text:
# Ужиткове мистецтво
Прикладне мистецтво або ужиткове мистецтво — один із видів художньої діяльності, твори якого поєднують естетичні та практичні якості. Межа між ремеслом і мистецтвом (а отже, і між митцем і майстром) є розмитою, про що свідчать терміни «художнє ремесло» або «ужиткове мистецтво» (тобто, прикладне мистецтво). Декоративне означає «прикрашати», а ужиткове — означає, що речі мають практичний вжиток, а не лише є предметом естетичної насолоди. Митцем може бути кожен, незалежно від ступеня професіоналізму в тому чи іншому мистецтві.
Головне завдання прикладного мистецтва — зробити гарним речове середовище людини, її побут. Краса творів прикладного мистецтва досягається завдяки декоративності. Декоративність є єдиним можливим засобом вираження змісту та художньої образності. Поділ прикладного мистецтва на жанри здійснюється за призначенням предмета — меблі, одяг, посуд тощо, за технікою виконання — різьблення, ткацтво, розпис, за матеріалом — дерево, кераміка, текстиль, камінь, лоза, тобто використання природних матеріалів; метали та їх сплави, пластмаси, скло, порцеляна, папір та ін., тобто використання штучних, винайдених людиною матеріалів.

## Кераміка
Глина або суміші глини з додатками — давній матеріал прикладного мистецтва. Після надання потрібної форми і опалювання набуває довготривалості, іменується керамікою. Кераміка та черепки керамічних виробів слугують головним матеріалом вивчення археології поряд з іншими (Трипільська культура в Україні, давньогрецька та ін.)
З'явились свої різновиди кераміки за якістю, довготривалістю та використаними сумішами:
- Кераміка
- ТеракотаДокладніше: Теракота
- Кахлі Докладніше: Кахлі
- МайолікаДокладніше: Майоліка
- ФаянсДокладніше: Фаянс
- ПорцелянаДокладніше: Порцеляна
- Металокераміка та ін.

Дешевизна сировини та здатність витримувати агресивне середовище без істотних змін матеріалу зробили кераміку широко вживаним матеріалом для виготовлення як посуду, так і деталей космічних кораблів тощо.
- Простонародна кераміка античного Риму з розкопів
- Інки. Антропоморфна кераміка.
- Чорна кераміка інків.
- Кутанійська кераміка, Японія
- Бідзенівська кераміка, Японія
- Новітня ваза з кераміки, Кальтаджироне, Сицилія, ручний розпис.

## Давньогрецькі керамічні вироби
- Стародавня Греція. Аскос, Лувр
- Актор і ролі сатира, теракота, Танагра, Ермітаж.
- Вазописець Нікосфен. Протокоринфський кілікс, Лувр.

## Кахлі
- Великий Новгород. Кахля з левом, з Ніколо-Вяжищського монастиря
- Великий Новгород. Кахля з однорогом, з Ніколо-Вяжищського монастиря
- Кахля з птахом, Кирило-Белозерськ
- Великий Новгород, кахля з Ніколо-Вяжищського монастиря
- Зразок кахлі

## Фаянс
- Кераміка Кастеллі (Італія). Аптечний посуд, майстерня Ораціо Помпеї, середина XVI ст. Художній музей Волтерс, США.
- Фаянс Франції, Люневіль і Сен Клемен.
- Портрет Якоба Бема (Böhm), розпис Альберта Анкера, XIX ст.
- Ваза, 1883, стиль необароко.
- Посуд для їдальні пролетаріату у СРСР, фаянс, Общепит.

## Кераміка Дерути
- Дерута. Таріль з жіночим проілем, початок XVI ст., Художній музей Волтерс, США.
- Майстерня Джакомо Манчіні. Уламок кахлі з трьома граціями
- Джованні Мецці. Кахля з алегорією смерті, датована 1794 р.
- Кераміка Дерути. Таріль з зображенням  каяття св. Єроніма

## Майоліка, керамічний центр Губбіо
- Кераміка Губбіо. Майстерня Джорджо Андреолі. Таріль з Амуром, Художній музей Волтерс, США.
- Кераміка Губбіо. Таріль з зображенням сарацина, бл. 1525-1528 рр., Національна галерея мистецтва, Вашингтон
- Кераміка Губбіо. Кахля зі сценою Стігматів св. Франциска Ассізького.  Художній музей Волтерс, США.
- Кераміка Губбіо. Таріль з гербом кардинала Джокко дель Монте Сан Савіно,  Художній музей Волтерс, США.
- Кераміка Губбіо. Таріль з гербом і зображенням сфінкса, до 1550 року. Художній музей Волтерс, США.

## Італійська порцеляна рококо
- «Юдиф та Олоферн», послідовник Агостіно Корначіні, до 1750 р.

## Німецькі глеки з бородачами
- Кулястий глек із бородачем і рослинним візерунком, до 1550 р. Музей Вікторії й Альберта, Лондон.
- Глеки з бородчами, знахідки в Алкмарі.
- Сучасний глек із бородачем, 240 см заввишки, місто Фрехен, Німеччина

## Вироби з дерева
Дерево — теж давній декоративно-ужитковий матеріал, який слугував для виготовлення посуду, меблів, знаряддя для ловів, полювання тощо. Використання стовбурів дерев слугує для виготовлення осель і віднесено до архітектури.
- Дерев'яна ложка з Гуцульщини,Україна
- Кіжи,Росія, церква Покрова Богородиці
- Традиційна шафа тансу для кімоно і дрібних речей, Японія

## Меблі і різьблене дерево
- Сільські меблі
- Золочена скриня (кассоне) з Флоренції і сценою «Баталія при Ангіарі», Іспанія, Мадрид.
- Ганс Еворт, «Портрет невідомого», різьблена рама доби маньєризму, XVI ст., Музей Польді-Пеццолі
- Стокгольм. Інтер'єр доби рококо
- Бюро. Палац Петра III в передмісті Петербурга Оранієнбаумі.
- комод роботи Метью Кріяра, розпис — Мартін Верніс, 1742 р.
- Зразки історичних меблів з дерева.
- Луї Мажорель. Настінна шафа-кабінет, кінець XIX ст. Художній музей Волтерс, Балтимор, Меріленд, США

## Ліплений декор і декор за шаблонами
- Ліплений декор, замковий театр, бароко,  Угерчіце, Чехія (Архітектура Чехії)
- Поморянський замок. Львівська область, залишки ліпленого декору у інтер'єрі. Маньєризм
- Поморянський замок. Львівська область, портал.
- Вороновицький музей історії авіації та космонавтики України. Вінницька область. Ліплений декор бічного павільйону з гірляндами
- Вороновицький музей історії авіації та космонавтики України. Вінницька область. Ліплений декор овальної зали, пізній класицизм.

## Лозоплетіння
- Кошик звичайний
- Кошик для повітряної кулі
- Крамничка кошиків, Франкфурт, Німеччина.

## Текстиль
- Жіночий одяг селянок Буковини, XIX ст.
- Українка-дівчина в вишиванці, листівка, 1916
- Художниця Луїза Голландіна. Софія Пфальцька в маскарадному вбранні американської індиянки, бл. 1644
- Японія, весільне вбрання.Наречений у парадному вбранні — чорний халат і куртка, а також строкаті хакама

## Мереживо
- Худ. Ніколас Гіллард. Волтер Релі
- Марчелло Бачареллі. Барбара Санґушкова.Мереживо на голові, шиї, рукавах. 1757 рік
- Художник Рубенс з дружиною Ізабелою Брант. Фламандське мереживо 17 століття на обох. 1610 рік
- Ван Дейк. Мереживо поверх лицарських обладунків принців, 1637 рік

## Килими, арраси, гобелени
- Килим із Західної Анатолії, XVI ст., Музей мистецтв Сент Луїса, США
- Азербайджан. Килим з драконами, не пізніше XVIII ст.
- Перський килим
- Килим з Анатолії, не пізніше початку XVI ст.
- Пазирикський килим. Найстаріший з нині існуючих килимів з Пазирикського кургану, Ермітаж, Петербург.
- серія «Дама з однорогом», центр аррасу (Музей Клюні, Париж.)
- Килим XVIII століття, Конья, Османська імперія.
- Середньовічний килим з Швейцарії, Берлін.
- Візантійський шовковий килим, XI ст., Бамберг, Німеччина
- Аррас з серії Анжерський апокаліпсис
- Старовинний килим курдів, Анатолія.
- Картон, Пітер Кук ван Альст. «Історія апостола Павла. Спалення книг в Ефесі» (центр гобелена), Музей витончених мистецтв (Бостон)

## Металеві вироби і сплави
- Саксофон
- Монета 10 гривень з зображенням гетьмана П. С. Орлика
- Ритуальна чаша, Китай

## Ювелірні вироби з коштовних матеріалів
- За малюнком Бернардо Строцці. Таріль зі сценами життя Клеопатри, срібло, Музей Гетті, США.
- Троянда з золота
- Сільничка Франциска I, Відень, Австрія.

- Келих з рогу на картині Габріеля Метсю «Сніданок»
- Келих «Купальня Діани», 1705. Зелені склепіння, Дрезден.
- Подвійний келих. Збройна палата, Москва.
- Готландський лев, майстерні Амстердама. XVII ст. Збройна палата, Москва.
- Келих з наутілусом, Невідомий з Нідерландів XVI ст., Волтерс арт музей, Балтимор.
- Келих з морським конем, майстерні Німеччини. Музей мистецтв округу Лос-Анжелес, Каліфорнія
- Ганс Келлнер, Нюрнберг, бл. 1600. Келих «Виноградне гроно і Вакх», Волтерс арт музей, Балтимор.

## Порцеляна
- Таріль, династія Юань. XIV ст. Галерея мистецтв Фрір, Вашингтон.
- Порцеляна Китаю династії Північна Цинь, селадон X ст., музей Гіме, Париж.
- Порцеляна Китаю династії Канхі( 1662-1722), Бристоль, музей
- Волокитинська порцелянова мануфактура. Посуд для чаювання.
- Корецька порцеляна, Україна

## Рами для дзеркал і картин
- Рама ікони «Св. Димитрій», XIV ст. Візантія, Лувр, Париж.
- Рама з елементами архітектури пізньої готики
- Анонім «Благовіщення», 1500, рама доби Відродження
- Рама для фотокартки в стилі сецесія (модерн)

## Вироби з бронзи
- Шолом з Корінфу, бронза
- Морська тварина,бронза,  Музей Бойманс ван Бенінген
- Викрадення Прозерпіни. дрібна пластика
- Бронзова люстра

## Металеві декоративні ґрати
- Золочені ґрати палацу в Нансі, Лотарингія, Франція
- Дизайнер Даніель Маро. «Металеві ворота»
- Царське Село, Росія. Ворота в дворик.
- Дизайнер Гектор Гімар. Декоративні ґрати

## Скляні пляшки
- Скляні пляшки Франції
- Скляна пляшка
- Венеційська скляна пляшка із золоченим орнаментом, XVIII ст.
- Фредерік Джад Вог. «Нове використання ромових пляшок», 1922, прив. збірка.

## Скло, кришталь, смальта
- Богоматір Оранта (мозаїчний з використанням смальти образ з собору Київської Софії, Україна.
- Кришталева ваза
- Кришталь баккара

## Вітражі
- Персія, вітраж з каліграфічним арабським написом
- Геральдичний вітраж, Баварія
- Св. Домінік перед Мадонною

## Мозаїки
- Мозаїка з Уруку, Месопотамія.3 тисячоліття до н.е.
- Олінтос, Беллерофонт та химера, антична мозаїка
- Маска з шматочків нефриту, Британський музей
- Алегорія Поезії, картон Рафаеля Санті

## Китайські витвори з виробного каміння
- Прикраса, створена із жадеїту, династія Цинь (1115-1234 н.э.), Шанхайский музей
- Ваза, рожевий кварц, 1736 - 1795 рр.
- Плакетки з тваринами

## Пластмаси. Алюміній. Мідь
- Жалюзі і будівельні матеріали
- Радіоприймач зразка 1920 року з пластмаси.
- Перший персональний комп'ютер Macintosh 128K. (1984)
- Ноутбуки

## Керамічні пляшки давнини і сучасності
- Перська керамічна пляшка з рослинним декором, (Лувр, Париж)
- Керамічна пляшка XIX ст. Зельтерська мінеральна вода.
- Фаянсова пляшка паломника святими місцями, XVII ст., виробництво міста Дерута, Італія.  Художній музей Сан Пауло, Бразилія.
- Перська керамічна пляшка з закоханою парою, XVII ст., Гонолулу
- Керамічна пляшка, вино Сапераві, 2005, Грузія.

## Музеї ужиткового мистецтва
Декоративно-ужиткове мистецтво — давно предмет колекціонування. Європейський потяг до всього престижного чи виняткового сприяв появі монографічних чи змішаних колекцій меблів, порцеляни, мережива, виробів зі скла, мозаїк, тощо. Виникли й музеї, що спеціалізуються лише на витворах декоративно-ужиткового мистецтва:
- Музей декоративного мистецтва, Париж,
- Музей Вікторії й Альберта, Лондон
- Регіональний музей кераміки (Дерута), Італія
- Музей етнографії і художнього промислу АН України, Львів
- Національний музей українського народного декоративного мистецтва, Київ
- Національний музей народної архітектури та побуту України, Київ.
- Музей декоративно-ужиткового мистецтва, Відень,
- Всеросійський музей декоративно-ужиткового мистецтва, Москва тощо.
- Музей тканих виробів, м. Козелець, Чернігівська обл., в приміщенні Воскресенської церкви 1866 р. (Україна).
- Музей порцеляни, Флоренція
- Музей килимів (Стамбул)
- Музей мозаїк Зеугми, Туреччина

## Навчальні заклади
- Київський державний інститут декоративно-прикладного мистецтва і дизайну імені Михайла Бойчука
- Львівський державний коледж декоративного і ужиткового мистецтва імені Івана Труша

title: Ужиткове мистецтво

wikitext:
{{unibox}}[[Файл:Leone leoni, medaglie di andrea doria, 1541, 02.JPG  |міні|праворуч|200пкс|Медальєр [[Леоне Леоні]] (1509-1590) «Адмірал Андреа Доріа», аверс та реверс у рамі з військовою арматурою, [[1541]],  Вілла Прінчіпе, [[Генуя]], [[Італія]]]]
'''Прикладне мистецтво'''<ref>Мистецтво прикладне // [[Сотська Галина Іванівна|Сотська Г.]], Шмельова Т. [https://lib.iitta.gov.ua/id/eprint/709237/1/%D0%A1%D0%BB%D0%BE%D0%B2%D0%BD%D0%B8%D0%BA%20%D1%85%D1%83%D0%B4%D0%BE%D0%B6%D0%BD%D1%96%D0%B9.pdf Словник мистецьких термінів]. — [[Херсон]]: Видавництво «Стар», 2016. — 52 с.</ref> або '''ужиткове мистецтво'''<ref>Прикладне мистецтво // [http://library.ippro.com.ua/attachments/article/195/%D0%9E%D0%91%D0%A0%D0%90%D0%97%D0%9E%D0%A2%D0%92%D0%9E%D0%A0%D0%A7%D0%9E%D0%93%D0%9E%20d.pdf Тлумачний словник найбільш вживаних термінів з образотворчого мистецтва для учнів загальноосвітніх шкіл] / Укладач Щербенко С.К. — [[Черкаси]]: [[Черкаський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних працівників|ОІПОПП]]. — 2010. — 56 с. — С. 43.</ref> — один із видів художньої діяльності, твори якого поєднують естетичні та практичні якості. Межа між [[ремесло]]м і [[мистецтво]]м (а отже, і між митцем і майстром) є розмитою, про що свідчать терміни «[[Мистецтво та ремесла|художнє ремесло]]» або «ужиткове мистецтво» (тобто, прикладне мистецтво). Декоративне означає «прикрашати», а ужиткове — означає, що речі мають практичний [[вжиток]], а не лише є предметом [[естетика|естетичної насолоди]]. Митцем може бути кожен, незалежно від ступеня професіоналізму в тому чи іншому мистецтві.

Головне завдання прикладного мистецтва — зробити гарним речове середовище людини, її побут. Краса творів прикладного мистецтва досягається завдяки декоративності. Декоративність є єдиним можливим засобом вираження змісту та художньої образності. Поділ прикладного мистецтва на жанри здійснюється за призначенням предмета — [[меблі]], одяг, посуд тощо, за технікою виконання — [[різьблення]], [[ткацтво]], [[Художній розпис|розпис]], за матеріалом — [[дерево]], [[кераміка]], [[текстиль]], [[камінь]], [[лоза]], тобто використання природних матеріалів; метали та їх [[сплав]]и, [[пластмаса|пластмаси]], [[скло]], [[порцеляна]], [[папір]] та ін., тобто використання штучних, винайдених людиною матеріалів.

== Кераміка ==
{{main|Чорнодимлена кераміка}}
[[Файл:Gray pottery from Havarechchyna.jpg|міні|праворуч|250пкс|Чорнодимлена Кераміка, Гавареччина, Львівська область.]]
[[Файл:Dionysos satyrs Cdm Paris 575.jpg|міні|праворуч|250пкс|[[Вазописець Брига]]. Діоніс і Сатири, тондо кілікса, бл. 480 до нашої ери. Париж, Кабінет медалей.]]
[[Глина]] або суміші глини з додатками — давній матеріал прикладного мистецтва. Після надання потрібної форми і опалювання набуває довготривалості, іменується керамікою. Кераміка та черепки керамічних виробів слугують головним матеріалом вивчення [[археологія|археології]] поряд з іншими ([[Трипільська культура]] в Україні, [[давньогрецька культура|давньогрецька]] та ін.)

З'явились свої різновиди кераміки за якістю, довготривалістю та використаними сумішами:
* [[Кераміка]]
* [[Теракота]]{{main|Теракота}}
* [[Кахлі]] {{main|Кахлі}}
* [[Майоліка]]{{main|Майоліка}}
* [[Фаянс]]{{main|Фаянс}}
* [[Порцеляна]]{{Main|Порцеляна}}
* [[Металокераміка]] та ін.

Дешевизна сировини та здатність витримувати агресивне середовище без істотних змін матеріалу зробили кераміку широко вживаним матеріалом для виготовлення як посуду, так і деталей космічних кораблів тощо.
<gallery>
Файл:Ancient Roman clay bowl.jpg|Простонародна кераміка античного Риму з розкопів
Файл:Inca Auch 2.jpg|Інки. Антропоморфна кераміка.
Файл:Cántaro Inca Provincial.jpg|Чорна кераміка інків.
Файл:WLA brooklynmuseum KoKutani Dish 17th century.jpg|[[Кутанійська кераміка]], Японія
Файл:Imbe Bizen Okayama pref Japan15n.jpg|[[Бідзенівська кераміка]], [[Японія]]
Файл:Ceramic Art Pottery Agatino Caruso Caltagirone 1.JPG|Новітня ваза з кераміки, Кальтаджироне, Сицилія, ручний розпис.
</gallery>

== Давньогрецькі керамічні вироби==

<gallery>
Файл:Askos Louvre G447.jpg|Стародавня Греція. Аскос, Лувр
Файл:Terracota of actor of Satyr in Female Dress Hermitage.JPG|Актор і ролі сатира, теракота, Танагра, Ермітаж.
Файл:Altes Museum - Antikensammlung 047.JPG|Вазописець [[Нікосфен]]. [[Протокоринфський кілікс]], Лувр.
</gallery>

== Кахлі ==
{{center|<gallery>
Файл:Israzets 2.jpg|[[Великий Новгород]]. Кахля з левом, з Ніколо-Вяжищського монастиря
Файл:Israzets 3.jpg|[[Великий Новгород]]. Кахля з однорогом, з Ніколо-Вяжищського монастиря
Файл:Izrazets03 (Kirillo-Belozersk).jpg|Кахля з птахом, Кирило-Белозерськ
Файл:Israzets 1.jpg|[[Великий Новгород]], кахля з Ніколо-Вяжищського монастиря
Файл:Izrazets.jpg|Зразок кахлі
</gallery>}}

== Фаянс ==

<gallery>
Файл:Workshop of Orazio Pompei - Spouted Apothecary Jar - Walters 481488.jpg|Кераміка Кастеллі (Італія). Аптечний посуд, майстерня Ораціо Помпеї, середина XVI ст. [[Художній музей Волтерс]], США.
Файл:Faience-luneville-saint-clement.jpg|Фаянс Франції, Люневіль і Сен Клемен.
Файл:Albert Anker - Jakob Böhm.jpg|Портрет Якоба Бема (''Böhm''), розпис Альберта Анкера, XIX ст.
Файл:Vase 1883.jpg|Ваза, [[1883]], стиль [[необароко]].
Файл:345Посуд для їдальні пролетаріата у СРСР, Общепит.jpg|Посуд для їдальні пролетаріату у [[СРСР]], [[фаянс]], Общепит.
</gallery>

== [[Кераміка Дерути]] ==

<gallery>
Файл:Italian - Ewer Basin with Female Bust - Walters 481322.jpg|Дерута. Таріль з жіночим проілем, початок XVI ст., [[Художній музей Волтерс]], [[Сполучені Штати Америки|США]].
Файл:Giacomo Mancini, bottega di, targa con le tre Grazie.jpg|Майстерня Джакомо Манчіні. Уламок кахлі з трьома граціями
Файл:Targa con allegoria della morte, Giovanni Meazzi, 1794.jpg|Джованні Мецці. Кахля з алегорією смерті, датована 1794 р.
Файл:Italian - Plate with Saint Jerome Doing Penance - Walters 481343.jpg|Кераміка Дерути. Таріль з зображенням  каяття св. Єроніма
</gallery>

== Майоліка, керамічний центр Губбіо ==

<gallery>
Файл:Workshop of Giorgio Andreoli - Plate with Cupid Climbing a Tree - Walters 481357.jpg|Кераміка Губбіо. Майстерня Джорджо Андреолі. Таріль з Амуром, [[Художній музей Волтерс]], США.
Файл:Broad-rimmed bowl with shield of arms of the Saracinelli of Orvieto, workshop of Maestro Giorgio Andreoli of Gubbio, c. 1525-1528 - National Gallery of Art, Washington - DSC08634.JPG|Кераміка Губбіо. Таріль з зображенням сарацина, бл. 1525-1528 рр., [[Національна галерея мистецтва]], Вашингтон
Файл:Italian - Plaque with Saint Francis Receiving the Stigmata - Walters 481517.jpg|Кераміка Губбіо. Кахля зі сценою Стігматів св. Франциска Ассізького.  [[Художній музей Волтерс]], США.
Файл:Workshop of Giorgio Andreoli - Bowl with the Arms of Cardinal Ciocchi del Monte San Savino - Walters 481359.jpg|Кераміка Губбіо. Таріль з гербом кардинала Джокко дель Монте Сан Савіно,  [[Художній музей Волтерс]], США.
Файл:Workshop of Giorgio Andreoli - Bowl with Coat of Arms - Walters 481485.jpg|Кераміка Губбіо. Таріль з гербом і зображенням сфінкса, до 1550 року. [[Художній музей Волтерс]], США.
</gallery>

== Італійська порцеляна рококо ==

<gallery>
Файл:Agostino Cornacchini (after) - Judith and Holofernes.jpg|«Юдиф та Олоферн», послідовник Агостіно Корначіні, до [[1750]] р.
</gallery>

== Німецькі глеки з бородачами ==

{{main|Глеки з бородачами}}

<gallery>
Файл:BLW Jug with bearded face.jpg|Кулястий глек із бородачем і рослинним візерунком, до [[1550]] р. [[Музей Вікторії й Альберта]], Лондон.
Файл:Alkmaar8.JPG|Глеки з бородчами, знахідки в Алкмарі.
Файл:Groesster Bartmannskrug Frechen Sternengasse.jpg|Сучасний глек із бородачем, 240 см заввишки, місто [[Фрехен]], Німеччина
</gallery>

== Вироби з дерева ==
Дерево — теж давній декоративно-ужитковий матеріал, який слугував для виготовлення посуду, меблів, знаряддя для ловів, полювання тощо. Використання стовбурів дерев слугує для виготовлення осель і віднесено до [[архітектура|архітектури]].

{{center|<gallery>
Файл:Kosmach Lozhka.jpg|Дерев'яна ложка з Гуцульщини,Україна
Файл:Kizhi.Intercession Church.jpg|Кіжи,Росія, церква Покрова Богородиці
Файл:Sendai Tansu.jpg|Традиційна шафа [[тансу]] для [[кімоно]] і дрібних речей, Японія
Файл:Fest Opischmya 01.jpg
</gallery>}}

== Меблі і різьблене дерево==
{{main|Меблі}}
[[Файл:2252 - Milano - Palazzo Annoni - Cassapanca a sin - Foto Giovanni Dall'Orto 20-May-2007.jpg|міні|праворуч|200пкс|[[Лава (меблі)|Дерев'яна лава]] з високою спинкою і декором в стилі маньєризм, палаццо Анноні, [[Мілан]].]]
[[Файл:BLW Table.jpg|міні|праворуч|200пкс|Стіл доби [[маньєризм]]у. Франція або Бургундія, 1560–1600 рр. [[Музей Вікторії й Альберта]], Лондон. ]]

<gallery>
Файл:Walraversijde32.jpg|Сільські меблі
Файл:Arca de la Batalla de Anghiari (M.A.N. 51936) 01.jpg|Золочена скриня (кассоне) з Флоренції і сценою «Баталія при Ангіарі», Іспанія, Мадрид.
Файл:Hans eworth, ritratto d'uomo (anversa), 1559.JPG|[[Ганс Еворт]], «Портрет невідомого», різьблена рама доби [[маньєризм]]у, XVI ст., [[Музей Польді-Пеццолі]]
Файл:Skogaholms herrgård; interiör.JPG|[[Стокгольм]]. Інтер'єр доби рококо
Файл:Бюро.jpg|Бюро. Палац Петра III в передмісті Петербурга Оранієнбаумі.
Файл:Matthieu Criaerd Commode Painted in Vernis Martin 1742.jpg|комод роботи Метью Кріяра, розпис — Мартін Верніс, [[1742]] р.
Файл:Meyers b11 s0697a.jpg|Зразки історичних меблів з дерева.
Файл:Louis Majorelle - Wall Cabinet - Walters 6587.jpg|Луї Мажорель. Настінна шафа-кабінет, кінець XIX ст. [[Художній музей Волтерс]], [[Балтимор]], Меріленд, [[Сполучені Штати Америки|США]]
</gallery>

==Ліплений декор і декор за шаблонами==
[[Файл:Ян Пфістер. Ліплений декор надгробкової каплиці Адама Єроніма Сенявського, л. 1640 р. Бережани..jpg|міні|праворуч|200пкс|Ян Пфістер. Ліплений декор надгробкової каплиці Адама Єроніма Сенявського, [[маньєризм]], бл. [[1640]] р. [[Бережани]], Україна. Архівне фото.]]

<gallery>
Файл:Castle Uherčice- Theater - Nice Stuck decoration by.JPG|Ліплений декор, замковий театр, [[бароко]],  Угерчіце, Чехія ([[Архітектура Чехії]])
Файл:Поморяни, інтер"єр замку.JPG|Поморянський замок. Львівська область, залишки ліпленого декору у інтер'єрі. [[Маньєризм]]
Файл:Поморянський замок-палац (ракурс 13).JPG|Поморянський замок. Львівська область, портал.
Файл:Voronovytsia Palace of Grokholsky-16.jpg|[[Вороновицький музей історії авіації та космонавтики України]]. Вінницька область. [[Ліплений декор]] бічного павільйону з гірляндами
Файл:Voronovytsia Palace of Grokholsky-26.jpg|[[Вороновицький музей історії авіації та космонавтики України]]. Вінницька область. Ліплений декор овальної зали, пізній [[класицизм]].
</gallery>

== Лозоплетіння ==

{{main|Лозоплетіння}}
{{center|<gallery>
Файл:Knitted basket1.jpg|Кошик звичайний
Файл:Wicker.balloon.basket.bath.arp.jpg|Кошик для повітряної кулі
Файл:Korb1.JPG|Крамничка кошиків, Франкфурт, Німеччина.
</gallery>}}

== Текстиль ==
{{main|Текстиль}}
<gallery>
Файл:Буковина селяни.jpg|Жіночий одяг селянок Буковини, XIX ст.
Файл:Ukrainian-wreath.jpg|Українка-дівчина в вишиванці, листівка, 1916
Файл:Кудовба Володимир.jpg
Файл:Sophie von der Pfalz als Indianerin.jpg|Художниця [[Луїза Голландіна Пфальцька|Луїза Голландіна]]. Софія Пфальцька в маскарадному вбранні американської індиянки, бл. 1644
Файл:Shinto married couple.jpg|Японія, весільне вбрання.Наречений у парадному вбранні — чорний халат і куртка, а також строкаті ''хакама''
</gallery>

== Мереживо ==

{{center|<gallery>
Файл:Sir Walter Raleigh oval portrait by Nicholas Hilliard.jpg|Худ. Ніколас Гіллард. Волтер Релі
Файл:Barbara sangushkivna.jpg|[[Марчелло Бачареллі]]. ''[[Барбара Санґушкова]]''.Мереживо на голові, шиї, рукавах. [[1757]] рік
Файл:Peter Paul Rubens Peter Paul Rubens - The Artist and His First Wife, Isabella Brant, in the Honeysuckle Bower.jpg|Художник Рубенс з дружиною Ізабелою Брант. Фламандське мереживо 17 століття на обох. 1610 рік
Файл:Princes Palatins Van Dyck.jpg| [[Ван Дейк]]. Мереживо поверх лицарських обладунків принців, 1637 рік
</gallery>}}

== Килими, арраси, гобелени ==
{{main|Килим|гобелен}}
{{main|Перські середньовічні килими}}

[[Файл:Sanguszko carpet 02.jpg|міні|праворуч|200пкс|Перський килим родини Сангушків, 2-а половина XVI ст., Музей декортивного мистецтва, [[Париж]]]]
[[Файл:Small pattern Holbein carpet Anatolia 16th century.jpg|міні|праворуч|200пкс|Килим з Анатолії, [[Османська імперія]], XVI століття.]]
[[Файл:Пілюгіна О. Гетьманський килим.2013р., 280х185.jpg|thumb|Пілюгіна О., килим «Гетьманський», 2013, 280х185 Створений на Грант Президента України. Найкращий твір року 2014]]
<gallery>
Файл:Western Anatolian knotted woll carpet with Lotto patern 16th century Saint Louis Art Museum vertical.jpg|Килим із Західної Анатолії, XVI ст., Музей мистецтв Сент Луїса, США
Файл:Dragon carpet from Azerbaijan, 17-18th century, 212 x 184 cm, T84-1909.jpg|Азербайджан. Килим з драконами, не пізніше XVIII ст.
Файл:TapisGabbeh.png|Перський килим
Файл:Re entrant prayer rug Anatolia late 15th early 16th century reverse.jpg|Килим з Анатолії, не пізніше початку XVI ст.
Файл:Pazyrykfull.jpg|[[Пазирикський килим]]. Найстаріший з нині існуючих килимів з Пазирикського кургану, [[Ермітаж]], Петербург.
(Toulouse) Mon seul désir (La Dame à la licorne) - Musée de Cluny Paris - la Dame en pied.jpg|серія «Дама з однорогом», центр аррасу ([[Музей Клюні]], Париж.)
Файл:Konya 18th carpet with Memling gul design.jpg|Килим XVIII століття, [[Конья]], [[Османська імперія]].
Файл:Schweizer Tapisseur 001.jpg|Середньовічний килим з Швейцарії, [[Берлін]].
Файл:Gunthertuch.jpg|[[Візантійський шовковий килим]], XI ст., [[Бамберг]], Німеччина
Файл:L'aigle de malheur.jpg|Аррас з серії Анжерський апокаліпсис
Файл:Antique Anatolian Kurdish Yastik..jpg|Старовинний килим курдів, Анатолія.
Файл:Pieter Coecke van Aelst - Story of Saint Paul - The Burning of the Books at Ephesus (detail).jpg|Картон, [[Пітер Кук ван Альст]]. «Історія апостола Павла. Спалення книг в Ефесі» (центр гобелена), Музей витончених мистецтв (Бостон)
</gallery>

== Металеві вироби і сплави ==
<gallery>
Файл:BauhausWalsteinTenorSax1.JPG|Саксофон
Файл:Moneta orlyk.jpg|Монета 10 гривень з зображенням гетьмана П. С. Орлика
Файл:亞醜方鼎.jpg|Ритуальна чаша, Китай
</gallery>

== Ювелірні вироби з коштовних матеріалів==
{{main|Європейські срібні вироби доби бароко}}

<gallery>
Файл:Da un disegno di bernardo strozzi, bacinella con scene della vita di cleopatra, argento, 1620-25, 01.JPG|За малюнком Бернардо Строцці. Таріль зі сценами життя Клеопатри, срібло, Музей Гетті, США.
Файл:Golden Rose MNMA Cl2351 n2.jpg|Троянда з золота
Файл:Saliera (js).jpg|[[Сільничка Франциска I]], Відень, Австрія.
</gallery>

<gallery>
Файл:Gabriël Metsu - The Breakfast (detail) - WGA15076.jpg|Келих з рогу на картині Габріеля Метсю «Сніданок»
Файл:Bad der Diana Grünes Gewölbe Dresden.jpg|Келих «Купальня Діани», 1705. Зелені склепіння, Дрезден.
Файл:Hans Frühinsfeld - "Giant" standing covered cup.jpg|Подвійний келих. Збройна палата, Москва.
Файл:Gothland lion-shaped vessel.jpg|Готландський лев, майстерні Амстердама. XVII ст. Збройна палата, Москва.
Файл:Dutch - Nautilus Cup - Walters 57989 - Profile.jpg|Келих з наутілусом, Невідомий з Нідерландів XVI ст., Волтерс арт музей, Балтимор.
Файл:Vessel1590 La County Museum California.jpg|Келих з морським конем, майстерні Німеччини. [[Музей мистецтв округу Лос-Анжелес]], Каліфорнія
Файл:Hans Kellner - Covered "Grapes" Cup with Bacchus - Walters 571870.jpg|Ганс Келлнер, Нюрнберг, бл. 1600. Келих «Виноградне гроно і Вакх», Волтерс арт музей, Балтимор.
</gallery>

== Порцеляна==

{{main|Порцелянові іконостаси Міклашевського}}

<gallery>
Файл:Chinese dish, Yuan dynasty, 14th century, porcelain with glaze, Honolulu Academy of Arts.JPG|Таріль, династія Юань. XIV ст. Галерея мистецтв Фрір, Вашингтон.
Файл:Verseuse phénix Musée Guimet 2418.jpg|Порцеляна Китаю династії Північна Цинь, [[селадон]] X ст., музей Гіме, [[Париж]].
Файл:Kangxi plate in bristol city museum arp.jpg|Порцеляна Китаю династії Канхі( 1662-1722), Бристоль, музей
Файл:Волокитине.Посуд для чаювання.jpg|[[Волокитинська порцелянова мануфактура]]. Посуд для чаювання.
Файл:Porslin - Hallwylska museet - 73737.tif|[[Корецька порцеляна]], Україна
</gallery>

== Рами для дзеркал і картин ==
{{main|Рама (оздоблення)}}

<gallery>
Файл:Icon Saint Demetrios Louvre OA11219.jpg|Рама ікони «Св. Димитрій», XIV ст. [[Візантія]], [[Лувр]], Париж.
Файл:Brigitten-Madonna.JPG|Рама з елементами архітектури пізньої [[готика|готики]]
Файл:Annunciation Lucca c1500.jpg|Анонім «Благовіщення», [[1500]], рама доби [[Відродження]]
Файл:Bilderrahmen alt.jpg|Рама для фотокартки в стилі [[сецесія]] ([[модерн]])
</gallery>

== Вироби з бронзи ==
{{main|Бронза}}
{{center|<gallery>
Файл:Corinthian helmet BM 2838.jpg|Шолом з Корінфу, бронза
Файл:WLANL - Quistnix! - Museum Boijmans van Beuningen - zeemonster, Severo da Ravenna.jpg|Морська тварина,бронза,  Музей Бойманс ван Бенінген
Файл:WLANL - Artshooter - De roof van Proserpina.jpg|Викрадення Прозерпіни. дрібна пластика
Файл:Electrolier Sheffield.JPG|Бронзова люстра
</gallery>}}

== Металеві декоративні ґрати ==

<gallery>
Файл:Nancy Lanterne Palais ducal.JPG|Золочені ґрати палацу в [[Нансі]], [[Лотарингія]], [[Франція]]
Файл:Ворота100.jpg|Дизайнер [[Даніель Маро]]. «Металеві ворота»
Файл:Catherine Palace in Tsarskoe Selo, grille.jpg|Царське Село, Росія. Ворота в дворик.
Файл:Le portail d'entrée du Castel Béranger par Hector Guimard, Paris 2010.jpg|Дизайнер [[Ектор Ґімар|Гектор Гімар]]. Декоративні ґрати
</gallery>

== Скляні пляшки==

[[Файл:BLW One of a pair of spirit flasks (1).jpg|міні|праворуч|200пкс|Пляшка з розписом емалями, скло, [[1730]], Чехія, декоратор Ігнац Прейслер. [[Музей Вікторії й Альберта]], Лондон. ]]
<gallery>
Файл:Orléans musée historique et archéologique - vinaigre et moutarde.jpg|Скляні пляшки Франції
Файл:Colorful bottle.jpg|Скляна пляшка
Файл:Ngv, vetro di murano, bottiglia, tardo XVIII secolo.JPG|[[Венеційське скло|Венеційська скляна]] пляшка із золоченим орнаментом, XVIII ст.
Файл:1922 Rum Row by Frederick Judd Waugh.jpg|[[Фредерік Джад Вог]]. «Нове використання ромових пляшок», [[1922]], прив. збірка.
</gallery>

== Скло, кришталь, смальта ==
{{main|Скло мистецьке}}

<gallery>
Файл:Oranta-Kyiv.jpg|Богоматір Оранта (мозаїчний з використанням [[Смальта|смальти]] образ з собору Київської Софії, Україна.
Файл:Waterford Crystal engraved glass.JPG|Кришталева ваза
Файл:Scuplture en Cristal - Baccarat.JPG|Кришталь баккара
</gallery>

==Зразки флорентійської мозаїки ==
{{main|Флорентійська мозаїка}}
[[File:Pietra dura Hofburg 001.jpg|міні|праворуч|200пкс|Флорентійська мозаїка. Майстерня скульптора, [[Гофбург]], Німеччина.]]

