text:
# Льовочкін Сергій Володимирович
Сергі́й Володими́рович Льо́вочкін (17 липня 1972 , Київ ) — український проросійський політичний та державний діяч, бізнесмен; екс-голова Адміністрації Президента України (2010—2014), народний депутат України; доктор економічних наук, доцент кафедри фінансів КНЕУ. Власник українського проросійського телеканалу «Інтер» (2013—2022). З 25 лютого 2010 по 17 січня 2014 — на думку журналу «Корреспондент» посідав 3-тє місце в рейтингу ста найвпливовіших українців. Один із фундаторів Партії розвитку України. Член та один з керівників проросійської фракції ОПЗЖ у Верховній раді.

## Життєпис
Народився в сім'ї генерал-полковника міліції Володимира Льовочкіна, який під час першого президентства Леоніда Кучми очолював Держдепартамент з питань виконання покарань. Має молодшу сестру Юлію.

### Освіта
- Київський економічний університет (1989—1993) за фахом «Бухгалтерський облік, контроль і аналіз господарської діяльності».
- Українська академія зовнішньої торгівлі (1999—2002), магістр міжнародного права, фах «Міжнародне право».
- Аспірантура кафедри фінансів Київського національного економічного університету (1993—1997).
- Кандидатська дисертація «Державний борг США» (Київський національний економічний університет, 1997).
- Докторська дисертація «Макрофінансова стабілізація в Україні у контексті економічного зростання» (Київський національний економічний університет, 2004).
- Автор понад 30 наукових праць, зокрема 2 монографій.
- Державний службовець 1-го рангу.
- Володіє англійською мовою.

### Трудова діяльність
1996—1999 — займався бізнесом, працював виконавчим директором Благодійного фонду сприяння соціально-економічному розвитку Донецької області.
1998 — кандидат у народні депутати України, виборчий округ № 46, Донецька область (посів 2 місце). На час виборів обіймав посаду виконавчого директора Благодійного фонду сприяння соціально-економічному розвитку Донецької області.
Березень 1999 — березень 2000 — науковий консультант, 2000–2001 — референт, 2001–2002 — помічник Президента України.
Член Консультативної ради з питань іноземних інвестицій в Україні (2000–2005), Ради Національного банку України (2003–2005), Державної комісії з питань стратегії економічного і соціального розвитку (2001–2005), Комісії з перевірки використання міжнародної технічної допомоги (2000–2001), Комісії державних нагород та геральдики (2003–2005).
Червень 2002 — січень 2005 — перший помічник Президента України.
2005–2006 — радник Голови Верховної Ради України.
Березень 2006 — кандидат у народні депутати України від Народного блоку Литвина, № 13 у списку. На час виборів обіймав посаду радника Голови Верховної Ради України.
Вересень — жовтень 2006 — керівник Служби Прем'єр-міністра України, жовтень 2006 — листопад 2007 — керівник Апарату Прем'єр-міністра України.
Народний депутат України 6-го скликання з листопада 2007 до березня 2010 від Партії регіонів, № 7 в списку. На час виборів: керівник Апарату Прем'єр-міністра України, член Партії регіонів. Член фракції Партії регіонів (з листопада 2007), заступник голови фракції (з грудня 2007). Член Комітету з питань державного будівництва та місцевого самоврядування (з грудня 2007). Склав депутатські повноваження 12 березня 2010.
25 лютого 2010 призначений Віктором Януковичем главою Адміністрації Президента України.
30 листопада 2013 інформаційне агентство «Інтерфакс-Україна» повідомило про те, що за даними його джерела Сергій Льовочкін подав у відставку з посади глави адміністрації президента, імовірно, через незгоду із силовим розгоном Євромайдану в Києві, але в самому повідомленні вказано, що інформація неперевірена. Згодом з'являлися повідомлення, що Льовочкін сам підтвердив цю інформацію але заявляв, що Янукович тоді не прийняв його відставку.
17 січня 2014 року Сергія Льовочкіна було звільнено з посади глави Адміністрації Президента. В цей же день його було призначено радником Президента України Януковича. Пізніше з'являлися повідомлення, що Льовочкін стверджував, що з часу подачі у відставку з Януковичем не контактував і його не бачив.
24 лютого 2014 року указом в. о. Президента Турчинова звільнено з посади радника Президента України.
На дострокових парламентських виборах 2014 року посідає 12-те місце у виборчому списку Опозиційного блоку.
18 січня 2018 року був одним з 36 депутатів, що голосували проти Закону про визнання українського суверенітету над окупованими РФ територіями Донецької та Луганської областей.
За даними «Слово і діло», Льовочкін на посаді народного депутата VIII скл., виконав 19 % обіцянок.
23 березня 2023 року ВРУ виключила Льовочкіна з Комітету з питань національної безпеки, оборони та розвідки.

## Бізнес
Власник акцій кіпрської фірми Oskaro Investments на суму 10 тисяч доларів та 100 акцій «Укртелекому» на номінальну суму 25 гривень.
1 лютого 2013 року придбав 20 % акцій медіагрупи «Інтер». Заявлена вартість Inter Media Group Limited становить близько 2,5 млрд доларів США.
У листопаді 2013 року в рейтингу найбагатших українців за версією журналу «Кореспондент» зайняв 29 місце.
У лютому 2014 року створив новий український неурядовий аналітичний центр «think tank» — Інститут стратегічних досліджень «Нова Україна». Інститут займається розробкою і супроводом проєктів у різних сферах: міжнародній і внутрішній політиці, економіці, безпеці, екології, соціології, культурі. Також, в інституті розроблюється окремий медіа-напрям.
У вересні 2014 року створив власний фонд «Нова Україна [Архівовано 8 травня 2015 у Wayback Machine.]». Головним напрямком діяльності Фонду є допомога в реалізації проєктів недержавним інституціям і аналітичним центрам, які розробляють програми реформ, а також підтримка громадських ініціатив та проєктів, спрямованих на реформування України. 24 вересня 2014 року стало відомо, що Сергій Льовочкін балотуватиметься у Верховну Раду від «Опозиційного блоку» під номером 12. Він заявив, що у Януковича та його режиму не було політичної волі до реформ, що «привело до того, що був зірваний план реформ України на 2010—2014 роки».

## Родина
- Батько — генерал-полковник Володимир Льовочкін, очолював Держдепартамент з питань виконання покарань. У грудні 2005 року він помер у віці 58 років.
- Колишня дружина[20][21] — Зінаїда, має дочку Олену та двох синів Олексія і Володимира.
- Сестра — Юлія Льовочкіна, Народний депутат України від «Опозиційного блоку».

## Критика
- Льовочкін пов'язаний з російсько-українським газовим посередником Росукренерго, зокрема він у близьких стосуках із співвласником компанії олігархом Дмитром Фірташем[22].
- Родина Льовочкіна неодноразово фігурувала[23] у махінаціях із землею під Києвом:[24] вирубці лісів,[25] зміні цільового призначення будівель, приватизації острова на заповідній території.[26]
- З 2010 по 2013 роки приватні літаки Льовочкіна і Бойка літали за державні кошти.[27] Щороку компанія Нафтогаз України витрачала на це 5 мільйонів гривень.[28]
- Разом із Рінатом Ахметовим Льовочкін переказував гроші Полу Манафорту за інформацію щодо виборів[29] та інші послуги.[30][31]
- Знаходиться у реєстрі держZрадників руху «Чесно», причиною вказано поширення проросійської пропаганди, фігурував у справі про фінансування тероризму.[32]

## Скандали
- Льовочкін причетний[33] до скандальної[34] приватизації Укртелеком без конкурентів у 2010 році.[35][36]
- 2016 року депутат позичив у мами 5 мільйонів гривень аби придбати Mercedes.[37]
- 22 липня 2025 року голосував за закон України 12414 який був ухвалений з порушенням Регламенту Верховної Ради України та підпорядкував НАБУ та САП Генеральному прокурору[38] і викликав масові протести[39].

title: Льовочкін Сергій Володимирович

wikitext:
{{Othernames|Льовочкін}}
{{Державний діяч
| українське ім'я    = Льовочкін Сергій Володимирович
| оригінальне ім'я   =
| портрет            =
| ширина портрета    = 250px
| підпис             =
| титул              = 11-й [[Глава Адміністрації Президента України]]<ref>Під час президентства Віктора Ющенка називався Секретаріатом Президента України, а під час президентства Володимира Зеленського називається Офісом Президента України</ref>
| прапор             = Flag of Ukraine.svg
| періодпочаток      = [[25 лютого]] [[2010]]
| періодкінець       = [[17 січня]] [[2014]]
| попередник         = [[Ульянченко Віра Іванівна]], як Глава Секретаріату Президента
| наступник          = [[Клюєв Андрій Петрович]]
| президент          = [[Янукович Віктор Федорович]]
| дата народження    =
| місце народження   =
| дата смерті        =
| місце смерті       =
| династія           =
| батько             = [[Льовочкін Володимир Анатолійович]]
| мати               = Льовочніка Євгенія Олександрівна
| діти               = Олена, Володимир, Олексій
| автограф           =
| партія             = [[Народна партія (Україна)|Народна партія]]
[[Партія регіонів]] (2007—2014)
[[Опозиційний блок]] (2014—2019)
[[Опозиційна платформа — За життя]] (з 2019)
| вчена ступінь      = [[Доктор наук|доктор економічних наук]]
| нагороди           = <imagemap>Файл:OrdenSvVladimira1Ukr.jpg|20px|Орден святого рівноапостольного князя Володимира 1 ступеня (УПЦ МП)
default [[Орден святого рівноапостольного князя Володимира (УПЦ МП)|Орден святого рівноапостольного князя Володимира 1 ступеня (УПЦ МП)]]
desc none</imagemap>
|сайт=http://lovochkin.org/uk/
}}
{{Депутат
| депутат1  = {{прапорець20|UKR}} [[Народний депутат України]]
| скликання1 = [[народні депутати України 8-го скликання|8-го скл.]]
| партія1 = «[[Опозиційний блок (партія)|Опозиційний блок]]»
| початок1 = [[27 листопада]] [[2014]]
| кінець1 = [[29 серпня]] [[2019]]
| депутат2 = {{прапорець20|UKR}} [[Народний депутат України]]
| скликання2 = [[народні депутати України 9-го скликання|9-го скл.]]
| партія2    = «[[Опозиційна платформа — За життя]]»
| початок2   = [[29 серпня]] [[2019]]
| кінець2    =
}}
'''Сергі́й Володими́рович Льо́вочкін''' {{Життєпис}} — український проросійський політичний та державний діяч, бізнесмен; екс-голова [[Офіс Президента України|Адміністрації Президента України]] (2010—2014)<ref name=upu_265_2010>{{УПУ|265/2010|25 лютого 2010|Про першочергові заходи із забезпечення діяльності Президента України}}</ref><ref name=upu_10_2014>{{УПУ|10/2014|17 січня 2014|Про звільнення С. Льовочкіна з посади Глави Адміністрації Президента України|link=http://www.president.gov.ua/documents/102014-15952}}</ref>, народний депутат України; [[Доктор наук|доктор економічних наук]], [[доцент]] кафедри фінансів [[Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана|КНЕУ]]. Власник українського проросійського<ref>{{Cite web|title=Хто, крім «каналів Медведчука», продукує проросійський контент в Україні?|url=https://go.detector.media/hto-krim-kanaliv-medvedchuka-produkuye-prorosijskij-kontent-v-ukrayini/|website=ГО «Детектор медіа»|date=2021-02-11|accessdate=2022-03-29|language=ru-RU|archive-date=2 березня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210302144826/https://go.detector.media/hto-krim-kanaliv-medvedchuka-produkuye-prorosijskij-kontent-v-ukrayini/}}</ref><ref>{{Cite web|title=Чи надовго «Інтер» зіскочив із голки «русского міра»? Огляд проникнення російської пропаганди в український медіапростір у січні 2021 року|url=https://detector.media/propahanda_vplyvy/article/185332/2021-02-28-chy-nadovgo-inter-ziskochyv-iz-golky-russkogo-mira-oglyad-pronyknennya-rosiyskoi-propagandy-v-ukrainskyy-mediaprostir-u-sichni-2021-roku/|website=detector.media|date=2021-02-28|accessdate=2022-03-29|language=uk|first=Петро|last=Бурковський|archive-date=29 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220329151324/https://detector.media/propahanda_vplyvy/article/185332/2021-02-28-chy-nadovgo-inter-ziskochyv-iz-golky-russkogo-mira-oglyad-pronyknennya-rosiyskoi-propagandy-v-ukrainskyy-mediaprostir-u-sichni-2021-roku/}}</ref> телеканалу «[[Інтер (телеканал)|Інтер]]» (2013—2022). З 25 лютого 2010 по 17 січня 2014 — на думку журналу «[[Корреспондент]]» посідав 3-тє місце в рейтингу ста найвпливовіших українців<ref>[http://files.korrespondent.net/projects/top100/2011/1254826 Top 100 (korrespondent.net)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111110192032/http://files.korrespondent.net/projects/top100/2011/1254826 |date=10 листопада 2011 }} {{ref-ru}}</ref>. Один із фундаторів [[Блок опозиційних сил|Партії розвитку України]]. Член та один з керівників проросійської фракції [[Опозиційна платформа — За життя|ОПЗЖ]] у [[Верховна Рада України|Верховній раді]].

