text:
# Цибін Павло Володимирович
Ци́бін Павло́ Володи́мирович (рос. Цыбин Павел Владимирович; 23 грудня 1905 — 4 лютого 1992) — радянський конструктор авіаційної та ракетно-космічної техніки, заслужений діяч науки і техніки РРФСР, лауреат Ленінської премії, інженер-полковник.

## Біографія
Народився 23 грудня 1905року в Москві в сім'ї композитора і диригента, професора Московської консерваторії В. М. Цибіна.
У 1920 році здійснює перший політ на балансирному планері власної конструкції.
У 1926 році вступає на відділення авіаційних техніків 1-ї радянської авіаційної школи в Гатчині. В цей час він будує свій перший планер «Халтуринець», а також спільно з О. К. Антоновим — планер «Стандарт». Тоді ж знайомиться з С. П. Корольовим.
Після закінчення авіашколи працював у відділі навчальних закладів Управління ВПС РСЧА, проходив службу в Пермській школі льотчиків і техніків морської авіації.
У 1938 році присвоєно військове звання «комбриг».
У 1939 році переводиться до Москви, вступає до Військово-повітряної академії імені М. Є. Жуковського.
Спільно з Д. М. Колесниковим працює над створенням десантного планера КЦ-20, що став найбільшим з десантних планерів часів Другої світової війни й мав корисне навантаження до 20 тон.
Учасник німецько-радянської війни. З жовтня по грудень 1942 року перебував на Центральному фронті, знаходився у розпорядженні Військової ради повітряно-десантних військ Червоної Армії. Керував операціями по забезпеченню білоруських партизанів боєприпасами загальною вагою 40 тон, по висадці десанту підривників чисельністю 150 чоловік.
З 1944 року очолював КБ і завод у підмосковному селищі Бескудникове, де створювався важкий десантний планер Ц-25, що був здатен підійняти до 25 десантників або всюдихід з протитанковою гарматою.
Протягом 1945–1948 років у ОКБ П. В. Цибіна за завданням Льотно-дослідницького інституту були створені «літаючі лабораторії» Ц-1 (ЛЛ-1, ЛЛ-2, ЛЛ-3), що призначались для досліджень аеродинаміки довколозвукових швидкостей.
У 1947 році, з початком конверсії оборонної промисловості, КБ Цибіна було закрите, а завод переведено на випуск цивільної продукції. П. В. Цибін перейшов на роботу до ОКБ-1 С. П. Корольова, де йшли випробовування перших радянських балістичних ракет Р-1 та Р-2, випробовування і здача на озброєння крилатої ракети класу «повітря-море» КБ «Комета», зенітно-ракетних систем С-25 для протиповітряної оборони Москви.
У 1950-х роках П. В. Цибін вів розробку важкого керованого реактивного снаряду РСС і стратегічного бомбардувальника-розвідника РС. У 1956 році група інженерів на чолі з П. В. Цибіним звернулась до радянського Уряду з пропозицією про створення надзвукового стратегічного реактивного літака-розвідника РСР. Того ж року було створене ОКБ-256 Державного комітету авіаційної техніки при Раді міністрів СРСР, головним конструктором якого призначено П. В. Цибіна.
Одночасно з цим у 1958 році П. В. Цибіним за домовленістю з С. П. Корольовим було виконано проект повертаємого з орбіти пілотованого космічного апарата ПКА. Проте у жовтні 1959 року, у зв'язку зі скороченням оборонної промисловості, ОКБ-256 було закрите, а його штат передано до ОКБ В. М. Мясіщева (що вів власний проект ВКА-23). Восени 1960 року разом з розформуванням ОКБ-23 передано до ОКБ-52 В. М. Челомея, який закрив усі роботи по проектах ВКА-23 і РСР (Р-020) у квітні 1961 року.
Наприкінці 1960 року П. В. Цибін повертається до ОКБ-1 як заступник С. П. Корольова. Бере участь у створенні першого радянського супутника-розвідника «Зеніт» (прийнятий на озброєння у 1964 році). Згодом вів роботи по безпілотній модифікації космічного корабля «Восток», супутника зв'язку «Молния», космічних кораблях «Союз» і «Союз-Т», проекту орбітальної станції «Звезда».
З 1974 року — заступник головного конструктора, згодом — науковий консультант проекту «Буран».
З 1986 року П. В. Цибін керував науково-дослідницькими роботами у галузі створення одноступеневого повітряно-космічного літака НВО «Енергія».
Помер 4 лютого 1992 року у своєму робочому кабінеті за письмовим столом. Похований на Введенському цвинтарі Москви, поруч зі своїми батьками.