<gallery>
Файл:La petraia, loggetta est, ripiani di tavolini in pietre dure disegnati da j. ligozzi, 02.JPG
Файл:Güstrow Schlossmuseum - Kabinettschrank 3.jpg
Файл:Italian pietre dure and pietre tenere white marble inlaid table top, Florence.jpg
Файл:Cappelli pietra-dura.jpg
</gallery>

== Вітражі ==
{{main|Вітраж}}
{{center|<gallery>
Файл:Persian stained glass window.JPG|Персія, вітраж з каліграфічним арабським написом
Файл:Bavarian coat of arms.JPG|Геральдичний вітраж, Баварія
Файл:Pfarrkirche Weitnau Fenster Dominikus und Madonna.jpg|Св. Домінік перед Мадонною
</gallery>}}

== Мозаїки ==
{{main|Мозаїка}}
{{center|<gallery>
Файл:Pergamonmuseum Inanna 01.jpg|Мозаїка з Уруку, Месопотамія.3 тисячоліття до н.е.
Файл:Olynthos-mosaic-floor.jpg|Олінтос, Беллерофонт та химера, антична мозаїка
Файл:British Museum Aztec or Mixtec mask.jpg|Маска з шматочків нефриту, [[Британський музей]]
Файл:Allegorie der Poesie, Mosaik von Raffael.jpg|Алегорія Поезії, картон Рафаеля Санті
</gallery>}}

== Китайські витвори з виробного каміння ==
{{main|Камнерізні ремесла Китаю}}

{{center|<gallery>
Файл:Jade ornament with grape design.jpg|Прикраса, створена із жадеїту, династія Цинь (1115-1234 н.э.), Шанхайский музей
Файл:Rose quartz dragon-headed censor.jpg|Ваза, рожевий кварц, 1736 - 1795 рр.
Файл:ChineseJadePlaques.JPG|Плакетки з тваринами
</gallery>}}

== Пластмаси. Алюміній. Мідь ==

<gallery>
Файл:Persiennes.jpg|Жалюзі і будівельні матеріали
Файл:Ve301w.jpg|Радіоприймач зразка 1920 року з пластмаси.
Файл:Macintosh 128k transparency.png|Перший персональний комп'ютер Macintosh 128K. (1984)
Файл:Kalpu dj.jpg|Ноутбуки
</gallery>

==Керамічні пляшки давнини і сучасності ==

<gallery>
Файл:Bottle landscape Louvre 8168.jpg|Перська керамічна пляшка з рослинним декором, ([[Лувр]], Париж)
Файл:Seltersflasche Nassau.JPG|Керамічна пляшка XIX ст. Зельтерська мінеральна вода.
Файл:Frasco de peregrino - deruta século XVII 01.JPG|Фаянсова пляшка паломника святими місцями, XVII ст., виробництво міста Дерута, Італія.  Художній музей Сан Пауло, [[Бразилія]].
Файл:Bottle from Iran, 17th century, glazed stone-paste, Honolulu Academy of Arts.JPG|Перська керамічна пляшка з закоханою парою, XVII ст., Гонолулу
Файл:345Керамічна пляшка вино Сапераві 2005 Грузія.jpg|Керамічна пляшка, вино Сапераві, 2005, Грузія.
</gallery>

== Музеї ужиткового мистецтва ==

Декоративно-ужиткове мистецтво — давно предмет [[колекціонування]]. Європейський потяг до всього престижного чи виняткового сприяв появі монографічних чи змішаних колекцій меблів, порцеляни, мережива, виробів зі скла, мозаїк, тощо. Виникли й музеї, що спеціалізуються лише на витворах декоративно-ужиткового мистецтва:
* Музей декоративного мистецтва, [[Париж]],
* [[Музей Вікторії й Альберта]], [[Лондон]]
* [[Регіональний музей кераміки (Дерута)]], Італія
* [[Музей етнографії і художнього промислу АН України]], [[Львів]]
* [[Національний музей українського народного декоративного мистецтва]], Київ
* [[Національний музей народної архітектури та побуту України]], Київ.
* Музей декоративно-ужиткового мистецтва, [[Відень]],
* Всеросійський музей декоративно-ужиткового мистецтва, [[Москва]] тощо.
* Музей тканих виробів, м. [[Козелець]], Чернігівська обл., в приміщенні Воскресенської церкви [[1866]] р. (Україна).
* [[Музей порцеляни]], [[Флоренція]]
* [[Музей килимів (Стамбул)]]
* [[Музей мозаїк Зеугми]], [[Туреччина]]

== Навчальні заклади ==
* [[Київський державний інститут декоративно-прикладного мистецтва і дизайну імені Михайла Бойчука]]
* [[Львівський державний коледж декоративного і ужиткового мистецтва імені Івана Труша]]

== Див. також ==
* [[Гончарство]]
* [[Килимарство]]
* [[Мистецтво України та діаспори: дереворізьба сакральна й ужиткова]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Мистецтво|Архітектура|Скульптура}}

== Джерела ==
* ''Тищенко О. Р. ''Історія декоративно-прикладного мистецтва України (XIII–XVIII ст.) — К.: Либідь, 1992.

== Література ==
* Декоративно-прикладне мистецтво / Є. А. Антонович, [[Захарчук-Чугай Раїса Володимирівна|Р. В. Захарчук-Чугай]], М. Є. Станкевич. - Львів : Світ, 1992. - 271с.
* Декоративно-ужиткове мистецтво : Слов. Т. 1. А - К / Я. П. Запаско, І. В. Голод, В. І. Білик, Я. О. Кравченко, С. П. Лупій, Ф. П. Любченко, І. А. Мельник, Чарновський, Р. Т. Шмагало; ред.: Я. П. Запаско; Львів. акад. мистец. Наук.-дослід. сектор. Каф. історії і теорії мистец. - Л. : Афіша, 2000. - 366 c.
* Декоративно-ужиткове мистецтво : Слов. Т. 2. Л - Я / Я. П. Запаско, І. В. Голод, В. І. Білик, Я. О. Кравченко, С. П. Лупій, В. Ф. Любченко, І. А. Мельник, О. О. Чарновський, Р. Т. Шмагало; ред.: Я. П. Запаско; Львів. акад. мистец. - Л. : Афіша, 2000. - 399 c.
* Українське народне декоративне мистецтво : навч. посіб. / Р. В. Захарчук-Чугай, Є. А. Антонович. – К. : Знання, 2012. – 342 с. : іл.
* Художні вироби зі шкіри: історія та практика : метод. посіб. / Сидоренко Володимир. — Львів : Левада, 2017. — 151, [4] с. : іл., портр. — Бібліогр.: с. 149—151 (53 назви). — 500 пр. — ISBN 978-617-7527-06-9
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Прикладне мистецтво| ]]
[[Категорія:Надпопулярні статті]]
[[Категорія:Дизайн]]


text:
# Джерело (роман Дена Брауна)
«Джерело» (англ. Origin) — науково-фантастичний містико-детективний трилер американського письменника Дена Брауна. П'ята частина серії книг про Роберта Ленгдона, що іде після «Ангели і Демони», «Код да Вінчі», «Втрачений символ» та «Інферно». Книга вийшла 3 жовтня 2017 року у видавництві «Даблдей».. Українською роман вийшов у травні 2018 року під назвою «Джерело» у видавництві «Клуб Сімейного Дозвілля».

## Сюжет
Більбао, Іспанія. Роберт Ленгдон, гарвардський професор симвології та релігійної симвології, прибуває в надсучасний музей Гуггенгайма в Більбао, щоб бути присутнім при важливому оголошенні — відкритті, яке «змінить обличчя науки назавжди». Презентацію має провести Едмонд Кірш, сорокарічний мільярдер і футуролог, чиї блискучі високотехнологічні винаходи та сміливі прогнози зробили його всесвітньо відомою особою. Окрім того, Кірш — один із перших студентів Ленгдона в Гарвардському університеті. Здійснивши дивовижний прорив, Едмонд планує дати відповіді на два фундаментальні питання людського існування — «Звідки ми?» і «Куди ми прямуємо?».

## Персонажі
- Роберт Ленгдон — американський професор симвології в Гарвардському університеті, Кембридж, Массачусетс.
- Амбра Відаль — директор музею Гуггенгайма в Більбао, наречена принца Хуліана.
- Едмонд Кірш — футуролог, мільярдер, який знайшов відповіді на найголовніші питання людства.

## Історія створення
У серпні 2018 року роман «Джерело» очолив список бестселерів за версією «Нью-Йорк Таймс» і протягом 23 тижнів утримував свою чільну позицію.
Ден Браун відвідав левову частку місць, що описані в романі, зокрема музей Гуггенгайма в Більбао. Окрім того, протягом тривалого часу письменник мешкав в Іспанії. Загалом, Брауну знадобилося чотири роки, аби написати та зібрати інформацію для своєї нової книги. Роман присвячено його матері, яка померла 2017 року.
Спочатку тираж складав 2 млн примірників, якщо не брати до уваги перекладів на 42 мови світу.

## Переклад українською
У січні 2018 року стало відомо, що українське видавництво КСД видасть «Джерело» Дена Брауна українською влітку 2018 року.
- Ден Браун. Джерело. Переклад з англійської: Г. В. Яновська. Харків: КСД, 2018. 528 с. ISBN 978-617-12-4752-9

## Сприйняття
Оглядач сайту mrpl.city Іван Синєпалов розташував роман на 12 місці у переліку найкращих книжок, виданих українською мовою у 2018 році, зазначивши, що «у своїй легкій манері Ден Браун невимушено знайомить читачів із культурною спадщиною Європи, цього разу Барселони, та додає світлі мазки до антиутопічної картини майбутнього».

wikiname: ukwiki

title: Джерело (роман Дена Брауна)

in_language: uk

wikitext:
{{otheruses|Джерело (роман)}}
{{Видання
|назва              = Джерело
|назва_оригіналу    = Origin
|зображення         = Джерело (2018).jpg
| розмір            =
| підпис_зображення = Українське видання 2018 року
|автор              = [[Ден Браун]]
|ілюстрації         =
|дизайн_обкладинки  =
|країна             = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|мова               = [[англійська мова|англійська]]
|серія              =
|тема               =
|жанр               =
|місце              =
|видавництво_укр    = [[КСД]]
|видавництво_ориг   = [[Даблдей (видавництво)|Даблдей]]
|дата_публікації    = 2017 рік
|дата публікації українською = 2018 рік
|перекладач         = Г. В. Яновська
|носій              =
|сторінки           =
|isbn               =
|попередній_твір    = [[Інферно (роман)|Інферно]]
|наступний_твір     =
|тираж              =
}}

'''«Джерело»''' ({{lang-en|Origin}}) — науково-фантастичний містико-детективний [[трилер]] американського письменника [[Ден Браун|Дена Брауна]]<ref>{{Cite web|url=http://www.latimes.com/books/la-et-jc-dan-brown-origin-20160928-snap-story.html|title=New Dan Brown book, 'Origin,' will continue his mega-selling Da Vinci Code series|date=30 травня 2017|accessdate=2 серпня 2017|archive-date=2 серпня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170802165330/http://www.latimes.com/books/la-et-jc-dan-brown-origin-20160928-snap-story.html}}</ref>. П'ята частина серії книг про Роберта Ленгдона, що іде після «[[Янголи і демони (роман)|Ангели і Демони]]», «[[Код да Вінчі (роман)|Код да Вінчі]]», «[[Втрачений символ]]» та «[[Інферно (роман)|Інферно]]».<ref>{{Cite web|url=http://ew.com/article/2016/09/28/dan-brown-origin-fall-2017-release-date/|title=Dan Brown's Origin gets fall 2017 release date|date=28 вересня 2016|accessdate=2 серпня 2017|archive-date=2 серпня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170802163905/http://ew.com/article/2016/09/28/dan-brown-origin-fall-2017-release-date/}}</ref> Книга вийшла 3 жовтня 2017 року у видавництві «Даблдей».<ref>{{Cite web|url=https://www.theguardian.com/books/2016/sep/28/dan-brown-returns-to-da-vinci-decoder-for-new-novel-origins|title=Dan Brown returns to Da Vinci decoder for new novel Origin|date=28 вересня 2016|accessdate=2 серпня 2017|archive-date=6 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180706132459/https://www.theguardian.com/books/2016/sep/28/dan-brown-returns-to-da-vinci-decoder-for-new-novel-origins}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.thebookseller.com/news/new-dan-brown-novel-origins-september-2017-399836|title=New Dan Brown novel Origin out next year|date=28 вересня 2016|accessdate=2 серпня 2017|archive-date=2 серпня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170802164028/http://www.thebookseller.com/news/new-dan-brown-novel-origins-september-2017-399836}}</ref>. Українською роман вийшов у травні 2018 року під назвою «Джерело» у видавництві «[[Клуб сімейного дозвілля|Клуб Сімейного Дозвілля]]».

== Сюжет ==
[[Більбао]], [[Іспанія]]. Роберт Ленгдон, гарвардський професор симвології та релігійної симвології, прибуває в надсучасний [[Музей Соломона Гуггенгайма (Більбао)|музей Гуггенгайма в Більбао]], щоб бути присутнім при важливому оголошенні — відкритті, яке «змінить обличчя науки назавжди». Презентацію має провести Едмонд Кірш, сорокарічний мільярдер і футуролог, чиї блискучі високотехнологічні винаходи та сміливі прогнози зробили його всесвітньо відомою особою. Окрім того, Кірш — один із перших студентів Ленгдона в Гарвардському університеті. Здійснивши дивовижний прорив, Едмонд планує дати відповіді на два фундаментальні питання людського існування — «Звідки ми?» і «Куди ми прямуємо?».

== Персонажі ==
* [[Роберт Ленґдон|Роберт Ленгдон]] — американський професор симвології в Гарвардському університеті, Кембридж, Массачусетс.
* Амбра Відаль — директор [[Музей Соломона Гуггенгайма (Більбао)|музею Гуггенгайма в Більбао]], наречена принца Хуліана.
* Едмонд Кірш — футуролог, мільярдер, який знайшов відповіді на найголовніші питання людства.

== Історія створення ==
У серпні 2018 року роман «Джерело» очолив список бестселерів за версією «Нью-Йорк Таймс» і протягом 23 тижнів утримував свою чільну позицію.

Ден Браун відвідав левову частку місць, що описані в романі, зокрема [[Музей Соломона Гуггенгайма (Більбао)|музей Гуггенгайма в Більбао]]. Окрім того, протягом тривалого часу письменник мешкав в Іспанії. Загалом, Брауну знадобилося чотири роки, аби написати та зібрати інформацію для своєї нової книги. Роман присвячено його матері, яка померла 2017 року.

Спочатку тираж складав 2 млн примірників, якщо не брати до уваги перекладів на 42 мови світу.

== Переклад українською ==
У січні 2018 року стало відомо, що українське видавництво КСД видасть «Джерело» Дена Брауна українською влітку 2018 року.<ref>[https://web.archive.org/web/20180123165756/https://www.bookclub.ua/ukr/infocenter/clubnews/news.html?id=5566 Новий роман Дена Брауна «Джерело» — незабаром у КСД!] — КСД, 10 січня 2018</ref>

* Ден Браун. Джерело. Переклад з англійської: Г. В. Яновська. Харків: КСД, 2018. 528 с. ISBN 978-617-12-4752-9

==Сприйняття==
Оглядач сайту mrpl.city Іван Синєпалов розташував роман на 12 місці у переліку найкращих книжок, виданих українською мовою у 2018 році, зазначивши, що «у своїй легкій манері Ден Браун невимушено знайомить читачів із культурною спадщиною Європи, цього разу Барселони, та додає світлі мазки до антиутопічної картини майбутнього».<ref name="mrpl books">{{Cite web|url=https://mrpl.city/news/view/mariupoltsyam-na-dovgi-novorichni-svyata-najkrashhi-ukrainski-knigi-2018-go-roku|title=Маріупольцям на довгі новорічні свята: найкращі українські книги 2018 року|author=Іван Синєпалов|date=29 грудня 2018|accessdate=27 травня 2019|website=mrpl.city|archive-date=27 травня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190527162359/https://mrpl.city/news/view/mariupoltsyam-na-dovgi-novorichni-svyata-najkrashhi-ukrainski-knigi-2018-go-roku}}</ref>
== Посилання ==
[http://danbrown.com/origin/ Origin сторінка книги на сайті автора] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180612141405/http://danbrown.com/origin/ |date=12 червня 2018 }} {{ref-en}}
{{reflist|2}}
{{Книга-доробити}}
{{Ден Браун}}
{{ВП-портали|Книги|Фантастика|Наукова фантастика|США}}

{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Англомовні фантастичні романи]]
[[Категорія:Книги за алфавітом]]
[[Категорія:Фантастичні романи 2017]]
[[Категорія:Науково-фантастичні романи США]]
[[Категорія:Детективні романи США]]
[[Категорія:Ден Браун]]

title: «Джерело»

Автор: Ден Браун

Назва мовою оригіналу: Origin

Країна: США

Мова: англійська

Серія: Robert Langdon seriesd

Видавництво: Даблдей

Попередній твір: Інферно

title: Видання українською

Перекладач(і): Г. В. Яновська

Видавництво: КСД


text:
# Завадківська сільська рада (Калуський район)
| Завадківська сільська рада — орган місцевого самоврядування у Калуському районі Івано-Франківської області з адміністративним центром у с. Завадка. Водоймища на території, підпорядкованій даній раді: річка Болохівка. 10 серпня 1959 р. Станіславський облвиконком рішенням № 488 передав село Болохів з Великотур’янської сільради Долинського району до Завадківської сільради Войнилівського району. Сільській раді підпорядковані населені пункти: - с. Завадка - с. Болохів - с. Степанівка |

## Склад ради
Рада складається з 18 депутатів та голови.

### Керівний склад ради
| ПІБ                      | Основні відомості                                            | Дата обрання | Дата звільнення |
| ------------------------ | ------------------------------------------------------------ | ------------ | --------------- |
| Перчик Василь Іванович   | Сільський голова, 2044 року народження, освіта, безпартійний | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Ситник Марія Ярославівна | Сільський голова, 1971 року народження, освіта, позапартійна | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними джерела

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Завадківська сільська рада
   | будівля             =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Івано-Франківська область]]
   | район               = {{ІФ-Клс}}
   | центр               = с. [[Завадка (Калуський район)|Завадка]]
   | голова              = Ситник Марія Ярославівна
   | кількість членів    = 18
   | код КОАТУУ          = 2622882400
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=13587 Завадківська сільська рада]
   | площа               = 23,442
   | населення           = 2208 ''(станом на 2001 рік)''
   | щільність           = 94,19
   | населені пункти     = 3
   | поштовий індекс     = 77323
   | телефонний код      = 3472
   | адреса              = 77323, Івано-Франківська обл., Калуський р-н, с.Завадка, вул.Івана Франка,26а
| вебсторінка         =
  }}
{{Otheruses|Завадківська сільська рада}}
{|
| valign="top" | '''Завадківська сільська рада''' — [[орган місцевого самоврядування]] у [[Калуський район|Калуському районі]] [[Івано-Франківська область|Івано-Франківської області]] з [[Адміністративний центр|адміністративним центром]] у с. [[Завадка (Калуський район)|Завадка]].

== Загальні відомості ==
Водоймища на території, підпорядкованій даній раді: річка [[Болохівка]].

== Історія ==
10 серпня 1959 р. Станіславський облвиконком рішенням № 488 передав село [[Болохів]] з [[Великотур'янська сільська рада|Великотур’янської сільради]] Долинського району до Завадківської сільради [[Войнилівський район|Войнилівського району]].

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* с. [[Завадка (Калуський район)|Завадка]]
* с. [[Болохів]]
* с. [[Степанівка (Калуський район)|Степанівка]]
| width="30%" | __TOC__
|}

== Склад ради ==
Рада складається з 18 депутатів та голови.

=== Керівний склад ради ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|-bgcolor="#FFFFBB"
! ПІБ !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Перчик Василь Іванович
| Сільський голова, 2044 року народження, освіта, безпартійний
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Ситник Марія Ярославівна
| Сільський голова, 1971 року народження, освіта, позапартійна
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними джерела''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=6107&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=13587 Картка ради на сайті Верховної Ради України]

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}
{{Адміністративний устрій Калуського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Калуського району]]
[[Категорія:Сільські ради Калуського району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Івано-Франківська область

Район: Калуський район

Адм. центр: с. Завадка

Облікова картка: Завадківська сільська рада

title: Склад

Голова ради: Ситник Марія Ярославівна

title: Територія та населення

Населення: 2208 (станом на 2001 рік)

Густота: 94,19 осіб/км²

title: Контактні дані


text:
# Орловка (Ішимський район)
Орло́вка (рос. Орловка) — присілок у складі Ішимського району Тюменської області, Росія.
Населення — 168 осіб (2010, 205 у 2002).
Національний склад станом на 2002 рік:
- росіяни — 98 %

title: Орловка (Ішимський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Орловка
 | назва ін.       = {{lang-ru|Орловка}}
 | карта розташування1 = Росія Тюменська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Тюменська область]]
 | район           = [[ішимський район|Ішимський]]
 | поселення       = [[клепиковське сільське поселення|Клепиковське]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 168 осіб ([[2010]]{{RUS-TYU-popstat-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
| lat_deg= 55
| lat_min= 57
| lat_sec= 13
 | lon_dir=E
| lon_deg= 69
| lon_min= 29
| lon_sec= 52
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}
{{Otheruses|Орловка}}

'''Орло́вка''' ({{lang-ru|Орловка}}) — [[присілок]] у складі [[ішимський район|Ішимського району]] [[тюменська область|Тюменської області]], [[Росія]].

Населення — 168 осіб ([[2010]], 205 у [[2002]]{{RUS-TYU-popstat}}).

Національний склад станом на 2002 рік:
* [[росіяни]] — 98 %

== Примітки ==
{{примітки}}

== Джерела ==
* {{Карта|N-42-8}}

{{ішимський район}}

{{tumen-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Ішимського району]]
[[Категорія:Присілки Тюменської області]]

title: присілок Орловка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Тюменська область

Муніципальний район: Ішимський

Поселення: Клепиковське

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Орловка · Орловка


text:
# Озерки (Долгоруковський район)
Озерки (рос. Озерки) — присілок у Долгоруковському районі Липецької області Російської Федерації.
Населення становить 21  особу. Належить до муніципального утворення Жерновська сільрада.

## Історія
З 13 червня 1934 до 6 січня 1954 року у складі Воронезької області. Відтак входить до складу Липецької області.
Згідно із законом від 2 липня 2004 року №114-оз органом місцевого самоврядування є Жерновська сільрада.

## Населення
| 2010 | 2011 |
| ---- | ---- |
| 21   | →21  |

title: Озерки (Долгоруковський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Озерки
|назва ін.       = Озерки
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Липецька область]]
|район           = [[Долгоруковський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Жерновська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{стабільно}} 21
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Липецька область
}}
'''Озерки''' ({{lang-ru|Озерки}}) — [[присілок]] у [[Долгоруковський район|Долгоруковському районі]] [[Липецька область|Липецької області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 21  особу. Належить до муніципального утворення [[Жерновська сільрада]].

== Історія ==

З [[13 червня]] [[1934]] до [[6 січня]] [[1954]] року у складі Воронезької області. Відтак входить до складу Липецької області.

Згідно із законом від [[2 липня]] [[2004]] року №114-оз органом місцевого самоврядування є Жерновська сільрада<ref>[http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/act_municipal_education/printable.php?do4=document&id4=101d7879-7ca5-4490-843f-50d39a3a23a2 Закон Липецкой области от 02 июля 2004 года N 114-ОЗ «О наделении муниципальных образований в Липецкой области статусом городского округа, муниципального района, городского и сельского поселения»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151117155306/http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/act_municipal_education/printable.php?do4=document&id4=101d7879-7ca5-4490-843f-50d39a3a23a2 |date=2015-11-17 }} {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Озерки (Долгоруковский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Долгоруковський район}}
{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Присілки Липецької області]]
[[Категорія:Населені пункти Долгоруковського району]]

title: присілок Озерки

Суб'єкт Російської Федерації: Липецька область

Муніципальний район: Долгоруковський район

Поселення: Жерновська сільрада

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Озерки · Озерки


text:
# Семеняк Михайло Сергійович
Михайло Сергійович Семеняк (26 грудня 1986, Миргород — 24 лютого 2022) — старший солдат, водій-електрик радіостанції взводу зв'язку роти зв'язку батальйону зв'язку та радіотехнічного забезпечення 831-тої бригади тактичної авіації Повітряних сил Збройних сил України, учасник російсько-української війни, відзначився у ході російського вторгнення в Україну.

## Життєпис
Михайло Семеняк народився 1986 року в Миргороді на Полтавщині. Навчався в Лубенському медичному училищі. У 2018 році брав участь в антитерористичній операції у Донецькій області. З лютого 2022 року проходив військову службу на посаді водія — електрика радіостанції взводу зв'язку роти зв'язку батальйону зв'язку та радіотехнічного забезпечення військової частини А1356 831-тої бригади тактичної авіації Повітряних сил Збройних сил України.
24 лютого 2022 року з початком повномасштабного російського вторгнення в Україну під час виходу військової техніки у складі колони з місця виконання бойового завдання на території Сумської області (м. Глухів) між селами Дубовичі та Бистрик Конотопського (до 2020 року — Кролевецького) району на Сумщині, автомобіль, в якому перебував Михайло Семеняк, влучив снаряд, випущений ворожою артилерією Росії. Разом з ним загинув на місці також лейтенант Владислав Ревенко.
Попрощалися з воїном 1 квітня 2022 року в Миргороді. У Михайла Семеняка залишилися дружина та 6-річний син.

## Нагороди
- медаль «Захиснику Вітчизни» (19 березня 2022, посмертно) — за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі[4].
- Відповідно до Указу Президента України від 05.08.2022 № 559/2022 нагороджений (посмертно) відзнакою «За оборону України»[5].
- Медаль Ветеран Війни (2018).
- Медаль за 10 років сумлінної служби.
- Почесний громадянин міста Миргород (посмертно)[6]
- у Миргородському ліцеї ім. Т. Г. Шевченка відкрито меморіальну дошку його честі[7]

title: Семеняк Михайло Сергійович

wikitext:
<noinclude>{{Delete|22 травня 2025}}</noinclude>
{{ПІП}}
{{Військовик2
| ім'я                = Михайло Семеняк
| оригінал імені      = Михайло Сергійович Семеняк
| портрет             = Семеняк Михайло Сергійович.jpg
| підпис              =
| дата народження     = 26.12.1986
| місце народження    = м. [[Миргород]] [[Полтавська область|Полтавської області]] [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|Української РСР]] [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]]
| дата смерті         = 24.02.2022
| місце смерті        = між селами [[Дубовичі]] та [[Бистрик (Конотопський район)|Бистрик]] [[Конотопський район|Конотопського]] (до 2020 року - [[Кролевецький район|Кролевецького]]) району на [[Сумська область|Сумщині]]
| причина смерті      = загинув внаслідок ворожого артилерійського обстрілу російських військ
| національність      = [[українці|українець]]
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    = {{FПС ЗСУ}}
| роки служби         = 2018, 2022
| звання              = {{Ранг|країна=Україна|звання=Старший солдат}}
| формування          = {{831 БрТА ЗСУ|1}}
| битви               = [[Російсько-українська війна (з 2014)|Російсько-українська війна]]
| нагороди            = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Медаль Захиснику Вітчизни|2022}}
{{!)}}
}}
'''Михайло Сергійович Семеняк''' ([[26 грудня]] [[1986]], [[Миргород]] — [[24 лютого]] [[2022]]) — [[старший солдат]], водій-електрик радіостанції взводу зв'язку роти зв'язку батальйону зв'язку та радіотехнічного забезпечення [[831-ша бригада тактичної авіації (Україна)|831-тої бригади тактичної авіації]] [[Повітряні сили Збройних сил України|Повітряних сил]] [[Збройні сили України|Збройних сил України]], [[Учасники російсько-української війни С|учасник російсько-української війни]], відзначився у ході [[Російське вторгнення в Україну (2022)|російського вторгнення в Україну]].

== Життєпис ==

Михайло Семеняк народився 1986 року в [[Миргород]]і на [[Полтавська область|Полтавщині]]. Навчався в Лубенському медичному училищі. У 2018 році брав участь в [[Війна на сході України|антитерористичній операції у Донецькій області]]. З лютого 2022 року проходив військову службу на посаді водія — електрика радіостанції взводу зв'язку роти зв'язку батальйону зв'язку та радіотехнічного забезпечення військової частини А1356 [[831-ша бригада тактичної авіації (Україна)|831-тої бригади тактичної авіації]] [[Повітряні сили Збройних сил України|Повітряних сил Збройних сил України]]<ref>{{Cite web|title=На Сумщині загинув захисник із Миргорода Михайло Семеняк|url=https://irt.pl.ua/news/23607/|website=ІРТ|date=2022-04-01|accessdate=2022-04-03|language=uk|first=|last=|archive-date=2022-04-01|archive-url=https://web.archive.org/web/20220401110822/https://irt.pl.ua/news/23607/}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220401110822/https://irt.pl.ua/news/23607/ |date=2022-04-01 }}</ref>.

24 лютого 2022 року з початком [[Російське вторгнення в Україну (2022)|повномасштабного російського вторгнення в Україну]] під час виходу військової техніки у складі колони з місця виконання бойового завдання на території Сумської області (м. [[Глухів]]) між селами [[Дубовичі]] та [[Бистрик (Конотопський район)|Бистрик]] [[Конотопський район|Конотопського]] (до 2020 року — [[Кролевецький район|Кролевецького]]) району на [[Сумська область|Сумщині]], автомобіль, в якому перебував Михайло Семеняк, влучив снаряд, випущений ворожою артилерією Росії. Разом з ним загинув на місці також лейтенант [[Ревенко Владислав Дмитрович|Владислав Ревенко]]<ref>{{Cite web|title=Герої не вмирають, вони покидають поле битви, щоб оберігати Україну на небесах |url=http://myrgorod.pl.ua/news/geroji-ne-vmyrajut-vony-pokydajut-pole-bytvy-schob-oberigaty-ukrajinu-na-nebesah |website=Місто-курорт Миргород|date=2022-04-01|accessdate=2022-04-03|language=uk|first=|last=}}</ref>.

Попрощалися з воїном 1 квітня 2022 року в [[Миргород]]і<ref>{{Cite web|title=На Полтавщині попрощалися з військовим Михайлом Семеняком, який загинув на Сумщині|url=https://np.pl.ua/2022/04/na-poltavshchyni-poproshchalysia-z-viyskovym-mykhaylom-semeniakom-iakyy-zahynuv-na-sumshchyni/ |website=np.pl.ua|date=2022-04-01|accessdate=2022-04-03|language=uk|first=|last=}}</ref>. У Михайла Семеняка залишилися дружина та 6-річний син.

== Нагороди ==
* медаль «[[Медаль «Захиснику Вітчизни»|Захиснику Вітчизни]]» (19 березня 2022, посмертно) — ''за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі''<ref>{{УПУ|149/2022|19 березня 2022|Про відзначення державними нагородами України|link=https://www.president.gov.ua/documents/1492022-41749}}</ref>.
* Відповідно до Указу Президента України від 05.08.2022 № 559/2022 нагороджений (посмертно) відзнакою «За оборону України»<ref>{{Cite web|title=На Миргородщині родинам полеглих військових вручили державні нагороди|url=https://np.pl.ua/2023/11/na-myrhorodshchyni-rodynam-polehlykh-viyskovykh-vruchyly-derzhavni-nahorody/|accessdate=2025-05-22|language=Uk|website=np.pl.ua|last=|first= |date=2023-11-27|publisher=Новини Полтавщини|issue=|DOI=|page=}}</ref>.
* Медаль Ветеран Війни (2018).
* Медаль за 10 років сумлінної служби.
* Почесний громадянин міста Миргород (посмертно)<ref>[https://myrgorod.pl.ua/news/semenjak-myhajlo-sergijovych Сайт Миргородської міської ради]</ref>
* у Миргородському ліцеї ім. Т. Г. Шевченка відкрито меморіальну дошку його честі<ref>[https://myrgorod.pl.ua/news/naviky-v-pamjati-memorialni-doshky-na-chest-vypusknykiv Навіки в пам'яті: меморіальні дошки на честь випускників]</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

{{нк}}
{{Учасники РУВ|загинув=так}}

[[Категорія:Уродженці Миргорода]]
[[Категорія:Померли в Кролевецькому районі]]
[[Категорія:Поховані в Миргороді]]
[[Категорія:Почесні громадяни Миргорода]]

title: Загальна інформація

Народження: 26 грудня 1986 · м. Миргород Полтавської області Української РСР СРСР

Смерть: 24 лютого 2022 (35 років) · між селами Дубовичі та Бистрик Конотопського (до 2020 року - Кролевецького) району на Сумщині · (загинув внаслідок ворожого артилерійського обстрілу російських військ)

Національність: українець

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Вид ЗС: Повітряні сили

Формування: 831 БрТА

Війни / битви: Російсько-українська війна


text:
# USS Maddox (DD-731)
USS «Меддокс» (DD-731) (англ. USS Maddox (DD-731) — військовий корабель, ескадрений міноносець типу «Ален М.Самнер» ВМС США.
USS «Меддокс» закладений 28 жовтня 1943 на верфі Bath Iron Works, Бат штат Мен і спущений на воду 19 березня 1944.

title: USS Maddox (DD-731)

wikitext:
{{Otheruses2|USS Maddox}}
{| class="infobox" border="1" align="right" cellpadding="2" cellspacing="0" width="360"
|colspan="2" align ="center"| [[Файл:USS Maddox (DD-731) underway at sea, circa the early 1960s (NH 97900).jpg|350px]]
|-
!align ="center" style="color: white; height: 30px; background: navy no-repeat scroll top left;"|Кар'єра
!align ="center" style="color: white; height: 30px; background: navy no-repeat scroll top left;"| [[Файл:Flag of the United States.svg|border|35пкс]] США
|-
|Закладено:
|[[28 жовтня]] [[1943]]
|-
|Спущено на воду:
|[[19 березня]] [[1944]]
|-
|Укомплектовано:
|[[2 червня]] [[1944]]
|-
|Рекатегорізовано:
|[[1969]]
|-
|Переведений до Резерву флоту:
|[[2 липня]] [[1972]]
|-
|Переданий:
|Проданий Тайваню [[6 липня]] [[1972]]
|-
!align ="center" style="color: white; height: 30px; background: navy no-repeat scroll top left;"|Кар'єра
!align ="center" style="color: white; height: 30px; background: navy no-repeat scroll top left;«| [[Файл:Flag of the Republic of China.svg|border|35пкс]] Тайвань
|-
|Придбаний:
|[[6 липня]] [[1972]]
|-
|Назва:
|ROCS ''Po Yang'' (DD-10)
|-
|Виведений зі складу флоту:
|[[1985]]
|-
|Загибель:
|Розібраний на [[брухт]]
|-
!colspan=»2" align="center" style="color: white; height: 30px; background: navy no-repeat scroll top left;"|Загальні характеристики
|-
|Клас:
| [[ескадрений міноносець|есмінець]] [[ескадрені міноносці типу «Ален М.Самнер»|типу «Ален М.Самнер»]]
|-
|[[Водотоннажність]]:
|2 200 тонн
|-
|Довжина:
|114,8 м
|-
|Ширина (найбільша):
|12,2 м
|-
|[[Осадка судна|Осадка]]:
|4,8 м
|-
|[[Швидкість]]:
|34 [[Вузол (одиниця швидкості)|вузли]] (63 км/год)
|-
|Особовий склад:
|330 [[офіцер]]ів та [[матрос]]ів
|-
|[[Озброєння]]:
|6 × 5 дюймові (120-мм)/38 гармати,

12 × 40-мм [[Зенітна гармата|зенітні гармати]],

11 × 20-мм зенітні гармати,

10 × 21-дюйм.[[Торпеда|торпедні апарати]],

6 × установок [[глибинна бомба|глибинних бомб]]
|-
|[[Дальність плавання]]:
| 6500 [[Морська миля|міль]] (12 000 км)
|-
|[[Силова установка]]:
|Два 60 000 к.с.
|-
|}

'''USS «Меддокс» (DD-731)''' ({{lang-en|USS Maddox (DD-731}}) — [[військовий корабель]], [[ескадрений міноносець]] [[ескадрені міноносці типу «Ален М.Самнер»|типу «Ален М.Самнер»]] [[ВМС]] [[Сполучені Штати Америки|США]].

''USS «Меддокс»'' закладений [[28 жовтня]] [[1943]] на верфі [[Bath Iron Works]], [[Бат (Мен)|Бат]] [[Мен (штат)|штат Мен]] і спущений на воду [[19 березня]] [[1944]].

== Див. також ==
* [[Тонкінський інцидент]]
* [[USS Констент (AM-427)]]
* [[Війна у В'єтнамі]]
* [[Список ескадрених міноносців ВМС США]]

== Посилання ==
* {{iw|Каталог бойових кораблів ВМС США|Каталог бойових кораблів ВМС США|en|Dictionary of American Naval Fighting Ships}} {{ref-en}}
* [http://www.history.navy.mil/danfs/m1/maddox-iii.htm Dictionary of American Naval Fighting Ships — Maddox] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080105103543/http://www.history.navy.mil/danfs/m1/maddox-iii.htm |date=5 січня 2008 }} {{ref-en}}
* [http://www.history.navy.mil/photos/sh-usn/usnsh-m/dd731-k.htm USS Maddox (DD-731), 1944–1972 — Actions in the Gulf of Tonkin, August 1964] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20060111075251/http://www.history.navy.mil/photos/sh-usn/usnsh-m/dd731-k.htm |date=11 січня 2006 }} {{ref-en}}
* [http://www.navsource.org/archives/05/731.htm USS MADDOX (DD-731)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100804045724/http://www.navsource.org/archives/05/731.htm |date=4 серпня 2010 }} {{ref-en}}
* [http://www.ussmaddox.org/ USS MADDOX DESTROYER ASSOCIATION] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090807130644/http://www.ussmaddox.org/ |date=7 серпня 2009 }} {{ref-en}}

{{Портали|Друга світова війна|Військова техніка|США|Війна|Морська справа}}

{{Mil-ship-stub}}
{{DEFAULTSORT:Maddox}}
[[Категорія:Ескадрені міноносці США часів Другої світової війни]]
[[Категорія:Військові кораблі В'єтнамської війни]]
[[Категорія:Кораблі 1944]]
[[Категорія:Ескадрені міноносці Корейської війни]]
[[Категорія:Кораблі, побудовані в Баті]]
[[Категорія:Кораблі, названі на честь людей]]

Кар'єра: США Тайвань

Закладено: 28 жовтня 1943

Спущено на воду: 19 березня 1944

Укомплектовано: 2 червня 1944

Переведений до Резерву флоту: 2 липня 1972

Переданий: Проданий Тайваню 6 липня 1972

Придбаний: 6 липня 1972

Назва: ROCS Po Yang (DD-10)

Загибель: Розібраний на брухт

Клас: есмінець типу «Ален М.Самнер»

Водотоннажність: 2 200 тонн

Швидкість: 34 вузли (63 км/год)

Особовий склад: 330 офіцерів та матросів

Озброєння: 6 × 5 дюймові (120-мм)/38 гармати, · 12 × 40-мм зенітні гармати, · 11 × 20-мм зенітні гармати, · 10 × 21-дюйм.торпедні апарати, · 6 × установок глибинних бомб


text:
# Centaurea jankae
Centaurea jankae — вид квіткових рослин айстрових (Asteraceae). Ареал: Болгарія, Румунія.

## Біоморфологічна характеристика
Багаторічна трав'яниста рослина. Стебла прямовисні, міцні, 30–100(120) см заввишки, у верхній половині часто щиткоподібно розгалужені. Прикореневі листки 10–25 × 7–15 см, 1(2) неправильно перисторозсічені, сегменти лінійні, 1.5–4 мм завширшки, з цільними краями, темно-зелені, павутинно-запушені або майже голі. Голова квіткова одинична, на довгій ніжці, від яйцюватої до майже кулястої, 20–25 × 17–20 мм. Приквітки притиснуті, жилкуваті, середні яйцеподібні, верхні довгасті, темно-зелені з темно-пурпуровим відтінком у верхній частині. Квіточки пурпурові. Сім'янки 5–5,5 мм, папуси 5–6 мм. Період цвітіння: травень і червень, період плодіння: червень і липень.

## Середовище
Зустрічається на низькій висоті від 130 до 320 метрів, особливо в Болгарії, переважно на пологих або крутих схилах. Місцезнаходження, які віддає перевагу C. jankae, включають вапнякові породи крейдяного періоду з різноманітністю мергелів, глинистих мергелів і вапняків.

title: Centaurea jankae

wikitext:
{{Speciesbox
| status = VU
| status_system = iucn3.1
|image =
|taxon = Centaurea jankae
|authority = D.Brândză
|synonyms =
}}
'''''Centaurea jankae''''' — [[вид]] квіткових рослин [[айстрові|айстрових]] (Asteraceae). Ареал: [[Болгарія]], [[Румунія]]<ref>{{cite web |url=https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:190760-1 |назва=''Centaurea jankae'' |вебсайт=Plants of the World Online |видавець=Kew Science |дата-доступу=05.12.2024}}</ref><ref>{{cite web |url=https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/8V3Z7 |назва=''Centaurea jankae'' |вебсайт=Catalogue of Life |дата-доступу=05.12.2024}}</ref>.

== Біоморфологічна характеристика ==
Багаторічна трав'яниста рослина. Стебла прямовисні, міцні, 30–100(120) см заввишки, у верхній половині часто щиткоподібно розгалужені. Прикореневі [[листок|листки]] 10–25 × 7–15 см, 1(2) неправильно перисторозсічені, сегменти лінійні, 1.5–4 мм завширшки, з цільними краями, темно-зелені, павутинно-запушені або майже голі. Голова квіткова одинична, на довгій ніжці, від яйцюватої до майже кулястої, 20–25 × 17–20 мм. Приквітки притиснуті, жилкуваті, середні яйцеподібні, верхні довгасті, темно-зелені з темно-пурпуровим відтінком у верхній частині. Квіточки пурпурові. Сім'янки 5–5,5 мм, папуси 5–6 мм. Період цвітіння: травень і червень, період плодіння: червень і липень<ref>{{стаття |автор=Petrova, A. S. |назва=''Centaurea jankae'' and ''C. trinervia'' (Asteraceae): new taxa for the Bulgarian flora |видання=Phytol. Balcan |рік=2007 |випуск=13 |номер=3 |сторінки=353–358 |doi= |посилання=}}</ref>.

== Середовище ==
Зустрічається на низькій висоті від 130 до 320 метрів, особливо в Болгарії, переважно на пологих або крутих схилах. Місцезнаходження, які віддає перевагу ''C. jankae'', включають вапнякові породи крейдяного періоду з різноманітністю мергелів, глинистих мергелів і вапняків<ref>{{cite web |url=https://www.iucnredlist.org/species/162209/5558234 |назва=''Centaurea jankae'' |автор=Bilz, M. |дата=2011 |вебсайт=The IUCN Red List of Threatened Species |видавець= |дата-доступу=05.12.2024}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{taxonbar|from=Q15567662}}

[[Категорія:Волошка|jankae]]
[[Категорія:Флора Болгарії]]
[[Категорія:Флора Румунії]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Уразливий (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Айстроцвіті (Asterales)

Родина: Айстрові (Asteraceae)

Рід: Волошка (Centaurea)

Вид: C. jankae

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Centaurea jankae · D.Brândză


text:
# Мохаммед Аман
Мохаммед Аман  (амх.  አማን መሀመድ; 10 січня 1994) — ефіопський легкоатлет, олімпієць.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада   | Дисципліна        | Місце         |
| ----------- | ----------------- | ------------- |
| Лондон 2012 | біг на 800 метрів | 6             |
| Ріо 2016    | біг на 800 метрів | 18 (півфінал) |

title: Мохаммед Аман

wikitext:
{{ІП|Аман}}
{{Спортсмен
| ім'я =  አማን መሀመድ
| повне_ім'я =
| зображення = Mohammed Aman Sopot 2014.jpg
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[ефіопці|ефіоп]]
| зріст = 175 см
| вага = 58 кг
| вебсторінка  =
| країна = [[Ефіопія]]
| вид_спорту = [[легка атлетика]]
| дисципліна =
| студентська_команда =
| клуб =
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| медалі =
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики|Чемпіонати світу]]}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики 2013|Москва 2013]]|800 м}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики в закритих приміщеннях|Чемпіонати світу в закритих приміщеннях]]}}
{{MedalGold| [[Чемпіонат світу з легкої атлетики в закритих приміщеннях 2012|Стамбул 2012]] |800 м}}
{{MedalGold| [[Чемпіонат світу з легкої атлетики в закритих приміщеннях 2014|Сопот 2014]] |800 м}}
| show-medals = yes
}}
'''Мохаммед Аман ''' ({{lang-am| አማን መሀመድ}}; [[10 січня]] [[1994]]) — [[Ефіопія|ефіопський]] [[легка атлетика|легкоатлет]], [[Олімпійські ігри|олімпієць]].

== Виступи на Олімпіадах ==

{|class = "wikitable"
!Олімпіада!! Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2012|Лондон 2012]] || [[біг на 800 метрів]] || 6
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2016|Ріо 2016]] || [[Легка атлетика на літніх Олімпійських іграх 2016 — біг на 800 метрів (чоловіки)|біг на 800 метрів]] || 18 (півфінал)
|-
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/am/mohammed-aman-1.html Досьє на sport.references.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121215190215/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/am/mohammed-aman-1.html |date=15 грудня 2012 }}

{{ac}}
{{Чемпіони світу з бігу на 800 метрів}}
{{Чемпіони світу з бігу на 800 метрів у приміщенні}}

{{Olympic-bio-stub}}
{{Athletics-bio-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Аман Мохаммед}}
[[Категорія:Ефіопські бігуни на середні дистанції]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 2012]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 2016]]
[[Категорія:Чемпіони світу з легкої атлетики в приміщенні]]
[[Категорія:Ефіопські олімпійські легкоатлети та легкоатлетки]]
[[Категорія:Чемпіони світу з бігу на 800 метрів]]

title: Загальна інформація

Національність: ефіоп

Громадянство: Ефіопія

Народження: 10 січня 1994 (31 рік) · Аселаd, Arsi Zoned, Оромія, Ефіопія

Вага: 58 кг

title: Спорт

Країна: Ефіопія

Вид спорту: легка атлетика

Дисципліна: Біг на 800 метрів

title: Чемпіонати світу

Золото: Москва 2013 · 800 м

title: Чемпіонати світу в закритих приміщеннях

Золото:
Стамбул 2012 · 800 м
Сопот 2014 · 800 м


text:
# Соколовський Петро Іванович
Петро́ Іва́нович Соколо́вський (10 липня 1926—2000) — український перекладач.

## Біографія
Петро Іванович Соколовський народився 10 липня 1926 року в Києві. Закінчив середню школу робітничої молоді у Кривому Розі, Київський педагогічний інститут ім. О. М. Горького — факультет іноземних мов (1951) та аспірантуру при кафедрі англійської мови цього інституту (1954).
Працював викладачем англійської, німецької та французької мов у вузах, з 1961 р. — інженер-референт відділу інженерів цивільної авіації. Від 1959 р. перекладав прозові та поетичні твори з англійської, німецької, італійської, французької, португальської, іспанської, фінської та інших мов на українську.

## Переклади
Перелік неповний, у хронологічному порядку.
- Робер Мерль. «Уїкенд на південному березі». Видано в журналі «Всесвіт», 1966, № 4 та в книжці «Уїкенд на південному березі. Смерть — моє ремесло», Київ, 1969.
- Джорджо Вазарі. «Життєписи найславетніших живописців, скульпторів та архітекторів». Перекладено спільно з іншими перекладачами. Київ, 1970.
- Шарлотта Бронте. «Джен Ейр». Київ, 1971. Серія «Вершини світового письменства». Перевидано 2004 і 2008.
- Курціо Малапарте. «Капут». Київ, 1973.
- Габріель Шевальє. «Клошмерль». Київ, 1973.
- Курт Воннегут. «Бойня номер п'ять, або хрестовий похід дітей». Київ, 1976. Насправді ж роман переклав Ростислав Доценко, але книжка не могла вийти з його прізвищем у ті часи.
- Алехо Карпентьєр. «Загублені сліди». Переклад П. Соколовського та Ю. Нєгіна. Київ, 1978.
- Жюль Верн. «П'ятнадцятирічний капітан». Київ, 1978, 1990. Перевидано 2011.
- Ернест Хемінгуей. Твори в 4-х томах. Київ, 1979—1981. Окремі твори в чотиритомнику.
- Каміло Хосе Села. «Вулик». Переклад П. Соколовського та А. Собуцького. Київ, 1979.
- «Пантоммель малює море» — збірка оповідань письменників НДР. Київ, 1979.
- Мігель Анхель Астуріас. «Скорботна п'ятниця». Київ, 1980.
- Едмондо Де Амічіс. «Серце. Записки школяра». Київ, 1983.
- Ерве Базен. «І вогонь пожирає вогонь». Київ, 1983.
- «Пароль: Свобода!» — збірка оповідань. Переклад з англійської. Київ, 1984.
- Алессандро Мандзоні. «Заручені». Київ, 1985.
- Генріх Белль. «Груповий портрет з дамою. Втрачена честь Катріни Блум. Дбайлива облога. Ірландський щоденник.» Переклад Петра Соколовського, Юрія Лісняка, Олекси Логвиненка, Євгена Поповича, Володимира Шелеста. 1989; видавництво «Дніпро».
- Франц Верфель. «Верді», перекл. з нім. 1989; «Дніпро».
- Альберто Моравіа. «Чочара. Римські оповідання». Перекладачі І. Труш, П. Соколовський. Київ, 1991.
- Габрієль Гарсія Маркес. «Сто років самотності»: Роман. Повісті. Оповідання. — Київ: Видавничий дім «Всесвіт», 2004. — 616 с.
- Роберт Шеклі. «Планета за кошторисом».

title: Соколовський Петро Іванович

wikitext:
{{особа
|ім'я              =Петро Соколовський
|оригінал імені    =
|зображення        =
|підпис_зображення =
|розмір            =
|дата народження   =10.7.1926
|місце народження  =[[Київ]]
|дата смерті       =2000
|місце смерті      =
|причина смерті    =
|поховання         =
|підданство        =
|громадянство      ={{USSR}} → {{UKR}}
|alma mater        =Київський педагогічний інститут ім. О. М. Горького
|відомий           =
|діяльність        =[[перекладач]]
|національність    =
|військове звання  =
|партія            =
|нагороди          =
}}
{{Однофамільці|Соколовський}}
'''Петро́ Іва́нович Соколо́вський''' (10 липня 1926—2000) — український перекладач.

== Біографія ==
Петро Іванович Соколовський народився 10 липня 1926 року в [[Київ|Києві]]. Закінчив середню школу робітничої молоді у [[Кривий Ріг|Кривому Розі]], [[Національний педагогічний університет імені М. П. Драгоманова|Київський педагогічний інститут ім. О. М. Горького]] — факультет іноземних мов (1951) та аспірантуру при кафедрі англійської мови цього інституту (1954).

Працював викладачем англійської, німецької та французької мов у вузах, з 1961 р. — інженер-референт відділу інженерів цивільної авіації. Від 1959 р. перекладав прозові та поетичні твори з англійської, німецької, італійської, французької, португальської, іспанської, фінської та інших мов на українську.

== Переклади ==
Перелік неповний, у хронологічному порядку.

