text:
# Орен-Кала
Орен-Кала (Оренкала, Оренгала, азерб. Örənqala) — руїни середньовічного міста V—XIII століть. Розташовані в Мільському степу, на території сучасного Азербайджану, за 15 км на північний захід від Бейлаґана.

## Історія
На думку мистецтвознавця Кяміля Мамед-заде, Орен-Кала є залишками середньовічного міста Байлакан, який, у свою чергу, виник на місці давнішого міста Пайтаракан, який був центром однойменної провінції Пайтакаран Великої Вірменії.

## Географія
Розташована Орен-Кала на місці середньовічного міста Байлакан, найбільшого пункту на торговому шляху із Закавказзя (місто Барда) через Ардебіль на Близький Схід.

## Розкопки
Розкопки проводилися 1933, 1951 і 1953 років. Вони показали, що найранішим із трьох стратиграфічних шарів, є сасанідський. Спочатку, близько рубежу V—VI століть, тут було споруджено прямокутну фортецю, обнесену стіною з великої сирцевої цегли довжиною 2,5 км, пізніше її облицювали випаленою цеглою. В XI—XIII століттях укріплення збереглися лише в південно-східній частині стародавньої фортеці. Обвід стін у цей час мав довжину 1,5 км. Зруйновані стіни зберігаються у вигляді валу висотою 8—9 м, на його гребені виявлено сліди понад 30 веж. Всередині цієї пізнішої фортеці розкопано залишки багатих осель, лазні та інші споруди. На не укріпленій в XI—XIII століттях частині городища в цей час розташовувалися житлові і ремісничі квартали. Особливо характерні залишки місцевого гончарного виробництва.

title: Орен-Кала

wikitext:
'''Орен-Кала''' (Оренкала, Оренгала, {{Lang-az|Örənqala}}) — руїни [[Середньовіччя|середньовічного]] міста [[V століття|V]]—[[XIII століття|XIII]] століть<ref>{{БСЭ3|Орен-Кала}}</ref>. Розташовані в [[Мільська рівнина|Мільському степу]], на території сучасного [[Азербайджан]]у, за 15 км на північний захід від [[Бейлаґан]]а.

== Історія ==
На думку мистецтвознавця [[Мамед-заде Кяміль Мамедали огли|Кяміля Мамед-заде]], Орен-Кала є залишками середньовічного міста [[Байлакан]], який, у свою чергу, виник на місці давнішого міста Пайтаракан<ref name="К. М. Мамед-заде">К. М. Мамед-заде. Строительное искусство Азербайджана, стор., 25:"''Оренкала на сьогодні являє собою залишки середньовічного міста Байлакана, а останній у свою чергу, як зазначають джерела, виник на місці давнішого міста, що згадується в історіографії під найменуванням Пайтаракан. В даний час Оренкала знаходиться в Мільському степу, за 17 км на північний захід від Жданівська, і являє собою велику, майже прямокутну горбисту місцевість, розміри якої свідчать про приховані під нею великі на той час міські споруди."''{{oq|ru|Оренкала на сегодня являет собой остатки средневекового города Байлакана, а последний в свою очередь, как указывают источники, возник на месте более древнего города, упоминаемого в историографии под наименованием Пайтаракан. В настоящее время Оренкала находится в Мильской степи, в 17 км северо-западнее Ждановска, и представляет собой большую, почти прямоугольную всхолмленную местность, размеры которой свидетельствуют о скрытых под ними больших по тому времени городских сооружений.}}</ref>, який був центром однойменної провінції [[Пайтакаран]] [[Велика Вірменія|Великої Вірменії]]<ref>{{книга-ру |автор =[[Туманов Кирило Львович|Cyril Toumanoff]]. |часть =  |заглавие      = Studies in Christian Caucasian History   |ссылка=   |ответственный = |издательство  = Georgetown University Press |год= 1963 |том  =  |страницы  = 129}}</ref>.

== Географія ==
Розташована Орен-Кала на місці середньовічного міста [[Байлакан]]<ref name="К. М. Мамед-заде"/>, найбільшого пункту на торговому шляху із Закавказзя (місто [[Барда (місто)|Барда]]) через [[Ардебіль]] на [[Близький Схід]].

== Розкопки ==
Розкопки проводилися [[1933]], [[1951]] і [[1953|1953 років]]. Вони показали, що найранішим із трьох стратиграфічних шарів, є сасанідський<ref name="Очерки по истории и культуре Кавказской Албании">{{книга-ру|заглавие =Очерки по истории и культуре Кавказской Албании |автор  =Тревер К.В.  |ссылка    = |издание =  |ответственный = |место = М.-Л. |издательство  =Издательство Академии наук СССР |год  = 1959 |том=  |страницы=}}</ref>. Спочатку, близько рубежу [[V століття|V]]—[[VI століття|VI]] століть, тут було споруджено прямокутну фортецю, обнесену [[Фортечна стіна|стіною]] з великої сирцевої [[Цегла|цегли]] довжиною 2,5 км, пізніше її облицювали випаленою цеглою. В [[XI століття|XI]]—[[XIII століття]]х укріплення збереглися лише в південно-східній частині стародавньої фортеці. Обвід стін у цей час мав довжину 1,5 км. Зруйновані стіни зберігаються у вигляді валу висотою 8—9 м, на його гребені виявлено сліди понад 30 веж. Всередині цієї пізнішої фортеці розкопано залишки багатих осель, лазні та інші споруди. На не укріпленій в [[XI століття|XI]]—[[XIII століття]]х частині городища в цей час розташовувалися житлові і ремісничі квартали. Особливо характерні залишки місцевого гончарного виробництва.

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Література ==
* {{БСЭ3|Орен-Кала|том=18}}
* Труды Азербайджанской (Орен-Калинской) археологической экспедиции, в кн.: Материалы и исследования по археологии СССР, № 67, 133, М. — Л., 1959—1965 {{ref-ru}}
* Город Пайтакаран и его локализация. -  "Вестник общественных наук" АН Арм. ССР, 1981, № 12, с. 61—76 {{ref-hy}}
* Пайтакаран. - "Вестник общественных наук" АН Арм. ССР, т. ХП, с. 301—302 {{ref-hy}}
[[Категорія:Середньовічний Азербайджан]]
[[Категорія:Велика Вірменія]]


text:
# Лижне двоборство на зимових Олімпійських іграх 1924
На Перших Зимових Олімпійських іграх  лижне двоборство проходило лише у особистому заліку. Змагання відбулися в суботу, 2 лютого (гонка) і в понеділок, 4 лютого (стрибки з трампліна). Переможець, Торлейф Геуг також переміг у двох лижних перегонах, п'єдестал був ідентичний, змаганню з лижних перегонів на 50 км.

## Медалісти
| Вид      | Золото                  | Срібло                       | Бронза                          |
| -------- | ----------------------- | ---------------------------- | ------------------------------- |
| Чоловіки | Торлейф Геуг · Норвегія | Торальф Стремстад · Норвегія | Йоган Греттумсбротен · Норвегія |

## Підсумковий залік
| Місце | Спортсмен                    | Бали   |
| ----- | ---------------------------- | ------ |
| 1     | Торлейф Геуг (NOR)           | 18.906 |
| 2     | Торальф Стремстад (NOR)      | 18.219 |
| 3     | Йоган Греттумсбротен (NOR)   | 17.854 |
| 4     | Гаральд Екерн (NOR)          | 17.260 |
| 5     | Аксель-Герман Нільссон (SWE) | 14.063 |
| 6     | Йозеф Адольф (TCH)           | 13.720 |
| 7     | Вальтер Бухбергер (TCH)      | 13.625 |
| 8     | Менотті Якобссон (SWE)       | 12.823 |
| 9     | Вернер Еклеф (FIN)           | 12.583 |
| 10    | Клебер Бальма (FRA)          | 12.333 |
| 11    | Сігурд Овербі (USA)          | 12.219 |
| 11    | Петер Шмідт (SUI)            | 12.219 |
| 13    | Йозеф Бім (TCH)              | 12.083 |
| 14    | Александр Жерар-Білль (SUI)  | 11.604 |
| 15    | Ганс Ейденбенз (SUI)         | 11.438 |
| 16    | Суло Яаскеляйнен (FIN)       | 11.365 |
| 17    | Ксав'єр Аффентангер (SUI)    | 11.188 |
| 18    | Жильбер Раванель (FRA)       | 11.063 |
| 19    | Анджей Кшептовський (POL)    | 9.531  |
| 20    | Адрієн Ванделле (FRA)        | 8.167  |
| 21    | Андерс Гауген (USA)          | 5.750  |
| 22    | Джон Карлетон (USA)          | 5.104  |
| —     | Рагнар Омтвет (USA)          | DNF    |
| —     | Францішек Буяк (POL)         | DNF    |
| —     | Нільс Лінд (SWE)             | DNF    |
| —     | Іштван Деван (HUN)           | DNF    |
| —     | Аладар Габерл (HUN)          | DNF    |
| —     | Бела Сепеш (HUN)             | DNF    |
| —     | Отакар Немецькі (TCH)        | DNF    |
| —     | Мартіал Пайот (FRA)          | DNF    |

## Країни-учасниці
У загальній складності у змаганнях брали участь 30 спортсменів з дев'яти країн:
- Чехословаччина (4)
- Фінляндія (2)
- Франція (4)
- Угорщина (3)
- Норвегія (4)
- Польща (2)
- Швеція (3)
- Швейцарія (4)
- США (4)

wikiname: ukwiki

in_language: uk

wikitext:
{{Підсумок змагань на Олімпійських іграх
|змагання = Лижне двоборство
|ігри = 2024 Зима
|зображення = [[Файл:Nordic combined pictogram.svg|100px]]
|місце проведення = стрибки: [[Трамплін Олімпійська гора]]<br/>
перегони: [[Олімпійський стадіон Шамоні]]
|дати = 2–4 лютого 1924
|учасників = 30
|країн = 9
|золото = [[Торлейф Геуг]]
|золотоНОК = NOR
|срібло = [[Торальф Стремстад]]
|сріблоНОК = NOR
|бронза = [[Йоган Греттумсбротен]]
|бронзаНОК = NOR
|наступні = [[Лижне двоборство на зимових Олімпійських іграх 1928|1928]]
}}
На '''[[Зимові Олімпійські ігри 1924|Перших Зимових Олімпійських іграх]]'''  '''[[лижне двоборство]]''' проходило лише у особистому заліку. Змагання відбулися в суботу, 2 лютого (гонка) і в понеділок, 4 лютого ([[стрибки з трампліна]]). Переможець, [[Торлейф Геуг]] також переміг у двох лижних перегонах, п'єдестал був ідентичний, змаганню з лижних перегонів на 50 км.

== Медалісти ==
{| {{MedalistTable|type=Вид}}
|-
|Чоловіки
| {{СпортсменОІ прапор|[[Торлейф Геуг]]|NOR|1924|зимових}}
| {{СпортсменОІ прапор|[[Торальф Стремстад]]|NOR|1924|зимових}}
| {{СпортсменОІ прапор|[[Йоган Греттумсбротен]]|NOR|1924|зимових}}
|}

== Підсумковий залік ==
{| class="wikitable" style="text-align: center; margin-bottom: 10px;"
! Місце
! Спортсмен
! Бали
|- bgcolor="gold" align="center"
| 1
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Торлейф Геуг]]|NOR|1924|зимових}}
| '''18.906'''
|- bgcolor="silver" align="center"
| 2
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Торальф Стремстад]]|NOR|1924|зимових}}
| '''18.219'''
|- bgcolor="cc9966" align="center"
| 3
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Йоган Греттумсбротен]]|NOR|1924|зимових}}
| '''17.854'''
|-
| 4
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Гаральд Екерн]]|NOR|1924|зимових}}
| '''17.260'''
|-
| 5
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Аксель-Герман Нільссон]]|SWE|1924|зимових}}
| '''14.063'''
|-
| 6
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Йозеф Адольф]]|TCH|1924|зимових}}
| '''13.720'''
|-
| 7
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Вальтер Бухбергер]]|TCH|1924|зимових}}
| '''13.625'''
|-
| 8
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Менотті Якобссон]]|SWE|1924|зимових}}
| '''12.823'''
|-
| 9
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Вернер Еклеф]]|FIN|1924|зимових}}
| '''12.583'''
|-
| 10
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Клебер Бальма]]|FRA|1924|зимових}}
| '''12.333'''
|-
| rowspan="2" | 11
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Сігурд Овербі]]|USA|1924|зимових}}
| '''12.219'''
|-
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Петер Шмідт]]|SUI|1924|зимових}}
| '''12.219'''
|-
| 13
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Йозеф Бім]]|TCH|1924|зимових}}
| '''12.083'''
|-
| 14
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Александр Жерар-Білль]]|SUI|1924|зимових}}
| '''11.604'''
|-
| 15
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Ганс Ейденбенз]]|SUI|1924|зимових}}
| '''11.438'''
|-
| 16
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Суло Яаскеляйнен]]|FIN|1924|зимових}}
| '''11.365'''
|-
| 17
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Ксав'єр Аффентангер]]|SUI|1924|зимових}}
| '''11.188'''
|-
| 18
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Жильбер Раванель]]|FRA|1924|зимових}}
| '''11.063'''
|-
| 19
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Анджей Кшептовський I|Анджей Кшептовський]]|POL|1924|зимових}}
| '''9.531'''
|-
| 20
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Адрієн Ванделле]]|FRA|1924|зимових}}
| '''8.167'''
|-
| 21
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Андерс Гауген]]|USA|1924|зимових}}
| '''5.750'''
|-
| 22
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Джон Карлетон]]|USA|1924|зимових}}
| '''5.104'''
|-
| rowspan="8" | —
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Рагнар Омтвет]]|USA|1924|зимових}}
| DNF
|-
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Францішек Буяк (спортсмен)|Францішек Буяк]]|POL|1924|зимових}}
| DNF
|-
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Нільс Лінд]]|SWE|1924|зимових}}
| DNF
|-
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Іштван Деван]]|HUN|1924|зимових}}
| DNF
|-
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Аладар Габерл]]|HUN|1924|зимових}}
| DNF
|-
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Бела Сепеш]]|HUN|1924|зимових}}
| DNF
|-
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Отакар Немецькі]]|TCH|1924|зимових}}
| DNF
|-
| align="left" | {{СпортсменОІ прапор 2|[[Мартіал Пайот]]|FRA|1924|зимових}}
| DNF
|}