## Нагороди і почесні звання
Заслужений діяч науки і техніки РРФСР.
Лауреат Ленінської премії.
Нагороджений орденом Леніна, двома орденами Червоного Прапора, орденами Трудового Червоного Прапора, Вітчизняної війни 1-го (06.04.1985) та 2-го (20.03.1943) ступенів, Червоної Зірки, медалями.

title: Цибін Павло Володимирович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Цибін Павло Володимирович
| жінка                =
| оригінал імені       = {{lang-ru|Цыбин Павел Владимирович}}
| зображення           = Цибін Павло Володимирович, радянський авіаконструктор.jpg
| розмір_зображення    =
| дата_народження      = 23.12.1905
| місце_народження     = [[Москва]]
| дата_смерті          = 04.02.1992
| місце_смерті         = [[Москва]]
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       =
| військове звання     =
| партія               =
| нагороди             =
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Ленінська премія}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден Леніна}} {{!!}} {{Орден Червоного Прапора}} {{!!}} {{Орден Червоного Прапора}} {{!!}} {{Орден Трудового Червоного Прапора}}
{{!}}-
{{!}} {{Орден Вітчизняної війни 1 ступеня}} {{!!}} {{Орден Вітчизняної війни 2 ступеня}} {{!!}} {{Орден Червоної Зірки}}
{{!)}}
}}

'''Ци́бін Павло́ Володи́мирович''' ({{lang-ru|Цыбин Павел Владимирович}}; {{ДН|23|12|1905}} — {{ДС|4|2|1992}}) — [[СРСР|радянський]] конструктор авіаційної та ракетно-космічної техніки, [[заслужений діяч науки і техніки РРФСР]], лауреат [[Ленінська премія|Ленінської премії]], [[інженер-полковник]].

== Біографія ==
Народився {{ДН|23|12|1905}}року в [[Москва|Москві]] в сім'ї [[композитор]]а і [[диригент]]а, [[професор]]а [[Московська консерваторія|Московської консерваторії]] [[Цибін Володимир Миколайович|В. М. Цибіна]].

У 1920 році здійснює перший політ на балансирному [[планер]]і власної конструкції.

У 1926 році вступає на відділення авіаційних техніків 1-ї радянської авіаційної школи в [[Гатчина|Гатчині]]. В цей час він будує свій перший планер «Халтуринець», а також спільно з [[Антонов Олег Костянтинович|О. К. Антоновим]] — планер «Стандарт». Тоді ж знайомиться з [[Корольов Сергій Павлович|С. П. Корольовим]].

Після закінчення авіашколи працював у відділі навчальних закладів Управління [[Військово-повітряні сили|ВПС]] [[РСЧА]], проходив службу в [[Перм]]ській школі льотчиків і техніків морської авіації.

У 1938 році присвоєно військове звання «[[комбриг]]».

У 1939 році переводиться до [[Москва|Москви]], вступає до [[Військово-повітряна академія імені М. Є. Жуковського|Військово-повітряної академії імені М. Є. Жуковського]].

Спільно з Д. М. Колесниковим працює над створенням десантного планера [[КЦ-20]], що став найбільшим з десантних планерів часів [[Друга світова війна|Другої світової війни]] й мав корисне навантаження до 20 тон.

