text:
# Utricularia bifida
Utricularia bifida — вид рослин із родини пухирникових (Lentibulariaceae).

## Біоморфологічна характеристика
Однорічник, наземний. Ризоїди і столони капілярні, розгалужені. Стебло (столони) мономорфне, ниткоподібне. Пастки на столонах і листках, на ніжках, кулясті, 0.5–1 мм. Листки виходять із столонових вузлів, нечисленні чи численні, на ніжках, листкові пластинки, від вузьколінійних до лінійно-ланцетних, 7–20(30) × 1–4 мм, плівчаста, гола, жилка 1, основа послаблена, край цільний, верхівка від закругленої до майже гострої. Суцвіття прямовисне, 2–40 см, 1–16-квіткові, голі. Частки чашечки 3–4 мм у період цвітіння й 5–6 мм при плодах, голі; віночок жовтий, 6–10 мм. Коробочка широко еліпсоїдної форми, 2.5–3 мм. Насіння косо-зворотно-яйцеподібне, 0.4–0.6 мм.

## Поширення
Зростає від південного сходу Азії до Австралії: Австралія, Китай, Гонконг, Макао, Корея, Японія, Тайвань, Бангладеш, Індія, Шрі-Ланка, Непал, Індонезія, Папуа Нова Гвінея, Камбоджа, Лаос, М'янма, Таїланд, В'єтнам, Індонезія, Малайзія, Філіппіни, Палау, Гуам.
Населяє вологий ґрунт і скелі, рисові поля, болота, вологі пасовища; від рівня моря до 2100 метрів.

## Використання
Його використовували для лікування сечостатевих захворювань.

title: Utricularia bifida

wikitext:
{{Speciesbox |status=LC |status_system=iucn3.1 |image=Utricularia bifida.jpg |image_width=270px |display_parents=2 |parent=Utricularia sect. Oligocista |genus=Utricularia |species=bifida |authority=[[Карл Лінней|L.]], 1753}}
'''''Utricularia bifida''''' — [[вид (біологія)|вид]] рослин із родини [[Пухирникові|пухирникових]] (Lentibulariaceae).

== Біоморфологічна характеристика ==
Однорічник, наземний. Ризоїди і столони капілярні, розгалужені. Стебло (столони) мономорфне, ниткоподібне. Пастки на столонах і листках, на ніжках, кулясті, 0.5–1 мм. [[Листок|Листки]] виходять із столонових вузлів, нечисленні чи численні, на ніжках, листкові пластинки, від вузьколінійних до лінійно-ланцетних, 7–20(30) × 1–4 мм, плівчаста, гола, жилка 1, основа послаблена, край цільний, верхівка від закругленої до майже гострої. [[Суцвіття]] прямовисне, 2–40 см, 1–16-квіткові, голі. Частки [[чашечка|чашечки]] 3–4 мм у період цвітіння й 5–6 мм при плодах, голі; [[віночок]] жовтий, 6–10 мм. [[Коробочка (плід)|Коробочка]] широко еліпсоїдної форми, 2.5–3 мм. [[Насіння]] косо-зворотно-яйцеподібне, 0.4–0.6 мм<ref name="FoC">{{cite web |url=http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=2&taxon_id=200021971 |назва=''Utricularia bifida'' |вебсайт=Flora of China |видавець=efloras.org |дата-доступу=26.12.2021 |archive-date=27 липня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200727164457/http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=2&taxon_id=200021971 }} {{ref-en}}</ref>.

== Поширення ==
Зростає від південного сходу [[Азія|Азії]] до [[Австралія|Австралії]]: Австралія, Китай, Гонконг, Макао, Корея, Японія, Тайвань, Бангладеш, Індія, Шрі-Ланка, Непал, Індонезія, Папуа Нова Гвінея, Камбоджа, Лаос, М'янма, Таїланд, В'єтнам, Індонезія, Малайзія, Філіппіни, Палау, Гуам<ref name="IUCN"/><ref>{{cite web |url=https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:526616-1 |назва=''Utricularia bifida'' |вебсайт=Plants of the World Online |видавець=Kew Science |дата-доступу=26.12.2021 |archive-date=26 грудня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20211226192228/https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:526616-1 }} {{ref-en}}</ref><ref>GRIN</ref>.

Населяє вологий ґрунт і скелі, рисові поля, болота, вологі пасовища; від рівня моря до 2100 метрів<ref name="FoC"/><ref name="IUCN">{{cite web |url=https://www.iucnredlist.org/species/168795/6538949 |назва=''Utricularia bifida'' |автор=Zhuang, X. |дата=2011 |вебсайт= |видавець=The IUCN |дата-доступу=26.12.2021 |archive-date=4 грудня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20201204181715/https://www.iucnredlist.org/species/168795/6538949 }} {{ref-en}}</ref>.

== Використання ==
Його використовували для лікування сечостатевих захворювань<ref name="IUCN"/>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Квіткові-доробити}}
{{Taxonbar|from1=Q714877}}

[[Категорія:Пухирник|bifida]]
[[Категорія:Флора Азії]]
[[Категорія:Флора Австралії]]
[[Категорія:Рослини, описані 1753]]
[[Категорія:Рослини-хижаки]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Найменший ризик (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Губоцвіті (Lamiales)

Родина: Пухирникові (Lentibulariaceae)

Рід: Пухирник (Utricularia)

Підрід: Utricularia subg. Bivalvaria

Секція: Utricularia sect. Oligocista

Вид: U. bifida

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Utricularia bifida · L., 1753


text:
# Познанський технічний університет
Познанський технічний університет (пол. Politechnika Poznańska) — польський державний університет з технічним профілем в Познані. Датою заснування університету вважається 1919 рік, хоча статус технічного університету політехнічного характеру йому надав уряд Польщі лише 1955 року.
В 1995 Познанський технічний університет став першим польським університетом, який став членом Конференції європейських шкіл передового машинобудування (Conference of European Schools for Advanced Engineering) — організації, що об'єднує кращі технічні університети Європи. Університет є також учасником програми обміну студентами між університетами по всій Європі.
Студенти університету кілька разів (у 2001—2004 роках) займали призові місця у всесвітніх змаганнях з проектування комп'ютерних систем, організованих IEEE Computer Society, а також в Imagine Cup, організованому Microsoft. У 2004 році група випускників, що діяла як незалежна команда, виявила надзвичайно серйозну помилку в коді Windows і співпрацювала з Microsoft у підготовці відповідних виправлень для її усунення.
З 2007 року в Познанському технічному університеті у партнерстві з IBM працює Центр Eclipse, забезпечуючи підтримку та працюючи над платформою програмування.

## Історія
У 1919 році з ініціативи Верховної ради під час Великопольського повстання було створено та розпочало свою діяльність державне вище машинобудівне училище. У 1929 році було створено факультет електротехніки, назва змінилася на «Державна вища школа машинобудування та електротехніки». У такому вигляді школа діяла до початку Другої світової війни.
В 1937 році міністерство офіційно погодилося створити політехнічний університет у Познані, але Друга світова війна зруйнувала ці плани. Після її завершення школа у 1945 році була перетворена на Інженерне училище. Однак у той же час було зроблено зусилля щодо створення повноцінного академічного технічного університету в Познані. На жаль, брак викладачів, відсутність лабораторних приміщень дозволили створити лише Інженерне училище з факультетами машинобудування, електротехніки та будівництва. У такому вигляді школа діяла до середини 50-х років.
До 1955 року навчання було трирічним. У 1955 році Інженерну школу було перейменовано на Познанський технічний університет. Найважливішою зміною у структурі стало запровадження у 1970 році інститутської системи: на кожному факультеті було створено два чи три інститути замість колишніх кафедр. 1968 року було створено хімічний факультет, 1997 року — факультет технічної фізики, 1999 року — факультет архітектури, 2001 року — факультет комп'ютерних наук та менеджменту, а 2006 року — факультет електроніки та телекомунікацій. У 2010 році було реорганізовано факультет комп'ютерних наук та менеджменту, потім було створено два факультети: факультет комп'ютерних наук та факультет інженерії управління.
До кінця 2019 року Познанський технічний університет складався із десяти факультетів. З 1 січня 2020 року у Познанському технічному університеті 9 факультетів із 31 напрямком навчання. В університеті працює понад тисячу академічних викладачів.
Поступово кількість студентів вищих навчальних закладів зростала, досягнувши до середини 90-х років у середньому близько 15-16 тис. З 2006 року кількість студентів не збільшується понад 20 тис., оскільки вуз вичерпав свої можливості щодо розширення викладацької діяльності. Подальше збільшення кількості студентів буде можливим лише після реалізації планів розширення.

## Факультети та напрями навчання
- Факультет архітектури
  - Архітектура
  - Дизайн інтер'єру
- Факультет автоматичного управління, робототехніки та електротехніки
  - Автоматизація та робототехніка
  - Електротехніка
  - Математика у техніці
- Факультет комп'ютерних наук та телекомунікацій
  - Інформатика
  - Біоінформатика
  - Штучний інтелект
  - Електроніка та телекомунікації
  - Телеінформатика
- Факультет цивільного будівництва та транспорту
  - Будівництво
  - Екологічне будівництво
  - Будівництво та експлуатація транспортних засобів
  - Авіація та космонавтика
  - Транспорт
- Факультет матеріалознавства та технічної фізики
  - IT освіта
  - Технічна фізика
  - Матеріальна інженерія
- Факультет машинобудування
  - Біомедична інженерія
  - Інженерна справа
  - Мехатроніка
  - Управління та виробнича інженерія
- Факультет екології та енергетики
  - Інженерія довкілля
  - Енергетика
  - Промислова та відновлювана енергія
  - Авіаційна техніка
- Факультет менеджменту
  - Логістика
  - Управлінська інженерія
  - Техніка безпеки
- Факультет хімічної технології
  - Хімічна та технологічна інженерія
  - Хімічна технологія
  - Технології захисту довкілля
  - Фармацевтична інженерія

### Повноваження
Університет має 19 повноважень з присвоєння наукового ступеня доктора філософії з 16 дисциплін і 12 повноважень з присвоєння наукового ступеня доктора з габілітацією з 10 дисциплін. У 2019 році у зв'язку з реформою вищої освіти було створено Докторантуру Познанського технічного університету.

### Рейтинг
Протягом багатьох років університет входить до числа провідних технічних університетів Польщі та Європи.
Університет входить до десятки найкращих політехнічних шкіл Польщі. У 2020 році був визнаний найкращим у Польщі за спеціальністю «Логістика», другим — за факультетами автоматизації та робототехніки, третім — за дисциплінами: інформаційні технології, хімічна інженерія та виробнича інженерія. Усі спеціальності університету входять до десятки найкращих у Польщі. Університет також посів 1-е місце у Польщі та 314-е місце у світі з дисциплін інформатики та електроніки.
Університет також входить до рейтингу найкращих університетів світу. У 2017 році він був включений до цієї ексклюзивної групи завдяки своїм науковим досягненням у двох дисциплінах (IT та матеріалознавство), у 2018 році — у трьох дисциплінах (хімічна інженерія, машинобудування та матеріалознавство), а у 2019 році ця нагорода була присуджена університету з двох дисциплін (інформатика та матеріалознавство).

## Розвиток

### Технічна бібліотека та лекційний центр
Після кількох років інвестиційної стагнації університет зробив зусилля щодо залучення нових інвестицій, запустивши у 1999 році архітектурний конкурс на розробку концепції Лекційного центру та Технічної бібліотеки на правому березі річки Варта.
Було вибрано проект архітектурної студії Fikus, що передбачав будівництво будівлі з трьох частин (лекційний центр, студентський культурний центр, головна бібліотека) з трьома проходами, що розділяють ці частини, що виходять від круглої площі перед головними входами.
Першою частиною став Лекційний центр, який був зданий в експлуатацію на рубежі 2004—2005 років. Однак у 2006 році реалізація двох інших частин будівлі була поставлена під сумнів через брак власних коштів університету, що призвело до необхідності змінити концепцію. Проект комплексу, модифікований та адаптований до реалій 2007 року, передбачав, що у 2007—2012 роках поряд із Лекційним центром буде збудовано будинки: Факультет комп'ютерних наук та менеджменту (на місці Центру студентської культури) та Технічна бібліотека (після зміни назви Основної бібліотеки).
У рамках модифікації було скорочено корисний простір, призначений для бібліотеки, а другий поверх став доступним для дослідницьких ініціатив Інституту інформатики. Тоді ж назву Лекційного центру було змінено на Лекційний та Конференц-центр .
Заплановане будівництво не було реалізовано, і, як наслідок, на рубежі 2007/2008 років концепцію знову змінили. Після другої модифікації концепція повернулася до вихідних припущень, але зі зміненою прикладною програмою в частині, призначеній для Технічної бібліотеки, ще раз обмеживши площу, призначену для бібліотеки, на користь кількох лекційних залів місткістю від 30 до 90 осіб. Після другої модифікації концепції будівля була перейменована в Технічну бібліотеку та лекційний центр. Будівництво відновлено у 2008 році та завершено у 2010 році.

### Центр мехатроніки, біомеханіки та наноінженерії
У 2009 році розпочалося будівництво Центру мехатроніки, біомеханіки та наноінженерії. Передбачається, що у будівлі будуть розміщені інститути та заводи 5 факультетів Технологічного університету. Кожному з п'яти поверхів відведено окремий дослідницький та навчальний напрямок: 1-й та 2-й поверхи — матеріалознавство, 3-й поверх — мехатроніка, 4-й поверх — наноінженерія та 5-й поверх — біомеханіка. Загальна кількість навчальних місць в аудиторіях та лабораторіях має становити майже 4000. Будівлю здано в експлуатацію у листопаді 2011 році.

### Центр хіміко-технологічного факультету
Як перша інвестиція в цьому напрямку в 2011 році будівництво нового корпусу хіміко-технологічного факультету. У центрі класи на 2200 місць та 70 дослідницьких лабораторій. Нова будівля дозволила об'єднати ресурси хіміко-технологічного факультету в одному об'єкті. Будівництво було завершено наприкінці 2013 року.

### Спортивний зал
У 2015 році новий спортивний зал вмістив три повнорозмірні баскетбольні майданчики та майже 7000 квадратних метрів різних поверхонь. На об'єкті є спортивні майданчики, призначені для занять з наступних дисциплін: гандбол, футзал, баскетбол, волейбол, корфбол, бадмінтон флорбол, теніс. Є також кімната першої допомоги та фізіотерапії, допінг-контролю, приміщення для аеробіки та фітнесу, гребних тренажерів, зали бойових мистецтв (дзюдо, тхеквон-до, айкідо), а також тренажерний зал.

### Факультет архітектури та менеджменту
Також було збудовано будинок для факультетів архітектури та управління, зданий в експлуатацію на початку 2020 року. Університет планує звести й інші будинки.

wikiname: ukwiki

title: Познанський технічний університет

in_language: uk

wikitext:
{{Картка:Університет}}
'''Познанський технічний університет''' ({{Lang-pl|Politechnika Poznańska}}) — польський державний університет з технічним профілем в [[Познань|Познані]]. Датою заснування університету вважається 1919 рік, хоча статус технічного університету політехнічного характеру йому надав [[уряд Польщі]] лише 1955 року.

В 1995 Познанський технічний університет став першим польським університетом, який став членом<ref name="CESAER2">{{Cite web|url=http://www.cesaer.org/en/members/poland/|title=Polskie uczelnie programu CESAER|accessdate=2021-01-17|archivedate=2016-03-14|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160314172339/http://www.cesaer.org/en/members/poland/|deadurl=no}}</ref> ''Конференції європейських шкіл передового машинобудування'' (''Conference of European Schools for Advanced Engineering'') — організації, що об'єднує кращі технічні університети Європи. Університет є також учасником програми обміну студентами між університетами по всій Європі.

Студенти університету кілька разів (у 2001—2004 роках) займали призові місця у всесвітніх змаганнях з проектування комп'ютерних систем, організованих [[Комп'ютерне товариство ІЕЕЕ|IEEE Computer Society]], а також в ''Imagine Cup'', організованому [[Microsoft]]. У 2004 році група випускників, що діяла як незалежна команда, виявила надзвичайно серйозну помилку в коді [[Microsoft Windows|Windows]] і співпрацювала з Microsoft у підготовці відповідних виправлень для її усунення.

З 2007 року в Познанському технічному університеті у партнерстві з [[IBM]] працює Центр [[Eclipse]]<ref>{{Cite web|url=http://eclipse.put.poznan.pl/|title=Centrum Wsparcia Eclipse|accessdate=2021-01-17|archivedate=2016-03-04|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160304201554/http://eclipse.put.poznan.pl/|deadurl=no}}</ref>, забезпечуючи підтримку та працюючи над платформою програмування.

== Історія ==
[[Файл:PP_św._Roch_konar_Poznań.JPG|міні|250x250пкс| Вид на кампус і міст Святого Роху]]
У 1919 році з ініціативи Верховної ради під [[Великопольське повстання|час Великопольського повстання]] було створено та розпочало свою діяльність державне вище машинобудівне училище. У 1929 році було створено факультет електротехніки, назва змінилася на «Державна вища школа машинобудування та електротехніки». У такому вигляді школа діяла до початку Другої світової війни.

В 1937 році міністерство офіційно погодилося створити політехнічний університет у Познані, але Друга світова війна зруйнувала ці плани. Після її завершення школа у 1945 році була перетворена на Інженерне училище. Однак у той же час було зроблено зусилля щодо створення повноцінного академічного технічного університету в Познані. На жаль, брак викладачів, відсутність лабораторних приміщень дозволили створити лише Інженерне училище з факультетами машинобудування, електротехніки та будівництва. У такому вигляді школа діяла до середини 50-х років.

До 1955 року навчання було трирічним. У 1955 році Інженерну школу було перейменовано на Познанський технічний університет. Найважливішою зміною у структурі стало запровадження у 1970 році інститутської системи: на кожному факультеті було створено два чи три інститути замість колишніх кафедр. 1968 року було створено хімічний факультет, 1997 року — факультет технічної фізики, 1999 року — факультет архітектури, 2001 року — факультет комп'ютерних наук та менеджменту, а 2006 року — факультет електроніки та телекомунікацій. У 2010 році було реорганізовано факультет комп'ютерних наук та менеджменту, потім було створено два факультети: факультет комп'ютерних наук та факультет інженерії управління.

До кінця 2019 року Познанський технічний університет складався із десяти факультетів. З 1 січня 2020 року у Познанському технічному університеті 9 факультетів із 31 напрямком навчання. В університеті працює понад тисячу академічних викладачів.

Поступово кількість студентів вищих навчальних закладів зростала, досягнувши до середини 90-х років у середньому близько 15-16 тис. З 2006 року кількість студентів не збільшується понад 20 тис., оскільки вуз вичерпав свої можливості щодо розширення викладацької діяльності. Подальше збільшення кількості студентів буде можливим лише після реалізації планів розширення.

== Факультети та напрями навчання ==
* Факультет архітектури
** Архітектура
** Дизайн інтер'єру
* Факультет автоматичного управління, робототехніки та електротехніки
** Автоматизація та робототехніка
** Електротехніка
** Математика у техніці
* Факультет комп'ютерних наук та телекомунікацій
** Інформатика
** Біоінформатика
** Штучний інтелект
** Електроніка та телекомунікації
** Телеінформатика
* Факультет цивільного будівництва та транспорту
** Будівництво
** Екологічне будівництво
** Будівництво та експлуатація транспортних засобів
** Авіація та космонавтика
** Транспорт
* Факультет матеріалознавства та технічної фізики
** IT освіта
** Технічна фізика
** Матеріальна інженерія
* Факультет машинобудування
** Біомедична інженерія
** Інженерна справа
** Мехатроніка
** Управління та виробнича інженерія
* Факультет екології та енергетики
** Інженерія довкілля
** Енергетика
** Промислова та відновлювана енергія
** Авіаційна техніка
* Факультет менеджменту
** Логістика
** Управлінська інженерія
** Техніка безпеки
* Факультет хімічної технології
** Хімічна та технологічна інженерія
** Хімічна технологія
** Технології захисту довкілля
** Фармацевтична інженерія

=== Повноваження ===
Університет має 19 повноважень з присвоєння наукового ступеня [[Доктор філософії|доктора філософії]] з 16 дисциплін і 12 повноважень з присвоєння наукового ступеня доктора з [[Габілітація|габілітацією]] з 10 дисциплін. У 2019 році у зв'язку з реформою вищої освіти було створено Докторантуру Познанського технічного університету.

=== Рейтинг ===
Протягом багатьох років університет входить до числа провідних технічних університетів Польщі<ref name="ranking-perspektywy">{{Cite web|url=http://www.perspektywy.pl/index.php?option=com_content&task=view&id=3831&Itemid=849|title=Ranking Szkół Wyższych Technicznych Magazynu Perspektywy|accessdate=2021-01-17|archivedate=2017-07-18|archiveurl=https://web.archive.org/web/20170718115717/http://www.perspektywy.pl/index.php?option=com_content&task=view&id=3831&Itemid=849|deadurl=no}}
(Pozycje w ostatnich edycjach rankingu państwowych szkół technicznych: 2011: 7, 2010:6, 2009:7)</ref><ref name="ranking-wprost">{{Cite web|url=http://szkoly.wprost.pl/obiekt/id,288/ide,27/idk,28/edycja-2012-Politechnika-Poznanska.html|title=Ranking Szkół Wyższych Magazynu WPROST|accessdate=2021-01-17|archivedate=2016-03-04|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160304203348/http://szkoly.wprost.pl/obiekt/id,288/ide,27/idk,28/edycja-2012-Politechnika-Poznanska.html|deadurl=no}}
(Pozycje w ostatnich edycjach rankingu państwowych szkół technicznych: 2012: 6, 2007:3, 2006:3, 2005:1)</ref> та Європи<ref name="ranking-webometrics">{{Cite web|url=http://www.webometrics.info/|title=Ogólnoświatowy ranking uczelni CSIC|accessdate=2021-01-17|archivedate=2011-10-13|archiveurl=https://web.archive.org/web/20111013185528/http://www.webometrics.info/|deadurl=no}}
(Pozycja w ostatnich edycjach rankingu wszystkich uczelni (marzec 2012): Świat: 865, Eurazja: 540, Europa: 39, Unia Europejska: 321, Europa Środkowo-Wschodnia: 50, Polska: 15)</ref>.

Університет входить до десятки найкращих політехнічних шкіл Польщі<ref>{{Cite web|url=http://ranking.perspektywy.pl/2020/ranking/ranking-uczelni-akademickich/rankingi-wg-typow|title=Ranking Szkół Wyższych Perspektywy 2020<!-- Заголовок добавлен ботом -->|accessdate=2021-01-17|archivedate=2021-03-02|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210302102925/https://ranking.perspektywy.pl/2020/ranking/ranking-uczelni-akademickich/rankingi-wg-typow|deadurl=no}}</ref>. У 2020 році був визнаний найкращим у Польщі за спеціальністю «Логістика», другим — за факультетами автоматизації та робототехніки, третім — за дисциплінами: інформаційні технології, хімічна інженерія та виробнича інженерія<ref>{{Cite web|url=https://www.put.poznan.pl/pl/aktualnosc/politechnika-poznanska-wsrod-15-najlepszych-uczelni-w-polsce|title=Politechnika Poznańska wśród 15 najlepszych uczelni w Polsce! - Politechnika Poznańska - Poznan University of Technology<!-- Заголовок добавлен ботом -->|accessdate=2021-01-17|archivedate=2020-08-04|archiveurl=https://web.archive.org/web/20200804203137/https://www.put.poznan.pl/pl/aktualnosc/politechnika-poznanska-wsrod-15-najlepszych-uczelni-w-polsce|deadurl=no}}</ref>. Усі спеціальності університету входять до десятки найкращих у Польщі. Університет також посів 1-е місце у Польщі та 314-е місце у світі з дисциплін інформатики та електроніки<ref>{{Cite web|url=http://www.guide2research.com/ranking/PL|title=University Ranking for Computer Science in Poland 2020<!-- Заголовок добавлен ботом -->|accessdate=2021-01-17|archivedate=2021-02-24|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210224181022/https://www.guide2research.com/ranking/PL|deadurl=no}}</ref>.

Університет також входить до рейтингу найкращих університетів світу. У 2017 році він був включений до цієї ексклюзивної групи завдяки своїм науковим досягненням у двох дисциплінах (IT та матеріалознавство), у 2018 році — у трьох дисциплінах (хімічна інженерія, машинобудування та матеріалознавство), а у 2019 році ця нагорода була присуджена університету з двох дисциплін (інформатика та матеріалознавство).

== Розвиток ==

=== Технічна бібліотека та лекційний центр ===
Після кількох років інвестиційної стагнації університет зробив зусилля щодо залучення нових інвестицій, запустивши у 1999 році архітектурний конкурс на розробку концепції ''Лекційного центру та Технічної бібліотеки'' на правому березі річки [[Варта (річка)|Варта]].

Було вибрано проект архітектурної студії ''Fikus,'' що передбачав будівництво будівлі з трьох частин (лекційний центр, студентський культурний центр, головна бібліотека) з трьома проходами, що розділяють ці частини, що виходять від круглої площі перед головними входами.

Першою частиною став Лекційний центр, який був зданий в експлуатацію на рубежі 2004—2005 років. Однак у 2006 році реалізація двох інших частин будівлі була поставлена під сумнів через брак власних коштів університету, що призвело до необхідності змінити концепцію. Проект комплексу, модифікований та адаптований до реалій 2007 року, передбачав, що у 2007—2012 роках поряд із Лекційним центром буде збудовано будинки: Факультет комп'ютерних наук та менеджменту (на місці Центру студентської культури) та Технічна бібліотека (після зміни назви Основної бібліотеки).

У рамках модифікації було скорочено корисний простір, призначений для бібліотеки, а другий поверх став доступним для дослідницьких ініціатив Інституту інформатики. Тоді ж назву ''Лекційного центру'' було змінено ''на Лекційний та Конференц-центр'' .

Заплановане будівництво не було реалізовано, і, як наслідок, на рубежі 2007/2008 років концепцію знову змінили. Після другої модифікації концепція повернулася до вихідних припущень, але зі зміненою прикладною програмою в частині, призначеній для Технічної бібліотеки, ще раз обмеживши площу, призначену для бібліотеки, на користь кількох лекційних залів місткістю від 30 до 90 осіб. Після другої модифікації концепції будівля була перейменована в ''Технічну бібліотеку та лекційний центр''. Будівництво відновлено у 2008 році та завершено у 2010 році.

=== Центр мехатроніки, біомеханіки та наноінженерії ===
У 2009 році розпочалося будівництво Центру мехатроніки, біомеханіки та наноінженерії. Передбачається, що у будівлі будуть розміщені інститути та заводи 5 факультетів Технологічного університету. Кожному з п'яти поверхів відведено окремий дослідницький та навчальний напрямок: 1-й та 2-й поверхи — матеріалознавство, 3-й поверх — мехатроніка, 4-й поверх — наноінженерія та 5-й поверх — біомеханіка. Загальна кількість навчальних місць в аудиторіях та лабораторіях має становити майже 4000<ref>{{Cite web|url=http://www.put.poznan.pl/projekty/poiis/centrum-mechatroniki|title=Centrum Mechatroniki Biomechaniki i Nanoinżynierii|accessdate=2021-01-17|archivedate=2009-10-16|archiveurl=https://web.archive.org/web/20091016115529/http://www.put.poznan.pl/projekty/poiis/centrum-mechatroniki|deadurl=no}}</ref>. Будівлю здано в експлуатацію у листопаді 2011 році.