== Країни-учасниці ==
У загальній складності у змаганнях брали участь 30 спортсменів з дев'яти країн:

* {{КраїнаОІ|TCH|зимових|1924||||4||}}
* {{КраїнаОІ|FIN|зимових|1924||||2||}}
* {{КраїнаОІ|FRA|зимових|1924||||4||}}
* {{КраїнаОІ|HUN|зимових|1924||||3||}}
* {{КраїнаОІ|NOR|зимових|1924||||4||}}
* {{КраїнаОІ|POL|зимових|1924||||2||}}
* {{КраїнаОІ|SWE|зимових|1924||||3||}}
* {{КраїнаОІ|SUI|зимових|1924||||4||}}
* {{КраїнаОІ|USA|зимових|1924||||4||}}

== Джерела ==
* [http://www.olympic.org/uk/athletes/results/search_r_uk.asp Міжнародний олімпійський комітет, пошукова база] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/616BkwHcG?url=http://www.olympic.org/athletes |date=21 серпня 2011 }}
* [http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/1924/1924.pdf Офіційний Олімпійський Звіт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080410085129/http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/1924/1924.pdf |date=10 квітня 2008 }}
* [http://www.sports-reference.com/olympics/winter/1924/NCO/mens-individual.html На сайті Sports-reference.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170812173419/https://www.sports-reference.com/olympics/winter/1924/NCO/mens-individual.html |date=12 серпня 2017 }}
* {{Cite web|url=http://olympic.w.interia.pl/|title=Wyniki Igrzysk Olimpijskich|last=Wudarski|first=Pawel|year=1999|language=pl|accessdate=20 жовтня 2008|archive-date=16 лютого 2009|archive-url=https://web.archive.org/web/20090216130930/http://olympic.w.interia.pl/}}

{{Змагання на зимових Олімпійських іграх 1924}}
{{Лижне двоборство на Олімпійських іграх}}
{{Олімпійські чемпіони з лижного двоборства в індивідуальних змаганнях}}
{{ВП-портали|Олімпійські ігри|Спорт}}

[[Категорія:Лижне двоборство на Олімпійських іграх]]

title: Призери

Золота медаль: Торлейф Геуг · Норвегія

Срібна медаль: Торальф Стремстад · Норвегія

Бронзова медаль: Йоган Греттумсбротен · Норвегія


text:
# Крапужино
Крапужино — (біл. вёска Крапужино), село (веска) в складі Логойського району розташоване в Мінській області Білорусі, підпорядковане Острошицькій сільській раді.
Село Крапужино розташоване в центральних районах Білорусі, у північній частині Мінської області - орієнтовне розташування [Архівовано 25 грудня 2018 у Wayback Machine.].

title: Крапужино

wikitext:
{{НП
 |країна                  = {{BLR}}
 |статус                  = Село
 |українська назва        = Крапужино
 |оригінальна назва       = {{lang-be|вёска Крапужино}}
 |підпорядкування         =
 |герб                    =
 |прапор                  =
 |ширина герба            =
 |ширина прапора          =
 |зображення              =
  |lat_dir = N|lat_deg = 54|lat_min = 08|lat_sec = 49
  |lon_dir = E|lon_deg = 27|lon_min = 42|lon_sec = 39
  |CoordAddon             =
|размер карты страны     = 300
 |размер карты региона    = 300
 |размер карты района     =
 |вид регіону             = Область
 |регион                  = Мінська область
 |регіон в таблиці        =
 |вид району              =
 |район                   = [[Логойський район|Логойський]]
 |район в таблиці         =
 |вид общини              = Сільська рада
 |община                  = Острошицька сільська рада{{!}}Острошицька
 |община в таблиці        =
 |карта регіону           =
 |карта району            =
 |внутрішній поділ        =
 |вид голови              =
 |голова                  =
 |дата заснування         =
 |year                    =
 |перша згадка            =
 |попередні назви         =
 |статус з                =
 |площа                   =
 |вид висоти              =
 |висота центру НП        =
 |клімат                  =
 |офіційна мова           =
 |офіційна мова-ref       =
  |населення              =
  |рік перепису           =
  |плотность              =
  |агломерація            =
  |національний склад     = [[білоруси]]
  |конфесійний склад=
 |часовий пояс            =
 |DST                     =
 |телефонний код          = +375-17-74
 |поштовий індекс         = 223113
 |поштові індекси        =
 |автомобільний код       =
 |вид ідентифікатора      = [[ЗКАТУ|Код ЗКАТУ]]
 |цифровий ідентифікатор  =
 |сайт                    =
 |мова сайту              =
 |мова сайту 2            =
 |мова сайту 3            =
 |мова сайту 4            =
 |мова сайту 5            =
 |add1n                   =
 |add1                    =
 |add2n                   = Офіційна адреса
 |add2                    = 223113 Менска вобласьць,
Лагойскі раён,
Астрашыцкі сельсавет
Вёска Крапужино
 |add3n                   = Телефон
 |add3                    = +375-17-74
 |add4n                   =
 |add4                    =
}}
'''Крапужино''' — ({{lang-be|вёска Крапужино}}), [[село]] (''[[веска]]'') в складі [[Логойський район|Логойського району]] розташоване в [[Мінська область|Мінській області]] [[Білорусь|Білорусі]], підпорядковане [[Острошицька сільська рада|Острошицькій сільській раді]].

Село Крапужино розташоване в центральних районах Білорусі, у північній частині Мінської області [http://www.wikimapia.org/#lat=54.1473553&lon=27.7179909&z=13&l=1&m=b&v=8 - орієнтовне розташування] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181225091439/http://wikimapia.org/#lat=54.1473553&lon=27.7179909&z=13&l=1&m=b&v=8 |date=25 грудня 2018 }}.

== Джерела ==
* «[[Міста і села Білорусі|Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя ў 15 тамах]]» Т.8, кн. 1. Мінская вобласьць. Рэдкалегія: Т. У. Бялова (дырэктар) і інш. — Мн.: БелЭн, 2010. — 736 с.: іл. ISBN 978-985-11-0302-3. {{ref-bl}}
* «Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя ў 15 тамах» Т.8, кн. 2. Мінская вобласьць. Рэдкалегія: Т. У. Бялова (дырэктар) і інш. — Мн.: БелЭн, 2011. — 464 с.: іл. ISBN 978-985-11-0554-6. {{ref-bl}}
* «Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя ў 15 тамах» Т.8, кн. 3. Мінская вобласьць. Рэдкалегія: Т. У. Бялова (дырэктар) і інш. — Мн.: БелЭн, 2012. — 624 с.: іл. ISBN 978-985-11-0636-9. {{ref-bl}}

== Див. також ==
* [[Адміністративний поділ Білорусі]]
* [[Список міст Білорусі]]
* [[Селища міського типу Білорусі]]
* [[Райони Білорусі]]

== Посилання ==
* [http://www.logoysk.gov.by/ Інформація про Логойський район] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210130043645/http://www.logoysk.gov.by/ |date=30 січня 2021 }}
* [http://belaruscity.net/logoisk/towns.php Каталог сіл Логойського району] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130502205839/http://belaruscity.net/logoisk/towns.php |date=2 травня 2013 }}

{{Острошицька сільська рада}}

[[Категорія:Села Мінської області]]
[[Категорія:Населені пункти Логойського району]]

{{Belarus-stub}}

title: Країна

Країна: Білорусь

Область: Мінська область

Район: Логойський

Сільська рада: Острошицька

Національний склад: білоруси

Часовий пояс: UTC+3 (Острошицька сільська рада)

Транслітерація назви: Krapužyna

Офіційна адреса: 223113 Менска вобласьць, · Лагойскі раён, · Астрашыцкі сельсавет · Вёска Крапужино


text:
# Мовіла (Нікулешть, Димбовіца)
Мовіла (рум. Movila) — село у повіті Димбовіца в Румунії. Входить до складу комуни Нікулешть.
Село розташоване на відстані 28 км на північ від Бухареста, 48 км на південний схід від Тирговіште, 112 км на південь від Брашова.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 826 осіб, усі — румуни. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську.

title: Мовіла (Нікулешть, Димбовіца)

wikitext:
{{Otheruses|Мовіла}}
{{НП Румунії
 | назва               = Мовіла
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Movila''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Димбовіца
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Нікулешть (комуна)|Нікулешть]]
 | код_SIRUTA          = 104412
 | широта              = 44.6796
 | довгота             = 25.9711
 | висота              = 102
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 826
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 137332
}}
'''Мовіла''' ({{lang-ro|Movila}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Димбовіца (повіт)|Димбовіца]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Нікулешть (комуна)|Нікулешть]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 28 км на північ від [[Бухарест]]а, 48 км на південний схід від [[Тирговіште]], 112 км на південь від [[Брашов|Брашова]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:826}} осіб, усі — [[румуни]]<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Димбовіца]]

title: Мовіла · Movila

Країна: Румунія

Повіт: Димбовіца

Комуна: Нікулешть

Телефонний код: +40 245 (Romtelecom, TR) · +40 345 (інші оператори)


text:
# Treehouse of Horror XXVII
«Treehouse of Horror XXVII» (укр. «Будинок жахів XXVII») — четверта серія двадцять восьмого сезону мультсеріалу «Сімпсони», прем'єра якої відбулась 16 жовтня 2016 року у США на телеканалі «Fox».
Серія є ювілейною, 600-ю, за порядком виходу в етер.

## Сюжет

### Вступ
Сімпсони на Хелловін йдуть на ялинковий базар, щоб заздалегідь купити різдвяну ялину. Там їх уже чекають їх вороги: Другий Номер Боб, лепрекон («Treehouse of Horror XII»), привид Френка Граймса і Канг. Їх всіх легко перемагає одна Меґґі за допомогою ножа захованого в тростину. З крові ворогів проливається напис «Treehouse of Horror XXVII». Потім Френк Граймс попереджає глядачів, що в пеклі змушують нескінченно дивитися всі серії «Сімпсонів».
Далі йде сцена на дивані, що пародіює фільм «Планета мавп». Сімпсони сидять в клітці на Планеті Диванів. Один із диванів рятує їх. Діставшись разом із ним до безпечного місця Гомер приголомшує його каменем. Потім вся сім'я сідає на цей диван.

### Dry Hard (укр.Засохни в муках)
У Спрінґфілді сильна посуха. У місті ні у кого немає ні краплі води, крім містера Бернса, у якого є особисте водосховище. Жартома він влаштовує смертельні бої між дітьми, переможець яких зможе провести день в його водосховищі.
Ліса знаходить собі тренера-алкоголіка, Гоміша, який навчає її майстерності виживання. Під час битви, перебуваючи на арені всередині куполу, Ліса звертається до жителів міста. Вона закликає їх не боротися один з одним, а використовувати свої навички проти Бернса. Народ підтримує її, дітей звільняють і вони всі разом направляються до водосховища. Там натовп підриває дамбу. Вся вода розтікається і потім йде в землю… Проте несподівано люди все ж отримують те, що хотіли. Починається дощ, який викликає повінь, а потім вдаряють люті морози…

### BFF R.I.P. (укр.Кращі друзі навіки. Спочивай з миром)
У себе на задньому дворі Ліса разом із Джейні грає в хованки. Раптово, газонокосарка сама собою вмикається і вбиває Джейні. Після цієї незвичайної пригоди, Ліса стала цікавою і Шеррі і Террі погоджуються з нею дружити, але тут же їх випадково розчавлює надгробна плита. Ліса відвідує психологиню, яка гине під картини, яка раптово впала.
Шеф Віггам проводить розслідування. Він виявляє в кімнаті Ліси лак для нігтів, який також присутній і на знаряддях вбивства. Ліса розповідає, що востаннє використовувала цей лак давно під час гри з уявною подругою Рейчел. Через деякий час під час поїздки на шкільному автобусі поруч із Лісою з'являється Рейчел і вбиває Мілгауса. Вона пояснює, що вбиває друзів Ліси з ревнощів. Оскільки Рейчел уявна подруга, то крім Ліси її ніхто не бачить.
Поліція відправляє Лізу за ґрати, але Барт допомагає їй втекти. Вони вирушають додому, де в цей час Рейчел намагається вбити Мардж. Гомер, оскільки дуже п'яний, бачить Рейчел і бореться з нею за допомогою свого уявного друга дитинства Сержанта Сосиски. Ліса намагається перемогти її за допомогою своєї уяви. Вона уявляє Рейчел жінкою середніх років, яка одружена з дантистом, і та зникає.