Учасник [[Німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]]. З жовтня по грудень 1942 року перебував на [[Центральний фронт (Друга світова війна)|Центральному фронті]], знаходився у розпорядженні Військової ради [[Повітряно-десантні війська|повітряно-десантних військ]] [[Червона Армія|Червоної Армії]]. Керував операціями по забезпеченню білоруських партизанів боєприпасами загальною вагою 40 тон, по висадці [[десант]]у підривників чисельністю 150 чоловік<ref>[http://www.podvignaroda.ru/?n=11726099 Нагородний лист на П. В. Цибіна]{{ref-ru}}</ref>.

З 1944 року очолював КБ і завод у підмосковному селищі Бескудникове, де створювався важкий десантний планер [[Ц-25]], що був здатен підійняти до 25 десантників або [[всюдихід]] з [[Протитанкова гармата|протитанковою гарматою]].

Протягом 1945–1948 років у ОКБ П. В. Цибіна за завданням Льотно-дослідницького інституту були створені «літаючі лабораторії» Ц-1 (ЛЛ-1, ЛЛ-2, ЛЛ-3), що призначались для досліджень [[Аеродинаміка|аеродинаміки]] довколозвукових швидкостей.

У 1947 році, з початком [[Конверсія|конверсії]] оборонної промисловості, КБ Цибіна було закрите, а завод переведено на випуск цивільної продукції. П. В. Цибін перейшов на роботу до [[ОКБ-1]] [[Корольов Сергій Павлович|С. П. Корольова]], де йшли випробовування перших радянських [[Балістична ракета|балістичних ракет]] [[Р-1 (ракета)|Р-1]] та [[Р-2 (ракета)|Р-2]], випробовування і здача на озброєння [[Крилата ракета|крилатої ракети]] класу «повітря-море» КБ «Комета», зенітно-ракетних систем С-25 для [[Протиповітряна оборона|протиповітряної оборони]] Москви.

У 1950-х роках П. В. Цибін вів розробку важкого керованого реактивного снаряду РСС і стратегічного бомбардувальника-розвідника РС. У 1956 році група інженерів на чолі з П. В. Цибіним звернулась до радянського Уряду з пропозицією про створення надзвукового стратегічного реактивного літака-розвідника РСР. Того ж року було створене ОКБ-256 Державного комітету авіаційної техніки при [[Рада міністрів СРСР|Раді міністрів СРСР]], головним конструктором якого призначено П. В. Цибіна.

Одночасно з цим у 1958 році П. В. Цибіним за домовленістю з С. П. Корольовим було виконано проект повертаємого з орбіти пілотованого космічного апарата ПКА. Проте у жовтні 1959 року, у зв'язку зі скороченням оборонної промисловості, ОКБ-256 було закрите, а його штат передано до ОКБ [[Мясіщєв Володимир Михайлович|В. М. Мясіщева]] (що вів власний проект ВКА-23). Восени 1960 року разом з розформуванням ОКБ-23 передано до [[ОКБ-52]] [[Челомей Володимир Миколайович|В. М. Челомея]], який закрив усі роботи по проектах ВКА-23 і РСР (Р-020) у квітні 1961 року.

Наприкінці 1960 року П. В. Цибін повертається до ОКБ-1 як заступник С. П. Корольова. Бере участь у створенні першого радянського супутника-розвідника «Зеніт» (прийнятий на озброєння у 1964 році). Згодом вів роботи по безпілотній модифікації космічного корабля «[[Восток (космічний апарат)|Восток]]», супутника зв'язку «Молния», космічних кораблях «[[Союз (космічний апарат)|Союз]]» і «Союз-Т», проекту орбітальної станції «Звезда».

З 1974 року — заступник головного конструктора, згодом — науковий консультант проекту «[[Буран (орбітальний корабель)|Буран]]».

З 1986 року П. В. Цибін керував науково-дослідницькими роботами у галузі створення одноступеневого повітряно-космічного літака [[Ракетно-космічна корпорація «Енергія» імені С.П. Корольова|НВО «Енергія»]].