== Життєпис ==
Народився в сім'ї [[генерал-полковник]]а міліції [[Льовочкін Володимир Анатолійович|Володимира Льовочкіна]], який під час першого президентства [[Кучма Леонід Данилович|Леоніда Кучми]] очолював Держдепартамент з питань виконання покарань. Має молодшу сестру [[Льовочкіна Юлія Володимирівна|Юлію]].

=== Освіта ===
* [[Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана|Київський економічний університет]] ([[1989]]—[[1993]]) за фахом «Бухгалтерський облік, контроль і аналіз господарської діяльності».
* [[Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі|Українська академія зовнішньої торгівлі]] ([[1999]]—[[2002]]), магістр міжнародного права, фах «Міжнародне право».
* Аспірантура кафедри фінансів Київського національного економічного університету ([[1993]]—[[1997]]).
* Кандидатська дисертація «Державний борг США» (Київський національний економічний університет, [[1997]]).
* Докторська дисертація «Макрофінансова стабілізація в Україні у контексті економічного зростання» (Київський національний економічний університет, [[2004]]).
* Автор понад 30 наукових праць, зокрема 2 монографій.
* [[Державний службовець]] 1-го рангу.
* Володіє [[Англійська мова|англійською мовою]].

=== Трудова діяльність ===
[[1996]]—[[1999]] — займався бізнесом, працював виконавчим директором Благодійного фонду сприяння соціально-економічному розвитку [[Донецька область|Донецької області]].

[[1998]] — кандидат у [[Народний депутат України|народні депутати України]], виборчий округ № 46, Донецька область (посів 2 місце). На час виборів обіймав посаду виконавчого директора Благодійного фонду сприяння соціально-економічному розвитку Донецької області.

Березень [[1999]] — березень [[2000]] — науковий консультант, [[2000]]–[[2001]] — референт, [[2001]]–[[2002]] — помічник [[Президент України|Президента України]].

Член Консультативної ради з питань іноземних інвестицій в Україні ([[2000]]–[[2005]]), Ради [[Національний банк України|Національного банку України]] ([[2003]]–[[2005]]), Державної комісії з питань стратегії економічного і соціального розвитку ([[2001]]–[[2005]]), Комісії з перевірки використання міжнародної технічної допомоги ([[2000]]–[[2001]]), Комісії державних нагород та геральдики ([[2003]]–[[2005]]).

Червень [[2002]] — січень [[2005]] — перший помічник Президента України.

[[2005]]–[[2006]] — радник [[Голова Верховної Ради України|Голови Верховної Ради України]].

Березень [[2006]] — кандидат у народні депутати України від [[Народний блок Литвина|Народного блоку Литвина]], № 13 у списку. На час виборів обіймав посаду радника Голови Верховної Ради України.

Вересень — жовтень [[2006]] — керівник Служби Прем'єр-міністра України, жовтень [[2006]] — листопад [[2007]] — керівник [[Апарат Прем'єр-міністра України|Апарату Прем'єр-міністра України]].

[[Народні депутати України 6-го скликання|Народний депутат України 6-го скликання]] з листопада [[2007]] до березня [[2010]] від [[Партія регіонів|Партії регіонів]], № 7 в списку. На час виборів: керівник Апарату Прем'єр-міністра України, член Партії регіонів. Член фракції Партії регіонів (з листопада 2007), заступник голови фракції (з грудня 2007). Член Комітету з питань державного будівництва та місцевого самоврядування (з грудня 2007). Склав депутатські повноваження 12 березня 2010.

[[25 лютого]] [[2010]] призначений [[Віктор Янукович|Віктором Януковичем]] главою [[Адміністрація Президента України|Адміністрації Президента України]]<ref name="upu_265_2010" />.

[[30 листопада]] [[2013]] інформаційне агентство «[[Інтерфакс-Україна]]» повідомило про те, що за даними його джерела Сергій Льовочкін подав у відставку з посади глави адміністрації президента, імовірно, через незгоду із силовим розгоном [[Євромайдан]]у в [[Київ|Києві]]<ref>[http://interfax.com.ua/news/political/177880.html Глава администрации президента Украины подал в отставку — источник] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140113093006/http://interfax.com.ua/news/political/177880.html |date=13 січня 2014 }} {{ref-ru}}</ref>, але в самому повідомленні вказано, що інформація неперевірена. Згодом з'являлися повідомлення, що Льовочкін сам підтвердив цю інформацію але заявляв, що Янукович тоді не прийняв його відставку.<ref name="ukranews_lovochkin">{{Cite web |url=http://ukranews.com/ua/news/328273-yanukovych-ignoruvav-porady-firtasha-pro-yevrointegraciyu-ukrainy-lovochkin |title=Архівована копія |accessdate=30 листопада 2016 |archive-date=1 грудня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161201020059/http://ukranews.com/ua/news/328273-yanukovych-ignoruvav-porady-firtasha-pro-yevrointegraciyu-ukrainy-lovochkin }}</ref>

[[17 січня]] [[2014]] року Сергія Льовочкіна було звільнено з посади глави Адміністрації Президента.<ref name=upu_10_2014/> В цей же день його було призначено радником Президента України Януковича<ref>{{УПУ|23/2014|17 січня 2014|Про призначення С.Льовочкіна Радником Президента України}}</ref>. Пізніше з'являлися повідомлення, що Льовочкін стверджував, що з часу подачі у відставку з Януковичем не контактував і його не бачив<ref name="ukranews_lovochkin" />.

[[24 лютого]] 2014 року указом в. о. Президента Турчинова звільнено з посади радника Президента України<ref>{{УПУ|102/2014|24 лютого 2014|Про звільнення С.Льовочкіна з посади Радника Президента України}}</ref>.

На дострокових парламентських виборах 2014 року посідає 12-те місце у виборчому списку [[Опозиційний блок (партія)|Опозиційного блоку]].

18 січня 2018 року був одним з 36 депутатів, що голосували проти Закону про визнання українського суверенітету над окупованими РФ територіями Донецької та Луганської областей<ref>{{Cite web|url=http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/radan_gs09/ns_golos?g_id=16610|title=Офіційний портал Верховної Ради України|website=w1.c1.rada.gov.ua|accessdate=2018-01-21|archiveurl=https://web.archive.org/web/20180121101212/http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/radan_gs09/ns_golos?g_id=16610|archivedate=2018-01-21|deadurl=yes}}</ref>.

За даними «Слово і діло», Льовочкін на посаді народного депутата VIII скл., виконав 19 % обіцянок<ref>{{Cite web|title=Обіцянки країни чудес. Як працює народний депутат Сергій Льовочкін|url=https://www.slovoidilo.ua/2019/02/11/stattja/polityka/obicyanky-krayiny-chudes.-yak-pracyuye-narodnyj-deputat-serhij-lovochkin|website=Слово і Діло|accessdate=2019-07-09|language=uk|archive-date=9 липня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190709154943/https://www.slovoidilo.ua/2019/02/11/stattja/polityka/obicyanky-krayiny-chudes.-yak-pracyuye-narodnyj-deputat-serhij-lovochkin}}</ref>.

23 березня 2023 року ВРУ виключила Льовочкіна з Комітету з питань національної безпеки, оборони та розвідки<ref>{{Cite web|title=Львочкіна виключили з Комітету з питань нацбезпеки|url=https://www.rbc.ua/rus/news/lvochkina-viklyuchili-komitetu-pitan-natsbezpeki-1679401626.html|website=РБК-Украина|accessdate=2023-03-24|language=uk}}</ref>.

== Бізнес ==
Власник акцій кіпрської фірми Oskaro Investments на суму 10 тисяч доларів та 100 акцій «[[Укртелеком]]у» на номінальну суму 25 гривень<ref name="prostoban">{{Cite web |url=http://tyzhden.ua/News/18951 |title=Льовочкін пояснив, що вивів свої активи на Кіпр через ненадійність Тимошенко |accessdate=4 липня 2011 |archive-date=14 грудня 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20111214042010/http://tyzhden.ua/News/18951 }}</ref>.

[[1 лютого]] [[2013]] року придбав 20 % акцій медіагрупи «Інтер». Заявлена вартість Inter Media Group Limited становить близько 2,5 млрд доларів США<ref name="corruption">{{cite web|url=http://www.telekritika.ua/news/2013-02-07/78885|title=Льовочкін став власником 20% медіагрупи «Інтер»|work=«Телекритика»|date=2013-02-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HeCgyOii?url=http://www.telekritika.ua/news/2013-02-07/78885|archivedate=2013-06-25|accessdate=2013-02-07|deadurl=yes}}</ref>.

У [[Листопад 2013|листопаді 2013]] року в рейтингу найбагатших українців за версією журналу «[[Кореспондент (журнал)|Кореспондент»]] зайняв 29 місце<ref>{{Cite web |url=http://ua.korrespondent.net/business/economics/3272816-zolota-sotnia-korrespondent-sklav-novyi-reitynh-naibahatshykh-ukraintsiv |title=Золота сотня: Корреспондент склав новий рейтинг найбагатших українців |accessdate=14 січня 2014 |archive-date=14 січня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140114124321/http://ua.korrespondent.net/business/economics/3272816-zolota-sotnia-korrespondent-sklav-novyi-reitynh-naibahatshykh-ukraintsiv }}</ref>.

У [[Лютий|лютому 2014]] року створив новий український неурядовий аналітичний центр «think tank» — [[Нова Україна (аналітичний центр)|Інститут стратегічних досліджень «Нова Україна»]]. Інститут займається розробкою і супроводом проєктів у різних сферах: міжнародній і внутрішній політиці, економіці, безпеці, екології, соціології, культурі. Також, в інституті розроблюється окремий медіа-напрям.<ref>{{Cite web |url=http://interfax.com.ua/news/general/188379.html |title=Сергей Левочкин создает институт «Новая Украина» |accessdate=3 лютого 2014 |archive-date=20 лютого 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140220102033/http://interfax.com.ua/news/general/188379.html }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://www.pravda.com.ua/news/2014/02/2/7012388/ |title=Льовочкін стане спонсором «Нової України». Чепак та Єрмолаєв — у команді |accessdate=3 лютого 2014 |archive-date=1 березня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140301224844/http://www.pravda.com.ua/news/2014/02/2/7012388/ }}</ref>

У вересні 2014 року створив власний фонд «[http://newukraineinstitute.org/ Нова Україна] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150508163204/http://newukraineinstitute.org/ |date=8 травня 2015 }}». Головним напрямком діяльності Фонду є допомога в реалізації проєктів недержавним інституціям і аналітичним центрам, які розробляють програми реформ, а також підтримка громадських ініціатив та проєктів, спрямованих на реформування України.<ref>[http://ukranews.com/uk/news/ukraine/2014/09/10/135680/ Льовочкін створив Фонд «Нова Україна»]</ref> [[24 вересня]] 2014 року стало відомо, що [[Сергій Льовочкін]] балотуватиметься у Верховну Раду від «Опозиційного блоку» під номером 12. Він заявив, що у Януковича та його режиму не було політичної волі до реформ, що «привело до того, що був зірваний план реформ України на 2010—2014 роки».

== Родина ==
* Батько — генерал-полковник [[Льовочкін Володимир Анатолійович|Володимир Льовочкін]], очолював Держдепартамент з питань виконання покарань. У грудні [[2005]] року він помер у віці 58 років.
* Колишня дружина<ref>{{Cite news|url=https://news.telegraf.com.ua/ukr/ukraina/2024-09-25/5873006-pidtrimala-evromaydan-dopoki-cholovik-dopomagav-yanukovichu-yak-viglyadae-eksdruzhina-nardepa-lovochkina-i-de-vona-zaraz|title=Підтримала Євромайдан, допоки чоловік допомагав Януковичу: як виглядає ексдружина нардепа Льовочкіна і де вона зараз|date=25 вересня 2024|work=Telegraf}}</ref><ref>{{Cite news|url=https://tabloid.pravda.com.ua/focus/5c3618ac51c42/|title=Бувай, Льовочкін? Ліхачова в Нью-Йорку оголосила про заміжжя|date=9 січня 2019|work=ТаблоID}}</ref> — [[Лихачова Зінаїда Олександрівна|Зінаїда]], має дочку Олену та двох синів Олексія і Володимира.
* Сестра — [[Льовочкіна Юлія Володимирівна|Юлія Льовочкіна]], Народний депутат України від «[[Опозиційний блок (партія)|Опозиційного блоку]]».