=== Центр хіміко-технологічного факультету ===
Як перша інвестиція в цьому напрямку в 2011 році будівництво нового корпусу хіміко-технологічного факультету<ref>{{Cite web|url=http://www.put.poznan.pl/projekty/poiis/centrum-dydaktyczne|title=Centrum Dydaktyczne Wydziału Technologii Chemicznej Politechniki Poznańskiej|accessdate=2021-01-17|archivedate=2009-10-16|archiveurl=https://web.archive.org/web/20091016115524/http://www.put.poznan.pl/projekty/poiis/centrum-dydaktyczne|deadurl=no}}</ref>. У центрі класи на 2200 місць та 70 дослідницьких лабораторій. Нова будівля дозволила об'єднати ресурси хіміко-технологічного факультету в одному об'єкті. Будівництво було завершено наприкінці 2013 року.

=== Спортивний зал ===
У 2015 році новий спортивний зал вмістив три повнорозмірні баскетбольні майданчики та майже 7000 квадратних метрів різних поверхонь<ref>{{Cite web|url=http://www.codziennypoznan.pl/artykul/2015-10-02/politechnika-poznanska-w-nowy-rok-z-nowa-hala|title=Politechnika Poznańska - w nowy rok z nową halą :: Codzienny Poznań<!-- Заголовок добавлен ботом -->|accessdate=2021-01-17|archivedate=2020-09-18|archiveurl=https://web.archive.org/web/20200918210204/https://www.codziennypoznan.pl/artykul/2015-10-02/politechnika-poznanska-w-nowy-rok-z-nowa-hala|deadurl=no}}</ref>. На об'єкті є спортивні майданчики, призначені для занять з наступних дисциплін: [[гандбол]], [[футзал]], [[баскетбол]], [[волейбол]], [[корфбол]], [[бадмінтон]] [[флорбол]], [[теніс]]. Є також кімната першої допомоги та фізіотерапії, допінг-контролю, приміщення для аеробіки та фітнесу, гребних тренажерів, зали бойових мистецтв ([[дзюдо]], [[Тхэквон-до|тхеквон-до]], [[айкідо]]), а також тренажерний зал<ref>{{Cite web|url=https://www.put.poznan.pl/pl/sport/centrum-sportu|title=Centrum Sportu - Politechnika Poznańska - Poznan University of Technology<!-- Заголовок добавлен ботом -->|accessdate=2021-01-17|archivedate=2021-01-16|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210116081615/https://www.put.poznan.pl/pl/sport/centrum-sportu|deadurl=no}}</ref>.

=== Факультет архітектури та менеджменту ===
Також було збудовано будинок для факультетів архітектури та управління, зданий в експлуатацію на початку 2020 року. Університет планує звести й інші будинки<ref>{{Cite web|url=https://poznan.wyborcza.pl/poznan/7,36001,22333512,politechnika-poznanska-chce-sie-rozwijac-nad-warta-radni-pis.html?disableRedirects=true|title=Wyborcza.pl<!-- Заголовок добавлен ботом -->|accessdate=2021-01-17|archivedate=2021-02-25|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210225171602/https://poznan.wyborcza.pl/poznan/7,36001,22333512,politechnika-poznanska-chce-sie-rozwijac-nad-warta-radni-pis.html?disableRedirects=true|deadurl=no}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Вікіпосилання}}
* {{Official}}

[[Категорія:Освіта в Познані]]
[[Категорія:Університети Польщі]]
[[Категорія:Засновані в Польщі 1919]]
[[Категорія:Технічні університети]]
[[Категорія:Засновані в Польщі 1955]]

title: Познанський технічний університет

Тип: технічний університет

Країна: Республіка Польща

Ректор: Teofil Jesionowskid

Членство у: Асоціація університетів Європи і Коаліція з покращення оцінки дослідженьd

Складається з: Faculty of Architecture of Poznań University of Technologyd, Faculty of Civil and Environmental Engineering of Poznań University of Technologyd, Faculty of Mechanical Engineering and Management of Poznań University of Technologyd, Faculty of Electronics and Telecommunications of Poznań University of Technologyd, Faculty of Electrical Engineering of Poznań University of Technologyd, Faculty of Technical Physics of Poznań University of Technologyd, Faculty of Computing of Poznań University of Technologyd, Faculty of Transport Engineering of Poznań University of Technologyd, Faculty of Engineering Management of Poznań University of Technologyd і Faculty of Chemical Technology of Poznań University of Technologyd

Випускники: Category:Poznań University of Technology alumni

CMNS: Файли у Вікісховищі?


text:
# Avrdude
AVRDude (AVR Downloader-Uploader) — кроссплатформенна вільна консольна програма, призначена для прошивки мікроконтролерів фірми Atmel серії AVR. Користується значною популярністю серед розробників та підтримує понад 80 програматорів та понад 150 мікроконтролерів. Крім «рідних» пристроїв від Atmel сюди входять саморобні аматорські пристрої, які не підтримуються AVR Studio, наприклад популярний програматор USBAsp. Спочатку програма була написана для операційної системи FreeBSD і підтримувалась в приватному репозитарії автора, поширюювалася під назвою AVRProg. У зв'язку зі зростаючим інтересом до портування ПЗ на інші операційні системи, Брайан Дін вирішив зробити проект публічним. Також він змінив назву програми на Avrdude, щоб усунути неоднозначність з AVRProg — утиліти, що розповсюджується Atmel разом зі своїм програмним забезпеченням AVR Studio.

## Інсталяція
Програма AVRDude працює в усіх ОС, що підтримують компіляцію тексту програми: Linux, Windows, MacOS X, FreeBSD та інших. Процес інсталяції описано у файлі INSTALL, що знаходиться у .tar.gz архіві з файлами програми. Архіви з вихідними кодами програми можна завантажити зі сторінки завантаження [Архівовано 5 січня 2016 у Wayback Machine.] на сайті розробника.
Окрім того для ОС Windows розробником розповсюджуються вже зкомпільовані .exe файли програми. Вони не потребують інсталяції в систему, але для коректної роботи з USB портом ПК необхідно встановити бібліотеку libusb0.dll.
У операційних системах Linux, що використовують систему керування пакунками Advanced Packaging Tool AVRDude можна встановити за допомогою команди:
```
sudo

apt-get

install

avrdude

```

## Приклади використання
Отримати список всіх підтримуваних програматорів:
```
avrdude

-c

?

```

Отримати список всіх підтримуваних мікроконтролерів:
```
avrdude

-p

?

```

Зчитати дані з Flash-пам'яті мікроконтролера ATmega8 і зберегти їх у файл /home/user/m8_flash_dump.hex, формат даних для збереження — Intel HEX. Для роботи використовуємо USB-програматор USBAsp, також просимо програму виводити більше налагоджувальної інформації:
```
avrdude

-p

m8

-c

usbasp

-P

usb

-v

-U

flash:r:/home/user/m8_flash_dump.hex:i

```

Зчитати дані з пам'яті EEPROM мікроконтролера ATmega32, зберегти ці дані в файл С:\temp\m32_eeprom.raw використовуючи формат даних — RAW. Для роботи використовуємо програматор USBTiny:
```
avrdude -p m32 -c usbtiny -U eeprom:r:
"c:\temp\m32_eeprom.raw"
:r

```

Записати дані з файлу /home/user/dump_m8.hex у Flash-пам'ять мікроконтролера ATtiny13, використовуючи програматор STK500:
```
avrdude

-p

t13

-c

stk500

-U

flash:w:/home/user/dump_m8.hex

```

За допомогою однієї команди записати дані у Flash і EEPROM пам'ять мікроконтролера ATtiny13 використовуючи як джерела даних файли flash_dada.hex і eeprom_data.hex, для роботи використовується програматор USBasp:
```
avrdude -p t13 -c usbasp -U flash:w:
"c:\temp\flash_dada.hex"
 -U eeprom:w:
"c:\temp\eeprom_data.hex"

```

Прочитати значення Fuse-бітів мікроконтролера ATtiny13 з подальшим збереженням даних у файли hfuse.txt і lfuse.txt, формат файлу для збереження — Intel HEX. Для операції використовуємо програматор USBasp:
```
avrdude

-p

t13

-c

usbasp

-U

hfuse:r:hfuse.txt:h

-U

lfuse:r:lfuse.txt:h

```

Встановити Fuse-біти в мікроконтролері ATmega16 за допомогою програматора USBasp. Значення старшого fuse-байта = 0xe1, а значення молодшого fuse-байта = 0x99:
```
avrdude

-p

m16

-c

usbasp

-U

lfuse:w:0xe1:m

-U

hfuse:w:0x99:m

```

## Графічні оболонки
Для зручної роботи з програмою AVRDude сторонніми розробниками написано ряд графічних надбудов. Серед них популярні в користувачів: AVRDUDE_PROG, AVR8 Burn-O-Mat, AVRDUDESHELL, Sinaprog та інші.

title: Avrdude

wikitext:
{{Картка програми
 | назва                  = AVRDude
 | логотип                =
 | скріншот               = Avrdude read attiny13 via usbasp.png
 | заголовок              =
 | згортається            =
 | автор                  = Brian S. Dean
 | розробник(и)           =
 | перший випуск          =
 | стабільна версія       = 6.2
 | дата стабільної версії = {{Дата релізу та вік|2015|11|16}}
 | нестабільна версія     =
 | дата нестабільної версії =
 | мова програмування     =
 | операційна система     = [[Багатоплатформність|Багатоплатформний]]
 | платформа              =
 | розмір                 =
 | мова                   = англійська
 | українська             =
 | стан                   = активний
 | тип                    =
 | ліцензія               = [[GNU General Public License|GPL]]
 | рушій                  =
 | сайт                   = {{url|http://www.nongnu.org/avrdude/}}
 | стандарт               =
}}

'''AVRDude''' ('''AVR''' '''D'''ownloader-'''U'''ploa'''de'''r) — кроссплатформенна [[Вільне програмне забезпечення|вільна]] консольна програма, призначена для прошивки мікроконтролерів фірми [[Atmel]] серії [[AVR]]. Користується значною популярністю серед розробників та підтримує понад 80 програматорів та понад 150 мікроконтролерів<ref>[http://www.ladyada.net/learn/avr/avrdude.html AVR Tutorial] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151223010554/http://www.ladyada.net/learn/avr/avrdude.html |date=23 грудня 2015 }} {{ref-en}}</ref>. Крім «рідних» пристроїв від Atmel сюди входять саморобні аматорські пристрої, які не підтримуються [[AVR Studio]], наприклад популярний програматор [[USBAsp]]. Спочатку програма була написана для операційної системи [[FreeBSD]] і підтримувалась в приватному репозитарії автора, поширюювалася під назвою AVRProg. У зв'язку зі зростаючим інтересом до портування ПЗ на інші операційні системи, Брайан Дін вирішив зробити проект публічним. Також він змінив назву програми на Avrdude, щоб усунути неоднозначність з [[AVRProg]] — утиліти, що розповсюджується Atmel разом зі своїм програмним забезпеченням [[AVR Studio]].

== Інсталяція ==
Програма AVRDude працює в усіх ОС, що підтримують [[Компілятор|компіляцію]] [[Текст програми|тексту програми]]: [[Linux]], [[Windows]], [[MacOS X]], [[FreeBSD]] та інших. Процес [[Інсталяція ПЗ|інсталяції]] описано у файлі INSTALL, що знаходиться у [[gzip|.tar.gz]] архіві з файлами програми. Архіви з [[Текст програми|вихідними кодами програми]] можна завантажити зі [http://download.savannah.gnu.org/releases/avrdude/ сторінки завантаження] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160105001050/http://download.savannah.gnu.org/releases/avrdude/ |date=5 січня 2016 }} на сайті розробника.

Окрім того для ОС Windows розробником розповсюджуються вже зкомпільовані [[.exe]] файли програми. Вони не потребують інсталяції в систему, але для коректної роботи з [[USB]] портом ПК необхідно встановити [[Dynamic-link library|бібліотеку]] libusb0.dll.

У операційних системах Linux, що використовують [[Система керування пакунками|систему керування пакунками]] [[Advanced Packaging Tool]] AVRDude можна встановити за допомогою команди:
<syntaxhighlight lang="shell">
sudo apt-get install avrdude
</syntaxhighlight>

== Приклади використання ==
Отримати список всіх підтримуваних програматорів:
<syntaxhighlight lang="shell">
avrdude -c ?
</syntaxhighlight>
Отримати список всіх підтримуваних мікроконтролерів:
<syntaxhighlight lang="shell">
avrdude -p ?
</syntaxhighlight>
Зчитати дані з Flash-пам'яті мікроконтролера ATmega8 і зберегти їх у файл /home/user/m8_flash_dump.hex, формат даних для збереження — Intel HEX. Для роботи використовуємо USB-програматор USBAsp, також просимо програму виводити більше налагоджувальної інформації:
<syntaxhighlight lang="shell">
avrdude -p m8 -c usbasp -P usb -v -U flash:r:/home/user/m8_flash_dump.hex:i
</syntaxhighlight>
Зчитати дані з пам'яті EEPROM мікроконтролера ATmega32, зберегти ці дані в файл С:\temp\m32_eeprom.raw використовуючи формат даних — RAW. Для роботи використовуємо програматор USBTiny:
<syntaxhighlight lang="winbatch">
avrdude -p m32 -c usbtiny -U eeprom:r:"c:\temp\m32_eeprom.raw":r
</syntaxhighlight>
Записати дані з файлу /home/user/dump_m8.hex у Flash-пам'ять мікроконтролера ATtiny13, використовуючи програматор STK500:
<syntaxhighlight lang="shell">
avrdude -p t13 -c stk500 -U flash:w:/home/user/dump_m8.hex
</syntaxhighlight>
За допомогою однієї команди записати дані у Flash і EEPROM пам'ять мікроконтролера ATtiny13 використовуючи як джерела даних файли flash_dada.hex і eeprom_data.hex, для роботи використовується програматор USBasp:
<syntaxhighlight lang="winbatch">
avrdude -p t13 -c usbasp -U flash:w:"c:\temp\flash_dada.hex" -U eeprom:w:"c:\temp\eeprom_data.hex"
</syntaxhighlight>
Прочитати значення Fuse-бітів мікроконтролера ATtiny13 з подальшим збереженням даних у файли hfuse.txt і lfuse.txt, формат файлу для збереження — Intel HEX. Для операції використовуємо програматор USBasp:
<syntaxhighlight lang="shell">
avrdude -p t13 -c usbasp -U hfuse:r:hfuse.txt:h -U lfuse:r:lfuse.txt:h
</syntaxhighlight>
Встановити Fuse-біти в мікроконтролері ATmega16 за допомогою програматора USBasp. Значення старшого fuse-байта = 0xe1, а значення молодшого fuse-байта = 0x99:
<syntaxhighlight lang="shell">
avrdude -p m16 -c usbasp  -U lfuse:w:0xe1:m -U hfuse:w:0x99:m
</syntaxhighlight>

== Графічні оболонки ==
[[Файл:Avrdude GUI AVR8 Burn-O-Mat.png|thumb|250px | Програма AVR8 Burn-O-Mat в OC [[Ubuntu]]]]
Для зручної роботи з програмою AVRDude сторонніми розробниками написано ряд графічних надбудов. Серед них популярні в користувачів: AVRDUDE_PROG<ref>[http://yourdevice.net Контрактная разработка электроники Екатеринбург (Первоуральск)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220105035348/http://yourdevice.net/ |date=5 січня 2022 }} {{ref-ru}}</ref>, AVR8 Burn-O-Mat<ref>[http://avr8-burn-o-mat.aaabbb.de/ AVR8 Burn-O-Mat: eine grafische Oberfläche für avrdude] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151230152610/http://avr8-burn-o-mat.aaabbb.de/ |date=30 грудня 2015 }} {{ref-de}}</ref>, AVRDUDESHELL<ref>[http://matrex-notes.blogspot.com/2015/01/avrdudeshell_21.html Блог Goloveiko Alexander. AVRDUDESHELL. Программа для прошивки микроконтроллеров Atmega] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305065453/http://matrex-notes.blogspot.com/2015/01/avrdudeshell_21.html |date=5 березня 2016 }} {{ref-ru}}</ref>, Sinaprog та інші.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* {{книга
 |автор          = Trevennor, Alan
 |частина        =
 |заголовок      = Practical AVR Microcontrollers: Games, Gadgets, and Home Automation with the Microcontroller Used in the Arduino
 |посилання      =
 |видання        = Technology in Action
 |відповідальний =
 |місце          =
 |видавництво    = Apress
 |рік            = 2012
 |том            =
 |сторінки       =
 |сторінок       = 416
 |isbn           = 978-1430244462
}}
* {{книга
 |автор          = Williams, Elliot
 |частина        =
 |заголовок      = Make: AVR Programming
 |посилання      =
 |видання        =
 |відповідальний =
 |місце          =
 |видавництво    = Maker Media, Inc
 |рік            = 2014
 |том            =
 |сторінки       =
 |сторінок       = 472
 |isbn           = 978-1449355784
}}

== Посилання ==
* [http://www.nongnu.org/avrdude/ Сайт програми] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151222224124/http://www.nongnu.org/avrdude/ |date=22 грудня 2015 }} {{ref-en}}
* [http://ph0en1x.net/news/77-avrdude-full-howto-samples-options-gui-linux.html Документация на русском языке и примеры использования] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151223041124/http://ph0en1x.net/news/77-avrdude-full-howto-samples-options-gui-linux.html |date=23 грудня 2015 }} {{ref-ru}}
* [http://www.nongnu.org/avrdude/user-manual/avrdude.html Офіційна документація] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151208073948/http://www.nongnu.org/avrdude/user-manual/avrdude.html |date=8 грудня 2015 }} {{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20151223020046/http://www.avrprojects.net/index.php?option=com_content&view=article&id=57:avr-dude&catid=36:avr-programming-software&Itemid=56 Огляд на avrprojects.net] {{ref-ru}}
* [http://www.ladyada.net/learn/avr/avrdude.html Огляд програми на ladyada.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151223010554/http://www.ladyada.net/learn/avr/avrdude.html |date=23 грудня 2015 }} {{ref-en}}

{{Мікроконтролери}}

[[Категорія:Мікроконтролери AVR]]
[[Категорія:ПЗ проєкту GNU]]
[[Категорія:Статті з прикладами коду]]

title: AVRDude

Автор: Brian S. Dean

Операційна система: Багатоплатформний

Мова програмування: C

Доступні мови: англійська

Стан розробки: активний

Ліцензія: GPL


text:
# І повториться все... (фільм, 1989)
«І повториться все…» — радянський художній фільм 1989 року, останній фільм режисера Баграта Оганесяна. За романом Ваагна Григоряна «Будинок на П'ятій вулиці».

## Сюжет
Ленінградський адвокат Мартін Саакян після чергової сварки з дружиною йде з дому. Він вирішує полетіти в Мінськ, щоб відвідати місця, де під час війни загинув його батько. В аеропорту він знайомиться з Анною. Прилетівши до Мінська, вони виявляють, що і далі їм їхати разом. В дорозі у них виникає роман і вони проводять разом ніч. Згодом з'ясовується, що це мати Анни, яка під час війни переховувала пораненого батька Мартіна, який був вбитий поліцаями, і Анну народила від нього…

## У ролях
- Артур Месчян — Мартін Саакян
- Вероніка Ізотова — Таня, його дружина
- Ірина Алфьорова — Анна
- Геннадій Гарбук — Серафим
- Ніна Бохян — Сірануш
- Сос Саркісян — Саак Хоренович
- Алла Туманян — Сірарпі
- Геннадій Воропаєв — генерал
- Лариса Леонова — теща
- Артур Шахвердян — лікар Манвелян
- Вадим П'янков — обвинувачений
- Маргарита Мурадян — епізод
- Карен Джанібекян — епізод
- Володимир Кочарян — епізод
- Жанна Аветисян — епізод
- Мамікон Манукян — епізод
- Юрій Амирян — епізод
- Ніна Абалян — епізод
- Джульєтта Бабаян — епізод

## Знімальна група
- Режисер — Баграт Оганесян
- Сценаристи — Баграт Оганесян, Анна Слуцкі
- Оператор — Вреж Петросян
- Композитор — Едуард Артем'єв
- Художник — Михайло Антонян

title: І повториться все... (фільм, 1989)

wikitext:
{{не плутати|І повториться все...||однойменним українським радянським фільмом}}
{{Фільм
|вид =
|українська назва =І повториться все…
|оригінальна назва =''вірм. Եվ կրկնվելու է ամեն ինչ…''
|зображення =І повториться все... (фільм, 1989).jpg
|жанр       =мелодрама
|режисер    =[[Баграт Оганесян]]
|сценарист  =[[Баграт Оганесян]]
[[Анна Слуцкі]]
|Актори     =[[Артур Месчян]]
[[Ізотова Вероніка Едуардівна|Вероніка Ізотова]]
[[Алфьорова Ірина Іванівна|Ірина Алфьорова]]
[[Гарбук Геннадій Михайлович|Геннадій Гарбук]]
|оператор   =[[Вреж Петросян]]
|композитор =[[Артем'єв Едуард Миколайович|Едуард Артем'єв]]
|художник   =[[Михайло Антонян]]
|кінокомпанія =«[[Вірменфільм]]»
|країна     = {{USSR}}
|тривалість = 156 хв.
|рік        = 1989
| ідентифікатор =0309697
}}
'''«І повториться все…»''' — радянський художній фільм 1989 року, останній фільм режисера [[Баграт Оганесян|Баграта Оганесяна]]. За романом [[Григорян, Ваагн Григорян|Ваагна Григоряна]] «Будинок на П'ятій вулиці».

== Сюжет ==
Ленінградський адвокат Мартін Саакян після чергової сварки з дружиною йде з дому. Він вирішує полетіти в Мінськ, щоб відвідати місця, де під час війни загинув його батько. В аеропорту він знайомиться з Анною. Прилетівши до Мінська, вони виявляють, що і далі їм їхати разом. В дорозі у них виникає роман і вони проводять разом ніч. Згодом з'ясовується, що це мати Анни, яка під час війни переховувала пораненого батька Мартіна, який був вбитий поліцаями, і Анну народила від нього…

== У ролях ==

{{div col}}
* [[Артур Месчян]] — ''Мартін Саакян''
* [[Ізотова Вероніка Едуардівна|Вероніка Ізотова]] — ''Таня, його дружина''
* [[Алфьорова Ірина Іванівна|Ірина Алфьорова]] — ''Анна''
* [[Гарбук Геннадій Михайлович|Геннадій Гарбук]] — ''Серафим''
* [[Бохян Ніна Сергіївна|Ніна Бохян]] — ''Сірануш''
* [[Сос Саркісян]] — ''Саак Хоренович''
* [[Туманян Алла Михайлівна|Алла Туманян]] — ''Сірарпі''
* [[Воропаєв Геннадій Іванович|Геннадій Воропаєв]] — ''генерал''
* [[Леонова Лариса Володимирівна|Лариса Леонова]] — ''теща''
* [[Артур Шахвердян]] — ''лікар Манвелян''
* [[Вадим П'янков]] — ''обвинувачений''
* [[Маргарита Мурадян]] — епізод
* [[Карен Джанібекян]] — епізод
* [[Володимир Кочарян]] — епізод
* [[Жанна Аветисян]] — епізод
* [[Мамікон Манукян]] — епізод
* [[Юрій Амирян]] — епізод
* [[Ніна Абалян]] — епізод
* [[Джульєтта Бабаян]] — епізод
{{div col end}}

== Знімальна група ==
* Режисер — [[Баграт Оганесян]]
* Сценаристи — [[Баграт Оганесян]], [[Анна Слуцкі]]
* Оператор — [[Вреж Петросян]]
* Композитор — [[Артем'єв Едуард Миколайович|Едуард Артем'єв]]
* Художник — [[Михайло Антонян]]

== Посилання ==
* {{imdb|id=0309697|name=''І повториться все...''}}
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}
[[Категорія:Фільми СРСР 1989]]
[[Категорія:Фільми студії «Вірменфільм»]]
[[Категорія:Фільми-мелодрами СРСР]]

title: вірм. Եվ կրկնվելու է ամեն ինչ…

Жанр: мелодрама

Режисер: Баграт Оганесян

Сценарист: Баграт Оганесян · Анна Слуцкі

У головних · ролях: Артур Месчян · Вероніка Ізотова · Ірина Алфьорова · Геннадій Гарбук

Оператор: Вреж Петросян

Композитор: Едуард Артем'єв

Художник: Михайло Антонян

Кінокомпанія: «Вірменфільм»

Країна: СРСР


text:
# Олена Аргир
Олена Аргир (*Ἑλένη Ἀργυρή, д/н —1033) — цариця Грузії.

## Життєпис
Походила з аристократичного роду Аргирів. Донька Василя Аргира, патрикія та військовика. Втратила батька десь наприкінці 1020-х років. У 1032 році її стрийко імператор Роман III Аргир та Маріам, мати-регентша царя Баграта IV — Маріам. Того ж року відбувся шлюб Олени та Баграта. На той час їй було близько 14 років. Результатом шлюбу було укладання миру та союзу між Візантією та Грузією. В якості посагу Олена Аргир принесла святині — цвях з хреста Ісуса Хреста, цінні ікони та коштовності. Разом з Аргир до Грузії прибули поети, скульптори та художники.
Але 1033 року Олена раптово померла в Кутаїсі.

title: Олена Аргир

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Олена Аргир
| місце_проживання     =
| зображення           = Oshki 2.jpg
| підпис_зображення    = Весілля Олени Аргир та Баграта IV
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = невідомо
| місце_народження     = Костянтинополь
| дата_смерті          = {{ДС|||1033}}
| місце_смерті         =Кутаїсі
| причина_смерті       =
| громадянство         =
| національність       = грекиня
| конфесія     = православ'я
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       =
| титул                = цариця Грузії
| посада               =
| термін               =
| попередник           =
| наступник            =
| чоловік              =[[Баграт IV (цар Грузії)|Баграт IV]]
| діти                 =
| рід                  = [[Аргири]]
| родичі               =
| батько               = [[Василь Аргир]]
| матір                =
| нагороди             =
| зріст                =
| вага                 =
| герб                 =
}}
'''Олена Аргир''' (*''Ἑλένη Ἀργυρή'', д/н —[[1033]]) — цариця [[Грузинське царство|Грузії]].

== Життєпис ==
Походила з аристократичного роду [[Аргири|Аргирів]]. Донька [[Василь Аргир|Василя Аргира]], патрикія та військовика. Втратила батька десь наприкінці 1020-х років. У 1032 році її стрийко імператор [[Роман III Аргир]] та Маріам, мати-регентша царя [[Баграт IV (цар Грузії)|Баграта IV]] — Маріам. Того ж року відбувся шлюб Олени та Баграта. На той час їй було близько 14 років. Результатом шлюбу було укладання миру та союзу між Візантією та Грузією. В якості посагу Олена Аргир принесла святині — цвях з хреста Ісуса Хреста, цінні ікони та коштовності. Разом з Аргир до Грузії прибули поети, скульптори та художники.

Але 1033 року Олена раптово померла в Кутаїсі.

== Джерела ==
* Vannier, Jean F. (1975), Familles byzantines, les Argyroi: IXe-XIIe siècles. Paris: Publications de la Sorbonne.
* Eastmond, Antony (1998), Royal Imagery in Medieval Georgia. Penn State Press, ISBN 0-271-01628-0.

