text:
# Стефані МакМен
Стефані МакМен-Леве́к (англ. Stephanie Marie McMahon-Levesque, нар. 24 вересня 1976), більш відома під своїм дівочим ім'ям Стефані МакМен, — виконавчий віцепрезидент WWE. У минулому виступала як реслер. Стефані — дочка голови правління WWE Вінса Макмена і Лінди МакМен, молодша сестра Шейна Макмена і дружина реслера Пола «Triple H» Левека.
МакМен стала регулярно з'являтися у WWE, починаючи з 1999 року як частина сюжетної лінії з Андертейкером. Після нетривалих сюжетних відносин з Тестом, вона почала зустрічатися з Тріпл Ейчем, і вони зіграли сюжетне весілля, а пізніше і справжнє. Під час виступу у WWE вона завоювала чемпіонський титул WWE серед жінок. У 2001 році вона стала власником Extreme Championship Wrestling, а у 2002 році генеральним менеджером SmackDown. У 2008 році деякий час працювала генеральним менеджером бренду Raw.

## Біографія
Народилася Стефані МакМен в Гартфорді, штат Коннектикут. У 13 років вона вперше з'явилася у WWE (World Wrestling Federation, WWF) в одному з рекламних каталогів — вона представляла серію футболок і капелюхів. Пізніше Стефані вступила до Бостонського університету, який успішно закінчила в 1998 році, здобувши ступінь з комунікацій. Продовжила кар'єру аккаунт-менеджера в нью-йоркському офісі компанії. У перші роки своєї роботи в офісі вона була секретарем на ресепшн, креативним дизайнером, телевізійним продюсером. До 2006 року стала старшим віцепрезидентом, відповідальним за сценарії.
На початку 1999 року за пропозицією букера WWF Вінса Руссо Стефані МакМен дебютувала як мила і невинна дочка Вінса Макмена під час основної сюжетної лінії між Вінсом і Андертейкера. Андертейкер зловив Стефані, зв'язав її і разом зі своїми напарниками Роном Сіммонсом і Джоном Бредшоу відвезли її на ринг. Андертейкер хотів насильно обвінчатися зі Стефані, але в підсумку вона була врятована Стівом Остіном. На цьому фьюд Стефані з Андертейкером був закінчений.

## Особисте життя
Зустрічатися МакМахон і Пол Левек почали 2000-го, ще під час свого сценарного роману; згодом між ними розгорілася справжня пристрасть. У 2003 році, в день Святого Валентина, вони побралися. 24 липня 2006 року у пари народилася перша дитина — дочка Аврора Роза Левек. 28 липня 2008 року на світ з'явилася її сестра, Мерфі Клер Левек. 24 серпня 2010 року у них народилася третя дочка, назвали її Вон Евелін.

title: Стефані МакМен

wikitext:
{{Боєць змішаного стилю
|ім'я                         = Стефані МакМен
|зображення                   = Stephanie McMahon WrestleMania 31 in 2015.jpg|220px
|підпис                       =
|реальне ім'я                 = Стефані МакМен-Левек
|громадянство                 = {{USA}}
|дата народження              = 24.09.1976
|місце народження             = [[Хартфорд (Коннектикут)|Хартфорд]], [[Коннектикут]], [[США]]
|місце проживання             = [[Гринвіч (Коннектикут)|Гринвіч]], [[Коннектикут]], [[США]]

|зріст                        = 173 см
|тренер                       =

|перший бій                   =1998

}}
'''Стефані МакМен-Леве́к<ref>[http://www.rxmuscle.com/articles/bios-a-interviews/4792-stephanie-levesque-first-daughter-of-the-wwe,-super-mom-of-3,-woman-with-food-demons.html Full Name: Stephanie McMahon Levesque]</ref>''' ({{lang-en|Stephanie Marie McMahon-Levesque}}, нар. 24 вересня 1976), більш відома під своїм дівочим ім'ям Стефані МакМен, — виконавчий віцепрезидент [[WWE]]. У минулому виступала як реслер. Стефані — дочка голови правління WWE [[Вінс Макмен|Вінса Макмена]] і Лінди МакМен, молодша сестра Шейна Макмена і дружина реслера [[Тріпл Ейч|Пола «Triple H» Левека]].

МакМен стала регулярно з'являтися у WWE, починаючи з 1999 року як частина сюжетної лінії з [[Андертейкер]]ом. Після нетривалих сюжетних відносин з Тестом, вона почала зустрічатися з Тріпл Ейчем, і вони зіграли сюжетне весілля, а пізніше і справжнє. Під час виступу у WWE вона завоювала чемпіонський титул WWE серед жінок. У 2001 році вона стала власником [[Extreme Championship Wrestling]], а у 2002 році генеральним менеджером [[WWE SmackDown|SmackDown]]. У 2008 році деякий час працювала генеральним менеджером бренду [[WWE Raw|Raw]].

== Біографія ==
Народилася Стефані МакМен в [[Гартфорд (Коннектикут)|Гартфорді]], штат [[Коннектикут]]. У 13 років вона вперше з'явилася у WWE (World Wrestling Federation, WWF) в одному з рекламних каталогів — вона представляла серію футболок і капелюхів. Пізніше Стефані вступила до [[Бостонський університет|Бостонського університету]], який успішно закінчила в 1998 році, здобувши ступінь з комунікацій<ref>{{Cite web |url=http://www.broadcastingcable.com/article/CA57828.html |title=«Queen of the ring» |accessdate=10 липня 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20081202033949/http://www.broadcastingcable.com/article/CA57828.html |archivedate=2 грудня 2008 |deadurl=yes }}</ref>. Продовжила кар'єру аккаунт-менеджера в нью-йоркському офісі компанії. У перші роки своєї роботи в офісі вона була секретарем на [[ресепшн]], креативним дизайнером, телевізійним продюсером. До 2006 року стала старшим віцепрезидентом, відповідальним за сценарії.

На початку 1999 року за пропозицією букера WWF [[Вінс Руссо|Вінса Руссо]] Стефані МакМен дебютувала як мила і невинна дочка Вінса Макмена під час основної сюжетної лінії між Вінсом і Андертейкера. [[Андертейкер]] зловив Стефані, зв'язав її і разом зі своїми напарниками Роном Сіммонсом і Джоном Бредшоу відвезли її на ринг. Андертейкер хотів насильно обвінчатися зі Стефані, але в підсумку вона була врятована [[Льодова Брила Стів Остін|Стівом Остіном]]. На цьому фьюд Стефані з Андертейкером був закінчений.

== Особисте життя ==
Зустрічатися МакМахон і [[Тріпл Ейч|Пол Левек]] почали 2000-го, ще під час свого сценарного роману; згодом між ними розгорілася справжня пристрасть. У 2003 році, в день Святого Валентина, вони побралися. 24 липня 2006 року у пари народилася перша дитина — дочка Аврора Роза Левек<ref>[http://www.wwe.com/inside/news/archive/itsagirl It's a girl]</ref>. 28 липня 2008 року на світ з'явилася її сестра, Мерфі Клер Левек. 24 серпня 2010 року у них народилася третя дочка, назвали її Вон Евелін<ref>[http://www.rxmuscle.com/hmr-radio-show/2424-jefftheproducer-hmr.html  «Heavy Muscle Radio/Access Bodybuilding: (1-3-11): TRIPLE H! Plus, Dr. Scott Connelly!»]</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{навігація}}
* {{Суперзірка WWE|stephaniemcmahon|Стефани Макмэн|lang=en}}
* {{imdb name|id=0573080|name=Stephanie McMahon-Levesque}}
* [http://corporate.wwe.com/company/bios/s_mcmahon_levesque.jsp Stephanie McMahon] на WWECorporate.com
* [https://web.archive.org/web/20120608214611/http://www.obsessedwithwrestling.com/profiles/s/stephanie-mcmahon.php Stephanie Mcmahon на OWW]
* [http://profightdb.com/wrestlers/stephanie-mcmahon-helmsley-320.html Stephanie Mcmahon на profightdb]

[[Категорія:Випускники Бостонського університету]]
[[Категорія:WWE]]
[[Категорія:Уродженці Гартфорда (Коннектикут)]]
[[Категорія:Культуристки]]

title: Загальна інформація

Народження: 24 вересня 1976 (48 років)

Місце проживання: Гринвіч, Коннектикут, США

title: Кар'єра у змішаних єдиноборствах

q: Цитати у Вікіцитатах?

Родовід: Генеалогія на Родоводі?

CMNS: Файли у Вікісховищі?


text:
# Ширшово
Ширшово (рос. Ширшово) — присілок в Городецькому районі Нижньогородської області Російської Федерації.
Населення становить 3 особи. Входить до складу муніципального утворення Зиняковська сільрада.

## Історія
Від 2009 року входить до складу муніципального утворення Зиняковська сільрада.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 3    | →3   |

wikiname: ukwiki

title: Ширшово

in_language: uk

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Ширшово
|назва ін.       = Ширшово
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Нижньогородська область]]
|район           = [[Городецький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Зиняковська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{стабільно}} 3
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Нижньогородська область
}}
'''Ширшово''' ({{lang-ru|Ширшово}}) — [[присілок]] в [[Городецький район|Городецькому районі]] [[Нижньогородська область|Нижньогородської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 3 особи. Входить до складу муніципального утворення [[Зиняковська сільрада]].

== Історія ==

Від 2009 року входить до складу муніципального утворення Зиняковська сільрада<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/465518568 |title=Реестр административно-территориальных образований, городских и сельских населённых пунктов Нижегородской области |access-date=2019-10-25 |archive-date=2019-10-21 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191021153124/http://docs.cntd.ru/document/465518568 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Ширшово }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Городецький район}}
{{Russia-geo-stub}}
{{Портали|Географія|Росія}}
[[Категорія:Населені пункти Городецького району]]

title: присілок Ширшово

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Нижньогородська область

Муніципальний район: Городецький район

Поселення: Зиняковська сільрада

title: Основні дані

Населення: ▬ 3

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Ширшово · Ширшово


text:
# Друга династія Чжоу
Друга Чжоу (кит.: 周, Чжоу) — китайська імператорська династія, яка існувала з 690 по 705 роки н. е., коли імператрицею Китаю була У Чжао (кит. 武照), більш відома як У Цзетянь (кит. 武则天). Щоб відрізнити династію Чжоу від династії Чжоу доцинського періоду (1122-249 до н. е..), цю династію називають У Чжоу (кит. 武周) або династія Південна Чжоу (кит. 南周). У Цзетянь є першою і єдиною жінкою в історії Китаю, що прийняла титул хуанді (імператор), який, як правило, надавався правителям-чоловікам. Правління династії почалося після того, як У Цзетянь у 690 році узурпувала трон свого сина, імператора Жуй-цзуна і тривало до відновлення на престолі імператора Чжун-цзуна в 705 році.
Ставши імператрицею, У Чжао взяла собі ім'я У Цзетянь. Столицею імперії стало місто Лоян (кит. 洛阳, Лоян), перейменований у Шеньду (кит. 神都, Шеньду).
Історики вважають династію Чжоу проміжним періодом в історії правління династії Тан.

## Передумови
До заснування династії, У Цзетянь брала активну участь у придворному житті та управлінні державою. Її прагнення до безмежної влади призвело до того, що вона в 683 році стала регентом при імператорах Чжун-цзуні та Жуй-цзуні, які були її синами. Таке становище робило її фактичним правителем Китаю, що давало їй перевагу в досягненні поставленої мети – зайняти трон. У Цзетянь протегувала буддизму і використовувала його для досягнення легітимності своїх прав на престол. В 690 році У Цзетянь узурпувала трон, оголосивши себе імператором нової династії Чжоу.

## Історія династії

### Піднесення буддизму
У Цзетянь була єдиною правлячою представницею династії Чжоу. Незважаючи на незаконне захоплення влади, її правління характеризувалося як благонадійне.
Перш за все, У Цзетянь віддячила буддистів за надану підтримку із захоплення влади. 691 року буддизм отримав статус державної релігії і був поставлений над даосизмом і конфуціанством. Видано указ про будівництво буддійських храмів по всій імперії. Найвідомішим вважається храм Даюнь (кит. 大雲寺 Даюньси), побудований на честь імператриці.
Буддійські храми почали грати важливу роль в економіці Китаю. Військова експансія на землі Тибету і Туркестану не тільки убезпечила торгові шляхи на захід, а й збільшила площу вільної землі, яку придбали у власність буддійські монастирі. За рахунок великої площі, відведеної під сільське господарство, монастирі могли контролювати ціни на рис і борошно.
Культурний вплив буддизму сприяв поліпшенню якості перекладів різних текстів, в тому числі і релігійного змісту, а також формування нових торговельних шляхів до Індії і Західної Азії, якими користувалися не тільки купці, але й прочани. Переклади робилися не тільки з індійських мов китайською, але і з китайської тибетською, корейською та японською, а також деякими тюркськими мовами. Великі міста Чанань і Лоян (Шеньду) стали центрами співіснування різних релігій, зокрема християнства та ісламу.

### Зовнішня політика
Під час правління У Цзетянь, Китай вів успішну війну проти Тибету за землі Західного Краю (Туркестан). На північному сході, в 699 році Китай спільно з тюрками розбив повсталі племена киданів. Одночасно, тюркський Капаган-каган, шляхом династичного шлюбу, зажадав відновити китайську династію Тан під своїм правлінням. Каган зажадав від Китаю принца з роду Тан для одруження на його дочці. Однак У Цзетянь направила до кагану принца свого роду У. Каган відмовився від пропозиції і безпосередньо зажадав відновлення династії Тан. Щоб домогтися виконання своєї вимоги, каган почав військову компанію проти Китаю. Армія тюрків разом з існуючою опозицією всередині імперії представляла серйозну загрозу владі У Цзетянь. Тому в 698 році У Цзетянь повернула із заслання свого сина Чи Сяня – колишнього імператора Чжун-цзуна з династії Тан і зробила його спадкоємцем. Таким чином, вона погодилася з вимогами кагана.

### Внутрішня політика
Внутрішня політика характеризується постійною боротьбою У Цзетянь з опозицією. Її основними супротивниками виступали прихильники відновлення влади династії Тан. Ще до сходження на престол У Цзетянь організувала мережу шпигунів та інформаторів, які доповідали про діяльність чиновницької знаті імперії. З 686 року імператриця почала нагороджувати інформаторів званнями. Система доносів, створена з метою боротьби з опозицією, стала інструментом масового терору. Широкою практикою стали помилкові звинувачення.
Важливою проблемою залишалося питання престолонаслідування. Між членами сімей У та Лі (династія Тан) проходила боротьба за титул спадкоємця престолу. Щоб не допустити можливої війни, У Цзетянь в 699 році наказала обом родинам присягнути один одному.

### Кінець династії
У 697 році У Цзетянь було 73 роки і вона не могла настільки ж ефективно утримувати владу, як раніше. Того ж року, у неї з'явилося два нових фаворита – брати Чжан Ічжи (кит. 張易之) та Чжан Чанцзун (кит. 張昌宗). Брати зачарували імператрицю, і вона зробила їх не тільки своїми особистими радниками, але й коханцями. За короткий термін брати Чжан, опинившись на вершині влади, почали нею зловживати: вони безкарно привласнювали чужі землі, просували своїх родичів на посадах і організовували змови проти прихильників відновлення династії Тан. Останні роки правління У Цзетянь - це період корупції та свавілля влади.
З 704 року У Цзетянь відчувала серйозні проблеми зі здоров'ям. Під час хвороби, тільки брати Чжан допускалися в її покої. При дворі з'являлися чутки про намір братів Чжан узурпувати трон. Невдоволенням корупцією і братами скористалася група лояльних династії Тан чиновників. 20 лютого 705 року змовники, до числа яких входили вищі особи держави, вбили братів Чжан і зажадали зречення У Цзетянь на користь її сина Чи Сяня (Чжун-цзуна). У Цзетянь виконала вимогу передати трон синові. Колишня імператриця була перевезена в палац Шан'ян (кит. 上陽宮), їй було даровано титул «Імператриця-регентша Цзетянь Дашен» (кит. 則天大聖皇帝). Імператором став Чжун-цзун, Династія Тан була відновлена.
16 грудня 705 року У Цзетянь померла у віці 82 років. У 706 р. вона була похована поруч з древньою столицею Чанань у мавзолеї Цяньлін (кит. 乾陵). Династія Чжоу припинила своє існування.

## Місце династії в історії Китаю
Традиційна китайська історіографія розглядає династію Чжоу, як період правління династії Тан, адже У Цзетянь була дружиною двох імператорів Тан, і вона була похована в мавзолеї Цяньлін – усипальниці імператорів династії Тан. Крім того, У Цзетянь була єдиним імператором династії Чжоу, що не відповідає концепції династії.

### Думки
Довгий час правління У Цзетянь розглядалося як період тиранії. За нею до самого кінця імперського періоду історії Китаю закріпилася погана слава. Її образ не відповідав «лагідного, милостивого і доброчесного» образу жінок у традиційній китайській культурі. У XX столітті, однак, художні твори відображають У Цзетянь вже як мудру правительку.
Однак, історично (а не згідно романів) її правління почалося і тривало з великим насильством, у поєднанні з використанням шпигунської мережі і системи доносів. Проти неї виступала стара знать, яка не визнавала влади жінки і деякі члени родини Лі бажали відновлення династії Тан.

### Досягнення
У Цзетянь стала авторкою декількох літературних творів. Під її керівництвом, чиновниками були написані ряд робіт, включаючи «Біографії відомих жінок» (кит. 列女傳), «Керівництва для імперських підданих» (кит. 臣軌) і «Нові вчення для офіційних чинів» (кит. 百僚新誡) та інші. Крім того, У Цзетянь ввела до китайської мови кілька нових ієрогліфів, що вийшли із вжитку відразу після її смерті.
У Цзетянь була покровителькою буддизму в Китаї. По всій імперії будувалися буддійські монастирі, удосконалювалися переклади священних текстів. Крім того, У Цзетянь робила більше пожертви для будівництва величезної скульптури Будди Майтреї в печерах Лунмень (кит. 龙门). Комплекс печер Лунмень, на сьогоднішній день входить в перелік об'єктів всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. У число таких об'єктів також входить Велика Пагода диких гусей (кит. 大雁塔), перебудована в 704 р. за наказом У Цзетянь.
Конфуціанство теж не залишилося без уваги імператриці. Воно було основою давньої системи китайських іспитів кецзюй, що дозволяла вступити на державну службу. У Цзетянь змогла залучити до посад велику кількість талановитих людей, які стали опорою імператриці і противагою нелояльної знаті. Держава отримала оновлений бюрократичний апарат, заснований на меритократії.
Проведена зовнішня політика дозволила повернути втрачені землі і розширити територію держави. Повернення Західного Краю розширило контакти на заході, сприяло розвитку торгівлі.

title: Друга династія Чжоу

wikitext:
{{універсальна картка}}
'''Друга Чжоу''' ({{Lang-zh|周}}, ''Чжоу'') — китайська імператорська династія, яка існувала з 690 по 705 роки н. е., коли імператрицею Китаю була У Чжао (''кит.'' 武照), більш відома як [[У Цзетянь]] (кит. 武则天). Щоб відрізнити династію Чжоу від [[Династія Чжоу|династії Чжоу доцинського періоду]] (1122-249 до н. е..), цю династію називають У Чжоу (кит. 武周) або династія Південна Чжоу (кит. 南周). У Цзетянь є першою і єдиною жінкою в історії Китаю, що прийняла титул ''хуанді'' (імператор), який, як правило, надавався правителям-чоловікам. Правління династії почалося після того, як У Цзетянь у 690 році узурпувала трон свого сина, імператора [[Жуй-цзун (династія Тан)|Жуй-цзуна]] і тривало до відновлення на престолі імператора [[Чжун-цзун (династія Тан)|Чжун-цзуна]] в 705 році.

Ставши імператрицею, У Чжао взяла собі ім'я У Цзетянь. Столицею імперії стало місто [[Лоян]] (''кит.'' 洛阳, ''Лоян''), перейменований у Шеньду (кит. 神都, ''Шеньду'').
[[Файл:A_Tang_Dynasty_Empress_Wu_Zetian.JPG|міні|Імператриця У Цзетянь — єдиний представник династії Чжоу]]
[[File:大雁塔夜景.JPG|thumb|[[Велика пагода диких гусей]], відновлена за часів династії Чжоу У Цзецяня]]
[[File:Qianling.jpg|thumb|Монумент, встановлений У Цзетянь без звичайних написів тексту, бо на її думку, їй довелося висловити, думки занадто піднесеним, щоб виразити його словами. Розташовано монумент у [[Мавзолей Цяньлін|мавзолеї Цяньлінь]].]]
Історики вважають династію Чжоу проміжним періодом в історії правління [[Династія Тан|династії Тан]].

== Передумови ==
До заснування династії, У Цзетянь брала активну участь у придворному житті та управлінні державою. Її прагнення до безмежної влади призвело до того, що вона в 683 році стала регентом при імператорах Чжун-цзуні та Жуй-цзуні, які були її синами. Таке становище робило її фактичним правителем Китаю, що давало їй перевагу в досягненні поставленої мети – зайняти трон. У Цзетянь протегувала [[буддизм]]у і використовувала його для досягнення легітимності своїх прав на престол.<ref>{{Книга
|автор = Paludan, Ann, 1928-
|рік = 2009
|ISBN = 978-0-500-28764-4, 0-500-28764-3
|видавництво = Thames & Hudson
|заголовок = Chronicle of the Chinese emperors: the reign-by-reign record of the rulers of Imperial China
|посилання = http://worldcat.org/oclc/1083742138
|відповідальний =
|видання =
|місце =
|сторінки = 100
|сторінок =
}}</ref> В 690 році У Цзетянь узурпувала трон, оголосивши себе імператором нової династії Чжоу.

== Історія династії ==

=== Піднесення буддизму ===
У Цзетянь була єдиною правлячою представницею династії Чжоу. Незважаючи на незаконне захоплення влади, її правління характеризувалося як благонадійне.

Перш за все, У Цзетянь віддячила буддистів за надану підтримку із захоплення влади. 691 року буддизм отримав статус державної релігії і був поставлений над [[даосизм]]ом і [[конфуціанство]]м.<ref>{{Книга
|автор = Xiong, Victor Cunrui. VerfasserIn.
|ISBN = 978-1-4422-7615-4, 1-4422-7615-0
|заголовок = Historical dictionary of medieval China
|посилання = http://worldcat.org/oclc/1001520360
}}</ref> Видано указ про будівництво буддійських храмів по всій імперії. Найвідомішим вважається храм Даюнь (кит. 大雲寺 ''Даюньси''), побудований на честь імператриці.

Буддійські храми почали грати важливу роль в економіці Китаю. Військова експансія на землі [[Тибет]]у і Туркестану не тільки убезпечила торгові шляхи на захід, а й збільшила площу вільної землі, яку придбали у власність буддійські монастирі. За рахунок великої площі, відведеної під сільське господарство, монастирі могли контролювати ціни на рис і борошно.<ref name=":0">{{Стаття|url=http://dx.doi.org/10.4324/9781315018713|author=Wolfram Eberhard|title=A History of China|date=2013-09-13|language=en|видання=University of California Press|тип=|місяць=|число=|том=|номер=|pages=185|issn=|doi=10.4324/9781315018713}}</ref>

Культурний вплив буддизму сприяв поліпшенню якості перекладів різних текстів, в тому числі і релігійного змісту, а також формування нових торговельних шляхів до Індії і [[Західна Азія|Західної Азії]], якими користувалися не тільки купці, але й прочани. Переклади робилися не тільки з індійських мов китайською, але і з китайської тибетською, корейською та японською, а також деякими [[Тюркські мови|тюркськими мовами]].<ref name=":0"/> Великі міста [[Чанань]] і Лоян (Шеньду) стали центрами співіснування різних релігій, зокрема [[Християнство|християнства]] та [[іслам]]у.<ref name=":3">{{Стаття|url=http://dx.doi.org/10.4324/9781315702063|author=Barbara Bennett Peterson|title=Notable Women of China|date=2016-09-16|language=|видання=M.E. Sharpe|тип=|місяць=|число=|том=|номер=|pages=195|issn=|doi=10.4324/9781315702063}}</ref>

=== Зовнішня політика ===
Під час правління У Цзетянь, Китай вів успішну війну проти Тибету за землі Західного Краю (Туркестан).<ref>{{Книга
|автор = 司马光, 1019-1086.
|рік = [200-]
|видавництво = Beijing guo xue shi dai wen hua chuan bo you xian gong si
|заголовок = 资治通鉴全编.
|посилання = http://worldcat.org/oclc/57677773
}}</ref> На північному сході, в 699 році Китай спільно з тюрками розбив повсталі племена [[кидані]]в. Одночасно, тюркський Капаган-каган, шляхом династичного шлюбу, зажадав відновити китайську династію Тан під своїм правлінням. Каган зажадав від Китаю принца з роду Тан для одруження на його дочці.<ref name=":1">{{Стаття|url=http://dx.doi.org/10.4324/9781315018713|author=Wolfram Eberhard|title=A History of China|date=2013-09-13|language=|видання=University of California Press|тип=|місяць=|число=|том=|номер=|pages=186|issn=|doi=10.4324/9781315018713}}</ref> Однак У Цзетянь направила до кагану принца свого роду У. Каган відмовився від пропозиції і безпосередньо зажадав відновлення династії Тан. Щоб домогтися виконання своєї вимоги, каган почав військову компанію проти Китаю. Армія тюрків разом з існуючою опозицією всередині імперії представляла серйозну загрозу владі У Цзетянь. Тому в 698 році У Цзетянь повернула із заслання свого сина Чи Сяня – колишнього імператора Чжун-цзуна з династії Тан і зробила його спадкоємцем. Таким чином, вона погодилася з вимогами кагана.

=== Внутрішня політика ===
Внутрішня політика характеризується постійною боротьбою У Цзетянь з опозицією. Її основними супротивниками виступали прихильники відновлення влади династії Тан. Ще до сходження на престол У Цзетянь організувала мережу шпигунів та інформаторів, які доповідали про діяльність чиновницької знаті імперії.<ref>{{Стаття|url=http://dx.doi.org/10.4324/9781315702063|author=Barbara Bennett Peterson|title=Notable Women of China|date=2016-09-16|language=|видання=M.E. Sharpe|тип=|місяць=|число=|том=|номер=|pages=196|issn=|doi=10.4324/9781315702063}}</ref> З 686 року імператриця почала нагороджувати інформаторів званнями. Система доносів, створена з метою боротьби з опозицією, стала інструментом масового терору. Широкою практикою стали помилкові звинувачення.

Важливою проблемою залишалося питання [[престолонаслідування]]. Між членами сімей У та Лі (династія Тан) проходила боротьба за титул спадкоємця престолу. Щоб не допустити можливої війни, У Цзетянь в 699 році наказала обом родинам присягнути один одному.

=== Кінець династії ===
У 697 році У Цзетянь було 73 роки і вона не могла настільки ж ефективно утримувати владу, як раніше. Того ж року, у неї з'явилося два нових фаворита – брати Чжан Ічжи (''кит.'' 張易之) та Чжан Чанцзун (кит. 張昌宗). Брати зачарували імператрицю, і вона зробила їх не тільки своїми особистими радниками, але й коханцями.<ref name=":2">{{Книга
|автор = Karetzky, Patricia Eichenbaum, 1947-
|рік = 1996
|видавництво = University Press of America
|заголовок = Court art of the Tang
|посилання = http://worldcat.org/oclc/603817104
|відповідальний =
|видання =
|місце =
|сторінки =
|сторінок = 31
|ISBN =
}}</ref> За короткий термін брати Чжан, опинившись на вершині влади, почали нею зловживати: вони безкарно привласнювали чужі землі, просували своїх родичів на посадах і організовували змови проти прихильників відновлення династії Тан. Останні роки правління У Цзетянь - це період корупції та свавілля влади.

З 704 року У Цзетянь відчувала серйозні проблеми зі здоров'ям. Під час хвороби, тільки брати Чжан допускалися в її покої. При дворі з'являлися чутки про намір братів Чжан [[Узурпація|узурпувати]] трон. Невдоволенням корупцією і братами скористалася група лояльних династії Тан чиновників. 20 лютого 705 року змовники, до числа яких входили вищі особи держави, вбили братів Чжан і зажадали зречення У Цзетянь на користь її сина Чи Сяня (Чжун-цзуна).<ref name=":2"/> У Цзетянь виконала вимогу передати трон синові. Колишня імператриця була перевезена в палац Шан'ян (кит. 上陽宮), їй було даровано титул «Імператриця-регентша Цзетянь Дашен» (кит. 則天大聖皇帝). Імператором став Чжун-цзун, Династія Тан була відновлена.<ref>{{Книга
|автор = Научная конференция "Общество и государство в Китае" (40th: 2010: Moscow, Russia)
|рік = 2010
|ISBN = 978-5-89282-415-6, 5-89282-415-2
|видавництво = Institut vostokovedenii︠a︡ RAN
|заголовок = XL научная конференция Общество и государство в Китае: учёные записки отдела Китая
|посилання = http://worldcat.org/oclc/649818152
}}</ref>

16 грудня 705 року У Цзетянь померла у віці 82 років. У 706 р. вона була похована поруч з древньою столицею Чанань у [[Мавзолей Цяньлін|мавзолеї Цяньлін]] (''кит.'' 乾陵). Династія Чжоу припинила своє існування.

== Місце династії в історії Китаю ==
Традиційна китайська історіографія розглядає династію Чжоу, як період правління династії Тан, адже У Цзетянь була дружиною двох імператорів Тан, і вона була похована в мавзолеї Цяньлін – усипальниці імператорів династії Тан. Крім того, У Цзетянь була єдиним імператором династії Чжоу, що не відповідає концепції династії.

=== Думки ===
Довгий час правління У Цзетянь розглядалося як період тиранії. За нею до самого кінця імперського періоду історії Китаю закріпилася погана слава. Її образ не відповідав «лагідного, милостивого і доброчесного» образу жінок у традиційній китайській культурі.<ref>{{Стаття|url=http://dx.doi.org/10.2753/ced1061-1932360334|author=Guo Nan|title=Analysis of the Image of Wu Zetian in Junior Middle School Teaching Materials|date=2003-05|видання=Chinese Education & Society|том=36|issue=3|pages=34–42|issn=1061-1932, 1944-7116|doi=10.2753/ced1061-1932360334}}</ref> У XX столітті, однак, художні твори відображають У Цзетянь вже як мудру правительку.

Однак, історично (а не згідно романів) її правління почалося і тривало з великим насильством, у поєднанні з використанням шпигунської мережі і системи доносів. Проти неї виступала стара знать, яка не визнавала влади жінки і деякі члени родини Лі бажали відновлення династії Тан.

=== Досягнення ===
У Цзетянь стала авторкою декількох літературних творів. Під її керівництвом, чиновниками були написані ряд робіт, включаючи «Біографії відомих жінок» (''кит.'' 列女傳), «Керівництва для імперських підданих» (''кит.'' 臣軌) і «Нові вчення для офіційних чинів» (кит. 百僚新誡) та інші.<ref>{{Книга
|автор = 王拥军.
|рік = 2013
|ISBN = 978-7-5171-0028-7, 7-5171-0028-9
|видавництво = Zhong guo yan shi chu ban she
|заголовок = 女人应学点武则天
|посилання = http://worldcat.org/oclc/910476069
}}</ref> Крім того, У Цзетянь ввела до китайської мови кілька нових ієрогліфів, що вийшли із вжитку відразу після її смерті.

У Цзетянь була покровителькою буддизму в Китаї. По всій імперії будувалися буддійські монастирі, удосконалювалися переклади священних текстів. Крім того, У Цзетянь робила більше пожертви для будівництва величезної скульптури [[Майтрея|Будди Майтреї]] в печерах Лунмень (кит. 龙门).<ref>{{Книга
|автор = Paludan, Ann, 1928-
|рік = 2009
|ISBN = 978-0-500-28764-4, 0-500-28764-3
|видавництво = Thames & Hudson
|заголовок = Chronicle of the Chinese emperors: the reign-by-reign record of the rulers of Imperial China
|посилання = http://worldcat.org/oclc/1083742138
|відповідальний =
|видання =
|місце =
|сторінки = 99
|сторінок =
}}</ref> Комплекс печер Лунмень, на сьогоднішній день входить в перелік об'єктів всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. У число таких об'єктів також входить [[Велика пагода диких гусей|Велика Пагода диких гусей]] (кит. 大雁塔), перебудована в 704 р. за наказом У Цзетянь.

Конфуціанство теж не залишилося без уваги імператриці. Воно було основою давньої системи китайських іспитів [[Державні іспити (Китай)|кецзюй]], що дозволяла вступити на державну службу. У Цзетянь змогла залучити до посад велику кількість талановитих людей, які стали опорою імператриці і противагою нелояльної знаті. Держава отримала оновлений бюрократичний апарат, заснований на [[Меритократія|меритократії]].<ref name=":3"/>

Проведена зовнішня політика дозволила повернути втрачені землі і розширити територію держави. Повернення Західного Краю розширило контакти на заході, сприяло розвитку торгівлі.

== Див. також ==

* [[У Цзетянь]]
* [[Династія Тан]]
* [[Печери Лунмень]]
* [[Буддизм]]

== Примітки ==
{{Reflist|2}}

== Література ==

* ''Barbara Bennett Peterson. '' Notable Women of China // M. E. Sharpe. — 2016-09-16. — [[Цифровий ідентифікатор об'єкта|DOI]]:10.4324/9781315702063
* Nan Guo, Analysis of the Image of Wu Zetian Junior in Middle School Teaching Materials // Chinese Education & Society. 2003, Vol. 36 Issue 3, p34-42.
* ''Paludan, Ann, 1928-. '' Chronicle of the Chinese emperors: the reign-by-reign record of the rulers of Imperial China. — Thames & Hudson, 2009. — С. 99. — ISBN 978-0-500-28764-4, 0-500-28764-3.
* Patricia Eichenbaum Karetzky. Court Art of the Tang / Patricia Eichenbaum Karetzky, New York, University Press of America, 1996.
* Xiong, Victor Cunrui. VerfasserIn. Historical dictionary of medieval China. — ISBN 978-1-4422-7615-4, 1-4422-7615-0.
* Wolfram Eberhard, A History of China. Berkeley and Los Angeles, University of California Press, 1977.
* 王拥军, 女人应学点武则天, 三河市, 中国言实出版社, 2013.
* 司马光, 1019-1086. 资治通鉴全编.. — Beijing guo xue shi dai wen hua chuan bo you xian gong si, [200-].
{{нормативний контроль}}

[[Категорія:Засновані в Азії 690]]
[[Категорія:Буддизм]]
[[Категорія:Династії Китаю]]
[[Категорія:Зникли 705]]

Засновник: У Цзетянь

Замінений на: Династія Тан

На заміну: Династія Тан

Час/дата припинення існування: 3 березня 705

Причина руйнування: Shenlong Revolutiond


text:
# Словенська хокейна ліга
Словенська хокейна ліга (словен. Slovenska hokejska liga, або просто Національний чемпіонат словен. Državno prvenstvo Slovenije) — щорічні хокейні змагання в Словенії, які проводяться з 1991 року під егідою Хокейного союзу Словенії. У чемпіонаті беруть участь шість клубів.

## Історія
Перший чемпіонат Словенії проводився в сезоні 1991—92 років. З часом деякі словенські команди увійшли до Австрійської хокейної ліги та приєднувалися лише для участі в плей-оф.
У сезоні 2007–08 років виникла проблема, оскільки хорватська команда «Медвешчак» кваліфікувалася до плей-оф. Оскільки чемпіоном Словенії могла стати лише команда зі Словенії, вона не брала участі в плей-оф.
У сезоні 2009–10 була створена Слохокей ліга, яка після сезону 2011–12 років була скасована.

## Чемпіони Словенії
- до 1991 – Югославська хокейна ліга
- 1991–92 – Акроні (Єсеніце)
- 1992–93 – Акроні (Єсеніце)
- 1993–94 – Акроні (Єсеніце)
- 1994–95 – Олімпія
- 1995–96 – Олімпія
- 1996–97 – Олімпія
- 1997–98 – Олімпія
- 1998–99 – Олімпія
- 1999–2000 – Олімпія
- 2000–01 – Олімпія
- 2001–02 – Олімпія
- 2002–03 – Олімпія
- 2003–04 – Олімпія
- 2004–05 – Акроні (Єсеніце)
- 2005–06 – Акроні (Єсеніце)
- 2006–07 – Олімпія
- 2007–08 – Акроні (Єсеніце)
- 2008–09 – Акроні (Єсеніце)
- 2009–10 – Акроні (Єсеніце)
- 2010–11 – Акроні (Єсеніце)
- 2011–12 – Олімпія
- 2012–13 – Олімпія
- 2013–14 – Олімпія
- 2014–15 – Єсеніце
- 2015–16 – Олімпія
- 2016–17 – Єсеніце
- 2017–18 – Єсеніце
- 2018–19 – Олімпія (Любляна)
- 2019–20 – Немає переможця (COVID-19)[2]
- 2020–21 – Єсеніце
- 2021–22 – Олімпія (Любляна)
- 2022–23 – Олімпія (Любляна)
- 2023–24 – Олімпія (Любляна)
- 2024–25 – Олімпія (Любляна)

## Клуби та титули
| Клуб                        | Титули | Сезони                                                                                |
| --------------------------- | ------ | ---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- |
| Олімпія / Олімпія (Любляна) | 20     | 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2007, 2012, 2013, 2014, 2016, 2019, 2022, 2023, 2024, 2025 |
| Акроні (Єсеніце) / Єсеніце  | 13     | 1992, 1993, 1994, 2005, 2006, 2008, 2009, 2010, 2011, 2015, 2017, 2018, 2021                                           |

## Виноски
1. 1 2  Ці два клуби офіційно є окремими юридичними особами; проте Хокейний союз Словенії визнає назви клубів, що припинили своє існування.

title: Словенська хокейна ліга

wikitext:
{{Спортивна організація
|logo =
|команд = 6
|країна = {{SLO}}
|засновано = 1991
|сайт = https://hokej.si/stat/drzavno-prvenstvo/
|чемпіон = «[[Олімпія (Любляна, 2004)|Олімпія]]»
|вид спорту = [[Хокей із шайбою]]
}}
'''Словенська хокейна ліга''' ({{lang-sl|Slovenska hokejska liga}}, або просто '''Національний чемпіонат''' {{lang-sl|Državno prvenstvo Slovenije}})<ref>{{Cite web |title=Državno prvenstvo |url=https://hokej.si/stat/drzavno-prvenstvo/ |access-date=2023-05-16 |website=Hokejska zveza Slovenije |language=sl-SI}}</ref> — щорічні [[Хокей із шайбою|хокей]]ні змагання в [[Словенія|Словенії]], які проводяться з [[1991]] року під егідою [[Хокейний союз Словенії|Хокейного союзу Словенії]]. У чемпіонаті беруть участь шість клубів.

== Історія ==
Перший чемпіонат Словенії проводився в сезоні 1991—92 років. З часом деякі словенські команди увійшли до [[Австрійська хокейна ліга|Австрійської хокейної ліги]] та приєднувалися лише для участі в плей-оф.

У сезоні 2007–08 років виникла проблема, оскільки хорватська команда «[[Медвещак (хокейний клуб, Загреб)|Медвешчак]]» кваліфікувалася до плей-оф. Оскільки чемпіоном Словенії могла стати лише команда зі Словенії, вона не брала участі в плей-оф.

У сезоні 2009–10 була створена [[Слохокей ліга]], яка після сезону 2011–12 років була скасована.

== Чемпіони Словенії ==

{{div col|colwidth=20em}}
*до 1991 – [[Югославська хокейна ліга]]
*1991–92 – [[Акроні (Єсеніце)]]
*1992–93 – [[Акроні (Єсеніце)]]
*1993–94 – [[Акроні (Єсеніце)]]
*1994–95 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*1995–96 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*1996–97 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*1997–98 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*1998–99 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*1999–2000 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*2000–01 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*2001–02 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*2002–03 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*2003–04 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*2004–05 – [[Акроні (Єсеніце)]]
*2005–06 – [[Акроні (Єсеніце)]]
*2006–07 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*2007–08 – [[Акроні (Єсеніце)]]
*2008–09 – [[Акроні (Єсеніце)]]
*2009–10 – [[Акроні (Єсеніце)]]
*2010–11 – [[Акроні (Єсеніце)]]
*2011–12 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*2012–13 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*2013–14 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*2014–15 – [[Єсеніце (хокейний клуб)|Єсеніце]]
*2015–16 – [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]]
*2016–17 – [[Єсеніце (хокейний клуб)|Єсеніце]]
*2017–18 – [[Єсеніце (хокейний клуб)|Єсеніце]]
*2018–19 – [[Олімпія (Любляна, 2004)|Олімпія (Любляна)]]
*2019–20 – Немає переможця ([[Коронавірусна хвороба 2019 у Словенії|COVID-19]])<ref>{{cite web |author=R. K. |title=Sezona končana brez državnega prvaka |url=https://www.rtvslo.si/sport/hokej/sezona-koncana-brez-drzavnega-prvaka/520782 |publisher=[[RTV Slovenija]] |access-date=19 жовтня 2020 |language=sl |date=16 квітня 2020}}</ref>
*2020–21 – [[Єсеніце (хокейний клуб)|Єсеніце]]
*2021–22 – [[Олімпія (Любляна, 2004)|Олімпія (Любляна)]]
*2022–23 – [[Олімпія (Любляна, 2004)|Олімпія (Любляна)]]
*2023–24 – [[Олімпія (Любляна, 2004)|Олімпія (Любляна)]]
*2024–25 – [[Олімпія (Любляна, 2004)|Олімпія (Любляна)]]
{{div col end}}

== Клуби та титули ==
{| class="wikitable"
|-
! Клуб
! Титули
! Сезони
|-
| [[Олімпія (хокейний клуб, Любляна)|Олімпія]] / [[Олімпія (Любляна, 2004)|Олімпія (Любляна)]]{{efn|name=note|Ці два клуби офіційно є окремими юридичними особами; проте [[Хокейний союз Словенії]] визнає назви клубів, що припинили своє існування.}}
| {{center|20}}
| 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2007, 2012, 2013, 2014, 2016, 2019, 2022, 2023, 2024, 2025
|-
| [[Акроні (Єсеніце)]] / [[Єсеніце (хокейний клуб)|Єсеніце]]{{efn|name=note}}
| {{center|13}}
| 1992, 1993, 1994, 2005, 2006, 2008, 2009, 2010, 2011, 2015, 2017, 2018, 2021
|-
|}

== Виноски ==
{{notelist}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://hokej.si/stat/drzavno-prvenstvo/ Офіційний сайт]

{{Елітні хокейні ліги Європи}}
[[Категорія:Словенська хокейна ліга|*]]
[[Категорія:Хокейні ліги Європи]]

title: Словенська хокейна ліга

Вид спорту: Хокей із шайбою

Країна(и): Словенія

Поточний чемпіон: «Олімпія»


text:
# Бонапарти
Бонапа́рти (італ. Buonaparte, фр. Bonaparte) — корсиканська шляхетська сім'я італійського походження, з якої вийшов Наполеон I. Французька імператорська династія, основоположником якої в 1804 був Наполеон I Бонапарт. Наполеон I посадив на престоли в різних країнах Європи членів своєї сім'ї. З крахом наполеонівської імперії (1814) всі вони втратили свої корони. У 1852 небіж Наполеона I Луї Наполеон став імператором Франції під ім'ям Наполеона III. Після встановлення Третьої республіки Бонапарти, як і нащадки попередніх династій, були вигнані за межі Франції.

## Відомі представники
- Нобіле Джузеппе Буонапарте — дрібний італійський дворянин, дід Наполеона.
- Карло Буонапарте (1746—1785) — учасник боротьби острова Корсика за незалежність, після поразки повстання перейшов на службу до французької корони і був представником Корсики при дворі короля. Батько Наполеона.

Брати й сестри Наполеона (перше покоління)
- Жозеф Бонапарт (1768—1844), король Неаполя (1806—1808), король Іспанії (1808—1813).
- Наполеон Бонапарт (1769—1821) — імператор Французів (1804—1814, 1815)
- Люсьєн Бонапарт (1775—1840) — член Ради п'ятисот, міністр внутрішніх справ (1799—1800) Першої французької республіки
- Еліза Бонапарт (1777—1820) — велика герцогиня Тосканська (1809—1814), княгиня Лукки і Пйомбіно (1805—1814).
- Луї Бонапарт (1778—1846) — король Голландії (1806—1810), батько Наполеона III.
- Поліна Бонапарт (1780—1825) — герцогиня Ґвасталли.
- Кароліна Бонапарт (1782—1839) дружина генерала Йоахіма Мюрата, який згодом став королем Неаполя (1808—1815).
- Жером Бонапарт (1784—1860) король Вестфалії (1807—1813).

title: Бонапарти

wikitext:
{{Royal house|
|surname = Бонапарти
|estate = Франція, Італія, Нідерланди, Вестфалія та інші
|coat of arms = [[Файл:Arms of the French Empire.svg|150px]]
[[Файл:Imperial_Coat_of_Arms_of_France_(1804-1815).svg|100px]]
|country = [[Перша французька імперія|Французька імперія]]
[[Італійське королівство (Наполеонівське)|Італійське королівство]]
[[Іспанське королівство]]
[[Вестфальське королівство]]
[[Голландське королівство]]
[[Неаполітанське королівство]]
[[Велике герцогство Тосканське]]
|titles = Імператор Французів
Імператор на Елбі
Король Італії
Король Іспанії
Король Голландії
Король Вестфалії
Король Неаполя
''Король Риму'' (Формальний титул)
Великий герцоґ Тосканський
|founder = [[Наполеон I Бонапарт]]
|final ruler = [[Наполеон III Бонапарт]]
|current head = Спірний:
[[Чарльз Наполеон]] або
[[Жан-Крістоф, принц Наполеон|Жан-Крістоф Наполеон]]
|founding year = 1804
|dissolution =1815, 1870
|nationality = [[Корсиканці]], [[французи]], за походженням [[італійці]]
|cadet branches = [[Лінія принца Каніно]] (згасла)
[[Лінія принца Наполеона]]
}}
'''Бонапа́рти''' ({{lang-it|Buonaparte}}, {{lang-fr|Bonaparte}}) — [[корсика]]нська шляхетська сім'я італійського походження, з якої вийшов [[Наполеон I]]. Французька імператорська династія, основоположником якої в 1804 був Наполеон I Бонапарт. Наполеон I посадив на престоли в різних країнах Європи членів своєї сім'ї. З крахом наполеонівської імперії (1814) всі вони втратили свої корони. У 1852 небіж Наполеона I Луї Наполеон став імператором Франції під ім'ям [[Наполеон III|Наполеона III]]. Після встановлення [[Третя французька республіка|Третьої республіки]] Бонапарти, як і нащадки попередніх династій, були вигнані за межі [[Франція|Франції]].

== Відомі представники ==
* Нобіле Джузеппе Буонапарте — дрібний італійський дворянин, дід '''Наполеона'''.
* [[Карло Буонапарте]] (1746—1785) — учасник боротьби острова [[Корсика]] за незалежність, після поразки повстання перейшов на службу до французької корони і був представником Корсики при дворі короля. Батько '''Наполеона'''.
;Брати й сестри Наполеона (перше покоління)
* [[Жозеф Бонапарт]] (1768—1844), король [[Неаполітанське королівство|Неаполя]] (1806—1808), король [[Іспанія|Іспанії]] (1808—1813).
* '''[[Наполеон Бонапарт]]''' (1769—1821) — [[Імператор Французький|імператор Французів]] (1804—1814, 1815)
* [[Люсьєн Бонапарт І|Люсьєн Бонапарт]] (1775—1840) — член [[Рада п'ятисот (Франція)|Ради п'ятисот]], міністр внутрішніх справ (1799—1800) [[Перша французька республіка|Першої французької республіки]]
* [[Еліза Бонапарт]] (1777—1820) — [[Велике герцогство Тосканське|велика герцогиня Тосканська]] (1809—1814), княгиня [[Князівство Лукка і Пйомбіно|Лукки і Пйомбіно]] (1805—1814).
* [[Людовик I Бонапарт|Луї Бонапарт]] (1778—1846) — король [[Голландське королівство|Голландії]] (1806—1810), батько [[Наполеон III|Наполеона III]].
* [[Поліна Бонапарт]] (1780—1825) — герцогиня [[Гуастальське герцогство|Ґвасталли]].
* [[Кароліна Бонапарт]] (1782—1839) дружина генерала [[Йоахім Мюрат|Йоахіма Мюрата]], який згодом став королем Неаполя (1808—1815).
* [[Жером Бонапарт]] (1784—1860) король [[Вестфальське королівство|Вестфалії]] (1807—1813).

== Джерела ==
* {{УРЕ}}

{{Королівські династії}}
{{нк}}
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Бонапарти|*]]
[[Категорія:Династії Франції]]

title: Бонапарти · Франція, Італія, Нідерланди, Вестфалія та інші

Країна: Французька імперія · Італійське королівство · Іспанське королівство · Вестфальське королівство · Голландське королівство · Неаполітанське королівство · Велике герцогство Тосканське

Титули: Імператор Французів · Імператор на Елбі · Король Італії · Король Іспанії · Король Голландії · Король Вестфалії · Король Неаполя · Король Риму (Формальний титул) · Великий герцоґ Тосканський

Засновник: Наполеон I Бонапарт

Останній правитель: Наполеон III Бонапарт

Сучасний голова: Спірний: · Чарльз Наполеон або · Жан-Крістоф Наполеон

Національність: Корсиканці, французи, за походженням італійці

Дочірні гілки: Лінія принца Каніно (згасла) · Лінія принца Наполеона


text:
# Huawei P30 lite
Huawei P30 lite — смартфон компанії Huawei, представлений 14 березня 2019 року на офіційному заході в Пекіні. Інша назва цієї моделі — Nova 4e і це молодша модель Huawei P30.
Старт офіційних продажів в Україні — 14 травня 2019 року.

## Зовнішній вигляд
Корпус смартфона виконаний з пластику стилізованого під сталь. На лицовій стороні в верхній частині екрану Huawei P30 Lite має характерний для Huawei P30 та Huawei P30 Pro краплеподібний виріз для фронтальної камери та розмовного динаміка спереду.
З тильної сторони 3 модулі основної камери. Світлодіодний спалах розташовано під основною камерою, а не збоку, як в старших моделях. Також з тильної сторони розташовано дактилоскопічний датчик (сканер відбитків пальців).
Габарити: ширина 72.7 мм, висота 152.9 мм, глибина 7.4 мм, вага з акумулятором — 159 грамів.
На українському ринку представлений в 3 кольорах — синій (Peacock Blue), білий (Pearl White) і чорний (Midnight Black).
Телефон у кольорі Peacock Blue має градієнтну задню панель як в старших моделях Huawei P30 та Huawei P30 Pro, в цій моделі задня поверхня блакитна з переходом у фіолетовий.

## Апаратне забезпечення
Апарат має 8-ядерний процесор Hisilicon Kirin 710. 4 ядра Cortex-A73 з частотою 2.2 ГГц та 4 ядра Cortex-A53 з частотою 1.37 ГГц. Графічне ядро — ARM Mali-G51 MP4.
Huawei P30 Lite має дисплей типу TFT LCD з діагоналлю 6.15" і роздільною здатністю 2312x1080. Співвідношення сторін 19.5:9.
Внутрішня пам'ять телефону складає 128 ГБ, оперативна пам'ять — 4 ГБ. Пам'ять можна розширити завдяки карті пам'яті microSD (до 512 ГБ).
Акумулятор незнімний Li-Pol 3340 мА/г.
Huawei P30 Lite має 3 модулі камери Leica: 48 МП (f/1.8, ширококутна) + 8 МП (ширококутна) + 2 МП (для створення ефекту боке). Фронтальна камера 24 МП,

## Програмне забезпечення
Huawei P30 Lite працює на операційній системі Android 9.0 (Pie) з графічною оболонкою EMUI 9.0.
Підтримує стандарти зв'язку: 2G GSM, 3G WCDMA, 4G LTE.
Бездротові інтерфейси: WiFi 802.11 a/b/g/n/ac, Bluetooth 4.2, A2DP, LE, aptX HD, NFC. Смартфон підтримує навігаційні системи: GPS, A-GPS, ГЛОНАСС.
Має Type-C, USB 2.0 роз'єми для заряджання та 3.5 мм роз'єм для підключення навушників.
Найнижча ціна в Україні на модель в кольорі Black — 8 174 грн.

## Huawei P30 lite New Edition
Huawei P30 lite New Edition — перевипущений у 2020 році Huawei P30 lite. Основними відмінностями у порівнянні з версією 2019 року є комплектація пам'яті тільки на 6/256 ГБ та її швийдший тип UFS 2.1 замість у eMMC 5.1. Також в новій версії лишилися сервіси Google Play.

title: Huawei P30 lite

wikitext:
{{see also|Huawei P30}}
{{Стільниковий телефон|модель=Huawei P30 lite|розмір_зображення=250px|текст_зображення=|підпис=|бренд=[[Huawei]]|виробник=
[[Huawei]]|серія=Huawei P|оператори=|мережі=[[GSM]]
[[High-Speed Downlink Packet Access|HSDPA]]
[[LTE]]|дата_релізу=березень 2019|ціна=8 174 грн|тип=[[смартфон]]|розміри=152.9 мм х 72.7 мм х 7.4 мм|вага=159 г|ос=[[Android]]|цпу=HiSilicon Kirin 710|оперативна_пам'ять=4 ГБ|пам'ять=128 ГБ|карта_пам'яті=MicroSD, до 512 ГБ|акумулятор=3340 мА/г|екран=6.15", LTPS IPS LCD|Кількість підтримуваних кольорів=16.7 млн|Роздільна здатність=Full HD
2312 х 1080|камера=Основна камера:

три модуля камери Leica:

48 МП (ширококутний об’єктив із числом діафрагми f/1.8), 8 МП (надширококутний об’єктив), 2 МП (телеоб’єктив із числом діафрагми f/2.4)

підтримує автофокусування.

Фронтальна камера:

24 МП, число діафрагми f/2.0|медіа_формати=|інтерфейси=[[Wi-Fi]] (802.11 a/b/g/n/ac)
[[Bluetooth]] 4.2, A2DP, LE, EDR, aptX HD
[[Near Field Communication|NFC]]|інше=гіроскоп
сенсор зовнішнього освітлення
компас
сенсор відбитків пальців с
компас
сенсор наближення||фото=Huawei P30 lite.jpg|Попередник=[[Huawei P20 lite]]|Наступник=[[Huawei P40 lite]]|схожі_моделі=[[Huawei P30]]
[[Huawei P30 Pro]]}}

'''Huawei P30 lite''' — [[смартфон]] компанії [[Huawei]], представлений 14 березня 2019 року на офіційному заході в Пекіні<ref>{{Cite web|title=Смартфон Huawei Nova 4e (он же Huawei P30 Lite) представлен официально: SoC Kirin 710, экран 6,15″ с каплевидным вырезом, тройная основная и 32-Мп фронтальная камеры|url=https://itc.ua/news/smartfon-huawei-nova-4e-on-zhe-huawei-p30-lite-predstavlen-ofitsialno-soc-kirin-710-ekran-6-15-s-kaplevidnyim-vyirezom-troynaya-osnovnaya-i-32-mp-frontalnaya-kameryi/|website=ITC.ua|date=2019-03-14|accessdate=2019-06-04|language=ru-RU|first=Владимир|last=Скрипин|archive-date=4 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190604144806/https://itc.ua/news/smartfon-huawei-nova-4e-on-zhe-huawei-p30-lite-predstavlen-ofitsialno-soc-kirin-710-ekran-6-15-s-kaplevidnyim-vyirezom-troynaya-osnovnaya-i-32-mp-frontalnaya-kameryi/}}</ref>. Інша назва цієї моделі — Nova 4e і це молодша модель [[Huawei P30]]<ref>{{Cite web|title=Huawei випустила смартфон Nova 4e з потрійною камерою та невисокою ціною - Техно 24|url=https://24tv.ua/techno/huawei_vipustila_smartfon_nova_4e_z_potriynoyu_kameroyu_ta_nevisokoyu_tsinoyu_n1126711|website=24 Канал|accessdate=2019-06-04|language=en|archive-date=4 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190604213304/https://24tv.ua/techno/huawei_vipustila_smartfon_nova_4e_z_potriynoyu_kameroyu_ta_nevisokoyu_tsinoyu_n1126711}}</ref>.

Старт офіційних продажів в Україні — 14 травня 2019 року.

== Зовнішній вигляд ==

Корпус смартфона виконаний з пластику стилізованого під сталь. На лицовій стороні в верхній частині екрану Huawei P30 Lite має характерний для [[Huawei P30]] та [[Huawei P30 Pro]] краплеподібний виріз для фронтальної камери та розмовного динаміка спереду<ref>{{Cite web|title=Огляд Huawei P30 Lite - ідеальний баланс знайдений? - Root Nation|url=https://root-nation.com/gadgets-ua/smartphones-ua/ua-huawei-p30-lite-review/|website=root-nation.com|accessdate=2019-06-04|language=uk-UA|first=Dmitry|last=Koval|archive-date=4 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190604144808/https://root-nation.com/gadgets-ua/smartphones-ua/ua-huawei-p30-lite-review/}}</ref>.

З тильної сторони 3 модулі основної камери. Світлодіодний спалах розташовано під основною камерою, а не збоку, як в старших моделях. Також з тильної сторони розташовано дактилоскопічний датчик (сканер відбитків пальців).

Габарити: ширина 72.7 мм, висота 152.9 мм, глибина 7.4 мм, вага з акумулятором — 159 грамів.

На українському ринку представлений в 3 кольорах — синій (Peacock Blue), білий (Pearl White) і чорний (Midnight Black)<ref name=":0">{{Cite web|title=Характеристики HUAWEI P30 lite {{!}} HUAWEI Україна|url=https://consumer.huawei.com/ua/phones/p30-lite/specs/|website=consumer.huawei.com|accessdate=2019-06-04|archive-date=4 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190604144807/https://consumer.huawei.com/ua/phones/p30-lite/specs/}}</ref>.

Телефон у кольорі Peacock Blue має градієнтну задню панель як в старших моделях [[Huawei P30]] та [[Huawei P30 Pro]], в цій моделі задня поверхня блакитна з переходом у фіолетовий<ref>{{Cite web|title=≡ Фото смартфону Huawei P30 Lite (MAR-LX1A) Peacock Blue – купить в Киеве {{!}} цены и отзывы|url=https://www.moyo.ua/smartfon-huawei-p30-lite-mar-lx1a-peacock-blue/444534.html|website=www.moyo.ua|accessdate=2019-06-04|language=ru|last=|first=|date=|publisher=|archive-date=4 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190604144804/https://www.moyo.ua/smartfon-huawei-p30-lite-mar-lx1a-peacock-blue/444534.html}}</ref>.

== Апаратне забезпечення ==
Апарат має 8-ядерний процесор Hisilicon Kirin 710. 4 ядра Cortex-A73 з частотою 2.2 ГГц та 4 ядра Cortex-A53 з частотою 1.37 ГГц. Графічне ядро — ARM Mali-G51 MP4.

Huawei P30 Lite має дисплей типу TFT LCD з діагоналлю 6.15" і роздільною здатністю 2312x1080. Співвідношення сторін 19.5:9<ref>{{Cite web|title=Huawei P30 Lite 4/128GB Peacock Blue|url=https://rozetka.com.ua/ua/huawei_p30_lite_4_128gb_iris_purple/p75832596/|website=rozetka|accessdate=2019-06-04|archive-date=4 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190604144804/https://rozetka.com.ua/ua/huawei_p30_lite_4_128gb_iris_purple/p75832596/}}</ref>.

Внутрішня пам'ять телефону складає 128 [[Гігабайт|ГБ]], [[оперативна пам'ять]] — 4 ГБ. Пам'ять можна розширити завдяки карті пам'яті microSD (до 512 ГБ)<ref>{{Cite web|title=Короли среднего сегмента. Huawei P30 lite и его конкуренты - цены|url=https://tech.liga.net/technology/novosti/huawei-nachala-prodaji-p30-lite-v-ukraine-kto-ego-konkurenty|website=LIGA|date=2019-05-14|accessdate=2019-06-04|archive-date=25 лютого 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220225050733/https://tech.liga.net/technology/novosti/huawei-nachala-prodaji-p30-lite-v-ukraine-kto-ego-konkurenty}}</ref>.

Акумулятор незнімний Li-Pol 3340 мА/г<ref>{{Cite web|title=Обзор плюсов и минусов смартфона HUAWEI P30 Lite. Стильный середняк с тройной камерой|url=https://megaobzor.com/Obzor-plusov-i-minusov-smartfona-HUAWEI-P30-lite-Stilnii-serednjak-s-troinoi-kameroi.html|website=MegaObzor|accessdate=2019-06-04|language=ru|archive-date=4 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190604144804/https://megaobzor.com/Obzor-plusov-i-minusov-smartfona-HUAWEI-P30-lite-Stilnii-serednjak-s-troinoi-kameroi.html}}</ref>.

Huawei P30 Lite має 3 модулі камери [[Leica]]: 48 МП (f/1.8, ширококутна) + 8 МП (ширококутна) + 2 МП (для створення ефекту боке). Фронтальна камера 24 МП<ref name=":0" />,

== Програмне забезпечення ==
Huawei P30 Lite працює на операційній системі Android 9.0 (Pie) з графічною оболонкою EMUI 9.0<ref>{{Cite web|title=Тройная камера дешевле 22 тысяч рублей. Смартфон Huawei P30 Lite представлен в России|url=https://www.ixbt.com/news/2019/04/02/22-huawei-p30-lite.html|website=iXBT.com|accessdate=2019-06-04|language=ru|archive-date=4 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190604144805/https://www.ixbt.com/news/2019/04/02/22-huawei-p30-lite.html}}</ref>.

Підтримує стандарти зв'язку: 2G GSM, 3G WCDMA, 4G LTE.

Бездротові інтерфейси: [[Wi-Fi|WiFi]] 802.11 a/b/g/n/ac, [[Bluetooth]] 4.2, A2DP, LE, aptX HD, [[Near Field Communication|NFC]]. Смартфон підтримує навігаційні системи: [[GPS]], [[A-GPS]], [[ГЛОНАСС]].

Має Type-C, USB 2.0 роз'єми для заряджання та 3.5 мм роз'єм для підключення навушників<ref>{{Cite web|title=Huawei P30 lite - Full phone specifications|url=https://www.gsmarena.com/huawei_p30_lite-9545.php|website=www.gsmarena.com|accessdate=2019-06-04|archive-date=26 січня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210126015807/https://www.gsmarena.com/huawei_p30_lite-9545.php}}</ref>.

Найнижча ціна в Україні на модель в кольорі Black — 8 174 грн<ref>{{Cite web|title=Каталог товаров Сравнение цен: отзывы, видео обзоры, характеристики {{!}} hotline.ua|url=https://hotline.ua/mobile-mobilnye-telefony-i-smartfony/huawei-p30-lite-4128gb-midnight-black/|website=hotline.ua|accessdate=2019-06-04|archive-date=4 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190604144806/https://hotline.ua/mobile-mobilnye-telefony-i-smartfony/huawei-p30-lite-4128gb-midnight-black/}}</ref>.

== Huawei P30 lite New Edition ==
'''Huawei P30 lite New Edition''' — перевипущений у 2020 році Huawei P30 lite. Основними відмінностями у порівнянні з версією 2019 року є комплектація пам'яті тільки на 6/256 ГБ та її швийдший тип UFS 2.1 замість у eMMC 5.1. Також в новій версії лишилися сервіси [[Google Play]].<ref>{{Cite web|title=Huawei launches P30 Lite New Edition|url=https://www.gsmarena.com/huawei_launches_a_hardware_refresh_of_the_p30_lite_called_p30_lite_new_edition-news-41031.php|website=GSMArena.com|accessdate=2021-03-15|language=en-US|archive-date=28 січня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210128075128/https://www.gsmarena.com/huawei_launches_a_hardware_refresh_of_the_p30_lite_called_p30_lite_new_edition-news-41031.php}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Huawei|телефони=yes|планшети=yes|ос=yes|сервіси=yes|інше=yes}}

[[Категорія:Смартфони Huawei|P30 lite]]
[[Категорія:Пристрої на базі Android]]
[[Категорія:Мобільні телефони, представлені в 2019 році]]
[[Категорія:Мобільні телефони з кількома тиловими камерами]]
[[Категорія:Смартфони, зняті з виробництва]]

title: Huawei P30 lite

Бренд: Huawei

Виробник: · Huawei

Серія: Huawei P

Дата представлення: березень 2019

Попередник: Huawei P20 lite

Наступник: Huawei P40 lite

Схожі моделі: Huawei P30 · Huawei P30 Pro

Сумісні мережі: GSM · HSDPA · LTE

Тип: смартфон

Операційна система: Android

Центральний процесор: HiSilicon Kirin 710

Оперативна пам'ять: 4 ГБ

Карта пам'яті: MicroSD, до 512 ГБ

Екран: 6.15", LTPS IPS LCD

Основна камера: Основна камера: · три модуля камери Leica: · 48 МП (ширококутний об’єктив із числом діафрагми f/1.8), 8 МП (надширококутний об’єктив), 2 МП (телеоб’єктив із числом діафрагми f/2.4) · підтримує автофокусування. Фронтальна камера: · 24 МП, число діафрагми f/2.0

Інтерфейси: Wi-Fi (802.11 a/b/g/n/ac) · Bluetooth 4.2, A2DP, LE, EDR, aptX HD · NFC

Інше: гіроскоп · сенсор зовнішнього освітлення · компас · сенсор відбитків пальців с · компас · сенсор наближення


text:
# Албайда
Албайда, Альбайда (валенс. Albaida, ісп. Albaida) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Валенсія, у провінції Валенсія. Населення — 6335 осіб (2010).

## Географія
Муніципалітет розташований на відстані близько 320 км на південний схід від Мадрида, 70 км на південь від Валенсії.

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

## Галерея зображень
- Розташування муніципалітету Албайда у автономній спільноті Валенсія
- Розташування муніципалітету Албайда у комарці Вальє-де-Альбайда

title: Албайда

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Албайда
 | місцева_назва       = ''Albaida''
 | прапор              = <!-- Albaida has no official flag -->
 | герб                = Escut d'Albaida.svg
 | автономна_спільнота = [[Валенсія (область)|Валенсія]]
 | провінція           = [[Валенсія (провінція)|Валенсія]]
 | комарка             =
 | широта              = 38.837
 | довгота             = -0.516
 | висота              = 315
 | населення           = 6335
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 35,41
 | густота             = 178,9
 | поштові_індекси     = 46860
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 46006
 | мер                 = Джозеп Антоні Алберт Кіліс
 | рік_обрання         = 2011
 | www                 = http://www.albaida.org/
}}
'''Албайда''', Альбайда ([[Валенсійська мова|валенс.]] ''Albaida'', {{lang-es|Albaida}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Валенсія (область)|Валенсія]], у провінції [[Валенсія (провінція)|Валенсія]]. Населення — {{formatnum:6335}} осіб (2010).

== Географія ==

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 320 км на південний схід від [[Мадрид]]а, 70 км на південь від [[Валенсія|Валенсії]].

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Albaida (Valencia)}}

== Галерея зображень ==
<gallery>
Файл:Localització d'Albaida respecte del País Valencià.png|Розташування муніципалітету Албайда у автономній спільноті Валенсія
Файл:Albaida-Mapa del Valle de Albaida.svg|Розташування муніципалітету Албайда у комарці Вальє-де-Альбайда
</gallery>

== Посилання ==

<!-- * [http://www.primitiva-albaida.com/ Cercle Musical Primitiva d'Albaida] -->
<!-- * [http://cpvalbaida.org/ Club de Pelota Valenciana "Ciudad de Albaida"] -->
<!-- * [http://albaida.com Página privada de Albaida] -->
<!-- * [http://albaida.comunitatvalenciana.com Web Turismo Albaida en la Comunidad Valenciana] -->
<!-- * [http://www.just.gva.es/pls/civisc/p_civis.municipios?codcat=46006 Albaida en el Registro de Entidades Locales de la Generalidad Valenciana] -->
<!-- * [http://www.motoalbaida.com/ Moto Club "Ciudad de Albaida"] -->

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Валенсія}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Валенсія]]

{{Spain-geo-stub}}

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Валенсія

Провінція: Валенсія

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Джозеп Антоні Алберт Кіліс (з 2011)

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Алещенко Арсентій Васильович
Арсентій Васильович Алещенко (нар. 3 квітня 2001 — пом. лютий 2022, Маріуполь, Донецька обл.) — матрос, військовослужбовець підрозділу Військово-Морських Сил Збройних Сил України, учасник російсько-української війни, який загинув у ході російського вторгнення в Україну у 2022 році.

## Життєпис
Народився 3 квітня 2001 року.
З 30 серпня 2013 року до 09 червня 2016 року навчався у Кіровоградській школі-інтернаті, ліцеї «Сокіл». Був вихованцем III кадетського взводу, активним учасником заходів з життя кадетського підрозділу. Займався греко-римською боротьбою.
На початку бойових дій на Сході проходив військову службу у складі 36 ОБрМП.
Загинув в боях з російськими окупантами при обороні міста Маріуполя.

## Нагороди
- орден «За мужність» III ступеня (2022, посмертно) — за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі.

title: Алещенко Арсентій Васильович

wikitext:
{{Військовик2
| ім'я                = Арсентій Алещенко
| оригінал імені      = Алещенко Арсентій Васильович
| портрет             =
| підпис              =
| дата народження     = 3.4.2001
| місце народження    =
| дата смерті         = 26.2.2022—28.2.2022
| місце смерті        = м. [[Маріуполь]], [[Донецька область]], [[Україна]]
| причина смерті      =
| національність      = [[українці|українець]]
| університет         =
| ступінь             =
| прізвисько          =
| партія              =
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    = {{fЗСУ}}
| рід військ          =
| роки служби         =
| звання              = {{Ранг|країна=Україна|звання=Матрос}}
| формування          =
| командування        =
| битви               = [[Російсько-українська війна (з 2014)|Російсько-українська війна]]
| нагороди            = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден «За мужність» III ступеня}}
{{!)}}
}}
{{однофамільці|Алещенко}}
'''Арсентій Васильович Алещенко''' ({{Нар}} 3 квітня 2001 — {{Пом}} лютий 2022, [[Маріуполь]], [[Донецька область|Донецька обл.]]) — [[матрос]], військовослужбовець підрозділу [[Військово-морські сили Збройних сил України|Військово-Морських Сил Збройних Сил України]], [[Учасники російсько-української війни А|учасник російсько-української війни]], який загинув у ході [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|російського вторгнення в Україну у 2022 році]].

== Життєпис ==
Народився [[3 квітня]] [[2001]] року.

З 30 серпня 2013 року до 09 червня 2016 року навчався у Кіровоградській школі-інтернаті, ліцеї «Сокіл». Був вихованцем III кадетського взводу, активним учасником заходів з життя кадетського підрозділу. Займався греко-римською боротьбою<ref>[https://sites.google.com/view/lyceumsokil/алещенко-арсентій-васильович?authuser=0 Алещенко Арсентій Васильович]</ref>.

На початку бойових дій на Сході проходив військову службу у складі [[36-та окрема бригада морської піхоти (Україна)|36 ОБрМП]].

Загинув в боях з російськими окупантами при обороні міста [[Битва за Маріуполь (2022)|Маріуполя]].

== Нагороди ==
* орден «[[Орден «За мужність»|За мужність]]» III ступеня (2022, посмертно) — ''за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі''.
== Примітки ==
{{reflist}}
== Джерела ==
* {{УПУ|149/2022|19 березня 2022|Про відзначення державними нагородами України|link=https://www.president.gov.ua/documents/1492022-41749}}

{{ukr-mil-bio-stub}}
{{Учасники РУВ|загинув=так}}

title: Загальна інформація

Народження: 3 квітня 2001

Смерть: 26.2.2022—28.2.2022 · м. Маріуполь, Донецька область, Україна

Національність: українець

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Вид ЗС: Збройні сили

Війни / битви: Російсько-українська війна


text:
# Барахти
Ба́рахти — село в Україні, у Васильківській міській громаді Обухівського району Київської області. Населення становить 1235 осіб.

## Природа
З природних багатств найбільш питому вагу складає гончарна глина. Багато водних ресурсів (озер), рельєф холмистий.

## Населення
Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 1440 осіб, з яких 626 чоловіків та 814 жінок.
За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 1235 осіб.
Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| українська | 1218 | 98,62 |
| російська  | 10   | 0,81  |
| молдовська | 1    | 0,08  |
| інші       | 6    | 0,49  |

## Історія
На території села знайдено стародавні поселення часів черняхівської культури. Змієві вали в давнину жителі села називали Василевими, їх нібито звів князь Василь (князь Володимир Святославович) як захисні споруди від набігів кочівників.
У давнину село Барахти мало назву Петричино (Петричі), а перший письмовий спогад про нього знаходимо в дарчому записі Великого князя Андрія Юрійовича в 1159 році. Майже до середини XIII ст. за селом закріпилася назва Петричі. Другу назву село здобуло 1240 року під час монголо-татарської навали хана Батия. В 1580 році село належало Дмитру Єльцю, який у цьому ж році продав його архімандриту Києво-Печерської Лаври за 1 тис. коп «грошей литовських».
Після купівлі архимандрит поміняв с. Барахти на с. Ружанів за Дніпром, яке належало Сенкевичу. Через купівлю-продаж село переходить до роду Демковських, а від них — білоцерківському графу Ф.Браницькому, який взяв за борги і продав білоцерківському власнику Гудимі, і з того часу Барахти належали до староства Білоцерківського, і перейшло до польської казни за домовленістю вельмож Браницьких.
У 1850 році, при московитах, Барахти разом з селами Вільшанкою Барахтянською, Погребами, Тростинкою і маєтком в с. Колінці Радомишльського повіту, надійшли знову в казенне відомство, внаслідок  конфіскації цих маєтків, які належали графу Ксаверію Браницькому, який втік в 1848 році за кордон, там брав участь у багатьох змовах проти окупантів, і відмовився там скористатися прощенням. Високі вали в Барахтах свідчать про давнину цього села. Вали ці складають продовження Митницького валу. Жителі називають їх Васильєвими, розповідаючи, що князь Василь(?) почав сипати цей вал в запобігання нападів від сусідів; але не скінчив; отримавши звістку про тишу і безпеки від них. Село розкидане в глибоких ярах, у яких тече невеличкий струмок Барахтянка, за 2 кілометри впадає в Стугну. Воно поділяється на 5 частин, як би окремих сіл або частин, мають наступні назви: Мартинівка, Замочиївка, Тимошиївка, Бондарівка і Забочиївка.
До реформи 1861 року Барахти належали поміщику Череваню, який програв свій маєток, кріпаків і землю в карти. За даними 1861 року, у Барахтах мешкало 2105 осіб, тут знаходилося повітове управління, до якого належало й село Погреби. Доходи від податків та продажу в селі становили 5 тис. рублів сріблом.
До 1917 року в селі нараховувалося 2 тис. дворів і 4560 десятин землі, з якої мала частина належала 20 заможним селянам — до 200 десятин. Піп мав 90 десятин, дяк — 30, решта земель були селянськими наділами по 0,6 душки (сотки) на хату, 560 дворів були кінними. Державні податки селяни сплачували натурою, грішми і відробітком. Окремі селяни займалися ткацтвом, вишиванням, теслярством. В селі був 1 коваль, 2 водяні млини, що належали євреям.
У селі є дерев'яна церква святого Архістратига Михаїла, збудована у 1800 році. Про колишню церкву у візиті 1746 року Білоцерківського деканату в актах Радомишльськой духовної консисторії йдеться, що вона недавно закладена біля старої церкви, що стояла з 1727 року і ще не закінчена. Замість огорожі вона була окопана ровом. Жителі стверджують, що нині існуюча церква вже є четвертою; перша була покрита соломою, друга дранкою або тесом, третя гонтом, а нинішня бляхою. З 1737 по 1765 роки вона була як і інші церкви Київської губернії (крім найближчих до Києва) уніатською. По штатах зарахована до 4-го класу; землі має 75 десятин.

### XX століття
У 1905 році відбувся виступ селян проти поміщиків, організований Кирилом Мазуренком, незаконним захоплення поміщицьких і церковних земель.
У 1914—1918 роках селяни брали участь у Першій Світовій війні.
У 1917—1920 роках барахтівці брали участь у визвольних змаганнях українського народу.
У 1921 році було організовано комітет незаможних селян (В'юн П. М.). У 1926 році відбулося об'єднання в Земельний Союз.
1929 року — у селі створена комуна «Чайка». 1931 року комуна перейшла на колгоспні права.
Колективізація супроводжувалася насильством по відношенню до місцевих мешканців. 1933 року через Голодомору в селі голодною смертю загинуло більше 600 осіб. Встановлено 538 імен загиблих. Проте, правдоподібно, й ці цифри не повні, позаяк ніякий офіційний облік померлих від голоду не вівся.
У 1941 році розпочалася німецько-радянська війна, до лав РСЧА було мобілізоване майже усе чоловіче населення села.
7 листопада 1943 року після німецької окупації до села повернулася радянська окупаційна влада. На фронтах німецько-радянської війни загинуло 259 осіб.
1960 року завершилася електрифікація села. В той час велося розширене будівництво, зведено будівлю початкової школи.
У 1970—1989 роках колгоспом «Прогрес» ведеться розширене будівництво культурно-освітніх установ, центру і доріг села.
Нині у селі функціюють школа, сільська рада, Будинок культури, торговий центр.

## Археологічні розвідки
Змієві вали в Барахтах складають продовження Митницького валу і мають довжину 800 м. Висота валу 4-5 м, ширина в основі 16 м; глибина рову 3,5 м, ширина рову також 16 м.

## Відомі люди
- Бойко Віктор Миколайович — український військовик, старшина Збройних сил України, учасник російсько-української війни 2014—2017 років.

## Пам'ятники
- Меморіал жертвам Голодомору 1932—1933 років (відкритий 24 листопада 2007 року);
- Пам'ятник радянським льотчикам загиблим під час німецько-радянської війни. Пам'ятник розташований неподалік від села, при трасі до Василькова. Монумент встановлено з ініціативи та на кошти селян.

title: Барахти

wikitext:
{{Село України
| назва           = Барахти
| область         = [[Київська область|Київська]]
| район           = [[Обухівський район|Обухівський]]
| громада         = [[Васильківська міська територіальна громада]]
| код КАТОТТГ     = UA32120030020042673
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       = 1159{{sfn|Національна Книга пам'яті жертв Голодомору 1932–1933 pp. в Україні. Київська область|2008|c=236}}
| населення       = 1235
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           = 5,122
| ref-площа       =
| щільність       = 24,11
| поштовий індекс = 08646<ref name="пошта"/>
| телефонний код  = 4571
| координати      = {{coord|50|6|39|N|30|22|25|E|scale:30000|display=inline,title}}
| lat_deg         = 50|
| lat_min         = 6|
| lat_sec         = 39
| lon_deg         = 30|
| lon_min         = 22|
| lon_sec         = 25
| висота          = 127
| ref-висота      =
| водойма         =
| адреса          = 08601, Київська область, Обухівський р-н, м. Васильків, вул. Покровська, 4
| облікова картка =
| прапор          = Barahty selo fl.png
| герб            = Barahty vas gerb.gif
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}
'''Ба́рахти''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Васильківська міська громада|Васильківській міській громаді]] [[Обухівський район|Обухівського району]] [[Київська область|Київської області]]. Населення становить 1235 осіб.

== Природа ==
З природних багатств найбільш питому вагу складає гончарна глина. Багато водних ресурсів (озер), рельєф холмистий.

== Населення ==
Згідно з [[Перепис населення УРСР (1989)|переписом УРСР 1989 року]] чисельність наявного населення села становила 1440 осіб, з яких 626 чоловіків та 814 жінок.<ref name="населення 1989"/>

За [[Перепис населення України (2001)|переписом населення України 2001 року]] в селі мешкало 1235 осіб<ref name="населення 2001"/>.

; Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року<ref name="населення 2001 мова"/>:
{| align="center" class="standard"
|+
|-
! colspan= "15" style="background: #446688; color: white;" | Мовний склад населення с. Барахти
|-
! |Мова
! |Кількість осіб
! |Відсоток
|-----
| [[Українська мова|українська]]
| 1218
| 98,62
|-----
| [[Російська мова в Україні|російська]]
| 10
| 0,81
|-----
| [[Молдовська мова в Україні|молдовська]]
| 1
| 0,08
|-----
| інші
| 6
| 0,49
|-----
|+
|}

== Історія ==
На території села знайдено стародавні поселення часів [[Черняхівська культура|черняхівської культури]]. [[Змієві вали]] в давнину жителі села називали Василевими, їх нібито звів князь Василь (князь [[Володимир Святославович]]) як захисні споруди від набігів кочівників.

У давнину село Барахти мало назву Петричино (Петричі), а перший письмовий спогад про нього знаходимо в дарчому записі Великого князя [[Андрій Боголюбський|Андрія Юрійовича]] в 1159 році. Майже до середини XIII ст. за селом закріпилася назва Петричі. Другу назву село здобуло 1240 року під час монголо-татарської навали хана Батия. В 1580 році село належало Дмитру Єльцю, який у цьому ж році продав його архімандриту Києво-Печерської Лаври за 1 тис. коп [[Литовський грош|«грошей литовських»]].

Після купівлі архимандрит поміняв с. Барахти на с. Ружанів за Дніпром, яке належало Сенкевичу. Через купівлю-продаж село переходить до роду Демковських, а від них — білоцерківському графу Ф.Браницькому, який взяв за борги і продав білоцерківському власнику Гудимі, і з того часу Барахти належали до староства Білоцерківського, і перейшло до польської казни за домовленістю вельмож Браницьких.

У 1850 році, при московитах, Барахти разом з селами Вільшанкою Барахтянською, Погребами, Тростинкою і маєтком в с. Колінці Радомишльського повіту, надійшли знову в казенне відомство, внаслідок  конфіскації цих маєтків, які належали графу Ксаверію Браницькому, який втік в 1848 році за кордон, там брав участь у багатьох змовах проти окупантів, і відмовився там скористатися прощенням. Високі вали в Барахтах свідчать про давнину цього села. Вали ці складають продовження Митницького валу. Жителі називають їх Васильєвими, розповідаючи, що князь Василь(?) почав сипати цей вал в запобігання нападів від сусідів; але не скінчив; отримавши звістку про тишу і безпеки від них. Село розкидане в глибоких ярах, у яких тече невеличкий струмок Барахтянка, за 2 кілометри впадає в Стугну. Воно поділяється на 5 частин, як би окремих сіл або частин, мають наступні назви: Мартинівка, Замочиївка, Тимошиївка, Бондарівка і Забочиївка{{sfn|Похилевич|2005|с=387}}.

До реформи 1861 року Барахти належали поміщику Череваню, який програв свій маєток, кріпаків і землю в карти. За даними 1861 року, у Барахтах мешкало 2105 осіб, тут знаходилося повітове управління, до якого належало й село Погреби. Доходи від податків та продажу в селі становили 5 тис. рублів сріблом.

До 1917 року в селі нараховувалося 2 тис. дворів і 4560 десятин землі, з якої мала частина належала 20 заможним селянам — до 200 десятин. Піп мав 90 десятин, дяк — 30, решта земель були селянськими наділами по 0,6 душки (сотки) на хату, 560 дворів були кінними. Державні податки селяни сплачували натурою, грішми і відробітком. Окремі селяни займалися ткацтвом, вишиванням, теслярством. В селі був 1 коваль, 2 водяні млини, що належали [[Євреї|євреям]].

У селі є дерев'яна церква святого Архістратига Михаїла, збудована у 1800 році. Про колишню церкву у візиті 1746 року Білоцерківського деканату в актах Радомишльськой духовної консисторії йдеться, що вона недавно закладена біля старої церкви, що стояла з 1727 року і ще не закінчена. Замість огорожі вона була окопана ровом. Жителі стверджують, що нині існуюча церква вже є четвертою; перша була покрита соломою, друга дранкою або тесом, третя гонтом, а нинішня бляхою. З 1737 по 1765 роки вона була як і інші церкви Київської губернії (крім найближчих до Києва) уніатською. По штатах зарахована до 4-го класу; землі має 75 десятин{{sfn|Похилевич|2005|с=388}}.

=== XX століття ===
У [[1905]] році відбувся виступ селян проти поміщиків, організований Кирилом Мазуренком, незаконним захоплення поміщицьких і церковних земель.

У [[1914]]—[[1918]] роках селяни брали участь у [[Перша Світова Війна|Першій Світовій війні]].

У 1917—1920 роках барахтівці брали участь у [[УНР|визвольних змаганнях українського народу]].

У 1921 році було організовано [[комітет незаможних селян]] (В'юн П. М.). У 1926 році відбулося об'єднання в Земельний Союз.

1929 року — у селі створена комуна «Чайка». 1931 року комуна перейшла на колгоспні права.

[[Колективізація в УСРР|Колективізація]] супроводжувалася насильством по відношенню до місцевих мешканців. 1933 року через [[Голодомор в Україні (1932—1933)|Голодомору]] в селі голодною смертю загинуло більше 600 осіб. Встановлено 538 імен загиблих. Проте, правдоподібно, й ці цифри не повні, позаяк ніякий офіційний облік померлих від голоду не вівся{{sfn|Національна Книга пам'яті жертв Голодомору 1932–1933 pp. в Україні. Київська область|2008|с=236}}.

У 1941 році розпочалася [[німецько-радянська війна]], до лав [[РСЧА]] було мобілізоване майже усе чоловіче населення села.

7 листопада 1943 року після німецької окупації до села повернулася радянська окупаційна влада. На фронтах [[Німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]] загинуло 259 осіб.

1960 року завершилася електрифікація села. В той час велося розширене будівництво, зведено будівлю початкової школи.

У 1970—1989 роках колгоспом «Прогрес» ведеться розширене будівництво культурно-освітніх установ, центру і доріг села.

Нині у селі функціюють школа, сільська рада, Будинок культури, торговий центр.

== Археологічні розвідки ==
Змієві вали в Барахтах складають продовження Митницького валу і мають довжину 800 м. Висота валу 4-5 м, ширина в основі 16 м; глибина рову 3,5 м, ширина рову також 16 м.

== Відомі люди ==
* [[Бойко Віктор Миколайович]] — український військовик, старшина Збройних сил України, учасник російсько-української війни 2014—2017 років.

== Пам'ятники ==
[[Файл:Памятник у Барахт.jpg|thumb|left|200px|Пам'ятник радянським [[льотчик]]ам загиблим під час [[Німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]]]]
[[Файл:Пам'ятник жертвам Голодомору в с. Барахти.jpg|thumb|left|200px|Пам'ятник жертвам Голодомору 1932—1933 років]]
* Меморіал жертвам Голодомору 1932—1933 років (відкритий [[24 листопада]] [[2007]] року);
* Пам'ятник радянським [[льотчик]]ам загиблим під час [[Німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]]. Пам'ятник розташований неподалік від села, при трасі до [[Васильків|Василькова]]. Монумент встановлено з ініціативи та на кошти селян.

== Див. також ==
* [[Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Київська область)]]

== Примітки ==
{{reflist|2|refs=
<ref name="пошта">{{cite web|url = https://index.ukrposhta.ua/find-post-index|назва = Знайти поштовий індекс|автор = |дата = |вебсайт = ukrposhta.ua|видавець = [[Укрпошта]]|url-архіву = https://web.archive.org/web/20211004200613/https://index.ukrposhta.ua/find-post-index|дата-архіву = 4 жовтня 2021|мертвий-url = ні|дата-доступу = 8 жовтня 2023}}</ref>
<ref name="населення 1989">{{cite web|url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp|назва=Кількість наявного та постійного населення по кожному сільському населеному пункту, Київська область (осіб) - Регіон, Рік, Категорія населення, Стать (1989(12.01))|вебсайт=database.ukrcensus.gov.ua|видавець=Банк даних [[Державна служба статистики України|Державної служби статистики України]]|дата-доступу=15 листопада 2019|archive-date=31 липня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp |date=2014-07-31 }}</ref>
<ref name="населення 2001">{{cite web|url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp|назва=Кількість наявного населення по кожному сільському населеному пункту, Київська область (осіб) - Регіон, Рік (2001(05.12))|вебсайт=database.ukrcensus.gov.ua|видавець=Банк даних [[Державна служба статистики України|Державної служби статистики України]]|дата-доступу=15 листопада 2019|archive-date=31 липня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp |date=2014-07-31 }}</ref>
<ref name="населення 2001 мова">{{cite web|url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp|назва=Розподіл населення за рідною мовою, Київська область (у % до загальної чисельності населення) - Регіон, Рік, Вказали у якості рідної мову (2001(05.12))|вебсайт=database.ukrcensus.gov.ua|видавець=Банк даних [[Державна служба статистики України|Державної служби статистики України]]|дата-доступу=15 листопада 2019|archive-date=31 липня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp |date=2014-07-31 }}</ref>
}}

== Джерела ==
* {{книга|автор = |частина = |посилання частина = |заголовок = Сказания о населенных местностях Киевской губернии или статистические, исторические и церковные заметки обо всех деревнях, селах, местечках и огородах, в пределах губернии находящихся|оригінал = |посилання = |відповідальний = Собрал [[Похилевич Лаврентій Іванович|Л. Похилевич]]|видання = |місце = Біла Церква|видавництво = видавець О. В. Пшонківський|рік = 2005|том = |сторінки = 387—388|сторінок = 642|серія = |isbn = 966-8545-15-Х|тираж = |ref = Похилевич}} {{ref-ru}}
* {{книга|автор = |частина = |посилання частина = |заголовок = Національна Книга пам'яті жертв Голодомору 1932–1933 pp. в Україні. Київська область|оригінал = |посилання = http://history.org.ua/LiberUA/978-966-7195-95-3/978-966-7195-95-3.pdf|відповідальний = Упорядн. Гай А. І.; Гол. ред. кол. Ульянченко В. І.; Ред. кол.: Бутник В. Г., Гай А. І. (кер. ред.-вид. групи), Даниленко В. П., Єрема P. M. (заст. гол. ред. кол.), Захарченко П. П., Кондрук В. П., Романчишин В. Г., [[Український інститут національної пам'яті]]; [[Київська обласна державна адміністрація]]|видання = |місце = Біла Церква|видавництво = Буква|рік = 2008|том = |сторінки = |сторінок = 1376|серія = |isbn = 978-966-7195-95-3|тираж = |ref = Національна Книга пам'яті жертв Голодомору 1932–1933 pp. в Україні. Київська область}}
* {{книга|автор = |частина = |посилання частина = |заголовок = Національна Книга пам'яті жертв Голодомору 1932–1933 pp. в Україні. Київська область|оригінал = |посилання = http://history.org.ua/LiberUA/978-966-7195-95-3/978-966-7195-95-3.pdf|відповідальний = Упорядн. Гай А. І.; Гол. ред. кол. Ульянченко В. І.; Ред. кол.: Бутник В. Г., Гай А. І. (кер. ред.-вид. групи), Даниленко В. П., Єрема P. M. (заст. гол. ред. кол.), Захарченко П. П., Кондрук В. П., Романчишин В. Г., [[Український інститут національної пам'яті]]; [[Київська обласна державна адміністрація]]|видання = |місце = Біла Церква|видавництво = Буква|рік = 2008|том = |сторінки = |сторінок = 1376|серія = |isbn = 978-966-7195-95-3|тираж = |ref = Національна Книга пам'яті жертв Голодомору 1932–1933 pp. в Україні. Київська область}}
* {{SgKP|I|101|Barachty, wieś w powiecie wasylkowskim nad rzeką Barachcianką}}
* {{SgKP|XV_cz.1|79|Barachty, pierwotnie Petryczyn}}

== Посилання ==
* {{cite web|url = https://vasilkov.info/|назва = Офіційний сайт міста Василькова|автор = |дата = |вебсайт = vasilkov.info|видавець = Інформаційний портал «Васильков.info»|url-архіву = https://web.archive.org/web/20220901094535/https://vasilkov.info/|дата-архіву = 1 вересня 2022|мертвий-url = ні|дата-доступу = 8 жовтня 2023}}
* {{cite web|url = https://cdiak.archives.gov.ua/baza_geog_pok/church/bara_006.xml|назва = Барахти, с.|автор = |дата = |вебсайт = cdiak.archives.gov.ua|видавець = [[Центральний державний історичний архів України (Київ)|ЦДІАК]]|url-архіву = https://web.archive.org/web/20220315214304/https://cdiak.archives.gov.ua/baza_geog_pok/church/bara_006.xml|дата-архіву = 15 березня 2022|мертвий-url = ні|дата-доступу = 8 жовтня 2023}}
* {{cite web|url = https://decentralization.gov.ua/locality/31244#|назва = Село Барахти, Київська область, Обухівський район, Васильківська територіальна громада|автор = |дата = |вебсайт = decentralization.gov.ua|видавець = |url-архіву = https://web.archive.org/web/20230619200643/https://decentralization.gov.ua/locality/31244#|дата-архіву = 19 червня 2023|мертвий-url = ні|дата-доступу = 8 жовтня 2023}}
{{Васильківська міська громада}}
{{Kyiv-geo-stub}}

[[Категорія:Села Київської області]]
[[Категорія:Населені пункти Васильківської міської громади]]
[[Категорія:Населені пункти України, засновані 1159]]

title: село Барахти

Герб: Прапор

Країна: Україна

Область: Київська

Район: Обухівський

title: Основні дані

Густота населення: 24,11 осіб/км²

title: Географічні дані

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Барахти

title: Мапа

Мапа: Барахти у Вікісховищі


text:
# В'язовець (Вілейський район)
В'язовець (біл. вёска Вязавец) — колишнє село в складі Вілейського району Мінської області, Білорусь. Село підпорядковане Довгинівській сільській раді, розташоване в північній частині області.
Місто було ліквідовано в 2018 рік

## Історія
У 1921–1945 роках застінок знаходилось у Польщі, у Вільнюській воєводстві, Вілейського повіту, гміні Довгиново.

## Населення
- 1921 рік - 62 осіб, 8 будинки[3].
- 1931 рік - 65 осіб, 11 будинки[4].

title: В'язовець (Вілейський район)

wikitext:
{{НП
 |країна                  = {{BLR}}
 |статус                  = Село
 |українська назва        = В'язовець
 |оригінальна назва       = {{lang-be|вёска Вязавец}}
 |підпорядкування         =
 |герб                    =
 |прапор                  =
 |зображення              =
  |lat_dir = N|lat_deg = 54|lat_min = 44|lat_sec = 55
  |lon_dir = E|lon_deg = 27|lon_min = 40|lon_sec = 29
 |размер карты страны     = 300
 |размер карты региона    = 300
 |размер карты района     =
 |вид регіону             = Область
 |регион                  = Мінська область
 |регіон в таблиці        =
 |вид району              =
 |район                   = [[Вілейський район|Вілейський]]
 |район в таблиці         =
 |вид общини              =   Сільрада Білорусі{{!}}Сільська рада
|община                  = Довгинівська сільська рада
 |община в таблиці        =
 |карта регіону           =
 |карта району            =
 |голова                  =
 |дата заснування         =
 |year                    =
 |перша згадка            =
 |попередні назви         =
 |статус з                =
 |площа                   =
 |вид висоти              =
 |висота центру НП        =
 |клімат                  =
 |офіційна мова           =
 |офіційна мова-ref       =
  |населення              =
  |рік перепису           =
  |плотность              =
  |агломерація            =
  |національний склад     = [[білоруси]]
  |конфесійний склад=
 |часовий пояс            =
 |DST                     =
 |телефонний код          = +375-17-71
 |поштовий індекс         = 222424
 |поштові індекси        =
 |автомобільний код       =
 |вид ідентифікатора      = [[ЗКАТУ|Код ЗКАТУ]]
 |цифровий ідентифікатор  =
 |сайт                    =
 |мова сайту 2            =
 |мова сайту 4            =
 |add1                    =
 |add2n                   = Офіційна адреса
 |add2                    = 222424 Менска вобласьць,
Вялейскі раён,
Даўгінаўскі сельсавет
Вёска Вязавец
 |add3n                   = Телефон
 |add3                    = +375-17-71
 |add4                    =
}}
'''В'язовець''' ({{lang-be|вёска Вязавец}}) — колишнє<ref>{{Cite web|title=Решение Вилейский райсовет 38 18.12.2018 Об упразднении сельских населенных пунктов|url=http://kodeksy-by.com/norm_akt/source-Вилейский%20райсовет/type-Решение/38-18.12.2018.htm|website=kodeksy-by.com|accessdate=2019-02-02}}</ref> [[село]] в складі [[Вілейський район|Вілейського району]] [[Мінська область|Мінської області]], [[Білорусь]]. Село підпорядковане [[Довгинівська сільська рада|Довгинівській сільській раді]], розташоване в північній частині області.

Місто було ліквідовано в 2018 рік<ref>Решение Вилейского районного Совета депутатов от 18 декабря 2018 г. № 38 Об упразднении сельских населенных пунктов</ref>

== Історія ==
У 1921–1945 роках застінок знаходилось у [[Польща|Польщі]], у Вільнюській воєводстві, Вілейського повіту, гміні Довгиново.

== Населення ==

* 1921 рік - 62 осіб, 8 будинки<ref name="skorowidz222">Skorowidz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej — Tom VII — Część II — Ziemia Wileńska — Powiaty: Brasław, Duniłowicze, Brasław i Wilejka, Główny Urząd Statystyczny Rzeczypospolitej Polskiej, Warszawa 1923, s 78.</ref>.
* 1931 рік - 65 осіб, 11 будинки<ref>Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Warszawa 1938, wolumin — 1, s. 57</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* «Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя.» Т.6, Менска вобласьць/С. В. Марцэлеў; Рэдкалегія: Г. П. Пашкоў (галоўны рэдактар) і інш. —  Мн.: Белэн

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20130524161322/http://vialejka.info/ Інформація про Вілейський район]
* [http://belaruscity.net/vileika/towns.php Каталог сіл Вілейського району] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130704085054/http://belaruscity.net/vileika/towns.php |date=4 липня 2013 }}

[[Категорія:Села Мінської області]]
[[Категорія:Населені пункти Вілейського району]]

{{Belarus-geo-stub}}

title: Країна

Країна: Білорусь

Область: Мінська область

Район: Вілейський

Сільська рада: Довгинівська сільська рада

Національний склад: білоруси

Транслітерація назви: Viazoviec

Офіційна адреса: 222424 Менска вобласьць, · Вялейскі раён, · Даўгінаўскі сельсавет · Вёска Вязавец


text:
# Кулчу-Маре
Кулчу-Маре (рум. Culciu Mare) — село у повіті Сату-Маре в Румунії. Адміністративний центр комуни Кулчу.
Село розташоване на відстані 436 км на північний захід від Бухареста, 13 км на схід від Сату-Маре, 116 км на північ від Клуж-Напоки.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 775 осіб.
Національний склад населення села:
| Національність | Кількість осіб | Відсоток |
| -------------- | -------------- | -------- |
| румуни         | 448            | 57,8%    |
| угорці         | 287            | 37,0%    |
| цигани         | 39             | 5,0%     |

Рідною мовою назвали:
| Мова      | Кількість осіб | Відсоток |
| --------- | -------------- | -------- |
| румунська | 452            | 58,3%    |
| угорська  | 323            | 41,7%    |

title: Кулчу-Маре

wikitext:
{{НП Румунії
 | назва               = Кулчу-Маре
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Culciu Mare''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Сату-Маре
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Кулчу]]
 | код_SIRUTA          = 137559
 | широта              = 47.7555
 | довгота             = 23.0604
 | висота              = 129
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 775
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 447119
}}
'''Кулчу-Маре''' ({{lang-ro|Culciu Mare}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Сату-Маре (повіт)|Сату-Маре]] в [[Румунія|Румунії]]. Адміністративний центр комуни [[Кулчу]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 436 км на північний захід від [[Бухарест]]а, 13 км на схід від [[Сату-Маре]], 116 км на північ від [[Клуж-Напока|Клуж-Напоки]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:775}} осіб.

Національний склад населення села<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119074225/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Національність
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| [[румуни]]
| 448
| 57,8%
|-
| [[Угорці в Румунії|угорці]]
| 287
| 37,0%
|-
| цигани
| 39
| 5,0%
|}

Рідною мовою назвали<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119080347/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Мова
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| румунська
| 452
| 58,3%
|-
| угорська
| 323
| 41,7%
|}

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Сату-Маре]]

title: Кулчу-Маре · Culciu Mare

Країна: Румунія

Повіт: Сату-Маре

Комуна: Кулчу

Телефонний код: +40 261 (Romtelecom, TR) · +40 361 (інші оператори)