== Критика ==
* Льовочкін пов'язаний з російсько-українським газовим посередником [[РосУкрЕнерго|Росукренерго]], зокрема він у близьких стосуках із співвласником компанії олігархом [[Фірташ Дмитро Васильович|Дмитром Фірташем]]<ref name="све76">{{Cite web |url=http://file.liga.net/person/626-sergei-levochkin.html |title=Левочкин Сергей Владимирович |accessdate=27 лютого 2014 |archive-date=15 лютого 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140215065253/http://file.liga.net/person/626-sergei-levochkin.html }}</ref>.
* Родина Льовочкіна неодноразово фігурувала<ref>{{Cite web|title=Сестра Сергія Льовочкіна захоплює землю, використовуючи схеми старих часів, – експерт|url=http://zik.ua/news/2015/09/17/sestra_sergiya_lovochkina_zagarbuie_elitni_ostrovy_vykorystovuyuchy_shemy_staryh_chasiv__ekspert_625376|website=zik.ua|accessdate=2020-05-25|language=uk-UK}}{{Недоступне посилання}}</ref> у махінаціях із землею під Києвом:<ref>{{Cite web|title=Льовочкін вимагав зняти з ефіру сюжет про земельні махінації його сім’ї|url=http://www.pravda.com.ua/news/2015/09/3/7080027/|website=Українська правда|accessdate=2020-05-25|language=uk|archive-date=25 січня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220125190018/https://www.pravda.com.ua/news/2015/09/3/7080027/}}</ref> вирубці лісів,<ref>{{Cite web|title=У лісах під Києвом знайшли чергову забудову сім'ї Льовочкіних|url=http://www.pravda.com.ua/photo-video/2015/09/5/7080273/|website=Українська правда|accessdate=2020-05-25|archive-date=22 листопада 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20181122022907/https://www.pravda.com.ua/photo-video/2015/09/5/7080273/}}</ref> зміні цільового призначення будівель, приватизації острова на заповідній території.<ref>{{Cite web|title=Родина Льовочкіних під Києвом приватизувала острів площею більше 3 га {{!}} Каталог ФАР {{!}} ЧЕСНО|url=https://far.chesno.org/case/365/|website=far.chesno.org|accessdate=2020-05-25|archive-date=9 травня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210509202650/https://far.chesno.org/case/365/}}</ref>
* З 2010 по 2013 роки приватні літаки Льовочкіна і [[Бойко Юрій Анатолійович|Бойка]] літали за державні кошти.<ref>{{Cite web|title=Протягом чотирьох років Нафтогаз оплачував перельоти приватного літака Бойка і Льовочкіна|url=https://dt.ua/ECONOMICS/protyagom-chotiroh-rokiv-naftogaz-oplachuvav-pereloti-privatnogo-litaka-boyka-i-lovochkina-152603_.html|website=DT.ua|accessdate=2020-05-25|archive-date=30 червня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150630115303/http://dt.ua/ECONOMICS/protyagom-chotiroh-rokiv-naftogaz-oplachuvav-pereloti-privatnogo-litaka-boyka-i-lovochkina-152603_.html}}</ref> Щороку компанія [[Нафтогаз України]] витрачала на це 5 мільйонів гривень.<ref>{{Cite web|title=Бойко та Льовочкін протягом 4 років літали приватним літаком за державні гроші|url=https://www.unian.ua/politics/991227-boyko-ta-lovochkin-protyagom-4-rokiv-litali-privatnim-litakom-za-derjavni-groshi.html|website=www.unian.ua|accessdate=2020-05-25|language=uk|archive-date=7 травня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150507043036/http://www.unian.ua/politics/991227-boyko-ta-lovochkin-protyagom-4-rokiv-litali-privatnim-litakom-za-derjavni-groshi.html}}</ref>
* Разом із [[Ахметов Рінат Леонідович|Рінатом Ахметовим]] Льовочкін переказував гроші [[Пол Манафорт|Полу Манафорту]] за інформацію щодо виборів<ref>{{Cite web|title=«Предоставлял инсайдерскую информацию»|url=https://ru.krymr.com/a/kak-ahmetov-i-levochkin-svyazany-s-delom-manaforta/29709104.html|website=Крым.Реалии|accessdate=2020-05-25|language=ru|archive-date=17 січня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210117035905/https://ru.krymr.com/a/kak-ahmetov-i-levochkin-svyazany-s-delom-manaforta/29709104.html}}</ref> та інші послуги.<ref>{{Cite web|title=CNN: Manafort intended for polling data to go to 2 Ukrainian oligarchs who owed him millions {{!}} KyivPost — Ukraine's Global Voice|url=https://www.kyivpost.com/ukraine-politics/cnn-manafort-intended-for-polling-data-to-go-to-2-ukrainian-oligarchs-who-owed-him-millions.html|website=KyivPost|date=2019-01-10|accessdate=2020-05-25}}</ref><ref>{{Cite web|title=Manafort meant for poll data to go to Ukrainian oligarchs who owed him millions|url=https://www.cnn.com/2019/01/09/politics/manafort-ukrainian-oligarchs/index.html|website=CNN|accessdate=2020-05-25|first=Katelyn Polantz and Evan Perez|last=CNN|archive-date=12 серпня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200812004907/https://www.cnn.com/2019/01/09/politics/manafort-ukrainian-oligarchs/index.html}}</ref>
* Знаходиться у [[Реєстр держZрадників|реєстрі держZрадників]] руху «[[Чесно]]», причиною вказано поширення [[Російська пропаганда|проросійської пропаганди,]] фігурував у справі про фінансування тероризму.<ref>{{Cite web|title=Льовочкін Сергій Володимирович — Державний зрадник України, інформація про зраду {{!}} Реєстр Держзрадників і ПолітХаб|url=https://www.chesno.org/politician/24867/|website=www.chesno.org|publisher=[[Чесно]]|accessdate=2023-08-27|language=uk}}</ref>

== Скандали ==
* Льовочкін причетний<ref>{{Cite web|title=ГПУ долучив матеріали розслідування Лещенко до справи про приватизацію Укртелекому|url=https://dt.ua/POLITICS/gpu-doluchiv-materiali-rozsliduvannya-leschenko-do-spravi-pro-privatizaciyu-ukrtelekomu-198216_.html|website=DT.ua|accessdate=2020-05-25|archive-date=16 липня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190716183136/https://dt.ua/POLITICS/gpu-doluchiv-materiali-rozsliduvannya-leschenko-do-spravi-pro-privatizaciyu-ukrtelekomu-198216_.html}}</ref> до скандальної<ref>{{Cite web|title=Кіпріоти, через яких пройшла приватизація «Укртелекому», пов’язані з Льовочкіним|url=http://nashigroshi.org/2015/07/24/kiprioty-cherez-yakyh-projshla-pryvatyzatsiya-ukretelekomu-povyazani-z-lovochkinym/|website=НАШІ ГРОШІ|accessdate=2020-05-25|language=uk}}</ref> [[Приватизація|приватизації]] [[Укртелеком]] без конкурентів у 2010 році.<ref>{{Cite web|title=Льовочкін причетний до приватизації Укртелекому|url=https://texty.org.ua/fragments/64512/Lovochkin_prychetnyj_do_pryvatyzaciji_Ukrtelekomu-64512/|website=texty.org.ua|accessdate=2020-05-25|language=uk}}</ref><ref>{{Cite web|title=Льовочкіна переписувалась із Манафортом щодо приватизації “Укртелекому” – ЗМІ|url=http://www.pravda.com.ua/news/2019/11/5/7231067/|website=Українська правда|accessdate=2020-05-25|language=uk|archive-date=10 квітня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200410205803/https://www.pravda.com.ua/news/2019/11/5/7231067/}}</ref>
* 2016 року депутат позичив у мами 5 мільйонів гривень аби придбати Mercedes.<ref>{{Cite web|title=Нардеп-опоблоківець Льовочкін торік позичив у матері ₴5 млн і купив новий Mercedes|url=https://zaxid.net/nardepopoblokivets_lovochkin_torik_pozichiv_u_materi_5_mln_i_kupiv_noviy_mercedez_n1422388|website=ZAXID.NET|accessdate=2020-05-25|language=uk|last=Zaxid.net}}</ref>
* 22 липня 2025 року голосував за [[Закон 12414|закон України 12414]] який був ухвалений з порушенням Регламенту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]] та підпорядкував [[Національне антикорупційне бюро України|НАБУ]] та САП [[Генеральний прокурор (Україна)|Генеральному прокурору]]<ref>{{Cite web |url=https://suspilne.media/1072841-hto-z-nardepiv-golosuvav-za-zakonoproekt-pro-likvidaciu-nezaleznosti-nabu-ta-sap/ |title=Хто з нардепів голосував за законопроєкт про ліквідацію незалежності НАБУ та САП |last=Патока |first=Марія |date=2025-07-22 |website=Суспільне {{!}} Новини |language=uk |access-date=2025-07-24}}</ref> і викликав масові протести<ref>{{Cite news|url=https://www.radiosvoboda.org/a/vlada-proty-nabu-i-sap/33483957.html|title=«Вирішили «хакнути» систему, але не вийшло»: як влада «встрягла» в історію з НАБУ і САП та що буде далі?|last=Стеценко|first=Сергій|date=2025-07-27|language=uk|work=Радіо Свобода|access-date=2025-07-28}}</ref>.

== Джерела ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* [http://who-is-who.ua/main/page/uspihibisnesa2008/186/342 «Хто є хто в Україні»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150109221231/http://who-is-who.ua/main/page/uspihibisnesa2008/186/342 |date=9 січня 2015 }}
* [https://web.archive.org/web/20090302105756/http://www.vlada.kiev.ua/fcontent.php?pacode=311 «Політична Україна» сьогодні]
* [http://pravda.com.ua/news/2014/09/24/7038786/ Льовочкін іде в Раду] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190116045935/https://www.pravda.com.ua/news/2014/09/24/7038786/ |date=16 січня 2019 }}
{{Бібліоінформація}}
{{Керівники Адміністрації Президента України}}
{{Фракція Опозиційного блоку у Верховній Раді України 8-го скликання}}
{{Депутати ВРУ-9}}
{{Портали|Біографії|Україна|Київ|Політологія}}
[[Категорія:Українські економісти]]
[[Категорія:Народні депутати України 6-го скликання]]
[[Категорія:Члени Народної партії (Україна)]]
[[Категорія:Члени Партії регіонів]]
[[Категорія:Наглядова рада Президентського оркестру]]
[[Категорія:Проросійські пропагандисти з України]]
[[Категорія:Випускники Київського національного економічного університету]]
[[Категорія:Уродженці Києва]]
[[Категорія:Члени «Опозиційного блоку»]]
[[Категорія:Члени «Опозиційної платформи — За життя»]]
[[Категорія:Відмічені в українофобії]]

title: 25 лютого 2010 — 17 січня 2014

Президент: Янукович Віктор Федорович

Попередник: Ульянченко Віра Іванівна, як Глава Секретаріату Президента

Наступник: Клюєв Андрій Петрович

Народження: 17 липня 1972 (53 роки) · Київ, Українська РСР, СРСР

Країна: СРСР · Україна

Ступінь: доктор економічних наук

Партія: Народна партія · Партія регіонів (2007—2014) · Опозиційний блок (2014—2019) · Опозиційна платформа — За життя (з 2019)

Батько: Льовочкін Володимир Анатолійович

Мати: Льовочніка Євгенія Олександрівна

Діти: Олена, Володимир, Олексій

25 лютого 2010 — 17 січня 2014: Медіафайли у Вікісховищі

Прапор: 11-й Глава Адміністрації Президента України

title: Народний депутат України

«Опозиційний блок»: 27 листопада 2014 · — · 29 серпня 2019

«Опозиційна платформа — За життя»: 29 серпня 2019 · —


text:
# Станьовиці
Станьовиці (пол. Staniowice) — село в Польщі, у гміні Собкув Єнджейовського повіту Свентокшиського воєводства.
Населення — 453 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Келецького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура на день 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 229     | 44                 | 147              | 38                   |
| Жінки    | 224     | 49                 | 120              | 55                   |
| Разом    | 453     | 93                 | 267              | 93                   |

wikiname: ukwiki

title: Станьовиці

in_language: uk

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Станьовиці
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Staniowice}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Свентокшиське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Єнджейовський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Собкув{{!}}Собкув
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 453
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 41
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = TJE
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0270691
|сайт  = http://www.staniowice.pl
|add1n =
|add1  =
}}

'''Станьовиці''' ({{lang-pl|Staniowice}}) — село в Польщі, у [[Собкув (гміна)|гміні Собкув]] [[Єнджейовський повіт|Єнджейовського повіту]] [[Свентокшиське воєводство|Свентокшиського воєводства]].
Населення — {{formatnum:453}} {{МНОЖИНА:453|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Келецьке воєводство|Келецького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура на день 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=229 |ЧолПре=44 |ЧолПрац=147 |ЧолПост=38
|Жін=224 |ЖінПре=49 |ЖінПрац=120 |ЖінПост=55
|Разом=453 |РазомПре=93 |РазомПрац=267 |РазомПост=93
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url=https://danepubliczne.gov.pl/dataset/ea76a817-702b-465b-a12d-4ebba27d6fb3/resource/64abe576-8dc9-4f77-a4c6-d36462c32518/download/1miejscowosciludnoscnsp2011.xlsx
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Собкув}}

[[Категорія:Села Єнджейовського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Свентокшиське воєводство

Повіт: Єнджейовський повіт

Гміна: Собкув

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: TJE

OSM: ↑2897412 ·R (Ґміна Собкув)


text:
# Фітіан (Іллінойс)
Фітіан (англ. Fithian) — селище (англ. village) в США, в окрузі Вермільйон штату Іллінойс. Населення — 488 осіб (2020).