Помер {{ДС|4|2|1992}} року у своєму робочому кабінеті за письмовим столом. Похований на [[Введенське кладовище|Введенському цвинтарі]] [[Москва|Москви]], поруч зі своїми батьками<ref>{{Cite web |url=http://space-memorial.narod.ru/desingers/tsybin.htm |title=Космічний меморіал: П. В. Цибін |accessdate=29 червня 2013 |archiveurl=https://archive.today/20130629080300/space-memorial.narod.ru/desingers/tsybin.htm |archivedate=29 червня 2013 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://archive.today/20130629080300/space-memorial.narod.ru/desingers/tsybin.htm |date=2013-06-29 }}</ref>.

== Нагороди і почесні звання ==
[[Заслужений діяч науки і техніки РРФСР]].

Лауреат [[Ленінська премія|Ленінської премії]].

Нагороджений [[орден]]ом [[Орден Леніна|Леніна]], двома орденами [[Орден Червоного Прапора|Червоного Прапора]], орденами [[Орден Трудового Червоного Прапора|Трудового Червоного Прапора]], [[Орден Вітчизняної війни|Вітчизняної війни]] 1-го (06.04.1985) та 2-го (20.03.1943) ступенів, [[Орден Червоної Зірки|Червоної Зірки]], [[Медаль|медалями]].

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* [http://aviacija.dljavseh.ru/Ljudi/Cybin_Pavel_Vladimirovich.html Біографія П. В. Цибіна]{{ref-ru}}
* [http://old.rgantd.ru/vzal/vvs/cybin-pavel-vladimirovich.shtml П. В. Цыбин — Главный конструктор военно-транспортных планеров]{{ref-ru}}

[[Категорія:Уродженці Москви]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни]]
[[Категорія:Радянські конструктори]]
[[Категорія:Померли в Москві]]
[[Категорія:Поховані на Введенському кладовищі]]

title: рос. Цыбин Павел Владимирович

Народився: 23 грудня 1905 · Москва

Помер: 4 лютого 1992 (86 років) · Москва

Поховання: Введенське кладовище

Країна: СРСР · Російська імперія · Росія

Діяльність: інженер, бортінженер

Галузь: авіаційна промисловість і розробка авіакосмічної техніки

Alma mater: Московський державний технічний університет імені Баумана

Знання мов: російська

Нагороди: Ленінська премія · Орден Леніна · Орден Червоного Прапора · Орден Червоного Прапора · Орден Трудового Червоного Прапора · Орден Вітчизняної війни I ступеня · Орден Вітчизняної війни II ступеня · Орден Червоної Зірки

title: Знання мов


text:
# Стефанувка (Опольський повіт)
Стефанувка (пол. Stefanówka) — село в Польщі, у гміні Юзефув-над-Віслою Опольського повіту Люблінського воєводства.
Населення — 134 особи (2011).

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 63      | 10                 | 42               | 11                   |
| Жінки    | 71      | 21                 | 28               | 22                   |
| Разом    | 134     | 31                 | 70               | 33                   |

wikiname: ukwiki

title: Стефанувка (Опольський повіт)

in_language: uk

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Стефанувка
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Stefanówka}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Люблінське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Опольський повіт (Люблінське воєводство)|Опольський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Юзефув-над-Віслою (гміна){{!}}Юзефув-над-Віслою
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 134
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 15
|поштовий індекс        = 24-340
|автомобільний код      = LOP
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0382361
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Стефанувка}}

'''Стефанувка''' ({{lang-pl|Stefanówka}}) — село в Польщі, у [[Юзефув-над-Віслою (гміна)|гміні Юзефув-над-Віслою]] [[Опольський повіт (Люблінське воєводство)|Опольського повіту]] [[Люблінське воєводство|Люблінського воєводства]].
Населення — {{formatnum:134}} {{МНОЖИНА:134|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=63 |ЧолПре=10 |ЧолПрац=42 |ЧолПост=11
|Жін=71 |ЖінПре=21 |ЖінПрац=28 |ЖінПост=22
|Разом=134 |РазомПре=31 |РазомПрац=70 |РазомПост=33
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Юзефув-над-Віслою}}

[[Категорія:Села Опольського повіту (Люблінське воєводство)]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Люблінське воєводство

Повіт: Опольський повіт

Гміна: Юзефув-над-Віслою

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: LOP

OSM: ↑3126666 ·R (Ґміна Юзефув-над-Віслою)


text:
# Юпітер LXVIII
Юпітер LXVIII — супутник Юпітера, також відомий під початковим позначенням S/2017 J 7. Відкритий Скоттом Шеппардом та його командою у 2017 році. Оголошено про це відкриття було лише 17 липня 2018 року в електронному циркулярі Центру малих планет.
Супутник належить до групи Ананке. Він має діаметр приблизно 2 кілометри і та обертається навколо великої півосі близько 20 627 000 км з нахилом орбіти приблизно 143,4°.

title: Юпітер LXVIII

wikitext:
{{Супутник
 | назва             = Юпітер LXVIII
 | назва2            = S/2017 J 7
 | зображення        =
 | підпис            =
 | дата              = 2017 рік
 | відкривач         = [[Скотт Шеппард]] та інші
 | планета           = [[Юпітер (планета)|Юпітер]]
 | номер             =
 | орбітальний період = 602,6
 | велика піввісь    = 20 627 000
 | ексцентриситет    = 0,215
 | нахил орбіти      = 143,4
 | діаметр           = 2
|}}

'''Юпітер LXVIII''' — [[Супутники Юпітера|супутник Юпітера]], також відомий під початковим позначенням '''S/2017 J 7'''. Відкритий [[Скотт Шеппард|Скоттом Шеппардом]] та його командою у 2017 році. Оголошено про це відкриття було лише 17 липня 2018 року в електронному циркулярі [[Центр малих планет|Центру малих планет]]<ref name="mpec">{{cite web|title=MPEC 2018-O15 : S/2017 J 7|url=https://minorplanetcenter.net/mpec/K18/K18O15.html|website=Minor Planet Center|publisher=[[International Astronomical Union]]|access-date=17 липня 2018}}</ref>.

Супутник належить до [[Група Ананке|групи Ананке]]. Він має діаметр приблизно 2 кілометри і та обертається навколо великої півосі близько 20 627 000 км з [[Нахил орбіти|нахилом орбіти]] приблизно 143,4°<ref>{{Cite web |url=http://home.dtm.ciw.edu/users/sheppard/satellites/jupsatdata.html |title=Archived copy |access-date=2018-07-17 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170720172949/http://home.dtm.ciw.edu/users/sheppard/satellites/jupsatdata.html |archive-date=2017-07-20 |url-status=dead }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150318034833/http://home.dtm.ciw.edu/users/sheppard/satellites/jupsatdata.html |date=2015-03-18 }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Юпітер}}
{{Супутники Юпітера}}

[[Категорія:Супутники Юпітера]]
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 2017]]

title: Дані про відкриття

Відкривач(і): Скотт Шеппард та інші

Планета: Юпітер

title: Орбітальні характеристики

Нахил орбіти: 143,4° до площини екватора планети

title: Фізичні характеристики

Видима зоряна величина: {{{видима зоряна величина}}}

Діаметр: 2 км

Атмосфера: відсутня


text:
# Яхимович Теодор
Теодо́р Яхимо́вич  (* 15 березня 1800, Белзець, тепер Гончарівка, Золочівського повіту — †14 квітня1889, Відень) — український митець-маляр, театральний декоратор.

## Біографія
Походив з греко-католицької священичої родини, яка у 19 столітті дала Галичині львівського митрополита Григорія Яхимовича. Студіював у Віденській Академії Мистецтв, яку закінчив 1828 р. і став декоратором віденських театрів, у 1851—1871 рр. був головним митцем Цісарської опери. Його оформлення сцен використовувалося до знищення будинку опери за Другої світової війни (1945 р.).
Крім праці в театрі, Яхимович намалював чимало жанрових та історичних картин, краєвидів. Серед інших: «Геройство Давида» (1841), «Марія і Магдалена» (1842), «Середина церкви Шярів у Відні», «Хрищення Христа в Йордані» (1849, до кінця війни в єпископській палаті в Перемишлі), «Середина церкви св. Стефана у Відні» (1860), «Середина Марійського костьолу в Кракові» (1881) та ін. Яхимович намалював також 75 образів для іконостасу церкви у Лівані й численні портрети, в тому числі родинні, які зберігаються в його нащадків в Австрії. Яхимович був видатним представником класично-академічного мистецтва, типового для його доби і для столичного Відня, якому підлягала тоді Галичина, позбавлена середовища, здатного утримувати митця такого формату.

title: Яхимович Теодор

wikitext:
{{Othernames|Яхимович}}
{{особа}}
'''Теодо́р Яхимо́вич ''' (* 15 березня [[1800]], Белзець, тепер [[Гончарівка (Золочівський район)|Гончарівка]], Золочівського повіту — †14 квітня[[1889|1889, Відень]]) — український митець-[[маляр]], театральний декоратор.
[[Файл:Theodor Jachimowicz - Andacht.jpg|міні]]

== Біографія ==
Походив з греко-католицької священичої родини, яка у 19 столітті дала [[Галичина|Галичині]] львівського [[митрополит]]а [[Григорій (Яхимович)|Григорія Яхимовича]]. Студіював у [[Академія образотворчих мистецтв (Відень)|Віденській Академії Мистецтв]], яку закінчив 1828 р. і став декоратором [[Відень|віденських]] театрів, у 1851—1871 рр. був головним митцем [[Цісар]]ської опери. Його оформлення сцен використовувалося до знищення будинку опери за [[Друга світова війна|Другої світової війни]] (1945 р.).

Крім праці в театрі, Яхимович намалював чимало жанрових та історичних картин, краєвидів. Серед інших: «Геройство Давида» (1841), «Марія і Магдалена» (1842), «Середина церкви Шярів у Відні», «Хрищення Христа в Йордані» (1849, до кінця війни в єпископській палаті в [[Перемишль|Перемишлі]]), «Середина церкви св. Стефана у Відні» (1860), «Середина Марійського костьолу в Кракові» (1881) та ін. Яхимович намалював також 75 образів для [[іконостас]]у церкви у Лівані й численні портрети, в тому числі родинні, які зберігаються в його нащадків в [[Австрія|Австрії]]. Яхимович був видатним представником [[Класицизм|класично]]-[[Академізм|академічного]] [[Мистецтво|мистецтва]], типового для його доби і для столичного [[Відень|Відня]], якому підлягала тоді [[Галичина]], позбавлена середовища, здатного утримувати митця такого формату.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* {{ЕУ}}
* [http://www.experts.in.ua/inform/smi/detail.php?ID=80504 Експерт]
* Купчинська Л. Марія Дольницька і Теодор Яхимович: Дослідження М.Дольницькою творчості художника Т.Яхимовича // Образотворче мистецтво. 2019. №2 [Текст]  : [журнал] / [гол. ред. О.Федорук]. - С.18.
== Посилання ==
* {{УМЕ16|частина=Яхимович Теодор|сторінки=2132}}
* {{УСЕ-4|[http://slovopedia.org.ua/29/53423/24541.html Яхимович Федір]}}
{{Art-stub}}
{{нк}}
[[Категорія:Українські художники]]
[[Категорія:Випускники Віденської академії мистецтв]]
[[Категорія:Уродженці Золочівського району Львівської області]]
[[Категорія:Народились 15 березня]]
[[Категорія:Народились 1800]]
[[Категорія:Померли 1889]]

title: Яхимович Теодор

Народився: 15 березня 1800 · Белзець, Белзець, Томашівський повіт, Люблінське воєводство, Республіка Польща

Помер: 14 квітня 1889 (89 років) · Відень, Австро-Угорщина

Країна: Австро-Угорщина

Діяльність: художник, сценограф

Alma mater: Віденська академія мистецтв


text:
# Міжнародний музей парашутного спорту
Міжнародний музей парашутного спорту — неприбуткова організація, що діє під егідою Міжнародної авіаційної федерації. Органцізація існує завдяки пожертвам, і керується опікунською радою. Метою організації є популяризація парашутної індустрії в світі. На даний момент збіраються та інвентаризуються експонати, обладнання та документи. Збираються кошти для будівництва приміщення музею.

## Історія
У 1972 році, Вільям Генрі Оттлі заснував «Американський музей спортивного парашутного спорту та авіаційної безпеки». З часом організація зростала, еволюціонувала і нині носить назву «Міжнародний музей парашутного спорту». 2010 року при музеї відкрито Хол слави, до якого кожен рік номінують видатних спортсменів, виробників чи функціонерів, які зробили значний вклад в розвиток парашутної індустрії в світі.

title: Міжнародний музей парашутного спорту

wikitext:
{{Картка:Організація
|назва = International Skydiving Museum & Hall of Fame
|назва_укр = Міжнародний музей парашутного спорту
|колишні назви = American Museum of Sport Parachuting and Air Safety
|лого = IntSkydivingMuseum.png
|зображення =
|підпис = Представляємо мрію про політ людини{{lang-en|Presenting the dream of human flight}}
|мапа =
|підпис_мапи =
|абревіатура =
|гасло =
|заснована = 1972
|розпущена =
|тип = [[Неприбуткова організація]]
|статус =
|мета = Популяризація парашутного спорту та парашутної індустрії
|штаб-квартира = [[Фредеріксбург (Вірджинія)|Фредеріксбург]]
|розташування =
|координати =
|галузь = [[Парашутизм]]
|регіон =
|членів =
|членство =
|ключові_особи = Вільям Генрі Оттлі
|сайт = https://skydivingmuseum.org/
|примітки =
}}
'''Міжнародний музей парашутного спорту''' — неприбуткова організація, що діє під егідою [[Міжнародна авіаційна федерація|Міжнародної авіаційної федерації]]. Органцізація існує завдяки пожертвам, і керується опікунською радою. Метою організації є популяризація парашутної індустрії в світі. На даний момент збіраються та інвентаризуються експонати, обладнання та документи. Збираються кошти для будівництва приміщення музею<ref name=rdgusa>{{Cite web|title=National Skydiving Museum :: RDG Planning & Design|language=en|url=http://www.rdgusa.com/projects/national-skydiving-museum|archiveurl=https://web.archive.org/web/20111106074237/http://www.rdgusa.com/projects/national-skydiving-museum|accessdate=3 травня 2024|archivedate=6 листопада 2011|deadurl=yes}}</ref><ref name=FAI>{{Cite web|title=International Skydiving Museum & Hall of Fame|language=en|url=https://www.fai.org/page/isc-hall-of-fame|archiveurl=https://web.archive.org/web/20231209122311/https://www.fai.org/page/isc-hall-of-fame|accessdate=3 травня 2024|archivedate=9 грудня 2023|deadurl=no}}</ref>.

== Історія ==
У 1972 році, Вільям Генрі Оттлі заснував «Американський музей спортивного парашутного спорту та авіаційної безпеки». З часом організація зростала, еволюціонувала і нині носить назву «Міжнародний музей парашутного спорту». 2010 року при музеї відкрито Хол слави, до якого кожен рік номінують видатних спортсменів, виробників чи функціонерів, які зробили значний вклад в розвиток парашутної індустрії в світі<ref name=ISM>{{Cite web|title=International Skydiving Museum & Hall of Fame|language=en|url=https://skydivingmuseum.org/trustees|archiveurl=https://web.archive.org/web/20231127165427/https://skydivingmuseum.org/trustees|accessdate=3 травня 2024|archivedate=27 листопада 2023|deadurl=no}}</ref><ref name=Skydivemag>{{Cite web|title=Skydiving Museum Progresses - Skydivemag|language=en|url=https://www.skydivemag.com/new/skydiving-museum-progresses/|archiveurl=https://web.archive.org/web/20221006004901/https://www.skydivemag.com/new/skydiving-museum-progresses/|accessdate=3 травня 2024|archivedate=6 жовтня 2022|deadurl=no}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Nonprofit-org-stub}}

[[Категорія:Парашутизм]]
[[Категорія:Музеї Вірджинії]]

Тип: Неприбуткова організація

Галузь: Парашутизм

Країна: США

Штаб-квартира: Фредеріксбург

Ключові особи: Вільям Генрі Оттлі


text:
# MPC1
MPC1 (англ. Mitochondrial pyruvate carrier 1) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на 6-й хромосомі. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 109 амінокислот, а молекулярна маса — 12 347.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MAGALVRKAA |  | DYVRSKDFRD |  | YLMSTHFWGP |  | VANWGLPIAA |  | INDMKKSPEI |
| ISGRMTFALC |  | CYSLTFMRFA |  | YKVQPRNWLL |  | FACHATNEVA |  | QLIQGGRLIK |
| HEMTKTASA  |  |            |  |            |  |            |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Задіяний у таких біологічних процесах, як транспорт, ацетилювання.
Локалізований у мембрані, мітохондрії, внутрішній мембрані мітохондрії.

title: MPC1

wikitext:
{{Картка гена}}
'''MPC1''' ({{lang-en|Mitochondrial pyruvate carrier 1}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на 6-й хромосомі.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:21606 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:21606 |language=англ. |accessdate=19 вересня 2017 |url-status=dead }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 109 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 12 347<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/Q9Y5U8#sequences |title=UniProt, Q9Y5U8 |language=англ. |accessdate=19 вересня 2017 |archive-date=3 жовтня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171003130228/http://www.uniprot.org/uniprot/Q9Y5U8#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MAGALVRKAA		DYVRSKDFRD		YLMSTHFWGP		VANWGLPIAA		INDMKKSPEI

ISGRMTFALC		CYSLTFMRFA		YKVQPRNWLL		FACHATNEVA		QLIQGGRLIK

HEMTKTASA

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Задіяний у таких біологічних процесах, як транспорт, [[ацетилювання]].
Локалізований у мембрані, [[мітохондрія|мітохондрії]], внутрішній мембрані [[мітохондрія|мітохондрії]].

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=Identification of novel human genes evolutionarily conserved in Caenorhabditis elegans by comparative proteomics. |journal=Genome Res. |автор=Lai C.-H., Chou C.-Y., Ch'ang L.-Y., Liu C.-S., Lin W.-C. |дата=2000 |сторінки=703 — 713|volume=10}} {{PMID|10810093}} {{DOI|10.1101/gr.10.5.703}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 6 (людина)|Хромосома 6]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Некатегоризовані білки]]

title: Ідентифікатори

Символи: MPC1, BRP44L, MPYCD, dJ68L15.3, CGI-129, mitochondrial pyruvate carrier 1, SLC54A1

Зовнішні ІД: OMIM: 614738 MGI: 1915240 HomoloGene: 9384 GeneCards: MPC1

Молекулярна функція: • pyruvate transmembrane transporter activity · • молекулярна функція

Клітинна компонента: • integral component of membrane · • мітохондріальна внутрішня мембрана · • мембрана · • мітохондрія · • integral component of mitochondrial inner membrane · • компонент клітини

Біологічний процес: • mitochondrial acetyl-CoA biosynthetic process from pyruvate · • mitochondrial pyruvate transmembrane transport · • cellular response to leukemia inhibitory factor · • GO:0022610 життєдіяльність

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей