text:
# Зізі Жанмер
Зізі Жанмер (фр. Zizi Jeanmaire, при народженні Рене Марсель Жанмер, фр. Renée Marcelle Jeanmaire; 29 квітня 1924, Париж — 17 липня 2020, Толошна, Во) — французька балерина, акторка та співачка. Дружина Ролана Петі.

## Життєпис
Народилась 29 квітня 1924 року у Парижі в родині підприємця (власника хромового заводу) Марселя Жанмера та Ольги Рене Бруну. 1933 року в дев'ятирічному віці вступила до балетної школи Паризької Опери, пізніше також навчалася у А. Волиніна та Б. Князева. Із 1939-го по 1944 роки у трупі Паризької Опери. У 1944—1945 роках брала участь у «Вечорах танцю» в Театрі Сари Бернар (Париж).
У 1945—1947 роках у трупі «Нуово балле де Монте-Карло», де виконувала головні партії в балетах Сержа Лифаря.
У 1948—1953 роках (з перервами) солістка трупи Ролана Петі «Балет Парижа». Була першою виконавицею головних партій у балетах Петі «Кармен» (1949) на музику Ж. Бізе та «Па д'аксьон» на музику Р. Вагнера. Надалі виступала у характерних ролях в сучасних балетах (переважно в постановках Петі), як, наприклад, Химера у «Фантастичній симфонії» на музику Г. Берліоза.
1954 року грала на Бродвеї у мюзиклі «Дівчина в рожевому тріко». 29 грудня 1954 року вступила у шлюб з Роланом Петі, з яким була знайома з дев'яти років. Їхня єдина дитина — дочка Валентина, яка також стала танцівницею, народилася 1955 року.
У 1960-х та 1970-х роках Зізі Жанмер одна з найяскравіших зірок французького мюзик-холлу: спеціально для неї Петі поставив спектаклі «Яйце некруто» М. Тір'є, «Пожирачка діамантів» Ж. М. Дамаза, «Зізі у мюзик-холлі», «Шоу Зізі Жанмер», «Шоу Зізі-Петі», «Ревю Ролана Петі» та «Зізі, я кохаю тебе», де вона танцювала, співала та декламувала.
Як акторка (окрім кіноверсій балетів Петі), знімалася у таких режисерів як Чарльз Відор, Жан Деланнуа, Анрі Декуен та Теренс Янг. Її партнерами по знімальному майданчику були Денні Кей, Бінг Кросбі, Дональд О'Коннор, Сід Чарісс, Мойра Ширер та інші.
1974 року була нагороджена орденом Почесного легіону.
Зізі Жанмер померла 17 липня 2020 року в себе вдома у місті Толошна, Швейцарія, в 96-річному віці.

## Фільмографія
| Рік  |   | Українська назва       | Оригінальна назва             | Роль         |
| ---- | - | ---------------------- | ----------------------------- | ------------ |
| 1952 | ф | Ганс Христиан Андерсен | Hans Christian Andersen       | Доро         |
| 1956 | ф | Щоби не сталося        | Anything Goes                 | Габі Дюваль  |
| 1956 | ф | Фолі-Бержер            | Folies-Bergere                | Клоді        |
| 1957 | ф | Чарівні хлопці         | Charmants Garçons             | Лулу Натьє   |
| 1959 | ф | Гангетт                | Guinguette                    | Рене/Гангетт |
| 1961 | ф | Чорне тріко            | 1-2-3-4, ou Les collants noir | Кармен       |

## Відзнаки
- 1997 — Орден «За заслуги» (Франція) командорського ступеня; офіцерського ступеня (1983).
- 1993 — Орден Почесного легіону офіцерського ступеня; кавалерського ступеня (1974).
- 2004 — Орден Мистецтв та літератури командорського ступеня[14]; кавалерського ступеня (1962).

title: Зізі Жанмер

wikitext:
{{Особа}}
'''Зізі Жанмер''' ({{lang-fr|Zizi Jeanmaire}}, при народженні '''Рене Марсель Жанмер''', {{lang-fr|Renée Marcelle Jeanmaire}}; [[29 квітня]] [[1924]], [[Париж]] — [[17 липня]] [[2020]], [[Толошна]], [[Во]]) — французька балерина, акторка та співачка. Дружина [[Ролан Петі|Ролана Петі]].

== Життєпис ==
Народилась 29 квітня 1924 року у Парижі в родині [[Підприємець|підприємця]] (власника хромового заводу) Марселя Жанмера та Ольги Рене Бруну. 1933 року в дев'ятирічному віці вступила до балетної школи Паризької Опери, пізніше також навчалася у А. Волиніна та Б. Князева. Із 1939-го по 1944 роки у трупі [[Паризька національна опера|Паризької Опери]]. У 1944—1945 роках брала участь у «Вечорах танцю» в Театрі Сари Бернар (Париж).

У 1945—1947 роках у трупі «Нуово балле де Монте-Карло», де виконувала головні партії в балетах [[Серж Лифар|Сержа Лифаря]].

У 1948—1953 роках (з перервами) солістка трупи [[Ролан Петі|Ролана Петі]] «Балет Парижа». Була першою виконавицею головних партій у балетах Петі «Кармен» (1949) на музику [[Жорж Бізе|Ж. Бізе]] та «Па д'аксьон» на музику [[Ріхард Вагнер|Р. Вагнера]]. Надалі виступала у характерних ролях в сучасних балетах (переважно в постановках Петі), як, наприклад, ''Химера'' у «Фантастичній симфонії» на музику [[Гектор Берліоз|Г. Берліоза]].

1954 року грала на [[Бродвей|Бродвеї]] у мюзиклі «Дівчина в рожевому тріко». 29 грудня 1954 року вступила у шлюб з Роланом Петі, з яким була знайома з дев'яти років. Їхня єдина дитина — дочка Валентина, яка також стала танцівницею, народилася 1955 року.

У 1960-х та 1970-х роках Зізі Жанмер одна з найяскравіших зірок французького мюзик-холлу: спеціально для неї Петі поставив спектаклі «Яйце некруто» М. Тір'є, «Пожирачка діамантів» Ж. М. Дамаза, «Зізі у мюзик-холлі», «Шоу Зізі Жанмер», «Шоу Зізі-Петі», «Ревю Ролана Петі» та «Зізі, я кохаю тебе», де вона танцювала, співала та декламувала<ref>{{Cite web|title=ЖАНМЕР • Большая российская энциклопедия - электронная версия|url=https://bigenc.ru/theatre_and_cinema/text/1979677|website=bigenc.ru|accessdate=2020-07-31|archive-date=11 серпня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200811183114/https://bigenc.ru/theatre_and_cinema/text/1979677}}</ref>.

Як акторка (окрім кіноверсій балетів Петі), знімалася у таких режисерів як [[Чарльз Відор]], [[Жан Деланнуа]], [[Анрі Декуен]] та [[Теренс Янг]]. Її партнерами по знімальному майданчику були [[Денні Кей]], [[Бінг Кросбі]], [[Дональд О'Коннор]], [[Сід Чарісс]], [[Мойра Ширер]] та інші.

1974 року була нагороджена [[Орден Почесного легіону|орденом Почесного легіону]].

Зізі Жанмер померла 17 липня 2020 року в себе вдома у місті Толошна, Швейцарія, в 96-річному віці<ref>{{Cite web|title=Mort de Zizi Jeanmaire, la chanteuse de "Mon truc en plumes"|url=https://www.rtl.fr/culture/musique/mort-de-zizi-jeanmaire-la-chanteuse-de-mon-truc-en-plumes-7800675583|website=RTL.fr|accessdate=2020-07-31|language=fr-FR|archive-date=18 липня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200718075351/https://www.rtl.fr/culture/musique/mort-de-zizi-jeanmaire-la-chanteuse-de-mon-truc-en-plumes-7800675583}}</ref>.

== Фільмографія ==
{{УФільміВерх}}
{{УФільмі|1952|Ганс Христиан Андерсен|Hans Christian Andersen|''Доро''}}
{{УФільмі|1956|Щоби не сталося|Anything Goes|''Габі Дюваль''}}
{{УФільмі|1956|Фолі-Бержер|Folies-Bergere|''Клоді''}}
{{УФільмі|1957|Чарівні хлопці|Charmants Garçons|''Лулу Натьє''}}
{{УФільмі|1959|Гангетт|Guinguette|''Рене/Гангетт''}}
{{УФільмі|1961|Чорне тріко|1-2-3-4, ou Les collants noir|''Кармен''}}
{{УФільміНиз}}

== Бібліографія ==
* [[2002 у літературі|2002]] — Зізі ({{lang-fr|Zizi}}), автобіографія, у співавторстві з Жераром Манноні, з передмовою [[Едмонда Шарль-Ру|Едмонди Шарль-Ру]].
* [[2008 у літературі|2008]] — І пам'ять, яку я зберігаю в серці ({{lang-fr|Et le souvenir que je garde au cœur}}), автобіографія, з передмовою [[Мішель Турньє|Мішеля Турньє]].

== Відзнаки ==
* 1997 — [[Орден «За заслуги» (Франція)]] командорського ступеня; офіцерського ступеня (1983).
* 1993 — [[Орден Почесного легіону]] офіцерського ступеня; кавалерського ступеня (1974).
* 2004 — [[Орден Мистецтв та літератури]] командорського ступеня<ref>https://www.culture.gouv.fr/nous-connaitre/organisation-du-ministere/Conseil-de-l-Ordre-des-Arts-et-des-Lettres/Arretes-de-Nominations-dans-l-ordre-des-Arts-et-des-Lettres/Nomination-ou-promotion-dans-l-ordre-des-Arts-et-des-Lettres-juillet-2004</ref>; кавалерського ступеня (1962).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* https://www.allmovie.com/artist/zizi-jeanmaire-vn15514178
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Жанмер Зізі}}
[[Категорія:Французькі артисти балету]]
[[Категорія:Французькі танцюристи]]
[[Категорія:Артисти балету, відомі під псевдонімами]]
[[Категорія:Мисткині, відомі під псевдонімами]]
[[Категорія:Французькі емігранти до Швейцарії]]
[[Категорія:Французькі довгожителі]]

title: фр. Renée Jeanmaire

Ім'я при народженні: фр. Renée Marcelle Jeanmaire

Псевдо: Zizi Jeanmaire

Народилася: 29 квітня 1924[…] · XIV округ Парижа, Франція

Померла: 17 липня 2020[…] (96 років) · Толошна, Во, Швейцарія

Поховання: цвинтар Монпарнас

Країна: Франція

Місце проживання: Женева

Діяльність: акторка, співачка, балерина, vedette

Alma mater: балетна трупа Паризької опериd

Знання мов: французька

Жанр: Танець модерн і вар'єте

У шлюбі з: Ролан Петі

Нагороди: Командор ордена Мистецтв і літератури


text:
# Чобанюк Іванна Василівна
Іванна Василівна Чобанюк (нар. 5 червня 1993, смт Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, Україна) — український медик, волонтер.

## Життєпис
Закінчила медичний факультет Тернопільського державного медичного університет імені І. Я. Горбачевського (2015). Пройшла навчання з тактичної медичної допомоги.

### В АТО
У березні 2014-го поїхала до Києва проводити вишкіл для бійців, згодом — добровольцем на Схід. Більше року служила у складі медичного батальйону УДА «Госпітальєри» поблизу селища Піски Донецької області. Була командиркою медичної евакуаційної бригади, працювала поблизу Донецького аеропорту. Періодично верталася на навчання, остання ротація – квітень 2015 року. На даний час учасниця Жіночого Ветеранського Руху та Клубу ветеранської дипломатії. Після повернення з фронту працювала сімейним лікарем, а під час епідемії "КОВІД-19" пішла добровольцем лікувати хворих на цю небезпечну болячку.

### Громадська діяльність
У 2019 році відвідала Францію в межах показу фільму "Невидимий батальйон", в якому йшлося про жінок на війні. Мала багато зустрічей, на яких переконувала французів більше допомагати Україні. Входила в групу українських військових та громадських діячів, які відвідали у 2022 році Вашингтон (Конгрес США, Пентагон, низку інших організацій) з метою переконати американців виділити Україні більше зброї. Ця дипломатична місія була успішною.

## Відзнаки
- Орден «Народний Герой України» (2016).
- Подяки, грамоти.[які?]

wikiname: ukwiki

title: Чобанюк Іванна Василівна

in_language: uk

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Іванна Василівна Чобанюк
| оригінал імені       =
| місце_проживання     =
| інші_імена           =
| псевдонім            =
| прізвисько           =
| зображення           = Чобанюк Іванна Василівна - 15065184.jpg
| підпис_зображення    = Іванна Чобанюк на врученнs дипломів випускникам ТДМУ в ПК «Березіль» (25.06.2015)
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      =
| місце_народження     =
| дата_смерті          =
| місце_смерті         =
| причина_смерті       =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       =
| Alma_mater           =
| відомий_(відома)     = [[медик]], [[волонтер]]
| рід_діяльності       =
| титул                =
| посада               =
| військове звання     =
| платня               =
| термін               =
| попередник           =
| наступник            =
| партія               =
| головував_(-ла)      =
| конфесія             =
| батько               =
| матір                = Оксана Михайлівна
| рід                  =
| родичі               = брат Денис
| чоловік              =
| діти                 =
| підпис               =
| нагороди             = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Народний Герой України 2}}
{{!}}-
{{!}}
{{!)}}
| сторінка_в_інтернеті =
| примітки             =
| зріст                =
| вага                 =
| герб                 =
| підпис_герба         =
}}
'''Іванна Василівна Чобанюк''' ({{Нар|а}} [[5 червня]] [[1993]], смт [[Велика Березовиця]] [[Тернопільський район|Тернопільського району]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]], [[Україна]]) — український [[медик]], [[волонтер]].

== Життєпис ==
[[Файл:Михайло Корда вручає диплом Іванні Чобанюк - 15065034.jpg|міні|ліворуч|Ректор ТДМУ [[Корда Михайло Михайлович|Михайло Корда]] вручає диплом Іванні Чобанюк (25.06.2015)]]
Закінчила медичний факультет [[Тернопільський державний медичний університет імені І. Я. Горбачевського|Тернопільського державного медичного університет імені І. Я. Горбачевського]] (2015)<ref>[http://www.tdmu.edu.ua/2015/06/26/u-dobru-put-vypusknyky-tdmu-2015-roku/ У добру путь, випускники ТДМУ 2015 року!] // ТДМУ. — 2015. — 25 червня.</ref>. Пройшла навчання з тактичної медичної допомоги<ref>{{Cite web|title=Неправильна війна виховує правильних лікарів|url=https://www.vz.kiev.ua/nepravilna-vijna-vixovuye-pravilnix-likariv/|accessdate=2024-05-26|language=Uk|website=www.vz.kiev.ua|last=Лукащук|first=Лариса|date=2015-05-15|publisher=Ваше Здоров’я|issue=|DOI=}}</ref>.

=== В АТО ===
У березні 2014-го поїхала до Києва проводити вишкіл для бійців, згодом — добровольцем на Схід. Більше року служила у складі медичного батальйону [[Українська добровольча армія|УДА]] «[[Медичний батальйон «Госпітальєри»|Госпітальєри]]» поблизу селища [[Піски (Ясинуватський район)|Піски]] Донецької області. Була командиркою медичної евакуаційної бригади, працювала поблизу Донецького аеропорту. Періодично верталася на навчання, остання ротація – квітень 2015 року. На даний час учасниця Жіночого Ветеранського Руху та Клубу ветеранської дипломатії<ref>{{Cite web|title=Невидимий Батальон 2.0 Повернення ветеранок до мирного життя|url=https://ukraine.un.org/sites/default/files/2020-09/invisible%20battalion%2020uk.pdf|accessdate=2024-05-26|language=Uk|website=ukraine.un.org|last=|first=|date=2019-11-21|publisher=ООН|issue=|DOI=}}</ref>. Після повернення з фронту працювала сімейним лікарем, а під час епідемії "КОВІД-19" пішла добровольцем лікувати хворих на цю небезпечну болячку<ref>{{Cite web|title=Іванка Чобанюк: була парамедиком на фронті і знову пішла добровольцем – у коронавірусну лікарню|url=https://novynarnia.com/2020/06/23/ivanna-chobanyuk/|accessdate=2024-05-26|language=Uk|website=novynarnia.com|last=Шарговська|first=Олена|date=2020-06-23|publisher=Новинарня|issue=|DOI=}}</ref>.

=== Громадська діяльність ===
У 2019 році відвідала Францію в межах показу фільму "Невидимий батальйон", в якому йшлося про жінок на війні. Мала багато зустрічей, на яких переконувала французів більше допомагати Україні<ref>{{Cite web|title=Волинянка Майя Москвич презентує фільм «Невидимий батальйон» у Франції|url=https://www.volynpost.com/news/150299-volynianka-majia-moskvych-prezentuie-film-nevydymyj-bataljon-u-francii|accessdate=2024-05-26|language=Uk|website=www.volynpost.com|last=|first=|date=2019-10-17|publisher=Волинь Пост|issue=|DOI=}}</ref>. Входила в групу українських військових та громадських діячів, які відвідали у 2022 році Вашингтон (Конгрес США, Пентагон, низку інших організацій) з метою переконати американців виділити Україні більше зброї. Ця дипломатична місія була успішною<ref>{{Cite web|title=Українські жінки-військові з’їздили до Вашингтона – просували постачання зброї|url=https://novynarnia.com/2022/09/27/ukrayinski-zhinky-vijskovi-zyizdyly-do-vashyngtona-prosuvaly-postachannya-zbroyi/|accessdate=2024-05-26|language=Uk|website=novynarnia.com|last=|first=|date=2022-09-27|publisher=Новинарня|issue=|DOI=}}</ref><ref>{{Cite web|title=З окопів Донбасу в Пентагон і назад. Морпіх Ярина Чорногуз – про свій досвід бойової медички і дипломатки|url=https://rozmova.wordpress.com/2022/10/10/yaryna-chornohuz-2/|accessdate=2024-05-26|language=Uk|website=rozmova.wordpress.com|last=Максименко|first=Олена|date=2019-10-17|publisher=Wordpress|issue=|DOI=}}</ref>.

== Відзнаки ==
* [[Орден «Народний Герой України»]] (2016).
* Подяки, грамоти.{{які?}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Вікіпосилання
|Тема               = Чобанюк Іванна Василівна
|Портал             = Тернопільщина
|Портал-зображення  = Large Coat of Arms of Ternopil Oblast.png
|Вікісховище        = Category:Ivanna Chobaniuk
}}
{{External media||align=right
||video1={{YouTube|0yWay3vve34|Народний герой України. Нагородження на базі 5 ОБАТ УДА (з 40 хв|logo=1}} // Відеоканал Олени Білозерської. — 2016. — 22 квітня.
}}
* [http://poglyad.te.ua/podii/ternopilska-vypusknytsya-ivanka-chobanyuk-otrymala-najpochesnishu-vidznaku-suchasnosti/ Тернопільська випускниця Іванка Чобанюк отримала найпочеснішу відзнаку сучасності]{{Недоступне посилання|date=серпень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} // Погляд. — 2016. — 27 квітня.
* [http://faktor.te.ua/2016/04/studentku-ternopilskoho-meduniversytetu-nahorodyv-dmytro-yarosh/ Студентку Тернопільського медуніверситету нагородив Дмитро Ярош] // Фактор Тернопільщини. — 2016. — 27 квітня.
* ''Ірина Кошіль.'' [http://nova.te.ua/statti/vijna-navchyla-mene-buty-sylnishoyu-22-richna-ivanka-chobanyuk-z-velykoyi-berezovytsi-otrymala-orden-narodnyj-geroj-ukrayiny/ 22-річна Іванка Чобанюк з Великої Березовиці отримала орден «Народний герой України»] // Нова Тернопільська газета. — 2016. — 4 травня.

{{Tern-bio-stub}}

{{Учасники РУВ}}

[[Категорія:Українські лікарки]]
[[Категорія:Волонтерки АТО]]
[[Категорія:Уродженці Великої Березовиці]]
[[Категорія:Випускники медичного факультету Тернопільського національного медичного університету]]
[[Категорія:Українські воячки-учасниці російсько-української війни (з 2014)]]
[[Категорія:Українські волонтери]]

title: Іванна Василівна Чобанюк

Народилася: 5 червня 1993 (31 рік) · Велика Березовиця

Країна: Україна

Діяльність: лікарка

Відома завдяки: медик, волонтер

Alma mater: Медичний факультет Тернопільського національного університету імені І. Я. Горбачевського МОЗ України

Мати: Оксана Михайлівна

Родичі: брат Денис

Нагороди: | | | Орден «Народний Герой України» | | |

П: Портал «Тернопільщина»

CMNS: Чобанюк Іванна Василівна у Вікісховищі?


text:
# Суліславиці (Зомбковицький повіт)
Суліславиці (пол. Sulisławice) — село в Польщі, у гміні Зомбковиці-Шльонські Зомбковицького повіту Нижньосілезького воєводства.
Населення — 320 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Валбжиського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 160     | 30                 | 117              | 13                   |
| Жінки    | 160     | 24                 | 108              | 28                   |
| Разом    | 320     | 54                 | 225              | 41                   |

title: Суліславиці (Зомбковицький повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Суліславиці
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Sulisławice}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Książęcy kamień.jpg
|опис зображення    =  <!--Książęcy kamień-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Нижньосілезьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Зомбковицький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Зомбковіце-Шльонське{{!}}Зомбковіце-Шльонське
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 320
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 74
|поштовий індекс        = 58-200
|автомобільний код      = DZA
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0856617
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Суліславиці}}

'''Суліславиці''' ({{lang-pl|Sulisławice}}) — село в Польщі, у [[Зомбковиці-Шльонські (гміна)|гміні Зомбковиці-Шльонські]] [[Зомбковицький повіт|Зомбковицького повіту]] [[Нижньосілезьке воєводство|Нижньосілезького воєводства]].
Населення — {{formatnum:320}} {{МНОЖИНА:320|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Валбжиське воєводство|Валбжиського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=160 |ЧолПре=30 |ЧолПрац=117 |ЧолПост=13
|Жін=160 |ЖінПре=24 |ЖінПрац=108 |ЖінПост=28
|Разом=320 |РазомПре=54 |РазомПрац=225 |РазомПост=41
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Зомбковіце-Шльонське}}

[[Категорія:Села Зомбковицького повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Нижньосілезьке воєводство

Повіт: Зомбковицький повіт

Гміна: Зомбковіце-Шльонське

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: DZA

OSM: ↑2957949 ·R (Ґміна Зомбковіце-Шльонське)


text:
# Аксіоматика Александрова (геометрія)
Аксіоматика Александрова — аксіоматика евклідової геометрії, запропонована російським математиком О. Александровим в книзі «Основи геометрії».

## Неозначувані поняття
Олександр Данилович Александров до основних об'єктів планіметрії відносить точки та відрізки, а до основних відношень — «точка є кінцем відрізка», «точка належить відрізку», «рівність відрізків».

## Аксіоми
Перша група — аксіоми зв'язку.
- І1. Аксіома існування. Існує хоча б один відрізок. Кожен відрізок має два і тільки два кінці. Крім того, відрізок містить інші точки, що належать відрізку.

- І2. Аксіома проведення відрізка. Кожні дві точки можна з'єднати відрізком і при цьому тільки одним.

- І3. Аксіома поділу відрізка. Кожна точка, що належить відрізку, ділить його на два відрізки, тобто, якщо точка {\displaystyle C} належить відрізку {\displaystyle AB}, то вона ділить його на два відрізки {\displaystyle AC} і {\displaystyle BC}, які не мають спільних внутрішніх точок.

- І4. Аксіома з'єднання відрізків. Якщо точка {\displaystyle C} належить відрізку {\displaystyle AB}, а {\displaystyle B} — відрізку {\displaystyle CD}, то відрізки {\displaystyle AB} та {\displaystyle CD} утворюють відрізок {\displaystyle AD}.

Друга група — аксіоми рівності.
- ІІ1. Аксіома відкладання відрізка. Для будь-яких двох відрізків {\displaystyle AB} та {\displaystyle MN} існує, причому єдиний, відрізок {\displaystyle AC}, рівний {\displaystyle MN} та такий, що накладається на {\displaystyle AB}.
- ІІ2. Аксіома порівняння. Два відрізка, рівні одному й тому ж відрізку, рівні один одному.
- ІІ3. Аксіома додавання. Якщо точка {\displaystyle C} належить відрізку {\displaystyle AB}, точка {\displaystyle C_{1}} належить відрізку {\displaystyle A_{1}B_{1}} та {\displaystyle AC=A_{1}C_{1}}, {\displaystyle BC=B_{1}C_{1}}, то {\displaystyle AB=A_{1}B_{1}}.

- ІІ4. Аксіома Архімеда. Для будь-яких даних відрізків {\displaystyle a} та {\displaystyle b=AB} існує відрізок {\displaystyle AA_{n}}, що містить {\displaystyle AB}, на якому є такі точки {\displaystyle A_{1}}, {\displaystyle A_{2}},…,{\displaystyle A_{n}}, що відрізки {\displaystyle AA_{1}}, {\displaystyle A_{1}A_{2}},…, {\displaystyle A_{n-1}A_{n}} рівні {\displaystyle a}.

Третя група ― аксіома неперервності.
- ІІІ1. Для будь-якої послідовності вкладених відрізків {\displaystyle A_{1}B_{1}}, {\displaystyle A_{2}B_{2}}…, існує точка, що належить всім цим відрізкам.

Четверта група — площинні аксіоми.
- IV1. Аксіома поділу площини. Стосовно кожного даного відрізка {\displaystyle a} всі точки, що не лежать на жодному з відрізків, що містить {\displaystyle a}, діляться на два класи: в один клас входять точки, що лежать з однієї сторони від {\displaystyle a}, в другий — точки, що лежать по другу сторону від {\displaystyle a}, причому в кожному класі є точки.

- IV2. Аксіома відкладання кута. Від кожного відрізка по дану сторону від нього, від даного його кінця можна відкласти кут, рівний даному куту. (Кути рівні, якщо у них є рівні відповідні поперечини. Поперечиною називається відрізок з кінцями на сторонах кута. Відповідними поперечинами {\displaystyle AB} та {\displaystyle A_{1}B_{1}} кутів {\displaystyle O} та {\displaystyle O_{1}} називаються поперечини, для яких {\displaystyle OA=O_{1}A_{1}} та {\displaystyle OB=O_{1}B_{1}}).

- IV3. Аксіома паралельних відрізків. Якщо відрізки {\displaystyle AC} та {\displaystyle BD} рівні та відкладені в одну сторону від відрізка {\displaystyle AB} під прямим кутом, то {\displaystyle CD=AB}.

П'ята група ― просторові аксіоми.
- V1. Аксіома площини. В просторі існують площини (фігури, для яких справедливі аксіоми планіметрії). Через кожні три точки простору проходить площина.
- V2. Аксіома перетину площин. Якщо дві площини мають спільну точку, то їхнім перетином є їхня спільна пряма.
- V3. Аксіома належності прямої площині. Якщо пряма проходить через дві точки даної площини, то вона лежить у цій площині.
- V4. Аксіома розбиття простору площиною. Кожна площина розбиває простір на два півпростори.
- V5. Аксіома відстані. Відстань між довільним двома точками простору не залежить від того, на якій площині, що містить ці точки, вона виміряна.

title: Аксіоматика Александрова (геометрія)

wikitext:
'''Аксіоматика Александрова''' — [[аксіоматика]] [[Евклідова геометрія|евклідової геометрії]], запропонована російським математиком [[Александров Олександр Данилович|О. Александровим]] в книзі «Основи геометрії».

== Неозначувані поняття ==
Олександр Данилович Александров до основних об'єктів [[Планіметрія|планіметрії]] відносить [[Точка|точки]] та [[Відрізок|відрізки]], а до основних відношень — «точка є кінцем відрізка», «точка належить відрізку», «рівність відрізків».

== Аксіоми ==
'''Перша група''' — '''''аксіоми зв'язку'''''.
* '''І1. Аксіома існування.''' Існує хоча б один відрізок. Кожен відрізок має два і тільки два кінці. Крім того, відрізок містить інші точки, що належать відрізку.

* '''І2. Аксіома проведення відрізка.''' Кожні дві точки можна з'єднати відрізком і при цьому тільки одним.

* '''І3. Аксіома поділу відрізка.''' Кожна точка, що належить відрізку, ділить його на два відрізки, тобто, якщо точка <math>C</math> належить відрізку <math>AB</math>, то вона ділить його на два відрізки <math>AC </math> і <math>BC</math>, які не мають спільних внутрішніх точок.

* '''І4. Аксіома з'єднання відрізків.''' Якщо точка <math>C</math> належить відрізку <math>AB</math>, а <math>B</math> — відрізку <math>CD</math>, то відрізки <math>AB</math> та <math>CD</math> утворюють відрізок <math>AD</math>.
'''Друга група''' — '''''аксіоми рівності'''.''
* '''ІІ1. Аксіома відкладання відрізка.''' Для будь-яких двох відрізків <math>AB</math> та <math>MN</math> існує, причому єдиний, відрізок <math>AC </math>, рівний <math>MN</math> та такий, що накладається на <math>AB</math>.
* '''ІІ2. Аксіома порівняння.''' Два відрізка, рівні одному й тому ж відрізку, рівні один одному.
* '''ІІ3. Аксіома додавання.''' Якщо точка <math>C</math> належить відрізку <math>AB</math>, точка <math>C_1</math> належить відрізку <math>A_1B_1</math> та <math>AC=A_1C_1</math>'','' <math>BC=B_1C_1</math>, то <math>AB = A_1B_1</math>.

* '''ІІ4. [[Аксіома Архімеда]].''' Для будь-яких даних відрізків <math>a</math> та <math>b=AB</math> існує відрізок <math>AA_n</math>, що містить <math>AB</math>, на якому є такі точки <math>A_1</math>'','' <math>A_2</math>'',…,''<math>A_n</math>, що відрізки <math>AA_1</math>'','' <math>A_1A_2</math>'',…,'' <math>A_{n-1}A_n</math> рівні <math>a</math>.
'''Третя група''' ― '''''аксіома неперервності'''.''
* '''ІІІ1.''' Для будь-якої послідовності вкладених відрізків <math>A_1B_1</math>'','' <math>A_2B_2</math>''…'', існує точка, що належить всім цим відрізкам.
'''Четверта група''' — '''''площинні аксіоми'''.''
* '''IV1. Аксіома поділу площини.''' Стосовно кожного даного відрізка <math>a</math> всі точки, що не лежать на жодному з відрізків, що містить <math>a</math>, діляться на два класи: в один клас входять точки, що лежать з однієї сторони від <math>a</math>, в другий — точки, що лежать по другу сторону від <math>a</math>, причому в кожному класі є точки.

* '''IV2. Аксіома відкладання кута.''' Від кожного відрізка по дану сторону від нього, від даного його кінця можна відкласти кут, рівний даному куту. (Кути рівні, якщо у них є рівні відповідні поперечини. Поперечиною називається відрізок з кінцями на сторонах кута. Відповідними поперечинами <math>AB</math> та <math>A_1B_1</math> кутів <math>O</math> та <math>O_1</math> називаються поперечини, для яких <math>OA=O_1A_1</math> та <math>OB=O_1B_1</math>).

* '''IV3. Аксіома паралельних відрізків.''' Якщо відрізки <math>AC </math> та <math>BD</math> рівні та відкладені в одну сторону від відрізка <math>AB</math> під прямим кутом, то <math>CD=AB</math>.
'''П'ята група''' ― '''''просторові аксіоми'''.''
* '''V1. Аксіома площини.''' В просторі існують площини (фігури, для яких справедливі аксіоми планіметрії). Через кожні три точки простору проходить площина.
* '''V2. Аксіома перетину площин.''' Якщо дві площини мають спільну точку, то їхнім перетином є їхня спільна пряма.
* '''V3. Аксіома належності прямої площині.''' Якщо пряма проходить через дві точки даної площини, то вона лежить у цій площині.
* '''V4. Аксіома розбиття простору площиною.''' Кожна площина розбиває простір на два півпростори.
* '''V5. Аксіома відстані.''' Відстань між довільним двома точками простору не залежить від того, на якій площині, що містить ці точки, вона виміряна.

== Див. також ==
* [[Аксіоматика Гільберта]]
* [[Аксіоматика Колмогорова (геометрія)|Аксіоматика Колмогорова]]
* [[Список об'єктів, названих на честь Олександра Александрова]]

== Посилання ==
* [[Александров Олександр Данилович|Александров О. Д.]] Основания геометрии. — М.: Наука, 1987. — 288 с.
* Ілляшенко В. Я. [http://www.uk.x-pdf.ru/5fizika/1244668-1-v-illyashenko-osnovi-geometrii-navchalniy-posibnik-dlya-studentiv-specialnosti-matematika-redakciyno-vidavnichiy-viddi.php Основи геометрії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160813201430/http://www.uk.x-pdf.ru/5fizika/1244668-1-v-illyashenko-osnovi-geometrii-navchalniy-posibnik-dlya-studentiv-specialnosti-matematika-redakciyno-vidavnichiy-viddi.php |date=13 серпня 2016 }}: Навч. посіб. для вищ. навч. закл. — Луцьк: РВВ «Вежа» Волин. нац. ун-ту ім. Лесі Українки, 2012. — 256 с.

[[Категорія:Основи геометрії]]


text:
# Сречко Катанець
Сречко Катанець (словен. Srečko Katanec, нар. 16 липня 1963, Любляна) — словенський футболіст, що грав на позиції півзахисника. По завершенні ігрової кар'єри — тренер. З 2021 по 2025 рік був головним тренером збірної Узбекистану.
Чемпіон Югославії. Чемпіон Італії. Володар Кубка Італії. Володар Суперкубка Італії з футболу. Володар Кубка Кубків УЄФА. Чемпіон Греції (як тренер).

## Клубна кар'єра
Вихованець футбольної школи клубу «Любляна». Дорослу футбольну кар'єру розпочав 1979 року в основній команді «Олімпія» (Любляна), в якій провів чотири сезони, взявши участь у 81 матчі чемпіонату.
Згодом з 1985 по 1988 рік грав у складі команд клубів «Динамо» (Загреб) і «Партизан», з яким 1987 року став чемпіоном Югославії, після чого перебрався за кордон, ставши на один сезон гравцем німецького «Штутгарта».
1989 року перейшов до італійського клубу «Сампдорія», за який відіграв 5 сезонів. За цей час додав до переліку своїх трофеїв титул чемпіона Італії, ставав володарем Кубка Італії, володарем Суперкубка Італії з футболу, володарем Кубка Кубків УЄФА. Завершив професійну кар'єру футболіста виступами за «Сампдорію» в 1994 році.

## Виступи за збірні
1983 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Югославії. Протягом кар'єри у національній команді, яка тривала 8 років, провів у формі головної команди країни 31 матч, забивши 5 голів. У складі цієї збірної ставав бронзовим призером футбольного турніру Олімпійських ігор 1984 року, того ж року був учасником чемпіонату Європи у Франції, а згодом також брав участь у чемпіонаті світу 1990 року в Італії.
1994 року також зіграв 5 матчів за національну збірну Словенії, в яких одного разу вдалось відзначитись.

## Кар'єра тренера
Розпочав тренерську кар'єру невдовзі по завершенні кар'єри гравця, 1996 року, очоливши тренерський штаб молодіжної збірної Словенії. 1998 року деякий час попрацював на клубному рівні з «Горицею», після чого 1 липня 34-річний на той час тренер прийняв запрошення очолити тренерський штаб національної збірної Словенії.
Першим завданням нового очільника словенської збірної стало подолання кваліфікаційного відбору на ЧЄ-2000, з яким він успішно впорався — балканці посіли друге місце у своїй відбірковій групі, а згодом за сумою двох стикових матчів здолали збірну України. На самому чемпіонаті Європи 2000 року очолювана Катанцем збірна виступила пристойно — попри припинення боротьби вже на груповому етапі змогла занести до свого активу нічиї проти югославів (3:3) та норвежців (0:0).
Тож Катанець продовжив працювати з національною командою і в наступному відбірковому циклі повторив своє попереднє досягнення — друге місце у групі та вихід на чемпіонат світу 2002 року через стикові матчі, в яких словенці взяли гору над румунами. Проте на мундіалі виступ словенців був провальним — вони програли усі три матчі групового етапу. Крім того, по ходу турніру у Катанця розвився конфлікт з головною «зіркою» національної команди Златко Заховичем, і, повернувшись зі світової першості він пішов у відставку.
За декілька місяців, 2 листопада 2002 року був представлений новим головним тренером грецького «Олімпіакоса». Проте під його орудою пірейська команда демонструвала не дуже впевнену гру і вже у лютому 2003 року Катанця було звільнено, а «Олімпіакос» за результатами сезону все ж виборов чемпіонський титул, проте вже під керівництвом українця Олега Протасова.
Протягом 2006—2009 років словенський фахівець тренував національну збірну Македонії, з якою, утім, особливих успіхів не досяг. Цікаво, що й тут відставку тренера пов'язували з конфліктом з лідером команди, у даному випадку Гораном Пандевим.
Влітку 2009 року очолив національну збірну ОАЕ, яка під його керівництвом невдало виступила на кубку Азії з футболу 2011, посівши останнє місце у своїй групі. Згодом еміратська команда провалила відбір до чемпіонату світу 2014, по ходу якого Катанця було звільнено з посади головного тренера цієї азійської збірної.
4 січня 2013 року удруге в своїй кар'єрі очолив тренерський штаб національної збірної Словенії. На момент його призначення словенці програли три з чотирьох своїх ігор відбору на чемпіонат світу 2014 року і мали дуже погані шанси на кваліфікацію до «мундіалю». Тож, попри значно кращі результати під керівництвом Катанця, кваліфікуватися на цей турнір їм не вдалося.
В рамках відбору на Євро-2016 очолювана Катанцем команда посіла третє місце у своїй відбірковій групі, що за регламентом надавало їй право участі у раунді плей-оф. Там суперником словенців у боротьбі за путівку до фінальної частини континентальної першості була збірна України, яка врешті-решт й стала учасником Євро-2016, перемігши підопічних Катанця 3:1 за сумою двох ігор і взявши таким чином реванш за поразку 16-річної давнини від Словенії під керівництвом того ж тренера у плей-оф відбору на Євро-2000.
Після того, як словенцям не вдалося подолати й відбір на чемпіонат світу 2018 року, у жовтні 2017 року Катанець пішов у відставку.
Після майже річного відпочинку 3 вересня 2018 року на умовах трирічного контракту став головним тренером національної збірної Іраку, а вже за три місяці повіз її на Кубок Азії 2019.
З серпня 2021 року є головним тренером збірної Узбекистану.

### Тренерська статистика
Станом на 28 грудня 2018 року
| Команда      | З                | По             | Статистика | Статистика | Статистика | Статистика | Статистика |
| Команда      | З                | По             | І          | В          | Н          | П          | % В        |
| ------------ | ---------------- | -------------- | ---------- | ---------- | ---------- | ---------- | ---------- |
| Словенія     | 1 липня 1998     | 12 червня 2002 | 47         | 18         | 16         | 13         | 38,30      |
| «Олімпіакос» | 2 листопада 2002 | 7 лютого 2003  | 12         | 7          | 4          | 1          | 58,33      |
| Македонія    | 17 лютого 2006   | 6 квітня 2009  | 27         | 9          | 7          | 11         | 33,33      |
| ОАЕ          | 21 червня 2009   | 6 вересня 2011 | 28         | 11         | 8          | 9          | 39,29      |
| Словенія     | 4 січня 2013     | 8 жовтня 2017  | 42         | 16         | 7          | 19         | 38,10      |
| Ірак         | 3 вересень 2018  | досі           | 6          | 2          | 3          | 1          | 33,33      |
| Усього       | Усього           | Усього         | 162        | 63         | 45         | 54         | 38,89      |

## Титули і досягнення

### Як гравця
- Бронзовий олімпійський призер: 1984
- Чемпіон Югославії: 1986-87
- Чемпіон Італії: 1990-91
- Володар Кубка Італії: 1993-94
- Володар Суперкубка Італії з футболу: 1991
- Володар Кубка Кубків УЄФА: 1989-90

### Як тренера
- Чемпіон Греції: 2002-03

title: Сречко Катанець

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Сречко Катанець
| зображення = Srečko Katanec.jpg
| підпис =
| повне-ім'я =
| місце-народження = [[Любляна]]
| країна-народження = [[СФРЮ]]
| дата-народження = 16.07.1963
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 190 см
| вага = 79 кг
| позиція = [[півзахисник]]
| юнацькі-роки = 1970–1979
| юнацькі-клуби ={{Прапорець|YUG|1960}} [[Любляна (футбольний клуб)|«Любляна»]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|1981–1985 | {{Прапорець|YUG|1960}} | [[Олімпія (футбольний клуб, Любляна)|«Олімпія» (Любляна)]] | 81 |10}}
{{Футболіст рядок 0|1985–1986 | {{Прапорець|YUG|1960}} | [[Динамо (Загреб)|«Динамо» (Загреб)]] | 21 |3}}
{{Футболіст рядок 1|1986–1988 | {{Прапорець|YUG|1960}} | [[Партизан (футбольний клуб)|«Партизан»]] | 58 |9}}
{{Футболіст рядок 0|1988–1989 | {{Прапорець|GER}} | [[Штутгарт (футбольний клуб)|«Штутгарт»]] | 26 |1}}
{{Футболіст рядок 1|1989–1994 | {{Прапорець|ITA}} | «[[Сампдорія]]» | 87 |12}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|1983–1990 | {{Прапорець|YUG|1960}} | [[збірна Югославії з футболу|Югославія]] | 31 |5}}
{{Футболіст рядок 1|1994 | {{Прапорець|SVN}} | [[збірна Словенії з футболу|Словенія]] | 5 |1}}
{{Футболіст кінець}}
| тренер = {{Футбольний тренер початок}}
{{Футбольний тренер заголовок}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1996–1998 | {{Прапорець|SVN}} | [[Молодіжна збірна Словенії з футболу|Словенія U21]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1998 | {{Прапорець|SVN}} | [[Горіца (футбольний клуб)|«Гориця»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1998–2002 | {{Прапорець|SVN}} | [[Збірна Словенії з футболу|Словенія]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2002–2003 | {{Прапорець|GRE}} | [[Олімпіакос (футбольний клуб, Пірей)|«Олімпіакос»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2006–2009 | {{Прапорець|MKD}} | [[Збірна Македонії з футболу|Македонія]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2009–2011 | {{Прапорець|UAE}} | [[Збірна ОАЕ з футболу|ОАЕ]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2013–2017 | {{Прапорець|SVN}} | [[Збірна Словенії з футболу|Словенія]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2018–2021 | {{Прапорець|IRQ}} | [[Збірна Іраку з футболу|Ірак]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2021–2025 | {{Прапорець|UZB}} | [[Збірна Узбекистану з футболу|Узбекистан]]}}
{{Футбольний тренер кінець}}
| пк-поновлення =
| збірна-поновлення =
}}
'''Сречко Катанець''' ({{lang-sl|Srečko Katanec}}, {{н}} [[16 липня]] [[1963]], [[Любляна]]) — словенський [[футболіст]], що грав на позиції [[півзахисник]]а. По завершенні ігрової кар'єри — [[футбольний тренер|тренер]]. З 2021 по 2025 рік був головним тренером [[Збірна Узбекистану з футболу|збірної Узбекистану]].

[[Чемпіонат Югославії з футболу|Чемпіон Югославії]]. [[Серія A (Італія)|Чемпіон Італії]]. Володар [[Кубок Італії з футболу|Кубка Італії]]. Володар [[Суперкубок Італії з футболу|Суперкубка Італії з футболу]]. Володар [[Кубок Кубків УЄФА|Кубка Кубків УЄФА]]. [[Чемпіонат Греції з футболу|Чемпіон Греції]] (як тренер).

== Клубна кар'єра ==
Вихованець футбольної школи клубу [[Любляна (футбольний клуб)|«Любляна»]]. Дорослу футбольну кар'єру розпочав 1979 року в основній команді [[Олімпія (футбольний клуб, Любляна)|«Олімпія» (Любляна)]], в якій провів чотири сезони, взявши участь у 81 матчі чемпіонату.

Згодом з 1985 по 1988 рік грав у складі команд клубів [[Динамо (Загреб)|«Динамо» (Загреб)]] і [[Партизан (футбольний клуб)|«Партизан»]], з яким 1987 року став [[Чемпіонат Югославії з футболу|чемпіоном Югославії]], після чого перебрався за кордон, ставши на один сезон гравцем німецького [[Штутгарт (футбольний клуб)|«Штутгарта»]].

1989 року перейшов до італійського клубу «[[Сампдорія]]», за який відіграв 5 сезонів. За цей час додав до переліку своїх трофеїв титул [[Серія A (Італія)|чемпіона Італії]], ставав володарем [[Кубок Італії з футболу|Кубка Італії]], володарем [[Суперкубок Італії з футболу|Суперкубка Італії з футболу]], володарем [[Кубок Кубків УЄФА|Кубка Кубків УЄФА]]. Завершив професійну кар'єру футболіста виступами за «Сампдорію» в 1994 році.

== Виступи за збірні ==
1983 року дебютував в офіційних матчах у складі [[Збірна Югославії з футболу|національної збірної Югославії]]. Протягом кар'єри у національній команді, яка тривала 8 років, провів у формі головної команди країни 31 матч, забивши 5 голів. У складі цієї збірної ставав бронзовим призером [[Футбол на літніх Олімпійських іграх 1984|футбольного турніру Олімпійських ігор 1984 року]], того ж року був учасником [[Чемпіонат Європи з футболу 1984|чемпіонату Європи]] у [[Франція|Франції]], а згодом також брав участь у [[Чемпіонат світу з футболу 1990|чемпіонаті світу 1990 року]] в [[Італія|Італії]].

1994 року також зіграв 5 матчів за [[Збірна Словенії з футболу|національну збірну Словенії]], в яких одного разу вдалось відзначитись.

== Кар'єра тренера ==
Розпочав тренерську кар'єру невдовзі по завершенні кар'єри гравця, 1996 року, очоливши тренерський штаб [[Молодіжна збірна Словенії з футболу|молодіжної збірної Словенії]]. 1998 року деякий час попрацював на клубному рівні з [[Горіца (футбольний клуб)|«Горицею»]], після чого 1 липня 34-річний на той час тренер прийняв запрошення очолити тренерський штаб [[Збірна Словенії з футболу|національної збірної Словенії]].

Першим завданням нового очільника словенської збірної стало подолання [[Чемпіонат Європи з футболу 2000 (кваліфікаційний раунд)|кваліфікаційного відбору на ЧЄ-2000]], з яким він успішно впорався — балканці посіли друге місце у своїй відбірковій групі, а згодом за сумою двох стикових матчів здолали [[Збірна України з футболу|збірну України]]. На самому [[Чемпіонат Європи з футболу 2000|чемпіонаті Європи 2000 року]] очолювана Катанцем збірна виступила пристойно — попри припинення боротьби вже на груповому етапі змогла занести до свого активу нічиї проти [[Збірна Югославії з футболу|югославів]] (3:3) та [[Збірна Норвегії з футболу|норвежців]] (0:0).

Тож Катанець продовжив працювати з національною командою і в [[Чемпіонат світу з футболу 2002 (кваліфікаційний раунд)|наступному відбірковому циклі]] повторив своє попереднє досягнення — друге місце у групі та вихід на [[Чемпіонат світу з футболу 2002|чемпіонат світу 2002 року]] через стикові матчі, в яких словенці взяли гору над [[збірна Румунії з футболу|румунами]]. Проте на мундіалі виступ словенців був провальним — вони програли усі три матчі групового етапу. Крім того, по ходу турніру у Катанця розвився конфлікт з головною «зіркою» національної команди [[Златко Захович]]ем, і, повернувшись зі світової першості він пішов у відставку.

За декілька місяців, 2 листопада 2002 року був представлений новим головним тренером [[Олімпіакос (футбольний клуб, Пірей)|грецького «Олімпіакоса»]]. Проте під його орудою пірейська команда демонструвала не дуже впевнену гру і вже у лютому 2003 року Катанця було звільнено, а «Олімпіакос» за результатами сезону все ж виборов чемпіонський титул, проте вже під керівництвом українця [[Протасов Олег Валерійович|Олега Протасова]].

Протягом 2006—2009 років словенський фахівець тренував [[Збірна Македонії з футболу|національну збірну Македонії]], з якою, утім, особливих успіхів не досяг. Цікаво, що й тут відставку тренера пов'язували з конфліктом з лідером команди, у даному випадку [[Горан Пандев|Гораном Пандевим]].

Влітку 2009 року очолив [[Збірна ОАЕ з футболу|національну збірну ОАЕ]], яка під його керівництвом невдало виступила на [[Кубок Азії з футболу 2011|кубку Азії з футболу 2011]], посівши останнє місце у своїй групі. Згодом еміратська команда провалила [[Чемпіонат світу з футболу 2014 (кваліфікаційний раунд, АФК)|відбір до чемпіонату світу 2014]], по ходу якого Катанця було звільнено з посади головного тренера цієї азійської збірної.

4 січня 2013 року удруге в своїй кар'єрі очолив тренерський штаб [[Збірна Словенії з футболу|національної збірної Словенії]]. На момент його призначення словенці програли три з чотирьох своїх ігор [[Чемпіонат світу з футболу 2014 (кваліфікаційний раунд, УЄФА, група E)|відбору на чемпіонат світу 2014 року]] і мали дуже погані шанси на кваліфікацію до «мундіалю». Тож, попри значно кращі результати під керівництвом Катанця, кваліфікуватися на цей турнір їм не вдалося.

В рамках [[Чемпіонат Європи з футболу 2016 (кваліфікаційний раунд)|відбору на Євро-2016]] очолювана Катанцем команда посіла третє місце у своїй відбірковій групі, що за регламентом надавало їй право участі у [[Чемпіонат Європи з футболу 2016 (кваліфікаційний раунд, плей-оф)|раунді плей-оф]]. Там суперником словенців у боротьбі за путівку до фінальної частини континентальної першості була [[збірна України з футболу|збірна України]], яка врешті-решт й стала учасником [[Євро-2016]], перемігши підопічних Катанця 3:1 за сумою двох ігор і взявши таким чином реванш за поразку 16-річної давнини від Словенії під керівництвом того ж тренера у [[Чемпіонат Європи з футболу 2000 (кваліфікаційний раунд)|плей-оф відбору на Євро-2000]].

Після того, як словенцям не вдалося подолати й [[Чемпіонат світу з футболу 2018 (кваліфікаційний раунд, УЄФА, група F)|відбір на чемпіонат світу 2018 року]], у жовтні 2017 року Катанець пішов у відставку.

Після майже річного відпочинку 3 вересня 2018 року на умовах трирічного контракту став головним тренером [[Збірна Іраку з футболу|національної збірної Іраку]], а вже за три місяці повіз її на [[Кубок Азії з футболу 2019|Кубок Азії 2019]].

З серпня 2021 року є головним тренером [[Збірна Узбекистану з футболу|збірної Узбекистану]].

===Тренерська статистика===
{{updated|28 грудня 2018 року}}

{| class="wikitable" style="text-align: center"
|-
!rowspan="2"|Команда
!rowspan="2"|З
!rowspan="2"|По
!colspan="5"|Статистика
|-
!І!!В!!Н!!П!!% В
|-
|align=left|[[Збірна Словенії з футболу|Словенія]]
|align=left|1 липня 1998
|align=left|12 червня 2002
{{WDL|47|18|16|13}}
|-
|align=left|[[Олімпіакос (футбольний клуб, Пірей)|«Олімпіакос»]]
|align=left|2 листопада 2002
|align=left|7 лютого 2003
{{WDL|12|7|4|1}}
|-
|align=left|[[Збірна Македонії з футболу|Македонія]]
|align=left|17 лютого 2006
|align=left|6 квітня 2009
{{WDL|27|9|7|11}}
|-
|align=left|[[Збірна ОАЕ з футболу|ОАЕ]]
|align=left|21 червня 2009
|align=left|6 вересня 2011
{{WDL|28|11|8|9}}
|-
|align=left|[[Збірна Словенії з футболу|Словенія]]
|align=left|4 січня 2013
|align=left|8 жовтня 2017
{{WDL|42|16|7|19}}
|-
|align=left|[[Збірна Іраку з футболу|Ірак]]
|align=left|3 вересень 2018
|align=left|''досі''
{{WDL|6|2|3|1}}
|-
!colspan="3" align="center" valign=middle|Усього
{{WDLtot|162|63|45|54}}
|}

== Титули і досягнення ==
=== Як гравця ===
* [[Файл:Bronze medal.svg|18пкс]] [[Футбол на Олімпійських іграх|Бронзовий олімпійський призер]]: [[Футбол на літніх Олімпійських іграх 1984|1984]]
* [[Чемпіонат Югославії з футболу|Чемпіон Югославії]]: [[Чемпіонат Югославії з футболу 1986—1987|1986-87]]
* [[Серія A (Італія)|Чемпіон Італії]]: [[Італійська Серія A 1990–1991|1990-91]]
* Володар [[Кубок Італії з футболу|Кубка Італії]]: [[Кубок Італії з футболу 1993—1994|1993-94]]
* Володар [[Суперкубок Італії з футболу|Суперкубка Італії з футболу]]: [[Суперкубок Італії з футболу 1991|1991]]
* Володар [[Кубок володарів кубків УЄФА|Кубка Кубків УЄФА]]: [[Кубок володарів кубків 1989—1990|1989-90]]

=== Як тренера ===
* [[Чемпіонат Греції з футболу|Чемпіон Греції]]: [[Альфа Етнікі 2002—2003|2002-03]]

== Посилання ==
{{commonscat-inline|Srečko Katanec}}
* [http://www.national-football-teams.com/player/19961/Srecko_Katanec.html Статистика виступів на сайті ''national-football-teams.com''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160306010817/http://www.national-football-teams.com/player/19961/Srecko_Katanec.html |date=6 березня 2016 }} {{ref-en}}

{{ac}}
{{Navboxes colour
|title= Склади збірної СФРЮ на міжнародних турнірах
 | bg        = #0c1c8c
 | fg        = white
|list1={{Склад футбольної збірної Югославії на Олімпійських іграх 1984}}
{{Склад футбольної збірної Югославії на Олімпійських іграх 1988}}
{{Склад збірної Югославії на чемпіонаті Європи 1984}}
{{Склад збірної Югославії на чемпіонаті світу 1990}}
}}
{{Navboxes colour
|title= Склади збірної Словенії на міжнародних турнірах
| bg        = white
| fg        = darkgreen
|list1={{Склад збірної Словенії на чемпіонаті Європи 2000}}
{{Склад збірної Словенії на чемпіонаті світу 2002}}
}}
{{Navboxes
|title= Тренерські посади
|list1={{Тренери збірної Північної Македонії з футболу}}
{{Тренери збірної Іраку з футболу}}
{{Тренери збірної ОАЕ з футболу}}
{{Тренери збірної Словенії з футболу}}
{{Тренери збірної Узбекистану з футболу}}
{{Тренери ФК Олімпіакос (Пірей)}}
}}
{{Склад збірної ОАЕ на кубку Азії з футболу 2011|nocat=1}}
{{Склад збірної Іраку на кубку Азії з футболу 2019|nocat=1}}
{{Склад збірної Узбекистану на кубку Азії з футболу 2023|nocat=1}}
{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Катанець Сречко}}
[[Категорія:Уродженці Любляни]]
[[Категорія:Словенські футболісти]]
[[Категорія:Словенські футбольні тренери]]
[[Категорія:Гравці збірної Югославії з футболу]]
[[Категорія:Гравці збірної Словенії з футболу]]
[[Категорія:Тренери Кубка Азії з футболу 2011]]
[[Категорія:Тренери чемпіонату Європи з футболу 2000]]
[[Категорія:Тренери чемпіонату світу з футболу 2002]]
[[Категорія:Тренери Кубка Азії з футболу 2019]]
[[Категорія:Футболісти на літніх Олімпійських іграх 1984]]
[[Категорія:Гравці чемпіонату Європи з футболу 1984]]
[[Категорія:Гравці чемпіонату світу з футболу 1990]]
[[Категорія:Футболісти «Любляни»]]
[[Категорія:Футболісти «Олімпії» (Любляна)]]
[[Категорія:Футболісти «Динамо» (Загреб)]]
[[Категорія:Футболісти «Партизана»]]
[[Категорія:Футболісти «Штутгарта»]]
[[Категорія:Футболісти «Сампдорії»]]
[[Категорія:Тренери молодіжної збірної Словенії з футболу]]
[[Категорія:Тренери ФК «Гориця»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Олімпіакос» Пірей]]
[[Категорія:Тренери збірної Північної Македонії з футболу]]
[[Категорія:Тренери збірної ОАЕ з футболу]]
[[Категорія:Тренери збірної Іраку з футболу]]
[[Категорія:Тренери збірної Узбекистану з футболу]]
[[Категорія:Словенські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Німеччині]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Італії]]
[[Категорія:Тренери Кубка Азії з футболу 2023]]

title: Особисті дані

Вага: 79 кг

Громадянство: СФРЮ · Словенія

Позиція: півзахисник

title: Юнацькі клуби

«Любляна»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Олімпія» (Любляна) · 81 · (10)

«Динамо» (Загреб) · 21 · (3)

«Партизан» · 58 · (9)

«Штутгарт» · 26 · (1)

«Сампдорія» · 87 · (12)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Югославія · 31 · (5)

Словенія · 5 · (1)

title: Тренерська діяльність**

Роки: Команда · Посада

Словенія U21

«Гориця»

Словенія

«Олімпіакос»

Македонія

ОАЕ

Словенія

Ірак

Узбекистан

title: Звання, нагороди

Нагороди: премія Блоудекаd медаль Блоудекаd Viktord Зал слави словенських спортсменів

Звання, нагороди: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.

Звання, нагороди: ** Тільки на посаді головного тренера.

Югославія

title: Склад збірної Югославії на Літніх Олімпійських іграх 1988

Словенія


text:
# Дарко Мітревський
Дарко Мітревський (мак. Дарко Митревски; 3 жовтня 1971, Скоп'є) — македонський кінорежисер. Проживає в Лос-Анджелесі, Каліфорнія з 2007 року.
Мітревський — режисер фільмів «Прощання 20 століття», «Балкани» та «Третій тайм», а також документальних серіалів «Вау, Шнайдер» та «Досьє Скоп'є».

title: Дарко Мітревський

wikitext:
{{Особа}}
'''Дарко Мітревський''' ({{lang-mk|Дарко Митревски}}; [[3 жовтня]] [[1971]], [[Скоп'є]]) — македонський кінорежисер. Проживає в [[Лос-Анджелес]]і, [[Каліфорнія]] з [[2007]] року.

Мітревський — режисер фільмів «Прощання 20 століття», «Балкани» та «[[Третій тайм (фільм, 2012)|Третій тайм]]», а також документальних серіалів «Вау, Шнайдер» та «Досьє Скоп'є».

== Посилання ==
* {{IMDb name}}
* [http://www.darko.net.mk/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141218143059/http://darko.net.mk/ |date=18 грудня 2014 }}

{{Бібліоінформація}}

{{Bio-stub}}

{{DEFAULTSORT:Мітревський, Дарко}}
[[Категорія:Кінорежисери Північної Македонії]]
[[Категорія:Народились 1971]]
[[Категорія:Народились 3 жовтня]]
[[Категорія:Персоналії:Лос-Анджелес]]

title: Дарко Мітревський

Народився: 3 жовтня 1971 (53 роки) · Скоп'є, Соціалістична Республіка Македонія, СФРЮ

Країна: Північна Македонія

Діяльність: кінорежисер, сценарист


text:
# Довжинець (заповідне урочище)
Заповідне урочище місцевого значення «Довжинець» (втрачене) було оголошене Рішенням виконкому Івано-Франківської обласної ради від 19.07.1988 року № 128. Площа 274. Було розміщене у Надвірнянському районі Івано-Франківської області, на землях Горганського лісництва, у кв.51-54

## Характеристика
Високопродуктивне стійке буково-ялицево-смерекове насадження, що зростає на висоті 900—1200 метрів над рівнем моря. Деревостан має високі селекційні показники і віднесений до генетичного лісового фонду.

## Скасування
Розпорядженням Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 443 від 23.06.1997 року "Про внесення змін і доповнень у мережу територій та об'єктів природно-заповідного фонду об'єкт було скасовано у зв'язку з входженням його до складу природного заповідника «Ґорґани».

title: Довжинець (заповідне урочище)

wikitext:
'''Заповідне урочище місцевого значення «Довжинець» (втрачене)''' було оголошене Рішенням виконкому Івано-Франківської обласної ради від 19.07.1988 року № 128. Площа 274. Було розміщене у [[Надвірнянський район|Надвірнянському районі]] [[Івано-Франківська область|Івано-Франківської області]], на землях Горганського лісництва, у кв.51-54

== Характеристика ==
Високопродуктивне стійке буково-ялицево-смерекове насадження, що зростає на висоті 900—1200 метрів над рівнем моря. Деревостан має високі селекційні показники і віднесений до генетичного лісового фонду.

== Скасування ==
Розпорядженням Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 443 від 23.06.1997 року "Про внесення змін і доповнень у мережу територій та об'єктів природно-заповідного фонду об'єкт було скасовано у зв'язку з входженням його до складу природного заповідника «[[Ґорґани (заповідник)|Ґорґани]]».

== Джерела ==
* Інформація для створення цієї сторінки надана Міжнародною благодійною організацією «Екологія-Право-Людина»[https://web.archive.org/web/20160408222319/http://epl.org.ua/events/2340-vtracheni-ob-iekty-ta-terytorii-pryrodno-zapovidnoho-fondu-chastyna-2-ivano-frankivska-oblast Втрачені території природно-заповідного фонду Івано-Франківської області]
* Оскирко О. С., Василюк О. В., Марущак О. Ю. ВТРАЧЕНІ ОБ'ЄКТИ ТА ТЕРИТОРІЇ ПРИРОДНО-ЗАПОВІДНОГО ФОНДУ (1964—2016 РОКИ): ІВАНО-ФРАНКІВСЬКА ОБЛАСТЬ // Регіональні аспекти флористичних і фауністичних досліджень: матеріали Третьої міжнар. наук.-практ. конф. (13-14 трав. 2016 р., смт Путила — м. Чернівці, Україна) / наук. ред. І. В. Скільський, А. В. Юзик ; М-во екології та природ. ресурсів України, Нац. природ. парк «Черемоський» та ін. — Чернівці: Друк Арт, 2016. — C.303-306.

[[Категорія:Втрачені природоохоронні території (до 2000-х)]]
[[Категорія:Втрачені природоохоронні території Івано-Франківської області]]


text:
# Зоотерапія
Зоотерапія або анімалотерапія (від лат. animal — тварина) є одним з видів терапії, що охоплює використання тварин, як засіб лікування. Мета такої терапії полягає у поліпшенні соціальних, емоційних, або когнітивних функцій пацієнта. Прихильники стверджують, що тварини можуть бути корисні для навчання та збільшують мотивацію до життя її учасників. Терапевт, який приносить із собою домашню тварину може виконувати роль посередника між твариною і пацієнтом, вказуючи на безпечність тварини. Тварини, що використовуються в терапії можуть бути домашніми, сільськогосподарськими або навіть морськими ссавцями (наприклад, дельфіни). Широке поширення анімалотерапія знайшла в західних країнах. У США існує міжнародна організація терапії тваринами (Pet Therapy International [Архівовано 19 лютого 2014 у Wayback Machine.]).

## Історія
Гіппократ в 5 столітті до н.е. звернув увагу на те, як впливає на людину навколишня природа. Він був упевнений у великій користі лікувальної верхової їзди. Близько 3 000 років тому стародавні греки помітили здатність собак допомагати людям справлятися з різними недугами. Єгиптяни використовували з цією метою в основному кішок. У Стародавній Індії велике значення надавали прослуховуванню пташиного співу.  [Архівовано 19 лютого 2014 у Wayback Machine.]
Окремою дисципліною зоотерапії є каністерапія (від лат.  canis - собака), лікування хворих за допомогою собак. Основні принципи анімалотерапії сформульовані на основі каністерапії.
Історія каністерапії йде корінням в 1790 рік, коли в англійському графстві Йоркшир було створено товариство друзів, що заснували лікарню для душевнохворих. Засновник лікарні Вільям Тьюк і його сподвижники замінили традиційний для того часу метод лікування психічнохворих за допомогою гальмівних сорочок і ліків на християнські принципи співчуття, любові, розуміння і довіри, в лікуванні стали застосовувати собак. Лікарі відзначали позитивний вплив тварин на хворих, у них знизилася агресія і частота нападів  [Архівовано 2 березня 2014 у Wayback Machine.]

## Види зоотерапії
Розрізняють направлену (використання спеціально навчених тварин за розробленими терапевтичним програмами) і ненаправлену (взаємодія з тваринами в домашніх умовах). Направлену анімалотерапію поділяють в залежності від того, які саме тварини використовуються в анімалотерапії.

### Іпотерапія
Іпотерапія (від грецького слова «гіппос» — кінь) — метод лікування, заснований на взаємодії людини зі спеціально навченим конем, адаптованим до можливостей хворого в опануванні верхової їзди.

### Каністерапія
Каністерапія (від лат. canis — собака) — терапія з використанням собак; є одним з найбільш популярних видів анімалотерапії через свою доступність і соціальної поведінки тварин. Застосовується як допоміжна психотерапевтична методика при роботі з пацієнтами, які важко йдуть на контакт, допомагає розвитку емоційних, розумових здібностей, а також розвитку рухових функцій. Каністерапію застосовують для поліпшення стану дітей хворих аутизмом, синдромом Дауна, церебральним паралічем (ДЦП), чи олігофренією. У дітей поліпшується координація рухів, зменшується спастичність, поліпшується пам'ять.

### Дельфінотерапія
Дельфінотерапія, метод лікування, заснований на спілкуванні з дельфінами. Прибічники терапії вважають, що спілкування з дельфінами допомагає стабілізувати психоемоційний стан людини, зняти психологічне напруження, пацієнт заспокоюється, швидко знаходить вихід із кризової ситуації.
Однозначного висновку, щодо ефективності чи не ефективності дельфінотерапії, не зважаючи на заяви станом на 2021 р не має. 2008 року була перша спроба наукового дослідження даного питання, але однозначних висновків не було.
Є питання щодо фінансової складової даного виду терапії та щодо гуманного повадження з тваринами.
Дельфінотерапію іноді використовують з метою психологічної реабілітації для людей, що потрапили в екстремальні умови: пережили землетруси, урагани, аварії чи інший сильний стрес.
У 2005 році створено Міжнародний Інститут Дельфінотерапії (англ. International Institute Of The Dolphin Therapy). В Інституті розроблена перша офіційна програма дельфінотерапії (англ. Dolphin Assisted Therapy (DAT)), а також отриманий патент на «Спосіб лікування ультразвуковою терапією за допомогою контрольованого випромінювання сонара дельфіна»[джерело?]. Принцип лікування сонофорезом заснований на ультразвуковому впливі дельфіна. Фізіологічний ефект лікування за допомогою ультразвуку характеризується значущими змінами в біоелектричної активності мозку

### Терапія рептиліями
Терапія рептиліями — терапія з використанням рептилій (в основному змій). Масаж тіла зміями — новий вид анімалотерапії, завойовує популярність у всьому світі. Крім шансу позбутися боязні змій, такий масаж дає унікальний розслаблювальний ефект, що дозволяє значно поліпшити стан організму при багатьох захворюваннях хребта, а також м'язових напругах.

### Фелінотерапія
Фелінотерапія (лат. felis — кішка) — це методи профілактики та лікування різних захворювань за допомогою контактів з кішками. Як з'ясували лікарі-терапевти Англії та США, що працювали в спеціалізованих клініках для розумово відсталих дітей, кішки надають серйозну допомогу людям з психічними захворюваннями, серцевими розладами, ушкодженнями мозку і навіть сприяють повному зціленню залежних від алкоголю і наркотиків  [Архівовано 12 березня 2014 у Wayback Machine.]. Люди з порушеннями психіки сприймають присутність кішки без найменшого роздратування. Спілкування з кішками показані при депресії, неврозах, маніях і шизофренії. Кішка, по суті, не робить нічого незвичайного, вона просто лащиться до хворого, лиже йому руки, обличчя. Її тепло, розслаблювальне мурчання дозволяють пацієнтові розслабитися.

### Апітерапія
Апітерапія — лікування бджолиною отрутою (не рекомендується людям з алергічними реакціями). Бджолина отрута є потужним каталізатором фізіологічних процесів. Одна його крапля містить 18 з 20 обов'язкових амінокислот, неорганічні кислоти, безліч хімічних елементів і вітамінів.

title: Зоотерапія

wikitext:
[[File:Pies asystujący golden retriever 2009 pl.jpg|thumb|Зоотерапія]]
'''Зоотерапія''' або '''анімалотерапія''' (від лат. animal — тварина) є одним з видів [[терапія|терапії]], що охоплює використання тварин, як засіб лікування. Мета такої терапії полягає у поліпшенні соціальних, емоційних, або когнітивних функцій пацієнта. Прихильники стверджують, що тварини можуть бути корисні для навчання та збільшують мотивацію до життя її учасників. [[Терапевт]], який приносить із собою домашню тварину може виконувати роль посередника між твариною і пацієнтом, вказуючи на безпечність тварини. Тварини, що використовуються в терапії можуть бути домашніми, сільськогосподарськими або навіть морськими ссавцями (наприклад, дельфіни). Широке поширення анімалотерапія знайшла в західних країнах. У США існує міжнародна організація терапії тваринами ([http://www.tdi-dog.org/ Pet Therapy International] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140219155448/http://www.tdi-dog.org/ |date=19 лютого 2014}}).

== Історія ==
Гіппократ в 5 столітті до н.е. звернув увагу на те, як впливає на людину навколишня природа. Він був упевнений у великій користі лікувальної верхової їзди. Близько 3 000 років тому стародавні греки помітили здатність собак допомагати людям справлятися з різними недугами. Єгиптяни використовували з цією метою в основному кішок. У Стародавній Індії велике значення надавали прослуховуванню пташиного співу. [http://uwm.com.ua/node/330] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140219093425/http://uwm.com.ua/node/330 |date=19 лютого 2014}}

Окремою дисципліною зоотерапії є каністерапія (від лат.  canis - собака), лікування хворих за допомогою собак. Основні принципи анімалотерапії сформульовані на основі каністерапії.
Історія каністерапії йде корінням в 1790 рік, коли в англійському графстві Йоркшир було створено товариство друзів, що заснували лікарню для душевнохворих. Засновник лікарні Вільям Тьюк і його сподвижники замінили традиційний для того часу метод лікування психічнохворих за допомогою гальмівних сорочок і ліків на християнські принципи співчуття, любові, розуміння і довіри, в лікуванні стали застосовувати собак. Лікарі відзначали позитивний вплив тварин на хворих, у них знизилася агресія і частота нападів [http://www.huminfakt.ru/kol19.html] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140302155416/http://www.huminfakt.ru/kol19.html |date=2 березня 2014}}

== Види зоотерапії ==
Розрізняють '''направлену''' (використання спеціально навчених тварин за розробленими терапевтичним програмами) і '''ненаправлену''' (взаємодія з тваринами в домашніх умовах). Направлену анімалотерапію поділяють в залежності від того, які саме тварини використовуються в анімалотерапії.

=== Іпотерапія ===
{{main|Іпотерапія}}
Іпотерапія (від грецького слова «гіппос» — кінь) — метод лікування, заснований на взаємодії людини зі спеціально навченим конем, адаптованим до можливостей хворого в опануванні верхової їзди.

=== Каністерапія ===
{{main|Каністерапія}}
'''Каністерапія''' (від {{lang-la|canis}} — собака) — терапія з використанням собак; є одним з найбільш популярних видів анімалотерапії через свою доступність і соціальної поведінки тварин. Застосовується як допоміжна психотерапевтична методика при роботі з пацієнтами, які важко йдуть на контакт, допомагає розвитку емоційних, розумових здібностей, а також розвитку рухових функцій. Каністерапію застосовують для поліпшення стану дітей хворих аутизмом, синдромом Дауна, церебральним паралічем (ДЦП), чи олігофренією. У дітей поліпшується координація рухів, зменшується спастичність, поліпшується пам'ять.

=== Дельфінотерапія ===
{{main|Дельфінотерапія}}
Дельфінотерапія, метод лікування<ref name="Eine">{{ref-de}}[https://www.oceancare.org/wp-content/uploads/2016/07/Report_Delphintherapie_WDC_DE_2008.pdf «Delfintherapie» Eine Faktensammlung] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210603105211/https://www.oceancare.org/wp-content/uploads/2016/07/Report_Delphintherapie_WDC_DE_2008.pdf |date=3 червня 2021}} / Januar 2008, 23 p.</ref>, заснований на спілкуванні з дельфінами. Прибічники терапії вважають, що спілкування з дельфінами допомагає стабілізувати психоемоційний стан людини, зняти психологічне напруження, пацієнт заспокоюється, швидко знаходить вихід із кризової ситуації.

Однозначного висновку, щодо ефективності чи не ефективності дельфінотерапії, не зважаючи на заяви<ref name="Ulana">[https://suprun.doctor/zdorovya/shho-govorit-nauka-pro-delfinoterapiyu.html?=page266 ЩО ГОВОРИТЬ НАУКА ПРО ДЕЛЬФІНОТЕРАПІЮ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210603105210/https://suprun.doctor/zdorovya/shho-govorit-nauka-pro-delfinoterapiyu.html?=page266 |date=3 червня 2021 }} 22 ЖОВТНЯ 2018</ref> станом на 2021 р не має. 2008 року була перша спроба наукового дослідження даного питання, але однозначних висновків не було.<ref name="Eine"/>

Є питання щодо фінансової складової даного виду терапії та щодо гуманного повадження з тваринами<ref name="Ulana"/><ref>{{Cite web |url=https://omore.city/cards/99602/delfinarii-shkoda-dlya-tvarin- |title=Дельфінарії в Україні: чому не варто сюди ходити |accessdate=3 червня 2021 |archive-date=3 червня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210603111713/https://omore.city/cards/99602/delfinarii-shkoda-dlya-tvarin-}}</ref>.

Дельфінотерапію іноді використовують з метою психологічної реабілітації<ref>{{Cite web |url=http://www.dcp.org.ua/parents/reabil/delph.html |title=Дельфінотерапія |accessdate=3 червня 2021 |archive-date=3 червня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210603111125/http://www.dcp.org.ua/parents/reabil/delph.html}}</ref> для людей, що потрапили в екстремальні умови: пережили землетруси, урагани, аварії чи інший сильний стрес.

У 2005 році створено Міжнародний Інститут Дельфінотерапії ({{lang-en|International Institute Of The Dolphin Therapy}}). В Інституті розроблена перша офіційна програма дельфінотерапії ({{lang-en|Dolphin Assisted Therapy (DAT)}}), а також отриманий патент на «Спосіб лікування ультразвуковою терапією за допомогою контрольованого випромінювання сонара дельфіна»{{fact}}. Принцип лікування сонофорезом заснований на ультразвуковому впливі дельфіна. Фізіологічний ефект лікування за допомогою ультразвуку характеризується значущими змінами в біоелектричної активності мозку<ref>[http://www.dolphintherapy.ru/sonoforez.shtml] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140124154302/http://www.dolphintherapy.ru/sonoforez.shtml |date=24 січня 2014 }} {{нд|дата=червень 2021}}</ref>

=== Терапія рептиліями ===
Терапія рептиліями — терапія з використанням рептилій (в основному [[Змія|змій]]). [https://web.archive.org/web/20140219001856/http://bestmoments.com.ua/ukr/gift/massage_zmeyami Масаж тіла зміями] — новий вид анімалотерапії, завойовує популярність у всьому світі. Крім шансу позбутися боязні змій, такий масаж дає унікальний розслаблювальний ефект, що дозволяє значно поліпшити стан організму при багатьох захворюваннях хребта, а також м'язових напругах.[https://web.archive.org/web/20140219001856/http://bestmoments.com.ua/ukr/gift/massage_zmeyami]

=== Фелінотерапія ===
[[Фелінотерапія]] (лат. felis — кішка) — це методи профілактики та лікування різних захворювань за допомогою контактів з кішками. Як з'ясували лікарі-терапевти Англії та США, що працювали в спеціалізованих клініках для розумово відсталих дітей, кішки надають серйозну допомогу людям з психічними захворюваннями, серцевими розладами, ушкодженнями мозку і навіть сприяють повному зціленню залежних від алкоголю і наркотиків [http://www.chaskor.ru/article/koshkoterapiya_6045] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140312163156/http://www.chaskor.ru/article/koshkoterapiya_6045 |date=12 березня 2014}}. Люди з порушеннями психіки сприймають присутність кішки без найменшого роздратування. Спілкування з кішками показані при депресії, неврозах, маніях і шизофренії. Кішка, по суті, не робить нічого незвичайного, вона просто лащиться до хворого, лиже йому руки, обличчя. Її тепло, розслаблювальне мурчання дозволяють пацієнтові розслабитися.

=== Апітерапія ===
[[Апітерапія]] — лікування бджолиною [[отрута|отрутою]] (не рекомендується людям з алергічними реакціями). Бджолина отрута є потужним каталізатором фізіологічних процесів. Одна його крапля містить 18 з 20 обов'язкових амінокислот, неорганічні кислоти, безліч хімічних елементів і вітамінів.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/1619/zooterapiya Зоотерапія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160313063800/http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/1619/zooterapiya |date=13 березня 2016}} // ФЕ

[[Категорія:Реабілітація]]


text:
# Заленже-Сендзента
Заленже-Сендзента (пол. Załęże-Sędzięta) — село в Польщі, у гміні Ружан Маковського повіту Мазовецького воєводства.
Населення — 38 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Остроленцького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 22      | 3                  | 17               | 2                    |
| Жінки    | 16      | 3                  | 11               | 2                    |
| Разом    | 38      | 6                  | 28               | 4                    |

title: Заленже-Сендзента

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Заленже-Сендзента
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Załęże-Sędzięta}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Мазовецьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Маковський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Ружан (гміна){{!}}Ружан
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 38
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 29
|поштовий індекс        = 06-231
|автомобільний код      = WMA
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0518719
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Заленже-Сендзента''' ({{lang-pl|Załęże-Sędzięta}}) — село в Польщі, у [[Ружан (гміна)|гміні Ружан]] [[Маковський повіт|Маковського повіту]] [[Мазовецьке воєводство|Мазовецького воєводства]].
Населення — {{formatnum:38}} {{МНОЖИНА:38|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Остроленцьке воєводство|Остроленцького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=22 |ЧолПре=3 |ЧолПрац=17 |ЧолПост=2
|Жін=16 |ЖінПре=3 |ЖінПрац=11 |ЖінПост=2
|Разом=38 |РазомПре=6 |РазомПрац=28 |РазомПост=4
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Ружан}}

[[Категорія:Села Маковського повіту]]

title: Країна

Воєводство: Мазовецьке воєводство

Повіт: Маковський повіт

Гміна: Ружан

Автомобільний код: WMA

OSM: ↑3136408 ·R (Ґміна Ружан)


text:
# Білий Бір (Куявсько-Поморське воєводство)
Білий Бір (пол. Biały Bór, нім. Weißheide) — село в Польщі, у гміні Ґрудзьондз Ґрудзьондзького повіту Куявсько-Поморського воєводства.
Населення — 934 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Торунського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 457     | 103                | 323              | 31                   |
| Жінки    | 477     | 89                 | 310              | 78                   |
| Разом    | 934     | 192                | 633              | 109                  |

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Білий Бір
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Biały Bór}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Куявсько-Поморське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Ґрудзьондзький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Ґрудзьондз (гміна){{!}}Ґрудзьондз
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 934
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 56
|поштовий індекс        = 86-302
|автомобільний код      = CGR
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0844152
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Білий Бір (значення)}}

'''Білий Бір''' ({{lang-pl|Biały Bór}}, {{lang-de|Weißheide}}) — село в Польщі, у [[Ґрудзьондз (гміна)|гміні Ґрудзьондз]] [[Ґрудзьондзький повіт|Ґрудзьондзького повіту]] [[Куявсько-Поморське воєводство|Куявсько-Поморського воєводства]].
Населення — {{formatnum:934}} {{МНОЖИНА:934|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Торунське воєводство|Торунського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=457 |ЧолПре=103 |ЧолПрац=323 |ЧолПост=31
|Жін=477 |ЖінПре=89 |ЖінПрац=310 |ЖінПост=78
|Разом=934 |РазомПре=192 |РазомПрац=633 |РазомПост=109
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Ґрудзьондз}}

{{Куявсько-Поморське-доробити}}

[[Категорія:Села Ґрудзьондзького повіту]]

title: Країна

Воєводство: Куявсько-Поморське воєводство

Повіт: Ґрудзьондзький повіт

Гміна: Ґрудзьондз

Автомобільний код: CGR

OSM: ↑2555214 ·R (Ґміна Ґрудзьондз)


text:
# Стівен Гейлс
Стівен Гейлс (англ. Stephen Hales, 17 вересня 1677, Бексборн, Кент — †4 січня 1761, Теддінгтон) — англійський фізіолог, хімік і винахідник, член Королівського товариства і Академії наук в Парижі (1753).

## Біографія
Народився Стівен Гейлс в Бексборні (графство Кент). 1696 року вступив до Кембриджського університету, де вивчав теологію та природничі дисципліни. 1703 року був посвячений у духовний сан, 1709 року став вікарієм в Теддінгтоні (графство Мідлсекс). 1718 року Гейлс був обраний членом Лондонського королівського товариства.

## Наукова діяльність
Стівен Гейлс досліджував випаровування води рослинами (транспірацію). Показав, що основну роль в цьому процесі відіграють листя; розрахував швидкість випаровування; використовуючи «гемостатичний метод», визначив тиск рослинного соку, що рухається від коріння по стеблу. Вимірював швидкість росту пагонів і листя рослин в різних умовах. Вивчаючи дихання рослин, показав, що вони поглинають з повітря вуглекислий газ. Гейлс першим виміряв кров'яний тиск у тварин. Для цього він вставляв у кровоносну судину скляну трубочку і визначав, на яку висоту піднімається по ній кров. Йому належать перші вимірювання серцевого викиду, швидкості руху крові і опору, який вона відчуває при своєму русі по судинах.
1718 року Гейлс представив увазі Лондонського королівського товариства свою першу статтю, присвячену впливу сонячного тепла на підйом рослинного соку в деревах. 1727 року вийшла його книга Статика рослин (Vegetable Staticks), а 1733 року — гемостатика (Haemastaticks), в якій були узагальнені його досліди на тваринах. Того ж року Гейлс був нагороджений медаллю Коплі, але не за дослідження з фізіології рослин і тварин, а за роботу, присвячену знаменитому в той час «чарівному» засобу місіс Стівенс для лікування сечокам'яної хвороби.
Гейлс сконструював кілька приладів для збору газів, що виділяються в ході хімічних реакцій, винайшов штучний вентилятор для подачі свіжого повітря в приміщення. Такі вентилятори були встановлені у в'язницях, в лікарні св. Георгія і на кораблях Королівського флоту. Гейлс писав памфлети про шкоду алкоголю, і значною мірою завдяки його старанням 1757 року в Англії були прийняті відповідні обмежувальні закони.

title: Стівен Гейлс

wikitext:
{{Науковець
| ім'я               = Стівен Гейлс
| ім'я_мовою_оригінала = Stephen Hales
| зображення            = Stephen Hales.jpg
| зображення_розмір  =
| зображення_підпис  =
| дата народження    = 17.9.1677
| місце народження = [[Бексборн]], [[Кент]]
| дата смерті = 4.1.1761
| місце смерті = [[Теддінгтон]]
| резиденція =
| громадянство =
| національність = [[Англія]]
| галузь = [[Фізіологія рослин]], [[хімія]]
| заклад =
| Alma Mater =
| Посада =
| відомий через =
| звання =
| ступінь =
| керівник =
| учні =
| Батько =
| Мати =
| Дужина =
| Чоловік =
| Діти =
| нагороди = [[Медаль Коплі]] (1739)
| примітки =
| особиста_сторінка =
}}

'''Стівен Гейлс''' ({{lang-en|Stephen Hales}}, [[17 вересня]] [[1677]], [[Бексборн]], [[Кент]] — †[[4 січня]] [[1761]], [[Теддінгтон]]) — англійський фізіолог, хімік і винахідник, член [[Лондонське королівське товариство|Королівського товариства]] і Академії наук в Парижі (1753).
[[File:Hales - Description of ventilators, 1744 - 1463260 F.jpg|thumb|upright|''Description du ventilateur'' (''Description of ventilators''), 1744]]

== Біографія ==
Народився Стівен Гейлс в Бексборні (графство Кент). 1696 року вступив до [[Кембриджський університет|Кембриджського університету]], де вивчав теологію та природничі дисципліни. 1703 року був посвячений у духовний сан, 1709 року став вікарієм в Теддінгтоні (графство Мідлсекс). 1718 року Гейлс був обраний членом [[Лондонське королівське товариство|Лондонського королівського товариства]].

== Наукова діяльність ==
Стівен Гейлс досліджував випаровування води рослинами (транспірацію). Показав, що основну роль в цьому процесі відіграють листя; розрахував швидкість випаровування; використовуючи «гемостатичний метод», визначив тиск рослинного соку, що рухається від коріння по стеблу. Вимірював швидкість росту пагонів і листя рослин в різних умовах. Вивчаючи дихання рослин, показав, що вони поглинають з повітря [[вуглекислий газ]]. Гейлс першим виміряв [[кров'яний тиск]] у тварин. Для цього він вставляв у кровоносну судину скляну трубочку і визначав, на яку висоту піднімається по ній кров. Йому належать перші вимірювання серцевого викиду, швидкості руху крові і опору, який вона відчуває при своєму русі по судинах.

1718 року Гейлс представив увазі Лондонського королівського товариства свою першу статтю, присвячену впливу сонячного тепла на підйом рослинного соку в деревах. 1727 року вийшла його книга Статика рослин (Vegetable Staticks), а 1733 року — гемостатика (Haemastaticks), в якій були узагальнені його досліди на тваринах. Того ж року Гейлс був нагороджений [[медаль Коплі|медаллю Коплі]], але не за дослідження з фізіології рослин і тварин, а за роботу, присвячену знаменитому в той час «чарівному» засобу місіс Стівенс для лікування сечокам'яної хвороби.

Гейлс сконструював кілька приладів для збору газів, що виділяються в ході хімічних реакцій, винайшов штучний вентилятор для подачі свіжого повітря в приміщення. Такі вентилятори були встановлені у в'язницях, в лікарні св. Георгія і на кораблях Королівського флоту. Гейлс писав памфлети про шкоду алкоголю, і значною мірою завдяки його старанням 1757 року в Англії були прийняті відповідні обмежувальні закони.

== Джерела ==
* Серебряков К., Очерки по истории ботаники, ч. 1, М., 1941.

[[Категорія:Британські фізіологи]]
[[Категорія:Англійські хіміки]]
[[Категорія:Члени Лондонського королівського товариства]]
[[Категорія:Нагороджені медаллю Коплі]]
[[Категорія:Хіміки XVIII століття]]
[[Категорія:Фізіологи XVIII століття]]
[[Категорія:Випускники Коледжу Тіла Христового (Кембридж)]]

title: Stephen Hales

Народився: 17 вересня 1677 · Бексборн, Кент

Помер: 4 січня 1761 (83 роки) · Теддінгтон

Поховання: St Mary with St Alban, Teddingtond

Місце проживання: Італія

Країна: Королівство Велика Британія

Національність: Англія

Діяльність: ботанік, фізик, хімік, фізіолог, винахідник

Alma mater: коледж Корпус-Крісті

Галузь: Фізіологія рослин, хімія

Членство: Лондонське королівське товариство · Французька академія наук

Нагороди: Медаль Коплі (1739)