## Географія
Фітіан розташований за координатами 40°6′52″ пн. ш. 87°52′30″ зх. д. / 40.11444° пн. ш. 87.87500° зх. д. (40.114361, -87.874974).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році селище мало площу 0,99 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у селищі мешкало 485 осіб у 203 домогосподарствах у складі 146 родин. Густота населення становила 489 осіб/км².  Було 217 помешкань (219/км²).
Расовий склад населення:
| - 98,1 % — білих - 0,6 % — чорних або афроамериканців |

До двох чи більше рас належало 1,0 %. Частка іспаномовних становила 1,9 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 23,5 % — особи молодші 18 років, 65,4 % — особи у віці 18—64 років, 11,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,6 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 93,2 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 89,3 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 66 390 доларів США (медіана — 49 844), а середній дохід на одну сім'ю — 66 993 долари (медіана — 53 750). За межею бідності перебувало 19,4 % осіб, у тому числі 49,0 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 243 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 25,9 %, публічна адміністрація — 9,5 %, фінанси, страхування та нерухомість — 8,2 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 7,8 %.

title: Фітіан (Іллінойс)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = селище
|українська назва   = Фітіан
|оригінальна назва  = {{lang-en|Fithian}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Іллінойс
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Вермільйон (округ, Іллінойс)|Вермільйон]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 0,99
|висота центру НП   = <!-- Population -->
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 489,90
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −6
|DST                    = −5 <!--Якщо є літній час -->
|телефонний код         = 217
|поштовий індекс        = 61844
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 1726233
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Фітіан''' ({{lang-en|Fithian}}) — селище ({{lang-en|village}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Вермільйон (округ, Іллінойс)|Вермільйон]] штату [[Іллінойс]]. Населення — 488 осіб (2020).

== Географія ==
Фітіан розташований за координатами {{Coord|40|6|52|N|87|52|30|W|type:city_region:US-DE}} (40.114361, -87.874974){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році селище мало площу 0,99 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1880 = 165
| 1900 = 309
| 1910 = 386
| 1920 = 482
| 1930 = 461
| 1940 = 423
| 1950 = 414
| 1960 = 495
| 1970 = 562
| 1980 = 540
| 1990 = 512
| 2000 = 506
| 2010 = 485
| 2020 = 488
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150426102944/http://www.census.gov/prod/www/decennial.html|archivedate=26 квітня 2015}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у селищі мешкало 485 осіб у 203 домогосподарствах у складі 146 родин. [[Густота населення]] становила 489 осіб/км².  Було 217 помешкань (219/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 98,1 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,6 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
|}
До двох чи більше рас належало 1,0 %. Частка іспаномовних становила 1,9 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 23,5 % — особи молодші 18 років, 65,4 % — особи у віці 18—64 років, 11,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,6 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 93,2 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 89,3 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:66390}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:49844}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:66993}} долари (медіана — {{formatnum:53750}}). За межею бідності перебувало 19,4 % осіб, у тому числі 49,0 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 243 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 25,9 %, публічна адміністрація — 9,5 %, фінанси, страхування та нерухомість — 8,2 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 7,8 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Вермільйон (округ, Іллінойс)}}

{{Illinois-stub}}

[[Категорія:Селища Іллінойсу]]
[[Категорія:Населені пункти округу Вермільйон (Іллінойс)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Іллінойс

Округ: Вермільйон

Населення: 488 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 489,90 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−6, влітку UTC-5


text:
# Ландишевка (Ленінградська область)
Ландишевка (рос. Ландышевка) — селище у Виборзькому районі Ленінградської області Російської Федерації.
Населення становить 42 особи. Належить до муніципального утворення Совєтське міське поселення.

## Історія
До 1917 року населений пункт перебував у складі Виборзької губернії Великого князівства Фінляндського. З 1918 по 1940 та в роки Другої світової війни між 1941 та 1944 роками у складі незалежної Фінляндії. Відтак — у складі Ленінградської області.

## Населення
| 2007 | 2010 | 2017 |
| ---- | ---- | ---- |
| 19   | ↗92  | ↘42  |

title: Ландишевка (Ленінградська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[селище]]
|тип_род         = селища
|назва           = Ландишевка
|назва ін.       = Ландышевка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Ленінградська область]]
|район           = [[Виборзький район (Ленінградська область)|Виборзький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Совєтське міське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 42
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Ленінградська область
}}
'''Ландишевка''' ({{lang-ru|Ландышевка}}) — [[селище]] у [[Виборзький район (Ленінградська область)|Виборзькому районі]] [[Ленінградська область|Ленінградської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 42 особи. Належить до муніципального утворення [[Совєтське міське поселення]].

== Історія ==

До [[1917]] року населений пункт перебував у складі [[Виборзька губернія|Виборзької губернії]] [[Велике князівство Фінляндське|Великого князівства Фінляндського]]. З [[1918]] по [[1940]] та в роки [[Друга світова війна|Другої світової війни]] між [[1941]] та [[1944]] роками у складі незалежної [[Фінляндія|Фінляндії]]. Відтак — у складі Ленінградської області.

== Населення ==

{{Населення РФ | Ландышевка (Ленинградская область) }}

{{Населення РФ | Ландышевка (Ленинградская область) | Графік }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Виборзький район (Ленінградська область)}}

{{Leningrad-obl-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Виборзького району (Ленінградська область)]]
[[Категорія:Селища Ленінградської області]]

title: селище Ландишевка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Ленінградська область

Муніципальний район: Виборзький район

Поселення: Совєтське міське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Ландишевка · Ландишевка
Ландишевка у Вікісховищі


text:
# 2025 у Черкаській області
Стаття про головні події Черкаської області у 2025 році.
Рішенням Черкаської обласної військової адміністрації від 14.01.2025, 2025-й оголошено роком Василя Симоненка — на честь 90-річчя від дня народження видатного поета.

## Ювілеї

### Видатних людей
- 8 січня — 90 років від дня народження Василя Симоненка (1935—1963), поета і журналіста.
- 12 січня — 90 років від дня народження Василя Дрючила, уродженця Золотоніського району, живописця, заслуженого майстра народної творчості України.

### Річниці заснування, утворення
- 11 червня — 70 років від створення Черкаської обласної філармонії.
- 1 вересня — 60 років від відкриття будівлі Черкаського академічного обласного українського музично-драматичного театру імені Т. Г. Шевченка.
- 5 листопада — 60 років від початку роботи Черкаського тролейбуса.

## Події

### Російське вторгнення в Україну
- 28 січня — внаслідок атаки російських БпЛА в м. Умань пошкоджено об'єкт критичної інфраструктури; без електропостачання тимчасово залишилось понад 70 населених пунктів, його відновили протягом дня[2].
- 4 лютого — внаслідок атаки російських БпЛА у м. Черкаси виникли пожежі на території трьох приватних підприємств[3].
- 29 червня — Російська Федерація атакувала м. Сміла: зафіксовано падіння трьох ракет та восьми БпЛА. В результаті обстрілу постраждало 13 людей; пошкоджено три дев'ятиповерхівки, приватні будинки, транспортні засоби, щонайменше чотири заклади освіти та психлікарня; майже вщент зруйнувано навчальний корпус коледжу Національного університету харчових технологій.[4]
- 24 липня — Російська Федерація атакувала м. Черкаси: зафіксовано падіння трьох ракет. Пошкоджені близько 15 багатоповерхівок, медичні заклади, заклади освіти, будівлі ДП «Ліси України», лінію електропередач та споруди на цвинтарі. 12 людей отримали поранення[5].

### Культурні події
- 16—18 травня — у м. Кам’янка та в Холодному Яру відбулися 30-ті вшанування героїв Холодного Яру[6].

### Спортивні події
- 2 травня — баскетбольний клуб «Черкаські Мавпи» завоював бронзові нагододи сезону 2024—2025 Української баскетбольної суперліги[7].
- 26 травня футбольний клуб «ЛНЗ» у розіграшу Прем'єр-ліги сезону 2024—2025 зайняв 12-те місце[8].

## Нагороджено, відзначено

### Державні нагороди
- 2 січня — Солоданюку Олексію Юрійовичу, мешканцю Корсунь-Шевченківщини, старшому лейтенанту ЗСУ, присвоєно звання Герой України з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (посмертно).[9]
- 21 лютого:
  - Деменеву Валерію Анатолійовичу, уродженцю с. Матусів Шполянського району, молодшому сержанту ЗСУ, присвоєно звання Герой України з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (посмертно)[10].
  - Степаненку Петру Володимировичу, уродженцю в с. Озірна Звенигородського району, молодшому сержанту ЗСУ, присвоєно звання Герой України з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (посмертно)[11].
- 27 березня — акторам Черкаського академічного обласного українського музично-драматичного театру імені Т. Г. Шевченка Миколі Зайнчківському присвоєно звання «Народний артист України»; Павлу Гончарову присвоєно звання «Заслужений артист України»[12].
- 5 травня — Дубницькому Андрію Івановичу, уродженцю с. Степанці, молодшому сержанту ЗСУ, присвоєно звання Герой України з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (посмертно)[13].
- 8 травня — Кандаурову Олександру Володимировичу, мешканцю с. Сатанівка, старшому солдату ЗСУ, присвоєно звання Герой України з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (посмертно).
- 27 червня — Бондаренку Олександру Миколайовичу, уродженцю с. Хижинці, старшому лейтенанту ЗСУ, присвоєно звання Герой України з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (посмертно)[14].

### Конкурси, премії
- Лауреаткою Літературної премії імені Тодося Осьмачки стала письменниця, композиторка і співачка Таміла Чупак за збірку поезій «При Сутність»[15].

## Померли
- 20 січня — Рогульська Олександра Степанівна, 72, головна редакторка Черкаського обласного радіо (2000—2012), заслужена журналістка України, кавалер ордена княгині Ольги[16].
- 29 січня — Ліпкан Анатолій Васильович, 85, генеральний директор виробничого об'єднання «Уманьфеммаш»(1983—2021), Почесний громадянин Черкащини, повний кавалер ордена «За заслуги» І—ІІІ ступенів, кавалер ордена князя Ярослава Мудрого V—IV ступенів[17].
- 28 травня — Швець Сергій Федорович, 48, український тележурналіст, політичний оглядач, уродженець м. Черкаси[18].
- 15 червня — Лашкул Володимир Григорович, 73, український підприємець та футбольний функціонер, уродженець с. Білозір'я. Кавалер ордена «За заслуги» IІІ ступеня[19].

### Загиблі під час російсько-української війни
- 1 січня — Олексієнко Артем Андрійович, мешканець с. Христинівка; головний сержант, командир інженерно-саперного відділення, 82 ОДШБр. Загинув у Курській області.[20] Кавалер ордена «За мужність» ІІІ ступеня.
- 1 липня — Захаревич Сергій Анатолійович, 42, уродженець м. Умань, полковник ЗСУ, командир 110 ОМБр. Загинув у районі с. Гуляйполе Дніпропетровської області внаслідок ракетного удару.[21]
- 2 липня — Орищенко Роман Михайлович, 47, уродженць м. Тальне, історик, пластун, громадський та політичний діяч, капітан 72 ОМБр ЗСУ. Загинув на Сході України.[22]

title: 2025 у Черкаській області

wikitext:
Стаття про головні події [[Черкаська область|Черкаської області]] у [[2025]] році.

Рішенням [[Черкаська обласна державна адміністрація|Черкаської обласної військової адміністрації]] від 14.01.2025, 2025-й оголошено роком [[Симоненко Василь Андрійович|Василя Симоненка]] — на честь 90-річчя від дня народження видатного поета<ref>{{cite news |url= https://ck-oda.gov.ua/kultura/2025-ij-stane-rokom-vidomogo-pismennika-na-cherkashhini/ |title= 2025-ий стане роком відомого письменника на Черкащині|date=20 січня 2025|publisher= Черкаська ОВА|accessdate= 20 січня 2025}}</ref>.

== Ювілеї ==

=== Видатних людей ===
* [[8 січня]] — 90 років від дня народження [[Симоненко Василь Андрійович|Василя Симоненка]] (1935—1963), поета і журналіста.
* [[12 січня]] — 90 років від дня народження [[Дрючило Василь Іванович|Василя Дрючила]], уродженця Золотоніського району, живописця, заслуженого майстра народної творчості України.

=== Річниці заснування, утворення ===
* [[11 червня]] — 70 років від створення [[Черкаська обласна філармонія|Черкаської обласної філармонії]].
* [[1 вересня]] — 60 років від відкриття будівлі [[Черкаський академічний обласний український музично-драматичний театр імені Т. Г. Шевченка|Черкаського академічного обласного українського музично-драматичного театру імені Т. Г. Шевченка]].
* [[5 листопада]] — 60 років від початку роботи [[Черкаський тролейбус|Черкаського тролейбуса]].

== Події ==

=== Російське вторгнення в Україну ===
* 28 січня — внаслідок [[Перелік атак БпЛА Shahed 136 у 2025 році|атаки російських БпЛА]] в м. [[Умань]] пошкоджено об'єкт критичної інфраструктури; без електропостачання тимчасово залишилось понад 70 населених пунктів, його відновили протягом дня<ref>{{cite news|url= https://suspilne.media/cherkasy/935159-naslidki-dronovoi-ataki-po-cerkasini-umansina-bez-vodi-tepla-ta-elektroenergii/ |title= Наслідки дронової атаки по Черкащині: Уманщина без електроенергії та подекуди без тепла |date= 28 січня 2025|publisher= Суспільне. Черкаси|accessdate= 28 січня}}</ref>.
* 4 лютого — внаслідок атаки російських БпЛА у м. Черкаси виникли пожежі на території трьох приватних підприємств<ref>{{cite news|url= https://suspilne.media/cherkasy/940095-pozezi-na-troh-privatnih-pidpriemstvah-naslidki-dronovoi-ataki-u-cerkaskij-oblasti/ |title= Пожежі на трьох приватних підприємствах: наслідки дронової атаки у Черкаській області|date= 4 лютого 2025|publisher= Суспільне. Черкаси|accessdate= 4 лютого 2025}}</ref>.
* 29 червня — Російська Федерація атакувала м. Сміла: зафіксовано падіння трьох ракет та восьми БпЛА. В результаті обстрілу постраждало 13 людей; пошкоджено три дев'ятиповерхівки, приватні будинки, транспортні засоби, щонайменше чотири заклади освіти та психлікарня; майже вщент зруйнувано навчальний корпус коледжу Національного університету харчових технологій.<ref>{{cite news|url= https://novadoba.com.ua/456489-u-smili-zafiksuvaly-padinnya-troh-raket-ta-vosmy-bpla.html |title= У Смілі зафіксували падіння трьох ракет та восьми БпЛА|date= 29 червня 2025|publisher= Нова Доба|accessdate= 29 червня 2025}}</ref>
* 24 липня — Російська Федерація атакувала м. Черкаси: зафіксовано падіння трьох ракет. Пошкоджені близько 15 багатоповерхівок, медичні заклади, заклади освіти, будівлі ДП «Ліси України», лінію електропередач та споруди на цвинтарі. 12 людей отримали поранення<ref>{{cite news|url= https://suspilne.media/cherkasy/1075161-sered-travmovanih-troe-medikiv-svidkoi-novi-podrobici-raketnoi-ataki-na-cerkasinu/ |title= Серед травмованих — троє медиків "швидкої": нові подробиці ракетної атаки на Черкаси|date= 25 липня 2025|publisher= Суспільне. Черкаси|accessdate= 25 липня 2025}}</ref>.

=== Культурні події ===
* [[16 травня|16]]—[[18 травня]] — у м. Кам’янка та в [[Холодний Яр|Холодному Яру]] відбулися 30-ті вшанування героїв Холодного Яру<ref>{{Cite web|title=ХХХ Вшанування Героїв Холодного Яру|url=https://kholodnyi-yar.org/archives/3687|website=kholodnyi-yar.org|date=2025-05-18|accessdate=2021-11-28|language=uk}}</ref>.

=== Спортивні події ===
* 2 травня — баскетбольний клуб «[[Черкаські Мавпи]]» завоював бронзові нагододи [[Українська баскетбольна суперліга 2024—2025|сезону 2024—2025]] Української баскетбольної суперліги<ref>{{cite news|url= https://xsport.ua/ua/basketball_s/news/cherkaski-mavpy-vyhraly-bronzu-superlihy/ |title= Черкаські Мавпи виграли бронзу Суперліги |date= 2 травня 2025|publisher= xsport.ua|accessdate= 2 травня 2025}}</ref>.
* 26 травня футбольний клуб «[[ЛНЗ (футбольний клуб)|ЛНЗ]]» у розіграшу [[Прем'єр-ліга (Україна)|Прем'єр-ліги]] сезону [[Чемпіонат України з футболу 2024—2025: Прем'єр-ліга|2024—2025]] зайняв 12-те місце<ref>{{cite news|url= https://18000.com.ua/strichka-novin/cherkaskij-lnz-zakinchiv-futbolnij-sezon-za-krok-do-mozhlivogo-vilotu/ |title= Черкаський “ЛНЗ” закінчив футбольний сезон за крок до можливого вильоту |date= 26 травня 2025|publisher= 18000|accessdate= 26 травня 2025}}</ref>.

== Нагороджено, відзначено ==

=== Державні нагороди ===
* [[2 січня]] — [[Солоданюк Олексій Юрійович|Солоданюку Олексію Юрійовичу]], мешканцю Корсунь-Шевченківщини, старшому лейтенанту ЗСУ, присвоєно звання [[Герой України]] з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (посмертно).<ref>{{cite news |url= https://procherk.info/news/7-cherkassy/123598-korsunskij-zahisnik-otrimav-zvannja-geroja-ukrayini |title= Корсунський захисник отримав звання Героя України|date= 9 січня 2025|publisher= Прочерк|accessdate= 9 січня 2025}}</ref>
* [[21 лютого]]:
** [[Деменев Валерій Анатолійович|Деменеву Валерію Анатолійовичу]], уродженцю с. [[Матусів]] Шполянського району, молодшому сержанту ЗСУ, присвоєно звання [[Герой України]] з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (посмертно)<ref>{{cite news |url=https://18000.com.ua/strichka-novin/molodshij-serzhant-iz-cherkashhini-stav-geroyem-ukrayini/ |title= Черкащанин Деменев став Героєм України: брав участь у боях за Луганщину, Донеччину та Харківщину|date=24.02.2025 |publisher= 18000.com.ua|accessdate= 24 лютого 2025}}</ref>.
** [[Степаненко Петро Володимирович|Степаненку Петру Володимировичу]], уродженцю в с. [[Озірна]] Звенигородського району, молодшому сержанту ЗСУ, присвоєно звання [[Герой України]] з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (посмертно)<ref>{{cite news |url=https://18000.com.ua/strichka-novin/geroyem-ukrayini-posmertno-stav-molodshij-serzhant-z-cherkashhini/ |title= Звання Героя України посмертно присвоїли молодшому сержанту з Черкащини Петру Степаненку|date=24.02.2025 |publisher= 18000.com.ua|accessdate= 25 лютого 2025}}</ref>.
* 27 березня — акторам [[Черкаський академічний обласний український музично-драматичний театр імені Т. Г. Шевченка|Черкаського академічного обласного українського музично-драматичного театру імені Т. Г. Шевченка]] [[Зайнчківський Микола Станіславович|Миколі Зайнчківському]] присвоєно звання «Народний артист України»; [[Гончаров Павло Дмитрович|Павлу Гончарову]] присвоєно звання «Заслужений артист України»<ref>{{cite news |url=https://18000.com.ua/strichka-novin/cherkaski-aktori-otrimali-derzhavni-nagorodi/|title= Черкаські актори отримали державні нагороди|date=27 березня 2025 |publisher= 18000.com.ua|accessdate= 27 березня 2025}}</ref>.
* [[5 травня]] — [[Дубницький Андрій Іванович|Дубницькому Андрію Івановичу]], уродженцю с. [[Степанці]], молодшому сержанту ЗСУ, присвоєно звання [[Герой України]] з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (посмертно)<ref>{{cite news |url= https://procherk.info/news/7-cherkassy/126002-zahisniku-prisvoyili-znannja-geroja-ukrayini |title= Захиснику присвоїли знання Героя України |date= 7 травня 2025 |publisher= Прочерк|accessdate= 7 травня 2025 }}</ref>.
* [[8 травня]] — [[Кандауров Олександр Володимирович|Кандаурову Олександру Володимировичу]], мешканцю с. [[Сатанівка (Уманський район)|Сатанівка]], старшому солдату ЗСУ, присвоєно звання [[Герой України]] з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (посмертно).
* [[27 червня]] — [[Бондаренко Олександр Миколайович (Герой України)|Бондаренку Олександру Миколайовичу]], уродженцю с. [[Хижинці (Звенигородський район)|Хижинці]], старшому лейтенанту ЗСУ, присвоєно звання [[Герой України]] з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (посмертно)<ref>{{cite news |url= https://procherk.info/news/7-cherkassy/127071-poleglomu-zahisniku-z-lisjanschini-posmertno-prisvoyili-zvannja-geroja-ukrayini |title= Полеглому захиснику з Лисянщини посмертно присвоїли звання Героя України |date= 30 червня 2025 |publisher= Прочерк|accessdate= 30 червня 2025 }}</ref>.

=== Конкурси, премії ===
* Лауреаткою [[Літературна премія імені Тодося Осьмачки|Літературної премії імені Тодося Осьмачки]] стала письменниця, композиторка і співачка [[Чупак Таміла Петрівна|Таміла Чупак]] за збірку поезій «При Сутність»<ref>{{cite news |url= https://procherk.info/news/7-cherkassy/126209-u-kutsivtsi-do-130-richchja-todosja-osmachka-vruchili-premiju-imeni-vidatnogo-poeta |title= У Куцівці до 130-річчя Тодося Осьмачка вручили премію імені видатного поета |date= 16 травня 2025 |publisher= Прочерк|accessdate= 16 травня 2025}}</ref>.

== Створено, засновано ==

== Померли ==
* [[20 січня]] — Рогульська Олександра Степанівна, 72, головна редакторка Черкаського обласного радіо (2000—2012), заслужена журналістка України, кавалер ордена княгині Ольги<ref>{{cite news |url= https://vycherpno.ck.ua/obirvalosya-zhyttya-radiozhurnalistky-cherkashhyny/ |title= Обірвалося життя радіожурналістки Черкащини|date=21 січня 2025|publisher= Вичерпно|accessdate= 21 січня 2025}}</ref>.
* [[29 січня]] — [[Ліпкан Анатолій Васильович]], 85, генеральний директор виробничого об'єднання «Уманьфеммаш»(1983—2021), Почесний громадянин Черкащини, повний кавалер ордена «За заслуги» І—ІІІ ступенів, кавалер ордена князя Ярослава Мудрого V—IV ступенів<ref>{{cite news |url= https://procherk.info/news/7-cherkassy/124010-pomer-pochesnij-gromadjanin-cherkaschini |title= Помер почесний громадянин Черкащини|date=30 січня 2025|publisher= Прочерк|accessdate= 30 січня 2025}}</ref>.
* [[28 травня]] — [[Швець Сергій Федорович]], 48, український тележурналіст, політичний оглядач, уродженець м. Черкаси<ref>{{Cite web |url=https://news.telegraf.com.ua/ukr/ukraina/2025-05-28/5910415-yogo-nazivali-garri-potterom-z-plyusiv-chim-buv-vidomiy-deputat-vid-slug-sergiy-shvets |title=Його називали Гаррі Поттером з «Плюсів»: чим був відомий депутат від «слуг» Сергій Швець |date=2025-05-28 |website=Телеграф |language=uk |access-date=2025-05-28}}</ref>.
* [[15 червня]] — [[Лашкул Володимир Григорович]], 73, український підприємець та футбольний функціонер, уродженець с. Білозір'я. Кавалер ордена «За заслуги» IІІ ступеня<ref>{{cite news |url= https://champion.com.ua/ukr/football/pomer-kolishniy-viceprezident-federaciji-futbolu-ukrajini-lashkul-shcho-vidomo-pro-funkcionera-1039917/ |title= Помер колишній віцепрезидент Української асоціації футболу|date=15 червня 2025|publisher= Чемпіон|accessdate= 15 червня 2025}}</ref>.

=== Загиблі під час російсько-української війни ===
* [[1 січня]] — [[Олексієнко Артем Андрійович]], мешканець с. [[Христинівка]]; головний сержант, командир інженерно-саперного відділення, [[82-га окрема десантно-штурмова бригада (Україна)|82 ОДШБр]]. Загинув у Курській області.<ref>{{Cite web|url=https://zmi.ck.ua/oblast/u-hristinvsky-gromal-poproschayutsya-z-zahisnikom.html|title=У Христинівській громаді попрощаються із захисником|website=zmi.ck.ua|language=ru|access-date=2025-01-05}}</ref> Кавалер ордена «За мужність» ІІІ ступеня.
* [[1 липня]] — [[Захаревич Сергій Анатолійович]], 42, уродженець м. Умань, полковник ЗСУ, командир [[110-та окрема механізована бригада (Україна)|110 ОМБр]]. Загинув у районі с. Гуляйполе Дніпропетровської області внаслідок ракетного удару.<ref>{{Cite web |url=https://nv.ua/ukr/ukraine/events/sergiy-zaharevich-v-umani-pohovali-komandira-110-ji-ombr-opublikovano-foto-50527078.html |title=Побратими називали «людина-війна». В Умані поховали командира 110-ї ОМБр Сергія Захаревича |website=New Voice |language=uk |access-date=2025-07-03}}</ref>
* [[2 липня]] — [[Орищенко Роман Михайлович]], 47, уродженць м. [[Тальне]], історик, пластун, громадський та політичний діяч, капітан 72 ОМБр ЗСУ. Загинув на Сході України.<ref>{{Cite web |url=https://hromadske.ua/viyskovi/247467-na-viyni-zahynuv-odyn-iz-lideriv-plastu-roman-oryshchenko-iakyy-voiuvav-u-72-ombr |title=Військовий та один із лідерів «Пласту» Роман Орищенко загинув на фронті}}</ref>

== Посилання ==
{{reflist}}

{{Роки в Черкаській області XXI століття — стаття}}
{{Рік в Україні (низ)|2025}}

[[Категорія:2025 у Черкаській області|*]]


text:
# Алашань – Правий стяг
39°12′45″ пн. ш. 101°40′10″ сх. д. / 39.21242° пн. ш. 101.66952° сх. д.
Алашань – Правий стяг (кит. 阿拉善右旗, пін. Ālāshàn Yòuqí) — один із повітів КНР у складі префектури Алашань, Внутрішня Монголія. Адміністративний центр — містечко Бадан-Джаран.

## Географія
Алашань – Правий стяг лежить в однойменній пустелі на північ від коридору Хесі; на півдні переходить у гірські пасма Хелішань, Бейдашань і Луншоушань.

### Клімат
Хошун знаходиться у зоні, котра характеризується кліматом пустель помірного поясу. Найтепліший місяць — липень із середньою температурою 24,9 °C. Найхолодніший місяць — січень, із середньою температурою -7,8 °С.
| Клімат хошуну Алашань – Правий стяг                | Клімат хошуну Алашань – Правий стяг | Клімат хошуну Алашань – Правий стяг | Клімат хошуну Алашань – Правий стяг | Клімат хошуну Алашань – Правий стяг | Клімат хошуну Алашань – Правий стяг | Клімат хошуну Алашань – Правий стяг | Клімат хошуну Алашань – Правий стяг | Клімат хошуну Алашань – Правий стяг | Клімат хошуну Алашань – Правий стяг | Клімат хошуну Алашань – Правий стяг | Клімат хошуну Алашань – Правий стяг | Клімат хошуну Алашань – Правий стяг | Клімат хошуну Алашань – Правий стяг |
| Показник                                           | Січ.                                | Лют.                                | Бер.                                | Квіт.                               | Трав.                               | Черв.                               | Лип.                                | Серп.                               | Вер.                                | Жовт.                               | Лист.                               | Груд.                               | Рік                                 |
| Середній максимум, °C                              | −1,2                                | 3,6                                 | 10,5                                | 18,2                                | 24,1                                | 29                                  | 31                                  | 29,1                                | 23,3                                | 16                                  | 7,6                                 | −0,4                                | 16                                  |
| Середня температура, °C                            | −7,8                                | −3,2                                | 3,8                                 | 11,5                                | 17,6                                | 22,9                                | 24,9                                | 23                                  | 17,3                                | 9,4                                 | 0,9                                 | −6,1                                | 9,5                                 |
| Середній мінімум, °C                               | −13,7                               | −9,4                                | −2,4                                | 4,9                                 | 10,8                                | 16,5                                | 19                                  | 17,4                                | 11,7                                | 3,4                                 | −4,9                                | −11,7                               | 3,5                                 |
| Норма опадів, мм                                   | 1                                   | 0.4                                 | 2.1                                 | 5                                   | 10.2                                | 17.6                                | 31.6                                | 23.4                                | 22.5                                | 6.2                                 | 1.1                                 | 0.8                                 | 121.9                               |
| Вологість повітря, %                               | 46                                  | 36                                  | 29                                  | 25                                  | 25                                  | 30                                  | 37                                  | 40                                  | 41                                  | 36                                  | 40                                  | 46                                  | 36                                  |
| -------------------------------------------------- | ----------------------------------- | ----------------------------------- | ----------------------------------- | ----------------------------------- | ----------------------------------- | ----------------------------------- | ----------------------------------- | ----------------------------------- | ----------------------------------- | ----------------------------------- | ----------------------------------- | ----------------------------------- | ----------------------------------- |
| Джерело: Дані метеостанції №52576 (КНР, 1991-2020) |                                     |                                     |                                     |                                     |                                     |                                     |                                     |                                     |                                     |                                     |                                     |                                     |                                     |

title: Алашань – Правий стяг

wikitext:
{{універсальна картка}}
'''Алашань – Правий стяг''' ({{lang-zh2|阿拉善右旗|Ālāshàn Yòuqí}}) — один із [[повіт (КНР)|повітів КНР]] у складі префектури [[Алашань (аймак)|Алашань]], [[Внутрішня Монголія]]. Адміністративний центр — містечко [[Бадан-Джаран (селище)|Бадан-Джаран]].

== Географія ==
Алашань – Правий стяг лежить в [[Алашань (пустеля)|однойменній пустелі]] на північ від [[коридор Хесі|коридору Хесі]]; на півдні переходить у гірські пасма [[Хелішань]], [[Бейдашань]] і [[Луншоушань]]<ref name="irm">[https://www.chinamaps.org/china/provincemaps/inner-mongolia-map.html Карта рельєфу провінції Внутрішня Монголія]</ref>.

=== Клімат ===
Хошун знаходиться у зоні, котра характеризується [[аридний клімат|кліматом пустель помірного поясу]]. Найтепліший місяць — [[липень]] із середньою температурою 24,9 °C. Найхолодніший місяць — [[січень]], із середньою температурою -7,8 °С.<ref>[https://experience.arcgis.com/template/e724038fda394e9d9b7921f10fd1aa55 Клімат хошуну Алашань – Правий стяг]</ref>

{{Клімат міста
|Місто_род=хошуну Алашань – Правий стяг
|Джерело=[https://experience.arcgis.com/template/e724038fda394e9d9b7921f10fd1aa55 Дані метеостанції №52576 (КНР, 1991-2020)]
| Рік_сер_макс=16
| Січ_сер_макс=-1.2
| Лют_сер_макс=3.6
| Бер_сер_макс=10.5
| Кві_сер_макс=18.2
| Тра_сер_макс=24.1
| Чер_сер_макс=29
| Лип_сер_макс=31
| Сер_сер_макс=29.1
| Вер_сер_макс=23.3
| Жов_сер_макс=16
| Лис_сер_макс=7.6
| Гру_сер_макс=-0.4
| Рік_сер=9.5
| Січ_сер=-7.8
| Лют_сер=-3.2
| Бер_сер=3.8
| Кві_сер=11.5
| Тра_сер=17.6
| Чер_сер=22.9
| Лип_сер=24.9
| Сер_сер=23
| Вер_сер=17.3
| Жов_сер=9.4
| Лис_сер=0.9
| Гру_сер=-6.1
| Рік_сер_мін=3.5
| Січ_сер_мін=-13.7
| Лют_сер_мін=-9.4
| Бер_сер_мін=-2.4
| Кві_сер_мін=4.9
| Тра_сер_мін=10.8
| Чер_сер_мін=16.5
| Лип_сер_мін=19
| Сер_сер_мін=17.4
| Вер_сер_мін=11.7
| Жов_сер_мін=3.4
| Лис_сер_мін=-4.9
| Гру_сер_мін=-11.7
| Рік_сер_опади=121.9
| Січ_сер_опади=1
| Лют_сер_опади=0.4
| Бер_сер_опади=2.1
| Кві_сер_опади=5
| Тра_сер_опади=10.2
| Чер_сер_опади=17.6
| Лип_сер_опади=31.6
| Сер_сер_опади=23.4
| Вер_сер_опади=22.5
| Жов_сер_опади=6.2
| Лис_сер_опади=1.1
| Гру_сер_опади=0.8
| Рік_вол=36
| Січ_вол=46
| Лют_вол=36
| Бер_вол=29
| Кві_вол=25
| Тра_вол=25
| Чер_вол=30
| Лип_вол=37
| Сер_вол=40
| Вер_вол=41
| Жов_вол=36
| Лис_вол=40
| Гру_вол=46
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.citypopulation.de/en/china/neimenggu/admin/%C4%81l%C4%81shàn_yòuqí/152922__%C4%81l%C4%81shàn_yòuqí/ citypopulation.de] {{ref-en}}

{{China-geo-stub}}
{{Адміністративний устрій Внутрішньої Монголії}}
[[Категорія:Повіти Внутрішньої Монголії]]
[[Категорія:Алашань (аймак)]]

Офіційна назва: кит. 阿拉善右旗 · монг. ᠠᠯᠠᠱᠠ ᠪᠠᠷᠠᠭᠤᠨ ᠬᠣᠰᠢᠭᠤ

Країна: КНР

Адміністративна одиниця: Алашань

Адміністративно-територіально поділяється на: Бадан-Джаранd, Yabraid, Altan Obo Townd, Mandal Sumd, Altan Qog Sumd, Tangsag Bulag Sumd, Bayan Gol Sumd


text:
# Філіппсбург
Філіппсбург (нім. Philippsburg нім. вимова: [ˈfɪlɪpsˌbʊʁk] ( прослухати); до 1623 Уденгайм (Udenheim)) — громада в Німеччині, знаходиться в землі Баден-Вюртемберг. Підпорядковується адміністративному округу Карлсруе. Входить до складу району Карлсруе.
Площа — 50,56 км2. Населення становить 13 723 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Філіппсбург

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Філіппсбург
| місцева_назва       = Philippsburg
| тип_НП              = громада
| зображення          = Philippsburg_Bf.jpg
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = Wappen Philippsburg.svg
| прапор              =
| карта               = Philippsburg im Landkreis Karlsruhe.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Філіппсбург на карті району
| земля               = [[Баден-Вюртемберг]]
| округ               = [[Карлсруе (округ)|Карлсруе]]
| район               = [[Карлсруе (район)|Карлсруе]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 100
| площа               = 50.56
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-BW||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-BW||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-BW|08215066}}
| latd=49 | latm=14| lats=0
| longd=08| longm=27| longs=0
| поштовий_код        = 76661
| телефонний_код      = 07256
| стат_код            = 08215066
| авто_номер          = KA
| вебсайт             = [http://www.philippsburg.de/ www.philippsburg.de]
}}
'''Філіппсбург''' ({{lang-de|Philippsburg}} {{IPA-de|ˈfɪlɪpsˌbʊʁk|-|De-Philippsburg.ogg}}; до 1623 '''Уденгайм''' (''Udenheim'')) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], знаходиться в [[Землі Німеччини|землі]] [[Баден-Вюртемберг]]. Підпорядковується [[Округ (Німеччина)|адміністративному округу]] [[Карлсруе (округ)|Карлсруе]]. Входить до складу району [[Карлсруе (район)|Карлсруе]].

Площа — 50,56 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-BW|08215066}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-BW||дата}}).

== Галерея ==
<gallery>Файл:Udenheim-Philippsburg 1590 2.jpg|
Файл:Kirchplatz Philippsburg.JPG|
Файл:140817 Philippsburg-01.jpg|
Файл:KKP Bauernhof.jpg|
Файл:AKW Philippsburg.JPG|
Файл:Philippsburger Altrhein.JPG|
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat|Philippsburg}}
* [http://www.philippsburg.de/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180828045556/https://philippsburg.de/ |date=28 серпня 2018 }} {{ref-de}}

{{Район Карлсруе}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4045772-2|LCCN=n/84/223671|VIAF=143123752}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Баден-Вюртембергу]]

title: — громада —

— громада —: Вид Філіппсбург

title: Координати: 49°14′0″ пн. ш. 08°27′0″ сх. д. / 49.23333° пн. ш. 8.45000° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Баден-Вюртемберг

Округ: Карлсруе

Район: Карлсруе

Населення (31 грудня 2020)

Філіппсбург на карті району

ФіліппсбургРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Президент Пакистану
Президент Пакистану (урду صدر مملکت) — глава держави Пакистан. Посада запроваджена у 1956 р. після проголошення Пакистану республікою. Згідно з конституцією президент обирається колегією вибірників строком на п'ять років. У колегію вибірників входять депутати Національної асамблеї, члени Сенату, а також парламентів чотирьох провінцій. Президент може бути переобраний, але не більше ніж двічі поспіль. Проти президента може бути задіяна процедура імпічменту з подальшою його відставкою, в разі якщо за це проголосує дві третини парламенту.
Посада президента Пакистану традиційно є лише номінальною, реальна влада знаходиться в руках прем'єр-міністра. Поточна конституція дає президенту право розпускати Національну асамблею, призначаючи нові вибори, і право відправляти у відставку прем'єр-міністра, хоча на ці рішення може бути накладено вето Верховного суду. Президент також очолює Раду національної безпеки і є головнокомандувачем збройних сил країни.
Час від часу в історії незалежного Пакистану більшість влади переходила від президента до прем'єр-міністра і навпаки. Так, наприклад, повновладними диктаторами були президенти Аюб Хан, Зія уль Хак, Первез Мушараф.
У квітні 2010 року президент Пакистану Асіф Алі Зардарі підписав поправки до конституції, що обмежують його повноваження. Відповідно до підписаних президентом поправками до основного закону країни, глава держави позбудеться можливості звільняти прем'єр-міністра, призначати глав військового командування, самовільно розпускати парламент і вводити режим надзвичайного стану.

## Перелік президентів Пакистану
| Фото | Ім'я                  | Роки життя | Початок повноважень | Кінець повноважень |
| ---- | --------------------- | ---------- | ------------------- | ------------------ |
|      | Іскандер Мірза        | 1899–1969  | 1956                | 1958               |
|      | Аюб Хан               | 1907–1974  | 1958                | 1969               |
|      | Ях'я Хан              | 1917–1980  | 1969                | 1971               |
|      | Зульфікар Алі Бхутто  | 1928 —1979 | 1971                | 1973               |
|      | Фейзал Чоудхурі       | 1904–1982  | 1973                | 1978               |
|      | Мохаммад Зія-уль-Хак  | 1924—1988  | 1978                | 1988               |
|      | Гулам Ісхак Хан       | 1915–2006  | 1988                | 1993               |
|      | Васім Саджад т.в.о.   | нар. 1941  | 1993                | 1993               |
|      | Фарук Легарі          | 1940–2010  | 1993                | 1997               |
|      | Васім Саджад т.в.о.   | нар. 1941  | 1997                | 1998               |
|      | Рафік Тарар           | 1929–2022  | 1998                | 2001               |
|      | Первез Мушарраф       | 1943—2023  | 2001                | 2008               |
|      | Мухаммад Сумро т.в.о. | нар. 1950  | 2008                | 2008               |
|      | Асіф Алі Зардарі      | нар. 1955  | 2008                | 2013               |
|      | Мамнун Хусейн         | 1941–2021  | 2013                | 2018               |
|      | Аріф Алві             | нар. 1949  | 2018                | 2023               |
|      | Асіф Алі Зардарі      | нар. 1955  | 2023                |                    |

title: Президент Пакистану

wikitext:
[[Файл:Flag of the President of Pakistan.svg|thumb|Штандарт Президента Пакистану]]

'''Президент Пакистану''' ({{lang-ur|صدر مملکت}}) — [[глава держави]] [[Пакистан]]<ref name="WF"/><ref name="WL"/>. Посада запроваджена у 1956 р. після проголошення Пакистану республікою. Згідно з [[Конституція Пакистану|конституцією]] президент обирається колегією вибірників строком на п'ять років. У колегію вибірників входять депутати [[Національна асамблея Пакистану|Національної асамблеї]], члени [[Сенат Пакистану|Сенату]], а також парламентів чотирьох провінцій. Президент може бути переобраний, але не більше ніж двічі поспіль. Проти президента може бути задіяна процедура [[імпічмент]]у з подальшою його відставкою, в разі якщо за це проголосує дві третини парламенту.

Посада президента Пакистану традиційно є лише номінальною, реальна влада знаходиться в руках [[Прем'єр-міністр Пакистану|прем'єр-міністра]]. Поточна конституція дає президенту право розпускати Національну асамблею, призначаючи нові вибори, і право відправляти у відставку прем'єр-міністра, хоча на ці рішення може бути накладено вето [[Верховний суд Пакистану|Верховного суду]]. Президент також очолює Раду національної безпеки і є головнокомандувачем збройних сил країни.

Час від часу в історії незалежного Пакистану більшість влади переходила від президента до прем'єр-міністра і навпаки. Так, наприклад, повновладними диктаторами були президенти Аюб Хан, Зія уль Хак, Первез Мушараф.

У квітні [[2010]] року президент Пакистану [[Асіф Алі Зардарі]] підписав поправки до конституції, що обмежують його повноваження. Відповідно до підписаних президентом поправками до основного закону країни, глава держави позбудеться можливості звільняти прем'єр-міністра, призначати глав військового командування, самовільно розпускати парламент і вводити режим [[Надзвичайний стан|надзвичайного стану]].

== Перелік президентів Пакистану ==

{| class="wikitable" style="text-align:center"
! style="width:120px;" |Фото
! Ім'я !! Роки життя !! Початок повноважень !! Кінець повноважень
|-
|[[Файл:Iskander_Mirza.jpg|120px]]
|[[Іскандер Мірза]] ||1899–1969 ||1956 ||1958
|-
| |[[Файл:Muhammed_Ayub_Khan.JPG|120px]]
| [[Аюб Хан]] ||1907–1974 ||1958 ||1969
|-
|
|[[Ях'я Хан]] ||1917–1980 ||1969 ||1971
|-
|[[Файл:Z_A_Bhutto_(President_of_Pakistan).jpg|120px]]
|[[Зульфікар Алі Бхутто]] ||1928 —1979 ||1971 ||1973
|-
|[[Файл:Fazal_E_Ch.jpg|125x125px]]
|[[Фейзал Чоудхурі]] ||1904–1982 ||1973 ||1978
|-
|[[Файл:President Mohammad Zia Ul Haq (cropped).jpg|120px]]
|[[Мохаммад Зія-уль-Хак]] ||1924—1988 ||1978 ||1988
|-
|[[Файл:Ghulam_Ishaq_Khan_(cropped).JPG|120px]]
|[[Гулам Ісхак Хан]] ||1915–2006 ||1988 ||1993
|-
|[[Файл:Wasim Sajjad.png|120px]]
|[[Васім Саджад]]
{{small|''т.в.о.''}} ||{{нар}} 1941 ||1993 ||1993
|-
|[[Файл:Farooq_Leghari_(cropped).jpg|120px]]
|[[Фарук Легарі]] ||1940–2010 ||1993 ||1997
|-
|[[Файл:Wasim Sajjad.png|120px]]
|[[Васім Саджад]]
{{small|''т.в.о.''}} ||{{нар}} 1941 ||1997 ||1998
|-
|[[Файл:Pride_of_Performance_Award_by_President_of_Pakistan_(cropped_head).jpg|120px]]
|[[Рафік Тарар]] ||1929–2022 ||1998 ||2001
|-
|[[Файл:Pervez_Musharraf_2004.jpg|120px]]
|[[Первез Мушарраф]] ||1943—2023 ||2001 ||2008
|-
|[[Файл:Muhammad_Mian_Soomro.jpg|120px]]
|[[Мухаммад Сумро]]
{{small|''т.в.о.''}} ||{{нар}} 1950 ||2008 ||2008
|-
|[[Файл:Asif Ali Zardari - 2009.jpg|120px]]
|[[Асіф Алі Зардарі]] ||{{нар}} 1955 ||2008 ||2013
|-
|[[Файл:President_Mamnoon_Hussain.jpg|120px]]
|[[Мамнун Хусейн]] ||1941–2021 ||2013 ||2018
|-
|[[Файл:President_of_Pakistan_Dr_Arif_Alvi.jpg|120px]]
|[[Аріф Алві]] ||{{нар}} 1949 ||2018 ||2023
|-
|[[Файл:President Asif Ali Zardari 2024.jpg|120px]]
|[[Асіф Алі Зардарі]] ||{{нар}} 1955 ||2023 ||
|}

== Примітки ==
{{reflist|2|refs=
<ref name="WF">{{ref-en}} {{cite web 2 |url = https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/pk.html |title = Pakistan |work = [[The World Factbook]]  |publisher = {{comment|Washington, D.C.|Вашингтон, округ Колумбія}} : [[Центральне розвідувальне управління|Central Intelligence Agency]] |date = 2017 |language = англ. |issn = 1553-8133 |accessdate = 21 лютого 2017 року |ref = The World Factbook }}</ref>
<ref name="WL">{{ref-en}} {{cite web 2 |url =https://www.cia.gov/library/publications/resources/world-leaders-1/PK.html |title = Pakistan |work = Chiefs of State and Cabinet Members of Foreign Governments |publisher = {{comment|Washington, D.C.|Вашингтон, округ Колумбія}} : [[Центральне розвідувальне управління|Central Intelligence Agency]] |date = 2017 |language = англ. |issn = |accessdate = 21 лютого 2017 року |ref = World Leaders}}</ref>
}}

== Література ==
* {{книга |автор = [[Дахно Іван Іванович|Дахно І. І.]] |частина = Пакистан |посилання частина =  |заголовок = Країни світу: енциклопедичний довідник |посилання =  |том   |відповідальний = І. І. Дахно, С. М. Тимофієв |місце = {{К.}} |видавництво = [[Мапа (видавництво)|«МАПА»]] |рік = 2011 |сторінок = 608 |сторінки = |серія = Бібліотека нового українця |тираж = |isbn= 978-966-8804-23-6 |ref = Дахно І. І.}}
* {{книга |автор = Ігнатьєв П. М. |заголовок =  Пакистан: від деколонізації Британської Індії до сьогодення |місце = {{comment|Чрнц.|Чернівці}} |видавництво = «Книги-XXI» |рік = 2014 |сторінок = 352 |тираж = |isbn= |ref = Ігнатьєв П. М.}}

== Посилання ==
* [http://www.president.gov.pk/ Офіційний сайт президента Пакистану.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190907061202/http://president.gov.pk/ |date=7 вересня 2019}}
* {{Cite web 2 |url= http://www.worldstatesmen.org/Pakistan |title= Pakistan |author=  |website= World Statesmen.org  |type=  |date= |accessdate=  |lang= en |showlang = 1  |ref = worldstatesmen}}

{{Пакистан у темах}}
{{Голови країн Азії}}

[[Категорія:Президенти Пакистану| ]]
[[Категорія:Засновані в Пакистані 1956]]


text:
# Лісовий Тимофій Григорович
Тимофій Григорович Лісовий (19 червня 1923, село Слобода, тепер Кагарлицького району Київської області — 20 серпня 2011, місто Київ) — український радянський партійний і державний діяч. Депутат Верховної Ради СРСР 9—11-го скликань і депутат Верховної Ради УРСР 8-го скликання. Член ЦК КПУ в 1966—1971 роках і у 1976—1986 роках. Кандидат у члени ЦК КПУ в 1971—1976 роках. Герой Соціалістичної Праці (22.03.1966).

