text:
# Борисовка (Івановська область)
Борисовка (рос. Борисовка) — присілок в Палехському районі Івановської області Російської Федерації.
Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Раменське сільське поселення.

## Історія
Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Раменське сільське поселення.

## Населення
| 1859 | 1905 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- | ---- |
| 68   | ↗109 | ↘8   | ↘0   |

title: Борисовка (Івановська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Борисовка
|назва ін.       = Борисовка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Івановська область]]
|район           = [[Палехський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Раменське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 0
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Івановська область
}}
'''Борисовка''' ({{lang-ru|Борисовка}}) — [[присілок]] в [[Палехський район|Палехському районі]] [[Івановська область|Івановської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Раменське сільське поселення]].

== Історія ==

Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Раменське сільське поселення<ref>{{Cite web|url=http://docs.cntd.ru/document/882208261|title=Закон Ивановской области от 25 февраля 2005 года №46-ОЗ «О городском и сельских поселениях в Палехском муниципальном районе»|publisher=docs.cntd.ru|accessdate=2019-11-23|archive-date=2018-02-27|archive-url=https://web.archive.org/web/20180227134614/http://docs.cntd.ru/document/882208261|deadlink=no}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Борисовка (Ивановская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Палехський район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Палехського району]]

title: присілок Борисовка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Івановська область

Муніципальний район: Палехський район

Поселення: Раменське сільське поселення

title: Основні дані

Населення: ▼ 0

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Борисовка · Борисовка


text:
# Мангри Бокас-дель-Торо, острова Бастіментос та Сан-Бласу
Мангри Бокас-дель-Торо, острова Бастіментос та Сан-Бласу (ідентифікатор WWF: NT1407) — неотропічний екорегіон мангрових лісів, розташований на півночі Панамського перешийка.

## Географія
Екорегіон Бокас-дель-Торо, острова Бастіментос та Сан-Бласу охоплює ділянки мангрових лісів, поширені на узбережжі Карибського моря на крайньому південному заході Коста-Рики та на півночі Панами. Коста-риканська частина екорегіону включає дві невеликі ділянки мангрів, одна з яких розташована в бухті Моїн на північний захід від міста Лимон, а друга — в заповіднику Хайро-Мора-Сандовал-Гандока-Мансанільйо поблизу панамського кордону. У Панамі мангрові ліси переважно зосереджені в гирлі річки Чангінола та на узбережжі провінції Бокас-дель-Торо. Також мангрові ліси поширені на островах архіпелагу Бокас-дель-Торо, зокрема на островах Бастіментос та Попа, які оточують лагуну Чирикі. Далі на схід невеликі ділянки мангрових лісів зустрічаються поблизу міста Колон, на острові Ісла-Гранде, на островах Сан-Блас та на західній стороні затоки Гуна-Яла. У внутрішніх районах Панами, де не відчувається вплив солоної води, мангрові ліси екорегіону переходять у панамські атлантичні вологі ліси, а на крайньому сході — у вологі ліси Чоко та Дар'єну.

## Клімат
В межах екорегіону переважає вологий екваторіальний клімат (Af за класифікацією кліматів Кеппена) або мусонний клімат (Am за класифікацією Кеппена). Середньорічна кількість опадів в регіоні коливається від 200 до 4000 мм, а у окремі роки може випадати до 6000 мм. Сезон дощів на карибському узбережжі Панами триває з травня по грудень, а сухий сезон — з січня по квітень, коли міжтропічна зона конвергенції рухається на південь.

## Флора і фауна
У манграх карибського узбережжя Панами домінують п'ять видів мангрових дерев — червоні мангри (Rhizophora mangle), чорні мангри (Avicennia germinans), білі мангри (Laguncularia racemosa), прямі конусоплідні мангри (Conocarpus erectus) та жовті мангри (Rhizophora harrisonii). Поширення окремих видів визначається солоністю води та ступенем затоплення території. Прибережні рифи та бар'єрні острови екорегіону допомагають у захисті прибережних мангрових лісів від руйнівних хвиль та сильних прибережних течій, характерних для Карибського регіону.
В мангрових заростях екорегіону зустрічається 24 види ссавців, зокрема центральноамериканські тапіри (Tapirus bairdii), центральноамериканські мазами (Mazama temama), центральноамериканські коати (Ateles geoffroyi), колумбійські ревуни (Alouatta palliata), ягуари (Panthera onca), оцелоти (Leopardus pardalis), неотропічні видри (Lontra longicaudis), звичайні ракуни (Procyon lotor) та низинні паки (Cuniculus paca). У лагуни регіону іноді запливають американські ламантини (Trichechus manatus), які живляться водною рослинністю.
Орнітофауна екорегіону нараховує 133 види птахів, з яких 36 видів є рідкісними. Серед птахів, поширених у манграх екорегіону, слід відзначити червонодзьобого свистача (Dendrocygna autumnalis), мускусну качку (Cairina moschata), мангрового кукліло (Coccyzus minor), трибарвну чепуру (Egretta tricolor), зелену чаплю (Butorides virescens), широкодзьобого квака (Cochlearius cochlearius), жовтолобу якану (Jacana spinosa), бразильського баклана (Phalacrocorax brasilianus), чорного канюка-крабоїда (Buteogallus anthracinus), мангрову білозорку (Tachycineta albilinea), золотистого пісняра-лісовика (Setophaga petechia) та тринідадського амазона (Amazona ochrocephala).
Серед поширених в екорегіоні плазунів слід відзначити гострорилого крокодила (Crocodylus acutus), крокодилового каймана (Caiman crocodilus) та звичайну ігуану (Iguana iguana), а також чотири види рідкісних морських черепах — зелену черепаху (Chelonia mydas), шкірясту черепаху (Dermochelys coriacea), біссу (Eretmochelys imbricata) та довгоголову морську черепаху (Caretta caretta).

## Збереження
Основними загрозами для збереження природи регіону є вирубка мангрових лісів, надмірний вилов риби, полювання та забруднення води внаслідок промислової і сільськогосподарської діяльності. Основними природоохоронними територіями екорегіону є Національний парк Тортугеро та Природний заповідник Хайро-Мора-Сандовал-Гандока-Мансанільйо в Коста-Риці, а також Заповідник Сан-Сан-Понд-Сак в Панамі.

wikiname: ukwiki

in_language: uk

wikitext:
{{Infobox ecoregion
|name = Мангри Бокас-дель-Торо, острова Бастіментос та Сан-Бласу
|image =Isla Bastimentos La Mochila.jpg
|image_size =
|image_alt = Мангри Бокас-дель-Торо, острова Бастіментос та Сан-Бласу
|caption =Острів Басміментос (Панама)
| мапа =Ecoregion NT1407b.png
| мапа_ширина=
| мапа_підпис= Розташування екорегіону (червоним)
|ecozone = [[Неотропіка]]
|biome = [[Мангровий ліс|Мангрові ліси]]
|animals =
|bird_species =
|mammal_species =
|border =
|borders = [[Панамські атлантичні вологі ліси]]<br/>[[Вологі ліси Чоко та Дар'єну]]
|area = 518
|countries = [[Коста-Рика]], [[Панама]]
|state =
|region_type =
|elevation =
|coordinates =
|geology =
|seas =
|rivers =
|climate =
|soil =
|conservation = вразливий
|global200 = NT1407
|habitat_loss =
|habitat_loss_ref =
|protected =
|protected_ref =
}}
'''Мангри Бокас-дель-Торо, острова Бастіментос та Сан-Бласу''' (ідентифікатор WWF: NT1407) — [[Неотропіка|неотропічний]] [[екорегіон]] [[Мангровий ліс|мангрових лісів]], розташований на півночі [[Панамський перешийок|Панамського перешийка]]<ref name="ecomap">{{cite web|title=Map of Ecoregions 2017|url=https://ecoregions2017.appspot.com/|publisher=Resolve, using WWF data|language=en|access-date=30 березня 2025}}</ref><ref name="dinerstein">{{cite journal |last1=Dinerstein |first1=Eric |last2=Olson |first2=David |last3=Joshi |first3=Anup |last4=Vynne |first4=Carly |last5=Burgess |first5=Neil D. |last6=Wikramanayake |first6=Eric |last7=Hahn |first7=Nathan |last8=Palminteri |first8=Suzanne |last9=Hedao |first9=Prashant |last10=Noss |first10=Reed |last11=Hansen |first11=Matt |last12=Locke |first12=Harvey |last13=Ellis |first13=Erle C |last14=Jones |first14=Benjamin |last15=Barber |first15=Charles Victor |last16=Hayes |first16=Randy |last17=Kormos |first17=Cyril |last18=Martin |first18=Vance |last19=Crist |first19=Eileen |last20=Sechrest |first20=Wes |last21=Price |first21=Lori |last22=Baillie |first22=Jonathan E. M. |last23=Weeden |first23=Don |last24=Suckling |first24=Kierán |last25=Davis |first25=Crystal |last26=Sizer |first26=Nigel |last27=Moore |first27=Rebecca |last28=Thau |first28=David |last29=Birch |first29=Tanya |last30=Potapov |first30=Peter |last31=Turubanova |first31=Svetlana |last32=Tyukavina |first32=Alexandra |last33=de Souza |first33=Nadia |last34=Pintea |first34=Lilian |last35=Brito |first35=José C. |last36=Llewellyn |first36=Othman A. |last37=Miller |first37=Anthony G. |last38=Patzelt |first38=Annette |last39=Ghazanfar |first39=Shahina A. |last40=Timberlake |first40=Jonathan |last41=Klöser |first41=Heinz |last42=Shennan-Farpón |first42=Yara |last43=Kindt |first43=Roeland |last44=Lillesø |first44=Jens-Peter Barnekow |last45=van Breugel |first45=Paulo |last46=Graudal |first46=Lars |last47=Voge |first47=Maianna |last48=Al-Shammari |first48=Khalaf F. |last49=Saleem |first49=Muhammad |title=An Ecoregion-Based Approach to Protecting Half the Terrestrial Realm |journal=BioScience |date=2017 |volume=67 |issue=6 |pages=534–545 |doi=10.1093/biosci/bix014|display-authors=20}}</ref>.
[[Файл:Flickr - ggallice - Canal de Soropta.jpg|міні|праворуч|300пкс|Узбережжя Бокас-дель-Торо]]
== Географія ==
Екорегіон Бокас-дель-Торо, острова Бастіментос та Сан-Бласу охоплює ділянки мангрових лісів, поширені на узбережжі [[Карибське море|Карибського моря]] на крайньому південному заході [[Коста-Рика|Коста-Рики]] та на півночі [[Панама|Панами]]. Коста-риканська частина екорегіону включає дві невеликі ділянки мангрів, одна з яких розташована в бухті Моїн на північний захід від міста [[Лимон (місто)|Лимон]], а друга — в заповіднику {{нп|Природний заповідник Хайро-Мора-Сандовал-Гандока-Мансанільйо|Хайро-Мора-Сандовал-Гандока-Мансанільйо|en|Jairo Mora Sandoval Gandoca-Manzanillo Mixed Wildlife Refuge}} поблизу панамського кордону. У Панамі мангрові ліси переважно зосереджені в гирлі річки {{нп|Чангінола (річка)|Чангінола|en|Changuinola River}} та на узбережжі провінції [[Бокас-дель-Торо (провінція)|Бокас-дель-Торо]]. Також мангрові ліси поширені на островах архіпелагу [[Бокас-дель-Торо (архіпелаг)|Бокас-дель-Торо]], зокрема на островах {{нп|Бастіментос (острів)|Бастіментос|en|Bastimentos Island}} та {{нп|Попа (острів)|Попа|en|Popa Island}}, які оточують {{нп|Лагуна Чирикі|лагуну Чирикі|en|Chiriquí Lagoon}}. Далі на схід невеликі ділянки мангрових лісів зустрічаються поблизу міста [[Колон (місто)|Колон]], на острові {{нп|Ісла-Гранде (Панама)|Ісла-Гранде|es|Isla Grande (Panamá)}}, на островах {{нп|Сан-Блас (острови)|Сан-Блас|en|San Blas Islands}} та на західній стороні затоки [[Ґуна-Яла|Гуна-Яла]]. У внутрішніх районах Панами, де не відчувається вплив солоної води, мангрові ліси екорегіону переходять у [[панамські атлантичні вологі ліси]], а на крайньому сході — у [[вологі ліси Чоко та Дар'єну]].

== Клімат ==
В межах екорегіону переважає вологий [[Тропічний клімат вологих лісів|екваторіальний клімат]] (Af за [[Класифікація кліматів Кеппена|класифікацією кліматів Кеппена]]) або [[мусонний клімат]] (Am за класифікацією Кеппена). Середньорічна кількість опадів в регіоні коливається від 200 до 4000 мм, а у окремі роки може випадати до 6000 мм. Сезон дощів на карибському узбережжі Панами триває з травня по грудень, а сухий сезон — з січня по квітень, коли [[Внутрішньотропічна зона конвергенції|міжтропічна зона конвергенції]] рухається на південь.

== Флора і фауна ==
У манграх карибського узбережжя Панами домінують п'ять видів мангрових дерев — [[Червоний мангр|червоні мангри]] (''Rhizophora mangle''), [[Avicennia germinans|чорні мангри]] (''Avicennia germinans''), {{нп|Laguncularia racemosa|білі мангри|en|Laguncularia}} (''Laguncularia racemosa''), {{нп|Conocarpus erectus|прямі конусоплідні мангри|en|Conocarpus erectus}} (''Conocarpus erectus'') та {{нп|Rhizophora harrisonii|жовті мангри|en|Rhizophora harrisonii}} (''Rhizophora harrisonii''). Поширення окремих видів визначається солоністю води та ступенем затоплення території. [[Береговий риф|Прибережні рифи]] та [[Бар'єрні острови|бар'єрні острови]] екорегіону допомагають у захисті прибережних мангрових лісів від руйнівних хвиль та сильних прибережних течій, характерних для Карибського регіону.

В мангрових заростях екорегіону зустрічається 24 види ссавців, зокрема [[Тапір центральноамериканський|центральноамериканські тапіри]] (''Tapirus bairdii''), {{нп|Mazama temama|центральноамериканські мазами|en|Central American red brocket}} (''Mazama temama''), {{нп|Ateles geoffroyi|центральноамериканські коати|en|Geoffroy's spider monkey}} (''Ateles geoffroyi''), {{нп|Alouatta palliata|колумбійські ревуни|en|Mantled howler}} (''Alouatta palliata''), [[ягуар]]и (''Panthera onca''), [[оцелот]]и (''Leopardus pardalis''), [[Lontra longicaudis|неотропічні видри]] (''Lontra longicaudis''), [[Ракун звичайний|звичайні ракуни]] (''Procyon lotor'') та [[Cuniculus paca|низинні паки]] (''Cuniculus paca''). У лагуни регіону іноді запливають [[Ламантин американський|американські ламантини]] (''Trichechus manatus''), які живляться водною рослинністю.

Орнітофауна екорегіону нараховує 133 види птахів, з яких 36 видів є рідкісними. Серед птахів, поширених у манграх екорегіону, слід відзначити [[Свистач червонодзьобий|червонодзьобого свистача]] (''Dendrocygna autumnalis''), [[Качка мускусна|мускусну качку]] (''Cairina moschata''), [[Кукліло мангровий|мангрового кукліло]] (''Coccyzus minor''), [[Чепура трибарвна|трибарвну чепуру]] (''Egretta tricolor''), [[Чапля зелена|зелену чаплю]] (''Butorides virescens''), [[Квак широкодзьобий|широкодзьобого квака]] (''Cochlearius cochlearius''), [[Якана жовтолоба|жовтолобу якану]] (''Jacana spinosa''), [[Баклан бразильський|бразильського баклана]] (''Phalacrocorax brasilianus''), {{нп|Канюк-крабоїд чорний|чорного канюка-крабоїда|en|Common black hawk}} (''Buteogallus anthracinus''), [[Білозорка мангрова|мангрову білозорку]] (''Tachycineta albilinea''), [[Пісняр-лісовик золотистий|золотистого пісняра-лісовика]] (''Setophaga petechia'') та [[Амазон тринідадський|тринідадського амазона]] (''Amazona ochrocephala'').

Серед поширених в екорегіоні плазунів слід відзначити [[Крокодил гострорилий|гострорилого крокодила]] (''Crocodylus acutus''), [[Кайман крокодиловий|крокодилового каймана]] (''Caiman crocodilus'') та [[Ігуана звичайна|звичайну ігуану]] (''Iguana iguana''), а також чотири види рідкісних [[морські черепахи|морських черепах]] — [[Зелена черепаха|зелену черепаху]] (''Chelonia mydas''), [[Шкіряста черепаха|шкірясту черепаху]] (''Dermochelys coriacea''), [[Бісса|біссу]] (''Eretmochelys imbricata'') та [[Довгоголова морська черепаха|довгоголову морську черепаху]] (''Caretta caretta'').

== Збереження ==
Основними загрозами для збереження природи регіону є вирубка мангрових лісів, [[надмірний вилов риби]], полювання та забруднення води внаслідок промислової і сільськогосподарської діяльності. Основними природоохоронними територіями екорегіону є {{нп|Національний парк Тортугеро||en|Tortuguero National Park}} та {{нп|Природний заповідник Хайро-Мора-Сандовал-Гандока-Мансанільйо||en|Jairo Mora Sandoval Gandoca-Manzanillo Mixed Wildlife Refuge}} в Коста-Риці, а також {{нп|Сан-Сан-Понд-Сак|Заповідник Сан-Сан-Понд-Сак|en|San San-Pond Sak}} в Панамі.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.worldwildlife.org/ecoregions/nt1407 «Bocas del Toro–San Bastimentos Island–San Blas mangroves». Terrestrial Ecoregions. World Wildlife Fund.]
* [https://www.oneearth.org/ecoregions/mesoamerican-gulf-caribbean-mangroves/ «Mesoamerican Gulf-Caribbean Mangroves» — One Earth.]

[[Категорія:Екорегіони Коста-Рики]]
[[Категорія:Екорегіони Панами]]

Екозона: Неотропіка

Біом: Мангрові ліси

Статус збереження: вразливий

Межі: Панамські атлантичні вологі ліси · Вологі ліси Чоко та Дар'єну

Країни: Коста-Рика, Панама


text:
# Mimophis occultus
Mimophis occultus — вид змій родини піщаних змій (Psammophiidae). Ендемік Мадагаскару. Описаний у 2017 році.

## Поширення і екологія
Mimophis occultus мешкають в провінції Махадзанга на північному заході острова Мадагаскар. Вони живуть в сухих тропічних лісах.

title: Mimophis occultus

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Mimophis occultus''
| status = NE
| status_system = IUCN3.1
| status_ref =
| image =
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| infraordo = [[Змії]] (Serpentes)
| familia = [[Піщані змії]] (Psammophiidae)
| genus = ''[[Mimophis]]''
| species = '''''M. occultus'''''
| binomial = ''Mimophis occultus''
| binomial_authority =Ruane, Myers, Lo, Yuen, Welt, Juman, Futterman, Nussbaum, Schneider, Burbrink & Raxworthy, 2017<ref>{{стаття|автор=Ruane, Sara; Edward A. Myers, Kahmun Lo, Sara Yuen, Rachel S. Welt, Maya Juman, India Futterman, Ronald A. Nussbaum, Gregory Schneider, Frank T. Burbrink & Christopher J. Raxworthy|рік=2017|назва=Unrecognized species diversity and new insights into colour pattern polymorphism within the widespread Malagasy snake ''Mimophis'' (Serpentes: Lamprophiidae)|видання=Systematics and Biodiversity|випуск=16(3)|сторінки=229-244|doi=10.1080/14772000.2017.1375046}}</ref>
| synonyms =
| range_map =
| range_map_caption =
| wikispecies = Mimophis occultus
| commonscat = Mimophis occultus
| commons = Mimophis occultus
}}
'''''Mimophis occultus''''' — вид [[Змії|змій]] родини [[Піщані змії|піщаних змій]] (Psammophiidae)<ref>{{NRDB species|genus=Mimophis|species=occultus}}</ref>. [[Ендемік]] [[Мадагаскар]]у. Описаний у 2017 році.

== Поширення і екологія ==
''Mimophis occultus'' мешкають в провінції [[Махадзанга (провінція)|Махадзанга]] на північному заході острова [[Мадагаскар (острів)|Мадагаскар]]. Вони живуть в сухих тропічних лісах.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q63241577}}
{{Плазуни-доробити}}

[[Категорія:Піщані змії]]
[[Категорія:Тварини, описані 2017]]
[[Категорія:Плазуни Мадагаскару]]
[[Категорія:Ендемічна фауна Мадагаскару]]

title: ?Mimophis occultus

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Інфраряд: Змії (Serpentes)

Родина: Піщані змії (Psammophiidae)

Рід: Mimophis

Вид: M. occultus

Вікісховище: Mimophis occultus

Віківиди: Mimophis occultus


text:
# Верміна
Верміна (бербер. ⴼⴻⵔⵎⵉⵏⴰ; д/н — після 200 до н. е.) — цар племінного союзу масесиліїв з 202 року до н. е.

## Життєпис
Син царя Сіфакса. Вперше згадується в джерелах 204 року до н. е., коли разом з батьком виступив проти Масинісси, царя массіліїв. Згодом брав участь у кампаніях 203 і 202 років до н. е. проти останнього.
Після загибелі батька 202 року до н. е. оголошується царем. Зберіг вірність союзу з Карфагеном. Того ж року брав участь у битві при Замі, де його військо зазнало великих втрат. 201 року до н. е. спрямував до римлян посольство з проханням укласти мир та визнати його другом римського народу. 200 року до н. е. значна частина його царства було передано Римом цареві Масиніссі.
Втім його син Аріобарзан зберіг якусь частку. дата смерті Верміни невідома.

title: Верміна

wikitext:
{{особа}}
'''Верміна''' ({{Lang-ber|'''ⴼⴻⵔⵎⵉⵏⴰ'''}}; д/н — після [[200 до н. е.]]) — цар [[нумідія|племінного союзу масесиліїв]] з 202 року до н. е.

== Життєпис ==
Син царя [[Сіфакс]]а. Вперше згадується в джерелах 204 року до н. е., коли разом з батьком виступив проти [[Масинісса|Масинісси]], царя массіліїв. Згодом брав участь у кампаніях 203 і 202 років до н. е. проти останнього.

Після загибелі батька 202 року до н. е. оголошується царем. Зберіг вірність союзу з [[Карфаген (держава)|Карфагеном]]. Того ж року брав участь у [[Битва при Замі|битві при Замі]], де його військо зазнало великих втрат. 201 року до н. е. спрямував до римлян посольство з проханням укласти мир та визнати його другом римського народу. 200 року до н. е. значна частина його царства було передано Римом цареві Масиніссі.

Втім його син [[Аріобарзан (цар)|Аріобарзан]] зберіг якусь частку. дата смерті Верміни невідома.

== Джерела ==
* William Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1, Boston: Little, Brown and Company, Vol.3 p. 1241
* Heinz Günter Horn, Christoph B. Rüger, Die Numider, Cologne, Habelt, 1979, 674 p. (ISBN 978-3792704981), p. 50-51,188-191

{{Царі Нумідії}}
[[Категорія:Царі Нумідії]]
[[Категорія:Померли у 200-і до н. е.]]

title: Верміна

Народився: 3 століття до н. е.

Помер: 200-ті до н. е.

Діяльність: суверен

Батько: Сіфакс

Діти: Аріобарзан


text:
# Боровка (Матвієвський район)
Бо́ровка (рос. Боровка) — село у складі Матвієвського району Оренбурзької області, Росія.

## Населення
Населення — 31 особа (2010; 72 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 71 %

title: Боровка (Матвієвський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = село
 | тип_род         = села
 | назва           = Боровка
 | назва ін.       = {{lang-ru|Боровка}}
 | карта розташування1 = Росія Оренбурзька область
 | герб            =
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Оренбурзька область]]
 | район           = [[матвієвський район|Матвієвський]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[новожедрінська сільська рада|Новожедрінська сільрада]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 31 особа ([[2010]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2010/orenburgskaja.htm Дані перепису населення 2010 року]</ref>)
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 53
 | lat_min= 10
 | lat_sec= 28
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 53
 | lon_min= 22
 | lon_sec= 36
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Боровка}}

'''Бо́ровка''' ({{lang-ru|Боровка}}) — [[село]] у складі [[матвієвський район|Матвієвського району]] [[оренбурзька область|Оренбурзької області]], [[Росія]].

== Населення ==
Населення — 31 особа ([[2010]]; 72 у [[2002]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2002/orenburgskaja.htm Дані перепису населення 2002 року]</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 71 %

== Джерела ==
* {{Карта|N-39-107}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{orenburg-geo-stub}}
{{матвієвський район}}

[[Категорія:Населені пункти Матвієвського району]]
[[Категорія:Села Оренбурзької області]]

title: село Боровка

Суб'єкт Російської Федерації: Оренбурзька область

Муніципальний район: Матвієвський

Поселення: Новожедрінська сільрада

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Боровка · Боровка


text:
# Едвард Солсбері Дана
Едвард Солсбері Дана (Edward Salisbury Dana) (* 16 листопада 1849 у Нью-Хейвен (Коннектикут); † 16 червня 1935, там же) був американським мінералогом.

## Життєпис
Його батьком був американський геолог Джеймс Дуайт Дана. Навчався в Єльському університеті, де отримав диплом, навчався в Шеффілдській науковій школі Єльського університету в Нью-Хейвені в 1872 році, у Гейдельберзі в 1873 році, а потім у Відні. У 1874 році закінчив навчання, став репетитором і науковим співробітником в Мінералогічному кабінеті Єльського коледжу. У 1875 році він написав «Підручник мінералогії» і був співредактором «Silliman's American Journal of Science». У 1876 році він отримав ступінь доктора в Нью-Хейвені. У 1879 став доцентом натурфілософії. З 1885 року він був куратором  Музею Пібоді, а з 1890 року — професором фізики в Єльському університеті. У 1884 році він був прийнятий до Національної академії наук США, у 1893 році — до Американської академії мистецтв і наук, а в 1896 році — до Американського філософського товариства. У 1917 році вийшов у відставку.

## Праці
- Textbook of Mineralogy. 4. Auflage bearbeitet von W. E. Ford, New York und London 1932.

## Інтернет-ресурси
- National Academy of Sciences Biographical Memoir [Архівовано 1 листопада 2021 у Wayback Machine.]

title: Едвард Солсбері Дана

wikitext:
{{особа}}
'''Едвард Солсбері Дана''' (Edward Salisbury Dana) (* [[16 листопада]] [[1849]] у [[Нью-Хейвен (Коннектикут)]]; † [[16 червня]] [[1935]], там же) був [[США|американським]] [[мінералог]]ом.

== Життєпис ==
Його батьком був американський геолог [[Джеймс Дуайт Дана]]. Навчався в [[Єльський університет|Єльському університеті]], де отримав диплом, навчався в Шеффілдській науковій школі Єльського університету в Нью-Хейвені в 1872 році, у Гейдельберзі в 1873 році, а потім у Відні. У 1874 році закінчив навчання, став репетитором і науковим співробітником в Мінералогічному кабінеті Єльського коледжу. У 1875 році він написав «Підручник мінералогії» і був співредактором «[[American Journal of Science|Silliman's American Journal of Science]]». У 1876 році він отримав ступінь доктора в Нью-Хейвені. У 1879 став доцентом натурфілософії. З 1885 року він був куратором [[Музей природної історії Пібоді | Музею Пібоді]], а з 1890 року — професором фізики в Єльському університеті. У 1884 році він був прийнятий до [[Національна академія наук США|Національної академії наук США]], у 1893 році — до [[Американська академія мистецтв і наук|Американської академії мистецтв і наук]], а в 1896 році — до [[Американське філософське товариство|Американського філософського товариства]]<ref>{{Internetquelle| url=https://search.amphilsoc.org/memhist/search?creator=Edward+S.+Dana&title=&subject=&subdiv=&mem=&year=&year-max=&dead=&keyword=&smode=advanced| titel=Member History: Edward S. Dana| hrsg=American Philosophical Society| zugriff=2018-07-05}}</ref>. У 1917 році вийшов у відставку.
==Праці==
* Textbook of Mineralogy. 4. Auflage bearbeitet von W. E. Ford, New York und London 1932.
== Примітки ==
{{reflist}}
==Інтернет-ресурси==
*[http://www.nasonline.org/publications/biographical-memoirs/memoir-pdfs/dana-edward.pdf National Academy of Sciences Biographical Memoir] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211101211929/http://www.nasonline.org/publications/biographical-memoirs/memoir-pdfs/dana-edward.pdf |date=1 листопада 2021 }}
[[Категорія:Викладачі Єльського університету]]
[[Категорія:Члени і члени-кореспонденти Національної академії наук США]]
[[Категорія:Члени Американської академії мистецтв і наук]]

title: англ. Edward Salisbury Dana

Народився: 16 листопада 1849 · Нью-Гейвен

Помер: 16 червня 1935 (85 років) · Нью-Гейвен

Країна: США

Діяльність: фізик, викладач університету, геолог, мінералог

Галузь: кристалографія

Alma mater: Єльський коледж (1876)

Науковий керівник: George J. Brushd

Заклад: Єльський університет

Членство: Національна академія наук США і Американська академія мистецтв і наук

Батько: Джеймс Двайт Дана


text:
# Леонтьєв Валерій Якович
Валерій Я́кович Лео́нтьєв (рос. Вале́рий Я́ковлевич Лео́нтьев; нар. 19 березня 1949, Усть-Уса, Комі АРСР, Російська РФСР) — радянський і російський співак, актор, Заслужений артист України (1987), Народний артист Росії (1996), лауреат премії Ленінського комсомолу (1985), Кавалер ордена «За заслуги перед Вітчизною» 4-го ступеня (2005), Ордена Пошани (2009) та Ордена Дружби (2014). володар премій World Music Awards, ZD Awards, Овація, Золотий Грамофон, практично беззмінний переможець номінацій «співак року» і «шоу року» за 1980—2001 роки в російських музичних рейтингах того часу.
У 1991 році отримав премію в Монте-Карло World Music Awards, як найкращий виконавець, лідер з продажу у Радянському Союзі. 28 березня 1998 на «Площі зірок» у ГЦКЗ «Росія» заклали іменну плиту Валерія Леонтьєва. У 2009 році Іменна зірка Леонтьєва з'явилася на «Алеї зірок» Слов'янського базару у Вітебську.
П'ятиразовий володар Національної російської премії «Овація» у тому числі в номінації «Жива легенда» 1998 року, Восьмиразовий володар премії «Звукова доріжка» в тому числі в номінації «Легенда» 2009 року.
Народився в селі Усть-Уса Комі АРСР в сім'ї оленярів і зоотехніків. Дитячі роки пройшли у селі Невикбож.
Сімейний стан — одружений.
Записав понад 30 платівок і компакт-дисків, з яких багато розходилися мільйонними тиражами.

## Життєпис
Народився 19 березня 1949 року в невеликому селі Усть-Уса, в Комі. Його сім'я не мала ніякого відношення до мистецтва. Леонтьєви жили досить скромно. Батько, Яків Степанович Леонтьєв будучи помором з Архангельської області працював ветеринаром в оленярстві, мама Катерина Іванівна Клюц народилася в Україні. Хлопчик був пізньою дитиною, він народився, коли матері виповнилося 43 роки. Крім нього в сім'ї підростала старша сестра Майя.
Незабаром з Усть-Уса сім'я перебралася на батьківщину батька, в Архангельську область. Раннє дитинство Валерія пройшло в селі Верхні Матігори. Коли хлопчикові виповнилося 12 років, сім'я Леонтьєвих знову переїхала на цей раз в Івановську область місто Юр'євець на мальовничому березі Волги.
У дитинстві і юності рідні Валерія помітили, що хлопчика тягне до творчості. Він непогано малював, був дуже пластичний та добре співав — навіть виконував соло в шкільному хорі. А ще він брав активну участь у шкільній самодіяльності і з задоволенням ходив в драмгурток. Але про те, щоб стати артистом або співаком, простий хлопчик з небагатої сім'ї навіть не мріяв.
Після закінчення 8-го класу Леонтьєв здав документи в радіотехнічний технікум в Муромське, але провалив іспити і повернувся довчатися в рідну школу. Мабуть, гени батька-помора позначилися, і Валерій все більше починає мріяти про роботу, пов'язану з морем. У старших класах він практично зважився після закінчення школи виїхати до Владивостока і поступити на океанолога, але для скромної у своїх доходах сім'ї такі витрати виявилися не під силу. Саме тоді Валерій Леонтьєв усвідомив, що є ще одна професія, з якою хотів би пов'язати життя і в 1966-му подав документи в Московський ГІТІС, вибравши акторський факультет. Але нерішучість і комплекс провінціала зробили свою справу: в останній момент Леонтьєв забрав документи з приймальної комісії.
Повернувшись в Юр'євець, Валерій відразу ж пішов на роботу. Перепробував він багато всього: працював електриком, листоношею, різноробочим на цегельному заводі і навіть кравцем. Але освіту треба було отримати, і Валерій вступив у гірничий інститут у Воркуті. Увечері він навчався, а вдень заробляв собі гроші на життя, працюючи лаборантом у НДІ і креслярем одного з проєктних інститутів Воркути. Довчився Леонтьєв лише до третього курсу і кинув навчання: душа не лежала до майбутньої професії. Проте чим далі, тим більше хотілося співати і виступати на сцені. Вогні софітів і аплодисменти залів, повних публіки, вабили хлопця все сильніше.
Початок творчої біографії Валерія Леонтьєва було покладено в 1972 році. Його перший сольний концерт відбувся 9 квітня в одному з будинків культури Воркути. Перший успіх дуже надихнув молодого виконавця, і незабаром він став переможцем регіонального конкурсу «Ми шукаємо таланти» в Сиктивкарі. Цікаво, що нагородою за перемогу стало навчання в Москві, у Всесоюзній творчій майстерні естрадного мистецтва Георгія Виноградова. Чому Валерій, почавши вчитися, майже відразу кинув навчання, історія замовчує. Відомо тільки, що він повернувся в Сиктивкар, в місцеву філармонію. Незабаром Леонтьєв стає солістом колективу «Відлуння». Музиканти підготували дві програми і разом з новим солістом Валерієм Леонтьєвим об'їхали ледь не всі міста Радянського Союзу. Але концерти проходили не в великих залах, а всього лише на сценах місцевих Будинків культури.
Лише 1978 року Валерій вперше виступив на сцені Великого концертного залу в Горькому. Концерт пройшов з великим успіхом, і співак отримав запрошення працювати в міській філармонії. Він погодився, але лише з умовою, що його відправлять на Ялтинський всесоюзний музичний конкурс. Так і сталося. За виконання музичної балади «Пам'яті гітариста» в Ялті Леонтьєву вручили першу премію. Конкурс транслювався на всю країну. Влітку наступного року у Валерія Леонтьєва нова і ще більш гучна перемога: головна премія на 16-му Міжнародному фестивалі естрадної пісні «Золотий Орфей» в Сопоті. Там же вперше він з'явився в оригінальному сценічному костюмі власного авторства, за який болгарський журнал мод вручив йому спеціальний приз.
На початку 1980-их Валерія Леонтьєва знали вже всі: він співав мало не у всіх збірних концертах відомих концертних майданчиків.
Чорна смуга в житті виконавця, як не дивно, почалася через його успіху на фестивалі в Єревані. Він отримав приз популярності, але потрапив в немилість через компліменти американських журналістів, які написали, що Леонтьєв за манерою виконання дуже схожий на Міка Джаггера. Радянським чиновникам від естради це дуже не сподобалося, і цілих три роки Леонтьєва не показують по телевізору і не запрошують на столичні концерти. Крім всіх творчих неприємностей, в цей період Леонтьєв переніс серйозну операцію з видалення пухлини горла. На щастя, голос незабаром відновився, а повернутися на сцену співакові допоміг Раймонд Паулс, який у той час вже мав чималий вплив.
До того ж співак згадав, що досі він не має освіти. Цього разу він поступив та закінчив інститут культури в Ленінграді, де отримав диплом за спеціальністю режисер-масовик. У цей час Валерій Леонтьєв дав у місті на Неві майже два десятки концертів, які пройшли з аншлагом.
1983 року Леонтьєв знову купається в славі і популярності. І знову завдяки композитору Раймонду Паулсу. Саме він віддав виконавцю ціле відділення свого авторського вечора. Концерт відбувся в столичному концертному залі «Росія».
1985 року Леонтьєв отримав премію Ленінського комсомолу. А після цього поїхав до Афганістану разом з групою артистів. 1986 рік ознаменувався поїздкою до Чорнобиля, де співак виступив у селищі Зелений мис. А в 1987 році Леонтьєв вже став Заслуженим артистом України та закінчив ВНЗ.
1991 року Леонтьєв отримав премію The World Music Awards, як найкращий виконавець, лідер з продажу звуконосіїв в СРСР.
Приблизно в 1993 відбувся помітний поворот у творчості Валерія, можна сказати, що він перейшов від «програми» до «супер-шоу». Першим таким «супер-шоу» стало «Повний місяць», в якому ми бачимо перед собою вже майже сучасного нам Леонтьєва.
1994 року пройшла ще одна вкрай цікава програма — «Красуня і Казанова», «красунею» в якій стала Джина Лоллобриджида.
1995 року почалася робота над новим диском «По дорозі до Голлівуду», і на студії «AGM» в Голлівуді були записані 11 нових пісень композитора Юрія Чернавського і поета Олександра Маркевича.
9 березня 1996 року Леонтьєву було присвоєно давно заслужене звання Народного артиста Росії.
28 березня 1998 року в самому центрі Москви, недалеко від Кремля, пройшла урочиста церемонія закладки іменної зірки Валерія Леонтьєва на «Площі зірок». На честь цієї події в ДЦКЗ «Росії» пройшов святковий концерт.

## Освіта
- Воркутинська філія Ленінградського гірничого інституту ім. Плеханова
- Всеросійська творча майстерня естрадного мистецтва
- режисерське відділення Ленінградського інституту культури.

## Кар'єра

### До естради
- підсобник на цегляному заводі
- листоноша
- стрічковик-змащувальник на льонопрядильній фабриці

### На естраді
- 1972 — перший сольний концерт ДК «Шахтарів» (ДКШ), м. Воркута.
- 1980 — перші сольні концерти в Москві (Лужники, Театр Естради, ЦДКЖ, Олімпійське село);
- 1981 — перші сольні концерти в БКЗ «Жовтневий», Ленінград.
- 1981 — перша участь у фіналі фестивалю «Пісня року»;
- 1981 — участь у конкурсі — фестивалі «Єреван −81», м. Єреван.
- 1983 — концертна програма «Я просто співак» (18 аншлагових концертів у Ленінграді);
- 1984 — концертна програма «Біжу по життю»;
- 1985 — концертна програма «Наодинці з усіма», що стала культовою. Внаслідок черг за квитками на кількох центральних вулицях Ленінграда зупиняється транспортний рух. 10 концертів;
- 1986 — концертна програма «Зоряний сюжет»;
- 1987 — концертна програма «Вибране»;
- 1988, червень — 1989, листопад — рок-опера «Джордано», понад 50 концертів у Москві та Ленінграді. Леонтьєв грає 3 головні ролі (з 4!) — Джордано Бруно, Шута і Сатани;
- 1988 — шоу «Справа смаку», гастрольний тур по Індії.
- 1988–1989 — грандіозний гастрольний тур по містах СРСР. Приміром, тільки в одному Новосибірську в 1988 році Леонтьєв дає серію з 27 сольних концертів;
- 1990 — шоу «Мені здається, що я ще не жив» у ССК «Олімпійському». Гастролі в США, Індії, Німеччині, Ізраїлі.
- 1993 — шоу «Повний місяць» — перше супер-шоу в Росії.
- 1994 — шоу «Красуня і Казанова» — перший концерт попзірки з симфонічним оркестром в Росії. За участю секс-символу 1960-х Джини Лоллобриджиди.
- 1996 — шоу «По дорозі до Голлівуду», гастролі в США, Німеччині, Ізраїлі, Канаді.
- 1998 — концерт на Площі Зірок, сольний концерт на 50-річчя держави Ізраїль (Тель-Авів, 14 травня 1998), гастролі в Німеччині, США та Об'єднаних Арабських Еміратах.
- 1999 — шоу «Фотограф сновидінь», гастролі в Росії, Україні, Ізраїлі, США, Канаді, Німеччині, Прибалтиці.
- 2001 — шоу «Безіменна планета», гастролі в Росії, Україні, Прибалтиці, США, Німеччини;
- 2003 — концертний тур «Шоста життя» (Росія, Україна, США, Німеччина, Ізраїль);
- 2004, 11-14 березня — сольні концерти в БКЗ «Жовтневий»;
- 2004, 12 березня — 300-й сольний концерт у Санкт-Петербурзі;
- 2005 — концертна програма «Валерій Леонтьєв представляє …» (Росія, Україна, Білорусь).
- 2006–2008 — гастролі в Росії, України, Білорусі, Латвії, Казахстані, Узбекистані, Киргизстані, Азербайджані, Ізраїлі;
- 2009–2010  — ювілейне шоу «Люблю, скучаю, чекаю». Гастролі по США, Ізраїлю, Росії, України, Білорусі, Латвії, Казахстані, Узбекистані, Киргизстані, Азербайджані, Австралії.
- 21-22 жовтня 2011 — ювілейні концерти в Кремлівському палаці з'їздів (шоу «Найкращий назавжди!»);
- 2012 — гастролі з концертною програмою «Найкращий назавжди!», присвяченої 40-річчю творчої діяльності (Росія, Україна, США);
- 21-22 жовтня 2012 — ювілейні концерти в Кремлівському палаці з'їздів (шоу «На численні прохання …»;
- 2013 — гастролі по Росії, Україні, Казахстану.
- 19, 21, 22 березня 2014 — ювілейні концерти в БКЗ «Жовтневий», Санкт-Петербург; 28 березня 2014 — ювілейний концерт у Кремлівському палаці з'їздів, квітень — тур по Далекому Сходу, травень — по Ізраїлю, липень-серпень — Краснодарський край, Крим.
- 2015 — творчий вечір Валерія Леонтьєва на «Новій хвилі» в Сочі.

## Дискографія
- Муза (1983)
- Диалог (1984)
- Премьера (1985)
- Наедине со всеми (1986)
- Бархатный сезон (1986)
- Я — просто певец (1988)
- Дело вкуса (1990)
- Грешный путь (1990)
- Ночь (1993)
- Полнолуние (1993)
- У ворот Господних (1994)
- Прикоснись (1994)
- По дороге в Голливуд (1995)
- Санта-Барбара (1998)
- Канатный плясун (1999)
- Каждый хочет любить (1999)
- Августин (2001)
- Кленовый лист (2003)
- Ночной звонок (2004)
- Падаю в небеса (2005)
- Годы странствий (2009, мікстейп-альбом)
- Художник (2011, мікстейп-альбом)
- Любовь-капкан (2014, мікстейп-альбом)

## Музичні премії
- I премія на Всесоюзному конкурсі на найкраще виконання пісень країн соціалістичної співдружності в Ялті (1979).
- I премія XVI Міжнародного фестивалю «Золотой Орфей» у Болгарії (1980)
- «ZD Awards» в номінації «Співак року-1980»
- «Приз популярності» на музичному фестивалі «Єреван — 81» (1981)
- «Співак-року-1981» на конкурсі «Естрада-81» (номінація «Соліст року)» (Комсомольская правда 05.02.1982)
- «Співак року-1983» згідно з опитуванням читачів газети «Зміна» (в рубриці «Зірки-83»)
- «Співак року-1984» згідно з опитуванням читачів газети «Зміна» (в рубриці «Зірки-84»)
- «Співак року-1985» згідно з опитуванням читачів газети «Зміна» (в рубриці «Зірки-85»)
- «ZD Awards» в номінації «Співак року-1985»
- «ZD Awards» в номінації «Співак року-1986»
- «Найкраща пісня 1987» за підсумками відкритого голосування ІТАР-ТАРС в СРСР («Біла ворона»)
- «Співак року-1988» за підсумками відкритого голосування ІТАР-ТАСС
- «Співак року-1990» згідно загальносоюзному хіт-параду ТАСС
- «Найкраща пісня 1990» згідно загальносоюзному хіт-параду ТАСС «Грішний шлях»
- World Music Awards 1991 — «Золотий скрипковий ключ» за найбільшу кількість продаваних дисків в СРСР
- «Профі-1991» в номінації «Співак року»
- «Овація 1993». Приз — «за неубутний артистизм» (заснована спеціально для Валерія Леонтьєва)
- Премія Уряду Москви в області літератури і мистецтва за 1996 рік — за супершоу «Повний місяць» і «По дорозі до Голлівуду»
- «ZD Awards 1996» за найкраще шоу року — «По дорозі до Голлівуду»
- «Овація 1996» за найкраще шоу-видовище року («По дорозі до Голлівуду»)
- «Овація 1996» в номінації «Співак року-1996»
- «Пісня року 97» — спеціальні призи «Співак року» та «За величезний внесок у розвиток російської естради»
- «Золотий Грамофон 1997» за пісню «Один квиток»
- «Овація 1998», премія «Жива легенда»
- «Стопудовий хіт 1998» — премія від радіостанції Хіт FM за пісню «Дев'ять хризантем»
- 28 березня 1998 — закладення іменної зірки на Площі Зірок (Москва, Красна Площа)
- «ZD Awards 1999» за найкраще шоу року — «Фотограф сновидінь»
- «Овація 1999» за найкраще шоу-видовище року («Фотограф сновидінь»)
- премія МВС Росії в галузі літератури і мистецтва (1999 рік)
- «Золотий грамофон 1999» за хіт «Кожен хоче любити»
- «Стопудовий хіт 1999» — премія від радіостанції Хіт FM за пісню «Кожен хоче любити»
- «Стопудовий хіт 2000» премія від радіостанції Хіт FM за пісню «Августин»
- «Золотий грамофон 2000» за хіт «Августин»
- «ZD Awards» 2001 за найкраще шоу року — супершоу «Безіменна планета»
- «Муз-ТВ 2003» — спеціальний приз «За досягнення в розвитку популярної музики»
- «Золотий Грамофон 2005» — спеціальний приз «За внесок у розвиток російської попмузики»
- «Золотий Грамофон 2008» за пісню «Голуби»
- «Бог Ефіру 2009» — спеціальний приз «Радіорекорд»
- «ZD Awards 2009» — спеціальний приз «Легенда»
- «ZD Awards 2014» — «За внесок у розвиток вітчизняної естради»
- «Російська Національна музична премія 2015» — «за унікальний внесок у становлення російської естрадної музики».

## Євробачення-87
Едуард Фомін, колишній працівник Міністерства просвіти РРФСР, відкрив журналістам у 2009 році одну з прихованих раніше сторінок історії радянської культури. У 1987 р. у форматі розгортання перебудови та розрядки, у Міністерстві просвіти СРСР розглядалася участь Радянського Союзу в престижному європейському пісенному конкурсі «Євробачення». «Георгій Петрович Веселов [міністр культури СРСР] запропонував відправити Валерія Леонтьєва, молодого талановитого співака», — розповів чиновник. Однак ідея Георгія Веселова не була підтримана керівництвом КПРС і, як не дивно, самим Горбачовим. Навіть у Міністерстві культури більшість була настроєна на те, що СРСР ще не готовий до настільки радикальних кроків. [Архівовано 20 грудня 2013 у Wayback Machine.], [недоступне посилання з квітня 2019]

## Звання і нагороди
- Лауреат премії Ленінського комсомолу (1985)
- Заслужений артист Української РСР (1987)
- Народний артист Росії (9 березня 1996)
- Премія Уряду Москви в галузі літератури і мистецтва за 1996 рік — за супершоу «Молодик» та «По дорозі до Голлівуду»
- Орден «За заслуги перед Вітчизною» IV ступеня (19 березня 2005) — за великий внесок у розвиток музичного мистецтва
- Орден Михайла Ломоносова (АБОП, 2007 рік)
- Орден Петра Великого першого ступеня (АБОП, 2007 рік)
- Премія Президента Білорусі Через мистецтво - до миру і взаєморозуміння. Вручено Олександром Лукашенком 12 липня 2009.
- Орден Пошани (2009) — за великі заслуги в розвитку вітчизняного естрадного мистецтва і багаторічну творчу діяльність
- Орден Дружби (2014) — за досягнуті трудові успіхи, значний внесок у соціально-економічний розвиток Російської Федерації, заслуги в гуманітарній сфері, зміцнення законності та правопорядку, активну законотворчу, громадську діяльність, багаторічну сумлінну працю.
- Почесний громадянин Республіки Саха (2014)
- Орден «За заслуги перед Вітчизною» III ступеня (21 лютого 2022) — за великий внесок у розвиток вітчизняної культури та мистецтва, багаторічну плідну діяльність.

## Нерухомість
- Квартира в клубному будинку в історичному центрі Москви. Куплена в 1993 році  [Архівовано 22 вересня 2015 у Wayback Machine.]
- Вілла в Корал-Ґейблз, Маямі, штат Флорида, США (сусіди — Сильвестр Сталлоне і Мадонна). Придбані в 1996 році
- Квартира на Collins Avenue[en], Маямі, штат Флорида, США. Куплена в 2002 році  [Архівовано 17 березня 2018 у Wayback Machine.]
- Квартира в Hallandale Beach, штат Флорида, США. Куплена в 2005 році
- Вілла в Аліканте, Іспанія (сусіди — Михайло Горбачов, Вікторія Бекхем). Куплена в 2008 році  [Архівовано 10 вересня 2015 у Wayback Machine.]  [Архівовано 1 червня 2013 у Wayback Machine.]
- Леонтьєв має колекцію автомобілів: Rolls-Royce Phantom  [Архівовано 15 липня 2015 у Wayback Machine.]  [Архівовано 10 вересня 2015 у Wayback Machine.], Bentley Continental GT  [Архівовано 27 червня 2015 у Wayback Machine.], Aston Martin  [Архівовано 15 липня 2015 у Wayback Machine.], Maserati, Porsche Cayenne.

## Цікаві факти
- Сайт «Миротворець» вніс Валерія Леонтьєва в розділ «Чистилище» через перетин кордону анексованого Криму та концерти, проведені там у 2014 і 2015 роках[2][3].

title: Леонтьєв Валерій Якович

wikitext:
{{Othernames|Леонтьєв}}
{{Музикант
| Ім'я                 = Валерій Леонтьєв
| Оригінал_імені       =
| Зображення           = Valery Leontiev at Laima Rendez Vous Jurmala 2017 (2) (cropped).jpg
| Опис_зображення      =
| Розмір_зображення    = 250px
| Повне_ім'я           = Валерій Якович Леонтьєв
| Дата народження      = 19.3.1949
| Місце народження     = [[Усть-Уса]], [[Комі Автономна Радянська Соціалістична Республіка|Комі АРСР]], [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|Російська РФСР]]
| Дата смерті          =
| Місце смерті         =
| Роки                 = [[1972]]—[[2024]]
| Країна               = {{URS}} → {{RUS}}
| Національність       =
| Освіта               =
| Професія             = [[співак]], [[актор]]
| Працював у операх    =
| Співацький голос     =
| Інструмент           =
| Жанри                = [[поп-музика]], [[денс-поп]], [[рок-музика]]
| Псевдонім            =
| Колективи            =
| Гурти                =
| Співпраця            =
| Лейбл                =
| Нагороди             = {{Орден «За заслуги перед Вітчизною» III-го ступеня}} {{Орден «За заслуги перед Вітчизною» IV-го ступеня}} {{Орден Пошани (Російська Федерація)}}{{Орден Дружби (Російська Федерація)}}
| Премії               = {{Премія Ленінського комсомолу|1985}}
| Звання               = {{Народний артист Росії|1996}}
| Сайт                 = {{URL|http://www.leontiev.ru}}

[[Файл:Valery Leontiev signature.jpg|100px]]
Підпис Леонтьєва
}}
'''Валерій Я́кович Лео́нтьєв''' ({{lang-ru|Вале́рий Я́ковлевич Лео́нтьев}}; нар. [[19 березня]] [[1949]], [[Усть-Уса]], [[Комі Автономна Радянська Соціалістична Республіка|Комі АРСР]], [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|Російська РФСР]]) — радянський і російський співак, актор, [[Заслужений артист України]] (1987), [[Народний артист Росії]] (1996), лауреат [[Премія Ленінського комсомолу|премії Ленінського комсомолу]] (1985), Кавалер [[Орден «За заслуги перед Вітчизною»|ордена «За заслуги перед Вітчизною»]] 4-го ступеня (2005), [[Орден Пошани (Російська Федерація)|Ордена Пошани]] (2009) та [[Орден Дружби (Російська Федерація)|Ордена Дружби]] (2014). володар премій [[World Music Awards]], [[Звукова доріжка МК|ZD Awards]], [[Овація (премія)|Овація]], [[Золотий Грамофон]], практично беззмінний переможець номінацій «співак року» і «шоу року» за 1980—2001 роки в російських музичних рейтингах того часу.

У 1991 році отримав премію в [[Монте-Карло]] World Music Awards, як найкращий виконавець, лідер з продажу у Радянському Союзі. 28 березня 1998 на «Площі зірок» у ГЦКЗ «Росія» заклали іменну плиту Валерія Леонтьєва. У 2009 році Іменна зірка Леонтьєва з'явилася на «Алеї зірок» [[Слов'янський базар|Слов'янського базару]] у [[Вітебськ]]у.

П'ятиразовий володар Національної російської премії «Овація» у тому числі в номінації «Жива легенда» 1998 року, Восьмиразовий володар премії «Звукова доріжка» в тому числі в номінації «Легенда» 2009 року.

Народився в селі [[Усть-Уса]] [[Республіка Комі|Комі АРСР]] в сім'ї оленярів і зоотехніків. Дитячі роки пройшли у селі Невикбож.

Сімейний стан — одружений.

Записав понад 30 платівок і компакт-дисків, з яких багато розходилися мільйонними тиражами.

== Життєпис ==
Народився [[19 березня]] [[1949]] [[року]] в невеликому селі Усть-Уса, в [[Комі Автономна Радянська Соціалістична Республіка|Комі]]. Його сім'я не мала ніякого відношення до мистецтва. Леонтьєви жили досить скромно. Батько, Яків Степанович Леонтьєв будучи [[Помори|помором]] з Архангельської області працював ветеринаром в оленярстві, мама Катерина Іванівна Клюц народилася в Україні. Хлопчик був пізньою дитиною, він народився, коли матері виповнилося 43 роки. Крім нього в сім'ї підростала старша сестра Майя.

Незабаром з Усть-Уса сім'я перебралася на батьківщину батька, в Архангельську область. Раннє дитинство Валерія пройшло в селі Верхні Матігори. Коли хлопчикові виповнилося 12 років, сім'я Леонтьєвих знову переїхала на цей раз в Івановську область місто [[Юр'євець]] на мальовничому березі Волги.

У дитинстві і юності рідні Валерія помітили, що хлопчика тягне до творчості. Він непогано малював, був дуже пластичний та добре співав — навіть виконував соло в шкільному хорі. А ще він брав активну участь у шкільній самодіяльності і з задоволенням ходив в драмгурток. Але про те, щоб стати артистом або співаком, простий хлопчик з небагатої сім'ї навіть не мріяв.

Після закінчення 8-го класу Леонтьєв здав документи в радіотехнічний технікум в Муромське, але провалив іспити і повернувся довчатися в рідну школу. Мабуть, гени батька-помора позначилися, і Валерій все більше починає мріяти про роботу, пов'язану з морем. У старших класах він практично зважився після закінчення школи виїхати до Владивостока і поступити на океанолога, але для скромної у своїх доходах сім'ї такі витрати виявилися не під силу. Саме тоді Валерій Леонтьєв усвідомив, що є ще одна професія, з якою хотів би пов'язати життя і в 1966-му подав документи в Московський ГІТІС, вибравши акторський факультет. Але нерішучість і комплекс провінціала зробили свою справу: в останній момент Леонтьєв забрав документи з приймальної комісії.

Повернувшись в Юр'євець, Валерій відразу ж пішов на роботу. Перепробував він багато всього: працював електриком, листоношею, різноробочим на цегельному заводі і навіть кравцем. Але освіту треба було отримати, і Валерій вступив у гірничий інститут у [[Воркута|Воркуті]]. Увечері він навчався, а вдень заробляв собі гроші на життя, працюючи лаборантом у [[Науково-дослідний інститут|НДІ]] і креслярем одного з проєктних інститутів Воркути. Довчився Леонтьєв лише до третього курсу і кинув навчання: душа не лежала до майбутньої професії. Проте чим далі, тим більше хотілося співати і виступати на сцені. Вогні софітів і аплодисменти залів, повних публіки, вабили хлопця все сильніше.

Початок творчої біографії Валерія Леонтьєва було покладено в 1972 році. Його перший сольний концерт відбувся 9 квітня в одному з будинків культури Воркути. Перший успіх дуже надихнув молодого виконавця, і незабаром він став переможцем регіонального конкурсу «Ми шукаємо таланти» в [[Сиктивкар]]і. Цікаво, що нагородою за перемогу стало навчання в Москві, у Всесоюзній творчій майстерні естрадного мистецтва Георгія Виноградова. Чому Валерій, почавши вчитися, майже відразу кинув навчання, історія замовчує. Відомо тільки, що він повернувся в Сиктивкар, в місцеву філармонію. Незабаром Леонтьєв стає солістом колективу «Відлуння». Музиканти підготували дві програми і разом з новим солістом Валерієм Леонтьєвим об'їхали ледь не всі міста Радянського Союзу. Але концерти проходили не в великих залах, а всього лише на сценах місцевих Будинків культури.

Лише 1978 року Валерій вперше виступив на сцені Великого концертного залу в Горькому. Концерт пройшов з великим успіхом, і співак отримав запрошення працювати в міській філармонії. Він погодився, але лише з умовою, що його відправлять на Ялтинський всесоюзний музичний конкурс. Так і сталося. За виконання музичної балади «Пам'яті гітариста» в Ялті Леонтьєву вручили першу премію. Конкурс транслювався на всю країну. Влітку наступного року у Валерія Леонтьєва нова і ще більш гучна перемога: головна премія на 16-му Міжнародному фестивалі естрадної пісні «Золотий Орфей» в Сопоті. Там же вперше він з'явився в оригінальному сценічному костюмі власного авторства, за який болгарський журнал мод вручив йому спеціальний приз.

На початку 1980-их Валерія Леонтьєва знали вже всі: він співав мало не у всіх збірних концертах відомих концертних майданчиків.

Чорна смуга в житті виконавця, як не дивно, почалася через його успіху на фестивалі в [[Єреван]]і. Він отримав приз популярності, але потрапив в немилість через компліменти американських журналістів, які написали, що Леонтьєв за манерою виконання дуже схожий на [[Мік Джаггер|Міка Джаггера]]. Радянським чиновникам від естради це дуже не сподобалося, і цілих три роки Леонтьєва не показують по телевізору і не запрошують на столичні концерти. Крім всіх творчих неприємностей, в цей період Леонтьєв переніс серйозну операцію з видалення пухлини горла. На щастя, голос незабаром відновився, а повернутися на сцену співакові допоміг [[Раймонд Паулс]], який у той час вже мав чималий вплив.

До того ж співак згадав, що досі він не має освіти. Цього разу він поступив та закінчив інститут культури в [[Санкт-Петербург|Ленінграді]], де отримав диплом за спеціальністю режисер-масовик. У цей час Валерій Леонтьєв дав у місті на Неві майже два десятки концертів, які пройшли з аншлагом.

1983 року Леонтьєв знову купається в славі і популярності. І знову завдяки композитору Раймонду Паулсу. Саме він віддав виконавцю ціле відділення свого авторського вечора. Концерт відбувся в столичному концертному залі «Росія».

1985 року Леонтьєв отримав [[Премія Ленінського комсомолу|премію Ленінського комсомолу]]. А після цього поїхав до Афганістану разом з групою артистів. 1986 рік ознаменувався поїздкою до Чорнобиля, де співак виступив у селищі Зелений мис. А в 1987 році Леонтьєв вже став [[Заслужений артист України|Заслуженим артистом України]] та закінчив ВНЗ.

1991 року Леонтьєв отримав премію [[World Music Awards|The World Music Awards]], як найкращий виконавець, лідер з продажу звуконосіїв в [[СРСР]].

Приблизно в 1993 відбувся помітний поворот у творчості Валерія, можна сказати, що він перейшов від «програми» до «супер-шоу». Першим таким «супер-шоу» стало «Повний місяць», в якому ми бачимо перед собою вже майже сучасного нам Леонтьєва.

1994 року пройшла ще одна вкрай цікава програма — «Красуня і Казанова», «красунею» в якій стала [[Джина Лоллобриджида]].

1995 року почалася робота над новим диском «По дорозі до Голлівуду», і на студії «AGM» в [[Голлівуд]]і були записані 11 нових пісень композитора [[Чернавський Юрій Олександрович|Юрія Чернавського]] і поета Олександра Маркевича.

9 березня 1996 року Леонтьєву було присвоєно давно заслужене звання [[Народний артист Росії|Народного артиста Росії]].

28 березня 1998 року в самому центрі [[Москва|Москви]], недалеко від Кремля, пройшла урочиста церемонія закладки іменної зірки Валерія Леонтьєва на [[Площадь звёзд эстрады|«Площі зірок»]]. На честь цієї події в ДЦКЗ «Росії» пройшов святковий концерт.

== Освіта ==
* Воркутинська філія Ленінградського гірничого інституту ім. Плеханова
* Всеросійська творча майстерня естрадного мистецтва
* режисерське відділення Ленінградського інституту культури.

== Кар'єра ==
[[Файл:Bust of Leontiev.jpg|300px|thumb|[[Погруддя]] Валерія Леонтьєва.]]

=== До естради ===
* підсобник на цегляному заводі
* листоноша
* стрічковик-змащувальник на льонопрядильній фабриці

=== На естраді ===
* [[1972]] — перший сольний концерт ДК «Шахтарів» (ДКШ), [[Воркута|м. Воркута]].
* [[1980]] — перші сольні концерти в Москві (Лужники, Театр Естради, ЦДКЖ, Олімпійське село);
* [[1981]] — перші сольні концерти в БКЗ «Жовтневий», [[Санкт-Петербург|Ленінград]].
* [[1981]] — перша участь у фіналі фестивалю «[[Пісня року]]»;
* [[1981]] — участь у конкурсі — фестивалі «Єреван −81», [[Єреван|м. Єреван]].
* [[1983]] — концертна програма «Я просто співак» (18 аншлагових концертів у Ленінграді);
* [[1984]] — концертна програма «Біжу по життю»;
* [[1985]] — концертна програма «Наодинці з усіма», що стала культовою. Внаслідок черг за квитками на кількох центральних вулицях Ленінграда зупиняється транспортний рух. 10 концертів;
* [[1986]] — концертна програма «Зоряний сюжет»;
* [[1987]] — концертна програма «Вибране»;
* 1988, червень — 1989, листопад — рок-опера «Джордано», понад 50 концертів у Москві та Ленінграді. Леонтьєв грає 3 головні ролі (з 4!) — Джордано Бруно, Шута і Сатани;
* [[1988]] — шоу «Справа смаку», гастрольний тур по [[Індія|Індії]].
* [[1988]]–[[1989]] — грандіозний гастрольний тур по містах СРСР. Приміром, тільки в одному Новосибірську в 1988 році Леонтьєв дає серію з 27 сольних концертів;
* [[1990]] — шоу «Мені здається, що я ще не жив» у ССК «Олімпійському». Гастролі в [[Сполучені Штати Америки|США]], Індії, [[Німеччина|Німеччині]], [[Ізраїль|Ізраїлі]].
* [[1993]] — шоу «Повний місяць» — перше супер-шоу в [[Росія|Росії]].
* [[1994]] — шоу «Красуня і Казанова» — перший концерт попзірки з симфонічним оркестром в Росії. За участю секс-символу 1960-х [[Джина Лоллобриджида|Джини Лоллобриджиди]].
* [[1996]] — шоу «По дорозі до Голлівуду», гастролі в США, Німеччині, Ізраїлі, [[Канада|Канаді]].
* [[1998]] — концерт на Площі Зірок, сольний концерт на 50-річчя держави Ізраїль ([[Тель-Авів]], 14 травня 1998), гастролі в Німеччині, США та [[Об'єднані Арабські Емірати|Об'єднаних Арабських Еміратах]].
* [[1999]] — шоу «Фотограф сновидінь», гастролі в Росії, Україні, Ізраїлі, США, Канаді, Німеччині, [[Балтійські країни|Прибалтиці]].
* [[2001]] — шоу «Безіменна планета», гастролі в Росії, Україні, Прибалтиці, США, Німеччини;
* [[2003]] — концертний тур «Шоста життя» (Росія, Україна, США, Німеччина, Ізраїль);
* [[2004]], 11-14 березня — сольні концерти в БКЗ «Жовтневий»;
* [[2004]], 12 березня — 300-й сольний концерт у Санкт-Петербурзі;
* [[2005]] — концертна програма «Валерій Леонтьєв представляє …» (Росія, Україна, [[Білорусь]]).
* [[2006]]–[[2008]] — гастролі в Росії, України, Білорусі, Латвії, Казахстані, Узбекистані, Киргизстані, Азербайджані, Ізраїлі;
* [[2009]]–[[2010]]  — ювілейне шоу «Люблю, скучаю, чекаю». Гастролі по США, Ізраїлю, Росії, України, Білорусі, [[Латвія|Латвії]], [[Казахстан]]і, [[Узбекистан]]і, [[Киргизстан]]і, [[Азербайджан]]і, [[Австралія|Австралії]].
* 21-22 жовтня 2011 — ювілейні концерти в Кремлівському палаці з'їздів (шоу «Найкращий назавжди!»);
* [[2012]] — гастролі з концертною програмою «Найкращий назавжди!», присвяченої 40-річчю творчої діяльності (Росія, Україна, США);
* 21-22 жовтня 2012 — ювілейні концерти в Кремлівському палаці з'їздів (шоу «На численні прохання …»;
* [[2013]] — гастролі по Росії, Україні, Казахстану.
* 19, 21, 22 березня 2014 — ювілейні концерти в БКЗ «Жовтневий», Санкт-Петербург; 28 березня 2014 — ювілейний концерт у Кремлівському палаці з'їздів, квітень — тур по Далекому Сходу, травень — по Ізраїлю, липень-серпень — Краснодарський край, Крим.
* [[2015]] — творчий вечір Валерія Леонтьєва на «[[Нова хвиля (конкурс)|Новій хвилі]]» в [[Сочі]].

== Дискографія ==
[[Файл:Valery Leontiev.jpg|350px|thumb|Президент Білорусі [[Лукашенко Олександр Григорович|Лукашенко]] вручає Леонтьєву премію [[Через мистецтво - до миру і взаєморозуміння|Через мистецтво — до миру і взаєморозуміння]] на фестивалі [[Слов'янський базар]] 2009.]]
* Муза (1983)
* Диалог (1984)
* Премьера (1985)
* Наедине со всеми (1986)
* Бархатный сезон (1986)
* Я — просто певец (1988)
* Дело вкуса (1990)
* Грешный путь (1990)
* Ночь (1993)
* Полнолуние (1993)
* У ворот Господних (1994)
* Прикоснись (1994)
* По дороге в Голливуд (1995)
* Санта-Барбара (1998)
* Канатный плясун (1999)
* Каждый хочет любить (1999)
* Августин (2001)
* Кленовый лист (2003)
* Ночной звонок (2004)
* Падаю в небеса (2005)
* Годы странствий (2009, мікстейп-альбом)
* Художник (2011, мікстейп-альбом)
* Любовь-капкан (2014, мікстейп-альбом)

== Музичні премії ==
* I премія на Всесоюзному конкурсі на найкраще виконання пісень країн соціалістичної співдружності в Ялті (1979).
* I премія XVI Міжнародного фестивалю «Золотой Орфей» у Болгарії (1980)
* «[[Звукова доріжка МК|ZD Awards]]» в номінації «Співак року-1980»
* «Приз популярності» на музичному фестивалі «Єреван — 81» (1981)
* «Співак-року-1981» на конкурсі «Естрада-81» (номінація «Соліст року)» (Комсомольская правда 05.02.1982)
* «Співак року-1983» згідно з опитуванням читачів газети «Зміна» (в рубриці «Зірки-83»)
* «Співак року-1984» згідно з опитуванням читачів газети «Зміна» (в рубриці «Зірки-84»)
* «Співак року-1985» згідно з опитуванням читачів газети «Зміна» (в рубриці «Зірки-85»)
* «[[Звукова доріжка МК|ZD Awards]]» в номінації «Співак року-1985»
* «[[Звукова доріжка МК|ZD Awards]]» в номінації «Співак року-1986»
* «Найкраща пісня 1987» за підсумками відкритого голосування [[Інформаційне агентство Росії «ТАРС»|ІТАР-ТАРС]] в СРСР («Біла ворона»)
* «Співак року-1988» за підсумками відкритого голосування ІТАР-ТАСС
* «Співак року-1990» згідно загальносоюзному хіт-параду ТАСС
* «Найкраща пісня 1990» згідно загальносоюзному хіт-параду ТАСС «Грішний шлях»
* [[World Music Awards]] 1991 — «Золотий скрипковий ключ» за найбільшу кількість продаваних дисків в СРСР
* «Профі-1991» в номінації «Співак року»
* «[[Овація (премія)|Овація]] 1993». Приз — «за неубутний артистизм» (заснована спеціально для Валерія Леонтьєва)
* Премія Уряду Москви в області літератури і мистецтва за 1996 рік — за супершоу «Повний місяць» і «По дорозі до Голлівуду»
* «[[Звукова доріжка МК|ZD Awards]] 1996» за найкраще шоу року — «По дорозі до Голлівуду»
* «Овація 1996» за найкраще шоу-видовище року («По дорозі до Голлівуду»)
* «Овація 1996» в номінації «Співак року-1996»
* «[[Пісня року]] 97» — спеціальні призи «Співак року» та «За величезний внесок у розвиток російської естради»
* «[[Золотий Грамофон]] 1997» за пісню «Один квиток»
* «Овація 1998», премія «Жива легенда»
* «Стопудовий хіт 1998» — премія від радіостанції Хіт FM за пісню «Дев'ять хризантем»
* 28 березня 1998 — закладення іменної зірки на Площі Зірок (Москва, Красна Площа)
* «[[Звукова доріжка МК|ZD Awards]] 1999» за найкраще шоу року — «Фотограф сновидінь»
* «Овація 1999» за найкраще шоу-видовище року («Фотограф сновидінь»)
* премія МВС Росії в галузі літератури і мистецтва (1999 рік)
* «Золотий грамофон 1999» за хіт «Кожен хоче любити»
* «Стопудовий хіт 1999» — премія від радіостанції Хіт FM за пісню «Кожен хоче любити»
* «Стопудовий хіт 2000» премія від радіостанції Хіт FM за пісню «Августин»
* «Золотий грамофон 2000» за хіт «Августин»
* «[[Звукова доріжка МК|ZD Awards]]» 2001 за найкраще шоу року — супершоу «Безіменна планета»
* «Муз-ТВ 2003» — спеціальний приз «За досягнення в розвитку популярної музики»
* «Золотий Грамофон 2005» — спеціальний приз «За внесок у розвиток російської попмузики»
* «Золотий Грамофон 2008» за пісню «Голуби»
* «Бог Ефіру 2009» — спеціальний приз «Радіорекорд»
* «[[Звукова доріжка МК|ZD Awards]] 2009» — спеціальний приз «Легенда»
* «[[Звукова доріжка МК|ZD Awards]] 2014» — «За внесок у розвиток вітчизняної естради»
* «Російська Національна музична премія 2015» — «за унікальний внесок у становлення російської естрадної музики».

== Євробачення-87 ==
Едуард Фомін, колишній працівник Міністерства просвіти [[РРФСР]], відкрив журналістам у 2009 році одну з прихованих раніше сторінок історії радянської культури. У 1987 р. у форматі розгортання перебудови та розрядки, у Міністерстві просвіти СРСР розглядалася участь Радянського Союзу в престижному європейському пісенному конкурсі «Євробачення». «Георгій Петрович [[Веселов Георгій Петрович|Веселов]] [міністр культури СРСР] запропонував відправити Валерія Леонтьєва, молодого талановитого співака», — розповів чиновник. Однак ідея Георгія Веселова не була підтримана керівництвом КПРС і, як не дивно, самим [[Горбачов Михайло Сергійович|Горбачовим]]. Навіть у Міністерстві культури більшість була настроєна на те, що СРСР ще не готовий до настільки радикальних кроків.[http://www.politforums.ru/historypages/1243352592.html] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131220215124/http://www.politforums.ru/historypages/1243352592.html |date=20 грудня 2013 }}, [http://nnm.ru/blogs/korova2007/neveroyatno_leontev_dolzhen_byl_predstavlyat_sssr_na_evrovidenie-87/]{{Недоступне посилання|date=квітень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}

== Звання і нагороди ==
* Лауреат [[Премія Ленінського комсомолу|премії Ленінського комсомолу]] (1985)
* [[Заслужений артист України|Заслужений артист Української РСР]] (1987)
* [[Народний артист Росії]] (9 березня 1996)
* Премія Уряду Москви в галузі літератури і мистецтва за 1996 рік — за супершоу «Молодик» та «По дорозі до Голлівуду»
* [[Орден «За заслуги перед Вітчизною»]] IV ступеня (19 березня 2005) — за великий внесок у розвиток музичного мистецтва
* Орден Михайла Ломоносова (АБОП, 2007 рік)
* Орден Петра Великого першого ступеня (АБОП, 2007 рік)
* Премія Президента Білорусі [[Через мистецтво - до миру і взаєморозуміння]]. Вручено [[Лукашенко Олександр Григорович|Олександром Лукашенком]] 12 липня 2009.
* [[Орден Пошани (Російська Федерація)|Орден Пошани]] (2009) — за великі заслуги в розвитку вітчизняного естрадного мистецтва і багаторічну творчу діяльність
* [[Орден Дружби (Російська Федерація)|Орден Дружби]] (2014) — за досягнуті трудові успіхи, значний внесок у соціально-економічний розвиток Російської Федерації, заслуги в гуманітарній сфері, зміцнення законності та правопорядку, активну законотворчу, громадську діяльність, багаторічну сумлінну працю.
* [[Почесний громадянин міста|Почесний громадянин]] [[Республіка Саха|Республіки Саха]] (2014)
* [[Орден «За заслуги перед Вітчизною»]] III ступеня (21 лютого 2022) — за великий внесок у розвиток вітчизняної культури та мистецтва, багаторічну плідну діяльність.

== Нерухомість ==
* Квартира в клубному будинку в історичному центрі [[Москва|Москви]]. Куплена в 1993 році [http://www.kp.ru/daily/23605/46213/] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150922033649/http://www.kp.ru/daily/23605/46213/ |date=22 вересня 2015 }}
* Вілла в [[Корал-Ґейблз]], [[Маямі]], штат Флорида, США (сусіди — [[Сильвестр Сталлоне]] і [[Мадонна (співачка)|Мадонна]]). Придбані в 1996 році
* Квартира на {{нп|Collins Avenue|Collins Avenue|en|Collins Avenue}}, Маямі, штат Флорида, США. Куплена в 2002 році [http://www.kp.ru/daily/26190/3078331/] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180317165114/https://www.kp.ru/daily/26190/3078331/ |date=17 березня 2018 }}
* Квартира в [[Hallandale Beach]], штат Флорида, США. Куплена в 2005 році
* Вілла в [[Аліканте]], Іспанія (сусіди — [[Горбачов Михайло Сергійович|Михайло Горбачов]], [[Вікторія Бекхем]]). Куплена в 2008 році [http://www.kp.ru/daily/24086/318709/] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150910222817/http://www.kp.ru/daily/24086/318709/ |date=10 вересня 2015 }} [http://realty.newsru.com/article/23apr2008/leon] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130601075604/http://realty.newsru.com/article/23Apr2008/leon |date=1 червня 2013 }}
* Леонтьєв має колекцію автомобілів: [[Rolls-Royce Phantom (2003)|Rolls-Royce Phantom]] [http://www.tubechop.com/watch/6428585] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150715200859/http://www.tubechop.com/watch/6428585 |date=15 липня 2015 }} [http://www.kp.ru/daily/24263.3/459100/] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150910222757/http://www.kp.ru/daily/24263.3/459100/ |date=10 вересня 2015 }}, [[Bentley Continental GT]] [http://kp.ua/culture/261249-valeryi-leontev-na-otdykhe-v-maiamy-kupyl-Bentley-za-180-tysiach] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150627083332/http://kp.ua/culture/261249-valeryi-leontev-na-otdykhe-v-maiamy-kupyl-Bentley-za-180-tysiach |date=27 червня 2015 }}, [[Aston Martin]] [http://www.tubechop.com/watch/6427750] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150715212109/http://www.tubechop.com/watch/6427750 |date=15 липня 2015 }}, [[Maserati]], [[Porsche Cayenne]].

== Цікаві факти ==
* Сайт «[[Центр «Миротворець»|Миротворець]]» вніс Валерія Леонтьєва в розділ «Чистилище» через перетин кордону анексованого Криму та концерти, проведені там у 2014 і 2015 роках<ref>[http://expres.ua/news/2017/04/27/239687-chornyy-spysok-popovnyly-troye-rosiyskyh-artystiv «Чорний список» поповнили ще троє російських артистів] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170427075450/http://expres.ua/news/2017/04/27/239687-chornyy-spysok-popovnyly-troye-rosiyskyh-artystiv |date=27 квітня 2017 }}</ref><ref>[https://myrotvorets.center/criminal/leontev-valerij-yakovlevich/ Леонт'єв Валерій Якович] // [[Центр «Миротворець»]]. — 26.04.2017</ref>.

== Див. також ==
* [[Політ на дельтаплані]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{УМузЕ-3|частина=[https://archive.org/details/muzychna03/page/85/mode/1up?view=theater&ui=embed&wrapper=false Леонтьєв Валерій Якович]|сторінки =85}}
* [http://www.leontiev.ru/ Сайт співака] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170615230524/http://www.leontiev.ru/ |date=15 червня 2017 }}
* [https://clear-news.com/121632-valerii-leontev-sudba-cyganskogo-parnya-full.html Валерій Леонтьєв. Доля циганського хлопця] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211205212147/https://clear-news.com/121632-valerii-leontev-sudba-cyganskogo-parnya-full.html |date=5 грудня 2021 }} {{ref-ru}}
{{бібліоінформація}}

{{ВП-портали|Біографії|Музика}}

[[Категорія:Валерій Леонтьєв]]
[[Категорія:Переможці міжнародних пісенних конкурсів-фестивалів]]
[[Категорія:Російські музиканти]]
[[Категорія:Російські співаки]]
[[Категорія:Уродженці Комі]]
[[Категорія:Заслужені артисти УРСР]]
[[Категорія:Народні артисти Росії]]
[[Категорія:Солісти Луганської філармонії]]
[[Категорія:Лауреати премії Ленінського комсомолу]]
[[Категорія:Фігуранти бази «Миротворець»]]

title: Основна інформація

Повне ім'я: Валерій Якович Леонтьєв

Дата народження: 19 березня 1949 (76 років)

Місце народження: Усть-Уса, Комі АРСР, Російська РФСР

Громадянство: СРСР → Росія

Професія: співак, актор

Освіта: Санкт-Петербурзький державний інститут культуриd (1987) і Q116976714? (1973)

Співацький голос: тенор і баритон

Інструменти: вокал

Жанри: поп-музика, денс-поп, рок-музика

Лейбли: Мелодія і Моноліт Рекордс

Нагороди: Орден Пошани Орден Дружби

Премії: Премія Ленінського комсомолу


text:
# 5302 Романосерра
5302 Романосерра (5302 Romanoserra) — астероїд головного поясу, відкритий 18 грудня 1976 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,569.

title: 5302 Романосерра

wikitext:
{{Планета
| назва = 5302 Романосерра
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Черних Микола Степанович]]
| місце відкриття = [[Кримська астрофізична обсерваторія|КрАО]]
| дата відкриття = [[18 грудня]] [[1976]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1976 YF5'''
1983 VO2
1988 CM7
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|5302|2014.05.13|2013.06.02}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,419742615143 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,242725247754 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,331233931449 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,037966453087
| орбітальний період = 1300,101353454 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,276901488521 °/д
| середня аномалія = 234,5542433784°
| нахил орбіти = 2,145910392650°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 337,4072891147°
| арг_перицентру = 46,75728888455°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 13,9
| спектр_тип =
}}

'''5302 Романосерра''' (5302 Romanoserra) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[18 грудня]] [[1976]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,569.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Романосерра}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (5301-5400)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|5302}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|5301 Novobranets|5303 Parijskij}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1976]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 5302 Романосерра

Відкривач: Черних Микола Степанович

Місце відкриття: КрАО

Дата відкриття: 18 грудня 1976

title: Позначення

Названа на честь: Romano Serrad

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# 1963 у Тернополі
| Роки в Тернополі ← • 1900 • 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • 1915 • 1916 • 1917 • 1918 • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • → Див. також: XIX століття • XXI століття |

## Події
- 22 грудня — з нагоди Дня поезії в Україні перед тернополянами виступали київські поети Олесь Жолдак, Микола Сингаївський та Григорій Коваль[1]

## З'явилися
- 1 вересня — за наказом Міністерства торгівлі УРСР від 27 липня 1963 № 264 Тернопільська школа торгово-кулінарного учнівства (діяла від 1939) реорганізована в Тернопільський технікум радянської торгівлі, нині — коледж харчових технологій і торгівлі[2]

## Особи

### Народилися
- 21 квітня — український громадський діяч, політик, науковець Сергій Джердж
- 6 вересня — український художник Віктор Катеринюк
- 29 листопада — український вчений в галузі медицини Петро Герасимчук

### Померли
- 5 квітня — український актор, режисер Мар'ян Крушельницький

title: 1963 у Тернополі

wikitext:
{{Роки в Тернополі XX століття — стаття}}

== Річниці ==

=== Річниці заснування, утворення ===

=== Річниці від дня народження ===
*

== Події ==
* [[22 грудня]] — з нагоди Дня поезії в Україні перед тернополянами виступали київські поети [[Жолдак Олесь Іванович|Олесь Жолдак]], [[Сингаївський Микола Федорович|Микола Сингаївський]] та [[Коваль Григорій Павлович|Григорій Ковал]]ь<ref>{{ВЖ70|21|[[Ониськів Михайло Михайлович|Ониськів, М.]], Бобрівець, М.|Редакційний денник: 1939—2009}}</ref>

== З'явилися ==
* [[1 вересня]] — за наказом Міністерства торгівлі УРСР від 27 липня 1963 № 264 Тернопільська школа торгово-кулінарного учнівства (діяла від [[1939 у Тернополі|1939]]) реорганізована в [[Тернопільський коледж харчових технологій і торгівлі|Тернопільський технікум радянської торгівлі]], нині — коледж харчових технологій і торгівлі<ref>{{ТЕС|3|429|[[Мельничук Богдан Іванович (письменник та краєзнавець)|Мельничук Б.]], Щербак Л.|Тернопільський комерційний коледж}}</ref>

=== Видання ===

== Зникли ==

== Особи ==

=== Народилися ===
* [[21 квітня]] — український громадський діяч, політик, науковець [[Джердж Сергій Федорович|Сергій Джердж]]
* [[6 вересня]] — український художник [[Катеринюк Віктор Миколайович|Віктор Катеринюк]]
* [[29 листопада]] — український вчений в галузі медицини [[Герасимчук Петро Олександрович|Петро Герасимчук]]

=== Померли ===
* [[5 квітня]] — український актор, режисер [[Крушельницький Мар'ян Михайлович|Мар'ян Крушельницький]]

=== Призначено, звільнено ===

== Див. також ==
* [[1963 у Тернопільській області]]

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Джерела ==

== Посилання ==
{{Вікіпосилання
|Тема               = 1963 у Тернополі
|Портал             = Тернопільщина
|Вікісховище        = Category:1963 in Ternopil
}}

{{Ternopil-stub}}

{{Рік в Україні (низ)|1963}}

[[Категорія:1963 у Тернополі| ]]

П: Портал «Тернопільщина»

CMNS: 1963 у Тернополі у Вікісховищі?


text:
# Формула Проні
Формула Проні — формула гідравліки, що застосовувалася для розрахунків втрат напору на тертя при русі рідин трубами. Це емпірична формула, отримана французьким математиком та інженером Гаспаром де Проні на початку XIX століття:
{\displaystyle h_{f}={\frac {L}{D}}(aV+bV^{2})},
де
hf — втрати напору на тертя;
L/D — відношення довжини труби до її діаметра;
V — середня швидкість потоку;
a і b — емпіричні коефіцієнти, що враховують тертя.
У сучасній гідравліці перевагу віддають значно зручнішій у розрахунках формулі Дарсі-Вейсбаха, обґрунтування і запис якої було зроблено на основі досвіду використання формули Проні.

title: Формула Проні

wikitext:
'''Формула Проні''' — формула [[гідравліка|гідравліки]], що застосовувалася для розрахунків втрат напору на тертя при русі рідин трубами. Це емпірична формула, отримана французьким математиком та інженером [[Гаспар де Проні|Гаспаром де Проні]] на початку XIX століття:
: <math>h_f = \frac{L}{D} (aV + bV^2)</math>,
де
: ''hf'' — втрати [[напір|напору]] на [[тертя]];
: ''L/D'' — відношення довжини труби до її [[діаметр]]а;
: ''V'' — середня швидкість [[потік рідини|потоку]];
: ''a'' і ''b'' — емпіричні коефіцієнти, що враховують тертя.

У сучасній гідравліці перевагу віддають значно зручнішій у розрахунках [[формула Дарсі-Вейсбаха|формулі Дарсі-Вейсбаха]], обґрунтування і запис якої було зроблено на основі досвіду використання формули Проні.

== Див. також ==
* [[Формула Борда-Карно]]
* [[Гідравлічний опір]]

== Джерела ==
* [http://bioen.okstate.edu/Darcy/DarcyWeisbach/HistoryoftheDarcyWeisbachEq.pdf Glenn O. Brown The History of the Darcy-Weisbach Equation for Pipe Flow Resistance] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100603001501/http://bioen.okstate.edu/Darcy/DarcyWeisbach/HistoryoftheDarcyWeisbachEq.pdf |date=3 червня 2010 }} {{ref-en}}

[[Категорія:Гідравліка]]
[[Категорія:Гідродинаміка]]


text:
# Казахський газопереробний завод
Казахський газопереробний завод – підприємство нафтогазової промисловості, яке діє у Мангістауській області на заході Казахстану.
У 1960-х роках на півострові Мангишлак почалась активна розробка нафтових родовищ, дві групи яких виявили в районах Новий Узень (наразі Жанаозен) та Жетибай, при цьому отримували великі обсяги попутного газу, що містить багато гомологів метану. З метою монетизації цього ресурсу в 1973 та 1976 роках у Жанаозені ввели в дію дві черги Казахського газопереробного заводу, який здатний продукувати пропан, н-бутан, ізобутан, пентан-гексанову фракцію та пічне паливо. Річна проектна потужність ГПЗ становить 1,5 млрд м3.
Доставку на ГПЗ попутного газу з району Жетибай організували по одній з ниток системи Жанаозен – Жетибай – Актау, яка також забезпечує видачу метанової фракції до споживачів у місті Актау.
Не пізніше 1979-го на ГПЗ організували вилучення етану, що до першої половини 1990-х відправляли по етанопроводу Жанаозен – Актау.
В 2019-му Казахський ГПЗ виробив 762 млн м3 товарного газу, 186 тисяч тон пропан-бутанових фракцій та 68 тисяч тон пентан-гексанової фракції.
В 2023-му відзначали 50-річчя підприємства. За цей період воно переробило 74,2 млрд м3 попутного газу та 2,3 млн тон конденсату і випустило 68,2 млрд м3 товарного газу, 6,1 млн тон пропан-бутанових фракцій, 3,8 млн тон пентан-гексанової фракції та 0,7 млн тон пічного палива.
Наразі завод належить державній компанії «КазМунайГаз».

title: Казахський газопереробний завод

wikitext:
{{Location map+ | Казахстан
| width = 400
| caption = Місце розташування ГПЗ
| relief = 1
| places =
  {{Location map~ | Казахстан
    | label = '''Жанаозен'''
    | label_size =
    | position = top
    | background =
    | mark = Cyan pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 43 | lat_min = 21 | lat_sec    = 45 | lat_dir = N
    | lon_deg = 52 | lon_min = 48 | lon_sec    = 41 | lon_dir = E
}}
}}

'''Казахський газопереробний завод''' – підприємство нафтогазової промисловості, яке діє у Мангістауській області на заході Казахстану.

У 1960-х роках на півострові Мангишлак почалась активна розробка нафтових родовищ, дві групи яких виявили в районах Новий Узень (наразі Жанаозен) та Жетибай, при цьому отримували великі обсяги попутного газу, що містить багато гомологів метану. З метою монетизації цього ресурсу в 1973 та 1976 роках у Жанаозені ввели в дію дві черги Казахського газопереробного заводу, який здатний продукувати пропан, н-бутан, ізобутан, пентан-гексанову фракцію та пічне паливо. Річна проектна потужність ГПЗ становить 1,5 млрд м3.

Доставку на ГПЗ попутного газу з району Жетибай організували по одній з ниток системи [[Узень — Актау (газопровід)|Жанаозен – Жетибай – Актау]], яка також забезпечує видачу метанової фракції до споживачів у місті Актау.

Не пізніше 1979-го на ГПЗ організували вилучення етану, що до першої половини 1990-х відправляли по етанопроводу [[Узень – Актау (етанопровід)|Жанаозен – Актау]].

В 2019-му Казахський ГПЗ виробив 762 млн м3 товарного газу, 186 тисяч тон пропан-бутанових фракцій та 68 тисяч тон пентан-гексанової фракції.

В 2023-му відзначали 50-річчя підприємства. За цей період воно переробило 74,2 млрд м3 попутного газу та 2,3 млн тон конденсату і випустило 68,2 млрд м3 товарного газу, 6,1 млн тон пропан-бутанових фракцій, 3,8 млн тон пентан-гексанової фракції та 0,7 млн тон пічного палива.

Наразі завод належить державній компанії «<nowiki/>[[КазМунайГаз]]<nowiki/>».<ref>{{Cite web|url=https://www.kmg.kz/ru/press-center/press-releases/kazgpz-50/|title=КазГПЗ в Жанаозене отметил своё 50-летие}}</ref><ref>{{Cite web|title=Казахский ГПЗ в 2019 году увеличил выработку сухого газа на 17,5%|url=https://inbusiness.kz/ru/last/kazahskij-gpz-v-2019-godu-uvelichil-vyrabotku-suhogo-gaza-na-17-5|website=inbusiness.kz|date=2020-01-31|accessdate=2024-01-14|language=ru}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.kazgpz.kmg.kz/|title=kazgpz}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Газопереробні підприємства Казахстану]]


text:
# Гредінарі (Ясси)
Гредінарі (рум. Grădinari) — село у повіті Ясси в Румунії. Входить до складу комуни Голеєшть.
Село розташоване на відстані 337 км на північ від Бухареста, 13 км на північний схід від Ясс.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 346 осіб, усі — румуни. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську.

title: Гредінарі (Ясси)

wikitext:
{{Otheruses|Гредінарі}}
{{НП Румунії
 | назва               = Гредінарі
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Grădinari''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Ясси
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Голеєшть (комуна)|Голеєшть]]
 | код_SIRUTA          = 97143
 | широта              = 47.2703
 | довгота             = 27.6697
 | висота              = 39
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 346
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 707204
}}
'''Гредінарі''' ({{lang-ro|Grădinari}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Ясси (повіт)|Ясси]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Голеєшть (комуна)|Голеєшть]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 337 км на північ від [[Бухарест]]а, 13 км на північний схід від [[Ясси|Ясс]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:346}} осіб, усі — [[румуни]]<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119074225/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119080347/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Ясси]]

title: Гредінарі · Grădinari

Країна: Румунія

Повіт: Ясси

Комуна: Голеєшть

Телефонний код: +40 232 (Romtelecom, TR) · +40 332 (інші оператори)


text:
# 1022 в Україні
1022 в Україні — це перелік головних подій, що відбулись у 1022 році на території сучасних українських земель.

## Події
Перемога тмутороканського князя (990/1010—1023) Мстислава Володимировича над Редедею, ватажком абхазо-адигзького племені касогів. За інформацією з Лаврентіївського літопису відбулося зіткнення між військами касогів і русичами. Щоб уникнути кровопролиття, князі Мстислав і Редедя домовилися вступити у двобій між собою, з умовою, що військо переможеного князя визнає свою поразку. Князі зійшлися в поєдинку, і Редедя, володіючи величезною фізичною силою, почав перемагати. Проте Мстислав у підсумку здобув перемогу, звернувшись з молитвою про заступництво до Богородиці.
Косозький князь Редедя сказав Мстиславу:
| «Для чого ми будемо губити дружину один одному? Станемо на герць, і якщо ти мене переможеш, то візьмеш і моє майно, і мою дружину, і мою землю. Якщо ж я переможу, то візьму все твоє». |
| «Хай буде так!» — відповів Мстислав. Коли вони з’їхалися, Редедя сказав: «Давай не зброєю битися, а боротися!». |
Довго вони боролися, став Мстислав слабнути, Редедя був великим і сильним. Тоді сказав Мстислав:
| «О, пресвята Богородице, допоможи мені! Якщо я його переможу, то збудую церкву на честь Твою». |

## Особи

### Народились
- Єлизавета Ярославна — найстарша донька Ярослава Мудрого, видана 1045 року за норвезького конунга Гаральда Суворого (старонорвезькою: Harald Harðráði; пом. 1066).

### Померли
- Позвізд Володимирович — руський князь Волинський, з династії Рюриковичів. Син великого київського князя Володимира Святого. Молодший брат Ярослава Мудрого. Мав маєтності на Волині, був скоріш усього управителем, за дорученням батька у 1009—1016 рр. (нар. 988).
- Улоф III Шетконунг — король Швеції (995–1022) з династії Мунсе, тесть Ярослава Мудрого. (нар. 980).

title: 1022 в Україні

wikitext:
{{Рік в Україні|1022}}
'''1022 в Україні''' — це перелік головних подій, що відбулись у 1022 році на території сучасних українських земель.

== Події ==
[[Файл:Fighting Rededi with Mstislav.jpeg|thumb|290px|«Вбивство Мстиславом Редеді перед касогами» [[Радзивіллівський літопис]]]]
Перемога тмутороканського князя (990/1010—1023) [[Мстислав Хоробрий|Мстислава Володимировича]] над [[Редедя|Редедею]], ватажком [[Абхазо-адигські мови|абхазо-адигзького]] племені [[касоги|касогів]]. За інформацією з [[Лаврентіївський літопис|Лаврентіївського літопису]] відбулося зіткнення між військами касогів і русичами. Щоб уникнути кровопролиття, князі Мстислав і Редедя домовилися вступити у двобій між собою, з умовою, що військо переможеного князя визнає свою поразку. Князі зійшлися в поєдинку, і Редедя, володіючи величезною фізичною силою, почав перемагати. Проте Мстислав у підсумку здобув перемогу, звернувшись з молитвою про заступництво до [[Богородиця|Богородиці]].

Косозький князь [[Редедя]] сказав Мстиславу:

{{text|«''Для чого ми будемо губити дружину один одному? Станемо на герць, і якщо ти мене переможеш, то візьмеш і моє майно, і мою дружину, і мою землю. Якщо ж я переможу, то візьму все твоє''».}}

{{text|«''Хай буде так!''» — відповів Мстислав. Коли вони з’їхалися, Редедя сказав: «Давай не зброєю битися, а боротися!».}}

Довго вони боролися, став Мстислав слабнути, Редедя був великим і сильним. Тоді сказав Мстислав:

{{text|«''О, пресвята Богородице, допоможи мені! Якщо я його переможу, то збудую церкву на честь Твою''».}}

== Особи ==

=== Призначено, звільнено ===

=== Народились ===
* [[Єлизавета Ярославна]] — найстарша донька [[Ярослав Мудрий|Ярослава Мудрого]], видана [[1045]] року за [[Список монархів Норвегії|норвезького конунга]] [[Гаральд III Суворий|Гаральда Суворого]] (старонорвезькою: ''Harald Harðráði''; {{пом}} 1066).

=== Померли ===
* [[Позвізд Володимирович]] — [[русь]]кий [[князь]] Волинський, з династії [[Рюриковичі]]в. Син [[великий князь київський|великого київського]] князя [[Володимир Святославич|Володимира Святого]]. Молодший брат [[Ярослав Мудрий|Ярослава Мудрого]]. Мав маєтності на Волині, був скоріш усього управителем, за дорученням батька у 1009—1016 рр. ({{нар}} 988).
* [[Улоф III Шетконунг]] — король [[Швеція|Швеції]] ([[995]]–[[1022]]) з династії [[Мунсе (династія)|Мунсе]], тесть [[Ярослав Мудрий|Ярослава Мудрого]]. ({{нар}} 980).

== Засновані, створені ==

== Зникли, скасовані ==

== Видання, твори ==

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
{{Вікіпосилання
|Тема               = 1022 в Україні
|Портал             = Україна
|Вікісховище        = Category:1022 in Ukraine
}}

{{Рік у Європі|1022}}
{{Рік в Україні (низ)|1022}}

[[Категорія:Роки XI століття в Україні]]
[[Категорія:1022 в Україні| ]]

Див. також: Інші події 1022 · Список років в Україні

П: Портал «Україна»

d: Інформація у Вікіданих?

CMNS: 1022 в Україні у Вікісховищі?


text:
# Tanacetum haussknechtii
Tanacetum haussknechtii — вид рослин з роду пижмо (Tanacetum) й родини айстрових (Asteraceae); ендемік Туреччини.

## Опис
Рослина 5–10 см заввишки. Прикореневі листки перисторозсічені завдовжки 2–3 см, сегменти еліптичні, цілісні. Квіткові голови поодинокі. Язичкових квіток 6, вони жовті, 3 мм.

## Середовище проживання
Поширений в азійській Туреччині. Населяє скелясті схили.

title: Tanacetum haussknechtii

wikitext:
{{speciesbox |name= |status= |status_system=IUCN3.1 |image= |genus=Tanacetum |species=haussknechtii |authority=(Bornm.) Grierson, 1975 |range_map= |synonyms=''Chrysanthemum haussknechtii'' (Bornm.) Bornm.
''Pyrethrum haussknechtii'' Bornm. |synonyms_ref=<ref name="CoL"/> }}
'''''Tanacetum haussknechtii''''' — [[вид]] рослин з роду [[пижмо]] (''Tanacetum'') й родини [[Айстрові|айстрових]] (Asteraceae); ендемік Туреччини.

== Опис ==
Рослина 5–10 см заввишки. Прикореневі [[Листок|листки]] перисторозсічені завдовжки 2–3 см, сегменти еліптичні, цілісні. [[Айстрові|Квіткові голови]] поодинокі. Язичкових квіток 6, вони жовті, 3 мм<ref name="RGP">{{cite web |url=http://flora.kadel.cz/g/kvCard.asp-Id=10498.htm |назва=Rock Garden Plants |дата-доступу=08.03.2021 }}{{Недоступне посилання}} {{ref-en}}</ref>.

== Середовище проживання ==
Поширений в азійській [[Туреччина|Туреччині]]<ref name="CoL">{{cite web |url=https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/54N9Z |назва=Catalogue of Life |дата-доступу=08.03.2021}} {{ref-en}}</ref><ref>{{cite web |url=http://www.plantsoftheworldonline.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:252347-1 |назва=Plants of the World Online |дата-доступу=08.03.2021 |archive-date=28 липня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200728214225/http://www.plantsoftheworldonline.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:252347-1 }} {{ref-en}}</ref>. Населяє скелясті схили<ref name="RGP"/>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Айстрові-доробити}}
{{Taxonbar|from=Q15557011}}

[[Категорія:Пижмо|haussknechtii]]
[[Категорія:Ендемічна флора Туреччини]]
[[Категорія:Рослини, описані 1975]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Айстроцвіті (Asterales)

Родина: Айстрові (Asteraceae)

Рід: Пижмо (Tanacetum)

Вид: T. haussknechtii

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Tanacetum haussknechtii · (Bornm.) Grierson, 1975

title: Синоніми

Синоніми: Chrysanthemum haussknechtii (Bornm.) Bornm. · Pyrethrum haussknechtii Bornm.