[[Категорія:Аргири]]

title: Олена Аргир

Народилася: невідомо · Костянтинополь

Померла: 1033 · Кутаїсі

Країна: Східна Римська імперія

Національність: грекиня

Титул: цариця Грузії

Конфесія: православ'я

Рід: Аргири

Батько: Василь Аргир

У шлюбі з: Баграт IV


text:
# Рукав Щита–Центавра
Рукав Щита–Центавра (англ. Scutum–Centaurus Arm) — один зі спіральних рукавів Чумацького Шляху. Названий на честь сузір'я Центавр, на яке проєктується внутрішня частина рукава, і сузір'я Щит, через яке проходить зовнішня його частина.

## Властивості
Рукав Щита–Центавра починається біля ближнього до Сонця кінця бара, як і рукав Косинця—Зовнішній. Рукав був визначений за великою кількістю масивних областей зореутворення. Інші маркери цього рукава включають області нейтрального водню, зорі спектрального класу O та молоді зоряні скупчення.
Припускається, що рукав Щита–Центавра і рукав Персея є двома основними спіральними рукавами Чумацького Шляху, натомість як інші рукави - другорядні.
Кут закручення цього рукава різними методами визначається в діапазоні від 8 до 18 градусів.

title: Рукав Щита–Центавра

wikitext:
[[File:Milky way map.png|праворуч|міні|400x400пкс|Схема [[Чумацький Шлях|Чумацького Шляху]]. Рукав Щита-Центавра підписаний як ''Centaurus Arm'', а напрямки на сузір'я, які дали йому ім'я, відмічені як ''Scutum'' ([[Щит (сузір'я)|Щит]]) і ''Centaurus'' ([[Центавр (сузір'я)|Центавр]])]]
'''Рукав Щита–Центавра''' ({{lang-en|Scutum–Centaurus Arm}}) — один зі спіральних рукавів [[Чумацький Шлях|Чумацького Шляху]]<ref name="Churchwell2009">{{Cite journal|last=Churchwell|first=Ed|last2=Babler, Brian L.|last3=Meade, Marlin A.|year=2009|title=The Spitzer/GLIMPSE Surveys: A New View of the Milky Way|url=http://www.astro.wisc.edu/sirtf/Churchwell_2009.pdf|journal=Publications of the Astronomical Society of the Pacific|volume=121|issue=877|pages=213–230|bibcode=2009PASP..121..213C|doi=10.1086/597811}}</ref><ref name="bash">{{Cite journal|last=Bash|first=F. N.|year=1981|title=Does the Galaxy have four spiral arms|journal=The Astrophysical Journal|volume=250|pages=551|bibcode=1981ApJ...250..551B|doi=10.1086/159401|doi-access=free}}</ref><ref name="benjamin">{{Cite journal|last=Churchwell|first=E.|last2=Babler|first2=B. L.|last3=Meade|first3=M. R.|last4=Whitney|first4=B. A.|last5=Benjamin|first5=R.|last6=Indebetouw|first6=R.|last7=Cyganowski|first7=C.|last8=Robitaille|first8=T. P.|last9=Povich|first9=M.|displayauthors=1|year=2009|title=The Spitzer/GLIMPSE surveys: a new view of the Milky Way|journal=Publications of the Astronomical Society of the Pacific|volume=121|issue=877|pages=213|bibcode=2009PASP..121..213C|doi=10.1086/597811}}</ref><ref>{{Cite journal|last=Urquhart|first=J. S.|last2=Figura|first2=C. C.|last3=Moore|first3=T. J. T.|last4=Hoare|first4=M. G.|last5=Lumsden|first5=S. L.|last6=Mottram|first6=J. C.|last7=Thompson|first7=M. A.|last8=Oudmaijer|first8=R. D.|year=2013|title=The RMS survey: Galactic distribution of massive star formation|journal=Monthly Notices of the Royal Astronomical Society|volume=437|issue=2|pages=1791|arxiv=1310.4758|bibcode=2014MNRAS.437.1791U|doi=10.1093/mnras/stt2006}}</ref><ref name="bobylev">{{Cite journal|last=Bobylev|first=V. V.|last2=Bajkova|first2=A. T.|year=2013|title=The Milky Way spiral structure parameters from data on masers and selected open clusters|journal=Monthly Notices of the Royal Astronomical Society|volume=437|issue=2|pages=1549|arxiv=1310.3974|bibcode=2014MNRAS.437.1549B|doi=10.1093/mnras/stt1987}}</ref>. Названий на честь сузір'я [[Центавр (сузір'я)|Центавр]], на яке проєктується внутрішня частина рукава, і сузір'я [[Щит (сузір'я)|Щит]], через яке проходить зовнішня його частина.

== Властивості ==
Рукав Щита–Центавра починається біля ближнього до Сонця кінця [[Бар (астрономія)|бара]], як і [[рукав Косинця—Зовнішній]]. Рукав був визначений за великою кількістю масивних областей зореутворення. Інші маркери цього рукава включають області нейтрального водню, [[зорі спектрального класу O]] та молоді [[Зоряне скупчення|зоряні скупчення]]<ref name="Денищенко"/>.

Припускається, що рукав Щита–Центавра і [[рукав Персея]] є двома основними спіральними рукавами Чумацького Шляху, натомість як інші рукави - другорядні<ref>{{Стаття |автор=Uppal N., Ganes S., Schultheis M. |посилання_на_автора= |назва=The Outer spiral arm of the Milky Way using red clump stars |посилання= |відповідальний= |видання=[[Astronomy and Astrophysics]] |видання посилання= |тип= |рік=2023 |місяць= |том=673 |випуск= |номер=99 |сторінки=10 |issn= |bibcode= |doi= |pmid= |мова=en }}</ref><ref>{{Стаття |автор=Drimmel R., Spergel D. N. |посилання_на_автора= |назва=Three Dimensional Structure of the Milky Way Disk |посилання= |відповідальний= |видання=[[Astrophysical Journal]] |видання посилання= |тип= |рік=2001 |місяць= |том=556 |випуск= |номер=181 |сторінки= |issn= |bibcode= |doi= |pmid= |мова=en }}</ref>.

Кут закручення цього рукава різними методами визначається в діапазоні від 8 до 18 градусів<ref name="Денищенко">{{книга|автор=Денищенко С. І. |частина=Рукав Scutum-Centaurus |посилання частина= |заголовок=Структурні особливості галактики Чумацький шлях за результатами кінематичного аналізу |оригінал= |посилання=https://karazin.ua/storage/static-content/source/documents/aspirantura/zakhysty/Denyshchenko/Denyshchenko%20дисертація_compressed.pdf |відповідальний= |видання= |місце=Харків |видавництво=Харківський національний університет імені В. Н. Каразіна |рік=2023 |том= |сторінки=51-52 |сторінок= |серія= |isbn= |тираж= |ref= }}</ref>.

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Література ==
* {{книга|автор=Денищенко С. І. |частина=Рукав Scutum-Centaurus |посилання частина= |заголовок=Структурні особливості галактики Чумацький шлях за результатами кінематичного аналізу |оригінал= |посилання=https://karazin.ua/storage/static-content/source/documents/aspirantura/zakhysty/Denyshchenko/Denyshchenko%20дисертація_compressed.pdf |відповідальний= |видання= |місце=Харків |видавництво=Харківський національний університет імені В. Н. Каразіна |рік=2023 |том= |сторінки=51-52 |сторінок= |серія= |isbn= |тираж= |ref= }}
* {{книга|автор=Кудря Ю. М., Вавилова І. Б. |частина=Спіральна структура |посилання частина= |заголовок=Позагалактична астрономія. Книга 1. Галактики: основні фізичні властивості. Навчальний посібник |оригінал= |посилання=https://www.mao.kiev.ua/index.php/ua/pdf-opener?pzastr |відповідальний= |видання= |місце=Київ |видавництво=[[Наукова думка]] |рік=2016 |том= |сторінки=51-54 |сторінок=344 |серія= |isbn=978-966-00-1517-3 |тираж= |ref= }}

{{Чумацький Шлях}}
[[Категорія:Спіральні галактики]]
[[Категорія:Галактична астрономія]]
[[Категорія:Рукави Чумацького Шляху]]


text:
# Велика глибина
«Велика глибина» (англ. The Deep Range) — науково-фантастичний роман Артура Кларка, опублікований у 1957. Роман є переробкою однойменного оповідання Артура Кларка 1954 року.

## Частина перша. Учень
Дону Берлі, який працював доглядачем ділянки Тихого океану у Відділі китів (Відділ китів а також планктонні ферми є найвагомішими частинами Всесвітньої організації продовольства), дали стажера Волтера Франкліна, колишнього астронавта. Волтера комісували після сильного стресу пережитого у відкритому космосі. Астрофобія зробила його «прив'язаним» до Землі і розлучило з дружиною і дітьми, які були уродженцями Марса і не витримали б земного тяжіння.
Волтер виявився старанним учнем і успішно пройшов курс навчання, хоча одного разу й спробував скоїти самогубство під гнітом старих спогадів про інцидент в космосі. Після порятунку, Волтера все ж таки призначили молодшим доглядачем. Лікар зазначив у звіті, що програма перекваліфікації надає другий шанс астронавтам — людям з високими вольовими і розумовими здібностями.

## Частина друга. Доглядач
Волтер вже 5 років працює доглядачем в океані. Він завів другу сім'ю. Коли гігантський кальмар почав убивати кашалотів на великій глибині, Волтер з Доном впіймали його і доставили на поверхню. Після цього Волтер вирішив зайнятись пошуками таємничого «морського змія», якого деколи наглядачі пеленгували гідролокатором, але ніколи не бачили. Він організовує експедицію, наближається до морського змія, але починається землетрус і Дон гине у своєму підводному човні під завалами породи.

## Частина третя. Чиновник
Волтер працює вже 15 років і займає посаду начальника Відділу китів. Всесвітня організація продовольства просить його обґрунтувати необхідність вирощування китів для переробки на м'ясо, проти чого виступає буддійський лідер Маха Тхеро. Під час особистої зустрічі Тхеро переконує Волтера кажучи, що при майбутньому контакті з більш розвиненою расою, можливо вона поводитиметься з людством так, як людство поводиться з іншими видами на Землі. Дискусія про реформування Відділу китів переривається необхідністю врятувати підводний човен, що був притиснутий підводною нафтовою платформою. Волтер пірнає в водолазному скафандрі на небезпечну глибину, щоб закласти вибухівку і, повернувшись героєм, публічно стає на бік Тхеро.
Через декілька років син Волтера йде по стопах батька, обравши службу астронавта.

title: Велика глибина

wikitext:
{{Літературний твір
 |Назва                 = Велика глибина
 |Назва мовою оригіналу = The Deep Range
 |Зображення            =
 |Розмір                =
 |Опис до зображення    =
 |Жанр                  =
 |Автор                 = [[Артур Кларк]]
 |Мова оригіналу        = Англійська
 |Написаний             = 1954
 |Публікація            = 1957
 |Окреме видання        =
 |Переклад              = <!-- тільки на українську мову ! -->
 |ISBN-13               =
 |ISBN-10               =
 |Вікітека-текст        = <!--Текст твору у Вікітеці -->
 }}
«'''Велика глибина'''» ({{lang-en|The Deep Range}}) — [[науково-фантастичний роман]] [[Артур Кларк|Артура Кларка]], опублікований у [[1957]]. Роман є переробкою однойменного оповідання Артура Кларка 1954 року.

== Частина перша. Учень ==
Дону Берлі, який працював доглядачем ділянки [[Тихий океан|Тихого океану]] у Відділі китів (Відділ китів а також [[планктонні ферми]] є найвагомішими частинами Всесвітньої організації продовольства), дали стажера Волтера Франкліна, колишнього [[астронавт]]а. Волтера комісували після сильного стресу пережитого у відкритому космосі. [[Астрофобія]] зробила його «прив'язаним» до [[Земля (планета)|Землі]] і розлучило з дружиною і дітьми, які були уродженцями [[Марс (планета)|Марса]] і не витримали б [[земне тяжіння|земного тяжіння]].

Волтер виявився старанним учнем і успішно пройшов курс навчання, хоча одного разу й спробував скоїти самогубство під гнітом старих спогадів про інцидент в космосі. Після порятунку, Волтера все ж таки призначили молодшим доглядачем. Лікар зазначив у звіті, що програма перекваліфікації надає другий шанс астронавтам — людям з високими вольовими і розумовими здібностями.

== Частина друга. Доглядач ==
Волтер вже 5 років працює доглядачем в океані. Він завів другу сім'ю. Коли [[гігантський кальмар]] почав убивати [[кашалот]]ів на великій глибині, Волтер з Доном впіймали його і доставили на поверхню. Після цього Волтер вирішив зайнятись пошуками таємничого «[[морський змій|морського змія]]», якого деколи наглядачі пеленгували [[гідролокатор]]ом, але ніколи не бачили. Він організовує експедицію, наближається до морського змія, але починається [[землетрус]] і Дон гине у своєму підводному човні під завалами породи.

== Частина третя. Чиновник ==
Волтер працює вже 15 років і займає посаду начальника Відділу китів. Всесвітня організація продовольства просить його обґрунтувати необхідність вирощування [[кит]]ів для переробки на м'ясо, проти чого виступає буддійський лідер Маха Тхеро. Під час особистої зустрічі Тхеро переконує Волтера кажучи, що при майбутньому [[Перший контакт (фантастика)|контакті з більш розвиненою расою]], можливо вона поводитиметься з людством так, як людство поводиться з іншими видами на Землі. Дискусія про реформування Відділу китів переривається необхідністю врятувати підводний човен, що був притиснутий підводною [[нафтова платформа|нафтовою платформою]]. Волтер пірнає в [[водолазний скафандр|водолазному скафандрі]] на небезпечну глибину, щоб закласти вибухівку і, повернувшись героєм, публічно стає на бік Тхеро.

Через декілька років син Волтера йде по стопах батька, обравши службу астронавта.

== Див. також ==
* [[Продовольча та сільськогосподарська організація ООН]]
* [[Глобальні проблеми людства]]

{{Твори Артура Кларка}}
{{ВП-портали|Книги|Література|Фантастика|Наукова фантастика|Англія}}

[[Категорія:Англомовні фантастичні романи]]
[[Категорія:Романи Артура Кларка]]
[[Категорія:Науково-фантастичні романи 1957]]

title: The Deep Range

Жанр: наукова фантастика

Форма: роман

Автор: Артур Кларк

Мова: Англійська

Країна: Велика Британія


text:
# Taraxacum selenolobum
{{#ifeq:0|0|{{#if:Taraxacum selenolobum|{{#if:|[[]}}|[[]]}}}}
Taraxacum selenolobum — вид квіткових рослин родини айстрових (Asteraceae).

## Поширення
Ендемічна флора Ісландії.

title: Taraxacum selenolobum

wikitext:
{{Speciesbox|taxon=Taraxacum selenolobum|authority=M.P.Christ.|image=No-image-uk.png|image_width=283px
}}
'''''Taraxacum selenolobum''''' — [[вид]] квіткових рослин родини айстрових (Asteraceae).

== Поширення ==
[[Ендемік|Ендемічна]] флора [[Ісландія|Ісландії]]<ref>{{cite web |url=https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:254696-1 |назва=''Taraxacum selenolobum'' |вебсайт=Plants of the World Online / Kew Science |дата-доступу=08.04.2023}}</ref><ref>{{cite web |url=https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/54WK7 |назва=''Taraxacum selenolobum'' |вебсайт=Catalogue of Life |дата-доступу=08.04.2023}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{taxonbar|from=Q109689984}}

[[Категорія:Кульбаба|selenolobum]]
[[Категорія:Флора Ісландії]]

title: Біологічна класифікація

Порядок: Айстроцвіті (Asterales)

Родина: Айстрові (Asteraceae)

Підродина: Цикорієві (Cichorioideae)

Рід: Кульбаба (Taraxacum)

Вид: T. selenolobum

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Taraxacum selenolobum · M.P.Christ.


text:
# Топило
Топи́ло — село в Україні, у Суботцівській сільській громаді Кропивницького району Кіровоградської області. Населення становить 263 осіб.
На північ від села знаходиться комплексна пам'ятка природи загальнодержавного значення Витоки р. Інгулець.

## Населення
Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 295 осіб, з яких 129 чоловіків та 166 жінок.
За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 262 особи.

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова       | Відсоток |
| ---------- | -------- |
| українська | 89,73 %  |
| молдовська | 4,94 %   |
| російська  | 4,56 %   |
| білоруська | 0,38 %   |
| вірменська | 0,38 %   |

title: Топило

wikitext:
{{Село України
 | назва           = Топило
 | область         = [[Кіровоградська область]]
 | район           = [[Кропивницький район]]
 | громада         = [[Суботцівська сільська громада]]
 | рада            = [[Суботцівська сільська рада]]
 | код КОАТУУ      = 3522287407
 | розташування    = Znaminskyi.jpg
 | mapx            = 61
 | mapy            = 101
 | засновано       = [[1927]]
 | населення       = 263
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 1,298
 | ref-площа       =
 | щільність       = 202,62
 | поштовий індекс = 27440
 | телефонний код  = 5233
 | координати      = {{coord|48|44|9|N|32|22|30|E|scale:100000_region:UA|display=inline,title}}
   | lat_deg = 48 || lat_min = 44 || lat_sec = 9
   | lon_deg = 32 || lon_min = 22 || lon_sec = 30
 | висота          = 210
 | ref-висота      =
 | водойма         = витоки річки [[Інгулець (річка)]]
 | адреса          =<!-- 27446, с. Трепівка, вул.Урожайна,3а
 | сільський голова = Самсоненко Олександр Олександрович-->
 | облікова картка = [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=30.01.2010&rf7571=16818 Топило]
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 }}
'''Топи́ло''' — [[село]] в Україні, у [[Суботцівська сільська громада|Суботцівській сільській громаді]] [[Кропивницький район|Кропивницького району]] [[Кіровоградська область|Кіровоградської області]]. Населення становить 263 осіб.<!-- Орган місцевого самоврядування — [[Трепівська сільська рада]].-->

На північ від села знаходиться комплексна пам'ятка природи загальнодержавного значення [[Витоки р. Інгулець]].

== Населення ==
Згідно з [[Перепис населення УРСР (1989)|переписом УРСР 1989 року]] чисельність наявного населення села становила 295 осіб, з яких 129 чоловіків та 166 жінок.<ref name="населення 1989"/>

За [[Перепис населення України (2001)|переписом населення України 2001 року]] в селі мешкали 262 особи.<ref name="населення 2001"/>

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:<ref name="населення 2001 мова"/>
{| class="standard"
|-
! Мова || Відсоток
|-
| [[українська мова|українська]]
| align="right"| 89,73 %
|-
| [[молдовська мова в Україні|молдовська]]
| align="right"| 4,94 %
|-
| [[російська мова в Україні|російська]]
| align="right"| 4,56 %
|-
| [[білоруська мова в Україні|білоруська]]
| align="right"| 0,38 %
|-
| [[вірменська мова|вірменська]]
| align="right"| 0,38 %
|}

== Див. також ==
* [[Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Кіровоградська область)]]

== Примітки ==
{{reflist|refs=

<ref name="населення 1989">{{БД Держстату України|тип=1989|регіон=Кіровоградська область}}</ref>

<ref name="населення 2001">{{БД Держстату України|тип=2001 с|регіон=Кіровоградська область}}</ref>

<ref name="населення 2001 мова">{{БД Держстату України|тип=2001 мова|регіон=Кіровоградська область}}</ref>

}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/kirovogradskaja/26285 Погода в селі Топило] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305092943/http://weather.in.ua/ua/kirovogradskaja/26285 |date=5 березня 2016 }}

{{Kirovohrad-geo-stub}}
{{Суботцівська сільська громада}}
{{Знам'янський район}}

[[Категорія:Села Кіровоградської області]]

title: село Топило

Країна: Україна

Область: Кіровоградська область

Район: Кропивницький район

Тер. громада: Суботцівська сільська громада

Облікова картка: Топило

title: Основні дані

Густота населення: 202,62 осіб/км²

title: Географічні дані

Водойми: витоки річки Інгулець (річка)

title: Карта

Карта: Топило


text:
# Флорида (футбольний клуб)
Флорида  — український футбольний клуб з Одеси, заснований 1913 року за особистим поручительством Павла Антоновича Патрона, хоча в чемпіонаті Одеської футбольної ліги команда дебютувала восени 1912 року.
Засновники: викладач гімназії Павло Патрон, син спадкового почесного громадянина Віктор Болгаров, провізор Едуард Вебер, підданий Великої Британії Вільям Каруана, грецький підданий Михайло Мангель (він же — де-Манжель) і варшавський міщанин Олександр Ріхтер.

## Історія
Цікаво, що спочатку Присутствіє у складі В. О. Одеського міського начальника В. Ф. Ільїна, керуючого Одеською Головною Складальною Митною П. С. Грицай, голова Одеського комерційного суду М. О. Лузанов та товариш Прокурора Одеського окружного суду І. К. Тодорович відмовило у реєстрації гуртка з формулюванням: «У нотаріальному засвідченні не міститься точного та чіткого посвідчення факту готівки у прохачів законної правоздатності». Перше прохання про реєстрацію проекту Статуту подали 6 (19) квітня 1913 року й, окрім перерахованих вище засновників, за винятком Патрона, Болгарова та Вебера, у ньому брали участь діловод 14-го Стрілецького полку Колезький реєстратор Федір Федоров, одеський купецький син Олександр Ремер, В. О. перекладача при Одеській митниці Колезький реєстратор Сергій Дьомкін та Одеський міщанин Іван Дьомкін.
Гурток культивував футбол, хокей, лаун-теніс, легку атлетику, гімнастичні вправи, ковзани та лижі.
Членами гуртка могли бути всі охочі, окрім неповнолітніх учнів середньої та нижчої шкіл, а також тих, хто перебуває на дійсній службі нижчих чинів, юнкерів та професіоналів-футболістів, які грали за команду клубу в чемпіонаті ОФЛ.

## Досягнення
- Кубок Герда
  -  Володар (1): 1916

- Кубок Окша-Оржеховського
  -  Володар (1): 1914

## Статистика виступів

### Одеська футбольна ліга
| Сезон   | Категорія (ліга) | Іг | В | Н | П  | М'ячі | О  | Місце | Трофей              |
| ------- | ---------------- | -- | - | - | -- | ----- | -- | ----- | ------------------- |
| 1912/13 | 1 категорія      | 14 | 7 | 0 | 7  | 19-29 | 14 | 4     |                     |
| 1912/13 | 2 категорія      | 14 | 2 | 3 | 9  | 10-22 | 7  | 7     |                     |
| 1913/14 | 1 категорія      | 14 | 2 | 2 | 10 | 8-34  | 6  | 7     |                     |
| 1913/14 | 2 категорія      | 14 |   |   |    |       |    | 7     |                     |
| 1913/14 | 3 категорія      | 10 |   |   |    |       |    | 1     | Кубок Оржеховського |
| 1914/15 | 1 категорія      | 16 | 4 | 1 | 11 |       | 9  | 7     |                     |
| 1914/15 | 2 категорія      | 16 |   |   |    |       |    | 7     |                     |
| 1914/15 | 3 категорія      | 12 |   |   |    |       |    | 5     |                     |
| 1915/16 | 1 категорія      | 10 | 3 | 3 | 4  | 11-15 | 9  | 3     |                     |
| 1915/16 | 2 категорія      | 10 | 7 | 2 | 1  | 30-7  | 16 | 1     | Кубок Герда         |
| 1915/16 | 3 категорія      | 6  | 3 | 0 | 3  | 6-12  | 6  | 3     |                     |
| 1916/17 | 1 категорія      | 10 |   |   |    |       | 4  | 4     |                     |
| 1916/17 | 2 категорія      | 10 | 0 | 0 | 10 |       | 0  | 5     |                     |
| 1916/17 | 3 категорія      | 6  | 2 | 2 | 0  |       | 4  | 3     |                     |
| 1917/18 | 1 категорія      | 2  | 0 | 0 | 2  | 0-10  | 1  | 4     | сезон недограли     |
| 1917/18 | 2 категорія      | 3  | 0 | 1 | 2  | 7-9   | 1  | 4     | зіграно 1-ше коло   |
| 1917/18 | 3 категорія      | 3  | 1 | 0 | 2  | 4-14  | 2  | 3     | зігране 1-ше коло   |
| 1918/19 | 1 категорія      |    |   |   |    |       |    |       |                     |

title: Флорида (футбольний клуб)

wikitext:
{{Інші значення|Флорида (значення)}}
{{Футбольний клуб
| назва клубу = Флорида
| емблема =
| розмір емблеми  =
| повна назва = Спортивний гурток
«Флорида»
| прізвисько =
| місто = [[Одеса]]
| країна = {{UKR}}
| рік заснування = [[6 вересня]] [[1913]]
| рік розформування = [[1919]]
| стадіон = район залізничного
переїзду за Дюковським
садом (між заводом
Яловикова і Бродського)
| вміщує =
| президент =
| головний тренер =
| ліга = [[Чемпіонат Одеси з футболу|Першість Одеси]]
| сезон =
| місце =
| pattern_la1 =
| pattern_b1  =
| pattern_ra1 =
| pattern_sh1 =
| pattern_so1 =
| leftarm1    = FFFFFF
| body1       = FFFFFF
| rightarm1   = FFFFFF
| shorts1     = FFFFFF
| socks1      = FFFFFF
| pattern_la2 =
| pattern_b2  =
| pattern_ra2 =
| pattern_sh2 =
| pattern_so2 =
| leftarm2    = FFFFFF
| body2       = FFFFFF
| rightarm2   = FFFFFF
| shorts2     = 000000
| socks2      = FFFFFF
}}

'''Флорида'''  — [[Україна|український]] [[футбольний клуб]] з [[Одеса|Одеси]], заснований 1913 року за особистим поручительством Павла Антоновича Патрона, хоча в чемпіонаті [[Одеська футбольна ліга|Одеської футбольної ліги]] команда дебютувала восени 1912 року<ref>{{cite web|url=http://www.vestnik.com/issues/2002/0328/win/korchenov.htm|title=Очерки старой Одессы. Так начинался одесский футбол.|language=|publisher=vestnik.com|author=Віктор Корченов|date=2002-03-28|accessdate=2021-04-10|archive-date=2021-04-10|archive-url=https://web.archive.org/web/20210410104106/http://www.vestnik.com/issues/2002/0328/win/korchenov.htm}} {{ref-ru}}</ref>.

'''Засновники''': викладач гімназії Павло Патрон, син спадкового [[Почесний громадянин міста|почесного громадянина]] Віктор Болгаров, [[провізор]] Едуард Вебер, [[Підданство|підданий]] [[Велика Британія|Великої Британії]] Вільям Каруана, [[Греція|грецький]] [[Підданство|підданий]] Михайло Мангель (він же — де-Манжель) і [[Варшава|варшавський]] [[Міщанство|міщанин]] Олександр Ріхтер.

== Історія ==
Цікаво, що спочатку [[Присутствені місця|Присутствіє]] у складі В. О. [[Міські голови Одеси|Одеського міського начальника]] В. Ф. Ільїна, керуючого Одеською Головною Складальною Митною П. С. Грицай, голова Одеського комерційного суду М. О. Лузанов та товариш Прокурора Одеського окружного суду І. К. Тодорович відмовило у реєстрації гуртка з формулюванням: «У нотаріальному засвідченні не міститься точного та чіткого посвідчення факту готівки у прохачів законної правоздатності». Перше прохання про реєстрацію проекту Статуту подали 6 (19) квітня 1913 року й, окрім перерахованих вище засновників, за винятком Патрона, Болгарова та Вебера, у ньому брали участь діловод 14-го Стрілецького полку [[Колезький реєстратор]] Федір Федоров, одеський купецький син Олександр Ремер, В. О. перекладача при Одеській митниці [[Колезький реєстратор]] Сергій Дьомкін та [[Одеса|Одеський]] [[Міщанство|міщанин]] Іван Дьомкін.