## Біографія
Народився в селянській родині. У 1940 році закінчив Ржищівський педагогічний технікум Київської області. У 1940—1941 роках — учитель Варовинецької середньої школи села Варовичі Кагановицького району Київської області.
У Червону Армію був призваний 24 липня 1941 року Кагановицьким районним військовим комісаріатом Київської області. У вересні 1941 — квітні 1942 року — курсант Харківського авіаційного технічного училища, евакуйованого у місто Сталінабад Таджицької РСР (тепер — Душанбе), у квітні —жовтні 1942 року — курсант Харківського артилерійського училища протитанкової артилерії, евакуйованого до міста Фергани Узбецької РСР.
Брав участь у німецько-радянській війні. З жовтня 1942 року служив командиром вогневого взводу 58-го винищувального протитанкового артилерійського полку Резерву Верховного Головного Командування Сталінградського фронту (з січня 1943 року — у складі 64-ї армії Донського фронту). 29 січня 1943 року під час наступу біля залізничної станції Басаргіно на південний захід від міста Сталінграда був важко поранений осколком снаряда в кисть правої руки і у праве стегно з ушкодженням кістки. Знаходився на лікуванні в госпіталі № 1682 в місті Саратові. У результаті поранення була пошкоджена нога з обмеженням руху і ампутований вказівний палець правої руки. Після лікування комісією був визнаний непридатним до військової служби і знятий з обліку, інвалід війни 2-ї групи. У травні 1944 року був демобілізований із Червоної армії.
У 1944—1950 роках — директор школи, завідувач ощадної каси, завідувач відділу, секретар виконавчого комітету Кагарлицької районної ради депутатів трудящих Київської області.
Член ВКП(б) з 1946 року.
У 1950—1953 роках — секретар Кагарлицького районного комітету КП(б)У Київської області. У 1953—1962 роках — голова виконавчого комітету Кагарлицької районної ради депутатів трудящих Київської області. У 1962 році — 1-й секретар Кагарлицького районного комітету КПУ. У грудні 1962 — січні 1965 року — секретар партійного комітету Кагарлицького виробничого радгоспно-колгоспного управління Київської області.
У 1965 році заочно закінчив Київський інститут народного господарства.
У січні 1965 — лютому 1970 року — 1-й секретар Кагарлицького районного комітету КПУ Київської області.
Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 березня 1966 року за досягнуті успіхи в розвитку тваринництва, збільшенні виробництва і заготівель м'яса, молока, яєць, шерсті і іншої продукції Лісовому Тимофію Григоровичу присвоєно звання Героя Соціалістичної Праці з врученням ордену Леніна і золотої медалі «Серп і Молот».
У лютому — березні 1970 року працював інспектором в апараті ЦК КПУ.
25 березня 1970 — 16 березня 1972 року — голова виконавчого комітету Хмельницької обласної ради депутатів трудящих.
З березня 1972 року по 4 січня 1985 року — 1-й секретар Хмельницького обласного комітету КПУ.
На XXIII, XXV, XXVI з'їздах Компартії України обирався членом ЦК КПУ (у 1966—1971 і 1976—1986), на XXIV з'їзді — кандидатом у члени ЦК Компартії України (у 1971—1976).
Потім — на пенсії у місті Києві. Помер на 89-му році життя 20 серпня 2011 року. Похований разом з родиною на Байковому кладовищі (ділянка № 49а, 50°24′59.2″ пн. ш. 30°30′5.4″ сх. д. / 50.416444° пн. ш. 30.501500° сх. д.).

## Нагороди та відзнаки
- Герой Соціалістичної Праці (22.03.1966)
- два ордени Леніна (26.02.1958, 22.03.1966)
- три ордени Трудового Червоного Прапора (27.08.1971, 22.12.1977, 17.06.1983)
- орден Жовтневої Революції (18.06.1973)
- орден Вітчизняної війни 1-го ст. (11.03.1985)
- орден Вітчизняної війни 2-го ст. (6.08.1946)
- медалі

title: Лісовий Тимофій Григорович

wikitext:
{{Державний діяч
| українське ім'я    = Тимофій Григорович Лісовий
| портрет            = Лісовий Тимофій Григорович.jpg
| ширина портрета    = 210
| підпис             =
| герб               =
| титул              = Перший секретар Хмельницького обласного комітету КПУ
| періодпочаток      = [[березень]] [[1972]]
| періодкінець       = [[4 січня]] [[1985]]
| попередник         = [[Бубновський Микита Дмитрович]]
| спадкоємець        = [[Дикусаров Володимир Григорович]]
| дата народження    = 19.6.1923
| місце народження   = [[Слобода (Кагарлицький район)|Слобода]]
| дата смерті        = 20.8.2011
| місце смерті       = [[Київ]]
| похований          = [[Байкове кладовище]]
| батько             =
| мати               =
| дружина            =
| діти               =
| звання             =
| битви              = [[німецько-радянська війна]]
| партія             = [[КПРС]]
| освіта             = [[Київський інститут народного господарства]]
| нагороди           = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Медаль Серп і Молот}}
{{!}}-
{{!}} {{Орден Леніна}}{{!!}}{{Орден Леніна}}{{!!}} {{Орден Жовтневої Революції}}{{!!}} {{Орден Вітчизняної війни 2 ступеня}}
{{!}}-
{{!}} {{Орден Трудового Червоного Прапора}}{{!!}}{{Орден Трудового Червоного Прапора}}{{!!}}{{Орден Трудового Червоного Прапора}}{{!!}}{{Орден Вітчизняної війни 1 ступеня}}
{{!)}}
}}
{{Однофамільці|Лісовий (прізвище){{!}}Лісовий}}
'''Тимофій Григорович Лісовий''' ({{ДН|19|06|1923}}, село [[Слобода (Кагарлицький район)|Слобода]], тепер [[Кагарлицький район|Кагарлицького району]] [[Київська область|Київської області]] — {{ДС|20|08|2011}}, місто [[Київ]]) — український радянський партійний і [[державний діяч]]. Депутат [[Верховна Рада СРСР|Верховної Ради СРСР]] 9—11-го скликань і депутат [[Верховна Рада УРСР|Верховної Ради УРСР]] 8-го скликання. Член [[ЦК КПУ]] в 1966—1971 роках і у 1976—1986 роках. Кандидат у члени [[ЦК КПУ]] в 1971—1976 роках. [[Герой Соціалістичної Праці]] (22.03.1966).

== Біографія ==
Народився в [[селяни|селянській]] родині. У 1940 році закінчив Ржищівський педагогічний технікум Київської області. У 1940—1941 роках — учитель Варовинецької середньої школи села Варовичі Кагановицького району Київської області.

У Червону Армію був призваний 24 липня 1941 року Кагановицьким районним військовим комісаріатом Київської області. У вересні 1941 — квітні 1942 року — курсант Харківського авіаційного технічного училища, евакуйованого у місто Сталінабад Таджицької РСР (тепер — Душанбе), у квітні —жовтні 1942 року — курсант Харківського артилерійського училища протитанкової артилерії, евакуйованого до міста Фергани Узбецької РСР.

Брав участь у [[німецько-радянська війна|німецько-радянській війні]]. З жовтня 1942 року служив командиром вогневого взводу 58-го винищувального протитанкового артилерійського полку Резерву Верховного Головного Командування Сталінградського фронту (з січня 1943 року — у складі 64-ї армії Донського фронту). 29 січня 1943 року під час наступу біля залізничної станції Басаргіно на південний захід від міста Сталінграда був важко поранений осколком снаряда в кисть правої руки і у праве стегно з ушкодженням кістки. Знаходився на лікуванні в госпіталі № 1682 в місті Саратові. У результаті поранення була пошкоджена нога з обмеженням руху і ампутований вказівний палець правої руки. Після лікування комісією був визнаний непридатним до військової служби і знятий з обліку, інвалід війни 2-ї групи. У травні 1944 року був демобілізований із Червоної армії.

У 1944—1950 роках — директор школи, завідувач ощадної каси, завідувач відділу, секретар виконавчого комітету Кагарлицької районної ради депутатів трудящих Київської області.

Член [[ВКП(б)]] з [[1946]] року.

У 1950—1953 роках — секретар Кагарлицького районного комітету КП(б)У Київської області. У 1953—1962 роках — голова виконавчого комітету Кагарлицької районної ради депутатів трудящих Київської області. У 1962 році — 1-й секретар Кагарлицького районного комітету КПУ. У грудні 1962 — січні 1965 року — секретар партійного комітету Кагарлицького виробничого радгоспно-колгоспного управління Київської області.

У [[1965]] році заочно закінчив [[Київський інститут народного господарства]].

У січні 1965 — лютому 1970 року — 1-й секретар Кагарлицького районного комітету КПУ Київської області.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 березня 1966 року за досягнуті успіхи в розвитку тваринництва, збільшенні виробництва і заготівель м'яса, молока, яєць, шерсті і іншої продукції Лісовому Тимофію Григоровичу присвоєно звання Героя Соціалістичної Праці з врученням ордену Леніна і золотої медалі «Серп і Молот».

У лютому — березні [[1970]] року працював інспектором в апараті ЦК КПУ.

[[Файл:Могила Тимофія Лісового.JPG|міні|праворуч|220пкс|Могила Тимофія Лісового]]

25 березня [[1970]] — 16 березня [[1972]] року — голова виконавчого комітету Хмельницької обласної ради депутатів трудящих.

З березня [[1972]] року по [[4 січня]] [[1985]] року — 1-й секретар Хмельницького обласного комітету КПУ.

На XXIII, XXV, XXVI з'їздах Компартії України обирався членом ЦК КПУ (у 1966—1971 і 1976—1986), на XXIV з'їзді — кандидатом у члени ЦК Компартії України (у 1971—1976).

Потім — на пенсії у місті Києві. Помер на 89-му році життя 20 серпня 2011 року. Похований разом з родиною на [[Байкове кладовище|Байковому кладовищі]] (ділянка № 49а, {{Координати|50|24|59.2|N|30|30|5.4|E|scale:3000}}).

== Нагороди та відзнаки ==
* [[Герой Соціалістичної Праці]] (22.03.1966)
* два [[орден Леніна|ордени Леніна]] (26.02.1958, 22.03.1966)
* три [[орден Трудового Червоного Прапора|ордени Трудового Червоного Прапора]] (27.08.1971, 22.12.1977, 17.06.1983)
* [[орден Жовтневої Революції]] (18.06.1973)
* [[орден Вітчизняної війни]] 1-го ст. (11.03.1985)
* [[орден Вітчизняної війни]] 2-го ст. (6.08.1946)
* медалі

== Джерела ==
* {{УРЕ}}
* {{ref-ru}} [http://www.warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=23637 Лисовой Тимофей Григорьевич] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180224112855/http://www.warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=23637 |date=24 лютого 2018 }}
{{Герої Соціалістичної Праці}}
{{Керівники Хмельницької області}}
[[Категорія:Уродженці Слободи (Кагарлицький район)]]
[[Категорія:Випускники Київського національного економічного університету]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни з СРСР]]
[[Категорія:Інваліди Другої світової війни]]
[[Категорія:Голови Хмельницького облвиконкому]]
[[Категорія:Персоналії:Кагарлик]]
[[Категорія:Перші секретарі Хмельницького обласного комітету КПУ]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 9-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 10-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 11-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради УРСР 8-го скликання]]
[[Категорія:Поховані на Байковому кладовищі]]

title: березень 1972 — 4 січня 1985

Попередник: Бубновський Микита Дмитрович

Спадкоємець: Дикусаров Володимир Григорович

Народження: 19 червня 1923 · Слобода

Смерть: 20 серпня 2011 (88 років) · Київ

Поховання: Байкове кладовище

Країна: СРСР · Україна

Партія: КПРС

Нагороди: Герой Соціалістичної Праці · Орден Леніна · Орден Леніна · Орден Жовтневої Революції · Орден Вітчизняної війни II ступеня · Орден Трудового Червоного Прапора · Орден Трудового Червоного Прапора · Орден Трудового Червоного Прапора · Орден Вітчизняної війни I ступеня

title: Партія: