text:
# Каролі Гундель
Каролі Гундель (угор. [ˈkaːroj ˈɡundɛl]; 23 вересня 1883 — 28 листопада 1956) — угорський ресторатор, бізнес-магнат, філантроп, письменник кулінарних робіт і колишній власник ресторану Gundel.

## Сім'я
Каролі Гундель народився 23 вересня 1883 року в Будапешті в сім'ї Йоганна Гунделя, німецького ресторатора баварського походження, який емігрував до Угорщини в 1857 році. Його мати - Анна Коммер. З 5 дітей саме Каролі успадкував пристрасть свого батька до професії громадського харчування та його гастрономічний геній. У 1907 році він одружився з Маргіт Бласутіг. У них було 13 спільних дітей.
Його онуками були Золтан Латинович, Іштван Буйтор та Каролі Френрайш.

## Життя
Після торгової школи з 1900 р. навчався ремеслу у відомих ресторанах Швейцарії, Німеччини, Англії та Франції. З 1906 по 1908 рр. був секретарем у готелі в Татранській Ломниці. У 1908 р. став директором. У 1910 році він купив ресторан Вампетич (згодом він став рестораном Gundel). З 1937 року Каролі Гундель також керував рестораном готелю Gellért. Постійними гостями його ресторанів були багато відомих політиків, художників, провідних представників ділового життя. Його кулінарні книги були найкращими і найвідомішими в угорській гастрономії. Він писав іноземними мовами, проводив кулінарні демонстрації та виставки, популяризував угорську кухню, сприяючи розвитку туризму. Він також був одним із лідерів угорських рестораторів, готельєрів та промисловості.

## Книжки
- Маленька угорська кулінарна книга. Верлаг Корвіна, Будапешт, 1999 (вперше видана в Аугсбургу в 1934 р.).
- Розвиток угорської кухні до кінця 18 століття. 1943 р.
- Мистецтво приймати гостей.
- Індустрія громадського харчування.
- Угорська кухня. Книга рецептів. 1934 р. німецькою, 1937 р. угорською мовою.
- 120 справжніх угорських страв. Мюнхен, 1956 р.
- Угорські рецепти приготування. Будапешт, 1956 р.

title: Каролі Гундель

wikitext:
{{Infobox person
|name              = Károly Gundel
|image             = karoly_gundel.jpg
|birth_date        = {{Birth date|df=yes|1883|9|23}}
|birth_place       = [[Budapest]], [[Austro-Hungarian Empire]]
|death_date        = {{Death date and age|df=yes|1956|11|28|1883|9|23}}
|death_place       = [[Budapest]], [[Hungary]]
|occupation        = Restaurateur
owner of [[Gundel Restaurant]]
|parents           = Johannes Gundel
Anne Katharina Evelin Kommer
|spouse            = Margit Blassutigh
|children          = Károly
Margit
Katalin Paulina
Pál
Endre
Ferenc József
Erzsébet
Anna
Mária
Pálma
József
István
Imre
|relatives         = [[Károly Frenreisz]] (grandchild)
[[István Bujtor]] (grandchild)
[[Zoltán Latinovits]] (grandchild)
|зображення        = Gundel Károly.jpg
}}
'''Каролі Гундель''' ([[Угорська мова|угор]]. [ˈkaːroj ˈɡundɛl]; 23 вересня 1883 — 28 листопада 1956) — угорський ресторатор, бізнес-магнат, [[Філантропія|філантроп]], письменник кулінарних робіт і колишній власник ресторану [[Gundel]].<ref name=":0">{{Cite web|title=Minőség és tradíció – GUNDEL|url=https://www.gundel.hu/|website=web.archive.org|date=2019-12-31|accessdate=2022-06-16|archive-date=2019-12-31|archive-url=https://web.archive.org/web/20191231174256/https://www.gundel.hu/}}</ref>

== Сім'я ==
Каролі Гундель народився 23 вересня 1883 року в Будапешті в сім'ї Йоганна Гунделя, німецького ресторатора баварського походження, який емігрував до Угорщини в 1857 році. Його мати - Анна Коммер. З 5 дітей саме Каролі успадкував пристрасть свого батька до професії громадського харчування та його гастрономічний геній. У 1907 році він одружився з Маргіт Бласутіг. У них було 13 спільних дітей.<ref name=":0" /><ref>{{Cite news|title=New York Restaurateur Plots A Resurrection in Budapest|url=https://www.nytimes.com/1991/05/15/garden/new-york-restaurateur-plots-a-resurrection-in-budapest.html|work=The New York Times|date=1991-05-15|accessdate=2022-06-16|issn=0362-4331|language=en-US|first=Celestine|last=Bohlen|archive-date=16 червня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220616170632/https://www.nytimes.com/1991/05/15/garden/new-york-restaurateur-plots-a-resurrection-in-budapest.html}}</ref>

Його онуками були [[Золтан Латинович]], [[Іштван Буйтор]] та Каролі Френрайш.<ref name=":0" />

== Життя ==
Після торгової школи з 1900 р. навчався ремеслу у відомих ресторанах Швейцарії, Німеччини, Англії та Франції. З 1906 по 1908 рр. був секретарем у готелі в [[Татранська Ломниця|Татранській Ломниці]]. У 1908 р. став директором. У 1910 році він купив ресторан Вампетич (згодом він став рестораном Gundel). З 1937 року Каролі Гундель також керував рестораном готелю Gellért. Постійними гостями його ресторанів були багато відомих політиків, художників, провідних представників ділового життя. Його кулінарні книги були найкращими і найвідомішими в угорській гастрономії. Він писав іноземними мовами, проводив кулінарні демонстрації та виставки, популяризував угорську кухню, сприяючи розвитку туризму. Він також був одним із лідерів угорських рестораторів, готельєрів та промисловості.

== Книжки ==

* ''Маленька угорська кулінарна книга''. Верлаг Корвіна, Будапешт, 1999 (вперше видана в ''Аугсбургу'' в 1934 р.).
* ''Розвиток угорської кухні до кінця 18 століття''. 1943 р.
* ''Мистецтво приймати гостей.''
* ''Індустрія громадського харчування.''
* ''Угорська кухня. Книга рецептів''. 1934 р. німецькою, 1937 р. угорською мовою.
* ''120 справжніх угорських страв''. Мюнхен, 1956 р.
* ''Угорські рецепти приготування''. Будапешт, 1956 р.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Померли 1956]]

title: Károly Gundel

Народився: 23 вересня 1883 · Budapest, Austro-Hungarian Empire

Помер: 28 листопада 1956 (у віці 73 роки) · Budapest, Hungary

Поховання: Керепеші

Країна: Угорщина

Діяльність: кухар

Знання мов: угорська

Батько: Johann Gundeld

Родичі: Gábor Gundel Takácsd, Золтан Латинович, Іштван Буйтор і Károly Frenreiszd

Діти: Károly · Margit · Katalin Paulina · Pál · Endre · Ferenc József · Erzsébet · Anna · Mária · Pálma · József · István · Imre


text:
# Канарський Павло Олексійович
Павло́ Олексі́йович Кана́рський (рос. Павел Алексеевич Канарский; 25 лютого 1982, м. Москва, СРСР) — російський хокеїст, захисник. Виступає за «Металург» (Новокузнецьк) у Континентальній хокейній лізі.

## Життєпис
Вихованець хокейної школи «Крила Рад» (Москва). Виступав за «Крила Рад» (Москва), «Дизель» (Пенза), ТХК (Твер), «Кристал» (Саратов), СКА (Санкт-Петербург), «Сєвєрсталь» (Череповець), «Єрмак» (Ангарськ), «Сариарка» (Караганда).

wikiname: ukwiki

title: Канарський Павло Олексійович

in_language: uk

wikitext:
{{Інші значення|тип=прізвище|Канарський}}
{{Infobox Ice Hockey Player
| name            = Павло Канарський
| image           =
| image_caption   =
| image_size      =
| position        = [[Захисник (хокей із шайбою)|захисник]]
| shoots          = лівий
| height          = 181 см
| weight          = 93 кг
| team            = [[Металург (хокейний клуб, Новокузнецьк)|Металург Новокузнецьк]]
| league          = [[Континентальна хокейна ліга|КХЛ]]
| former_teams    = [[Крила Рад (хокейний клуб)|Крила Рад Москва]]
[[Дизель (хокейний клуб)|Дизель Пенза]]
ТХК Твер
[[Кристал (хокейний клуб, Саратов)|Кристал Саратов]]
[[СКА (хокейний клуб)|СКА Санкт-Петербург]]
[[Сєвєрсталь (хокейний клуб)|Сєвєрсталь Череповець]]
[[Єрмак (хокейний клуб)|Єрмак Ангарськ]]
[[Сариарка (хокейний клуб)|Сариарка Караганда]]
| played_for      =
| ntl_team        =
| birth_date      = 25.2.1982
| birth_place     = м. [[Москва]], [[СРСР]]
| draft           =
| draft_year      =
| draft_team      =
| career_start    = 1999
| career_end      =
}}
'''Павло́ Олексі́йович Кана́рський''' ({{lang-ru|Павел Алексеевич Канарский}}; [[25 лютого]] [[1982]], м. [[Москва]], [[СРСР]]) — [[Росія|російський]] [[хокей із шайбою|хокеїст]], [[Захисник (хокей із шайбою)|захисник]]. Виступає за [[Металург (хокейний клуб, Новокузнецьк)|«Металург» (Новокузнецьк)]] у [[Континентальна хокейна ліга|Континентальній хокейній лізі]].

== Життєпис ==
Вихованець хокейної школи [[Крила Рад (хокейний клуб)|«Крила Рад» (Москва)]]. Виступав за [[Крила Рад (хокейний клуб)|«Крила Рад» (Москва)]], [[Дизель (хокейний клуб)|«Дизель» (Пенза)]], ТХК (Твер), [[Кристал (хокейний клуб, Саратов)|«Кристал» (Саратов)]], [[СКА (хокейний клуб)|СКА (Санкт-Петербург)]], [[Сєвєрсталь (хокейний клуб)|«Сєвєрсталь» (Череповець)]], [[Єрмак (хокейний клуб)|«Єрмак» (Ангарськ)]], [[Сариарка (хокейний клуб)|«Сариарка» (Караганда)]].

== Посилання ==
* [http://www.eliteprospects.com/player.php?player=19404 Профіль] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111119091614/http://eliteprospects.com/player.php?player=19404 |date=19 листопада 2011 }} на [http://www.eliteprospects.com/ Eliteprospects] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/6Cp0ltw3p?url=http://www.eliteprospects.com/ |date=11 грудня 2012 }} {{ref-en}}

{{Склад ХК Металург Новокузнецьк}}
{{Icehockey-bio-stub}}

[[Категорія:Уродженці Москви]]
[[Категорія:Російські хокеїсти]]
[[Категорія:Хокеїсти ХК «Крила Рад» (Москва)]]
[[Категорія:Хокеїсти «Дизеля»]]
[[Категорія:Хокеїсти ТХК (Твер)]]
[[Категорія:Хокеїсти «Кристала» (Саратов)]]
[[Категорія:Хокеїсти СКА (Санкт-Петербург)]]
[[Категорія:Хокеїсти «Сєвєрсталі»]]
[[Категорія:Хокеїсти «Металурга» (Новокузнецьк)]]
[[Категорія:Хокеїсти «Єрмака»]]
[[Категорія:Хокеїсти «Сариарки»]]

title: Павло Канарський

Народився: 25 лютого 1982 (43 роки) · м. Москва, СРСР

Вага: 93 кг

Позиція: захисник

Кидок: лівий

Клуб КХЛ · Кол. команди: Металург Новокузнецьк · Крила Рад Москва · Дизель Пенза · ТХК Твер · Кристал Саратов · СКА Санкт-Петербург · Сєвєрсталь Череповець · Єрмак Ангарськ · Сариарка Караганда

Ігрова кар'єра: 1999 — зараз


text:
# Гусинка (притока Великого Бурлука)
Гуси́нка — річка в Україні, у межах Кіндрашівської сільської та Шевченківської селищної громад Куп'янського району Харківської області. Ліва притока Великого Бурлука (басейн Сіверського Дінця).

## Розташування
Річка бере початок на південь від села Гусинка. Спочатку тече переважно на південний захід, біля села Іванівка повертає на захід, потім на північний захід. Впадає до Великого Бурлука з південної сторони села Аркадівка. Відстань від гирла Великого Бурлука до місця впадіння Гусинки — 36 км.
Вздовж берегової смуги розташовані села (від витоку до гирла): Гусинка, Єгорівка, Новомиколаївка, Іванівка, Аркадівка.

## Опис
Довжина річки — 22 км. Площа басейну — 151 км². Похил річки — 2,1 м/км.
На річці побудовані 3 водосховища: Гусинське, Новомиколаївське та Іванівське.
Річка Гусинка, ліва притока Великого Бурлука, вперше згадується у 1780 році в «Экономико-географическом описании слободы Волосская Балаклея».  Гусинка мала такі назви: Гусиня, Гусинець, Гусениця.В давні часи в долині річки водилося багато диких гусей, тому річка має таку назву.
Басейн річки розміщений в лісостеповій  зоні. Долина починається від злиття двох балок біля села Гусинка, вона  звивиста, асиметрична. Правий схил долини  високий, крутий, розділений ярами, лівий – пологий. Ширина долини від 1 км – 2 км. , глибина долини від – 30 м, до 50 м.  На правому  схилі долини насаджені ґрунтозахисні та водоохоронні лісові смуги. Протягом всієї  долини річки  нараховується  22 балки, з них у межах Шевченківщини  -9; найбільші зліва – Липова, Старостин Яр, Крута, Юдин Яр, Попова, Сопкин Яр, а справа – Макортети, Колісників Яр, Розсохуватий Яр.
Заплава річки двостороння, рівна, лучна. Між селами Новомиколаївка та Іванівка  заплава   заболочена. Ширина заплави від 70 м   до 400 м в нижній частині долини. Середня ширина заплави – 200 метрів.
Річище Гусинки  звивисте, замулене,  заросло очеретом та рогозою. Ширина річища 1–10 метрів, середня ширина 5 м. Між Новомиколаївським та Іванівським водосховищами річище розчищене, а потім  штучно випрямлене.
В річці Гусинка водиться понад 10 видів риб: короп, карась, краснопірка, плітка, верховодка, йорж, окунь, щука та раки. Вода в річці використовується для  господарських  потреб населення. Береги ставків і водосховищ, які розміщені на річки Гусинка,  використовуються як  місця  відпочинку жителів навколишніх сіл.

## Притоки
- Яр Осадча - права притока у Кіндрашівській сільській громаді, впадає у Гусинку на зіхідній околиці села Єгорівка[1][2]
- Русочка - ліва притока.
- Чорний Яр - ліва притока у Шевченківській громаді. Впадає у Гусинку у селі Новомиколаївка.[3]
- Грузька - ліва притока у Шевченківській громаді. Бере початок у Михайлівка (Шевченківська селищна рада), тече переважно на північний захід і впадає у Гусинку на південно-східній околиці села Новомиколаївка.[4][2]
- Яр Калиновий - ліва притока у Шевченківській громаді. Впадає у Гусинку у селі Іванівка[5][2]

title: Гусинка (притока Великого Бурлука)

wikitext:
{{Річка
| назва             = Гусинка
| зображення        =
| зображення_розмір = 300px
| підпис            =
| довжина           = 22 км
| висота_витоку     =
| стік              =
| площа_басейну     = 151
| витік             = на південь від с. [[Гусинка (Куп'янський район)|Гусинка]]
| витік_коорд       = {{coord|49|49|21|N|37|25|52|E|scale:6000}}
| гирло             = [[Великий Бурлук (річка)|Великий Бурлук]]
| гирло_коорд       = {{coord|49|45|54|N|37|14|17|E|scale:6000}}
| країни_басейну    = {{UKR}}
[[Харківська область]],
[[Куп'янський район]],
[[Шевченківський район (Харківська область)|Шевченківський район]]
| прирічкові_країни =
| притоки = [[Русочка (річка)|Русочка]] (ліва)
| мапа =
| мапа_розмір =
| мапа_підпис =
}}
{{Otherplaces|Гусинка (значення)}}
'''Гуси́нка''' — річка в [[Україна|Україні]], у межах [[Кіндрашівська сільська громада|Кіндрашівської сільської]] та [[Шевченківська селищна громада|Шевченківської селищної]] громад [[Куп'янський район|Куп'янського]] району [[Харківська область|Харківської області]]. Ліва притока [[Великий Бурлук (річка)|Великого Бурлука]] (басейн [[Сіверський Донець|Сіверського Дінця]]).

== Розташування ==
Річка бере початок на південь від села [[Гусинка (Куп'янський район)|Гусинка]]. Спочатку тече переважно на південний захід, біля села [[Іванівка (Петрівська сільська рада)|Іванівка]] повертає на захід, потім на північний захід. Впадає до Великого Бурлука з південної сторони села [[Аркадівка]]. Відстань від гирла Великого Бурлука до місця впадіння Гусинки — 36 км.

Вздовж берегової смуги розташовані села (від витоку до гирла): Гусинка, [[Єгорівка (Куп'янський район)|Єгорівка]], [[Новомиколаївка (Шевченківський район)|Новомиколаївка]], [[Іванівка (Петрівська сільська рада)|Іванівка]], Аркадівка.

== Опис ==
Довжина річки — 22 км. Площа басейну — 151 км². Похил річки — 2,1 м/км.

На річці побудовані 3 водосховища: [[Гусинське водосховище|Гусинське]], [[Новомиколаївське водосховище|Новомиколаївське]] та [[Іванівське водосховище|Іванівське]].

Річка Гусинка, ліва притока Великого Бурлука, вперше згадується у 1780 році в «Экономико-географическом описании слободы Волосская Балаклея».  Гусинка мала такі назви: Гусиня, Гусинець, Гусениця.В давні часи в долині річки водилося багато диких гусей, тому річка має таку назву.

[[Басейн річки|Басейн]] річки розміщений в лісостеповій  зоні. Долина починається від злиття двох балок біля села Гусинка, вона  звивиста, асиметрична. Правий схил долини  високий, крутий, розділений ярами, лівий – пологий. Ширина долини від 1 км – 2 км. , глибина долини від – 30 м, до 50 м.  На правому  схилі долини насаджені ґрунтозахисні та водоохоронні лісові смуги. Протягом всієї  долини річки  нараховується  22 балки, з них у межах Шевченківщини  -9; найбільші зліва – Липова, Старостин Яр, Крута, Юдин Яр, Попова, Сопкин Яр, а справа – Макортети, Колісників Яр, Розсохуватий Яр.

Заплава річки двостороння, рівна, лучна. Між селами [[Новомиколаївка (Шевченківський район)|Новомиколаївка]] та Іванівка  заплава   заболочена. Ширина заплави від 70 м   до 400 м в нижній частині долини. Середня ширина заплави – 200 метрів.

[[Річище]] Гусинки  звивисте, замулене,  заросло очеретом та рогозою. Ширина річища 1–10 метрів, середня ширина 5 м. Між [[Новомиколаївське водосховище|Новомиколаївським та]]   [[Іванівське водосховище|Іванівським водосховищами]] річище розчищене, а потім  штучно випрямлене.

В річці Гусинка водиться понад 10 видів риб: [[Короп звичайний|короп]], [[карась]], [[краснопірка]], [[Плітка звичайна|плітка]], [[верховодка]], [[Йорж звичайний|йорж]], [[Окунь звичайний|окунь]], [[Щука звичайна|щука]] та [[раки]]. Вода в річці використовується для  господарських  потреб населення. Береги ставків і водосховищ, які розміщені на річки Гусинка,  використовуються як  місця  відпочинку жителів навколишніх сіл.

== Притоки ==
* ''Яр Осадча'' - права притока у Кіндрашівській сільській громаді, впадає у Гусинку на зіхідній околиці села Єгорівка<ref>Словник гідронімів України — К.: Наукова думка, 1979. — С. 403</ref><ref name="Шуберт 23-15"/>
* [[Русочка (річка)|Русочка]] - ліва притока.
* ''Чорний Яр'' - ліва притока у Шевченківській громаді. Впадає у Гусинку у селі Новомиколаївка.<ref>Словник гідронімів України — К.: Наукова думка, 1979. — С. 612 (Чорний № 27)</ref>
* ''Грузька'' - ліва притока у Шевченківській громаді. Бере початок у [[селі|Михайлівка (Шевченківська селищна рада)]], тече переважно на північний захід і впадає у Гусинку на південно-східній околиці села Новомиколаївка.<ref>Словник гідронімів України — К.: Наукова думка, 1979. — С. 157 (Грузька № 17)</ref><ref name="Шуберт 23-15">[https://freemap.com.ua/karty-ukrainy/karty-trexverstovki-novoj-redakczii/karta-trexverstovka-novoj-redakczii-23-15/ Мапа Шуберта, аркуш 23-15]</ref>
* ''Яр Калиновий'' - ліва притока у Шевченківській громаді. Впадає у Гусинку у селі [[Іванівка (Петрівський старостинський округ)|Іванівка]]<ref>Словник гідронімів України — К.: Наукова думка, 1979. — С. 230,231 (Калиновий № 2)</ref><ref name="Шуберт 23-15"/>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Каталог річок України — Київ: Видавництво АН УРСР, 1957. — 193 с.
* Клименко В. Г., Локтіонова О. В. [http://ekhnuir.univer.kharkov.ua/bitstream/123456789/4250/2/Loktionova.doc Гідрографічна характеристика річок Харківської області] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160203124045/http://ekhnuir.univer.kharkov.ua/bitstream/123456789/4250/2/Loktionova.doc |date=3 лютого 2016 }}: Методичні вказівки. — Харків: ХНУ імені В. Н. Каразіна, 2011. — 48 с.
* [https://web.archive.org/web/20160605171030/http://www.menr.gov.ua/protection/protection1/kharkivska Екологічний паспорт Харківської області. 2014 рік]
* Опис річки на сайті Шевченківської районної ради
* {{публікація|книга  | автор          = Тройнер В.І.  | назва          = Фізична географія Шевченківського району  | місце          =Балаклія  | видавництво    = Видавничий будинок «Балдрук»  | рік            = 2007  | isbn           = 966-8669-06-1  | ref            = Тройнер В.І.  | сторінки       = 102-104}}
* [https://shron1.chtyvo.org.ua/Zheliezniak_Iryna/Slovnyk_hidronimiv_Ukrainy.pdf? Словник гідронімів України] — К.: Наукова думка, 1979. — С. 162 (Гусинка № 2)
* [http://resource.history.org.ua/item/0015773 Волости и важнейшие селения Европейской России: По данным обследования, произвед. стат. учреждениями М-ва вн. дел. Вып. 3 Губернии Малороссийские и Юго-Западные. - С. 26]
{{Портали|Географія|Гідрологія}}

[[Категорія:Малі річки України]]
[[Категорія:Річки Харківської області]]
[[Категорія:Річки Куп'янського району]]
[[Категорія:Річки Шевченківського району]]
[[Категорія:Річки басейну Сіверського Дінця]]
[[Категорія:Статті про річки Харківської області без зображення в картці]]

title: Гусинка

Витік: на південь від с. Гусинка

Гирло: Великий Бурлук

Басейн: басейн Дону

Країни: Україна · Харківська область, · Куп'янський район, · Шевченківський район

Регіон: Куп'янський район

Довжина: 22 км

Притоки: Русочка (ліва)


text:
# Замки України
За́мки Украї́ни — одні з найцікавіших пам'яток історії в Україні. За даними історика Сергія Трубчанінова, в Україні було понад 5000 пам'яток фортифікації, проте від більшості з них сьогодні немає й сліду. До нашого часу збереглося 116 твердинь — або лише їх руїн. Найбільше у Тернопільській області — 34.

## Функції замків
Здавна замки мали дві головні функції
- захисну (оборонну)
- житлову (згодом — представницьку, репрезентативну).

На ранньому етапі замкового будівництва переважала захисна (оборонна) функція. До цього типу в Українських землях належать
- Аккерманська (Білгород-Дністровська) фортеця
- Кам'янець-Подільська фортеця
- Невицький замок
- Генуезька фортеця в місті Судак
- Олеський замок
- Барський замок тощо.

Проміжні позиції займають фортечні споруди, де захисні і житлові (представницькі) функції зрівнялися. Цей процес набув поширення із XVII століття. Тісний зв'язок обох функцій являють фортечні споруди з палацами на подвір'ї, це
- Бережанський замок
- Бродівський замок
- Збаразький замок
- Золочівський замок.

Виникають окремі зразки, коли фортечні споруди використовують як підмурки для розкішного палацу з садом бароко (Підгорецький замок — палац, збережений, Вишнівецький замок-палац з садом бароко, де сад і бастіони зникли, а палац значно перебудований).
Вже в XVII столітті виник замок, де житлові і представницькі функції переважали над захисними (Жовківський замок, резиденція короля Яна ІІІ Собеського, палац із садом бароко). В 18 столітті ця функція переважає у зв'язку із суттєвими змінами ведення війни й зменшенням оборонної функції замків. Виникають розкішні палацові споруди, на які лише переноситься назва «замок» через їх розташування на пагорбі з ровом, використанням башт, під'їздного мосту тощо. Найкращими зразками таких замків ΧVΙΙΙ століття в Україні є Корецький замок (суцільна руїна, потребує збереження і відновлення) і палац Санґушків у м. Ізяслав (руїни). Аналоги цього типу замків-палаців збережені в Польщі, Франції, Англії, Голландії, Чехії.
У XIX столітті починають будувати замки в історичних стилях, часто великі за розмірами, з розкішними інтер'єрами і використанням зовнішніх форм історичних замків. Це загальноєвропейський процес, наочною демонстрацією якого є побудова замків, наприклад, у Чехії (Глубока, Ледніце тощо), Словаччині (Жинкови, Бойніцє), Баварії (Ліндергоф, Нойшванштайн тощо).
До цього типу в Україні належать:
- замок у місті Василівка (Садиба Попова), Запорізька область
- замок Даховських, село Леськове
- палац Шувалова
- Воронцовський палац (Алупка), Крим
- Палац Мсциховського, Луганська область
- садиба Сергія Кеніга, Шарівка, Харківська область.
- Палац графів Шенборнів

## Сучасний стан
116 твердинь — або лише їх руїн — збереглося до нашого часу. Найбільше у Тернопільській області — 34. Найвідомішими є замки Кам'янця-Подільського, Хотина, Мукачевого, Кременця та інших міст на заході України.
До добре збережених та найбільших за розмірами фортечних споруд України належить Старий Арсенал, місто Київ, що став зразком урядової фундації під назвою Мистецький арсенал. Будівля розмірами 168×135 м зведена за проектом архітектора Йогана Міллера в стилі класицизм наприкінці XVIII століття.
Збереження пам'яток залежить не тільки від державних заходів, але й від рівня культури наших людей, часто байдужих до своєї історії. Необхідно припинити руйнування наших середньовічних замків, що є визначними пам'ятками європейської цивілізації, адже їх збереження може сприяти поверненню України до європейської спільноти, до якої вона завжди належала.
Колись Тернопільська область представляла біля сотні замків — зараз з них залишились лише 34, більшість з яких в руїнах. На Львівщині понад триста населених пунктів, у яких в певний період були збудовані об'єкти оборонного призначення. Велика частина із них не збереглася внаслідок воєнних дій, пожеж, природного і людського руйнування, а також в результаті постійних змін та перебудов.
За даними кандидата історичних наук Сергія Трубчанінова, вчені налічують в Україні понад 5 000 пам'яток фортифікації, проте від більшості з них сьогодні немає й сліду.

### Деякі існуючі замки
- Хотинська фортеця — фортеця XIII—XVIII століття в місті Хотин. Сьогодні на території фортеці розташований Державний історико-архітектурний заповідник «Хотинська фортеця». Одне із семи чудес України.
- Меджибізький замок — пам'ятка фортифікаційної архітектури XVI століття, виконана у стилі Ренесанс, що знаходиться у селищі Меджибіж. Фортеця внесена до Державного реєстру національного культурного надбання України.
- Золочівський замок — замок у місті Золочів. Музей-заповідник «Золочівський замок» — відділ Львівської галереї мистецтв, пам'ятка історії і культури національного значення.
- Старий замок або Тернопільський замок  — фортифікаційна споруда XVI століття в Тернополі, пам'ятка архітектури національного значення.

### Деякі замки-руїни
- Алустон — середньовічна візантійська фортеця на південному узбережжі Криму.
- Барський замок — фортифікаційна споруда у м. Бар.
- Буданівський замок — фортифікаційна споруда у селі Буданові. В 1956 р., відновлений комплекс запрацював як психіатрична лікарня на 300 ліжок. Вона функціонує тут досі.
- Бучацький замок — пам'ятка архітектури всеукраїнського значення, розташований у місті Бучач.
- Губківський замок — руїни фортеці поблизу с. Губків на правому березі річки Случ.
- Високий замок — замок, збудований під керівництвом короля Русі Лева на Замковій горі у Львові.
- Кременецький замок — фортифікаційна оборонна споруда в м. Кременець.
- Новомалинський замок — побудований у XIV ст., мав п'ять наріжних п'ятигранних башт, з'єднаних мурами, в'їзну браму і міст через рів.
- Сатанівський замок — фортифікаційна споруда в с. Сатанів. Пам'ятка містобудування та архітектури України національного значення.
- Скалатський замок — замок в містечку Скалат (Тернопільська область; не плутати із селом Старий Скалат). Розташований у південно-західній частині міста, у заплаві річки Гнилої.
- Токівський замок — пам'ятка архітектури місцевого значення, оборонна споруда у с. Токи.
- Полонська фортеця — оборонна фортифікаційна споруда, що існувала на території міста Полонного в X—XIX ст.
- Чортківський замок — фортифікаційна споруда у місті Чорткові. Служив резиденцією відомих українських магнатських родів Гольських та Потоцьких.
- Хустський замок — фортифікаційна споруда, що існувала в 11-18 століттях у м. Хуст.
- Язловецький замок — замок XIV—XVII століття у с. Язловець.

### Деякі втрачені замки
- Гологірський замок — був один з найдавніших замків на Галичині, слугував як родинне гніздо родини Гологірських, знаходився біля с. Гологори
- Борецький замок
- Городенківський замок — середньовічна фортифікаційна споруда у Городенці, прикордонний замок Речі Посполитої. До нашого часу не зберігся.
- Звенигородський замок
- Рівненський замок
- Корсунський замок
- Стрийський замок — замок XIV — XVIII століття, що знаходився у місті Стрию, пізніше перетворений на палац, розібраний за Австро-Угорщини.
- Черкаський замок.

## Інші фортифікаційні споруди
- Фортеця Святої Єлисавети (штерн-шанець). Станом на сьогодні у всій Європі збереглося не більше 10 фортець такого типу, також це єдине в Україні укріплення збудоване козаками що повністю збереглося до наших днів [5].
- Херсонська фортеця

### Фортеці що не зберелися
- Кременчуцька фортеця
- Кодацька фортеця
- Богородицька фортеця

title: Замки України

wikitext:
'''За́мки Украї́ни''' — одні з найцікавіших [[пам'ятка історії|пам'яток історії]] в [[Україна|Україні]]. За даними історика [[Трубчанінов Сергій Васильович|Сергія Трубчанінова]], в Україні було понад 5000 пам'яток фортифікації<ref>С.Трубчанінов. Країна замків і фортець. — Кам'янець-Подільський: Оіюм, 2007</ref>, проте від більшості з них сьогодні немає й сліду. До нашого часу збереглося 116 твердинь — або лише їх руїн. Найбільше у [[Тернопільська область|Тернопільській області]] — 34<ref name=":0" />.

== Функції замків ==
[[Файл:Sudak.jpg|міні|праворуч|200пкс|[[Генуезькі колонії у Північному Причорномор'ї|Генуезька фортеця]]]]
[[Файл:Корецький замок 2005.jpg|міні|праворуч|200пкс|[[Корецький замок]]]]
[[Файл:Olyka6.JPG|міні|праворуч|200пкс| [[Замок (Олика)]]]]
Здавна замки мали дві головні функції
* захисну (оборонну)
* житлову (згодом — представницьку, репрезентативну).
На ранньому етапі замкового будівництва переважала захисна (оборонна) функція. До цього типу в Українських землях належать

* [[Аккерманська фортеця|Аккерманська (Білгород-Дністровська) фортеця]]
* [[Кам'янець-Подільська фортеця]]
* [[Невицький замок]]
* [[Генуезькі колонії у Північному Причорномор'ї|Генуезька фортеця]] в місті [[Судак (місто)|Судак]]
* [[Олеський замок]]
* [[Барський замок]] тощо.
Проміжні позиції займають фортечні споруди, де захисні і житлові (представницькі) функції зрівнялися. Цей процес набув поширення із XVII століття. Тісний зв'язок обох функцій являють фортечні споруди з палацами на подвір'ї, це
* [[Бережанський замок]]
* [[Бродівський замок]]
* [[Збаразький замок]]
* [[Золочівський замок]].
Виникають окремі зразки, коли фортечні споруди використовують як підмурки для розкішного палацу з садом бароко ([[Підгорецький замок]] — палац, збережений, Вишнівецький замок-палац з садом бароко, де сад і [[бастіон]]и зникли, а палац значно перебудований).

Вже в XVII столітті виник замок, де житлові і представницькі функції переважали над захисними ([[Жовківський замок]], [[резиденція]] короля Яна ІІІ Собеського, палац із садом бароко). В 18 столітті ця функція переважає у зв'язку із суттєвими змінами ведення війни й зменшенням оборонної функції замків. Виникають розкішні палацові споруди, на які лише переноситься назва «замок» через їх розташування на пагорбі з ровом, використанням башт, під'їздного мосту тощо. Найкращими зразками таких замків ΧVΙΙΙ століття в Україні є [[Корецький замок]] (суцільна руїна, потребує збереження і відновлення) і [[Палац Санґушків (Ізяслав)|палац Санґушків]] у м. [[Ізяслав]] (руїни). Аналоги цього типу замків-палаців збережені в [[Польща|Польщі]], [[Франція|Франції]], [[Англія|Англії]], [[Нідерланди|Голландії]], [[Чехія|Чехії]].

У XIX столітті починають будувати замки в історичних стилях, часто великі за розмірами, з розкішними інтер'єрами і використанням зовнішніх форм історичних замків. Це загальноєвропейський процес, наочною демонстрацією якого є побудова замків, наприклад, у [[Чехія|Чехії]] ([[Замок Глубока|Глубока]], [[Ледніце]] тощо), [[Словаччина|Словаччині]] ([[Жинкови]], [[Бойніцє]]), [[Баварія|Баварії]] ([[Ліндергоф]], [[Нойшванштайн]] тощо).
[[Файл:Zamok grafiv Shenborniv 01.jpg|міні|200пкс|Замок Шенборн]]

До цього типу в Україні належать:

* замок у місті Василівка ([[Садиба Попова]]), [[Запорізька область]]
* [[Леськовський палац|замок Даховських]], село [[Леськове]]
* палац Шувалова
* [[Воронцовський палац (Алупка)]], [[Автономна республіка Крим|Крим]]
* [[Палац Мсциховського]], [[Луганська область]]
* [[Шарівський (парк)|садиба Сергія Кеніга]], [[Шарівка (Валківський район)|Шарівка]], [[Харківська область]].
* [[Палац графів Шенборнів]]

== Сучасний стан ==
[[Файл:Museum art arsenal 1.jpg|міні|праворуч|200пкс|Арсенал, м. Київ.]]
[[Файл:Кам'янець-Подільська фортеця вид з повітряної кулі.jpg|міні|праворуч|200пкс|Кам'янець-Подільська фортеця вид з повітряної кулі 2016 рік, м. Кам'янець-Подільський.]]
[[Файл:61-103-0024 Замок Гольских (40).jpg|міні|праворуч|200пкс|Чортківський замок, м. Чортків.]]
116 твердинь — або лише їх руїн — збереглося до нашого часу. Найбільше у [[Тернопільська область|Тернопільській області]] — 34. Найвідомішими є замки [[Кам'янець-Подільський|Кам'янця-Подільського]], [[Хотин]]а, [[Мукачево|Мукачевого,]] [[Кременець|Кременця]] та інших міст на [[Західна Україна|заході України]].

До добре збережених та найбільших за розмірами фортечних споруд України належить Старий Арсенал, місто Київ, що став зразком урядової фундації під назвою [[Мистецький арсенал]]. Будівля розмірами 168×135 м зведена за проектом [[архітектор]]а [[Йоган Міллер|Йогана Міллера]] в стилі [[класицизм]] наприкінці XVIII століття.

Збереження пам'яток залежить не тільки від державних заходів, але й від рівня культури наших людей, часто байдужих до своєї історії. Необхідно припинити руйнування наших середньовічних замків, що є визначними пам'ятками європейської цивілізації, адже їх збереження може сприяти поверненню України до європейської спільноти, до якої вона завжди належала<ref>{{Cite web |url=http://www.day.kiev.ua/290619?idsource=7793&mainlang=ukr |title=День, № 224, 3.12.1999 |accessdate=20 вересня 2010 |archive-date=6 жовтня 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20111006005803/http://www.day.kiev.ua/290619?idsource=7793&mainlang=ukr }}</ref>.

Колись [[Тернопільська область]] представляла біля сотні замків — зараз з них залишились лише 34, більшість з яких в руїнах<ref name=":0">[[Замки Тернопільщини]]</ref>. На Львівщині понад триста населених пунктів, у яких в певний період були збудовані об'єкти оборонного призначення. Велика частина із них не збереглася внаслідок воєнних дій, пожеж, природного і людського руйнування, а також в результаті постійних змін та перебудов<ref>[[Укріплені міста, замки, оборонні двори та інкастельовані сакральні споруди Львівщини ХІІІ — XVIII ст.]]</ref>.

За даними кандидата історичних наук [[Трубчанінов Сергій Васильович|Сергія Трубчанінова]], вчені налічують в Україні понад 5 000 пам'яток фортифікації, проте від більшості з них сьогодні немає й сліду.

=== Деякі існуючі замки ===
* [[Хотинська фортеця]] — фортеця XIII—XVIII століття в місті [[Хотин]]. Сьогодні на території фортеці розташований Державний історико-архітектурний заповідник «Хотинська фортеця». Одне із семи чудес України.
* [[Меджибізький замок]] — пам'ятка фортифікаційної архітектури XVI століття, виконана у стилі Ренесанс, що знаходиться у селищі Меджибіж. Фортеця внесена до Державного реєстру національного культурного надбання України.
* [[Золочівський замок]] — замок у місті [[Золочів (місто)|Золочів]]. Музей-заповідник «Золочівський замок» — відділ Львівської галереї мистецтв, пам'ятка історії і культури національного значення.
* [[Старий замок (Тернопіль)|Старий замок або Тернопільський замок]]  — фортифікаційна споруда XVI століття в [[Тернопіль|Тернополі]], пам'ятка архітектури національного значення.

=== Деякі замки-руїни ===
* [[Алустон (фортеця)|Алустон]] — середньовічна візантійська фортеця на південному узбережжі Криму.
* [[Барський замок]] — фортифікаційна споруда у м. [[Бар (місто)|Бар]].
* [[Буданівський замок]] — фортифікаційна споруда у селі Буданові. В 1956 р., відновлений комплекс запрацював як психіатрична лікарня на 300 ліжок. Вона функціонує тут досі.
* [[Бучацький замок]] — пам'ятка архітектури всеукраїнського значення, розташований у місті [[Бучач]].
* [[Губківський замок]] — руїни фортеці поблизу с. [[Губків]] на правому березі річки Случ.
* [[Високий замок]] — замок, збудований під керівництвом короля Русі Лева на [[Замкова гора (Львів)|Замковій горі]] у Львові.
* [[Кременецький замок]] — фортифікаційна оборонна споруда в м. [[Кременець]].
* [[Новомалинський замок]] — побудований у XIV ст., мав п'ять наріжних п'ятигранних башт, з'єднаних мурами, в'їзну браму і міст через рів.
* [[Сатанівський замок]] — фортифікаційна споруда в с. [[Сатанів]]. Пам'ятка містобудування та архітектури України національного значення.
* [[Скалатський замок]] — замок в містечку [[Скалат]] (Тернопільська область; не плутати із селом Старий Скалат). Розташований у південно-західній частині міста, у заплаві річки Гнилої.
* [[Токівський замок]] — пам'ятка архітектури місцевого значення, оборонна споруда у с. [[Токи]].
* [[Полонська фортеця]] — оборонна фортифікаційна споруда, що існувала на території міста [[Полонне|Полонного]] в X—XIX ст.
* [[Чортківський замок]] — фортифікаційна споруда у місті [[Чортків|Чорткові]]. Служив резиденцією відомих українських магнатських родів Гольських та Потоцьких.
* [[Хустський замок]] — фортифікаційна споруда, що існувала в 11-18 століттях у м. [[Хуст]].
* [[Язловецький замок]] — замок XIV—XVII століття у с. [[Язловець]].

=== Деякі втрачені замки ===
[[Файл:Stryi castle.jpg|thumb|right|Стрийський замок (реконструкція)]]
* [[Гологірський замок]] — був один з найдавніших замків на Галичині, слугував як родинне гніздо родини Гологірських, знаходився біля с. [[Гологори]]
* [[Борецький замок]]
* [[Городенківський замок]] — середньовічна фортифікаційна споруда у Городенці, прикордонний замок Речі Посполитої. До нашого часу не зберігся.
* [[Звенигородський замок]]
* [[Рівненський замок]]
* [[Корсунський замок]]
* [[Стрийський замок]] — замок [[XIV століття|XIV]] — [[XVIII століття]], що знаходився у місті [[Стрий|Стрию]], пізніше перетворений на палац, розібраний за Австро-Угорщини.
* [[Черкаський замок]].

== Інші фортифікаційні споруди ==
[[Файл:35-101-0621 гармати.jpg|міні|170px|Гармати на в'їзді до Єлисаветинської фортеці]]
* [[Фортеця Святої Єлисавети]] (штерн-шанець). Станом на сьогодні у всій Європі збереглося не більше 10 фортець такого типу, також це єдине в Україні укріплення збудоване козаками що повністю збереглося до наших днів <ref>[https://old.library.kr.ua/elib/tupchienko/fortetsa.html Фортеця св. Єлисавети (історичний та археологічний нарис досліджень)]</ref>.
* [[Херсонська фортеця]]
=== Фортеці що не зберелися ===
* [[Кременчуцька фортеця]]
* [[Кодацька фортеця]]
* [[Богородицька фортеця]]

== Див. також ==
* [[Список замків України]]
* [[Замки України доби Речі Посполитої]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* ''[[Мацюк Орест|О.Мацюк]].'' [[Замки і фортеці Західної України (історичні мандрівки)]]
* ''С.Трубчанінов''. [[Країна замків і фортець]]. — 2-е видання — [[Кам'янець-Подільський]]: Оіюм, 2007. — 56 с. ISBN 966-7975-83-8
* ''Бейдик О. О.'' Рекреаційно-туристські ресурси України: Методологія та методики аналізу, термінологія, районування: Монографія. — К.: Видавничо-поліграфічний центр «Київський університет», 2001. — 395 с.
* ''І. С. Пустиннікова''. Україна. 101 стародавній замок. Х: «Веста», 2009. — 64 с.: іл.
* ''І. С. Пустиннікова, Н. Ю. Безпалова''. [[Середньовічні замки Європи]]. 2010, «Mikko Сервіс», ISBN ISBN 978-966-2270-07-5
* Замки і фортеці України. Фотоальбом, [[Балтія-Друк]], 2004
* ''Л.Прибєга''. Замки та фортеці, 2007
* [http://zbruc.eu/node/8599 Капітуляція експериментальних замків // zbruc.eu] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130629152914/http://zbruc.eu/node/8599 |date=29 червня 2013 }}
* ''[[Рутинський Михайло|М. Й. Рутинський]].'' [[Замковий туризм в Україні]]. Географія пам'яток фортифікаційного зодчества та перспективи їх туристичного відродження: Навчальний посібник. Київ, 2007, 432 c.
* ''А. В. Иванов''. Крепости и замки Южного берега Крыма, 2007
* ''Д.Поп, И.Поп''. Замки Подкарпатской Руси, 2002
* ''А. С. Івченко, О. А. Пархоменко''. [[Україна. Фортеці, замки, палаци...]] — К., [[Картографія]], 2009. — 600 с., 1091 іл.
* ''О. В. Лесик''. Замки та монастирі України. — Львів: Світ, 1993, 176 с. ISBN 5-7773-0140-1
* ''Володимир Пшик''. [[Укріплені міста, замки, оборонні двори та інкастельовані сакральні споруди Львівщини ХІІІ — XVIII ст.]] (Каталог-інформатор). — Львів: [[Товариство прихильників фортець та палаців]], Карпатська фундація, 2008.- 240 с.

== Посилання ==
{{вікіпосилання
|Проєкт = Замки України}}
* [http://www.castles.com.ua Замки та храми України] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171213031950/http://www.castles.com.ua/ |date=13 грудня 2017 }}
* [http://ozi.pp.ua/zamky-fortetsi-ukrajiny_5600/ Замки та фортеці України] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160425085535/http://ozi.pp.ua/zamky-fortetsi-ukrajiny_5600/ |date=25 квітня 2016 }}
* http://zakon1.rada.gov.ua/laws/show/1805-14 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120317120245/http://zakon1.rada.gov.ua/laws/show/1805-14 |date=17 березня 2012 }} (Закон України про охорону пам'яток)
* [http://ukraine.kingdom.kiev.ua/reestr/castles.php Пам'ятки України. Замки та фортеці] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110806170739/http://ukraine.kingdom.kiev.ua/reestr/castles.php |date=6 серпня 2011 }}
* [http://zamki-kreposti.com.ua/ Замки та фортеці України на zamki-kreposti.com.ua] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110629102308/http://zamki-kreposti.com.ua/ |date=29 червня 2011 }} {{ref-ru}}
* [http://www.ukurier.gov.ua/index.php?articl=1&id=14785 «Якщо давня пам'ятка архітектури не використовується, вона гине». Інтерв'ю з Віктором Вечерським // Урядовий кур'єр, № 173, 18.09.2010]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
{{бібліоінформація|Україна}}
{{Україна в темах}}
{{портали|Фортифікація|Україна|Географія України|Архітектура|Втрачена архітектура|Військова справа}}

[[Категорія:Замки України| ]]
[[Категорія:Пам'ятки України]]

d: Інформація у Вікіданих?

П: Проєкт «Замки України»

CMNS: Файли у Вікісховищі?


text:
# F-117 Nighthawk
F-117 Nighthawk (укр. «Найтхок») — одномісний дозвуковий тактичний малопомітний ударний літак американської фірми Lockheed Martin, призначений для таємного проникнення через систему ППО противника і атак стратегічно важливих наземних об'єктів військової інфраструктури (ракетні бази, аеродроми, центри керування і зв'язку тощо).
Вартість виробництва 111,2 млн дол. Перший політ виконав 18 червня 1981 року. Останній серійний екземпляр Повітряні сили США отримали 1990-го року.
F-117 досить успішно застосовували в низці військових конфліктів.
Літаки цього типу повністю зняли з озброєння в середині 2008 року. Проте їхня експлуатація тривала і у 2021 році.

## Історія створення
У результаті аналізу американські військові в 1974 році дійшли висновку, що для успішного удару по Радянському Союзу їм необхідно знайти спосіб подолати радянські ППО. В 1975 році DARPA розпочало проєкт «Гарві» (англ. Project Harvey) зі створення винищувача з малою ефективною площею розсіювання. Серед учасників проєкту була й команда «Skunk works» компанії «Lockheed Martin».
Інженери «Skunk works» на основі рівнянь Максвела розробили програму Echo 1, завдяки якій їм удалося відібрати найкращі з запропонованих проєктів літаків.
1 грудня 1977 здійснив перший політ прототип-демонстратор нового літака-винищувача — «Hopeless Diamond».
Усі серійні літаки F-117 випустили в модифікації F-117A, інших модифікацій не існувало. Запропоновані фірмою «Локгід» проєкти F-117B, F-117N (палубного базування) і A/F-117X відкинули.

### Назва
Офіційна назва F-117 в ВПС США — «Найт Гок» (англ. Night Hawk — «нічний яструб»). Відповідно до системи позначень авіатехніки у збройних силах США літеру F присвоюють винищувачам. Усупереч сформованому в популярній культурі образу «стелс-винищувача», F-117 є тактичним ударним літаком (бомбардувальником/штурмовиком) і ніколи не призначався для виконання винищувальних завдань.
За однією з версій, такі позначення були зумовлені тим, що в ВПС США немає штурмових підрозділів (тільки винищувальні та бомбардувальні). Так, наприклад, штурмовики A-10 Thunderbolt належать до «тактичних винищувальних крил» (англ. Tactical Fighter Wing). Аналогічна ситуація була з тактичним/стратегічним бомбардувальником F-111, що також мав «винищувальне» позначення. Невідомою також залишається причина присвоєння номера «117», який відходить від загальної послідовності.

## Експлуатація
Факт існування літака F-117 вперше офіційно визнали 10 листопада 1988, коли Пентагон випустив прес-реліз з описом історії створення літака і оприлюднив одну ретушовану фотографію. Перший публічний показ двох F-117 відбувся 21 квітня 1990. У 1991 після війни в Перській затоці «Найт Гоук» було продемонстровано на Паризькому авіасалоні.
Спочатку всі F-117 перебували на озброєнні 4450-ї тактичної групи (авіабаза Тонопа, Невада). У 1989 у група увійшла до складу 37-го тактичного винищувального крила. У 1992 році всі літаки перевели на авіабазу Голломен у 49-е винищувальне крило. Вони перебували на озброєнні трьох ескадрилей: двох бойових (8-а винищувальна «Чорна вівця», 9-а винищувальна «Літаючі лицарі») і однієї навчальної (7-а ескадрилья бойової підготовки «Кричущі демони»).
Пілоти F-117 називали себе «бандити» (Bandit). Кожен із 558-ми «бандитів», які коли-небудь літали на «Найт Гоуку», мав свій порядковий номер; так, наприклад, бригадний генерал Грегорі Фіст (Gregory Feest) «Бандит 261» був 261-м пілотом, допущеним до польотів.

### Бойове застосування
- Вторгнення США до Панами (1989)
- Війна в Перській затоці (1991)
- Операція «Лис пустелі» (1998)
- Війна НАТО проти Югославії (1999)

У ході військової операції НАТО проти Союзної Республіки Югославії у складі авіаційного угруповання ВПС НАТО на авіабазах Шпангдалем і Авіано базувалося 24 тактичних винищувачі F-117А «Стелс» зі складу 49-го винищувального авіаційного крила (авіабаза Голломен, штат Нью-Мексико). Дані літаки брали участь у бойових діях із першого дня повітряної операції. У ході першої фази операції літаки F-117 діяли у складі ударних авіаційних груп (від двох до восьми літаків у групі) на середніх і великих висотах у темний час доби, завдаючи удари високоточними засобами ураження по найбільш важливих об'єктах ППО та об'єктах військово-промислового комплексу Югославії в районах великих населених пунктів (Белград, Новий Сад, Крагуєваць, Ніш, Приштина).
Бойове навантаження на літаки F-117А складало один-два літако-вильоти на добу. Час завдання ударів не перевищував двох-двох із половиною годин. 27 березня 1999 о 22:45 у ході чергового нальоту один літак F-117А збили засоби ППО СРЮ в районі міста Будановичі (40 км західніше Белграда). З 28 березня 1999 з початком другої фази операції і переходом ВПС НАТО до ведення систематичних бойових дій, винищувачі діяли в будь-який час доби, у тому числі у складних метеоумовах, переважно на великих висотах з метою забезпечення безпеки польоту в умовах активних дій мобільних засобів ППО збройних сил СРЮ.
Основними об'єктами ураження, як і раніше, були засоби ППО ВС Югославії, а також стратегічні об'єкти військово-політичного керівництва СРЮ, інфраструктури та військово-економічного потенціалу. Бойову напругу застосування F-117А збільшили до трьох-чотирьох літако-вильотів на добу. Основним варіантом бортового озброєння літака були дві керовані бомби з лазерним наведенням калібру 900 кг, до чотирьох керованих ракет «Мейверік» або протирадіолокаційних ракет «HARM». Прицільно-навігаційні бортові системи літака включали тепловізійну, лазерну і супутникову — «NAVSTAR».
- Іракська війна (2003)

## Конструкція літака
Конструкція літака заснована на стелс-технології. Вперше елементи малопомітності використано при створенні в гітлерівській Німеччині в 1943 році літака Horten Ho 229. Пізніше в розробці експериментального американського «Have Blue» ці технології дещо розширили шляхом використання сучасних теоретичних ідей і результатів практичних експериментів в області дифракції електромагнітних хвиль, матеріалознавства та синергічного впливу форми, конструкції, матеріалу, покриття, додаткових засобів радіоелектронної протидії на зменшення такого показника, як ефективна поверхня розсіювання (ЕПР) літака. Подальший розвиток цих технологій відбувся при створенні Lockheed F-117 Nighthawk. Сам літак побудований за аеродинамічною схемою подібною до «безхвостки», проте замість вертикального кіля використано V-подібне оперення. Зовсім не характерне для дозвукових літаків крило з великою стрілоподібністю (67,5 °) з гострою передньою кромкою, окреслений прямими лініями профіль крила, гранований фюзеляж, утворений пласкими панелями трапецієвидної та трикутної форми, що розташовані таким чином один відносно одного, щоб розсіювати електромагнітні хвилі в бік від РЛС противника. Така форма літака, побудованого за концепцією «площин-відбивачів», отримала назву «фасеточна» (від фр. facette — грань). Розташовані над крилом з обох сторін фюзеляжу пласкі повітрозабірники мають поздовжні перегородки з радіопоглинальних матеріалів. Частина потоку холодного повітря відокремлюється на вході в повітрозабірники і, минаючи двигуни, потрапляє в пласкі сопла, що екрануються крилом і мають розміри 165х25 см, нижні панелі яких покриті теплопоглинальними керамічними плитками, що значно знижує ІЧ-помітність літака. Літак не має зовнішніх підвісок, все озброєння розміщено всередині на фюзеляжі.
Контури щілин, що утворюються в місцях з'єднання ліхтаря кабіни з фюзеляжем, стулки відсіків шасі і озброєння мають пилкоподібну форму, що також забезпечує ефективне розсіювання електромагнітної енергії і запобігає її прямому відбиванню у напрямку прийомопередавальної антени РЛС противника.
У конструкції літака широко застосовані полімерні композитні матеріали і радіопоглинаючі матеріали і покриття. У конструкції планера на частку металевих сплавів припадає тільки 10 відсотків маси. У результаті цих заходів ефективну поверхню розсіювання (ЕПР) літака при опроміненні його локатором спереду знизили, за деякими даними, до 0,025 м², що в кілька десятків разів менше, ніж ЕПР звичайних літаків схожих розмірів.
Гранована форма фюзеляжу та незвичайний профіль крила значно погіршують аеродинамічні характеристики літака. У процесі проєктування був досягнутий компроміс, при якому вимоги малої помітності радіолокації взяли гору над вимогами аеродинаміки — аеродинамічна якість літака дорівнює 4 (це трохи краще, ніж у Орбітера Спейс шаттл), в результаті виявляється неможливим політ на надзвуковій швидкості, обмежується радіус дії, зменшується бойове навантаження і маневреність.
Слід зауважити, що, незважаючи на такі радикальні рішення, конструкторам не вдалося досягти кінцевої мети — побудувати літак, невразливий для противника. По-перше, через погіршену аеродинаміку F-117 був погано захищений від атак винищувачів противника, якщо їм вдавалося його виявити. По-друге, закладені в конструкцію ідеї могли знизити видимість лише до певної межі, а також не забезпечували дуже низького ЕПР для радіолокаційних систем, в яких приймач і передавач були рознесені по різних точках. У результаті радянські зенітні комплекси С-200 і С-300 могли вести по ньому вогонь з великими шансами на влучення, а старіші модернізовані С-125 хоч і не гарантували ураження, але також могли становити загрозу. Зокрема, при нальотах на Югославію F-117 був збитий саме за допомогою комплексу С-125 3-ї батареї 250-ї бригади ППО під командуванням сербського полковника Дані Золтана.

### Аварії й катастрофи
За всю історію експлуатації літаків F-117, за офіційними даними, було втрачено 7 машин (трохи більше 10 % від загального числа побудованих), в тому числі один F-117 був збитий в ході бойових дій.
- 20 квітня 1982 — F-117A (сер. номер 80-0785), підполковник Боб Райденауер (Bob Ridenhauer) «Бандит 102». Літак розбився на злеті через неправильно налаштовані на заводі системи керування польотом. Пілот не встиг катапультуватися, отримав важкі травми і був списаний з льотної роботи.
- 11 липня 1986 — F-117A (сер. номер 81-0792), майор Росс Малгейр (Ross Mulhare) «Бандит 198». Літак зіткнувся з землею в районі Бейкерсфілд, Каліфорнія, під час нічного польоту. Причина — дезорієнтація пілота, що мав малий наліт на F-117. Майор Малгейр загинув.
- 14 жовтня 1987 — F-117A (сер. номер 83-0815), майор Майкл Стюарт (Michael Stewart) «Бандит 231». Літак зіткнувся з землею в районі Тонопа під час нічного польоту. Причина — дезорієнтація пілота, що мав малий наліт на F-117. Майор Стюарт загинув.
- 4 серпня 1992 — F-117A (сер. номер 85-0801), капітан Джон Міллз (John Mills) «Бандит 402». Літак загорівся під час нічного вильоту біля авіабази Голломен і вибухнув у повітрі. Причина — помилка наземного технічного персоналу при обслуговуванні. Капітан Міллз благополучно катапультувався.
- 10 травня 1995 — F-117A (сер. номер 85-0822), капітан Кеннет Левенс (Kenneth Levens) «Бандит 461». Літак зіткнувся з землею в районі Зуні, Нью-Мексико, під час нічного польоту. Передбачувана причина — дезорієнтація пілота, що мав малий наліт на F-117. Капітан Левенс загинув.
- 14 вересня 1997 — F-117A (сер. номер 81-0793), майор Брайан Найт (Bryan Knight) «Бандит 437». Літак зруйнувався в повітрі і врізався в будівлю під час авіаційного шоу в Чесапік, Меріленд. Аварія сталася з технічних причин, яка призвела до втрати пілотом керування. На землі постраждали 4 людини. Майор Найт благополучно катапультувався[15].
- 27 березня 1999 — F-117A (сер. номер 82-0806), підполковник Дейл Зелко (Dale Zelko). Літак збитий в районі села Будановці в ході військової операції НАТО проти Югославії[16]. Підполковник Зелко вдало катапультувався і був евакуйований пошуково-рятувальною групою. Відповідно до загальноприйнятої версії, F-117 був збитий зенітно-ракетним комплексом С-125 (ракета 5В27Д виробництва заводу ім. XX партз'їзду(інші мови) (нині Авітек) 1976[17]) 3-ї батареї 250-ї бригади ППО (командир батареї — Золтан Дані). Існували версії про участь ЗРК «Куб» або винищувачів МіГ-29 і МіГ-21. За твердженням деяких джерел (зокрема, російського автора Володимира Ільїна та аргентинського Дієго Зампіні), F-117 був збитий винищувачем МіГ-29, пілотований підполковником Гвозденом Дюкічем. У той самий час сербська газета «Політика» повідомляє, що «Цвях Дюкіч» (Gvozden Đukić) — це бойовий псевдонім, який використовував Золтан Дані в ході війни[18]. Пілотом F-117 іноді помилково вказується капітан Кен Двілі, оскільки він літав на цій машині в США і на її фюзеляжі було написано його ім'я.
- 1 квітня 1999 — F-117A був пошкоджений і здійснив вимушену посадку[16]
- 5 квітня 1999 — F-117A, за заявами сербської сторони знищили під час атаки телевежі «Црвена Кіт», однак втрату цього літака американці не підтвердили[16].

### Зняття з озброєння
ВПС США збиралися експлуатувати F-117 щонайменше до 2018 року, однак брак грошей на закупівлю нових багатоцільових винищувачів F-22 змусила почати процес зняття «Найт Гока» з озброєння набагато раніше. Офіційно про це було оголошено восени 2006 року. У тому ж році була закрита школа підготовки пілотів F-117, її останній випуск відбувся 13 жовтня.
Перші десять F-117 зняли з озброєння в грудні 2006 року. До березня 2008 ВПС США продовжували експлуатувати 15 літаків цього типу. Формально процедура зняття з озброєння завершилася 22 квітня того ж року, коли чотири F-117 востаннє піднялися в повітря, здійснивши переліт на авіабазу Тонопа.

### Подальша експлуатація
У серпні 2020 року американське видання «The Drive» повідомило, що американські військові використовують наявні F-117 під час навчань у ролі літаків супротивника, а починаючи з 2020 року — як літаки супротивника на найбільших військово-повітряних навчаннях «Червоний прапор» (англ. Red flag).
У вересні 2021 року пара F-117 приземлилася в міжнародному авіапорту Фресно, де є авіабаза 144-го винищувального крила для участі в навчаннях у ролі літальних апаратів супротивника для тренування пілотів F-15C/F-15D.

## Тактико-технічні характеристики
Джерела

### Технічні характеристики
- Довжина літака: 20,08 м
- Висота літака: 3,78 м
- Розмах крила: 13,2 м
- Площа крила: 73 м²
- Екіпаж: 1 особа
- Маса:

*Порожнього: 13 380 кг
*Нормальна: 21 150 кг
*Максимальна: 23 815 кг
*Бойове навантаження: 2270 кг (2500 кг при зменшенні запасу палива)
*Паливо: 5500 кг
*Навантаження на крило:
*При максимальній злітній масі: 327 кг/м²
*При нормальній злітній масі: 290 кг/м²
- Фронтальна ЕПР: за деякими даними 0,025 м²[10][11] (для моностатичної РЛС X-діапазону), за іншими 0,1 — 0,01

### Двигун
- Тип двигуна: 2 х ТРДД General Electric F404-F1D2

*Тяга максимальна: 2 x 4850 кгс
- тягооснащеність:

*При нормальній злітній масі: 0,46
*При максимальній злітній масі: 0,41

### Льотні характеристики
- Максимальна швидкість: 993 км/год (0,91 М)
- Крейсерська швидкість: 905 км/год (0,83 М)
- Дальність: 1720 км

*Бойовий радіус: 860 км
- Практична стеля: 13 700 м
- Максимальна експ. перевантаження: +6 G

## Вплив
Вкрай своєрідний зовнішній вигляд літака став джерелом натхнення для деяких дизайнерів, в результаті чого з'явилися, наприклад, концепт Lamborghini F-117 , стилізований тюнінг для Ferrari 458 Italia  і ноутбук ASUS ROG G73Jh .

## Вплив на медіаконтент
З'являється у наступних фільмах:
- Захоплення 2: Темна територія
- Перехоплювач
- Наказано знищити — використовується вигадана десантна модифікація. З її допомогою команда спецназу проникає на захоплений терористами літак.
- Філадельфійський експеримент 2 (фільм) — літак потрапляє в минуле, в 1945 рік. Доставлену на цьому літаку атомну бомбу фашистська Німеччина скидає на Нью-Йорк і перемагає у другій світовій війні. Починається альтернативна реальність.

Також існує ігра за мотивами цього літака:
- F-117A_Nighthawk_Stealth_Fighter_2.0[en]

title: F-117 Nighthawk

wikitext:
{{Військовий літак
|Повна назва = Lockheed F-117 Nighthawk
|Фотографія = [[Файл:F-117 Nighthawk Front.jpg|350px|F-117 над пустелею в [[Невада|Неваді]]]]
|призначення = ударний літак
|перший політ = [[18 червня]] [[1981]]
|Прийнятий на озброєння = жовтень [[1983]]
|Знятий з озброєння = [[22 квітня]] [[2008]]
|Період використання =
|На озброєнні у = {{USA}}
<!-- Характеристики -->
|Екіпаж = 1
|Крейсерська швидкість = 905 (0,83 [[М]])
|Максимальна швидкість = 993 (0,91 [[М]])
|МШ у землі =
|МШ на висоті =
|Бойовий радіус = 860
|Дальність польоту = 1720
|Дальність польоту з ППБ =
|Тривалість польоту =
|Практична стеля = 13700
|Бойова стеля =
|Швидкопідйомність =
<!-- Розміри -->
|Довжина = 20,08
|Висота = 3,78
|Розмах крил = 13,2
|Площа крил = 73
|Стрілоподібність =
|Шасі =
<!-- Маса -->
|Маса пустого = 13380
|Маса спорядженого = 21150
|Максимальна маса злету = 23815
<!-- Силова установка -->
|Двигуни = 2 х [[ТРДД]] [[General Electric F404-F1D2]]
|Тяга =
|Тяга форсажна = 4 х 4850 [[кгс]]
<!-- Озброєння -->
|Гарматне озброєння =
|Точок підвіски =
|Маса підвіски =
|Внутрішнє бомбове навантаження =
|Підвісне озброєння =
<!-- Історія виробництва -->
|виробник = [[Lockheed Martin]]
|Всього збудовано = 64 (включно з 5 YF-117)
|Модифікації =
|Конструктор =
}}
'''F-117 Nighthawk''' ({{Small|[[Д:АНГЛ|укр.]]}} «Найтхок»)<ref name=":0">{{Cite book
|url=https://www.esd.whs.mil/Portals/54/Documents/DD/issuances/dodm/412015l.pdf?ver=2018-12-11-100011-077
|title=Model Designation Of Military Aerospace Vehicles
|year=2018
|publisher=Department Of Defense Office Of The Under Secretary Of Defense For Acquisition And Sustainment
|language=англійською
|archiveurl=https://web.archive.org/web/20220119080331/https://www.esd.whs.mil/Portals/54/Documents/DD/issuances/dodm/412015l.pdf?ver=2018-12-11-100011-077
|archivedate=19 січня 2022
}}</ref>{{Efn|Від англ. ''[[wikt:en:night|night]]'' та  ''[[wikt:en:hawk|hawk]]'' — «нічний [[яструб]]»<br/>
Індекс '''''F''''' (fighter) в [[Позначення військової авіації США|чинній системі позначень]] авіації та ракет означає «[[винищувач]]», що не відповідає дійсному призначенню літака{{перехід|#Назва|link|Назва}}.}} — одномісний дозвуковий тактичний [[Стелс (технологія)|малопомітний]] [[Штурмовик|ударний літак]] [[Сполучені Штати Америки|американської]] фірми [[Lockheed Martin]], призначений для таємного проникнення через систему [[ППО]] противника і атак стратегічно важливих наземних об'єктів військової інфраструктури (ракетні бази, [[аеродром]]и, центри керування і зв'язку тощо).

Вартість виробництва 111,2 млн дол.<ref>Aronstein and Piccirillo 1997, ст. 267</ref> Перший політ виконав [[18 червня]] [[1981|1981 року]]. Останній серійний екземпляр [[Повітряні сили США]] отримали [[1990|1990-го року]].

F-117 досить успішно застосовували в низці військових конфліктів.

Літаки цього типу повністю зняли з озброєння в середині [[2008|2008 року]]. Проте їхня експлуатація тривала і у 2021 році.

== Історія створення ==
У результаті аналізу американські військові в 1974 році дійшли висновку, що для успішного удару по Радянському Союзу їм необхідно знайти спосіб подолати радянські ППО. В 1975 році [[DARPA]] розпочало проєкт «Гарві» ({{lang-en|Project Harvey}}) зі створення винищувача з малою ефективною площею розсіювання. Серед учасників проєкту була й команда «[[Skunk Works|Skunk works]]» компанії «Lockheed Martin»<ref name="at.2017.12.16"/>.

Інженери «Skunk works» на основі рівнянь Максвела розробили програму Echo 1, завдяки якій їм удалося відібрати найкращі з запропонованих проєктів літаків<ref name="at.2017.12.16"/>.

1 грудня 1977 здійснив перший політ прототип-демонстратор нового літака-винищувача — «Hopeless Diamond»<ref name="at.2017.12.16">{{cite web | url = https://arstechnica.com/tech-policy/2017/12/stealth-turns-40-looking-back-at-the-first-flight-of-have-blue/ | 2 = Stealth turns 40: Looking back at the first flight of Have Blue | author = SEAN GALLAGHER | date = 12/16/2017 | publisher = Ars Technica | title = Архівована копія | accessdate = 25 грудня 2017 | archive-date = 25 грудня 2017 | archive-url = https://web.archive.org/web/20171225203306/https://arstechnica.com/tech-policy/2017/12/stealth-turns-40-looking-back-at-the-first-flight-of-have-blue/ }}</ref>.

Усі серійні літаки F-117 випустили в модифікації F-117A, інших модифікацій не існувало. Запропоновані фірмою «Локгід» проєкти F-117B, F-117N (палубного базування) і A/F-117X відкинули.

=== Назва ===
Офіційна назва F-117 в [[ВПС США]] — «Найт Гок»<ref name=":0" /> ({{Lang-en|Night Hawk}} — «нічний яструб»). Відповідно до [[Позначення військової авіації та ракетного озброєння США|системи позначень авіатехніки у збройних силах США]] літеру F присвоюють [[винищувач]]ам. Усупереч сформованому в [[популярна культура|популярній культурі]] образу «[[Stealth (технологія)|стелс]]-винищувача», F-117 є тактичним ударним літаком ([[бомбардувальник]]ом/[[штурмовик]]ом) і ніколи не призначався для виконання винищувальних завдань.

За однією з версій, такі позначення були зумовлені тим, що в ВПС США немає штурмових підрозділів (тільки винищувальні та бомбардувальні). Так, наприклад, штурмовики [[Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II|A-10 Thunderbolt]] належать до «тактичних винищувальних [[Авіакрило|крил]]<nowiki/>» ({{Lang-en|Tactical Fighter Wing}}). Аналогічна ситуація була з тактичним/[[стратегічний бомбардувальник|стратегічним бомбардувальником]] [[F-111]], що також мав «винищувальне» позначення. Невідомою також залишається причина присвоєння номера «117», який відходить від загальної послідовності<ref>{{Cite web|title=Non-Standard DOD Aircraft Designations|url=http://www.designation-systems.net/usmilav/nonstandard-mds.html|website=web.archive.org|date=2022-04-05|accessdate=2023-03-24|archive-date=2022-04-05|archive-url=https://web.archive.org/web/20220405234028/http://www.designation-systems.net/usmilav/nonstandard-mds.html}}</ref>.

== Експлуатація ==
Факт існування літака F-117 вперше офіційно визнали [[10 листопада]] [[1988]], коли [[Міністерство оборони США|Пентагон]] випустив прес-реліз з описом історії створення літака і оприлюднив одну ретушовану фотографію.<ref>{{Cite web |url=http://www.vectorsite.net/avf117_1.html |title=F-117 Development |accessdate=27 січня 2011 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20181108184712/http://www.vectorsite.net/avf117_1.html |archivedate=8 листопада 2018 |deadurl=yes }}</ref> Перший публічний показ двох F-117 відбувся [[21 квітня]] [[1990]]. У [[1991]] після [[Війна в Перській затоці|війни в Перській затоці]] «Найт Гоук» було продемонстровано на [[Ле Бурже (міжнародний авіасалон)|Паризькому авіасалоні]].

Спочатку всі F-117 перебували на озброєнні 4450-ї тактичної групи (авіабаза Тонопа, [[Невада]]). У [[1989]] у група увійшла до складу 37-го тактичного винищувального [[Крило (ВПС)|крила]]. У [[1992]] році всі літаки перевели на авіабазу Голломен у 49-е винищувальне крило. Вони перебували на озброєнні трьох ескадрилей: двох бойових (8-а винищувальна «Чорна вівця», 9-а винищувальна «Літаючі лицарі») і однієї навчальної (7-а [[ескадрилья]] [[бойова підготовка|бойової підготовки]] «Кричущі демони»).

Пілоти F-117 називали себе «бандити» (''Bandit''). Кожен із 558-ми «бандитів», які коли-небудь літали на «Найт Гоуку», мав свій порядковий номер; так, наприклад, [[бригадний генерал]] Грегорі Фіст (''Gregory Feest'') «Бандит 261» був 261-м пілотом, допущеним до польотів<ref>[http://www.cnn.com/2008/US/03/11/stealth.fighter.ap/index.html Air Force's stealth fighters making final flights] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080917142959/http://www.cnn.com/2008/US/03/11/stealth.fighter.ap/index.html |date=17 вересня 2008 }}. {{ref-en}}</ref>.

=== Бойове застосування ===
* [[Вторгнення США в Панаму (1989)|Вторгнення США до Панами]] (1989)
* [[Війна в Перській затоці]] (1991)
* [[Операція «Лис пустелі»]] (1998)
* [[Війна НАТО проти Югославії]] (1999)

У ході військової операції НАТО проти Союзної Республіки Югославії у складі авіаційного угруповання ВПС [[НАТО]] на авіабазах [[Шпангдалем (авіабаза)|Шпангдалем]] і [[Авіано]] базувалося 24 тактичних винищувачі F-117А «Стелс» зі складу 49-го винищувального авіаційного крила (авіабаза Голломен, штат [[Нью-Мексико]]). Дані літаки брали участь у бойових діях із першого дня повітряної операції. У ході першої фази операції літаки F-117 діяли у складі ударних авіаційних груп (від двох до восьми літаків у групі) на середніх і великих висотах у темний час доби, завдаючи удари високоточними засобами ураження по найбільш важливих об'єктах ППО та об'єктах військово-промислового комплексу Югославії в районах великих населених пунктів ([[Белград]], [[Новий Сад]], [[Крагуєваць]], [[Ніш]], [[Приштина]]).

Бойове навантаження на літаки F-117А складало один-два літако-вильоти на добу. Час завдання ударів не перевищував двох-двох із половиною годин. 27 березня 1999 о 22:45 у ході чергового нальоту один літак F-117А збили засоби ППО СРЮ в районі міста [[Будановичі]] (40 км західніше Белграда). З 28 березня 1999 з початком другої фази операції і переходом ВПС НАТО до ведення систематичних бойових дій, винищувачі діяли в будь-який час доби, у тому числі у складних метеоумовах, переважно на великих висотах з метою забезпечення безпеки польоту в умовах активних дій мобільних засобів ППО збройних сил СРЮ.

Основними об'єктами ураження, як і раніше, були засоби ППО ВС Югославії, а також стратегічні об'єкти військово-політичного керівництва [[Союзна Республіка Югославія|СРЮ]], інфраструктури та військово-економічного потенціалу. Бойову напругу застосування F-117А збільшили до трьох-чотирьох літако-вильотів на добу. Основним варіантом бортового озброєння літака були дві керовані бомби з лазерним наведенням калібру 900 кг, до чотирьох керованих ракет «Мейверік» або [[Протирадіолокаційна ракета|протирадіолокаційних ракет]] «HARM». Прицільно-навігаційні бортові системи літака включали тепловізійну, лазерну і супутникову — «[[NAVSTAR]]».<ref>ОПЕРАЦИЯ ОВС НАТО «РЕШИТЕЛЬНАЯ СИЛА» ПРОТИВ СОЮЗНОЙ РЕСПУБЛИКИ ЮГОСЛАВИИ. — Монино, 1999. — С. 50. {{ref-ru}}</ref>

* [[Війна в Іраку (2003—2011)|Іракська війна]] (2003)

== Конструкція літака ==
Конструкція літака заснована на [[Stealth (технологія)|стелс-технології]]. Вперше елементи малопомітності використано при створенні в гітлерівській Німеччині в 1943 році літака [[Horten Ho 229]]. Пізніше в розробці експериментального американського «Have Blue» ці технології дещо розширили шляхом використання сучасних теоретичних ідей і результатів практичних експериментів в області дифракції електромагнітних хвиль, матеріалознавства та синергічного впливу форми, конструкції, матеріалу, покриття, додаткових засобів радіоелектронної протидії на зменшення такого показника, як [[ефективна поверхня розсіювання]] (ЕПР) літака. Подальший розвиток цих технологій відбувся при створенні [[Lockheed F-117 Nighthawk]]. Сам літак побудований за аеродинамічною схемою подібною до «[[Безхвостий_літальний_апарат|безхвостки]]», проте замість вертикального кіля використано [[V-подібне оперення]]<ref name=AIV2002>{{cite journal|last1=Ільїн|first1=Володимир|last2=Совенко|first2=Андрій|title=«НАЙТХОК» ПОЧТИ НЕ ВИДЕН|trans-title=«НАЙТХОК» МАЙЖЕ НЕ ПОМІТНИЙ|url=https://coollib.net/b/115318-zhurnal-aviatsiya-i-vremya-aviatsiya-i-vremya-2002-01/read|access-date=24 січня 2024|language=ru|journal=Авиация и время №1 2002|archive-url=https://web.archive.org/web/20240124160631/https://coollib.net/b/115318-zhurnal-aviatsiya-i-vremya-aviatsiya-i-vremya-2002-01/read|archive-date=24 січня 2024|dead-url=no}}</ref>. Зовсім не характерне для дозвукових літаків крило з великою стрілоподібністю (67,5 °) з гострою передньою кромкою, окреслений прямими лініями профіль крила, гранований [[фюзеляж]], утворений пласкими панелями трапецієвидної та трикутної форми, що розташовані таким чином один відносно одного, щоб розсіювати [[електромагнітні хвилі]] в бік від [[РЛС]] противника. Така форма літака, побудованого за концепцією «площин-відбивачів», отримала назву «фасеточна» (від {{lang-fr|facette}} — грань). Розташовані над крилом з обох сторін [[фюзеляж]]у пласкі повітрозабірники мають поздовжні перегородки з радіопоглинальних матеріалів. Частина потоку холодного повітря відокремлюється на вході в повітрозабірники і, минаючи двигуни, потрапляє в пласкі сопла, що екрануються крилом і мають розміри 165х25 см, нижні панелі яких покриті теплопоглинальними керамічними плитками, що значно знижує [[Інфрачервоне випромінювання|ІЧ-помітність]] літака. Літак не має зовнішніх підвісок, все озброєння розміщено всередині на [[фюзеляж]]і.

Контури щілин, що утворюються в місцях з'єднання ліхтаря кабіни з фюзеляжем, стулки відсіків шасі і озброєння мають пилкоподібну форму, що також забезпечує ефективне розсіювання електромагнітної енергії і запобігає її прямому відбиванню у напрямку прийомопередавальної антени [[РЛС]] противника.

У конструкції літака широко застосовані полімерні [[композитні матеріали]] і [[радіопоглинаючі матеріали і покриття]]. У конструкції планера на частку металевих сплавів припадає тільки 10 відсотків маси. У результаті цих заходів [[ефективна поверхня розсіювання|ефективну поверхню розсіювання]] (ЕПР) літака при опроміненні його локатором спереду знизили, за деякими даними, до 0,025 м²<ref name="rcs1">{{cite web|author =|datepublished =|url = http://www.cfc.forces.gc.ca/papers/csc/csc29/mds/hudson|title = SU-34/32FN Fullback Long range fighter-bomber|publisher =|accessdate =|language=англійською|description =}} } Див Figure 1.</ref><ref name="rcs2">Наводиться за Stealth Warplanes By Doug Richardson, 2001 (2nd edition), стор 57 [http://books.google.com/books?id=qZlrReU-cMkC&printsec = frontcover & dq = Richardson, + Stealth & hl = en & ei = 6TzvS6TYFM2QOO3SgJYI & sa = X & oi = book_result & ct = result & resnum = 2 & ved = 0CCkQ6AEwAQ # v = snippet & q = physical% 20size% 20compared% 20to% 20RCS & f = false]{{Недоступне посилання}}</ref>, що в кілька десятків разів менше, ніж ЕПР звичайних літаків схожих розмірів.

Гранована форма [[фюзеляж]]у та незвичайний профіль крила значно погіршують аеродинамічні характеристики літака. У процесі проєктування був досягнутий [[компроміс]], при якому вимоги малої помітності радіолокації взяли гору над вимогами [[аеродинаміка|аеродинаміки]] — [[аеродинамічна якість]] літака дорівнює 4 (це трохи краще, ніж у [[Спейс шаттл#Орбитер|Орбітера Спейс шаттл]])<ref>{{ref-ru}} [http://www.airwar.ru/enc/fighter/f117.html F-117 Nighthawk. Опис.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100716140800/http://www.airwar.ru/enc/fighter/f117.html |date=16 липня 2010 }}</ref>, в результаті виявляється неможливим політ на надзвуковій швидкості, обмежується [[радіус]] дії, зменшується бойове навантаження і [[маневреність]].

Слід зауважити, що, незважаючи на такі радикальні рішення, конструкторам не вдалося досягти кінцевої мети — побудувати літак, невразливий для противника. По-перше, через погіршену аеродинаміку F-117 був погано захищений від атак винищувачів противника, якщо їм вдавалося його виявити. По-друге, закладені в конструкцію ідеї могли знизити видимість лише до певної межі, а також не забезпечували дуже низького [[ЕПР]] для радіолокаційних систем, в яких приймач і передавач були рознесені по різних точках. У результаті радянські зенітні комплекси [[С-200]] і [[С-300]] могли вести по ньому вогонь з великими шансами на влучення, а старіші модернізовані [[С-125]] хоч і не гарантували ураження, але також могли становити загрозу. Зокрема, при [[Бомбардування Югославії силами НАТО|нальотах на Югославію]] F-117 був збитий саме за допомогою комплексу [[С-125]] 3-ї батареї 250-ї бригади ППО під командуванням сербського полковника Дані Золтана<ref>{{Cite web|title=Defence Aviation: Who shot down F-117 ?|url=http://www.defenceaviation.com/2007/02/how-was-f-117-shot-down-part-2.html|website=web.archive.org|date=2009-04-15|accessdate=2023-03-24|archive-date=2009-04-15|archive-url=https://web.archive.org/web/20090415224243/http://www.defenceaviation.com/2007/02/how-was-f-117-shot-down-part-2.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090415224243/http://www.defenceaviation.com/2007/02/how-was-f-117-shot-down-part-2.html |date=2009-04-15 }}</ref>.

=== Аварії й катастрофи ===
За всю історію експлуатації літаків F-117, за офіційними даними, було втрачено 7 машин (трохи більше 10 % від загального числа побудованих), в тому числі один F-117 був збитий в ході бойових дій<ref>Інформація про льотних пригодах наведена за даними сайту http://www.f-117a.com/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080828133034/http://f-117a.com/ |date=28 серпня 2008 }}</ref>.

* '''[[20 квітня]] [[1982]]''' — F-117A (сер. номер 80-0785), підполковник Боб Райденауер (''Bob Ridenhauer'') «Бандит 102». Літак розбився на злеті через неправильно налаштовані на заводі системи керування польотом. Пілот не встиг катапультуватися, отримав важкі травми і був списаний з льотної роботи.
* '''[[11 липня]] [[1986]]''' — F-117A (сер. номер 81-0792), майор Росс Малгейр (''Ross Mulhare'') «Бандит 198». Літак зіткнувся з землею в районі Бейкерсфілд, Каліфорнія, під час нічного польоту. Причина — дезорієнтація пілота, що мав малий наліт на F-117. Майор Малгейр загинув.
* '''[[14 жовтня]] [[1987]]''' — F-117A (сер. номер 83-0815), майор Майкл Стюарт (''Michael Stewart'') «Бандит 231». Літак зіткнувся з землею в районі Тонопа під час нічного польоту. Причина — дезорієнтація пілота, що мав малий наліт на F-117. Майор Стюарт загинув.
* '''[[4 серпня]] [[1992]]''' — F-117A (сер. номер 85-0801), капітан Джон Міллз (''John Mills'') «Бандит 402». Літак загорівся під час нічного вильоту біля авіабази Голломен і вибухнув у повітрі. Причина — помилка наземного технічного персоналу при обслуговуванні. Капітан Міллз благополучно катапультувався.
* '''[[10 травня]] [[1995]]''' — F-117A (сер. номер 85-0822), [[Капітан (військове звання)|капітан]] Кеннет Левенс (''Kenneth Levens'') «Бандит 461». Літак зіткнувся з землею в районі [[Зуні-Пуебло (Нью-Мексико)|Зуні]], Нью-Мексико, під час нічного польоту. Передбачувана причина — дезорієнтація пілота, що мав малий наліт на F-117. Капітан Левенс загинув.
* '''[[14 вересня]] [[1997]]''' — F-117A (сер. номер 81-0793), [[майор]] Брайан Найт (''Bryan Knight'') «Бандит 437». Літак зруйнувався в повітрі і врізався в будівлю під час авіаційного шоу в [[Чесапік-Сіті (Меріленд)|Чесапік]], [[Меріленд]]. Аварія сталася з технічних причин, яка призвела до втрати пілотом керування. На землі постраждали 4 людини. Майор Найт благополучно катапультувався<ref>{{ref-en}} [http://www.youtube.com/watch?v=X2wYvr20nAg Відео катастрофи F-117A 14 вересня 1997.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120425035033/http://www.youtube.com/watch?v=X2wYvr20nAg |date=25 квітня 2012 }}</ref>.
* '''[[27 березня]] [[1999]]''' — F-117A (сер. номер 82-0806), [[підполковник]] Дейл Зелко (''Dale Zelko''). Літак збитий в районі села Будановці в ході [[Війна НАТО проти Югославії 1999|військової операції НАТО проти Югославії]]<ref name=paralay/>. Підполковник Зелко вдало катапультувався і був евакуйований пошуково-рятувальною групою. Відповідно до загальноприйнятої версії, F-117 був збитий [[зенітно-ракетний комплекс|зенітно-ракетним комплексом]] [[С-125]] (ракета 5В27Д виробництва {{li|Авітек|text=заводу ім. XX партз'їзду|Q=Q4053916}} (нині Авітек) [[1976]]<ref>{{книга
| Автор =
| Частина = Машинобудівне підприємство «Авітек»
| заголовок = Енциклопедія землі Вятской
| Оригінал =
| Посилання =
| Відповідальний = отв. В. Ситніков
| Видання =
| Місце = Кіров
| Видавництво = «О-Короткий»
| Рік = 2008
| Тому = 10. Книга друга. Промисловість. Енергетика. Будівництво. Транспорт
| Сторінки =
| Сторінок = 560
| серія =
| Isbn = 978-5-91402-040-5
| Наклад = 5000
}}
</ref>) 3-ї батареї 250-ї бригади ППО (командир батареї — [[Золтан Дані]]). Існували версії про участь ЗРК «[[Куб (ЗРК)|Куб]]» або винищувачів [[МіГ-29]] і [[МіГ-21]]. За твердженням деяких джерел (зокрема, російського автора Володимира Ільїна та аргентинського Дієго Зампіні), F-117 був збитий винищувачем МіГ-29, пілотований [[підполковник]]ом Гвозденом Дюкічем. У той самий час сербська газета [[Політика (газета)|«Політика»]] повідомляє, що «Цвях Дюкіч» (''Gvozden Đukić'') — це бойовий псевдонім, який використовував Золтан Дані в ході війни<ref>{{Cite web |url=http://www.politika.rs/rubrike/Drustvo/t23692.lt.html |title=Miroslav Lazanski. Kako je oboren F-117 |accessdate=27 січня 2011 |archive-date=17 грудня 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20131217012244/http://www.politika.rs/rubrike/Drustvo/t23692.lt.html }}</ref>. Пілотом F-117 іноді помилково вказується капітан Кен Двілі, оскільки він літав на цій машині в США і на її фюзеляжі було написано його ім'я.
* '''[[1 квітня]] [[1999]]''' — F-117A був пошкоджений і здійснив вимушену посадку<ref name='paralay'>[http://paralay.com/f117.html F-117 на сайті Paralay.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100201191006/http://paralay.com/f117.html |date=1 лютого 2010 }} — «Справжнім шоком для Америки стало знищення на третю добу бойових дій (27 березня о 20.55) першого F-117A», «1 квітня на аеродромі Плесо (м. [[Загреб]], [[Хорватія]]) здійснив вимушену посадку інший F-117A, що отримав бойові пошкодження», «Ще один літак цього типу, за повідомленнями сербів, втратили 5 квітня під час атаки телевежі „Црвена Кот“».</ref>
* '''[[5 квітня]] [[1999]]''' — F-117A, за заявами сербської сторони знищили під час атаки телевежі «Црвена Кіт», однак втрату цього літака американці не підтвердили<ref name = paralay />.

=== Зняття з озброєння ===
ВПС США збиралися експлуатувати F-117 щонайменше до [[2018]] року<ref>{{Cite web |url=http://www.fas.org/man/dod-101/sys/ac/f-117.htm |title=F-117A Nighthawk (FAS.org) |accessdate=27 січня 2011 |archive-date=14 грудня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171214022703/http://www.fas.org/man/dod-101/sys/ac/f-117.htm }}</ref>, однак брак грошей на закупівлю нових багатоцільових винищувачів [[F-22]] змусила почати процес зняття «Найт Гока» з озброєння набагато раніше. Офіційно про це було оголошено восени [[2006]] року. У тому ж році була закрита школа підготовки пілотів F-117, її останній випуск відбувся [[13 жовтня]]<ref>{{Cite web |url=http://www.airforcetimes.com/legacy/new/1-292925-2308561.php |title=F-117 pilot school closes |accessdate=27 січня 2011 |archive-date=17 липня 2012 |archive-url=https://archive.today/20120717224337/http://www.airforcetimes.com/legacy/new/1-292925-2308561.php }} {{Webarchive|url=https://archive.today/20120717224337/http://www.airforcetimes.com/legacy/new/1-292925-2308561.php |date=2012-07-17 }}</ref>.

Перші десять F-117 зняли з озброєння в грудні [[2006]] року. До березня [[2008]] [[ВПС США]] продовжували експлуатувати 15 літаків цього типу<ref>{{Cite web |url=http://www.dailytech.com/USAF+Will+Send+Last+F117s+Into+Retirement/article11051.htm |title=The USAF prepares one of its icons for retirement |accessdate=27 січня 2011 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20111028021924/http://www.dailytech.com/USAF+Will+Send+Last+F117s+Into+Retirement/article11051.htm |archivedate=28 жовтня 2011 |deadurl=yes }}</ref>. Формально процедура зняття з озброєння завершилася [[22 квітня]] того ж року, коли чотири F-117 востаннє піднялися в повітря, здійснивши переліт на авіабазу Тонопа<ref>[http://www.lasvegasnow.com/global/story . asp? s = 8210636 Last of Air Force's F-117 Nighthawks Retire in Tonopah]</ref>.
[[Файл:Lockheed F-117A Nighthawk.svg|thumb|350px|right|Три проєкції F-117]]

=== Подальша експлуатація ===
У серпні 2020 року американське видання «The Drive» повідомило, що американські військові використовують наявні F-117 під час навчань у ролі літаків супротивника, а починаючи з 2020 року — як літаки супротивника на найбільших військово-повітряних навчаннях «Червоний прапор» ({{lang-en|Red flag}})<ref>{{cite web
 | url = https://www.thedrive.com/the-war-zone/35748/f-117-nighthawks-now-appear-to-be-flying-as-adversaries-in-red-flag-aerial-war-games
 | title = F-117 Nighthawks Now Appear To Be Flying As Adversaries In Red Flag Aerial War Games
 | author = Tyler Rogoway
 | publisher = The Drive
 | work = The War Zone
 | date = 2020-08-15
 | accessdate = 16 вересня 2021
 | archive-date = 24 вересня 2021
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20210924041133/https://www.thedrive.com/the-war-zone/35748/f-117-nighthawks-now-appear-to-be-flying-as-adversaries-in-red-flag-aerial-war-games
 }}</ref>.

У вересні 2021 року пара F-117 приземлилася в міжнародному авіапорту Фресно, де є авіабаза 144-го винищувального крила для участі в навчаннях у ролі літальних апаратів супротивника для тренування пілотів F-15C/F-15D<ref>{{cite web
 | url = https://www.thedrive.com/the-war-zone/42360/f-117s-make-surprise-arrival-at-fresno-yosemite-airport-to-train-against-local-f-15s
 | title = F-117s Make Surprise Appearance At Fresno Airport To Train Against Local F-15s
 | author = Tyler Rogoway
 | publisher = The Drive
 | work = The War Zone
 | date = 2021-09-13
 | accessdate = 16 вересня 2021
 | archive-date = 16 вересня 2021
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20210916153717/https://www.thedrive.com/the-war-zone/42360/f-117s-make-surprise-arrival-at-fresno-yosemite-airport-to-train-against-local-f-15s
 }}</ref><ref>{{cite web
 | url = https://theaviationist.com/2021/09/16/official-f117-photos/
 | title = The U.S. Air Force Has Just Released The First Official Photos Of The F-117 Deployment To Fresno
 | author = David Cenciotti
 | publisher = The Aviationist
 | date = 2021-09-16
 | accessdate = 21 вересня 2021
 | archive-date = 20 вересня 2021
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20210920215744/https://theaviationist.com/2021/09/16/official-f117-photos/
 }}</ref>.

== Тактико-технічні характеристики ==
Джерела<ref>{{Cite web |url=http://www.nationalmuseum.af.mil/factsheets/factsheet.asp?id=410 |title=LOCKHEED F-117A NIGHTHAWK на сайті Національного музею ВПС США |accessdate=27 січня 2011 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20090827033347/http://www.nationalmuseum.af.mil/factsheets/factsheet.asp?id=410 |archivedate=27 серпня 2009 |deadurl=yes }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://www.faqs.org/docs/air/avf1171.html |title=F-117 Development. Air Vectors |accessdate=27 січня 2011 |archive-date=17 вересня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190917070908/http://www.faqs.org/docs/air/avf1171.html }}</ref>

=== Технічні характеристики ===
* '''[[Довжина]] літака:''' 20,08 м
* '''[[Висота]] літака:''' 3,78 м
* '''Розмах [[крило (літак)|крила]]:''' 13,2 м
* '''Площа крила:''' 73 м²
* '''[[Екіпаж]]:''' 1 особа
* '''Маса:'''
: *'''Порожнього:''' 13 380 кг
: *'''Нормальна:''' 21 150 кг
: *'''Максимальна:''' 23 815 кг
: *'''Бойове навантаження:''' 2270 кг (2500 кг при зменшенні запасу палива)
: *'''Паливо:''' 5500 кг
: *'''Навантаження на крило:'''
:: *'''При максимальній злітній масі:''' 327 кг/м²
:: *'''При нормальній злітній масі:''' 290 кг/м²
* Фронтальна''' [[ефективна площа розсіювання|ЕПР]]:''' за деякими даними 0,025 м²<ref name="rcs1"/><ref name="rcs2"/> (для моностатичної РЛС X-діапазону), за іншими 0,1 — 0,01

=== [[Двигун]] ===
* '''Тип двигуна:''' 2 х [[ТРДД]] [[General Electric F404|General Electric F404-F1D2]]
: *'''Тяга максимальна:''' 2 x 4850 кгс
* '''[[тягооснащеність]]:'''
: *'''При нормальній злітній масі:''' 0,46
: *'''При максимальній злітній масі:''' 0,41

[[Файл:Lockheed F-117A in flight 061006-F-1234S-008.jpg|thumb|170px|right|F-117 в польоті]]

=== Льотні характеристики ===
* '''Максимальна [[швидкість]]:''' 993 км/год (0,91 [[число Маха|М]])
* '''[[Крейсерська швидкість]]:''' 905 км/год (0,83 [[число Маха|М]])
* '''Дальність:''' 1720 км
: *'''Бойовий радіус:''' 860 км
* '''Практична стеля:''' 13 700 м
* '''Максимальна експ. перевантаження:''' +6 [[Прискорення вільного падіння|G]]

== Вплив ==
Вкрай своєрідний зовнішній вигляд літака став джерелом натхнення для деяких дизайнерів, в результаті чого з'явилися, наприклад, концепт Lamborghini F-117 <ref>{{Cite web |url=http://xage.ru/comments.php?id=13591 |title=Lamborghini F-117 |accessdate=27 січня 2011 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20111012052206/http://xage.ru/comments.php?id=13591 |archivedate=12 жовтня 2011 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111012052206/http://xage.ru/comments.php?id=13591 |date=2011-10-12 }}</ref>, стилізований тюнінг для [[Ferrari 458 Italia]] <ref>{{Cite web |url=http://auto.newsru.com/article/03jun2010/tun |title=Німецька компанія перетворила Ferrari 458 Italia в винищувач-невидимку |accessdate=27 січня 2011 |archive-date=8 серпня 2010 |archive-url=https://web.archive.org/web/20100808014925/http://auto.newsru.com/article/03Jun2010/tun }}</ref> і ноутбук ASUS ROG G73Jh <ref>{{Cite web |url=http://www.ixbt.com/news/hard/index.shtml?12%2F95%2F96 |title=Ігровий ноутбук ASUS ROG G73Jh «стелс» представлений офіційно |accessdate=19 червня 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20170702090946/http://www.ixbt.com/news/hard/index.shtml?12%2F95%2F96 |archivedate=2 липня 2017 |deadurl=yes }}</ref><ref>[http://asus.co.uk/pr/press-release/laptops/asus-launch-the-g73-% E2% 80% 98stealth-fighter% E2% 80% 98-ultimate-gaming-laptop/ASUS G73JH — ASUS Launch the G73 'Stealth-Fighter' Ultimate Gaming Laptop]{{Недоступне посилання|date=червень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>.

== Вплив на медіаконтент ==

З'являється у наступних фільмах:
* [[Захоплення 2: Темна територія]]
* [[Перехоплювачі (фільм)|Перехоплювач]]
* [[Наказано знищити]] — використовується вигадана десантна модифікація. З її допомогою команда спецназу проникає на захоплений терористами літак.
* [[Філадельфійський експеримент 2 (фільм)]] — літак потрапляє в минуле, в 1945 рік. Доставлену на цьому літаку атомну бомбу фашистська Німеччина скидає на Нью-Йорк і перемагає у другій світовій війні. Починається альтернативна реальність.
Також існує ігра за мотивами цього літака:
*{{нп|F-117A_Nighthawk_Stealth_Fighter_2.0}}

== Примітки ==
{{Примітки|3}}

== Див. також ==
* [[Stealth (технологія)]]
* [[Northrop Grumman B-2 Spirit]]
* [[Lockheed Martin F-35 Lightning II|F-35]]

== Посилання ==
{{Навігація
| Тема = F-117 Nighthawk
| Вікісховищу = F-117_Nighthawk
}}
* [https://web.archive.org/web/20120104065236/http://1.airwar.z8.ru/bibl/f117_17v3.pdf Керівництво з льотної експлуатації F-117A.] {{Ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20080225235938/http://www.afa.org/magazine/Oct2006/1006black.asp Rebecca Grant. Fade to Black (Air Force Magazine, October 2006, Vol. 89, No. 10)] {{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20120217151120/http://avia-mir.com/ru/usa/f-117/index.php Фотографії F-117 на сайті Авіа Світ] {{ref-ru}}

== Примітки ==
{{notelist}}
{{Примітки}}

== Література ==
{{Commonscat|F-117_Nighthawk}}
* ''Aronstein David C. and Albert C. Piccirillo.'' HAVE BLUE and the F-117A. Reston, VA: AIAA, 1997. ISBN 1-56347-245-7.

== Посилання ==
* [http://www.fas.org/programs/ssp/man/uswpns/air/attack/f117a.html Опис Lockheed F-117 Nighthawk] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140401051317/http://www.fas.org/programs/ssp/man/uswpns/air/attack/f117a.html |date=1 квітня 2014 }} {{ref-en}}
* [http://www.airwar.ru/enc/fighter/f117.html F-117] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100716140800/http://www.airwar.ru/enc/fighter/f117.html |date=16 липня 2010 }} {{ref-ru}}

{{ЛА США 1962}}
{{Літаки Lockheed Martin}}
{{Бомбардування СРЮ}}
{{нк}}

{{DEFAULTSORT:F-117 Nighthawk}}
[[Категорія:Літаки Lockheed]]
[[Категорія:Бомбардувальники США]]
[[Категорія:Двомоторні реактивні літаки]]
[[Категорія:Літаки стелс]]
[[Категорія:Літаки з V-подібним оперенням]]
[[Категорія:Повітряні судна, що здійснили перший політ у 1981]]
[[Категорія:Низькоплани]]

title: F-117 Nighthawk

Призначення: ударний літак

Перший політ: 18 червня 1981

Прийнятий на озброєння: жовтень 1983

Знятий з озброєння: 22 квітня 2008

На озброєнні у: США

Розробник: Skunk Works

Всього збудовано: 64 (включно з 5 YF-117)

Конструктор: Skunk Works

Екіпаж: 1 особа

Площа крила: 73 м²

Двигуни: 2 х ТРДД General Electric F404-F1D2

d: Інформація у Вікіданих?

CMNS: F-117 Nighthawk у Вікісховищі?


text:
# Крихкість мінералів
Кри́хкість мінера́лів (рос. хрупкость минералов, англ. fragility of minerals, нім. Sprödigkeit f der Mineralen n pl) — властивість мінералів кришитися при дряпанні їхньої поверхні вістрям ножа. Якщо на мінералі залишається риса з порошком по краях, то він є крихким. За крихкістю мінерали поділяють на 5 груп:
- 1) дуже крихкі (пірит, гіпс),
- 2) крихкі (пентландит, тетраедрит),
- 3) слабо пластичні (кварц, піротин),
- 4) пластичні (магнетит),
- 5) дуже пластичні (мідь, ґаленіт).

## Дивись також
- Крихкість
- Крихкість гірських порід
- Спайність

title: Крихкість мінералів

wikitext:
'''Кри́хкість мінера́лів''' ({{lang-ru|хрупкость минералов}}, {{lang-en|fragility of minerals}}, {{lang-de|Sprödigkeit f der Mineralen n pl}}) — властивість [[мінерал]]ів кришитися при дряпанні їхньої поверхні вістрям [[ніж|ножа]]. Якщо на мінералі залишається риса з порошком по краях, то він є крихким. За крихкістю мінерали поділяють на 5 груп:

* 1) дуже крихкі ([[пірит]], [[гіпс]]),
* 2) крихкі ([[пентландит]], [[тетраедрит]]),
* 3) слабо пластичні ([[кварц]], [[піротин]]),
* 4) пластичні ([[магнетит]]),
* 5) дуже пластичні ([[мідь]], [[ґаленіт]]).

== Дивись також ==
* [[Крихкість]]
* [[Крихкість гірських порід]]
* [[Спайність]]

== Література ==

* {{МГЕ|nocat=1}}
{{Authority control}}
[[Категорія:Фізика мінералів]]


text:
# Реймонд Чоу
Реймонд Чоу (кит.: 邹文 懐; нар. 8 жовтня 1927 — 2 листопада 2018) — знаменитий гонконзький продюсер, засновник кінокомпанії «Golden Harvest» (спільно з Леонардом Хо). Чоу належить вирішальна заслуга у відкритті світу талантів Брюса Лі, Джекі Чана і багатьох інших гонконгських майстрів бойових мистецтв. Чоу вніс величезний внесок у формування жанру фільмів з бойовими мистецтвами в сучасному його вигляді.

## Біографія
Він вирушів навчатися за кордоном — до шанхайського університету Сент-Джонс, і закінчив його з ступенем бакалавра на кафедрі журналістики у 1949 році. У 1951 році розпочав роботу у офісі Голосу Америки у місті Гонконг. Також він вивчав бойові мистецтва під керівництвом майстра Лам Сай Вінга.

title: Реймонд Чоу

wikitext:
{{ІП|Чоу}}
{{Кінематографіст}}
'''Реймонд Чоу''' ({{lang-zh|邹文 懐}}; {{н}} 8 жовтня 1927 — 2 листопада 2018) — знаменитий [[Гонконг|гонконзький]] продюсер, засновник кінокомпанії «[[Orange Sky Golden Harvest|Golden Harvest]]» (спільно з [[Леонард Хо|Леонардом Хо]]). Чоу належить вирішальна заслуга у відкритті світу талантів [[Брюс Лі|Брюса Лі]], [[Джекі Чан]]а і багатьох інших гонконгських майстрів бойових мистецтв. Чоу вніс величезний внесок у формування жанру фільмів з бойовими мистецтвами в сучасному його вигляді.

== Біографія ==
Він вирушів навчатися за кордоном — до [[Університет Сент-Джонс (Шанхай)|шанхайського університету Сент-Джонс]],<ref name="Chu">Chu, Yingchi. [2003] (2003). Hong Kong Cinema: Coloniser, Motherland and Self. Routledge. ISBN 0700717463</ref> і закінчив його з ступенем [[Бакалавр мистецтв|бакалавра]] на кафедрі [[Журналістика|журналістики]] у [[1949]] році. У [[1951]] році розпочав роботу у офісі [[Голос Америки|Голосу Америки]] у місті [[Гонконг]].<ref name="msn">http://movies.msn.com/celebs/celeb.aspx?c=231018&mp=b {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20071118025638/http://movies.msn.com/celebs/celeb.aspx?c=231018&mp=b |date=18 листопада 2007 }} Movie msn Raymond Chow</ref><ref name="newline">http://www.newline.com/jackiechan/firststrike/Production/raymondchow.html {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20010519113613/http://www.newline.com/jackiechan/firststrike/Production/raymondchow.html |date=19 травня 2001 }} newline Raymond Chow</ref> Також він вивчав [[бойові мистецтва]] під керівництвом майстра [[Лам Сай Вінг]]а.

== Посилання ==
{{reflist}}

{{ac}}

{{bio-stub}}

{{DEFAULTSORT:Чоу Реймонд}}
[[Категорія:Китайські продюсери]]
[[Категорія:Китайські головні виконавчі директори]]
[[Категорія:Гонконзькі головні виконавчі директори]]

title: кит. 鄒文懐

Дата народження: 8 жовтня 1927

Місце народження: Гонконг, Британська імперія

Дата смерті: 2 листопада 2018 (91 рік)

Місце смерті: Гонконг, КНР

Громадянство: КНР

Alma mater: Університет Святого Іоаннаd і St. Stephen's Colleged

Професія: кінопродюсер, продюсер

Нагороди: Зірка «Золота баухинія»d Hong Kong Film Awards Lifetime Achievement Awardd (2008)


text:
# Агрон (цар)
Агрон (дав.-гр. Ἄγρων) — напівміфічний цар Лідії.

## Життєпис
За давньогрецькими міфами належав до нащадків Геракла і Омфали. Був сином Ніна, онуком Бела, який сином Алкея і онуком Геракла.
Згідно з Геродотом, посів трон після смерті або повалення Іардана (у Страбона — Тантала Молодшого), що сталося близько 1221 року до н. е. (за іншими давньогрецькими істориками — 1192 року до н. е.) Ці роки саме збігаються з навалою ахейців, прафригійців та «народів моря» на Малу Азію, внаслідок чого загинули держави Вілуса, Міра, Сеха і Аххіява. Можливо саме Аргон, що панував десь в1190-1180-х роках до н. е. став засновником лідійського царства, а попередньо згадані лідійські (меонійські) царі були скоріше місцевими вождями «народів моря». Їх міфологічні звитяги стали відбиттям походів на південних Балканах, островах Егейського моря і Малій Азії.
Геродот приписав Агрон походження від Геракла, намагаючись вписати його в загальне сприяння давніми греками світу. В самій Лідії Агрон і його нащадки більш відомі були як Тілоніди. Також нічого невідомо про наступних після Агрона 17 (за Геродотом — 19) царів. Цей період припав на становлення лідійського царства. також лідійці тривалий час перебували під зверхністю Фриійського царства, що стало гегемоном Малої Азії замість хетської держави. Найпершим з нащадків Агрон згадується цар Ардіс I.

title: Агрон (цар)

wikitext:
{{Otheruses|Іардан}}
{{Державний діяч|українське ім'я=Атіс|оригінальне ім'я=Лід|титул=Цар [[Лідія|Лідії]]|попередник=[[Іардан (цар)|Іардан]]|спадкоємець=невідомий|династія=Геракліди (Тілоніди)}}
'''Агрон''' ({{lang-grc|Ἄγρων}}) — напівміфічний [[цар]] Лідії.

== Життєпис ==
За давньогрецькими міфами належав до нащадків [[Геракл]]а і [[Омфала|Омфали]]. Був сином [[Нін (міфологія)|Ніна]], онуком [[Бел (цар, міфологія)|Бела]], який сином Алкея і онуком Геракла.

Згідно з [[Геродот]]ом, посів трон після смерті або повалення [[Іардан (цар)|Іардана]] (у [[Страбон]]а — [[Тантал (син Бротея)|Тантала Молодшого]]), що сталося близько 1221 року до н. е. (за іншими давньогрецькими істориками — 1192 року до н. е.) Ці роки саме збігаються з навалою ахейців, прафригійців та «народів моря» на Малу Азію, внаслідок чого загинули держави [[Вілуса]], [[Міра (держава)|Міра]], [[Країна річки Сеха|Сеха]] і [[Аххіява]]. Можливо саме Аргон, що панував десь в1190-1180-х роках до н. е. став засновником лідійського царства, а попередньо згадані лідійські (меонійські) царі були скоріше місцевими вождями «народів моря». Їх міфологічні звитяги стали відбиттям походів на південних Балканах, островах Егейського моря і Малій Азії.

Геродот приписав Агрон походження від Геракла, намагаючись вписати його в загальне сприяння давніми греками світу. В самій Лідії Агрон і його нащадки більш відомі були як Тілоніди. Також нічого невідомо про наступних після Агрона 17 (за Геродотом — 19) царів. Цей період припав на становлення лідійського царства. також лідійці тривалий час перебували під зверхністю [[Фригія|Фриійського царства]], що стало гегемоном Малої Азії замість хетської держави. Найпершим з нащадків Агрон згадується цар [[Ардіс I]].

== Джерела ==
* Herodotus (1975) . Burn, A. R.; de Sélincourt, Aubrey (eds.). The Histories. London: Penguin Books. ISBN 0-14-051260-8.
* Bury, J. B.; Meiggs, Russell (1975). A History of Greece (Fourth Edition). London: MacMillan Press. ISBN 0-333-15492-4.

[[Категорія:Лідійські царі]]

title: | Цар Лідії |

Попередник: Іардан

Спадкоємець: невідомий

Рід: Геракліди (Тілоніди)