Гурток культивував [[футбол]], [[хокей]], [[Теніс|лаун-теніс]], [[Легка атлетика|легку атлетику]], [[Спортивна гімнастика|гімнастичні вправи]], [[Фігурне катання|ковзани]] та [[Лижний спорт|лижі]].

Членами гуртка могли бути всі охочі, окрім неповнолітніх учнів середньої та нижчої шкіл, а також тих, хто перебуває на дійсній службі нижчих чинів, [[Юнкер (Росія)|юнкерів]] та професіоналів-футболістів, які грали за команду клубу в [[Одеська футбольна ліга|чемпіонаті ОФЛ]].

== Досягнення ==
* '''Кубок Герда'''
** [[Файл:Cup Winner.png]] Володар (1): [[Одеська футбольна ліга|1916]]

* '''Кубок Окша-Оржеховського'''
** [[Файл:Cup Winner.png]] Володар (1): [[Одеська футбольна ліга|1914]]

== Статистика виступів ==

=== [[Одеська футбольна ліга]] ===
{| align="left" class="wikitable" style="text-align: center"
|+
!width=70| Сезон
!width=120| Категорія (ліга)
!width=40| Іг
!width=40| В
!width=40| Н
!width=40| П
!width=60| М'ячі
!width=40| О
!width=40| Місце
!width=150| Трофей
|-----
!rowspan=2|1912/13
|[[Одеська футбольна ліга|1 категорія]]
|14
|7
|0
|7
|19-29
|14
|4
|
|-----
|[[Одеська футбольна ліга|2 категорія]]
|14
|2
|3
|9
|10-22
|7
|7
|
|-----
!rowspan=3|1913/14
|[[Одеська футбольна ліга|1 категорія]]
|14
|2
|2
|10
|8-34
|6
|7
|
|-----
|[[Одеська футбольна ліга|2 категорія]]
|14
|
|
|
|
|
|7
|
|-----
|[[Одеська футбольна ліга|3 категорія]]
|10
|
|
|
|
|
|1
|[[Файл:Liga.png|15px]] Кубок Оржеховського
|-----
!rowspan=3|1914/15
|[[Одеська футбольна ліга|1 категорія]]
|16
|4
|1
|11
|
|9
|7
|
|-----
|[[Одеська футбольна ліга|2 категорія]]
|16
|
|
|
|
|
|7
|
|-----
|[[Одеська футбольна ліга|3 категорія]]
|12
|
|
|
|
|
|5
|
|-----
!rowspan=3|1915/16
|[[Одеська футбольна ліга|1 категорія]]
|10
|3
|3
|4
|11-15
|9
|3
|
|-----
|[[Одеська футбольна ліга|2 категорія]]
|10
|7
|2
|1
|30-7
|16
|1
|[[Файл:Liga.png|15px]] Кубок Герда
|-----
|[[Одеська футбольна ліга|3 категорія]]
|6
|3
|0
|3
|6-12
|6
|3
|
|-----
!rowspan=3|1916/17
|[[Одеська футбольна ліга|1 категорія]]
|10
|
|
|
|
|4
|4
|
|-----
|[[Одеська футбольна ліга|2 категорія]]
|10
|0
|0
|10
|
|0
|5
|
|-----
|[[Одеська футбольна ліга|3 категорія]]
|6
|2
|2
|0
|
|4
|3
|
|-----
!rowspan=3|1917/18
|[[Одеська футбольна ліга|1 категорія]]
|2
|0
|0
|2
|0-10
|1
|4
|сезон недограли
|-----
|[[Одеська футбольна ліга|2 категорія]]
|3
|0
|1
|2
|7-9
|1
|4
|зіграно 1-ше коло
|-----
|[[Одеська футбольна ліга|3 категорія]]
|3
|1
|0
|2
|4-14
|2
|3
|зігране 1-ше коло
|-----
!1918/19
|[[Одеська футбольна ліга|1 категорія]]
|
|
|
|
|
|
|
|
|-----
|}
{{-}}

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* [https://footballfacts.ru/club/93341-floridaodessa Профіль клубу] на сайті footballfacts.ru {{ref-ru}}
* {{книга|автор=Коршак Ю.Ф.|частина=Россия без чемпиона|назва=Старый, старый, футбол|оригінал=|посилання=|видання= |місце=М.|видавництво=ФиС|рік=1975|том= |сторінки=|сторінок=119|isbn=}}
* {{cite web|author= |authorlink= |publication-date = |url=http://www.kopanyi-myach.info/index.aspx?page=history01|title=Футбол на південному заході Російської Імперії|work= |publisher=www.kopanyi-myach.info|accessdate=2014-09-13|lang= |archiveurl= |archivedate= }}
{{Бібліоінформація}}

{{Клуби Одеської футбольної ліги}}
[[Категорія:Футбольні клуби СРСР]]
[[Категорія:Футбольні клуби Одеської області]]
[[Категорія:Футбольні клуби, засновані 1913]]
[[Категорія:Засновані в Одесі 1913]]
[[Категорія:1913 в українському спорті]]
[[Категорія:Футбольні клуби, розформовані 1919]]
[[Категорія:Історія Одеси]]
[[Категорія:Спортивні клуби Одеси]]
[[Категорія:Зникли в Україні 1919]]
[[Категорія:1919 в українському спорті]]

title: Флорида

Повна назва: Спортивний гурток · «Флорида»

Засновано: 6 вересня 1913

Населений пункт: Одеса, Україна

Стадіон: район залізничного · переїзду за Дюковським · садом (між заводом · Яловикова і Бродського)

Ліга: Першість Одеси

Домашня: Виїзна


text:
# Нтчисі
Нтчи́сі (англ. Ntchisi) — селище, центральний населений пункт та адміністративний центр дистрикту Нтчисі Центрального регіону Малаві.
Населення — 9357 осіб (2018, 7918 у 2008, 5773 у 1998, 3073 у 1987).

title: Нтчисі

wikitext:
{{Адмінодиниця Малаві
| назва укр.      = Нтчисі
| назва ін.       = {{lang-en|Ntchisi}}
| прапор          =
| опис прапора    =
| герб            =
| опис герба      =
| розташування    = <!-- Exemple.jpg --><!-- мапа області -->
| мапа            = <!-- Exemple.jpg --><!-- мапа району -->
| регіон          = [[центральний регіон (Малаві)|Центральний регіон]]
| дистрикт        = [[нтчисі (дистрикт)|Нтчисі]]
| утворено        =
| населення       = 9357 осіб
| дані            = перепис [[2018]]
| площа           = 4,46
| густота         = 2097,98
| телефонний код  =
| поштові індекси =
| центр           =
| дистрикти       =
| громади         =
| вищі традиційні громади =
| традиційні громади =
| центральні населені пункти =
| адреса          =
| вебсторінка     =
| очільник   =
}}

{{Otheruses|Нтчисі (значення)}}

'''Нтчи́сі''' ({{lang-en|Ntchisi}}) — селище, центральний населений пункт та адміністративний центр дистрикту [[нтчисі (дистрикт)|Нтчисі]] [[центральний регіон (Малаві)|Центрального регіону]] [[Малаві]].

Населення — 9357 осіб ([[2018]], 7918 у [[2008]], 5773 у [[1998]], 3073 у [[1987]]).

== Посилання ==
* [https://www.citypopulation.de/en/malawi/sub/admin/ntchisi/MW20320__ntchisi/ На сайті citypopulation]

{{Malawi-geo-stub}}
{{дистрикт Нтчисі}}
{{міста Малаві}}

[[Категорія:Населені пункти дистрикту Нтчисі]]
[[Категорія:Центральні населені пункти Центрального регіону]]
[[Категорія:Селища Малаві]]

title: Основні дані

Регіон: Центральний регіон

Дистрикт: Нтчисі

Населення (перепис 2018): 9357 осіб


text:
# Список істориків античності та медієвістики УРСР
У статті наведено перелік істориків антикознавців та медіавістів, які навчались або викладали в період Української Радянської Соціалістичної Республіки (1922-1991).

## Список
| Імя                                 | Роки активності | Тема дослідження                                                                                | Місце роботи                            |
| ----------------------------------- | --------------- | -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | --------------------------------------- |
| Дмитрієв Олександр Дмитрович        | 1944-1964       | Кандидатська дисертація на тему «Історія революційного руху в Римській Галлії» Докторська дисертація на тему «Соціальний рух у Римській імперії у зв'язку зі вторгненням варварів».                                                                | Чернівецький університет                |
| Розенталь Микола Миколайович        | 1945-1960       | Кандидатська дисертація "Соціальні засади язичницької реакції імператора Юліана".                                                                                | Одеський університет                    |
| Гольденберг Володимир Олександрович | 1947-1956       | Кандидатська дисертація: «Гражданская война в Риме в 69 году н. э.: (К вопросу о социальном содержании борьбы четырех императоров)».                                                                                | Харківський університет                 |
| Черезов Євген Вікентійович          | 1948-1988       | Кандидатська дисертація "Грамоти захисту храмів Стародавнього царства Єгипту як історичне джерело". Докторська дисертація "Техніка сільського господарства стародавнього Єгипту".                                                                  | Чернівецький університет                |
| Головко Іван Данилович              | 1951-?          | Кандидатська дисертація: Римсько-Парсіанські політичні відносини в першому столітті до н.е                                                                                | Одеський університет                    |
| Каришковський Петро Йосипович       | 1951-1988       | Кандидаська дисертація: «Політичні взаємини Візантії, Болгарії та Русі в 967—971 рр.». Докторську дисертація: «Монетна справа і грошовий обіг Ольвії (VI ст. до н. е. — IV ст. н. е.)».                                                            | Одеський університет                    |
| Сиротенко Василь Трохимович         | 1954-1998       | Кандидатська дисертація «Відносини з Візантією племен і народностей Північного Причорномор'я і Подунав'я у IV—VI ст.». Докторська дисертація «Міжнародні відносини в Європі у IV—VI ст.»                                                           | Дніпропетровський університет           |
| Патлажан Юхим Ізраїльович           | 1954-1990       | Кандидатська дисертація: Криза рабовласницького ладу в східній частині Римської імперії в останній третині IV ст.                                                                                | Прикарпатський національний університет |
| Соколовський Олексій Хрисанфович    | 1954-1984       | Кандидаська дисертація на тему: Феодальна вотчина в Південній Сербії в тринадцятому-чотирнадцятому століттях.                                                                                | Полтавський університет                 |
| Вейцківський Іван Іванович          | 1960-1977       | Кандидатська дисертація «Повстання рабів в Італії та Сицилії у ІІ—І ст. до н. е.». Докторська дисертація «Західне Середземномор'я у ІІІ ст. до н. е. (До історії міжнародних відносин в античному світі. 282–219 рр. до н. е.)».                   | Львівський університет                  |
| Жилінська Кіра Сергіївна            | 1966-1990       | Кандидатська дисертація на тему: Опозиція у війську Олександра Македонського.                                                                                | Чернівецький університет                |
| Заборовський Ярослав Юрійович       | 1967-1999       | Кандидатська дисертація на тему: "Спроби вирішення аграрної кризи кінця 130-х рр. до.н.е в Республіканському Римі"                                                                                | Прикарпатський Національний Університет |
| Чудіновських Емма Іллінічна         | 1967-1970       | Кандидатська дисертація на тему: Торгівля далматійських міст з Центральним і Східним Середземномор'ям в кінці XIII — першій половині XV ст.                                                                                | Прикарпатський Національний Університет |
| Нємченко Ірина Вікторівна           | 1981-?          | Кандидатська дисертація: Політична думка Англії пізнього середньовіччя і раннього нового часу.                                                                                | Одеський університет                    |
| Сорочан Сергій Борисович            | З 1982          | Кандидатська дисертація: Торгівля Херсонеса Таврійського в I в. до н. е. - V в. н. е. Докторська дисертація: Торгівля у Візантії IV-IX віків. Структура і організація механізмів обміну.                                                           | Харківський університет                 |
| Радзиховська Олена Олександрівна    | 1983-?          | Кандидатська дисертація: Арагоно-Каталонське королівство і Франція у II половині XIII - на початку XIV ст.                                                                                | Одеський університет                    |
| Рудь Микола Олексійович             | З 1985          | Кандидатська дисертація: Генезис і соціально-економічний розвиток міст полабсько-прибалтійських словян у X-XII ст.                                                                                | Київський університет                   |
| Крюков Віктор Григорович            | 1986-?          | Кандидатська дисертація: Відомості арабських географів IX-X ст. про країни і народи Західної, Центральної і Південно-Східної Європи. Докторська дисертація: Писемні джерела Арабського халіфату IX-X століть про етноісторичні процеси на Україні. | Луганський університет                  |
| Бандровський Олександр Генріхович   | 1987-?          | Кандидатська дисертація: Взамовідносини Римської імперії з племенами карпатського регіону у I-III століттях нашої ери.                                                                                | Львівський університет                  |
| Ставнюк Віктор Володимирович        | з 1987          | Кандидатську дисертація на тему: «Суспільно-політична діяльність Фемістокла». Докторська дисертація на тему: «Становлення та еволюція афінського поліса (від занепаду ахейської цивілізації до реформ Ефіальта і Перікла)».                        | Київський університет                   |
| Масан Олександр Миколайович         | 1989-2015       | Кандидатська дисертація на тему: Місто в державі Тевтонського ордену в XIII - первой половине XV ст.                                                                                | Чернівецький університет                |

wikitext:
У статті наведено перелік істориків антикознавців та медіавістів, які навчались або викладали в період Української Радянської Соціалістичної Республіки (1922-1991).

== Список ==
{| class="wikitable"
|+
!Імя
!Роки активності
!Тема дослідження
!Місце роботи
|-
|[[Дмитрієв Олександр Дмитрович]]
|1944-1964
|Кандидатська дисертація на тему «Історія революційного руху в Римській Галлії»
Докторська дисертація на тему «Соціальний рух у Римській імперії у зв'язку зі вторгненням варварів».<ref>{{Cite web|url=https://esu.com.ua/article-22092|title=Дмитрієв Олександр Дмитрович|last=Боднарюк|first=Б. М.|website=Енциклопедія Сучасної України|language=uk|access-date=2024-08-08}}</ref>
|[[Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича|Чернівецький університет]]
|-
|[[Розенталь Микола Миколайович]]
|1945-1960
|Кандидатська дисертація "Соціальні засади язичницької реакції імператора Юліана".<ref>{{Cite web|url=http://fs.onu.edu.ua/clients/client11/web11/pdf/Istor_ONU.pdf|title=Wayback Machine|website=web.archive.org|access-date=2024-08-08|archive-date=2018-09-20|archive-url=https://web.archive.org/web/20180920104510/http://fs.onu.edu.ua/clients/client11/web11/pdf/Istor_ONU.pdf|url-status=bot: unknown}}</ref>
|[[Одеський національний університет імені І. І. Мечникова|Одеський університет]]
|-
|[[Гольденберг Володимир Олександрович]]
|1947-1956
|Кандидатська дисертація: «Гражданская война в Риме в 69 году н. э.: (К вопросу о социальном содержании борьбы четырех императоров)».<ref>{{Cite news|url=http://dspace.hnpu.edu.ua/handle/123456789/1444|title=Біобібліографічний словник учених Харківського університету|last=Богдашина|first=О. М.|last2=Бутенко|first2=В. І.|last3=Глибицька|first3=С. Б.|last4=Зайцев|first4=Б. П.|last5=Куделко|first5=С. М.|last6=Куліков|first6=В. О.|last7=Марченко|first7=С. Р.|last8=Посохов|first8=С. І.|last9=Прокопова|first9=В. Д.|date=2012-06-29|language=uk|access-date=2024-08-13}}</ref>
|[[Харківський національний університет імені В. Н. Каразіна|Харківський університет]]
|-
|[[Черезов Євген Вікентійович]]
|1948-1988
|Кандидатська дисертація "Грамоти захисту храмів Стародавнього царства Єгипту як історичне джерело".
Докторська дисертація "Техніка сільського господарства стародавнього Єгипту".<ref>{{Cite web|url=https://revolution.allbest.ru/history/01230036_0.html|title=Єгиптолог Є.В. Черезов (1912-1988) і його наукова спадщина статья украинский|website=revolution.allbest.ru|access-date=2024-08-08}}</ref>
|[[Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича|Чернівецький університет]]
|-
|[[Головко Іван Данилович]]
|1951-?
|Кандидатська дисертація: Римсько-Парсіанські політичні відносини в першому столітті до н.е<ref>{{Cite news|url=http://dspace.nbuv.gov.ua/xmlui/handle/123456789/170985|title=Иван Данилович Головко|date=1966|language=ru|access-date=2024-08-08}}</ref>
|[[Одеський національний університет імені І. І. Мечникова|Одеський університет]]
|-
|[[Каришковський Петро Йосипович]]
|1951-1988
|Кандидаська дисертація:  ''«Політичні взаємини Візантії, Болгарії та Русі в 967—971 рр.».''
Докторську дисертація: «Монетна справа і грошовий обіг Ольвії (VI ст. до н. е. — IV ст. н. е.)».<ref>{{Cite web|url=https://esu.com.ua/article-9821|title=Каришковський-Ікар Петро Йосипович|last=Урсу|first=Д. П.|website=Енциклопедія Сучасної України|language=uk|access-date=2024-08-08}}</ref>
|[[Одеський національний університет імені І. І. Мечникова|Одеський університет]]
|-
|[[Сиротенко Василь Трохимович]]
|1954-1998
|Кандидатська дисертація «Відносини з Візантією племен і народностей Північного Причорномор'я і Подунав'я у IV—VI ст.».
Докторська дисертація «Міжнародні відносини в Європі у IV—VI ст.» <ref>{{Cite web|url=https://kidm-psu08.ucoz.ru/index/0-23|title=Персональный сайт - В.Т. СИРОТЕНКО|website=kidm-psu08.ucoz.ru|access-date=2024-08-13}}</ref>
|[[Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара|Дніпропетровський університет]]
|-
|[[Патлажан Юхим Ізраїльович]]
|1954-1990
|Кандидатська дисертація: Криза рабовласницького ладу в східній частині Римської імперії в останній третині IV ст.<ref>{{Cite book
|url=https://books.google.com.ua/books?id=Oc0lAQAAIAAJ&q=Патлажан+Юхим&dq=Патлажан+Юхим&hl=uk&sa=X&ved=0ahUKEwihqKrGy5PkAhVP_SoKHUauC1QQ6AEIKTAA
|title=Відомі педагоги Прикарпаття: біографічний довідник |last=Poli︠e︡k
|first=V. T.
|date=1999
|publisher=Лілея-НВ
|language=uk
|isbn=978-966-7263-15-7
}}</ref>
|[[Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника|Прикарпатський національний університет]]
|-
|[[Соколовський Олексій Хрисанфович]]
|1954-1984
|Кандидаська дисертація на тему: Феодальна вотчина в Південній Сербії в тринадцятому-чотирнадцятому століттях.<ref>{{Cite web|url=https://sites.google.com/gsuite.pnpu.edu.ua/worldhistory/головна/історія-кафедри|title=Кафедра всесвітньої історії, релігієзнавства та методик їх викладання - Історія кафедри|website=sites.google.com|language=uk|access-date=2024-08-08}}</ref>
|Полтавський університет
|-
|[[Вейцківський Іван Іванович]]
|1960-1977
|Кандидатська дисертація «Повстання рабів в Італії та Сицилії у ІІ—І ст. до н. е.».
Докторська дисертація «Західне Середземномор'я у ІІІ ст. до н. е. (До історії міжнародних відносин в античному світі. 282–219 рр. до н. е.)».<ref>{{Cite web|url=http://resource.history.org.ua/cgi-bin/eiu/history.exe?&I21DBN=EIU&P21DBN=EIU&S21STN=1&S21REF=10&S21FMT=eiu_all&C21COM=S&S21CNR=20&S21P01=0&S21P02=0&S21P03=TRN=&S21COLORTERMS=0&S21STR=Vejtskivskyj_I_I|title=ВЕЙЦКІВСЬКИЙ ІВАН ІВАНОВИЧ|website=resource.history.org.ua|access-date=2024-08-08}}</ref>
|[[Львівський національний університет імені Івана Франка|Львівський університет]]
|-
|[[Жилінська Кіра Сергіївна]]
|1966-1990
|Кандидатська дисертація на тему: Опозиція у війську Олександра Македонського.<ref>{{Cite web|url=https://www.ethnos.chnu.edu.ua/index.php?page=ua/01history|title=}}</ref>
|[[Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича|Чернівецький університет]]
|-
|[[Заборовський Ярослав Юрійович]]
|1967-1999
|Кандидатська дисертація на тему: ''"Спроби вирішення аграрної кризи кінця 130-х рр. до.н.е в Республіканському Римі"''<ref>{{Cite web|url=https://galychyna.if.ua/2021/01/26/pomer-profesor-pnu-yaroslav-zaborovskiy/|title=Помер професор ПНУ Ярослав Заборовський - Галичина|website=galychyna.if.ua|access-date=2024-08-08}}</ref>
|[[Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника|Прикарпатський Національний Університет]]
|-
|[[Чудіновських Емма Іллінічна]]
|1967-1970
|Кандидатська дисертація на тему: Торгівля далматійських міст з Центральним і Східним Середземномор'ям в кінці XIII — першій половині XV ст.<ref>{{Cite web|url=https://search.rsl.ru/ru/search#q=author:(чудиновских%20эмма%20ильинична)|title=Поиск - Search RSL|website=search.rsl.ru|access-date=2024-08-08}}</ref>
|[[Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника|Прикарпатський Національний Університет]]
|-
|[[Нємченко Ірина Вікторівна]]
|1981-?
|Кандидатська дисертація: Політична думка Англії пізнього середньовіччя і раннього нового часу.<ref>{{Cite web|url=https://lvivmedievalclub.wordpress.com/2020/01/01/ірина-нємченко-медієвістика/|title=Ірина Нємченко. Медієвістика|date=2020-01-01|website=Львівський історичний клуб|language=ru-RU|access-date=2024-08-08}}</ref>
|[[Одеський національний університет імені І. І. Мечникова|Одеський університет]]
|-
|[[Сорочан Сергій Борисович]]
|З 1982
|Кандидатська дисертація: Торгівля Херсонеса Таврійського в I в. до н. е. - V в. н. е.
Докторська дисертація: Торгівля у Візантії IV-IX віків. Структура і організація механізмів обміну.<ref>{{Cite web|url=https://byzantina.wordpress.com/2013/05/11/sorochan-46/|title=Сергей Борисович Сорочан — профессор Харьковского национального университета имени В. Н. Каразина : биобиблиогр. указ. / Сост., вступ. ст. А. Н. Домановский ; библиогр. ред. С. Р. Марченко. — Х. : ХНУ имени В. Н. Каразина, 2013. — 92 с.|date=2013-05-11|website=Василевс. Українська візантиністика|language=uk|access-date=2024-08-08}}</ref>
|[[Харківський національний університет імені В. Н. Каразіна|Харківський університет]]
|-
|[[Радзиховська Олена Олександрівна]]
|1983-?
|Кандидатська дисертація: Арагоно-Каталонське королівство і Франція у II половині XIII - на початку XIV ст.<ref>{{Cite web|url=http://worldhistory.onu.edu.ua/index.php/sklad-kafedri|title=Склад кафедри|website=worldhistory.onu.edu.ua|access-date=2024-08-08}}</ref>
|[[Одеський національний університет імені І. І. Мечникова|Одеський університет]]
|-
|Рудь Микола Олексійович
|З 1985
|Кандидатська дисертація: Генезис і соціально-економічний розвиток міст полабсько-прибалтійських словян у X-XII ст.<ref>{{Cite web|url=http://www.am.history.univ.kiev.ua/gallery/category/11-5|title=Рудь Микола Олексійович|website=www.am.history.univ.kiev.ua|access-date=2024-08-08}}</ref>
|[[Київський національний університет імені Тараса Шевченка|Київський університет]]
|-
|Крюков Віктор Григорович
|1986-?
|Кандидатська дисертація: Відомості арабських географів IX-X ст. про країни і народи Західної, Центральної і Південно-Східної Європи.
Докторська дисертація: Писемні джерела Арабського халіфату IX-X століть про етноісторичні процеси на Україні.<ref>{{Cite web|url=https://esu.com.ua/article-435|title=Крюков Віктор Григорович|last=Хорунжа|first=О. М.|website=Енциклопедія Сучасної України|language=uk|access-date=2024-08-08}}</ref>
|[[Луганський національний університет імені Тараса Шевченка|Луганський університет]]
|-
|[[Бандровський Олександр Генріхович]]
|1987-?
|Кандидатська дисертація: Взамовідносини Римської імперії з племенами карпатського регіону у I-III століттях нашої ери.<ref>{{Cite web|url=https://irbis-nbuv.gov.ua/cgi-bin/irbis_nbuv/cgiirbis_64.exe?Z21ID=&I21DBN=EC&P21DBN=EC&S21STN=1&S21REF=10&S21FMT=fullwebr&C21COM=S&S21CNR=20&S21P01=0&S21P02=0&S21P03=A=&S21COLORTERMS=1&S21STR=Бандровський%20О$|title=}}</ref>
|[[Львівський національний університет імені Івана Франка|Львівський університет]]
|-
|[[Ставнюк Віктор Володимирович]]
|з 1987
|[[Кандидат наук|Кандидатську дисертація]] на тему: «''Суспільно-політична діяльність [[Фемістокл|Фемістокла]]''».
[[Доктор наук|Докторська дисертація]] на тему: «''Становлення та [[еволюція]] [[Стародавні Афіни|афінського поліса]] (від занепаду [[Мікенська цивілізація|ахейської цивілізації]] до [[Реформа|реформ]] [[Ефіальт|Ефіальта]] і [[Перікл|Перікла]])''».<ref>{{Cite web|url=http://am.history.univ.kiev.ua/vycladachi/stavnyuk|title=Ставнюк В.В.|date=2012-05-04|website=web.archive.org|access-date=2024-08-08|archive-date=2012-05-04|archive-url=https://web.archive.org/web/20120504011723/http://am.history.univ.kiev.ua/vycladachi/stavnyuk|url-status=dead}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120504011723/http://am.history.univ.kiev.ua/vycladachi/stavnyuk |date=2012-05-04 }}</ref>
|[[Київський національний університет імені Тараса Шевченка|Київський університет]]
|-
|[[Масан, Олександр Миколайович|Масан Олександр Миколайович]]
|1989-2015
|Кандидатська дисертація на тему: Місто в державі Тевтонського ордену в XIII - первой половине XV ст.<ref>{{Cite web|url=http://chtyvo.org.ua/authors/Holovko_Oleksandr/Istoryky-mediievisty_suchasnoi_Ukrainy/|title=Історики-медієвісти сучасної України - Олександр Борисович Головко - Тека авторів|website=Чтиво|access-date=2024-08-08}}</ref>
|[[Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича|Чернівецький університет]]
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Списки науковців]]
[[Категорія:Українські медієвісти|*]]
[[Категорія:Українські антикознавці|*]]