### MoeFinger (укр.Мофінгер)
Мо рятує Барта від хуліганів, а потім відводить в секретний підвал більярдним столом в таверні Мо. Там Барт дізнається, що всі п'янички з йогобару — насправді таємні агенти, в тому числі і Гомер. Мо розповідає Барту, що Гомер не повернувся з останнього завдання і найімовірніше загинув. Він пропонує Барту зайняти місце батька і стати секретним агентом.
Тим часом з'являється цікава інформація: якась компанія скупила все пиво у світі і найближчим часом влаштовує безкоштовний концерт «Steely Dan». Секретні агенти приходять на концерт, де дізнаються, що глава цієї компанії — Гомер Сімпсон. Гомер розповідає їм про свій підступний план: він сконструював лавову машину, яка заллє весь світ лавою і потім, щоб відсвяткувати цю подію, йому буде потрібно багато пива. Потім Гомер нацьковує на секретних агентів фанатів групи «Steely Dan». Зав'язується кривава бійка, в результаті якої Барт вбиває свого батька.
В кінці серії звучить пісня під назвою «600», в якій співається про те, який же живучий мультсеріал «Сімпсони». Відеоряд до пісні виконано в стилі початкових титрів фільмів про Джеймса Бонда. На екрані в цей час також показані логотипи різних шоу каналу «Fox», які за той час що йдуть «Сімпсони» вже встигли початися і закритися.

## Виробництво
У сцені, вирізаній зі вступу, включають Расса Каргілла («Сімпсони у кіно»), і Френка Грамса, який став великим привидом.
Сцена для дивану створена для перегляду в окулярах віртуальної реальності Google Cardboard.

## Ставлення критиків і глядачів
Під час прем'єри серію переглянули 7,44 млн осіб з рейтингом 3.0, що зробило її найпопулярнішим шоу на каналі «Fox» тієї ночі.
Денніс Перкінс з «The A.V. Club» дав серії оцінку B-, сказавши:
|  | Традиція Хелловіна Сімпсонів — це швидкі страйкові жахи та науково-фантастичні пародії, купа посилань, якісь безоплатні кровопролиття та випадкові фактичні події серця. Орієнтуючись на цю криву, 27-й випуск «Treehouse of Horror» справляється з цим. |

Джессі Шедін з «IGN» дав серії 5,8 з 10 балів, сказавши, що йому більше сподобалися вступ і кінцівка, ніж, власне, сама серія:
|  | Спецвипуски «Treehouse of Horror» рідко бувають одними з найбільш пам’ятних епізодів в будь-якому конкретному сезоні Сімпсонів. Однак 29 сезон, ймовірно, буде головним винятком. Три сегменти в цьому році були сильними. Серіал нарешті закрив дві великі дірки у своїй величезній колекції пародій на фільми жахів, нагадавши нам, що вона може образити і потривожити кращих з них |

Згідно з голосуванням на сайті The NoHomers Club більшість фанатів оцінили серію на 3/5 із середньою оцінкою 2,79/5.

title: Treehouse of Horror XXVII

wikitext:
{{Серія мультсеріалу «Сімпсони»
| title = Treehouse of Horror XXVII
| українська назва = Будинок жахів XXVII
| зображення = Treehouse of Horror XXVII.jpg
| підпис = Постер до серії
| сезон = 28
| номер серії = 600
| виробничий код = VABF16
| дата = {{Дата|2016|10|16}}
| show_runner = Ел Джін
| сценарист = Джоел Коен
| режисер = Стівен Дін Мур
| політ =
| напис на щиті =
| напис на дошці =
| сцена на дивані =
| зірки = [[Келсі Греммер]] в ролі [[Другий Номер Боб|Другого Номера Боба]], [[Сара Сільверман]] в ролі Рейчел, [[Дру Кері]] і Дональд Фейген в ролі самих себе
}}
'''«Treehouse of Horror XXVII»''' ({{lang-uk|«Будинок жахів XXVII»}}) — четверта серія [[Сімпсони (сезон 28)|двадцять восьмого сезону]] мультсеріалу «[[Сімпсони]]», прем'єра якої відбулась {{Дата|2016|10|16}} року у [[Сполучені Штати Америки|США]] на телеканалі «[[Fox Broadcasting Company|Fox]]».

Серія є ювілейною, 600-ю, за порядком виходу в етер.

== Сюжет ==

=== Вступ ===
Сімпсони на [[Хелловін]] йдуть на [[Різдвяна ялинка|ялинковий]] базар, щоб заздалегідь купити різдвяну ялину. Там їх уже чекають їх вороги: [[Другий Номер Боб]], [[лепрекон]] («[[Treehouse of Horror XII]]»), привид [[Френк Граймс|Френка Граймса]] і [[Канг і Кодос|Канг]]. Їх всіх легко перемагає одна [[Меґґі Сімпсон|Меґґі]] за допомогою ножа захованого в тростину. З крові ворогів проливається напис «Treehouse of Horror XXVII». Потім Френк Граймс попереджає глядачів, що в пеклі змушують нескінченно дивитися всі серії «Сімпсонів».

Далі йде сцена на дивані, що пародіює фільм «[[Планета мавп (франшиза)|Планета мавп]]». Сімпсони сидять в клітці на Планеті [[Диван (меблі)|Диванів]]. Один із диванів рятує їх. Діставшись разом із ним до безпечного місця [[Гомер Сімпсон|Гомер]] приголомшує його каменем. Потім вся сім'я сідає на цей диван.

=== Dry Hard ({{lang-uk|Засохни в муках}}) ===
У [[Спрінгфілд (Сімпсони)|Спрінґфілді]] сильна посуха. У місті ні у кого немає ні краплі [[Вода|води]], крім [[Монтгомері Бернс|містера Бернса]], у якого є особисте [[водосховище]]. Жартома він влаштовує смертельні бої між дітьми, переможець яких зможе провести день в його водосховищі.

[[Ліса Сімпсон|Ліса]] знаходить собі тренера-алкоголіка, Гоміша, який навчає її майстерності виживання. Під час битви, перебуваючи на арені всередині куполу, Ліса звертається до жителів міста. Вона закликає їх не боротися один з одним, а використовувати свої навички проти Бернса. Народ підтримує її, дітей звільняють і вони всі разом направляються до водосховища. Там натовп підриває дамбу. Вся вода розтікається і потім йде в землю… Проте несподівано люди все ж отримують те, що хотіли. Починається [[дощ]], який викликає [[повінь]], а потім вдаряють люті морози…

=== BFF R.I.P. ({{lang-uk|Кращі друзі навіки. Спочивай з миром}}) ===
У себе на задньому дворі Ліса разом із Джейні грає в хованки. Раптово, газонокосарка сама собою вмикається і вбиває Джейні. Після цієї незвичайної пригоди, Ліса стала цікавою і [[Шеррі і Террі]] погоджуються з нею дружити, але тут же їх випадково розчавлює надгробна плита. Ліса відвідує психологиню, яка гине під картини, яка раптово впала.

[[Кленсі Віггам|Шеф Віггам]] проводить розслідування. Він виявляє в кімнаті Ліси [[лак для нігтів]], який також присутній і на знаряддях вбивства. Ліса розповідає, що востаннє використовувала цей лак давно під час гри з [[Уява|уявною]] подругою Рейчел. Через деякий час під час поїздки на шкільному автобусі поруч із Лісою з'являється Рейчел і вбиває [[Мілгаус ван Гутен|Мілгауса]]. Вона пояснює, що вбиває друзів Ліси з ревнощів. Оскільки Рейчел уявна подруга, то крім Ліси її ніхто не бачить.

Поліція відправляє Лізу за ґрати, але [[Барт Сімпсон|Барт]] допомагає їй втекти. Вони вирушають додому, де в цей час Рейчел намагається вбити [[Мардж Сімпсон|Мардж]]. Гомер, оскільки дуже п'яний, бачить Рейчел і бореться з нею за допомогою свого уявного друга дитинства Сержанта Сосиски. Ліса намагається перемогти її за допомогою своєї уяви. Вона уявляє Рейчел жінкою середніх років, яка одружена з дантистом, і та зникає.

=== MoeFinger ({{lang-uk|Мофінгер}}) ===
[[Мо Сизляк|Мо]] рятує Барта від хуліганів, а потім відводить в секретний підвал більярдним столом в [[Таверна Мо|таверні Мо]]. Там Барт дізнається, що всі п'янички з йогобару — насправді таємні агенти, в тому числі і Гомер. Мо розповідає Барту, що Гомер не повернувся з останнього завдання і найімовірніше загинув. Він пропонує Барту зайняти місце батька і стати секретним агентом.

Тим часом з'являється цікава інформація: якась компанія скупила все [[пиво]] у світі і найближчим часом влаштовує безкоштовний концерт «[[Steely Dan]]». Секретні агенти приходять на концерт, де дізнаються, що глава цієї компанії — Гомер Сімпсон. Гомер розповідає їм про свій підступний план: він сконструював лавову машину, яка заллє весь світ лавою і потім, щоб відсвяткувати цю подію, йому буде потрібно багато пива. Потім Гомер нацьковує на секретних агентів фанатів групи «Steely Dan». Зав'язується кривава бійка, в результаті якої Барт вбиває свого батька.

В кінці серії звучить пісня під назвою «600», в якій співається про те, який же живучий мультсеріал «Сімпсони». Відеоряд до пісні виконано в стилі початкових титрів [[Джеймс Бонд#Фільми про Джеймса Бонда|фільмів про Джеймса Бонда]]. На екрані в цей час також показані логотипи різних шоу каналу «[[Fox Broadcasting Company|Fox]]», які за той час що йдуть «Сімпсони» вже встигли початися і закритися.

== Виробництво ==
У сцені, вирізаній зі вступу, включають Расса Каргілла («[[Сімпсони у кіно]]»), і Френка Грамса, який став великим привидом<ref>{{cite tweet|user=aljean|number=788448507627614208|title=show was :45 over had to cut v tight |website=Al Jean on Twitter |accessdate=2020-08-04 |language=en |archive-date=18 грудня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161218043211/https://twitter.com/aljean/status/788448507627614208 |date=2016-10-18}}</ref>.

Сцена для дивану створена для перегляду в окулярах віртуальної реальності [[Google Cardboard]]<ref>{{Cite web|title='Simpsons' 600th Episode: Couch Gag Can Be Seen In Virtual Reality|url=https://ew.com/article/2016/10/06/simpsons-600th-episode-couch-gag-virtual-reality/|website=EW.com|accessdate=2020-08-04|language=EN|archive-date=9 листопада 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201109045325/https://ew.com/article/2016/10/06/simpsons-600th-episode-couch-gag-virtual-reality/}}</ref>.

== Ставлення критиків і глядачів ==
Під час прем'єри серію переглянули 7,44 млн осіб з рейтингом 3.0, що зробило її найпопулярнішим шоу на каналі «Fox» тієї ночі<ref>{{Cite web|title=UPDATED: SHOWBUZZDAILY’s Top 150 Sunday Cable Originals & Network Finals: 10.16.2016 {{!}} Showbuzz Daily|url=http://www.showbuzzdaily.com/articles/showbuzzdailys-top-150-sunday-cable-originals-network-finals-10-9-2016.html|website=www.showbuzzdaily.com|accessdate=2020-07-24|archive-date=11 жовтня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161011225243/http://www.showbuzzdaily.com/articles/showbuzzdailys-top-150-sunday-cable-originals-network-finals-10-9-2016.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161011225243/http://www.showbuzzdaily.com/articles/showbuzzdailys-top-150-sunday-cable-originals-network-finals-10-9-2016.html |date=2016-10-11 }}</ref>.

Денніс Перкінс з «[[The A.V. Club]]» дав серії оцінку B-, сказавши:
{{цитата|Традиція Хелловіна Сімпсонів — це швидкі страйкові жахи та науково-фантастичні пародії, купа посилань, якісь безоплатні кровопролиття та випадкові фактичні події серця. Орієнтуючись на цю криву, 27-й випуск «Treehouse of Horror» справляється з цим<ref>{{Cite web|title=The Simpsons’ evil scheme to reach 600 episodes lands in the Treehouse Of Horror|url=https://www.avclub.com/the-simpsons-evil-scheme-to-reach-600-episodes-lands-i-1798189364|website=The A.V. Club|date=2016-10-17|accessdate=2023-07-22|language=en|archive-date=3 липня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200703004025/https://tv.avclub.com/the-simpsons-evil-scheme-to-reach-600-episodes-lands-i-1798189364}}</ref>.}}

Джессі Шедін з «[[IGN]]» дав серії 5,8 з 10 балів, сказавши, що йому більше сподобалися вступ і кінцівка, ніж, власне, сама серія:
{{цитата|Спецвипуски «Treehouse of Horror» рідко бувають одними з найбільш пам’ятних епізодів в будь-якому конкретному сезоні Сімпсонів. Однак 29 сезон, ймовірно, буде головним винятком. Три сегменти в цьому році були сильними. Серіал нарешті закрив дві великі дірки у своїй величезній колекції пародій на фільми жахів, нагадавши нам, що вона може образити і потривожити кращих з них<ref>{{Citation|title=The Simpsons: "Treehouse of Horror XXVIII" Review - IGN|url=https://www.ign.com/articles/2017/10/23/the-simpsons-treehouse-of-horror-xxviii-review|accessdate=2020-07-10|language=en|archive-date=7 серпня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200807162050/https://www.ign.com/articles/2017/10/23/the-simpsons-treehouse-of-horror-xxviii-review}}</ref>}}

Згідно з голосуванням на сайті [https://nohomers.net/forums/index.php The NoHomers Club] більшість фанатів оцінили серію на 3/5 із середньою оцінкою 2,79/5<ref>{{Cite web|title=Rate & Review: "Treehouse of Horror XXVII" (VABF16)|url=https://nohomers.net/forums/index.php?threads/rate-review-treehouse-of-horror-xxvii-vabf16.42368/|website=The No Homers Club|date=2016-10-16|accessdate=2023-07-14|language=en}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://simpsonswiki.com/wiki/Treehouse_of_Horror_XXVII «Treehouse of Horror XXVII» на сайті Wikisimpsons] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200808145419/https://simpsonswiki.com/wiki/Treehouse_of_Horror_XXVII |date=8 серпня 2020 }}
{{Бібліоінформація}}

{{Сімпсони (сезон 28)}}
{{Хелловінські серії «Сімпсонів»}}
{{Епізоди Сімпсонів}}

[[Категорія:Телевізійні епізоди 2016]]

title: «Будинок жахів XXVII»

«Будинок жахів XXVII»:
англ. Treehouse of Horror XXVII
Постер до серії

Перший показ: 16 жовтня 2016

Сценарій: Джоел Коен

Режисер(и): Стівен Дін Мур

Виконавчий продюсер: Ел Джін

title: Запрошені зірки

Запрошені зірки: Келсі Греммер в ролі Другого Номера Боба, Сара Сільверман в ролі Рейчел, Дру Кері і Дональд Фейген в ролі самих себе

title: Хронологія

← Попередня: Наступна →

The Town: Trust but Clarify


text:
# Чираа-Бажи
Сільське поселення (сумон) Чираа-Бажи (тив.: Чыраа-Бажы) входить до складу Дзун-Хемчицького кожууну Республіки Тива Російської Федерації.

## Населення
Населення сумона станом на 1 січня року
| Рік    | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 |
| ------ | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- |
| Насел. | 1507 | 1480 | 1443 | 1427 | 1387 |

title: Чираа-Бажи

wikitext:
{{населений пункт}}
Сільське поселення (сумон) '''Чираа-Бажи''' ([[Тувинська мова|тив]].: Чыраа-Бажы) входить до складу [[Дзун-Хемчицький кожуун|Дзун-Хемчицького кожууну]] Республіки [[Тива]] [[Росія|Російської Федерації]].

== Населення ==
Населення сумона станом на 1 січня року
{| class="wikitable"
|-
! Рік !! 2011 !! 2012 !! 2013 !! 2014 !! 2015
|-
| Насел. || 1507 || 1480 || 1443 || 1427 || 1387
|}
{{RUS-TY-municipal}}

== Галерея ==
<gallery perrow=4 widths="220px" heights="140px">
File:С. Чыраа-Бажы РТ.jpg
File:Село чыраа-Бажы.jpg
File:Чыраа-Бажы.jpg
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist|2}}

{{Населені пункти Дзун-Хемчицького кожууна}}

[[Категорія:Дзун-Хемчицький кожуун]]
[[Категорія:Географія Тиви]]
[[Категорія:Населені пункти Тиви]]
{{Tuva-geo-stub}}

title: Країна

Країна: Росія


text:
# 1905 у кіно

## Фільми
- La presa di Roma

## Персоналії

### Народилися
- 1 січня — Альдо Граціаті, італійський кінооператор (пом. 1953).
- 2 січня — Луїджі Дзампа, італійський кінорежисер та сценарист (пом. 1991).
- 6 січня — Добржанська Любов Іванівна, радянська акторка театру і кіно (пом. 1980).
- 10 січня — Трусов Аркадій Васильович, радянський російський актор театру і кіно (пом. 1982).
- 13 січня — Кей Френсіс, американська театральна і кіноакторка (пом. 1968).
- 15 січня — Арнштам Лев Оскарович, радянський сценарист, кінорежисер (пом. 1979).
- 17 січня — Бондаренко Євген Васильович, український актор (пом. 1977).
- 22 січня — Єгорова Олена Георгіївна, російська акторка. Заслужена артистка Росії (1935) (пом. 1971).
- 26 січня — Первенцев Аркадій Олексійович, радянський російський письменник, сценарист (пом. 1981).
- 6 лютого — Ян Веріх, чеський комедійний актор, драматург, сценарист, письменник (пом. 1980).
- 11 лютого — Кравченко Галина Сергіївна, радянська російська акторка театру і кіно (пом. 1996).
- 14 лютого:
  - Телма Ріттер, американська акторка (пом. 1969).
  - Дедюшко Володимир Йосипович, білоруський актор театру та кіно (пом. 1973).
- 22 лютого — Тетерін Євген Юхимович, російський, радянський актор театру і кіно, режисер (пом. 1987).
- 24 лютого — Іванов Сергій Васильович, радянський російський кінооператор (пом. 1966).
- 28 лютого — Бєлоусов Михайло Михайлович, російський радянський актор (пом. 1960).
- 1 березня — Гладков Федір Дмитрович, радянський театральний і кіноактор (пом. 1975).
- 11 березня — Лапокниш Василь Гнатович, радянський український кінорежисер (пом. 1974).
- 12 березня — Сімура Такасі, японський актор (пом. 1982).
- 14 березня — Лавров Юрій Сергійович, радянський актор театру і кіно, театральний режисер (пом. 1980).
- 18 березня — Роберт Донат, британський актор театру та кіно, продюсер, режисер, сценарист (пом. 1958).
- 23 березня — Джоан Кроуфорд, американська акторка (пом. 1977).
- 28 березня — Пандро С. Берман, американський кінопродюсер (пом. 1996).
- 31 березня — Роберт Стівенсон, англійський та американський кінорежисер (пом. 1986).
- 1 квітня — Жаков Олег Петрович, російський кіноактор (пом. 1988).
- 26 квітня — Жан Віґо, французький кінорежисер (пом. 1934).
- 1 травня — Борисов Олександр Федорович, радянський актор (пом. 1982).
- 15 травня — Джозеф Коттен, американський актор (пом. 1994).
- 16 травня — Генрі Фонда, американський актор (пом. 1982).
- 21 травня — Покотило Михайло Федорович, український актор, режисер (пом. 1971).
- 25 травня:
  - Яновер Давид Захарович, радянський, український організатор кіновиробництва (пом. 1972).
  - Корнійчук Олександр Євдокимович, радянський український компартійний письменник, драматург, публіцист (пом. 1972).
- 26 травня — Первенцев Аркадій Олексійович, радянський російський письменник, сценарист(пом. 1981).
- 29 червня — Поль Франкер, французький актор (пом. 1974).
- 15 липня — Хвиля Олександр Леопольдович, український і радянський актор театру і кіно (пом. 1976).
- 27 липня:
  - Карюков Михайло Федорович, радянський оператор, кінорежисер і сценарист (пом. 1992).
  - Байкова Лідія Тихонівна, радянська російська і українська художниця кіно, художниця по костюмах (пом. 1993).
- 29 липня — Клара Боу, американська акторка (пом. 1965).
- 2 серпня — Мірна Лой, американська акторка (пом. 1993).
- 8 вересня — Генрі Вілкоксон, британський актор (пом. 1984).
- 14 вересня — Кольцатий Аркадій Миколайович, радянський кінооператор та кінорежисер (пом. 2002).
- 18 вересня — Грета Гарбо, шведська й американська акторка (пом. 1990).
- 26 вересня — Мдівані Георгій Давидович, радянський драматург та кіносценарист (пом. 1981).
- 30 вересня:
  - Гелен Міллард, американська акторка кіно (пом. 1974).
  - Майкл Павелл, англійський кінорежисер, сценарист і кінопродюсер (пом. 1990).
- 1 листопада — Альдо Фабріці, італійський актор, режисер та сценарист (пом. 1990).
- 21 листопада — Лукашевич Тетяна Миколаївна, радянська кінорежисерка і сценаристка (пом. 1972).
- 23 листопада — Максимова Олена Олександрівна, російська радянська кіноакторка (пом. 1986).
- 24 листопада — Ірвінг Аллен, продюсер та режисер театру та кіно (пом. 1987).
- 5 грудня — Отто Премінґер, американський режисер, продюсер і актор (пом. 1986).
- 9 грудня — Далтон Трамбо, американський сценарист і письменник (пом. 1976).
- 17 грудня:
  - Топчій Микола Павлович, радянський і український кінооператор (пом. 1973).
  - Хейфиц Йосип Юхимович, радянський і російський кінорежисер (пом. 1995).
- 22 грудня — П'єр Брассер, французький театральний та кіноактор (пом. 1972).
- 24 грудня — Говард Г'юз, американський промисловець-підприємець, інженер, піонер і новатор американської авіації, режисер, кінопродюсер (пом. 1976).
- 25 грудня — Пищиков Олександр Кузьмич, радянський і український кінооператор-постановник (пом. 1986).
- 30 грудня — Інагакі Хіросі, японський режисер, сценарист, продюсер та актор (пом. 1980).

title: 1905 у кіно

wikitext:
{{Роки в кіно}}

== Події ==

== Фільми ==
{{Main|:Категорія:Фільми 1905}}
* '''''[[La presa di Roma]]'''''

== Персоналії ==

=== Народилися ===
* [[1 січня]] — [[Альдо Граціаті]], італійський кінооператор ({{пом}} {{рік у кіно|1953}}).
* [[2 січня]] — [[Луїджі Дзампа]], італійський кінорежисер та сценарист ({{пом}} {{рік у кіно|1991}}).
* [[6 січня]] — [[Добржанська Любов Іванівна]], радянська акторка театру і кіно ({{пом}} {{рік у кіно|1980}}).
* [[10 січня]] — [[Трусов Аркадій Васильович]], радянський російський актор театру і кіно ({{пом}} {{рік у кіно|1982}}).
* [[13 січня]] — [[Кей Френсіс]], американська театральна і кіноакторка ({{пом}} {{рік у кіно|1968}}).
* [[15 січня]] — [[Арнштам Лев Оскарович]], радянський сценарист, кінорежисер ({{пом}} {{рік у кіно|1979}}).
* [[17 січня]] — [[Бондаренко Євген Васильович]], український актор ({{пом}} {{рік у кіно|1977}}).
* [[22 січня]] — [[Єгорова Олена Георгіївна]], російська акторка. Заслужена артистка Росії (1935) ({{пом}} {{рік у кіно|1971}}).
* [[26 січня]] — [[Первенцев Аркадій Олексійович]], радянський російський письменник, сценарист ({{пом}} {{рік у кіно|1981}}).
* [[6 лютого]] — [[Ян Веріх]], чеський комедійний актор, драматург, сценарист, письменник ({{пом}} {{рік у кіно|1980}}).
* [[11 лютого]] — [[Кравченко Галина Сергіївна]], радянська російська акторка театру і кіно ({{пом}} {{рік у кіно|1996}}).
* [[14 лютого]]:
** [[Телма Ріттер]], американська акторка ({{пом}} {{рік у кіно|1969}}).
** [[Дедюшко Володимир Йосипович]], білоруський актор театру та кіно ({{пом}} {{рік у кіно|1973}}).
* [[22 лютого]] — [[Тетерін Євген Юхимович]], російський, радянський актор театру і кіно, режисер ({{пом}} {{рік у кіно|1987}}).
* [[24 лютого]] — [[Іванов Сергій Васильович (кінооператор)|Іванов Сергій Васильович]], радянський російський кінооператор ({{пом}} {{рік у кіно|1966}}).
* [[28 лютого]] — [[Бєлоусов Михайло Михайлович]], російський радянський актор ({{пом}} {{рік у кіно|1960}}).
* [[1 березня]] — [[Гладков Федір Дмитрович]], радянський театральний і кіноактор ({{пом}} {{рік у кіно|1975}}).
* [[11 березня]] — [[Лапокниш Василь Гнатович]], радянський український кінорежисер ({{пом}} {{рік у кіно|1974}}).
* [[12 березня]] — [[Сімура Такасі]], японський актор ({{пом}} {{рік у кіно|1982}}).
* [[14 березня]] — [[Лавров Юрій Сергійович]], радянський актор театру і кіно, театральний режисер ({{пом}} {{рік у кіно|1980}}).
* [[18 березня]] — [[Роберт Донат]], британський актор театру та кіно, продюсер, режисер, сценарист ({{пом}} {{рік у кіно|1958}}).
* [[23 березня]] — [[Джоан Кроуфорд]], американська акторка ({{пом}} {{рік у кіно|1977}}).
* [[28 березня]] — [[Пандро С. Берман]], американський кінопродюсер ({{пом}} {{рік у кіно|1996}}).
* [[31 березня]] — [[Роберт Стівенсон (режисер)|Роберт Стівенсон]], англійський та американський кінорежисер ({{пом}} {{рік у кіно|1986}}).
* [[1 квітня]] — [[Жаков Олег Петрович]], російський кіноактор ({{пом}} {{рік у кіно|1988}}).
* [[26 квітня]] — [[Жан Віго|Жан Віґо]], французький кінорежисер ({{пом}} {{рік у кіно|1934}}).
* [[1 травня]] — [[Борисов Олександр Федорович]], радянський актор ({{пом}} {{рік у кіно|1982}}).
* [[15 травня]] — [[Джозеф Коттен]], американський актор ({{пом}} {{рік у кіно|1994}}).
* [[16 травня]] — [[Генрі Фонда]], американський актор ({{пом}} {{рік у кіно|1982}}).
* [[21 травня]] — [[Покотило Михайло Федорович]], український актор, режисер ({{пом}} {{рік у кіно|1971}}).
* [[25 травня]]:
** [[Яновер Давид Захарович]], радянський, український організатор кіновиробництва ({{пом}} {{рік у кіно|1972}}).
** [[Корнійчук Олександр Євдокимович]], радянський український компартійний письменник, драматург, публіцист ({{пом}} {{рік у кіно|1972}}).
* [[26 травня]] — [[Первенцев Аркадій Олексійович]], радянський російський письменник, сценарист({{пом}} {{рік у кіно|1981}}).
* [[29 червня]] — [[Поль Франкер]], французький актор ({{пом}} {{рук|1974}}).
* [[15 липня]] — [[Хвиля Олександр Леопольдович]], український і радянський актор театру і кіно ({{пом}} {{рік у кіно|1976}}).
* [[27 липня]]:
** [[Карюков Михайло Федорович]], радянський оператор, кінорежисер і сценарист ({{пом}} {{рік у кіно|1992}}).
** [[Байкова Лідія Тихонівна]], радянська російська і українська художниця кіно, художниця по костюмах ({{пом}} {{рік у кіно|1993}}).
* [[29 липня]] — [[Клара Боу]], американська акторка ({{пом}} {{рік у кіно|1965}}).
* [[2 серпня]] — [[Мірна Лой]], американська акторка ({{пом}} {{рік у кіно|1993}}).
* [[8 вересня]] — [[Генрі Вілкоксон]], британський актор ({{пом}} {{рік у кіно|1984}}).
* [[14 вересня]] — [[Кольцатий Аркадій Миколайович]], радянський кінооператор та кінорежисер ({{пом}} {{рік у кіно|2002}}).
* [[18 вересня]] — [[Грета Гарбо]], шведська й американська акторка ({{пом}} {{рік у кіно|1990}}).
* [[26 вересня]] — [[Мдівані Георгій Давидович]], радянський драматург та кіносценарист ({{пом}} {{рік у кіно|1981}}).
* [[30 вересня]]:
** [[Гелен Міллард]], американська акторка кіно ({{пом}} {{рік у кіно|1974}}).
** [[Майкл Лейтам Пауелл|Майкл Павелл]], англійський кінорежисер, сценарист і кінопродюсер ({{пом}} {{рік у кіно|1990}}).
* [[1 листопада]] — [[Альдо Фабріці]], італійський актор, режисер та сценарист ({{пом}} {{рік у кіно|1990}}).
* [[21 листопада]] — [[Лукашевич Тетяна Миколаївна]], радянська кінорежисерка і сценаристка ({{пом}} {{рік у кіно|1972}}).
* [[23 листопада]] — [[Максимова Олена Олександрівна]], російська радянська кіноакторка ({{пом}} {{рік у кіно|1986}}).
* [[24 листопада]] — [[Ірвінг Аллен]], продюсер та режисер театру та кіно ({{пом}} {{рік у кіно|1987}}).
* [[5 грудня]] — [[Отто Премінґер]], американський режисер, продюсер і актор ({{пом}} {{рік у кіно|1986}}).
* [[9 грудня]] — [[Далтон Трамбо]], американський сценарист і письменник ({{пом}} {{рік у кіно|1976}}).
* [[17 грудня]]:
** [[Топчій Микола Павлович]], радянський і український кінооператор ({{пом}} {{рік у кіно|1973}}).
** [[Хейфиц Йосип Юхимович]], радянський і російський кінорежисер ({{пом}} {{рік у кіно|1995}}).
* [[22 грудня]] — [[П'єр Брассер]], французький театральний та кіноактор ({{пом}} {{рік у кіно|1972}}).
* [[24 грудня]] — [[Говард Г'юз]], американський промисловець-підприємець, інженер, піонер і новатор американської авіації, режисер, кінопродюсер ({{пом}} {{рік у кіно|1976}}).
* [[25 грудня]] — [[Пищиков Олександр Кузьмич]], радянський і український кінооператор-постановник ({{пом}} {{рік у кіно|1986}}).
* [[30 грудня]] — [[Інагакі Хіросі]], японський режисер, сценарист, продюсер та актор ({{пом}} {{рік у кіно|1980}}).

=== Померли ===

== Див. також ==
* [[1905 у музиці]]
* [[1905]]
* [[1905 у літературі]]

== Посилання ==
* [http://commons.wikimedia.org/wiki/Category:1905_in_film 1905 рік у кіно] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161113120836/https://commons.wikimedia.org/wiki/Category:1905_in_film |date=13 листопада 2016 }} у Вікісховищі.
* [http://www.imdb.com/year/1905 1905 рік у кіно] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161012200336/http://www.imdb.com/year/1905 |date=12 жовтня 2016 }} на [[IMDb]]

{{Film-stub}}

{{1905}}

[[Категорія:Роки в кіно]]
[[Категорія:1905 у кіно]]


text:
# Кастельнуово-Рангоне
Кастельнуово-Рангоне, Кастельнуово-Ранґоне (італ. Castelnuovo Rangone) — муніципалітет в Італії, у регіоні Емілія-Романья,  провінція Модена.
Кастельнуово-Рангоне розташоване на відстані близько 330 км на північний захід від Рима, 33 км на захід від Болоньї, 11 км на південь від Модени.
Населення — 14 850 осіб (2014).
Щорічний фестиваль відбувається 6 квітня. Покровитель — San Celestino.

## Демографія
Населення за роками:

Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 1705 іноземців з 65 країн, серед них 237 громадян країн Євросоюзу та 54 громадяни України.

## Сусідні муніципалітети
- Кастельветро-ді-Модена
- Форміджине
- Модена
- Спіламберто

title: Кастельнуово-Рангоне

wikitext:
{{Комуна Італії
 | назва         = Кастельнуово-Рангоне
 | місцева_назва = Castelnuovo Rangone
 | герб          = <!-- Castelnuovo Rangone-Stemma.png -->
 | регіон        = EMR <!-- Лише 3-літерний КОД -->
 | провінція     = MO <!-- Лише 2-літерний КОД -->
 | latd   = 44
 | latm   = 33
 | lats   = 7
 | longd  = 10
 | longm  = 56
 | longs  = 9
 | висота = 76
 | населення     = 14971
 | рік_насел     = 01-01-2023
 | площа         = 22,61
 | густота       = 667,0
 | поштові_індекси  = 41051
 | телефонний_код = 059
 | код_ISTAT     = 036007
 | покровитель   = Papa Celestino I|San Celestino
 | мер           = Massimo Paradisi
 | обраний       = 11-6-2017
 | www           = http://www.comune.castelnuovo-rangone.mo.it/
}}

'''Кастельнуово-Рангоне''', Кастельнуово-Ранґоне ({{lang-it|Castelnuovo Rangone}}) — [[муніципалітет]] в [[Італія|Італії]], у регіоні [[Емілія-Романья]],  [[Модена (провінція)|провінція Модена]].

Кастельнуово-Рангоне розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані та напрямки розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 330 км на північний захід від [[Рим|Рима]], 33 км на захід від [[Болонья|Болоньї]], 11 км на південь від [[Модена|Модени]].

Населення — {{formatnum:14850}} {{МНОЖИНА:14850|особа|особи|осіб}} (2014)<ref name="dem1">{{cite web |url=http://www.demo.istat.it/bil2014/index.html |title=Демографічний баланс 2014 року та населення на 31 грудня |publisher=[[ISTAT]] |accessdate=25 грудня 2014 |archive-date=26 червня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150626150429/http://demo.istat.it/bil2014/index.html }}{{ref-it}}</ref>.
Щорічний фестиваль відбувається 6 квітня. Покровитель — San Celestino.

== Демографія ==
{{Демографія/Castelnuovo Rangone}}
{{Іноземці в Італії | назва=Кастельнуово-Рангоне | дата=1 січня 2023 року
 | всього=1705 | країн=65 | Укр=54 | ЄС=237 | таблиця= | країна1=[[Гана|Гани]]
 | примітка=<ref>{{cite web| url=https://demo.istat.it/app/?i=RCS&l=en
  | title=Resident population by sex, municipality and citizenship | language=англ.
  | trans_title=Постійне населення за статтю, муніципалітетом і громадянством
  | publisher=[[ISTAT]]| accessdate=12 червня 2024}}</ref>
}}

== Сусідні муніципалітети ==

* [[Кастельветро-ді-Модена]]
* [[Форміджине]]
* [[Модена]]
* [[Спіламберто]]

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів провінції Модена]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Italy-geo-stub}}
{{Провінція Модена}}
{{Noimg}}

{{Портали|Географія|Італія}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Модена]]

title: Кастельнуово-Рангоне · Castelnuovo Rangone

Країна: Італія

Регіон: Емілія-Романья

Провінція: Модена

title: Розміщення

Розміщення: Commune

title: Влада

Мер: Massimo Paradisi (11-6-2017)


text:
# Поминки
По́минки, по́мини — обрядовий обід за упокій померлого після похорону або в день річниці його смерті.
Перші поминки проводяться безпосередньо після поховання. Потім на другий, третій день (ст.-слав. трети́ни), дев'ятий (ст.-слав. дев'яти́ни), повсюдно на сороковий день (ст.-слав. сорокови́ни, сорочи́ни).
У індіанців сіу, поминки тривали 4 дні, після чого тіло клали на дерево, де воно лежало рік, перед тим, як бути похованим у землю.

title: Поминки

wikitext:
'''По́минки''', '''по́мини'''<ref>{{СУМ-11|Поминки}}</ref> — обрядовий обід за упокій померлого після [[похорон]]у або в день річниці його смерті<ref>{{ВТССУМ|Поминки|Поминки}}</ref>.

Перші поминки проводяться безпосередньо після поховання. Потім на другий, третій день (ст.-слав. '''трети́ни''')<ref>[http://ukrlit.org/slovnyk/поминки Поминки] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210428214925/http://ukrlit.org/slovnyk/поминки |date=28 квітня 2021 }} // Знаки української етнокультури: Словник-довідник / Жайворонок В. В. — К.: Довіра, 2006. — С. 468—469.</ref>, дев'ятий (ст.-слав. '''дев'яти́ни''')<ref>{{СУМ-11|Дев'ятини}}</ref>, повсюдно на сороковий день (ст.-слав. '''[[сорокови́ни]]''', сорочи́ни)<ref>{{СУМ-11|Сороковини}}</ref><ref>{{СУМ-11|Сорочини}}</ref>.

У індіанців [[Сіу (народ)|сіу]], поминки тривали 4 дні, після чого тіло клали на дерево, де воно лежало рік, перед тим, як бути похованим у землю.<ref>Koskan, Danie (November 15, 2014). «Native American funerals have changed but retain unique qualities». ''Rapid City Journal''. Archived from the original on May 6, 2019. Retrieved May 6, 2019.</ref>

== Див. також ==
* [[Проводи]]
* [[Поховальне дерево]]
* [[Небесне поховання]]
* [[Вежа мовчання]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://ure-online.info/encyclopedia/pomynky/ Поминки] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201026050203/https://ure-online.info/encyclopedia/pomynky/ |date=26 жовтня 2020 }} // Українська Релігієзнавча Енциклопедія
* ''Боряк О. О.'' [https://archive.org/stream/11_2018#page/n367/mode/2up Поминальний цикл] // [[Енциклопедія історії України]]: Україна—Українці. Кн. 1 / Редкол.: [[Смолій Валерій Андрійович|В. А. Смолій]] (голова) та ін. [[Інститут історії України НАН України|НАН України. Інститут історії України]]. — К.: В-во «[[Наукова думка]]», 2018. — 608 с. — С. 368—372.
* {{УМЕ11|частина=[https://archive.org/stream/UkrMalaEn/kn_11_Пере-Поче#page/n101/mode/2up Поминки]|сторінки=1434-1435}}
* {{УМЕ11|частина=[https://archive.org/stream/UkrMalaEn/kn_11_Пере-Поче#page/n101/mode/2up Помана]|сторінки=1433}}
* [https://archive.org/stream/slovnyksymvoliv#page/n555/mode/2up Обряд поминальний (поминки)] // Енциклопедичний словник символів культури України / За заг. ред. [[Коцур Віктор Петрович|В. П. Коцура]], [[Потапенко Олександр Іванович|О. І. Потапенка]], В. В. Куйбіди. — 5-е вид. — Корсунь-Шевченківський: ФОП Гавришенко В. М., 2015. — С. 557—558. — 912 с. ISBN 978-966-2464-48-1
* ''В. Гнатюк''. [https://archive.org/details/etnograf_zb_33_201901/page/n142/mode/1up?view=theater Похоронні звичаї й обряди] / Етноґрафічний збірник. Том ХХХІ — ХХХІІ; Видає Етноґрафічна Комісія Наукового Товариства імені Шевченка. — Львів: З друкарні Наукового Товариства імени Шевченка, 1912. — С. 131—424. — 428 с.
[[Категорія:Поминання]]


text:
# Візенбах (Рейн-Неккар)
Візенбах (нім. Wiesenbach) — громада в Німеччині, у землі Баден-Вюртемберг. Підпорядковується адміністративному округу Карлсруе. Входить до складу району Рейн-Неккар.
Площа — 11,13 км2. Населення становить 3095 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Візенбах (Рейн-Неккар)

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Візенбах
| місцева_назва       = Wiesenbach
| тип_НП              = громада
| зображення          = Wiesenbach-St-Michael.JPG
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = Wappen Wiesenbach (Baden).svg
| прапор              =
| карта               = Wiesenbach in HD.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Візенбах на карті району
| земля               = [[Баден-Вюртемберг]]
| округ               = [[Карлсруе (округ)|Карлсруе]]
| район               = [[Рейн-Неккар (район)|Рейн-Неккар]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 138
| площа               = 11.13
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-BW||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-BW||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-BW|08226097}}
| latd=49 | latm=21| lats=41
| longd=08| longm=48| longs=10
| поштовий_код        = 69257
| телефонний_код      = 06223
| стат_код            = 08 2 26 097
| авто_номер          = HD
| вебсайт             = [http://www.wiesenbach-online.de/ www.wiesenbach-online.de]
}}
'''Візенбах''' ({{lang-de|Wiesenbach}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], у [[Землі Німеччини|землі]] [[Баден-Вюртемберг]]. Підпорядковується [[Округ (Німеччина)|адміністративному округу]] [[Карлсруе (округ)|Карлсруе]]. Входить до складу району [[Рейн-Неккар (район)|Рейн-Неккар]].

Площа — 11,13 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-BW|08226097}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-BW||дата}}).

== Галерея ==
{{center|<gallery>Файл:Rathaus Wiesenbach.jpg|
Файл:Wiesenbach-Evang-Kirche2.JPG|
</gallery>}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Wiesenbach (Baden)}}
* [http://www.wiesenbach-online.de/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150625014734/http://www.wiesenbach-online.de/ |date=25 червня 2015 }} {{ref-de}}

{{Район Рейн-Неккар}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4417069-5}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Баден-Вюртембергу]]

title: — громада —

— громада —: Вид Візенбах

title: Координати: 49°21′41″ пн. ш. 08°48′10″ сх. д. / 49.36139° пн. ш. 8.80278° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Баден-Вюртемберг

Округ: Карлсруе

Район: Рейн-Неккар

Населення (31 грудня 2020)

Візенбах на карті району

ВізенбахРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Stunnel
Stunnel — мультиплатформна програма з відкритим кодом, яка використовується для надання універсального тунельного сервісу TLS/SSL. Випущений відповідно до умов загальної публічної ліцензії GNU (GPL) з винятком OpenSSL.
Stunnel може використовуватися для забезпечення безпечних зашифрованих з'єднань для клієнтів або серверів, які не підтримують TLS або SSL. Для цього Stunnel перехоплює незашифровані дані, що мали відправлятись в мережу, та шифрує їх.
Програма працює на різних операційних системах, в тому числі ОС Unix та Microsoft Windows. Stunnel використовує бібліотеку OpenSSL для реалізації базового протоколу TLS та SSL.
Stunnel використовує криптографію з відкритим ключем за допомогою цифрових сертифікатів X.509. Клієнти також можуть бути автентифіковані через сертифікат.

title: Stunnel

wikitext:
[[Stunnel]] — мультиплатформна програма з відкритим кодом, яка використовується для надання універсального тунельного сервісу [[Transport Layer Security|TLS]]/[[SSL]]. Випущений відповідно до умов загальної публічної ліцензії GNU (GPL) з винятком [[OpenSSL]].

Stunnel може використовуватися для забезпечення безпечних зашифрованих з'єднань для клієнтів або серверів, які не підтримують TLS або SSL. Для цього Stunnel перехоплює незашифровані дані, що мали відправлятись в мережу, та шифрує їх.

Програма працює на різних операційних системах, в тому числі ОС [[Unix]] та [[Microsoft Windows]]. Stunnel використовує бібліотеку OpenSSL для реалізації базового протоколу TLS та SSL.

Stunnel використовує криптографію з відкритим ключем за допомогою цифрових сертифікатів X.509. Клієнти також можуть бути автентифіковані через сертифікат.

== Посилання ==
* [http://linuxgazette.net/107/odonovan.html Secure Communication with Stunnel] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171031152318/http://linuxgazette.net/107/odonovan.html |date=31 жовтня 2017 }} {{ref-en}}

{{TLS/SSL}}

[[Категорія:Криптографічні програми]]


text:
# Простори (журнал)
«ПроStory» — літературний проєкт групи українських авторів і перекладачів, у різних формах існує з 2008 року.

## Історія
З 2009 року в рамках проєкту виходила літературно-художня газета, в червні 2011 р. видання оголосило про перехід на журнальний формат і щоквартальні друковані випуски.
Окрім того в рамках проєкту працює онлайн-журнал «ПРОSTORY», проводяться семінари з художнього перекладу, дискусії на культурні та суспільно-політичні теми.
«ПРОSTORY» задумувався не лише як простір художньої рефлексії, але і як платформа для соціально-критичного аналізу українського культурного контексту і, ширше, українського сучасного суспільства в цілому. Проєкт виділяє формування та підтримку незалежної критичної думки як одну з головних цілей свого існування.
2013 року журнал ініціював створення творчої спілки перекладачів і письменників.
На сторінках газети і онлайн-журналу публікуються есеїстика, художня література і критика, документальна проза, велика увага приділялася обговореню проблем художнього перекладу. Крім того, на сторінках з’являються чимало перекладів німецькомовних авторів Вперше тут були опубліковані переклади українською мовою Герти Мюллер, Моніки Рінк, Каті Ланґе-Мюллер, Алена Бадью.
Організатори проєкту «ПРОSTORY»: Євгенія Бєлорусець, Катерина Міщенко, Наталія Чермалих, Ганна Лацанич, Клаудія Дате, Василь Лозинський, Неля Ваховська, Андрій Рєпа.
З 2016 року видання було радикально реформоване й змінився склад редакції.

title: Простори (журнал)

wikitext:
{{Журнал
| назва                =
| оригінальна назва    =
| скорочена назва      =
| зображення           =
| підпис               =
| тематика             =
| періодичність виходу =
| мова                 =
| адреса редакції      =
| головний редактор    =
| засновник            =
| видавець             =
| країна видання       =
| дата заснування      =
| дата закриття видання=
| коефіцієнт впливовості =
| обсяг                =
| комплектація         =
| обіг                 =
| наклад               =
| ціна                 =
| доступ               =
| передплатний індекс  =
| ISSN                 =
| вебсторінка          =
| Вікіджерела          =
}}
'''«ПроStory»''' — літературний проєкт групи українських авторів і перекладачів, у різних формах існує з [[2008]] року.

== Історія ==
З 2009 року в рамках проєкту виходила літературно-художня газета, в червні 2011 р. видання оголосило про перехід на журнальний формат і щоквартальні друковані випуски<ref>''Юлія Бентя.'' [https://krytyka.com/ua/reviews/prostory Катерина Міщенко, Стас Мензелевський, Томас Гетхе…. ПроStory] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200824234006/https://krytyka.com/ua/reviews/prostory |date=24 серпня 2020 }} // Критика. — лютий 2012.</ref><ref>{{Cite web|title="Проstory": Українці звикли жити в порнографічному просторі|url=http://oldvideo.detector.media/show/intervu/1094-prostori_pornografiia_vinikae_lishe_iz_zaprovadzhenniam_tsenzuri_30.07.2012|website=oldvideo.detector.media|accessdate=2023-06-13}}</ref>.

Окрім того в рамках проєкту працює онлайн-журнал «ПРОSTORY», проводяться семінари з художнього перекладу, дискусії на культурні та суспільно-політичні теми<ref>{{Cite web|title=Проstory|url=https://platfor.ma/ukr/organizers/4dd7f14b3fc24/|website=Платформа|accessdate=2023-06-13|archive-date=2023-06-13|archive-url=https://web.archive.org/web/20230613093524/https://platfor.ma/ukr/organizers/4dd7f14b3fc24/}}</ref>.

«ПРОSTORY» задумувався не лише як простір художньої рефлексії, але і як платформа для соціально-критичного аналізу українського культурного контексту і, ширше, українського сучасного суспільства в цілому. Проєкт виділяє формування та підтримку незалежної критичної думки як одну з головних цілей свого існування<ref>{{Cite web|title=Нові українські журнали лівої критики на Форумі видавців у Львові|url=https://commons.com.ua/uk/11649/|website=Спільне|accessdate=2023-06-13|language=uk}}</ref>.

2013 року журнал ініціював створення творчої спілки перекладачів і письменників<ref>{{Cite web|title=Перекладачі з німецької – DW – 01.05.2013|url=https://www.dw.com/uk/перекладачі-з-німецької-христина-назаркевич/a-16780697|website=dw.com|accessdate=2023-06-13|language=uk}}</ref>.

На сторінках газети і онлайн-журналу публікуються есеїстика, художня література і критика, документальна проза, велика увага приділялася обговореню проблем художнього перекладу<ref>{{Cite web|title=Літературні часописи в Україні: всупереч і попри все|url=http://bukvoid.com.ua/digest/2015/11/13/093913.html|website=bukvoid.com.ua|accessdate=2023-06-13}}</ref>. Крім того, на сторінках з’являються чимало перекладів німецькомовних авторів Вперше тут були опубліковані переклади українською мовою [[Герта Мюллер|Герти Мюллер]], Моніки Рінк, Каті Ланґе-Мюллер, [[Ален Бадью|Алена Бадью]].

Організатори проєкту «ПРОSTORY»: [[Євгенія Бєлорусець]], [[Катерина Міщенко]], [[Наталія Чермалих]], [[Ганна Лацанич]], [[Клаудія Дате]], [[Василь Лозинський]], [[Неля Ваховська]], [[Андрій Рєпа]].

З 2016 року видання було радикально реформоване й змінився склад редакції<ref>{{Cite web|title=Презентація оновленого журналу «Простори» - 17 Грудня 2016|url=https://litcentr.in.ua/news/2016-12-17-5356|website=Litcentr|accessdate=2023-06-13}}</ref><ref>{{Cite web |url=http://prostory.net.ua/ua/novi-prostory |title=Нові Простори |accessdate=10 липня 2017 |archive-date=28 червня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170628001950/http://prostory.net.ua/ua/novi-prostory }}</ref>.

== Див. також ==
* [[Спільне (журнал)]]
* [[Політична критика]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://prostory.net.ua/ Сайт онлайн журналу ПРОSTORY] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100116021754/http://prostory.net.ua/ |date=16 січня 2010 }}
* [http://archive.prostory.net.ua/ua Архів журналу за 2008—2015 роки] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170827205849/http://archive.prostory.net.ua/ua |date=27 серпня 2017 }}

{{бібліоінформація}}

[[Категорія:Літературні журнали України]]
[[Категорія:Літературні об'єднання]]
[[Категорія:Засновані в Україні 2008]]

title: Простори

Країна видання: Україна

Засновник: Євгенія Бєлорусець


text:
# Анепська Діна Сергіївна
Діна Сергіївна Анепська (нар. 5 грудня 1956, Вінниця) — акторка, Заслужена артистка України (2012).

## Біографія
Народилая 5 грудня 1956 року у м. Вінниця. У 1973 р. Закінчила Вінницьку середню школу № 26. Працювала актрисою Вінницького обласного музично-драматичного театру ім. Миколи Садовського. З вересня 1974 р. по червень 1978 р. навчалася у Київському державному інституті театрального мистецтва ім. Івана Карпенка-Карого.

## Творча діяльність
З травня 1978 р. працює у Чернівецькому обласному українському музично-драматичному театрі імені Ольги Кобилянської. Стала однією з провідних акторок.
Зіграла у виставах «Запитай колись у трав», «Якщо покличуть зорі», «Сльози Божої Матері», «Кілер та Зануда», «Іван та Мар'я», «Два клени», «Запечатаний двірник».
У чинному репертуарі драмтеатру Кобилянської виконує ролі:
Солоха - комедія «Різдвяна ніч» за повістю «Ніч перед Різдвом» М.Гоголя (2000); реж. Олег Мосійчук
Маруся Кайдашиха - трагікомедія «Кайдашева сім‘я» І.Нечуй-Левицького (2001); реж. Олег Мосійчук
Іда - love-story «Сяй, мій божевільний діаманте» А.Менчелла (2017); реж. Володимир Савінов
Бабуся  - музична казка «Коза-дереза» М.Лисенка (2017); реж. Сергій Кузик
Тома - дикий експеримент над любов‘ю «Зрадь мене» за В.Винниченком (2019); реж. Людмила Скрипка
Ґабріель (Ґабі) - комедія «Ґабріель» М.Лоранса (2020); реж. Юрій Кочевенко
Баронова Козино - сатира «Мина. Історія перевертня» за п‘єсою «Мина Мазайло» М.Куліша (2022); реж. Дмитро Леончик
У 2001 р. присуджено літературно-мистецьку премію ім. Сидора Воробкевича.

title: Анепська Діна Сергіївна

wikitext:
{{актор}}
'''Діна Сергіївна Анепська''' ({{нар|1}} {{ДН|5|12|1956}}, [[Вінниця]]) — акторка, [[Заслужена артистка України]] (2012)<ref>{{УПУ|500/2012|24 серпня 2012|Про відзначення державними нагородами України}}</ref>.

== Біографія ==
Народилая 5 грудня 1956 року у м. Вінниця. У 1973 р. Закінчила Вінницьку середню школу № 26. Працювала актрисою [[Вінницький обласний музично-драматичний театр імені Миколи Садовського|Вінницького обласного музично-драматичного театру ім. Миколи Садовського]]. З вересня 1974 р. по червень 1978 р. навчалася у [[Київський державний інститут театрального мистецтва імені Івана Карпенка-Карого|Київському державному інституті театрального мистецтва ім. Івана Карпенка-Карого]].

== Творча діяльність ==
З травня 1978 р. працює у [[Чернівецький обласний український музично-драматичний театр імені Ольги Кобилянської|Чернівецькому обласному українському музично-драматичному театрі імені Ольги Кобилянської]]. Стала однією з провідних акторок.
Зіграла у виставах «Запитай колись у трав», «Якщо покличуть зорі», «Сльози Божої Матері», «Кілер та Зануда», «Іван та Мар'я», «Два клени», «Запечатаний двірник».

'''У чинному репертуарі драмтеатру Кобилянської виконує ролі:'''

''Солоха -'' комедія «Різдвяна ніч» за повістю «Ніч перед Різдвом» М.Гоголя (2000); реж. Олег Мосійчук

''Маруся Кайдашиха'' - трагікомедія «Кайдашева сім‘я» І.Нечуй-Левицького (2001); реж. Олег Мосійчук

''Іда'' - love-story «Сяй, мій божевільний діаманте» А.Менчелла (2017); реж. Володимир Савінов

''Бабуся '' - музична казка «Коза-дереза» М.Лисенка (2017); реж. Сергій Кузик

''Тома'' - дикий експеримент над любов‘ю «Зрадь мене» за В.Винниченком (2019); реж. Людмила Скрипка

''Ґабріель (Ґабі) -'' комедія «Ґабріель» М.Лоранса (2020); реж. Юрій Кочевенко

''Баронова Козино'' - сатира «Мина. Історія перевертня» за п‘єсою «Мина Мазайло» М.Куліша (2022); реж. Дмитро Леончик

У 2001 р. присуджено [[літературно-мистецька премія імені Сидора Воробкевича|літературно-мистецьку премію ім. Сидора Воробкевича]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Анепська Діана Сергіївна // Перлини Буковини 2006: довідник. Чернівці. 2005. — С. 223.- ([[Золоті сторінки України]]).
* 5 грудня народилася актриса Чернівецького облмуздрамтеатру ім. Ольги Кобилянської, лауреат премії ім. С. Воробкевича Діана Анепська (1956) / [[Юхим Гусар]] // [[Вечірні Чернівці]]. — 2007. — 29 листопад (№ 48). — С. 6.

{{ac}}

[[Категорія:Актори Чернівецького музично-драматичного театру]]
[[Категорія:Лауреати Літературно-мистецької премії імені Сидора Воробкевича]]
[[Категорія:Актори Вінницького музично-драматичного театру імені Садовського]]

title: Анепська Діна Сергіївна

Народилася: 5 грудня 1956 (68 років) · Вінниця, Українська РСР, СРСР

Діяльність: акторка

Alma mater: Київський національний університет театру, кіно і телебачення імені Івана Карпенка-Карого

Заклад: Вінницький обласний академічний український музично-драматичний театр імені Миколи Садовського і Чернівецький український музично-драматичний театр імені Ольги Кобилянської


text:
# Географічний детермінізм
Географі́чний детерміні́зм — форма натуралістичних вчень, які приписували провідну роль у розвитку суспільства і народів їхньому географічному положенню; один з різновидів детермінізму.
Найяскравішим представником цієї ідеї виступав французький філософ XVIII ст. Шарль Монтеск'є, який зробив спробу вивести з географічних умов, що обумовлені географічним положенням, характер і звичаї народів, їх господарський і політичний устрій. Цю ідею розвивало багато вчених XIX ст.: англійський історик Г. Букль, французький географ — Жан Жак Елізе Реклю , американський географ Еллсворт Гантінгтон, український вчений Лев Мечников та інші. Так, наприклад, Реклю, який зробив опис усіх країн земної кулі, характеризуючи господарство, надавав вирішального значення впливові природних умов, які визначаються насамперед географічним положенням.
На близьких до Елізе Реклю позиціях стояв його соратник Лев Мечников. У праці «Цивілізація і великі історичні ріки» ним запропоновано «географічну теорію прогресу й соціального розвитку», в якій головним фактором прогресу названо географічне середовище. Вирішальну роль у розвитку суспільства і поширенні цивілізацій він відводив річкам, морям, океанам. Відповідно до цього, всю історію людського суспільства він поділяв на три етапи: річкова цивілізація, середземноморська цивілізація, океанічна цивілізація.
Патріархом напрямку географічного детермінізму вважають німецького географа, основоположника політичної географії кінця XIX ст. Фрідріха Ратцеля. Головна його заслуга в тому, що він намагався пов'язати між собою політику і географію, вивчити політику тієї чи іншої країни, виходячи з її географічного положення у певному просторі. У своїй книзі «Політична географія» (1897), зокрема у четвертому розділі він акцентує увагу на політико-географічному положенні держави.

title: Географічний детермінізм

wikitext:
{{Географія вертикальний |image=Montesquieu, De l'Esprit des loix (1st ed, 1748, vol 1, title page).jpg |caption=''«Дух законів»'' Шарля Монтеск'є, 1748 рік |expanded=Історія}}
'''Географі́чний детерміні́зм''' — форма натуралістичних вчень, які приписували провідну роль у розвитку [[суспільство|суспільства]] і [[народ]]ів їхньому [[Географічне положення|географічному положенню]]; один з різновидів [[детермінізм]]у.

Найяскравішим представником цієї ідеї виступав французький [[філософ]] [[XVIII століття|XVIII ст.]] [[Монтеск'є Шарль|Шарль Монтеск'є]], який зробив спробу вивести з географічних умов, що обумовлені географічним положенням, характер і звичаї народів, їх господарський і політичний устрій. Цю ідею розвивало багато вчених [[XIX століття|XIX ст.]]: англійський [[історик]] Г. Букль, французький [[географ]] — [[Жан Жак Елізе Реклю ]], американський географ [[Еллсворт Гантінгтон]], український вчений [[Мечников Лев Ілліч|Лев Мечников]] та інші. Так, наприклад, Реклю, який зробив опис усіх [[Країна|країн]] земної кулі, характеризуючи [[господарство]], надавав вирішального значення впливові природних умов, які визначаються насамперед географічним положенням.

На близьких до Елізе Реклю позиціях стояв його соратник [[Мечников Лев Ілліч|Лев Мечников]]. У праці «Цивілізація і великі історичні ріки» ним запропоновано «географічну теорію [[прогрес]]у й соціального розвитку», в якій головним фактором прогресу названо географічне середовище. Вирішальну роль у розвитку суспільства і поширенні [[Цивілізація|цивілізацій]] він відводив [[річка]]м, [[Море|морям]], [[океан]]ам. Відповідно до цього, всю історію людського суспільства він поділяв на три етапи: річкова цивілізація, середземноморська цивілізація, океанічна цивілізація.

Патріархом напрямку географічного детермінізму вважають німецького географа, основоположника політичної географії кінця [[XIX століття|XIX ст.]] [[Ратцель Фрідріх|Фрідріха Ратцеля]]. Головна його заслуга в тому, що він намагався пов'язати між собою [[Політика|політику]] і [[Географія|географію]], вивчити політику тієї чи іншої країни, виходячи з її географічного положення у певному просторі. У своїй книзі «Політична географія» ([[1897]]), зокрема у четвертому розділі він акцентує увагу на [[Політико-географічне положення|політико-географічному положенні]] держави.

== Див. також ==
* [[Детермінізм]]
* [[Енвайронменталізм]]
* [[Посибілізм]]
* [[Географічне положення України]]

== Джерела ==
* [http://scepsis.ru/library/id_1297.html Юрий Семенов. Возникновение географического детерминизма] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090605175245/http://scepsis.ru/library/id_1297.html |date=5 червня 2009 }}.

== Література ==
* Географічний детермінізм // {{ФЕС}}
{{Geo-term-stub}}

[[Категорія:Геополітика]]
[[Категорія:Історія географії]]
[[Категорія:Соціологічні теорії]]
[[Категорія:Антропогеографія]]


text:
# Зоря Надгориння
«Зоря Надгориння» — офіційне видання Ізяславської районної ради і Ізяславської районної державної адміністрації. Тижневик. Реєстраційне свідоцтво ХЦ № 232 від 26 березня 1996 року.

title: Зоря Надгориння

wikitext:
{{без джерел|дата=березень 2020}}
{{Газета
| назва                  = Зоря Надгориння
| зображення             = Зоря Надгориння. 2.04.2009.png
| розмір зображення      = 150px
| підпис                 = Перша шпальта від 2 квітня 2009 року
| тип                    = Газета Ізяславської районної ради і районної державної адміністрації
| формат                 = [[A3 (папір)|A3]]
| заснована              =
| припинення публікацій  =
| ціна                   =
| власник                =
| видавець               = КП «Ізяславський районний медіа-центр»
| редактор               =
| головний редактор      = Сергій Охремчук
| політична належність   =
| мова                   = [[українська мова|українська]]
| обіг                   = 2540 (квітень 2009 року)
| головний офіс          = вул. Шевченка 10, м. [[Ізяслав]], 30300
| передплатний індекс    = 63481
| ISSN                   =
| вебсторінка            = http://khm-news.net/category/zorya
}}

'''«Зоря Надгориння»''' — [[офіційне видання]] [[Ізяславський район|Ізяславської районної]] ради і [[Ізяславський район|Ізяславської районної]] державної адміністрації. [[Тижневик]]. Реєстраційне свідоцтво ХЦ № 232 від [[26 березня]] [[1996]] року.

== Джерела ==

{{Press-stub}}

[[Категорія:Газети Ізяслава]]

title: Зоря Надгориння

Мова: українська

Видавець: КП «Ізяславський районний медіа-центр»

Головний редактор: Сергій Охремчук

Головний офіс: вул. Шевченка 10, м. Ізяслав, 30300

Наклад: 2540 (квітень 2009 року)


text:
# Григол Дадіані
Григол Дадіані (груз. გრიგოლ დადიანი; 1770 — 23 жовтня 1804) — мтаварі Мегрелії у 1788—1791, 1794–1802, 1802–1804 роках.

## Життєпис
Походив з Другої династії Дадіані (Чіковані-Дадіані). Старший син мтаварі Кації II і Анни Цулукідзе. Народився 1770 року в Зугдіді. Після того, як старший брат Бесаріон обрав церковну кар'єру був оголошений спадкоємцем батька. 1788 року спадкував Мегрелію.
Невдовзі ситуацією вирішив скористатися імеретинський цар Давид II, що вдерся до Мегрельського князівства. Григол відступив до області Лечхумі, де закріпився. 1789 року проти Давида II виступив картлі-кахетинський цар Іраклій II, який здобув перемогу над імеретинським військом біля Матходжі. В результаті Григол зумів повернути собі Мегрелію, а трон Імеретії перейшов до онука Іраклія II — Соломона II. 1790 року Григол визнав зверхність останнього, оженившись із його сестрою.
1791 року вступив у конфлікт із Соломоном Ii через Лечхумі, на яку претендували попередні царі Імеретії. Григол зазнав поразки, внаслідок чого був повалений, а влада в Мегрелії перейшла до його брата Манучара II. Григол намагався дістати допомогу від османських військ, але марно, оскільки основні сили відволікли на боротьбу з Російською імперією у Придунав'ї.
Повернувся на перемовини з Соломоном II, де був схоплений. За підтримки стрийка Георгія та Кейхосро Геловані втік до Лечхумі, зрештою закріпився у фортеці Ногі в Мегрелії, яку імеретинські війська не змогли захопити. Це та боротьба між братами Манучаром і Таріелом дозволило Григолу повернути собі Мегрелію 1794 року.
Разом з тим відчував себе непевно через значний вплив Кейхосро Геловані. Побоюючись його змови з метою захоплення Мегрелії мтаварі Григол 1799 року наказав вбити Геловані.
1802 року Соломон II знову вдерся до Мегрелії, повалив Григола, поставивши мтаварі його брата Таріела. Тоді Григол звернувся по допомогу до Келеш Ахмед-бея, мтаварі Абхазії, передавши йому заручником сина Левана. За допомогою абхазьких військ того ж року Григол повалив Таріела. За цим звернувся до Павла Цицианова, російського командувача на Кавказі, з проханням російського протекторату. 1 грудня 1803 року було укладено відповідний Дадичальський договір (ратифікований російським імператором Олександром I 20 березня 1804 року), за яким Григол визнавався князем Мегрелії, правителем Одіши, Лечхумі, Сванетії і Абхазії. З нагоди укладення договору Григор був нагороджений орденом святого Олександра Невського.
1804 року Григол Дадіані спонукав Павла Цицианова виступити проти царя Соломона II, якого змусили також визнати російський протекторат. За цим Григол спробував переконати російський уряд замінити Соломона II своїм братом Іване, але дістав відмову. Невдовзі вирушив до Лечхумі, де почалися заворушення. Тут раптово помер вМурі, можливо, від отруєння. Йому спадкував син Леван V.

## Родина
Дружина — Ніно, донька Георгія XII, царя Картлі-Кахетії.
Діти:
- Кетеван (1792 — після 1823), дружина: 1) Манучара Шервашидзе, князя Самурзакано; 2) Ростом-бека Шервашидзе
- Леван (1793—1846), мтаварі Мегрелії
- Марія (1794-д/н), дружина: 1) князя Георгія Еріставі-Гурійського; 2) князя Ростома Геловані
- Олена (1795-д/н), дружина: 1) князя Давида Гуріелі; 2) князя Георгія Мікеладзе
- Катерина (1797-д/н), дружина князя Беглара Джамбакур-Орбеліані
- Григол-Георгій (1798 — після 1851), генерал-майор Російської імперії

title: Григол Дадіані

wikitext:
{{особа}}
'''Григол Дадіані''' ({{lang-ka|გრიგოლ დადიანი}}; [[1770]] — [[23 жовтня]] [[1804]]) — [[мтаварі]] [[Мегрельське князівство|Мегрелії]] у [[1788]]—[[1791]], [[1794]]–[[1802]], [[1802]]–[[1804]] роках.

== Життєпис ==
Походив з Другої династії Дадіані (Чіковані-Дадіані). Старший син мтаварі [[Кація II Дадіані|Кації II]] і Анни Цулукідзе. Народився 1770 року в [[Зугдіді]]. Після того, як старший брат Бесаріон обрав церковну кар'єру був оголошений спадкоємцем батька. 1788 року спадкував Мегрелію.

Невдовзі ситуацією вирішив скористатися імеретинський цар [[Давид II (цар Імереті)|Давид II]], що вдерся до Мегрельського князівства. Григол відступив до області [[Лечхумі]], де закріпився. 1789 року проти Давида II виступив картлі-кахетинський цар [[Іраклій II]], який здобув перемогу над імеретинським військом біля Матходжі. В результаті Григол зумів повернути собі Мегрелію, а трон Імеретії перейшов до онука Іраклія II — [[Соломон II|Соломона II]]. 1790 року Григол визнав зверхність останнього, оженившись із його сестрою.

1791 року вступив у конфлікт із Соломоном Ii через Лечхумі, на яку претендували попередні царі Імеретії. Григол зазнав поразки, внаслідок чого був повалений, а влада в Мегрелії перейшла до його брата [[Манучар II Дадіані|Манучара II]]. Григол намагався дістати допомогу від османських військ, але марно, оскільки основні сили відволікли на [[Російсько-турецька війна (1787—1792)|боротьбу з Російською імперією]] у Придунав'ї.

Повернувся на перемовини з Соломоном II, де був схоплений. За підтримки стрийка Георгія та Кейхосро Геловані втік до Лечхумі, зрештою закріпився у фортеці Ногі в Мегрелії, яку імеретинські війська не змогли захопити. Це та боротьба між братами Манучаром і [[Таріел Дадіані|Таріелом]] дозволило Григолу повернути собі Мегрелію 1794 року.

Разом з тим відчував себе непевно через значний вплив Кейхосро Геловані. Побоюючись його змови з метою захоплення Мегрелії мтаварі Григол 1799 року наказав вбити Геловані.

1802 року Соломон II знову вдерся до Мегрелії, повалив Григола, поставивши мтаварі його брата Таріела. Тоді Григол звернувся по допомогу до [[Келеш Ахмед-бей|Келеш Ахмед-бея]], мтаварі Абхазії, передавши йому заручником сина [[Леван V Дадіані|Левана]]. За допомогою абхазьких військ того ж року Григол повалив Таріела. За цим звернувся до Павла Цицианова, російського командувача на Кавказі, з проханням російського протекторату. 1 грудня 1803 року було укладено відповідний Дадичальський договір (ратифікований російським імператором [[Олександр I|Олександром I]] 20 березня 1804 року), за яким Григол визнавався князем Мегрелії, правителем Одіши, Лечхумі, Сванетії і Абхазії. З нагоди укладення договору Григор був нагороджений орденом святого Олександра Невського.

1804 року Григол Дадіані спонукав Павла Цицианова виступити проти царя Соломона II, якого змусили також визнати російський протекторат. За цим Григол спробував переконати російський уряд замінити Соломона II своїм братом Іване, але дістав відмову. Невдовзі вирушив до Лечхумі, де почалися заворушення. Тут раптово помер вМурі, можливо, від отруєння. Йому спадкував син [[Леван V Дадіані|Леван V]].

== Родина ==
Дружина — [[Ніно (мегрельська княгиня)|Ніно]], донька [[Георгій XII|Георгія XII]], царя Картлі-Кахетії.

Діти:
* Кетеван (1792 — після 1823), дружина: 1) Манучара Шервашидзе, князя Самурзакано; 2) Ростом-бека Шервашидзе
* [[Леван V Дадіані|Леван]] (1793—1846), мтаварі Мегрелії
* Марія (1794-д/н), дружина: 1) князя Георгія Еріставі-Гурійського; 2) князя Ростома Геловані
* Олена (1795-д/н), дружина: 1) князя Давида Гуріелі; 2) князя Георгія Мікеладзе
* Катерина (1797-д/н), дружина князя Беглара Джамбакур-Орбеліані
* Григол-Георгій (1798 — після 1851), генерал-майор Російської імперії

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
* Gvosdev, Nikolas K. (2000). Imperial policies and perspectives towards Georgia, 1760—1819. New York: Palgrave. ISBN 0312229909.
* Rayfield, Donald (2012). Edge of Empires: A History of Georgia. London: [[Reaktion Books]]. ISBN 978-1780230306

[[Категорія:Дадіані]]
[[Категорія:Правителі Європи XVIII століття]]
[[Категорія:Правителі Європи XIX століття]]

title: Григол Дадіані

Помер: 23 жовтня (4 листопада) 1804

Поховання: Мартвілі

Рід: Дадіані

Батько: Кація II Дадіані

Мати: Ana Tzulukidzed

Брати, сестри: Таріел Дадіані

У шлюбі з: Ніно

Діти: Леван V Дадіані і Giorgi Dadianid

Нагороди: орден Святого Олександра Невського


text:
# Даміан Суарес
Даміан Ніколас Суарес Суарес (ісп. Damián Nicolás Suárez Suárez; народився 27 квітня 1988 року, Монтевідео, Уругвай) — уругвайський футболіст, захисник клубу «Хетафе».

## Клубна кар'єра
Суарес — вихованець клубу «Дефенсор Спортінг». 2007 року він дебютував в уругвайській Прімері. 2008 року Суарес став чемпіоном Уругваю. 13 лютого 2010 року в поєдинку проти «Сентраль Еспаньйол» Даміан забив свій перший гол за «Дефенсор Спортінг». Влітку 2011 року Він перейшов до хіхонського «Спортінга». Сума трансферу становила 500 тис. євро. Матчем проти «Осасуни» він дебютував в Ла-Лізі.
Влітку 2012 року Суарес перейшов до «Ельче». У матчі проти «Понферрадіни» він дебютував у Сегунді. 2 березня 2013 року у поєдинку проти «Рекреатіво» Даміан забив свій перший гол за «Ельче». За підсумками сезону він допоміг клубові вийти до еліти.
Влітку 2015 року після закінчення контракту з «Ельче», Суарес на правах вільного агента підписав угоду з «Хетафе». 22 серпня в матчі проти «Еспаньйола» він дебютував за нову команду. За підсумками сезону клуб вилетів до Сегунди, але Суарес залишився в команді і через рік допоміг їй повернутися до еліти. 15 квітня 2018 року в поєдинку проти «Еспаньйола» Даміан забив свій перший гол за «Хетафе».

## Міжнародна кар'єра
2005 року Суарес у складі юнацької збірної Уругваю взяв участь у юнацькому чемпіонаті світу в Перу. 2007 року в складі молодіжної збірної Уругваю Даміан взяв участь у молодіжному чемпіонаті світу в Канаді.

## Досягнення
Клубні
 «Дефенсор Спортінг»
- 1 Чемпіонат Уругваю з футболу — 2007/2008

title: Даміан Суарес

wikitext:
{{футболіст
| ім'я = Даміан Суарес
| зображення =
| повне-ім'я = Даміан Ніколас Суарес Суарес
| дата-народження =
| місце-народження = [[Монтевідео]], Уругвай
| зріст = 1,73 м
| позиція = [[Захисник (футбол)|правий захисник]]
| поточний-клуб = {{Прапорець|ESP}} [[Хетафе (футбольний клуб)|«Хетафе»]]
| номер = 22
| юнацькі-роки =
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|URU}} «[[Дефенсор Спортінг]]»
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2007–2011 | {{Прапорець|URU}} | «[[Дефенсор Спортінг]]» | 68 |2}}
{{Футболіст рядок 1|2011–2012 | {{Прапорець|ESP}} | [[Спортінг (Хіхон)|«Спортінг» (Хіхон)]] | 19 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2012–2015 | {{Прапорець|ESP}} | [[Ельче (футбольний клуб)|«Ельче»]] | 64 |2}}
{{Футболіст рядок 1|2015– | {{Прапорець|ESP}} | [[Хетафе (футбольний клуб)|«Хетафе»]] | 237 |3}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|2005 | {{Прапорець|URY}} | [[Юнацька збірна Уругваю з футболу (U-17)|Уругвай U-17]] | 3 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2007 | {{Прапорець|URY}} | [[Молодіжна збірна Уругваю з футболу|Уругвай U-20]] | 12 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2022– | {{Прапорець|URY}} | [[Збірна Уругваю з футболу|Уругвай]] | 6 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 27 липня 2022
| збірна-поновлення = 27 липня 2022
}}
'''Даміан Ніколас Суарес Суарес''' ({{Lang-es|Damián Nicolás Suárez Suárez}}; народився [[27 квітня]] [[1988|1988 року]], [[Монтевідео]], [[Уругвай]]) — уругвайський [[футбол]]іст, [[Захисник (футбол)|захисник]] клубу [[Хетафе (футбольний клуб)|«Хетафе»]].

== Клубна кар'єра ==
Суарес — вихованець клубу «[[Дефенсор Спортінг]]». 2007 року він дебютував в [[Прімера Дивізіон (Уругвай)|уругвайській Прімері]]. 2008 року Суарес став [[Чемпіонат Уругваю з футболу 2007/2008|чемпіоном]] Уругваю. 13 лютого 2010 року в поєдинку проти «<nowiki/>[[Сентраль Еспаньйол]]<nowiki/>» Даміан забив свій перший гол за «Дефенсор Спортінг»<ref>{{Cite web|url=https://int.soccerway.com/matches/2010/02/13/uruguay/primera-division/defensor-sporting-club/central-espanol-fc/896367/|title=Дефенсор Спортінг VS. Сентраль Еспаньйол 3:4|publisher=soccerway.com|дата=2010-02-13|language=en}}</ref>. Влітку 2011 року Він перейшов до хіхонського «<nowiki/>[[Спортінг (Хіхон)|Спортінга]]<nowiki/>». Сума трансферу становила 500 тис. євро. Матчем проти «<nowiki/>[[Осасуна|Осасуни]]<nowiki/>» він дебютував в [[Ла-Ліга|Ла-Лізі]].

Влітку 2012 року Суарес перейшов до «<nowiki/>[[Ельче (футбольний клуб)|Ельче]]<nowiki/>». У матчі проти «<nowiki/>[[Понферрадіна|Понферрадіни]]<nowiki/>» він дебютував у [[Сегунда Дивізіон|Сегунді]]. 2 березня 2013 року у поєдинку проти «<nowiki/>[[Рекреатіво]]<nowiki/>» Даміан забив свій перший гол за «Ельче»<ref>{{Cite web|url=https://int.soccerway.com/matches/2013/03/02/spain/segunda-division/real-club-recreativo-de-huelva/elche-club-de-futbol/1323630/|title=Рекреатіво VS. Ельче 1:2|publisher=soccerway.com|дата=2013-03-02|language=en|accessdate=26 жовтня 2020|archive-date=17 лютого 2013|archive-url=https://web.archive.org/web/20130217002746/http://int.soccerway.com/matches/2013/03/02/spain/segunda-division/real-club-recreativo-de-huelva/elche-club-de-futbol/1323630/}}</ref>. За підсумками сезону він допоміг клубові вийти до еліти.

Влітку 2015 року після закінчення контракту з «Ельче», Суарес на правах вільного агента підписав угоду з «<nowiki/>[[Хетафе (футбольний клуб)|Хетафе]]<nowiki/>». 22 серпня в матчі проти «<nowiki/>[[Еспаньйол]]а<nowiki/>» він дебютував за нову команду<ref>{{Cite web|url=https://int.soccerway.com/matches/2015/08/22/spain/primera-division/reial-club-deportiu-espanyol/getafe-club-de-futbol/2086269/|title=Еспаньйол VS. Хетафе 1:0|publisher=soccerway.com|дата=2015-08-22|language=en|accessdate=26 жовтня 2020|archive-date=14 квітня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160414172948/http://int.soccerway.com/matches/2015/08/22/spain/primera-division/reial-club-deportiu-espanyol/getafe-club-de-futbol/2086269/}}</ref>. За підсумками сезону клуб вилетів до Сегунди, але Суарес залишився в команді і через рік допоміг їй повернутися до еліти. 15 квітня 2018 року в поєдинку проти «Еспаньйола» Даміан забив свій перший гол за «Хетафе»<ref>{{Cite web|url=https://int.soccerway.com/matches/2018/04/15/spain/primera-division/getafe-club-de-futbol/reial-club-deportiu-espanyol/2529554/|title=Хетафе VS. Еспаньйол 1:0|publisher=soccerway.com|дата=2018-04-15|language=en}}</ref>.

== Міжнародна кар'єра ==
2005 року Суарес у складі [[Юнацька збірна Уругваю з футболу (U-17)|юнацької збірної Уругваю]] взяв участь у [[Чемпіонат світу з футболу серед юнацьких команд 2005|юнацькому чемпіонаті світу]] в [[Перу]]. 2007 року в складі [[Молодіжна збірна Уругваю з футболу|молодіжної збірної Уругваю]] Даміан взяв участь у [[Молодіжний чемпіонат світу з футболу 2007|молодіжному чемпіонаті світу]] в [[Канада|Канаді]].

== Досягнення ==
'''Клубні'''
{{Прапор Уругваю|20px}} '''«[[Дефенсор Спортінг]]»'''

* 1 [[Прімера Дивізіон (Уругвай)|Чемпіонат Уругваю з футболу]] — [[Чемпіонат Уругваю з футболу 2007/2008|2007/2008]]

== Примітки ==
{{Reflist|3}}

== Посилання ==
* {{FIFA player}}
* {{Soccerbase}}
* {{Bdfutbol}}
* {{transfermarkt}}
* {{soccerway}}
* {{Wfb}}

{{Склад збірної Уругваю U20 на чемпіонаті світу 2007}}

{{DEFAULTSORT:Суарес Даміан}}
[[Категорія:Уругвайські футболісти]]
[[Категорія:Футболісти «Дефенсор Спортінга»]]
[[Категорія:Футболісти «Спортінга» (Хіхон)]]
[[Категорія:Футболісти «Ельче»]]
[[Категорія:Футболісти «Хетафе»]]
[[Категорія:Уругвайські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Іспанії]]
[[Категорія:Уродженці Монтевідео]]
[[Категорія:Гравці Ла-Ліги]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Даміан Ніколас Суарес Суарес

Народження: 27 квітня 1988 (37 років)

Вага: 65 кг

Громадянство: Уругвай

Позиція: правий захисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Хетафе»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Дефенсор Спортінг» · 68 · (2)

«Спортінг» (Хіхон) · 19 · (0)

«Ельче» · 64 · (2)

«Хетафе» · 237 · (3)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Уругвай U-17 · 3 · (0)

Уругвай U-20 · 12 · (0)

Уругвай · 6 · (0)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 27 липня 2022.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 27 липня 2022.