text:
# Чопівка
Чопівка (угор. Beregardó) — колишній населений пункт, передмістя Берегова, Закарпатська область, Україна. Село приєднане до міста у 1958 році.

## Назва
Угорськомовна назва села Beregardó походить від двох слів: Bereg (частина угорськомовної назви міста Берегове) та erdő (ліс).

## Географія
Село знаходилося за 2 км на північ від Берегова. Його територія зараз належить вулицям Петефі та Жиґмонда Перені. У колишньому селі тече річка Вирка (Верке).

## Історія
Уперше згадується у 1332 році як Ordow. У 1347 році згадується як Ordo, 1480 — Zaazardo, 1550 — Ardo. У XIX столітті називалось Beregszaszveg. У «Географічному словнику Угорщини» Елека Феньєша 1851 року село описується так:
|  | Угорське село в комітаті Берег на віддалі 1/4 години від Берегова. Жителі: 1157 римо-католиків, 386 реформатів, 23 євреї. Є католицька каплиця, реформатська матірна церква. Землі села схожі на берегсаські, тобто родючі. Землевласники: барон Перені, граф Баркоці та декілька інших. |

З 1887 року село згадується в документах як Vegardó, а з 1913 — Beregardó.
У селі знаходився маєток графині Єлизавети Баторій. Також у селі знаходиться родинна садиба баронів Перені, у якій з 2017 року проводиться реставрація.
У 1566 році село спалене під час набігу татар.
У селі знаходиться реформатська церква. Вона була побудована у XIV столітті в готичному стилі, проте під час Реформації перейшла до протестантської громади Чопівки. Ремонт у цій церкві проводився в 1779 році. Сучасна будівля церкви зведена у 1938 році. За часів СРСР будівля була відібрана від релігійної громади та повернута у 1989 році. За цей час у 1975—1978 в церкві відбувся ще один ремонт. У 1973 році в церкві був музей атеїзму.
У 1910 році в селі проживали 812 осіб, більшість з яких були угорцями.
У 1919 році внаслідок Сен-Жерменського мирного договору село увійшло до складу Чехословаччини. Внаслідок Другої світової війни Чопівка увійшла до складу Радянського Союзу. У 1958 році село приєднали до міста Берегове.

## Відомі особистості
- У 1783 році в селі народився Жиґмонд Перені — один з лідерів Угорської революції (1848—1849).
- У 1828 році в селі помер угорський мовознавець Берегсасі Нодь Пал.

title: Чопівка

wikitext:
{{Колишній населений пункт
|тип=село
|область=[[Закарпатська область]]
|зображення=Beregardó látképe.jpg
|район=[[Берегівський район]]
|перша згадка=1332
|існувало до=1958|населення=812 (1910)|водойма=р. [[Вирка (притока Серні)|Верке]]}}

'''Чопівка''' ({{Lang-hu|Beregardó}}) — колишній населений пункт, передмістя [[Берегове|Берегова]], [[Закарпатська область]], [[Україна]]. Село приєднане до міста у [[1958]] році.

== Назва ==
[[Угорська мова|Угорськомовна]] назва села ''Beregardó'' походить від двох слів: ''Bereg'' (частина угорськомовної назви міста [[Берегове]]) та ''erdő'' (ліс).

== Географія ==
Село знаходилося за 2 [[Кілометр|км]] на північ від [[Берегове|Берегова]]. Його територія зараз належить вулицям Петефі та Жиґмонда Перені<ref name=":0">{{Cite web|title=Чопівка-Берегардо: від королівського маєтку до рекреаційної зони Берегова|url=http://beregovo.today/NewsOpen/id_news_381600|website=beregovo.today|accessdate=2021-08-17|last=beregovo.today|archive-date=2021-02-07|archive-url=https://web.archive.org/web/20210207103020/http://beregovo.today/NewsOpen/id_news_381600}}</ref>. У колишньому селі тече річка [[Вирка (притока Серні)|Вирка (Верке)]].

== Історія ==
Уперше згадується у [[1332]] році як ''Ordow''. У [[1347]] році згадується як ''Ordo'', [[1480]] — ''Zaazardo'', [[1550]] — ''Ardo''. У XIX столітті називалось ''Beregszaszveg.'' У «Географічному словнику Угорщини» [[Елек Феньєш|Елека Феньєша]] [[1851]] року село описується так<ref name=":0" /><ref>{{Cite book
|url=https://books.google.hu/books?id=C0pIAAAAYAAJ&printsec=frontcover&hl=hu#v=onepage&q&f=false
|title=Magyarország geographiai szótára: mellyben minden város, falu és puszta, betürendben körülményesen leiratik
|last=Fényes
|first=Elek
|date=1851
|publisher=Nyomatott Kozma Vazulnál
|language=hu
}}</ref>:
{{Цитата|Угорське село в комітаті Берег на віддалі 1/4 години від Берегова. Жителі: 1157 римо-католиків, 386 реформатів, 23 євреї. Є католицька каплиця, реформатська матірна церква. Землі села схожі на берегсаські, тобто родючі. Землевласники: барон Перені, граф Баркоці та декілька інших.}}
З [[1887]] року село згадується в документах як ''Vegardó'', а з [[1913]] — ''Beregardó''<ref>{{Cite web|title=БЕРЕГОВО - Ардово, Чопівка (Берегсас). Каплиця цвинтарна св. Емеріха (Імре) (1907). Закарпатська обл., Берегівський р-н {{!}} Костели і каплиці України|url=https://rkc.in.ua/index.php?&m=k&f=amuzkbe&p=zkbebeem&l=u|website=rkc.in.ua|accessdate=2021-08-17}}</ref>.

У селі знаходився маєток графині [[Єлизавета Баторій|Єлизавети Баторій]]. Також у селі знаходиться родинна садиба баронів [[Перені (рід)|Перені]]<ref name=":1">{{Cite web|title=Берегове - Палац Перені в Чопівці|url=https://castles.com.ua/chopivka.html|website=castles.com.ua|accessdate=2021-08-17}}</ref>, у якій з 2017 року проводиться реставрація<ref>{{Cite web|title=Родинну садибу Жигмонда Перені нарешті почали ремонтувати|url=http://beregovo.today/NewsOpen/id_news_371577|website=beregovo.today|accessdate=2021-08-17|last=beregovo.today|archive-date=2021-01-17|archive-url=https://web.archive.org/web/20210117084256/http://beregovo.today/NewsOpen/id_news_371577|url-status=dead}}</ref>.

У [[1566]] році село спалене під час [[Татарські набіги на Україну|набігу татар]]<ref name=":1" />.
[[Файл:Berehove Chopivka Catholic Church 1.jpg|ліворуч|міні|257x257пкс|[[Костел Воздвиження (Берегово)|Костел]] у селі Чопівка]]
У селі знаходиться [[Костел Воздвиження (Берегово)|реформатська церква]]. Вона була побудована у [[XIV століття|XIV столітті]] в [[Готичне мистецтво|готичному стилі]], проте під час [[Реформація|Реформації]] перейшла до протестантської громади Чопівки. Ремонт у цій церкві проводився в [[1779]] році. Сучасна будівля церкви зведена у [[1938]] році. За часів [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] будівля була відібрана від релігійної громади та повернута у [[1989]] році. За цей час у 1975—1978 в церкві відбувся ще один ремонт<ref>{{Cite web|title=Берегове м Костел Воздвиження 1985 г. Памятники градостроительства и архитектуры|url=https://www.pslava.info/BeregoveM_KostVozdvyzhennja_1985PamjatnykyGradostroytelstva,115564.html|website=www.pslava.info|accessdate=2021-08-17}}</ref><ref>{{Cite web|title=Берегово (угор. Beregszasz)|url=https://www.travelua.com.ua/ukraine/zakarpattya/beregivskij/beregovo.html|website=Travel Ukraine & World|date=2018-01-20|accessdate=2021-08-17|language=uk}}</ref>. У [[1973]] році в церкві був музей атеїзму<ref name=":0" />.

У [[1910]] році в селі проживали 812 осіб, більшість з яких були угорцями.

У [[1919]] році внаслідок [[Сен-Жерменський мирний договір (1919)|Сен-Жерменського мирного договору]] село увійшло до складу [[Чехословаччина|Чехословаччини]]. Внаслідок [[Друга світова війна|Другої світової війни]] Чопівка увійшла до складу [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|Радянського Союзу]]. У [[1958]] році село приєднали до міста [[Берегове]].

== Відомі особистості ==

* У [[1783]] році в селі народився '''[[Жиґмонд Перені (1783–1849)|Жиґмонд Перені]]''' — один з лідерів [[Угорська революція (1848—1849)|Угорської революції (1848—1849)]].
* У [[1828]] році в селі помер угорський мовознавець '''[[Берегсасі Нодь Пал]]'''.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://maps.arcanum.com/en/map/europe-19century-secondsurvey/?bbox=2518022.5934855966%2C6144909.252493735%2C2522477.4390403423%2C6146590.86711601&layers=158%2C164 Чопівка на військовій карті XIX століття]

{{Портали|Закарпаття}}

[[Категорія:Берегове]]
[[Категорія:Колишні населені пункти Закарпатської області]]

title: село Чопівка

Країна: Україна

Область: Закарпатська область

Район/міськрада: Берегівський район

title: Основні дані

title: Географічні дані

Водойми: р. Верке

title: Карта

Карта: Чопівка

title: Мапа

Мапа: Чопівка у Вікісховищі


text:
# Жайлауов Гані Олжабайович
Жайлауов Гані Олжабайович (7 липня 1984, Аральськ, Кизилординська область, Казахська РСР) — казахський боксер, призер чемпіонату світу серед аматорів.

## Аматорська кар'єра
2008 року Гані Жайлауов вперше став чемпіоном Казахстану. Того ж року став бронзовим призером чемпіонату Азії. На чемпіонаті світу 2009 програв у першому бою Ідель Торрьєнте (Куба).
На чемпіонаті світу 2011 завоював бронзову медаль.
- В 1/32 фіналу переміг Шота Накаяма (Японія) — 18-12
- В 1/16 фіналу переміг Артемса Рамлавса (Латвія) — 19-5
- В 1/8 фіналу переміг Жавхлана Баріадді (Монголія) — 19-15
- У чвертьфіналі переміг Джай Бхагван (Індія) — 11-10
- У півфіналі програв Яснієру Толедо (Куба) — 9-21

На Олімпійських іграх 2012 переміг Сайлома Аді (Таїланд) — 12(+)-12 і Джай Бхагван (Індія) — 16-8, а у чвертьфіналі програв Яснієру Толедо (Куба) — 11-19.

wikiname: ukwiki

title: Жайлауов Гані Олжабайович

in_language: uk

wikitext:
{{Боксер
|ім'я             =Гані Жайлауов
|зображення       =
|підпис           =
|повне ім'я       =Жайлауов Гані Олжабайович
|прізвисько       =
|громадянство     ={{KAZ}}
|дата народження  =3.8.1985
|місце народження =[[Аральськ]], [[Кизилординська область]], [[Казахська Радянська Соціалістична Республіка|Казахська РСР]]
|дата смерті =
|місце смерті =
|місце проживання =
|вагова категорія =[[легка вага в боксі|легка]]
|стійка =
|зріст =172
|розмах рук =
|стиль =
|промоутер =
|тренер =
|нагороди =
|сайт =
|найкращий рейтинг =
|найкраща позиція =
|рейтинг1 =
|позиція1 =
|рейтинг2 =
|позиція2 =
|рейтинг3 =
|позиція3 =
|боїв =
|перший бій =
|останній бій =
|пояс =
|перемог =
|нокаутів =
|поразок =
|нічиїх =
|не відбулося
|боїв любительських =
|перемог любительських =
|нокаутів любительських =
|поразок любительських =
|ничиїх любительських =
}}
{{MedalTableTop}}
{{MedalCountry|{{KAZ}}}}
{{MedalSport|[[Бокс]]}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з боксу|Чемпіонат світу]]}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат світу з боксу 2011|Баку 2011]]|до 60 кг}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Азії з боксу|Чемпіонат Азії]]}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат Азії з боксу 2009|Чжухай 2009]]|до 60 кг}}
{{MedalBottom}}
{{Однофамільці|Жайлауов}}
'''Жайлауов Гані Олжабайович''' ([[7 липня]] [[1984]], [[Аральськ]], [[Кизилординська область]], [[Казахська Радянська Соціалістична Республіка|Казахська РСР]]) — [[казахи|казахський]] [[бокс]]ер, призер чемпіонату світу серед аматорів.

== Аматорська кар'єра ==
2008 року Гані Жайлауов вперше став чемпіоном Казахстану. Того ж року став бронзовим призером чемпіонату Азії. На чемпіонаті світу 2009 програв у першому бою [[Ідель Торрьєнте]] (Куба).

На чемпіонаті світу 2011 завоював бронзову медаль.
* В 1/32 фіналу переміг Шота Накаяма (Японія) — 18-12
* В 1/16 фіналу переміг Артемса Рамлавса (Латвія) — 19-5
* В 1/8 фіналу переміг Жавхлана Баріадді (Монголія) — 19-15
* У чвертьфіналі переміг Джай Бхагван (Індія) — 11-10
* У півфіналі програв [[Яснієр Толедо|Яснієру Толедо]] (Куба) — 9-21

На [[Літні Олімпійські ігри 2012|Олімпійських іграх 2012]] переміг Сайлома Аді (Таїланд) — 12(+)-12 і Джай Бхагван (Індія) — 16-8, а у чвертьфіналі програв Яснієру Толедо (Куба) — 11-19.

== Посилання ==
* [http://www.amateur-boxing.strefa.pl/Championships/ Результати змагань на amateur-boxing.strefa] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210110020550/http://www.amateur-boxing.strefa.pl/Championships/ |date=10 січня 2021 }}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Жайлауов Гані}}
[[Категорія:Казахські боксери]]
[[Категорія:Боксери легкої ваги]]
[[Категорія:Бронзові призери чемпіонатів світу з боксу]]
[[Категорія:Боксери на літніх Олімпійських іграх 2012]]
[[Категорія:Уродженці Аральська]]

title: Загальна інформація

Повне ім'я: Жайлауов Гані Олжабайович

Громадянство: Казахстан

Народження: 3 серпня 1985 (39 років) · Аральськ, Кизилординська область, Казахська РСР

Вагова категорія: легка

title: Чемпіонат світу

Бронза: Баку 2011 · до 60 кг

title: Чемпіонат Азії

Бронза: Чжухай 2009 · до 60 кг


text:
# Шортгорнська порода
Шортгорнська порода (англ. Shorthorn — короткорогий)  — порода великої рогатої худоби м'ясного і м'ясо-молочного напрямів. Виведена в 18 столітті у Великій Британії. Розводять у країнах Європи, зокрема в Україні, Північної та Південної Америки, Австралії. Шортгорнську породу розводять за двома напрямками — м'ясним та молочно-м'ясним.

## Історія
Виведена в 18 столітті у Великій Британії з місцевої тісватрської худоби, що відзначалася великими розмірами, грубістю конституції, яку потім поліпшували голландською худобою.
В Рос. імперію худоба завозилась у 19 столітті. Шортгорнська порода використовувалась при виведенні бестужевської, курганської порід та породи санта-гертруда в США.

## Опис
Масть червона, чала, біла. Тварини великі, скороспілі, з виразним типом м'ясної будови тіла, м'ясо ніжноволокнисте, мармурове, високої якості. Забійний вихід 66—67 %. Молодняк річного віку досягає 420 кг. Жива маса корів 600—750 кг, бугаїв 850—1100 кг. Середньорічні надої корів м'ясо-молочного типу 2600—3700 кг молока жирністю 3,7—3,8 %.

title: Шортгорнська порода

wikitext:
{{Порода тварин
|name         = Шортгорнська порода
|image        = Red Shorthorn Bull IMG 0077.jpg
|image_caption= Бугай шортгорнської породи.
|height       =
|weight       = бугаїв — 850-1100 кг, <br> корів — 600-750 кг
|color        = червона, чала, біла
|country      = {{GBR}}
|year         =
}}
'''Шортгорнська порода''' ({{lang-en|Shorthorn}} — короткорогий)  — порода [[Велика рогата худоба|великої рогатої худоби]] м'ясного і м'ясо-молочного напрямів. Виведена в [[18 століття|18 столітті]] у [[Велика Британія|Великій Британії]]. Розводять у країнах [[Європа|Європи]], зокрема в Україні, [[Північна Америка|Північної]] та [[Південна Америка|Південної Америки]], [[Австралія|Австралії]]. Шортгорнську породу розводять за двома напрямками — м'ясним та молочно-м'ясним.

== Історія ==
Виведена в [[18 століття|18 столітті]] у [[Велика Британія|Великій Британії]] з місцевої тісватрської худоби, що відзначалася великими розмірами, грубістю конституції, яку потім поліпшували [[Голландська порода|голландською худобою]].

В [[Російська імперія|Рос. імперію]] худоба завозилась у [[19 століття|19 столітті]]. Шортгорнська порода використовувалась при виведенні [[Бестужевська порода|бестужевської]], курганської порід та породи [[санта-гертруда]] в [[Сполучені Штати Америки|США]].

== Опис ==
Масть червона, чала, біла. Тварини великі, скороспілі, з виразним типом м'ясної будови тіла, м'ясо ніжноволокнисте, [[Мармурове м'ясо|мармурове]], високої якості. Забійний вихід 66—67 %. Молодняк річного віку досягає 420 кг. Жива маса корів 600—750 кг, бугаїв 850—1100 кг. Середньорічні надої корів м'ясо-молочного типу 2600—3700 кг молока [[Молочний жир|жирністю]] 3,7—3,8 %.

== Література ==
* Шортгорнська порода великої рогатої худоби. // {{УРЕ}} — Т. 12. — 1978.
* Шортгорнська порода великої рогатої худоби. // ''[[Українська сільськогосподарська енциклопедія]]:'' в 3 т. / Під ред. [[Пересипкін Володимир Федорович|В. Ф. Пересипкін]]. — К.:[[Головна редакція Української радянської енциклопедії|Головна редакція УРЕ]], 1970—1972. — Т. 3. С. 487.

== Посилання ==
{{commonscat|Shorthorn}}
{{примітки}}

[[Категорія:Породи великої рогатої худоби з Англії]]
[[Категорія:Породи великої рогатої худоби]]

title: Шортгорнська порода

Країна: Велика Британія

Маса: бугаїв — 850-1100 кг, · корів — 600-750 кг

Колір: червона, чала, біла


text:
# Micrurus ibiboboca
Micrurus ibiboboca (каатинзький кораловий аспід) — вид отруйних змій родини аспідових (Elapidae). Ендемік Бразилії.

## Поширення і екологія
Каатинзькі коралові аспіди поширені на північному сході Бразилії, в штатах Піауї, Параїба, Алагоас і Баїя. Вони живуть в саванах серрадо, вологих атлантичних лісах і сухих чагарниках каатинги, серед опалого листя. Ведуть наземний, напівриючий спосіб життя, активні як вдень, так і вночі. Живляться зміями, черв'яками і амфісбенами. Відкладають яйця.

title: Micrurus ibiboboca

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Micrurus ibiboboca''
| status = DD
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=iucn>{{IUCN|id=15202897|title=Micrurus ibiboboca|assessors=[[BirdLife International]]|year=2016|version=2024.2|accessdate=14 грудня 2024}}</ref>
| image =Micrurus ibiboboca 2.jpg
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| infraordo = [[Змії]] (Serpentes)
| familia = [[Аспідові]] (Elapidae)
| genus = [[Кораловий аспід]] (''Micrurus'')
| species = '''''M. ibiboboca'''''
| binomial = ''Micrurus ibiboboca''
| binomial_authority =([[Блазіус Меррем|Merrem]], 1820)
| synonyms =''Elaps ibiboboca''<br/>''Micrurus lemniscatus ibiboboca''
| range_map =Micrurus ibiboboca Map.jpg
| range_map_caption =Ареал виду
| wikispecies = Micrurus ibiboboca
| commonscat = Micrurus ibiboboca
| commons = Micrurus ibiboboca
}}
'''''Micrurus ibiboboca''''' (каатинзький кораловий аспід) — вид [[Отруйні змії|отруйних]] [[Змії|змій]] родини [[Аспідові|аспідових]] (Elapidae)<ref>{{NRDB species|genus=Micrurus|species=ibiboboca}}</ref>. [[Ендемік]] [[Бразилія|Бразилії]].

== Поширення і екологія ==
Каатинзькі коралові аспіди поширені на північному сході Бразилії, в штатах [[Піауї]], [[Параїба]], [[Алагоас]] і [[Баїя]]. Вони живуть в саванах [[серрадо]], вологих [[Атлантичний ліс|атлантичних лісах]] і сухих чагарниках [[Каатинга|каатинги]], серед опалого листя. Ведуть наземний, напівриючий спосіб життя, активні як вдень, так і вночі. Живляться зміями, черв'яками і амфісбенами. Відкладають яйця.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q3312531}}
{{Плазуни-доробити}}

[[Категорія:Аспідові]]
[[Категорія:Тварини, описані 1820]]
[[Категорія:Ендемічні плазуни Бразилії]]

title: ?Micrurus ibiboboca

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Інфраряд: Змії (Serpentes)

Родина: Аспідові (Elapidae)

Рід: Кораловий аспід (Micrurus)

Вид: M. ibiboboca

Вікісховище: Micrurus ibiboboca

Віківиди: Micrurus ibiboboca


text:
# HD345028
HD345028 — хімічно пекулярна зоря спектрального класу
A3 й має видиму зоряну величину в смузі V приблизно  9,2.

title: HD345028

wikitext:
{{Starbox begin
| назва = HD345028}}
<!-- {{Starbox image
| зображення =
| підпис = HD345028}}-->
{{Starbox observe
| епоха = [[J2000,0]]
| сузір’я= <!--[[ (сузір'я)|]]-->
| пр_сходж = {{RA|19|47|24,03}}
| схилення= {{DEC|+21|46|57,5}}
| вид_вел =  9,20<ref name=CPcat>Renson P., Manfroid J., '''General catalogue of Ap, HgMn and Am stars''', 2009, A&A...498..961</ref>
}}
{{Starbox character
| клас = [[Зорі спектрального класу A|A3]]
| u-b =  0,00
| b-v =  0,00
| r-i =
| змінна =
}}
{{Starbox astrometry
| рад_швидк =
| пс =
| схилення =
| паралакс =
| п_похибка =
| відстань_ср =
| відстань_пс =
| абс_вел =
}}
{{Starbox detail
| світність =
| обертання =
| температура =
| маса =
| vsini =
| lg_g =
| метал =
| радіус =
| вік=
}}
{{Starbox catalog
| назви =
[[Henry Draper Catalogue|HD]] 345028,
[[Боннський огляд|BD+21 3910]],
[[Каталог опорних зір|GSC]] 1627-1303
}}
{{Starbox reference
| Simbad= HD345028
}}
{{Starbox end}}

'''HD345028''' — [[хімічно пекулярна зоря]] [[спектральна класифікація зір|спектрального класу]]
[[Зорі спектрального класу A|A3]] й має [[видима зоряна величина|видиму зоряну величину]] в [[Система UBV|смузі V]] приблизно  9,2.<ref name=CPcat />
<!--Вона знаходиться у [[сузір'я|сузір'ї]] [[ (сузір'я)|]] й розташована на відстані біля [[світловий рік|світлових років]] від [[Сонце|Сонця]].-->

<!-- ==Пекулярний хімічний склад== -->

== Див. також ==

* [[Перелік HgMn-зір]]
* [[Ртутно-манганова зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір (18h-20h)]]
* [[Хімічно пекулярна зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір з пониженим вмістом гелію]]
* [[Хімічно пекулярна зоря з пониженим вмістом гелію]]
* [[Перелік Am-зір]]
* [[Am-зоря]]

== Примітки ==
{{reflist}}

<!--[[Категорія: (сузір'я)|]]-->
[[Категорія:Хімічно пекулярні зорі]]
[[Категорія:Зорі головної послідовності спектрального  класу A3]]
[[Категорія:HD345000-345999|0]]

{{astro-stub}}

title: HD345028

title: Характеристики

title: Астрометрія

Власний рух (μ): за пр. піднес.: мас/рік · за схиленням: мас/рік

Відстань: світлових років · парсек

title: Подробиці

Маса: M☉

title: Інші позначення

title: Посилання

SIMBAD: дані для HD345028


text:
# Стражне
Стражне (словац. Strážne) — село в окрузі Требішов Кошицького краю Словаччини. Площа села 16,71 км². Станом на 31 грудня 2016 року в селі проживало 594 жителі.

## Географія
Протікають річка Велька Крчава; Північний Святушський канал і Сомоторський канал.

## Історія
Перші згадки про село датуються 1310 роком.

## Населення
| Рік:            | 1994. | 2004.   | 2014.   | 2024.   |
| --------------- | ----- | ------- | ------- | ------- |
| Кількість осіб: | 716   | 686     | 625     | 566     |
| Різниця:        |       | -4,18 % | -8,89 % | -9,44 % |

| Рік:            | 2023. | 2024.   |
| --------------- | ----- | ------- |
| Кількість осіб: | 585   | 566     |
| Різниця:        |       | -3,24 % |

title: Стражне

wikitext:
{{НП Словаччини
 |оригінальна назва = Strážne
 |герб =
 |прапор =
 |зображення = Őrös07.JPG
 |країна = Словаччина
 |підпорядкування =
 |вид району =  Район
 |вид регіону =  Край
 |район =
 |район в таблиці =
 |регіон = Кошицький край
 |регіон в таблиці = Кошицький край
 |вид общини =
 |община =
 |община в таблиці =
 |голова = Юліус Горват ({{lang-sk|Július Horváth}})
 |вид голови = Староста
  |перша згадка       = 1310
 |попередні назви           =
 |статус з =
  |lat_dir = N|lat_deg = 48|lat_min = 21|lat_sec = 51
|lon_dir = E|lon_deg = 21|lon_min = 51|lon_sec = 57
  |CoordAddon = type:city(69656)_region:SK
 |вид висоти =
 |висота центру НП = 99
 |клімат =
 |рік перепису =
 |щільність =
 |агломерація =
 |національний склад =
 |конфесійний склад =
 |часовий пояс = +1
 |DST = +1
 |телефонний  =42156
 |поштовий індекс = 07652
 |вид ідентифікатора =
 |цифровий ідентифікатор  =
 |сайт = https://www.e-obce.sk/obec/strazne/strazne.html
 |мова сайту =sk
}}
'''Стражне''' ({{lang-sk|Strážne}}) — [[село]] в окрузі [[Требішов (округ)|Требішов]] [[Кошицький край|Кошицького краю]] [[Словаччина|Словаччини]]. Площа села 16,71 км². Станом на 31 грудня 2016 року в селі проживало 594 жителі.

== Географія ==
Протікають річка Велька Крчава; [[Північний Святушський канал]] і [[Сомоторський канал]]<ref>[https://voda.oma.sk/somotorsky-kanal Somotorský kanál]</ref><ref>[https://voda.oma.sk/severny-svatussky-kanal Severný svätušský kanál]</ref>.

== Історія ==
Перші згадки про село датуються [[1310]] роком<ref name="skgeodesy.sk"/><ref name="Počet"/>.

== Населення ==
{{SK|pop}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=
<ref name="Počet">{{ref-sk}} [https://slovak.statistics.sk/wps/portal/ext/themes/demography/population/indicators/!ut/p/z1/jZFPU4MwEMU_iweuyYYACd4CTmkso0LFYi4OVaSx5c8Atl9f7HhyNGVPuzO_t7vzHlY4x6opjroqRt02xWGan5X3kjDJg4AI4MGTDZLdpWSVJJH0bbwxAauMYTVHH0Zi6bAYgMeRC1Iss9RPKAVB5-nhnxIwT28AlHn9BivTibMDZ2CxfrCF70ThTXq_APkY2nwdezZE3gUAyA9gMunSm7dY6W2NTq81AsQJMN8jlDpT55LvkEWzpbzCqi_fy77s0Wc_Zb8bx264tsCCYY9Oeq-78k0XqO0rC_4S7dphxPlvFnd1lmU5aPnhHo6xuPoCg0dVUA!!/dz/d5/L2dBISEvZ0FBIS9nQSEh/ Počet obyvateľov SR onlajn]. Bratislava : ŠÚ SR.</ref>
<ref name="skgeodesy.sk">{{ref-sk}} [http://www.skgeodesy.sk/sk/ugkk/kataster-nehnutelnosti/registre-obnovenej-evidencie-pozemkov/ Registre obnovenej evidencie pozemkov]. Bratislava : ÚGKK SR, 2011-12-31.</ref>
}}

{{Slovakia-geo-stub}}
{{Округ Требішов}}

[[Категорія:Села округу Требишів]]
[[Категорія:Засновані в Європі 1310]]

title: обец

Країна: Словаччина

Край: Кошицький

Окрес: Требішов → SPARQL ←

· густота: 33,87 осіб/км²

Автомоб. ном.: TV

Голова: Юліус Горват (словац. Július Horváth)

title: Карта

Карта:
Стражне (Кошицький край)
Стражне у Вікісховищі


text:
# Анчоус європейський
Анчо́ус європе́йський, або хамса́ (Engraulis encrasicolus) — невелика зграйна рибка родини Анчоусових (Engraulidae). Морська океанодромна пелагічна риба. Об'єкт промислу.

## Характеристика
Тіло валькувате, округле в поперечному розрізі. Рот дуже великий, нижній. Спина забарвлена у яскраво-зелений, синє-зелений, майже чорний колір, або світліша, сірувата. Боки сріблясто-білі, іноді вздовж боків тягнеться повздовжна смуга, що відсвічує металевим блиском. Сягає довжини 20 см, зазвичай 12-15 см.

## Ареал
Ареал охоплює східну Атлантику від Бергену в Норвегії до Іст-Лондону в Південній Африці (іноді до Дурбану). Також у Середземному і Чорному морях, окремі особини відзначаються у Суецькому каналі та Суецькій затоці; також біля Острова Святої Єлени. Зареєстрований біля берегів Естонії.

## Промисел
Поряд з перуанським та японським анчоусами, хамса є об'єктом широкого промислу. Ще в античний час середземноморські анчоуси високо цінувалися в солоному вигляді і для приготування соуса гарум.

title: Анчоус європейський

wikitext:
{{Otheruses|Хамса}}{{Taxobox
| name = Анчоус європейський
| image = Ansjovis.jpg
| image_width = 260px
| image_caption =
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref =<ref name=iucn>{{Cite iucn | last1 = Tous | first1 = P. | last2 = Sidibé | first2 = A. | last3 = Mbye | first3 = E. | last4 = de Morais | first4 = L. | last5 = Camara | first5 = Y.H. | last6 = Adeofe | first6 = T.A. | last7 = Monroe | first7 = T. | last8 = Camara | first8 = K. | last9 = Cissoko | first9 = K. | last10 = Djiman | first10 = R. | last11 = Sagna | first11 = A. | last12 = Sylla | first12 = M. | last13 = Carpenter | first13 = K.E. | author-separator = ,  | name-list-style = amp | date = 2015 | id = 198568 | title = ''Engraulis encrasicolus'' | journal = [[The IUCN Red List of Threatened Species]] | language = en | volume = 2015 | page = e.T198568A15546291 | doi = 10.2305/IUCN.UK.2015-4.RLTS.T198568A15546291.en | access-date = 18 листопада 2024}}</ref>

| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| subphylum = [[Черепні]] (Craniata)
| subphylum2 = [[Хребетні]] (Vertebrata)
| superclassis = [[Щелепні]] (Gnathostomata)
| classis = [[Променепері]] (Actinopterygii)
| subclassis = [[Новопері]] (Neopterygii)
| infraclassis = [[Костисті риби]] (Teleostei)
| superordo = [[Клюпеоїдні]] (Clupeomorpha)
| ordo = [[Оселедцеподібні]] (Clupeiformes)
| familia = [[Анчоусові]] (Engraulidae)
| genus = [[Анчоус]] (''Engraulis'')
| species = '''Анчоус європейський'''
| binomial = ''Engraulis encrasicolus''
| binomial_authority = [[Карл Лінней|Linnaeus]], [[1758]]
| synonyms =</div>
* ''Anchoa guineensis'' (Rossignol & Blache, 1961)
* ''Anchoviella guineensis'' Rossignol & Blache, 1961
* ''Clupea encrasicolus'' Linnaeus, 1758
* ''Engraulis amara'' Risso, 1827
* ''Engraulis argyrophanus'' Valenciennes, 1848
* ''Engraulis capensis'' Gilchrist, 1913
* ''Engraulis encrasicholus'' (Linnaeus, 1758)
* ''Engraulis encrasicholus ponticus'' Alesandrov, 1927
* ''Engraulis encrasicolus russoi'' Dulzetto, 1947
* ''Engraulis encrassicolus'' (Linnaeus, 1758)
* ''Engraulis engrasicholus'' (Linnaeus, 1758)
* ''Engraulis guineensis'' (Rossignol & Blache, 1961)
* ''Engraulis japonica'' (non Temminck & Schlegel, 1846)
* ''Engraulis japonicus'' (non Temminck & Schlegel, 1846)
* ''Engraulis meletta'' Cuvier, 1829
* ''Engraulis russoi'' Dulzetto, 1947
* ''Engraulis vulgaris'' Nilsson, 1832
* ''Engraulus encrasicholus'' (Linnaeus, 1758)
| wikispecies = Engraulis encrasicolus
}}

'''Анчо́ус європе́йський''', або '''хамса́''' (''Engraulis encrasicolus'') — невелика зграйна рибка родини [[Анчоусові|Анчоусових]] (Engraulidae). Морська океанодромна пелагічна риба. Об'єкт [[Рибальство|промислу]].

== Характеристика ==
Тіло валькувате, округле в поперечному розрізі. Рот дуже великий, нижній. Спина забарвлена у яскраво-зелений, синє-зелений, майже чорний колір, або світліша, сірувата. Боки сріблясто-білі, іноді вздовж боків тягнеться повздовжна смуга, що відсвічує металевим блиском. Сягає довжини 20 см, зазвичай 12-15 см.
[[Файл:Acciughe 2.jpg|thumb|left|250px|Зграя хамси]]

== Ареал ==
Ареал охоплює східну [[Атлантичний океан|Атлантику]] від [[Берген]]у в [[Норвегія|Норвегії]] до [[Іст-Лондон]]у в [[Південна Африка|Південній Африці]] (іноді до [[Дурбан]]у)<ref>Whitehead, P.J.P. 1990 Engraulididae. p. 228–229. In J. C. Quero, J. C. Hureau, C. Karrer, A. Post, and L. Saldanha (eds.) Checklist of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA) JNICT, Lisbon; SEI, Paris; and UNESCO, Paris. Vol. 1.</ref>. Також у [[Середземне море|Середземному]] і [[Чорне море|Чорному морях]], окремі особини відзначаються у [[Суецький канал|Суецькому каналі]] та [[Суецька затока|Суецькій затоці]]; також біля [[Острів Святої Єлени|Острова Святої Єлени]]<ref>Whitehead, P.J.P., G.J. Nelson and T. Wongratana 1988 FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (Suborder Clupeoidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 2 — Engraulididae. FAO Fish. Synop. 125(7/2):305-579. Rome: FAO.</ref>. Зареєстрований біля берегів [[Естонія|Естонії]]<ref>Systematic list of Estonian fishes. World Wide Web Electronic Publication, 14 January 2000.</ref>.

== Промисел ==
[[Файл:Box of Engraulis encrasicholus.jpg|thumb|left|250px|Хамса на ринку у [[Туреччина|Туреччині]]]]
Поряд з [[анчоус перуанський|перуанським]] та [[анчоус японський|японським]] анчоусами, хамса є об'єктом широкого [[рибальство|промислу]]. Ще в [[античність|античний]] час середземноморські анчоуси високо цінувалися в солоному вигляді і для приготування [[соус]]а [[гарум]].

== Література ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{FishBase|d=66|genus=Engraulis|species=encrasicolus| month=January|year=2013}}
* [http://fish.kiev.ua/pages/ukrfishm/ukrfishm9.htm Анчоус черноморский (''Engraulis encrasicholus ponticus'' (Aleksandrov, 1927))] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120207025800/http://fish.kiev.ua/pages/ukrfishm/ukrfishm9.htm |date=7 лютого 2012 }}
{{Clupeiformes-stub}}

{{Портали|Біологія}}
{{Taxonbar |from=Q188387}}

[[Категорія:Анчоус]]
[[Категорія:Тварини, описані 1758]]
[[Категорія:Таксони, описані Карлом Ліннеєм]]
[[Категорія:Риби Африки]]
[[Категорія:Риби Європи]]
[[Категорія:Риби Бельгії]]
[[Категорія:Риби Болгарії]]
[[Категорія:Риби Данії]]
[[Категорія:Риби Естонії]]
[[Категорія:Риби Нідерландів]]
[[Категорія:Риби Німеччини]]
[[Категорія:Риби Норвегії]]
[[Категорія:Риби Південно-Африканської Республіки]]
[[Категорія:Риби Румунії]]
[[Категорія:Риби Тунісу]]
[[Категорія:Риби Туреччини]]
[[Категорія:Риби України]]
[[Категорія:Риби Атлантики]]
[[Категорія:Риби Чорного моря]]
[[Категорія:Риби Азовського моря]]
[[Категорія:Риби Північного моря]]
[[Категорія:Риби Середземного моря]]
[[Категорія:Риби Балтійського моря]]
[[Категорія:Риби Червоного моря]]

title: ?Анчоус європейський

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Підтип: Черепні (Craniata)

Надклас: Щелепні (Gnathostomata)

Клас: Променепері (Actinopterygii)

Підклас: Новопері (Neopterygii)

Інфраклас: Костисті риби (Teleostei)

Надряд: Клюпеоїдні (Clupeomorpha)

Ряд: Оселедцеподібні (Clupeiformes)

Родина: Анчоусові (Engraulidae)

Рід: Анчоус (Engraulis)

Вид: Анчоус європейський

Вікісховище: Engraulis encrasicolus

Віківиди: Engraulis encrasicolus


text:
# Regions Morgan Keegan Championships and the Cellular South Cup 2008
Regions Morgan Keegan Championships and the Cellular South Cup 2008 - тенісні турніри, що проходили на закритих кортах з твердим покриттям. Це був 33-й за ліком Regions Morgan Keegan Championships і 23-й за ліком Cellular South Cup. Належав до серії International Gold в рамках Туру ATP 2008, а також до серії Tier III в рамках Туру WTA 2008. І чоловічі, і жіночі змагання відбулись у Racquet Club of Memphis у Мемфісі (США) і тривали з 24 лютого до 2 березня 2008 року.

## Переможниці та фіналістки

### Одиночний розряд, чоловіки
Стів Дарсіс —  Робін Содерлінг 6–3, 7–6(7–5)
- Для Дарсіса цн був 1-й титул за рік і 2-й - за кар'єру.

### Одиночний розряд, жінки
Ліндсі Девенпорт —  Ольга Говорцова 6–2, 6–1
- Для Девенпорт це був 2-й титул за сезон і 55-й - за кар'єру. Це була її друга перемога на цьому турнірі.

### Парний розряд, чоловіки
Магеш Бгупаті /  Марк Ноулз —  Санчай Ратіватана /  Сончат Ратіватана, 7–6(7–5), 6–2

### Парний розряд, жінки
Ліндсі Девенпорт /  Ліза Реймонд —  Анджела Гейнс /  Машона Вашінгтон, 6–3, 6–1

wikitext:
{{TennisEventInfo|2008|Regions Morgan Keegan Championships|Cellular South Cup|
| дата    = 24 лютого – 2 березня
| за ліком = 33 (чоловіки) / 23-й (жінки)
| покриття=[[Корт з твердим покриттям|Тверде]] / закритий
| місце=[[Мемфіс (Теннессі)]], США
| Арена=[[Racquet Club of Memphis]]
| champms = {{flagicon|BEL}} [[Стів Дарсіс]]
| champws = {{flagicon|USA}} [[Ліндсі Девенпорт]]
| champmd = {{flagicon|IND}} [[Магеш Бгупаті]] / {{flagicon|BAH}} [[Марк Ноулз (тенісист)|Марк Ноулз]]
| champwd = {{flagicon|USA}} [[Ліндсі Девенпорт]] / {{flagicon|USA}} [[Ліза Реймонд]]
}}

'''Regions Morgan Keegan Championships and the Cellular South Cup 2008''' - [[теніс]]ні турніри, що проходили на закритих [[Корт з твердим покриттям|кортах з твердим покриттям]]. Це був 33-й за ліком [[Regions Morgan Keegan Championships and the Cellular South Cup|Regions Morgan Keegan Championships]] і 23-й за ліком [[Regions Morgan Keegan Championships and the Cellular South Cup|Cellular South Cup]]. Належав до [[ATP International Series Gold|серії International Gold]] в рамках [[Тур ATP 2008|Туру ATP 2008]], а також до [[Турніри WTA 3-ї категорії|серії Tier III]] в рамках [[Тур WTA 2008|Туру WTA 2008]]. І чоловічі, і жіночі змагання відбулись у [[Racquet Club of Memphis]] у [[Мемфіс (Теннессі)|Мемфісі]] (США) і тривали з 24 лютого до 2 березня 2008 року.

== Переможниці та фіналістки ==
=== Одиночний розряд, чоловіки ===
{{main|Regions Morgan Keegan Championships 2008, одиночний розряд}}
{{flagicon|BEL}} '''[[Стів Дарсіс]]''' — {{flagicon|SWE}} [[Робін Содерлінг]] 6–3, 7–6(7–5)
* Для Дарсіса цн був 1-й титул за рік і 2-й - за кар'єру.

=== Одиночний розряд, жінки ===
{{main|Cellular South Cup 2008, одиночний розряд}}
{{flagicon|USA}} '''[[Ліндсі Девенпорт]]''' — {{flagicon|BLR}}  [[Говорцова Ольга Олексіївна|Ольга Говорцова]] 6–2, 6–1
*Для Девенпорт це був 2-й титул за сезон і 55-й - за кар'єру. Це була її друга перемога на цьому турнірі.

=== Парний розряд, чоловіки ===
{{main|Regions Morgan Keegan Championships 2008, парний розряд}}
{{flagicon|IND}} '''[[Магеш Бгупаті]]''' / {{flagicon|BAH}} '''[[Марк Ноулз (тенісист)|Марк Ноулз]]''' — {{flagicon|THA}} [[Санчай Ратіватана]] / {{flagicon|THA}} [[Сончат Ратіватана]], 7–6(7–5), 6–2

=== Парний розряд, жінки ===
{{main|Cellular South Cup 2008, парний розряд}}
{{flagicon|USA}} '''[[Ліндсі Девенпорт]]''' / {{flagicon|USA}} '''[[Ліза Реймонд]]''' — {{flagicon|USA}} [[Анджела Гейнс]] / {{flagicon|USA}} [[Машона Вашінгтон]], 6–3, 6–1

== Посилання ==
*[https://web.archive.org/web/20160902112444/http://www.rmkchampionships.com/1/home/ Official website]
*[http://www.protennislive.com/posting/2008/402/mds.pdf Men's Singles draw] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181014035255/http://www.protennislive.com/posting/2008/402/mds.pdf |date=14 жовтня 2018 }}
*[http://www.protennislive.com/posting/2008/402/mdd.pdf Men's Doubles draw] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181014035249/http://www.protennislive.com/posting/2008/402/mdd.pdf |date=14 жовтня 2018 }}
*[http://www.protennislive.com/posting/2008/402/qs.pdf Men's Qualifying Singles draw] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181007012448/http://www.protennislive.com/posting/2008/402/qs.pdf |date=7 жовтня 2018 }}
*{{cite web |url=http://www.wtatennis.com/SEWTATour-Archive/Archive/Draws/2008/1012.pdf |title=Women's Singles, Doubles and Qualifying Singles Draws |archiveurl=https://web.archive.org/web/20110811071715/http://www.wtatennis.com/SEWTATour-Archive/Archive/Draws/2008/1012.pdf |archivedate=2011-08-11}}

{{Турніри Regions Morgan Keegan Championships}}
{{Турніри Cellular South Cup}}
{{Тур ATP 2008}}
{{Тур WTA 2008}}

{{Портали|Теніс|Спорт}}

[[Категорія:Regions Morgan Keegan Championships and the Cellular South Cup 2008| ]]
[[Категорія:Тур ATP 2008|Regions Morgan Keegan Championships]]
[[Категорія:Тур WTA 2008|Cellular South Cup]]
[[Категорія:2008 в американському спорті]]

Дата: 24 лютого – 2 березня

За ліком: 33 (чоловіки) / 23-й (жінки)

Покриття: Тверде / закритий

Місце: Мемфіс (Теннессі), США

Арена: Racquet Club of Memphis


text:
# Бурабай (селище)
Бураба́й (каз. Бурабай) — селище у складі Бурабайського району Акмолинської області Казахстану. Адміністративний центр Боровської селищної адміністрації.

## Географія
Селище розташоване на Кокшетауській височині, на висоті 480 метрів, у сосновому лісі, за 20 км від залізничної станції Курорт-Борове. Клімато-кумисолікувальний курорт.
Клімат помірно континентальний, літо тепле. Невисокі гори, масив соснового лісу, великі озера (Велике Чебаче, Борове, Щуче, Май-Балик; останнє з мінералізованою хлоридо-сульфатною водою). Грязелікування. Показання: туберкульоз легень (в тому числі активні форми). Сезон — цілий рік.

## Населення
Населення — 3503 особи (2021; 4225 у 2009, 5523 у 1999, 7285 у 1989).

## Історія
11 січня 1939 року населений пункт при курорті Борове отримав статус курортного селища (смт) і назву Курорт Борове.
До 2005 року селище називалось Борове, у радянські часи мало статус селища міського типу.

## Видатні уродженці
- Бексултанов Муса Ельмурзаєвич — чеченський письменник.

title: Бурабай (селище)

wikitext:
{{Населений пункт Казахстану
| тип                    = селище
| назва                  = Бурабай
| місцева назва          = {{Lang-kk|Бурабай}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   = Боровое герб.png
| опис герба             =
| зображення             =
| зображення_розмір      = <!--300px -->
| зображення_підпис      =
| область                = [[акмолинська область|Акмолинська]]
| район                  = [[бурабайський район|Бурабайський]]
| округ                  =
| адміністрація          = [[боровська селищна адміністрація|Боровська]]
| засноване              =
| перша згадка           =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 3503 особи ([[2021]]{{KAZ-pop-stat-2021}})
| площа                  =
| ref-площа              =
| густота                =
| поштові індекси        =
| код                    =
|lat=
|long48
|lat_dir=N | lat_deg= 53 | lat_min= 04
           | lat_sec= 39
|lon_dir=E | lon_deg= 70 | lon_min= 18
           | lon_sec= 33
| карта розташування1    = Казахстан Акмолинська область
| висота                 =
| водойма                =
| етнікон                =
| станція                =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| голова                 =
| ремарки                =
}}

{{Otheruses|Бурабай}}

'''Бураба́й''' ({{Lang-kk|Бурабай}}) — [[селище]] у складі [[бурабайський район|Бурабайського району]] [[акмолинська область|Акмолинської області]] [[Казахстан]]у. Адміністративний центр [[боровська селищна адміністрація|Боровської селищної адміністрації]].

== Географія ==
Селище розташоване на [[Кокшетауська височина|Кокшетауській височині]], на висоті 480 метрів, у сосновому лісі, за 20 км від залізничної станції [[Курорт-Борове]]. Клімато-кумисолікувальний курорт.

Клімат помірно континентальний, літо тепле. Невисокі гори, масив соснового лісу, великі озера ([[Велике Чебаче]], [[Борове (озеро)|Борове]], [[Щуче]], [[Май-Балик]]; останнє з мінералізованою хлоридо-сульфатною водою). Грязелікування. Показання: [[туберкульоз легень]] (в тому числі активні форми). Сезон — цілий рік.

== Населення ==
Населення — 3503 особи ([[2021]]; 4225 у [[2009]], 5523 у [[1999]], 7285 у [[1989]]{{USSR-census1989}}).

== Історія ==
[[11 січня]] [[1939]] року населений пункт при курорті Борове отримав статус курортного селища (смт) і назву '''Курорт Борове'''.

До [[2005]] року селище називалось '''Борове'''<ref>https://adilet.zan.kz/rus/docs/V05B0003155</ref>, у радянські часи мало статус селища міського типу.

== Видатні уродженці ==
* [[Бексултанов Муса Ельмурзаєвич]] — чеченський письменник.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{УРЕ}}
* {{Карта|N-42-105}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=53.080930&lon=70.309925&z=13&m=b&show=/127859/uk/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200818012754/http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=53.080930&lon=70.309925&z=13&m=b&show=/127859/uk/ |date=18 серпня 2020 }}

{{бурабайський район}}

{{Kazakhstan-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Бурабайського району]]
[[Категорія:Селища Акмолинської області]]
[[Категорія:Курорти Казахстану]]
[[Категорія:Колишні селища міського типу Казахстану]]

title: Основні дані

Країна: Казахстан

Область: Акмолинська

Район: Бурабайський

Адміністрація: Боровська

Основні дані:
Карта
· Бурабай · Бурабай
Бурабай у Вікісховищі


text:
# Хуан Агудело
Хуан Агудело (англ. Juan Agudelo, нар. 23 листопада 1992, Манісалес) — американський футболіст, нападник нідерландського «Утрехта» та національної збірної США.

## Клубна кар'єра
Народився 23 листопада 1992 року в колумбійському місті Манісалес. У 7-річному віці перебрався з родиною до США, де згодом почав займатися футболом. Вихованець футбольної школи клубу «Нью-Йорк Ред Буллз». Дорослу футбольну кар'єру розпочав 2010 року в основній команді того ж клубу, в якій провів два сезони, взявши участь у 38 матчах чемпіонату.
Згодом з 2012 по 2013 рік грав у складі команд клубів «Чівас США» та «Нью-Інгленд Революшн».
На початку 2014 року уклав контракт з англійським «Сток Сіті», який відразу ж відда американця в оренду до нідерландського «Утрехта».

## Виступи за збірні
2008 року дебютував у складі юнацької збірної США, взяв участь у 16 іграх на юнацькому рівні, відзначившись 12 забитими голами.
2010 року залучався до складу молодіжної збірної США. На молодіжному рівні зіграв у 8 офіційних матчах, забив 2 голи.
Того ж 2010 року отримав свій перший виклик до національної збірної США, у складі якої відтоді провів 18 матчів.

## Досягнення
- Володар Золотого кубка КОНКАКАФ: 2017
- Срібний призер Золотого кубка КОНКАКАФ: 2011

title: Хуан Агудело

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Хуан Агудело
| зображення =
| підпис =
| повне-ім'я = Хуан Себастьян Агудело
| зріст = 187 см
| вага = 83 кг
| поточний-клуб  =  {{Прапорець|NED}} [[Утрехт (футбольний клуб)|«Утрехт»]]
| позиція = [[Нападник (футбол)|нападник]]
| номер  = 18
| юнацькі-роки = 2007–2009
| юнацькі-клуби ={{Прапорець|USA}} «[[Нью-Йорк Ред Буллз]]»
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2010–2012 | {{Прапорець|USA}} | «[[Нью-Йорк Ред Буллз]]» | 38 |6}}
{{Футболіст рядок 1|2012–2013 | {{Прапорець|USA}} | «[[Чівас США]]» | 29 |6}}
{{Футболіст рядок 0|2013 | {{Прапорець|USA}} | «[[Нью-Інгленд Революшн]]» | 7 |6}}
{{Футболіст рядок 1|2014 | {{Прапорець|ENG}} | «[[Сток Сіті]]» | 0 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2014– |{{оренда}}  {{Прапорець|NED}} | [[Утрехт (футбольний клуб)|«Утрехт»]] | 14 |3}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2008–2009 | {{Прапорець|USA}} | [[Юнацька збірна США з футболу|США U-17]] | 16 |12}}
{{Футболіст рядок 1|2010 | {{Прапорець|USA}} | [[Молодіжна збірна США з футболу|США U-20]] | 8 |2}}
{{Футболіст рядок 0|2010– | {{Прапорець|USA}} | [[збірна США з футболу|США]] | 18 |2}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 3 травня 2014
| збірна-поновлення = 3 травня 2014
}}
'''Хуан Агудело''' ({{lang-en|Juan Agudelo}}, {{н}} [[23 листопада]] [[1992]], [[Манісалес]]) — американський [[футболіст]], [[Нападник (футбол)|нападник]] нідерландського [[Утрехт (футбольний клуб)|«Утрехта»]] та [[збірна США з футболу|національної збірної США]].

== Клубна кар'єра ==
Народився [[23 листопада]] [[1992]] року в колумбійському місті [[Манісалес]]. У 7-річному віці перебрався з родиною до [[Сполучені Штати Америки|США]], де згодом почав займатися футболом. Вихованець футбольної школи клубу «[[Нью-Йорк Ред Буллз]]». Дорослу футбольну кар'єру розпочав 2010 року в основній команді того ж клубу, в якій провів два сезони, взявши участь у 38 матчах чемпіонату.

Згодом з 2012 по 2013 рік грав у складі команд клубів «[[Чівас США]]» та «[[Нью-Інгленд Революшн]]».

На початку 2014 року уклав контракт з англійським «[[Сток Сіті]]», який відразу ж відда американця в оренду до нідерландського [[Утрехт (футбольний клуб)|«Утрехта»]].

== Виступи за збірні ==
2008 року дебютував у складі [[Юнацька збірна США з футболу|юнацької збірної США]], взяв участь у 16 іграх на юнацькому рівні, відзначившись 12 забитими голами.

2010 року залучався до складу [[Молодіжна збірна США з футболу|молодіжної збірної США]]. На молодіжному рівні зіграв у 8 офіційних матчах, забив 2 голи.

Того ж 2010 року отримав свій перший виклик до [[збірна США з футболу|національної збірної США]], у складі якої відтоді провів 18 матчів.

== Досягнення ==
* [[Файл:CONCACAF - Gold Cup.svg|14пкс]] Володар [[Золотий кубок КОНКАКАФ|Золотого кубка КОНКАКАФ]]: [[Золотий кубок КОНКАКАФ 2017|2017]]
* Срібний призер [[Золотий кубок КОНКАКАФ|Золотого кубка КОНКАКАФ]]: [[Золотий кубок КОНКАКАФ 2011|2011]]

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Посилання ==
* [http://www.transfermarkt.it/it/-/aufeinenblick/spieler_131171|.html Профіль гравця на ''TransferMarkt'']{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} {{ref-it}}, {{ref-de}}, {{ref-en}}
* [http://www.national-football-teams.com/player/40658/Juan_Agudelo.html Статистика виступів на сайті ''national-football-teams.com''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140521214547/http://www.national-football-teams.com/player/40658/Juan_Agudelo.html |date=21 травня 2014 }} {{ref-en}}

{{Бібліоінформація}}
{{Склад збірної США на Золотому кубку КОНКАКАФ 2011}}
{{Склад збірної США на Золотому Кубку КОНКАКАФ 2017}}

{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Агудело Хуан}}
[[Категорія:Футболісти США]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної США з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Нью-Йорк Ред Буллз»]]
[[Категорія:Футболісти «Чивас США»]]
[[Категорія:Футболісти «Нью-Інгленд Революшн»]]
[[Категорія:Футболісти «Сток Сіті»]]
[[Категорія:Футболісти «Утрехта»]]
[[Категорія:Футбольні легіонери США]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Англії]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Нідерландах]]
[[Категорія:Спортсмени з Коннектикуту]]
[[Категорія:Спортсмени з Нью-Джерсі]]
[[Категорія:Натуралізовані громадяни США]]
[[Категорія:Колумбійські емігранти до США]]
[[Категорія:Футболісти «Бірмінгем Леджен»]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Хуан Себастьян Агудело

Народження: 23 листопада 1992 (32 роки)

Вага: 83 кг

Громадянство: США

Позиція: нападник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Утрехт»

title: Юнацькі клуби

«Нью-Йорк Ред Буллз»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Нью-Йорк Ред Буллз» · 38 · (6)

«Чівас США» · 29 · (6)

«Нью-Інгленд Революшн» · 7 · (6)

«Сток Сіті» · 0 · (0)

→ «Утрехт» · 14 · (3)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

США · 18 · (2)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 3 травня 2014.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 3 травня 2014.


text:
# Діто Шанідзе
Діто Шанідзе (8 лютого 1937 — 18 листопада 2010) — радянський важкоатлет.
Срібний призер Олімпійських Ігор 1968 (напівлегка вага), 1972 (напівлегка вага) років.

title: Діто Шанідзе

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Діто Шанідзе
| оригінал імені = Dito Shanidze
| зріст  =
| вага   =
| медалі = {{MedalSport | Чоловіча [[Важка атлетика на Олімпійських іграх|важка атлетика]] }}
{{MedalCountry |{{URS}} }}
{{MedalCompetition | [[Олімпійські ігри]] }}
{{MedalSilver | [[літні Олімпійські ігри 1968|Мехіко 1968]] | [[Важка атлетика на літніх Олімпійських іграх 1968 — до 60 кг (чоловіки)|напівлегка вага]] }}
{{MedalSilver | [[літні Олімпійські ігри 1972|Мюнхен 1972]] | [[Важка атлетика на літніх Олімпійських іграх 1972 — до 60 кг (чоловіки)|напівлегка вага]] }}
}}

'''Діто Шанідзе''' (8 лютого 1937 — 18 листопада 2010) — [[Радянський Союз|радянський]] [[Важка атлетика|важкоатлет]].
<!--ДосягненняПочаток (будь ласка, не видаляйте цей і наступний коментарі, вони потрібні ботові для оновленнь)-->Срібний призер Олімпійських Ігор [[Важка атлетика на літніх Олімпійських іграх 1968 — до 60 кг (чоловіки)|1968]] (напівлегка вага), [[Важка атлетика на літніх Олімпійських іграх 1972 — до 60 кг (чоловіки)|1972]] (напівлегка вага) років.
<!--ДосягненняКінець Код:OGS6872.-->

== Посилання ==
* [https://www.olympedia.org/athletes/56929 Діто Шанідзе на Olympedia.org]
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/Sh/Dito-Shanidze-1.html Діто Шанідзе на Sports-Reference.com]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{DEFAULTSORT:Шанідзе Діто}}
[[Категорія:Російські важкоатлети]]
[[Категорія:Радянські важкоатлети]]
[[Категорія:Радянські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Важкоатлети на літніх Олімпійських іграх 1972]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 1968]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 1972]]
[[Категорія:Олімпійські медалісти з важкої атлетики]]
[[Категорія:Важкоатлети на літніх Олімпійських іграх 1968]]

title: Загальна інформація

Громадянство: СРСР

Народження: 8 лютого 1937 · Дерчі, Q65287820?, Грузинська РСР, СРСР

Смерть: 18 листопада 2010 (73 роки) · Тбілісі, Грузія

title: Спорт

Вид спорту: важка атлетика

title: Олімпійські ігри

Срібло:
Мехіко 1968 · напівлегка вага
Мюнхен 1972 · напівлегка вага


text:
# Об'єкт Гербіга — Аро
Об'єкти Гербіга — Аро або Хербіга—Аро об'єкти (англ. Herbig–Haro object) — невеликі зони туманностей, які пов'язані з молодими зорями. Вони утворюються, коли газ, викинутий цими зорями, взаємодіє з навколишніми хмарами з газу та пилу на швидкості в декілька сотень кілометрів на секунду. Об'єкти Гербіга — Аро характерні для областей формування зір; інколи вони спостерігаються біля поодиноких зір — витягнутими вздовж їх осі обертання.
Об'єкти Гербіга — Аро — тимчасові утворення, максимальний час існування яких — декілька тисяч років. Вони розвиваються практично «миттєво»: на знімках, які зроблені навіть з невеликими інтервалами, помітно їх високу швидкість руху крізь міжзоряне середовище від материнської зорі. За допомогою телескопа Габбла, можна спостерігати складну еволюцію цих зон за період усього декілька років: у той час як одні частини їх тьмяніють, інші — стають яскравішими, зіштовхуючись із грудкуватою речовиною міжзоряного середовища.
Вперше ці об'єкти спостерігав Шерберн Веслі Бернгем наприкінці XIX століття, а як окремий тип емісійних туманностей вони були виділені Джорджем Гербігом і Гільєрмо Аро у 1940-х роках. Гербіг і Аро, проводячи дослідження процесу зореутворення, вперше проаналізували ці об'єкти й зрозуміли, що такі зони є побічним продуктом процесу утворення зір.

## Відкриття та історія спостережень
Вперше такий об'єкт спостерігав в кінці XIX століття Ш. Бернгем, коли біля зорі Т Тельця за допомогою 36-дюймового рефрактора в Лікській обсерваторії він помітив невелику туманну хмару. У той час цей об'єкт, пізніше названий туманністю Бернема, був каталогізований лише як емісійна туманність, і не був віднесений до окремого класу астрономічних об'єктів. Але було встановлено, що Т Тельця — дуже молода й змінна зоря, яка не досягла стану гідростатичної рівноваги між гравітаційним стисканням та виділенням енергії в її надрах. Пізніше вона стала прототипом подібних зір.
Наступні 50 років після відкриття Бернгема було знайдено декілька схожих туманностей, настільки малих, що їх було майже нереально відрізнити від зір. Аро і Гербіг незалежно один від одного провели низку спостережень цих об'єктів протягом 1940-х років. Гербіг, вивчаючи туманність Бернема, встановив, що вона має незвичний спектр, з чіткими лініями Гідрогену, Сульфуру та Оксигену; а Аро виявив, що всі ці об'єкти невидимі в інфрачервоному діапазоні.
Через деякий час Гербіг та Аро зустрілися на астрономічній конференції в Тусоні, штат Аризона. Спочатку Гербіг не дуже переймався вивченими ним об'єктами, зосередивши увагу на сусідніх зорях, але результати спостережень Аро його зацікавили, і він вирішив провести ретельніше дослідження цих зон. Радянський астроном Віктор Амбарцумян запропонував називати їх об'єктами Гербіга — Аро. Також, ґрунтуючись на тому факті, що вони спостерігаються біля молодих зір, вік яких не перевищує декілька сотень тисяч років, він висунув гіпотезу, що вони можуть являти собою ранню стадію утворення зір типу T Тельця.
Дослідження показали, що області Гербіга — Аро високоіонізовані, тому спочатку виникло припущення, що в них можуть міститися гарячі зорі та зорі, які мають низьку світність. Але відсутність інфрачервоного випромінювання означало, що всередині них не може бути зір, оскільки зорі випромінювали б інфрачервоне світло. Пізніше було висловлено ще одне припущення — що в цих зонах можуть бути протозорі, але воно також не підтвердилося. Нарешті, стало зрозуміло, що об'єкти Гербіга — Аро утворюються з речовини, яка викидається довколишніми зорями на ранній стадії їх формування, та зіштовхується на надзвуковій швидкості з речовиною міжзоряного середовища, а ударні хвилі роблять ці хмари видимими.
На початку 1980-х спостереження виявили, що природа цих об'єктів пов'язана з викидами речовини. Це привело до розуміння того, що викинута речовина, яка утворює ці туманності, високою мірою колімована (зведена у вузькі потоки). У перші декілька сотень тисяч років свого існування зорі часто оточені акреційними дисками, які утворені падаючим на зорі газом, а висока швидкість обертання внутрішніх частин диску приводить до викидів частково іонізованої плазми, які спрямовані перпендикулярно до площини диску, — так званим полярним струменевим потоком. Коли такі викиди зіштовхуються з речовиною з міжзоряного середовища, виникають зони яскравого випромінювання, які характерні для об'єктів Гербіга — Аро.

## Фізичні характеристики
Випромінювання об'єктів Гербіга — Аро викликано взаємодією ударних хвиль з міжзоряним середовищем, але їх рух доволі складний. Згідно з доплерівським зміщенням, визначена швидкість поширення речовини туманностей — декілька сотень кілометрів на секунду, але емісійні лінії в їх спектрах занадто слабкі для того, щоб утворюватися при зіткненнях на таких високих швидкостях. Це означає, ймовірно, що речовина міжзоряного середовища, з якою зіштовхується речовина з туманності, теж рухається в напрямку від материнської зірки, хоча й з меншою швидкістю.
Передбачається, що загальна маса речовини, з якої складається типовий об'єкт Гербіга — Аро, — порядку 1-20 земних мас, що дуже мало порівняно з масою зір. Температура речовини в цих об'єктах, — 8000-12000 К, приблизно рівна температурі інших іонізованих туманностей — зон H II та планетарних туманностей. Густина речовини тут вища — від декількох тисяч до десятків тисяч частинок на см³, тоді як для зон H II і планетарних туманностей густина, як правило, менша 1000 частинок/см³. Об'єкти Гербіга — Аро складаються в основному із Гідрогену та Гелію, з їх співвідношенням за масою приблизно 3:1. Важкі елементи становлять менше 1 % маси цих туманностей, зазвичай їх відносний склад приблизно такий, як у сусідніх зір.
У найближчих до зір зонах іонізовано приблизно 20—30 % газу, але ця величина зменшується зі збільшенням відстані. Це означає, що на ранніх етапах речовина перебуває в стані іонізації, а в міру віддалення від зорі процес рекомбінації переважає над процесом іонізації (в результаті зіткнень). Проте ударні хвилі на «передових» межах викиду можуть знову іонізувати деяку кількість речовини, в результаті чого можна спостерігати в цих зонах яскраві куполоподібні форми.

## Кількість і розподіл
На сьогоднішній день[коли?] відкрито більше 400 об'єктів Гербіга — Аро або їх груп. Ці об'єкти характерні для зон H II, в яких відбувається активне формування зір, і навіть часто спостерігаються там великим групами. Зазвичай їх можна бачити біля глобул Бока (темних туманностей, всередині яких приховані дуже молоді зорі), причому, часто об'єкти Гербіга — Аро утворюються саме з них. Нерідко спостерігаються декілька об'єктів Гербіга — Аро біля одного енергетичного джерела — тоді вони розташовані ланцюжком вздовж осі обертання материнської зорі.
Кількість відомих об'єктів Гербіга — Аро стрімко зросла за останні декілька років, але передбачається, що вона все ще занадто мала порівняно з їх загальною кількістю в нашій Галактиці. За приблизними оцінками їх кількість може сягати 150 000, але більшість із них перебуває занадто далеко, щоб спостерігати їх сучасними астрономічними інструментами. Більшість об'єктів Гербіга — Аро лежить у межах 0,5 парсека від материнської зорі, і лише декілька розташовані далі 1 парсека. У деяких випадках можна спостерігати таку туманність, яка віддалена на декілька парсек від зорі, що означає, можливо, що міжзоряне середовище в цьому місці має низьку густину, дозволяючи об'єкту Гербіга — Аро рухатися далі перед тим, як він розсіється.

## Власний рух і мінливість
Дані спектроскопії вказують на те, що об'єкти Гербіга — Аро віддаляються від материнських зірок зі швидкістю від 100 до 1000 км/с. В останні роки по фотографіях з високою роздільною здатністю з телескопа Габбла, які зроблені з інтервалом у декілька років, був відзначено власний рух багатьох об'єктів Гербіга — Аро. Ці дані дозволили також оцінити розміри декількох таких об'єктів по методу паралакса розширення[джерело?].
Віддаляючись від зорі, об'єкти Гербіга — Аро значно видозмінюються, а їх яскравість змінюється за періоди всього в декілька років. Окремі «вузлики» туманності можуть збільшувати або зменшувати свою яскравість, зникати зовсім або з'являтися. Ці зміни обумовлені взаємодією потоків речовини туманності або з міжзоряним середовищем, або між собою (всередині туманності), якщо два такі потоки рухаються з різною швидкістю.
Виверження речовини з материнської зорі являє собою скоріше серію викидів, ніж постійний потік. Викиди, які спрямовані в один бік, можуть мати різну швидкість, тому взаємодії між різними викидами створюють так звані «робочі поверхні», де потоки газів зіштовхуються й утворюють ударні хвилі.

## Материнські зорі
Усі зорі, які відповідальні за утворення об'єктів Гербіга — Аро, мають дуже малий вік, наймолодші з них — все ще протозорі, які тільки утворюються з навколишнього газу. Астрономи поділяють ці зорі на 4 класи: 0, I, II, III — залежно від інтенсивності їх випромінювання в інфрачервоному діапазоні. Чим сильніше інфрачервоне випромінювання, тим більше холодної речовини оточує зорю, тобто, зоря все ще перебуває на стадії формування. Така нумерація класів виникає через те, що об'єкти класу 0 (наймолодші) ще не відкриті, у той час як класи I, II і III уже визначені.
Зорі класу 0 мають вік всього лише декілька тисяч років — вони настільки молоді, що в їх надрах ще не почався ядерний синтез. Вони світяться за рахунок вивільнення гравітаційної потенційної енергії при падінні на них речовини. Термоядерні реакції починаються в надрах зір класу I, але при цьому газ і пил навколишньої туманності все ще продовжують осідати на поверхню зорі. На цій стадії вони зазвичай приховані в густих хмарах туманності, яка поглинає все їх видиме світло, тому такі зорі видимі тільки в інфрачервоному і радіодіапазоні. Акреція газу й пилу майже повністю завершується у зір класу II, але на цій стадії вони ще оточені акреційним диском. Нарешті, у зір класу III диск зникає, залишаючи після себе лише залишковий слід.
Спостереження показують, що майже 80 % зір, які утворюють об'єкти Гербіга — Аро — подвійні або кратні зоряні системи. Цей процент значно вищий, ніж аналогічний показник для зір із низькою масою з головної послідовності. Це може означати, що в подвійних систем є великий шанс сформувати об'єкт Гербіга — Аро, і є докази, що найбільші такі об'єкти утворюються при розпаді кратних систем. Вважається, що більшість зір формують кратні системи, але значна частина з них через гравітаційну взаємодію з близькими зорями та щільними хмарами газу розпадається перед тим, як вони досягають головної послідовності.

## Інфрачервоні «двійники»
Об'єкти Гербіга — Аро, які належать дуже молодим зорям, або дуже масивним протозорям, часто приховані від спостереження у видимому діапазоні хмарами з газу та пилу, з яких ці зорі й утворюються. Ця навколишня темна речовина може послаблювати видиме світло в десятки й сотні разів. Такі приховані об'єкти можна спостерігати лише в інфрачервоному й радіодіапазонах, досліджуючи спектральні компоненти, які відповідають розігрітому молекулярному водню (H2) або гарячому моноксиду вуглецю (CO).
За останні роки ІЧ-фотографії виявили десятки прикладів «інфрачервоних об'єктів Гербіга — Аро». Більшість з них мають форму хвиль, які розходяться від носа (голови) човна, тому такі утворення ще називають молекулярними головними ударними хвилями (англ. bow shocks). Як і об'єкти Гербіга — Аро, ці надзвукові ударні хвилі виникають від колімованих потоків речовини з обох полюсів протозорі. Вони буквально змітають щільний навколишній молекулярний газ за собою, створюючи потік речовини, який називається біполярним потоком газу. Інфрачервоні ударні хвилі мають швидкість декілька сотень кілометрів на секунду і нагрівають газ до сотень або навіть тисяч Кельвінів. Внаслідок того, що ці об'єкти пов'язані з наймолодшими зорями, у яких акреція особливо сильна, інфрачервоні ударні хвилі породжуються більш потужними полярними потоками, ніж їх видимі «колеги».
Фізика інфрачервоних ударних хвиль в основному аналогічна тій, що спостерігається в об'єктах Гербіга — Аро; це й зрозуміло, оскільки ці об'єкти здебільшого подібні. Різниця тут лише в параметрах, які властиві полярним потокам і навколишній речовині: ударні хвилі змушують в одному випадку атоми та іони випромінювати в видимому світлі, а в іншому — уже молекули — в інфрачервоному діапазоні.

title: Об'єкт Гербіга — Аро

wikitext:
[[Файл:HST_HH47_image.jpg|праворуч|міні|518x518пкс|Об'єкт Гербіга — Аро [[HH 47]], фото [[Телескоп Габбла|телескопа Габбла]]. Відрізок позначає відстань в 1000 [[Астрономічна одиниця|астрономічних одиниць]] (приблизно 20 діаметрів [[Сонячна система|Сонячної системи]]).]]
'''Об'єкти Гербіга — Аро''' або '''Хербіга—Аро об'єкти'''<ref>[https://astro.lnu.edu.ua/astro/ Астрономічний енциклопедичний словник, ст. 510]</ref> ({{lang-en|Herbig–Haro object}}) — невеликі зони [[Туманність|туманностей]], які пов'язані з молодими [[Зоря|зорями]]. Вони утворюються, коли газ, викинутий цими зорями, взаємодіє з навколишніми хмарами з газу та пилу на [[Швидкість|швидкості]] в декілька сотень кілометрів на секунду. Об'єкти Гербіга — Аро характерні для областей [[Формування зірок|формування зір]]; інколи вони спостерігаються біля поодиноких зір — витягнутими вздовж їх [[Вісь обертання|осі обертання]].

Об'єкти Гербіга — Аро — тимчасові утворення, максимальний час існування яких — декілька тисяч років. Вони розвиваються практично «миттєво»: на знімках, які зроблені навіть з невеликими інтервалами, помітно їх високу швидкість руху крізь [[міжзоряне середовище]] від материнської зорі. За допомогою [[Габбл (телескоп)|телескопа Габбла]], можна спостерігати складну еволюцію цих зон за період усього декілька років: у той час як одні частини їх тьмяніють, інші — стають яскравішими, зіштовхуючись із грудкуватою речовиною міжзоряного середовища.

Вперше ці об'єкти спостерігав [[Шерберн Веслі Бернгем]] наприкінці [[XIX століття]], а як окремий тип [[Емісійна туманність|емісійних туманностей]] вони були виділені [[Джордж Гербіґ|Джорджем Гербігом]] і [[Гільєрмо Аро]] у 1940-х роках. Гербіг і Аро, проводячи дослідження процесу [[зореутворення]], вперше проаналізували ці об'єкти й зрозуміли, що такі зони є побічним продуктом процесу утворення зір.

== Відкриття та історія спостережень ==
Вперше такий об'єкт спостерігав в кінці XIX століття [[Шерберн Веслі Бернгем|Ш. Бернгем]], коли біля зорі [[Т Тельця]] за допомогою 36-дюймового [[Рефрактор|рефрактора]] в [[Лікська обсерваторія|Лікській обсерваторії]] він помітив невелику туманну хмару. У той час цей об'єкт, пізніше названий туманністю Бернема, був каталогізований лише як емісійна туманність, і не був віднесений до окремого класу [[Астрономічний об'єкт|астрономічних об'єктів]]. Але було встановлено, що [[Т Тельця]] — дуже молода й [[Змінні зорі|змінна зоря]], яка не досягла стану [[Гідростатична рівновага|гідростатичної рівноваги]] між [[Гравітаційний колапс|гравітаційним стисканням]] та [[Ядерний синтез|виділенням енергії]] в її надрах. Пізніше вона стала прототипом [[Зорі типу T Тельця|подібних зір]].

[[Файл:HH object diagram.svg|thumb|left|185px|Схема утворення об'єктів Гербіга — Аро.]]

Наступні 50 років після відкриття Бернгема було знайдено декілька схожих туманностей, настільки малих, що їх було майже нереально відрізнити від зір. Аро і Гербіг незалежно один від одного провели низку спостережень цих об'єктів протягом 1940-х років. Гербіг, вивчаючи туманність Бернема, встановив, що вона має незвичний [[Електромагнітний спектр|спектр]], з чіткими [[Спектральна лінія|лініями]] [[Водень|Гідрогену]], [[Сірка|Сульфуру]] та [[Оксиген]]у; а Аро виявив, що всі ці об'єкти невидимі в [[Інфрачервоне випромінювання|інфрачервоному діапазоні]].

Через деякий час Гербіг та Аро зустрілися на астрономічній конференції в [[Тусон (Аризона)|Тусоні]], штат [[Аризона]]. Спочатку Гербіг не дуже переймався вивченими ним об'єктами, зосередивши увагу на сусідніх зорях, але результати спостережень Аро його зацікавили, і він вирішив провести ретельніше дослідження цих зон. Радянський астроном [[Амбарцумян Віктор Амазаспович|Віктор Амбарцумян]] запропонував називати їх об'єктами Гербіга — Аро. Також, ґрунтуючись на тому факті, що вони спостерігаються біля молодих зір, вік яких не перевищує декілька сотень тисяч років, він висунув [[Гіпотеза|гіпотезу]], що вони можуть являти собою ранню стадію утворення [[зорі типу T Тельця|зір типу T Тельця]].

Дослідження показали, що області Гербіга — Аро [[Іонізація|високоіонізовані]], тому спочатку виникло припущення, що в них можуть міститися гарячі зорі та зорі, які мають низьку [[Світність астрономічних об'єктів|світність]]. Але відсутність інфрачервоного випромінювання означало, що всередині них не може бути зір, оскільки зорі випромінювали б інфрачервоне світло. Пізніше було висловлено ще одне припущення — що в цих зонах можуть бути [[Протозоря|протозорі]], але воно також не підтвердилося. Нарешті, стало зрозуміло, що об'єкти Гербіга — Аро утворюються з речовини, яка викидається довколишніми зорями на ранній стадії їх формування, та зіштовхується на [[Надзвукова швидкість|надзвуковій швидкості]] з речовиною [[міжзоряне середовище|міжзоряного середовища]], а [[Ударна хвиля|ударні хвилі]] роблять ці хмари видимими<ref>{{статья|автор=Reipurth B.; Heathcote S.|заглавие=50 років вивчення об'єктів Гербіга — Аро. Від відкриття до телескопа «Габбл», потік Гербіга — Аро й народження зірок|оригинал=50 Years of Herbig–Haro Research. From discovery to HST, Herbig-Haro Flows and the Birth of Stars|ссылка=|автор издания=|издание=IAU Symposium No. 182|тип=|место=|издательство=Kluwer Academic Publishers|год=1997|выпуск=|том=|номер=|страницы=3—18|isbn=}}</ref>.

На початку 1980-х спостереження виявили, що природа цих об'єктів пов'язана з викидами речовини. Це привело до розуміння того, що викинута речовина, яка утворює ці туманності, високою мірою колімована (зведена у вузькі потоки). У перші декілька сотень тисяч років свого існування зорі часто оточені [[Акреційний диск|акреційними дисками]], які утворені падаючим на зорі газом, а висока швидкість обертання внутрішніх частин диску приводить до викидів частково іонізованої [[Плазма (агрегатний стан)|плазми]], які спрямовані перпендикулярно до площини диску, — так званим [[Полярний струменевий потік|полярним струменевим потоком]]. Коли такі викиди зіштовхуються з речовиною з міжзоряного середовища, виникають зони яскравого [[Електромагнітна хвиля|випромінювання]], які характерні для об'єктів Гербіга — Аро.<ref>{{статья|автор=Bally J.; Morse J.; Reipurth B.|заглавие=Народження зірок, джети Гербіга — Аро, акреція і протопланетарні диски. Наука і телескоп «Габбл» — II|оригинал=The Birth of Stars: Herbig-Haro Jets, Accretion and Proto-Planetary Disks, Science with the Hubble Space Telescope — II|ссылка=|автор издания=|издание=|тип=|место=|издательство=|год=1995|выпуск=|том=|номер=|страницы=|isbn=}}</ref>

== Фізичні характеристики ==
[[Файл:HH1 and HH2 imaged by WFPC2.jpg|thumb|250px|Об'єкти Гербіга — Аро [[HH 1]] і [[HH 2]] розташовані на відстані близько одного світлового року один від одного симетрично відносно молодої зорі, яка випромінює речовину вздовж своєї полярної осі.]]

Випромінювання об'єктів Гербіга — Аро викликано взаємодією ударних хвиль з міжзоряним середовищем, але їх рух доволі складний. Згідно з [[Ефект Доплера|доплерівським зміщенням]], визначена швидкість поширення речовини туманностей — декілька сотень кілометрів на секунду, але емісійні лінії в їх спектрах занадто слабкі для того, щоб утворюватися при зіткненнях на таких високих швидкостях. Це означає, ймовірно, що речовина міжзоряного середовища, з якою зіштовхується речовина з туманності, теж рухається в напрямку від материнської зірки, хоча й з меншою швидкістю.<ref>{{статья|автор=Dopita M.|заглавие=Об'єкти Гербіга—Аро в туманності Гама|оригинал=The Herbig-Haro objects in the GUM Nebula|ссылка=|автор издания=|издание=Astronomy and Astrophysics|тип=|место=|издательство=|год=1978|выпуск=|том=63|номер=1—2|страницы=237—241|isbn=}}</ref>

Передбачається, що загальна маса речовини, з якої складається типовий об'єкт Гербіга — Аро, — порядку 1-20 [[Земля|земних мас]], що дуже мало порівняно з масою зір.<ref name="brugel">{{статья|автор=Brugel E. W.; Boehm K. H.; Mannery E.|заглавие=Емісійні спектри об’єктів Гербіга—Аро|оригинал=Emission line spectra of Herbig-Haro objects|ссылка=|автор издания=|издание=Astrophysical Journal Supplement Series|тип=|место=|издательство=|год=1981|выпуск=|том=47|номер=|страницы=117—138|isbn=}}</ref> Температура речовини в цих об'єктах, — 8000-12000 [[Кельвін (одиниця)|К]], приблизно рівна температурі інших іонізованих туманностей — [[Зони H II|зон H II]] та [[Планетарна туманність|планетарних туманностей]]. Густина речовини тут вища — від декількох тисяч до десятків тисяч частинок на см³, тоді як для зон H II і планетарних туманностей густина, як правило, менша 1000 частинок/см³.<ref>{{статья|автор=Bacciotti F., Eislöffel J.|заглавие=Іонізація і густина вздовж потоків в об’єктах Гербіга—Аро|оригинал=Ionization and density along the beams of Herbig-Haro jets|ссылка=|автор издания=|издание=Astronomy and Astrophysics|тип=|место=|издательство=|год=1999|выпуск=|том=342|номер=|страницы=717—735|isbn=}}</ref> Об'єкти Гербіга — Аро складаються в основному із [[Водень|Гідрогену]] та [[Гелій|Гелію]], з їх співвідношенням за масою приблизно 3:1. [[Металічність|Важкі елементи]] становлять менше 1 % маси цих туманностей, зазвичай їх відносний склад приблизно такий, як у сусідніх зір.<ref name="brugel"/>

У найближчих до зір зонах іонізовано приблизно 20—30 % газу, але ця величина зменшується зі збільшенням відстані. Це означає, що на ранніх етапах речовина перебуває в стані іонізації, а в міру віддалення від зорі процес рекомбінації переважає над процесом іонізації (в результаті зіткнень). Проте ударні хвилі на «передових» межах викиду можуть знову іонізувати деяку кількість речовини, в результаті чого можна спостерігати в цих зонах яскраві куполоподібні форми.

== Кількість і розподіл ==
На сьогоднішній день{{коли?}} відкрито більше 400 об'єктів Гербіга — Аро або їх груп. Ці об'єкти характерні для [[Зони H II|зон H II]], в яких відбувається активне [[Формування зірок|формування зір]], і навіть часто спостерігаються там великим групами. Зазвичай їх можна бачити біля [[Глобула Бока|глобул Бока]] ([[Темна туманність|темних туманностей]], всередині яких приховані дуже молоді зорі), причому, часто об'єкти Гербіга — Аро утворюються саме з них. Нерідко спостерігаються декілька об'єктів Гербіга — Аро біля одного енергетичного джерела — тоді вони розташовані ланцюжком вздовж осі обертання материнської зорі.

Кількість відомих об'єктів Гербіга — Аро стрімко зросла за останні декілька років, але передбачається, що вона все ще занадто мала порівняно з їх загальною кількістю в [[Чумацький Шлях|нашій Галактиці]]. За приблизними оцінками їх кількість може сягати 150 000<ref>{{статья|автор=Giulbudagian A. L.|заглавие=Про взаємозв'язок між об’єктами Гербіга — Аро і спалахуючими зорями в околицях Сонця|оригинал=On a connection between Herbig-Haro objects and flare stars in the neighborhood of the sun|ссылка=|автор издания=|издание=|тип=|место=|издательство=|год=1984|выпуск=|том=20|номер=|страницы=277—281|isbn=}}</ref>, але більшість із них перебуває занадто далеко, щоб спостерігати їх сучасними [[Астрономічні інструменти|астрономічними інструментами]]. Більшість об'єктів Гербіга — Аро лежить у межах 0,5 парсека від материнської зорі, і лише декілька розташовані далі 1 [[Парсек|парсека]]. У деяких випадках можна спостерігати таку туманність, яка віддалена на декілька парсек від зорі, що означає, можливо, що міжзоряне середовище в цьому місці має низьку густину, дозволяючи об'єкту Гербіга — Аро рухатися далі перед тим, як він розсіється.

== Власний рух і мінливість ==
Дані [[Спектральний аналіз|спектроскопії]] вказують на те, що об'єкти Гербіга — Аро віддаляються від материнських зірок зі швидкістю від 100 до 1000 км/с. В останні роки по фотографіях з високою роздільною здатністю з телескопа Габбла, які зроблені з інтервалом у декілька років, був відзначено власний рух багатьох об'єктів Гербіга — Аро. Ці дані дозволили також оцінити розміри декількох таких об'єктів по методу [[паралакс розширення|паралакса розширення]]{{Джерело?}}.

Віддаляючись від зорі, об'єкти Гербіга — Аро значно видозмінюються, а їх яскравість змінюється за періоди всього в декілька років. Окремі «вузлики» туманності можуть збільшувати або зменшувати свою яскравість, зникати зовсім або з'являтися. Ці зміни обумовлені взаємодією потоків речовини туманності або з [[Міжзоряне середовище|міжзоряним середовищем]], або між собою (всередині туманності), якщо два такі потоки рухаються з різною швидкістю.

Виверження речовини з материнської зорі являє собою скоріше серію викидів, ніж постійний потік. Викиди, які спрямовані в один бік, можуть мати різну швидкість, тому взаємодії між різними викидами створюють так звані «робочі поверхні», де потоки газів зіштовхуються й утворюють ударні хвилі.

== Материнські зорі ==
[[Файл:Herbig-Haro object HH32.jpg|thumb|right|200px|[[HH 32]] — один із найяскравіших об'єктів Гербіга — Аро.]]

Усі зорі, які відповідальні за утворення об'єктів Гербіга — Аро, мають дуже малий вік, наймолодші з них — все ще [[Протозоря|протозорі]], які тільки утворюються з навколишнього газу. Астрономи поділяють ці зорі на 4 класи: 0, I, II, III — залежно від інтенсивності їх випромінювання в інфрачервоному діапазоні.<ref>{{статья|автор=Lada C. J.|заглавие=Формування зір — від OB-асоціацій до протозір, в областях формування зір|оригинал=Star formation - From OB associations to protostars|ссылка=|автор издания=|издание=Star forming regions; Proceedings of the Symposium, Tokyo, Japan, Nov. 11—15, 1985 (A87-45601 20-90)|тип=|место=|издательство=Dordrecht, D. Reidel Publishing Co.|год=1987|выпуск=|том=|номер=|страницы=1—17|isbn=|bibcode=1987IAUS..115....1L}}</ref> Чим сильніше [[Інфрачервоне випромінювання|інфрачервоне випромінювання]], тим більше холодної речовини оточує зорю, тобто, зоря все ще перебуває на стадії формування. Така нумерація класів виникає через те, що об'єкти класу 0 (наймолодші) ще не відкриті, у той час як класи I, II і III уже визначені.

Зорі класу 0 мають вік всього лише декілька тисяч років — вони настільки молоді, що в їх надрах ще не почався [[Ядерний синтез|ядерний синтез]]. Вони світяться за рахунок вивільнення [[Гравітаційна енергія|гравітаційної потенційної енергії]] при падінні на них речовини.<ref>{{статья|автор=Andre P.; Ward-Thompson D.; Barsony M.|заглавие=Субміліметрові спектральні спостереження зорі ρ Змієносця A — Кандидат у протозорі VLA 1623 і дозоряні скупчення|оригинал=Submillimeter continuum observations of Rho Ophiuchi A - The candidate protostar VLA 1623 and prestellar clumps|ссылка=|автор издания=|издание=Astrophysical Journal|тип=|место=|издательство=|год=1993|выпуск=|том=406|номер=|страницы=122—141|isbn=|bibcode=1993ApJ...406..122A}}</ref> Термоядерні реакції починаються в надрах зір класу I, але при цьому газ і пил навколишньої туманності все ще продовжують осідати на поверхню зорі. На цій стадії вони зазвичай приховані в густих хмарах туманності, яка поглинає все їх [[Видиме світло|видиме світло]], тому такі зорі видимі тільки в інфрачервоному і [[Радіохвилі|радіодіапазоні]]. Акреція газу й пилу майже повністю завершується у зір класу II, але на цій стадії вони ще оточені [[акреційний диск|акреційним диском]]. Нарешті, у зір класу III диск зникає, залишаючи після себе лише залишковий слід.

Спостереження показують, що майже 80 % зір, які утворюють об'єкти Гербіга — Аро — [[Подвійна зоря|подвійні]] або [[Кратна зоря|кратні]] [[Зоряна система|зоряні системи]]. Цей процент значно вищий, ніж аналогічний показник для зір із низькою масою з [[Головна послідовність|головної послідовності]]. Це може означати, що в подвійних систем є великий шанс сформувати об'єкт Гербіга — Аро, і є докази, що найбільші такі об'єкти утворюються при розпаді кратних систем. Вважається, що більшість зір формують кратні системи, але значна частина з них через [[Гравітація|гравітаційну взаємодію]] з близькими зорями та щільними хмарами газу розпадається перед тим, як вони досягають головної послідовності.<ref>{{статья|автор=Reipurth B.; Rodríguez L. F.; Anglada G.; Bally J.|заглавие=Радіо-викиди з протозоряних об'єктів|оригинал=Radio Continuum Jets from Protostellar Objects|ссылка=|автор издания=|издание=Astronomical Journal|тип=|место=|издательство=|год=2004|выпуск=|том=127|номер=|страницы=1736—1746|isbn=}}</ref>

== Інфрачервоні «двійники» ==
[[Файл:Orion-jet-JHH2.jpg|thumb|left|200px|Інфрачервоне зображення головних ударних хвиль від біполярних потоків газу в [[Оріон (сузір'я)|Оріоні]].]]

Об'єкти Гербіга — Аро, які належать дуже молодим зорям, або дуже масивним протозорям, часто приховані від спостереження у видимому діапазоні хмарами з газу та пилу, з яких ці зорі й утворюються. Ця навколишня темна речовина може послаблювати видиме світло в десятки й сотні разів. Такі приховані об'єкти можна спостерігати лише в [[Інфрачервоне випромінювання|інфрачервоному]] й [[Радіохвилі|радіодіапазонах]]<ref>{{статья|автор=Davis C. J.; Eisloeffel J.|заглавие=Візуалізація в ближній інфрачервоній області молекул H2 згідно потоків молекул (CO) від молодих зірок|оригинал=Near-infrared imaging in H2 of molecular (CO) outflows from young stars|ссылка=|автор издания=|издание=Astronomy and Astrophysics|тип=|место=|издательство=|год=1995|выпуск=|том=300|номер=|страницы=851—869|isbn=}}</ref>, досліджуючи [[Спектроскопія|спектральні компоненти]], які відповідають розігрітому молекулярному [[Водень|водню]] (H2) або гарячому [[Монооксид вуглецю|моноксиду вуглецю]] (CO).

За останні роки ІЧ-фотографії виявили десятки прикладів «інфрачервоних об'єктів Гербіга — Аро». Більшість з них мають форму хвиль, які розходяться від носа (голови) човна, тому такі утворення ще називають молекулярними головними ударними хвилями ({{lang-en|bow shocks}}). Як і об'єкти Гербіга — Аро, ці надзвукові ударні хвилі виникають від колімованих потоків речовини з обох полюсів протозорі. Вони буквально змітають щільний навколишній молекулярний газ за собою, створюючи потік речовини, який називається [[біполярний потік газу|біполярним потоком газу]]. Інфрачервоні ударні хвилі мають швидкість декілька сотень кілометрів на секунду і нагрівають газ до сотень або навіть тисяч [[Кельвін (одиниця)|Кельвінів]]. Внаслідок того, що ці об'єкти пов'язані з наймолодшими зорями, у яких [[Акреція (космос)|акреція]] особливо сильна, інфрачервоні ударні хвилі породжуються більш потужними полярними потоками, ніж їх видимі «колеги».

Фізика інфрачервоних ударних хвиль в основному аналогічна тій, що спостерігається в об'єктах Гербіга — Аро; це й зрозуміло, оскільки ці об'єкти здебільшого подібні. Різниця тут лише в параметрах, які властиві полярним потокам і навколишній речовині: ударні хвилі змушують в одному випадку [[Атом|атоми]] та [[Іон|іони]] випромінювати в видимому світлі, а в іншому — уже [[Молекула|молекули]] — в інфрачервоному діапазоні.<ref>{{статья|автор=Smith M. D., Khanzadyan T., Davis C. J.|заглавие=Анатомія головної ударної хвилі в об'єкті Гербіга—Аро [[HH 7]]|оригинал=Anatomy of the Herbig-Haro object HH 7 bow shock|ссылка=|автор издания=|издание=Monthly Notices of the Royal Astronomical Society|тип=|место=|издательство=|год=2003|выпуск=|том=339|номер=|страницы=524—536|isbn=}}</ref>

== Джерела ==
{{Навігація|Портал=Астрономія|Вікісховище=Category:Herbig-Haro objects}}
{{примітки}}

{{Зорі}}

[[Категорія:Зоряна еволюція]]
[[Категорія:Туманності]]

П: Портал «Астрономія»

CMNS: Файли у Вікісховищі?


text:
# Серро-Інкауасі
Серро-Інкауасі (ісп. Cerro Incahuasi або Cerro de Incahuasi) — гора з кількома вершинами в чилійському регіоні Антофаґаста біля кордону з Аргентиною та перевалу Сіко.

title: Серро-Інкауасі

wikitext:
{{otheruses|Інкауасі}}
{{Infobox Mountain
|Name = Серро-Інкауасі<br />''Cerro Incahuasi''
|Photo= Miscanti Lagoon near San Pedro de Atacama Chile Luca Galuzzi 2006.jpg
|Caption= [[Салар-де-Талар]] з Серро-Інкауасі на задньому плані
|Elevation = 4790 м
|Location = [[Чилі]]
|Range = [[Пуна-де-Атакама]], [[Анди]]
|Coordinates = {{coord|24|02|S|67|33|W|type:mountain_region:CL}}<ref name="nga">[http://earth-info.nga.mil/gns/html/cntry_files.html Earth Info] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120823004343/http://earth-info.nga.mil/gns/html/cntry_files.html |date=2012-08-23 }} ''earth-info.nga.mil''</ref>
|Easiest route =
}}
'''Серро-Інкауасі''' ({{lang-es|Cerro Incahuasi}} або ''Cerro de Incahuasi'') — гора з кількома вершинами в [[чилі]]йському регіоні [[II Регіон Антофаґаста|Антофаґаста]] біля кордону з [[Аргентина|Аргентиною]] та перевалу Сіко.

== Посилання ==
{{Reflist}}

{{Chile-geo-stub}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:II Регіон Антофагаста]]
[[Категорія:Гори Чилі|Інкауасі]]
[[Категорія:Вершини Анд|Інкауасі]]

Країна: Чилі

Розташування: Чилі

Система: Пуна-де-Атакама, Анди

Тип: гора


text:
# Горка (Пригородна волость)
Горка (рос. Горка) — присілок в Пустошкинському районі Псковської області Російської Федерації.
Населення становить 9 осіб. Входить до складу муніципального утворення Пригородна волость.

## Історія
Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Пригородна волость.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 12   | ↘9   |

title: Горка (Пригородна волость)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Горка
|назва ін.       = Горка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Псковська область]]
|район           = [[Пустошкинський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Пригородна волость]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 9
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Псковська область
}}
'''Горка''' ({{lang-ru|Горка}}) — [[присілок]] в [[Пустошкинський район|Пустошкинському районі]] [[Псковська область|Псковської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 9 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Пригородна волость]].

== Історія ==

Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Пригородна волость<ref>[http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/6000201504020002?index=11&rangeSize=1 Закон Псковской области от 30 марта 2015 года № 1508-ОЗ «О преобразовании муниципальных образований»]</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Горка (Пригородная волость)  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Пустошкинський район}}
{{Pskov-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Пустошкинського району]]

title: присілок Горка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Псковська область

Муніципальний район: Пустошкинський район

Поселення: Пригородна волость

title: Основні дані

Населення: ▼ 9

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Горка · Горка