* [[Робер Мерль]]. «Уїкенд на південному березі». Видано в журналі «Всесвіт», 1966, № 4 та в книжці «Уїкенд на південному березі. Смерть — моє ремесло», Київ, 1969.
* [[Джорджо Вазарі]]. «Життєписи найславетніших живописців, скульпторів та архітекторів». Перекладено спільно з іншими перекладачами. Київ, 1970.
* [[Шарлотта Бронте]]. «[[Джейн Ейр|Джен Ейр]]». Київ, 1971. Серія «[[Вершини світового письменства (книжкова серія)|Вершини світового письменства]]». Перевидано 2004 і 2008.
* [[Курціо Малапарте]]. «Капут». Київ, 1973.
* [[Габріель Шевальє]]. «Клошмерль». Київ, 1973.
* [[Курт Воннеґут|Курт Воннегут]]. «[[Бойня номер п'ять|Бойня номер п'ять, або хрестовий похід дітей]]». Київ, 1976. Насправді ж роман переклав [[Доценко Ростислав Іванович|Ростислав Доценко]], але книжка не могла вийти з його прізвищем у ті часи.
* [[Алехо Карпентьєр]]. «Загублені сліди». Переклад П. Соколовського та Ю. Нєгіна. Київ, 1978.
* [[Жуль Верн|Жюль Верн]]. «[[П'ятнадцятирічний капітан]]». Київ, 1978, 1990. Перевидано 2011.
* [[Ернест Хемінгуей]]. Твори в 4-х томах. Київ, 1979—1981. Окремі твори в чотиритомнику.
* [[Каміло Хосе Села]]. «Вулик». Переклад П. Соколовського та А. Собуцького. Київ, 1979.
* «Пантоммель малює море» — збірка оповідань письменників [[Німецька Демократична Республіка|НДР]]. Київ, 1979.
* [[Мігель Анхель Астуріас]]. «Скорботна п'ятниця». Київ, 1980.
* [[Едмондо Де Амічіс]]. «Серце. Записки школяра». Київ, 1983.
* [[Ерве Базен]]. «І вогонь пожирає вогонь». Київ, 1983.
* «Пароль: Свобода!» — збірка оповідань. Переклад з англійської. Київ, 1984.
* [[Алессандро Мандзоні]]. «[[Заручені]]». Київ, 1985.
* [[Генріх Белль]]. «[[Груповий портрет]] з дамою. Втрачена честь Катріни Блум. Дбайлива облога. Ірландський щоденник.» Переклад Петра Соколовського, [[Лісняк Юрій Якович|Юрія Лісняка]], [[Логвиненко Олексій Потапович|Олекси Логвиненка]], [[Попович Євген Оксентович|Євгена Поповича]], Володимира Шелеста. 1989; видавництво «Дніпро».
* [[Франц Верфель]]. «Верді», перекл. з нім. 1989; «Дніпро».
* [[Альберто Моравіа]]. «Чочара. Римські оповідання». Перекладачі І. Труш, П. Соколовський. Київ, 1991.
* [[Габрієль Гарсія Маркес]]. «[[Сто років самотності]]»: Роман. Повісті. Оповідання. — Київ: Видавничий дім «Всесвіт», 2004. — 616 с.
* [[Роберт Шеклі]]. «Планета за кошторисом».

== Джерела ==
* [https://old-csam.archives.gov.ua/includes/uploads/opisy/f1343_op1.pdf Опис первинного розбору документів]
* [https://csam.archives.gov.ua/wp-content/uploads/2019/10/PerelikFondiv2019-1.pdf Перелік фондів]
* [http://chtyvo.org.ua/authors/Sokolovskyi_Petro/ Петро Соколовський. Чтиво.]
{{ukr-bio-stub}}
[[Категорія:Випускники Київського педагогічного інституту]]
[[Категорія:Українські перекладачі]]

title: Петро Соколовський

Народився: 10 липня 1926 · Київ

Громадянство: СРСР → Україна

Діяльність: перекладач


text:
# The Unsleeping
«The Unsleeping» — український музичний гурт з Києва. Заснований у 2013 році в місті Умань.

## Історія
Умовною датою утворення гурту є літо 2013-го, коли Дмитро Фішер (екс-гітарист), Назар Слободяник (гітарист) і Євгеній Мороз (вокаліст) написали першу спільну пісню — «Zombie». Водночас була придумана назву гурту. Наприкінці 2013-го Іван Смірнов (бас-гітарист) запропонував виступити на шкільному святі, з того часу формально тріо трансформувалось в повноцінний музичний колектив.
|                  | Ми починали у 2013 році. Тоді якраз закінчили школу, почали щось робити, не думали, що це все буде серйозно. Потім був університет, після якого вирішили, що хочемо займатися цим професійно. Бо раніше всі були в різних містах, не могли ніяк зібратися. Ось ми з'їхалися всі разом, почали репетирувати й вирішили, що це буде початок професійної діяльності. Насправді перший альбом вийшов ще у 2016 році, але він тільки на SoundCloud» |
| — Євгеній Мороз, |                                                                                |

Влітку 2014 року до гурту приєднався Сергій Гончар (екс-ударні).
В період з 2015 по 2018 учасники гурту через навчання в університетах в різних містах майже не займались музичною та концертною діяльністю.
На початку 2018 до гурту приєднався новий барабанщик Олександр Олійник і в березні в гурту вийшов кліп на пісню «You Drive My Four Wheel Coffin». Того ж року колектив представив свій дебютний мініальбом «Deviatve», який вокаліст Євгеній Мороз назвав початком професійної діяльності гурту.
У 2019 The Unsleeping стали переможцями українського відбору APPS Music & SZIGET Festival 2019: Awards, отримавши можливість представити Україну на одному з найбільших музичних фестивалів світу Sziget Festival 2019.
21 листопада 2020 відбулася церемонія нагородження першої премії незалежної музики Jäger Music Awards 2020. Пісня «Ptaha Fred» гурту The Unsleeping стає переможцем у номінації Трек року.
У наступні роки гурт з'являвся на різних live-виступах та випустив низку синглів такі як: «Припустим», «DEDVED», «Жити», «Не Сплю».

## Дискографія

### Мініальбоми
- «Somnia» (2016)
- «Deviatve» (2018)
- «Пиріжок з любов'ю, злістю» (2024)

### Сингли
- «One Hit» (2014)
- «Zombie» (2014)
- «Fire Of Red» (2019)
- «Ptaha Fred» (2020)
- «Припустим» (2020)
- «DEDVED» (2021)
- «Жити» (2022)
- «Не Сплю» (2023)
- «Холодно» (2023)

### Альбоми
- «Справжній бедрум панк» (2024)[4]

## Відеокліпи
| №  | Кліп                           | Рік  | Посилання |
| -- | ------------------------------ | ---- | --------- |
| 1  | You Drive My Four Wheel Coffin | 2018 |           |
| 2  | Wonderland                     | 2018 |           |
| 3  | Fantastic                      | 2018 |           |
| 4  | Denise                         | 2018 |           |
| 5  | People All Around              | 2018 |           |
| 6  | Ptaha Fred                     | 2020 |           |
| 7  | Припустим                      | 2020 |           |
| 8  | DEDVED                         | 2021 |           |
| 9  | Жити                           | 2022 |           |
| 10 | Не сплю                        | 2023 |           |
| 11 | Переживу                       | 2024 |           |

## Нагороди
- «Золотий Фазан LiRoom» у номінації «Найкращий інді-альбом 2018»

- «Jäger Music Awards 2020» у номінації Трек року («Ptaha Fred»)

title: The Unsleeping

wikitext:
{{Музичний колектив
| Назва            = The Unsleeping
| Фото             = The Unsleeping (2019, Vinnytsia).jpg
| Опис_фотографії  = The Unsleeping в 2019 році
| Ширина_фотографії =
| Роки             = [[2013 у музиці|2013]] — нині
| Місто            = [[Умань]]
[[Київ]]
| Мова             = {{англійська}}
{{українська}}
| Жанр             = [[інді-рок]]
[[інді-поп]]
[[альтернативний рок]]
| Лейбли           =
| Склад            = Євгеній Мороз (вокал)
Олександр Олійник (ударні)
Дмитро Левченко (бас гітара)
Назар Слободяник (гітара)
Іван Смірнов (гітара)
| Сайт             =
| Колишні_учасники = Сергій Гончар (ударні)
| Країна           = Україна
}}

'''«The Unsleeping»''' — український [[Музичний колектив|музичний гурт]] з [[Київ|Києва]]. Заснований у 2013 році в місті [[Умань]].<ref>{{Cite web|title=🎸 Sziget 2019 – The Unsleeping представлять Україну|url=https://nachasi.com/2019/05/31/sziget-2019-the-unsleeping/|website=Na chasi|date=2019-05-31|accessdate=2020-05-08|archive-date=26 вересня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200926173637/https://nachasi.com/2019/05/31/sziget-2019-the-unsleeping/}}</ref><ref>{{Cite web|title=Українська без меж #123 The Unsleeping – «Ptaha Fred»|url=https://hromadske.radio/podcasts/ukrayinska-bez-mezh/ukrains-ka-bez-mezh-123-the-unsleeping-ptaha-fred|website=Громадське радіо|accessdate=2020-05-08|language=uk}}</ref><ref>{{Cite web|title=Підтримай мене у боротьбі за перемогу в Jager Music Awards|url=https://jagermusicawards.com.ua/profile/27700|website=jagermusicawards.com.ua|accessdate=2020-05-08|language=ru|url-status=dead}}</ref>

== Історія ==

Умовною датою утворення гурту є літо 2013-го, коли Дмитро Фішер (екс-гітарист), Назар Слободяник (гітарист) і Євгеній Мороз (вокаліст) написали першу спільну пісню — «Zombie». Водночас була придумана назву гурту. Наприкінці 2013-го Іван Смірнов (бас-гітарист) запропонував виступити на шкільному святі, з того часу формально тріо трансформувалось в повноцінний музичний колектив.

{{цитата|''Ми починали у 2013 році. Тоді якраз закінчили школу, почали щось робити, не думали, що це все буде серйозно. Потім був університет, після якого вирішили, що хочемо займатися цим професійно. Бо раніше всі були в різних містах, не могли ніяк зібратися. Ось ми з'їхалися всі разом, почали репетирувати й вирішили, що це буде початок професійної діяльності. Насправді перший альбом вийшов ще у 2016 році, але він тільки на SoundCloud»|автор =Євгеній Мороз'' |4=<ref name=":0">{{Cite web|url=https://www.village.com.ua/village/culture/culture-interview/356901-the-unsleeping-spravzhnyi-bedrum-pank|title=Дебютник The Unsleeping про «Справжній бедрум панк», англомовні пісні, кабанів. Велике інтервʼю|date=2024-11-15|website=Village|language=uk|access-date=2024-11-25}}</ref>}}

Влітку 2014 року до гурту приєднався Сергій Гончар (екс-ударні).<ref>{{Cite web|title=The Unsleeping: завжди будемо експериментувати зі звуком|url=https://www.neformat.com.ua/articles/the-unsleeping.html|website=neformat|accessdate=2020-05-08|language=uk|archive-date=15 травня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210515085005/https://www.neformat.com.ua/articles/the-unsleeping.html}}</ref>

В період з 2015 по 2018 учасники гурту через навчання в університетах в різних містах майже не займались музичною та концертною діяльністю.

На початку 2018 до гурту приєднався новий барабанщик Олександр Олійник і в березні в гурту вийшов кліп на пісню ''«''You Drive My Four Wheel Coffin''»''.<ref>{{Cite web|title=«Ми сильно оху*ли від цього». Інтерв'ю з The Unsleeping — гуртом із Умані, що виступив на Sziget 2019|url=https://slukh.media/texts/interview/the-unsleeping-interview/|website=СЛУХ — онлайн-медіа про музику та все, що навколо неї|date=2019-08-20|accessdate=2020-05-08|archive-date=1 березня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200301174141/https://slukh.media/texts/interview/the-unsleeping-interview/}}</ref> Того ж року колектив представив свій дебютний мініальбом «Deviatve», який вокаліст Євгеній Мороз назвав початком професійної діяльності гурту.<ref name=":0"/>

У 2019 The Unsleeping стали переможцями українського відбору APPS Music & SZIGET Festival 2019: Awards, отримавши можливість представити Україну на одному з найбільших музичних фестивалів світу Sziget Festival 2019<ref>{{Cite web|title=Гурт з Умані представить Україну на найбільшому музичному фестивалі світу|url=http://04744.info/novyny-umani/item/28477-gurt-z-umani-predstavyt-ukrayinu-na-najbilshomu-muzychnomu-festyvali-svitu|website=04744.info|accessdate=2020-05-08|archive-date=23 вересня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190923170435/http://04744.info/novyny-umani/item/28477-gurt-z-umani-predstavyt-ukrayinu-na-najbilshomu-muzychnomu-festyvali-svitu}}</ref>.

21 листопада 2020 відбулася церемонія нагородження першої премії незалежної музики Jäger Music Awards 2020. Пісня «Ptaha Fred» гурту The Unsleeping стає переможцем у номінації Трек року.<ref>{{Cite web|title=Хто переміг у Jäger Music Awards: підсумки конкурсу|url=https://ukrrain.com//hto_peremig_u_jeger_music_awards-_pidsumki_konkursu.html|website=ukrrain.com|accessdate=2023-01-20}}</ref>

У наступні роки гурт з'являвся на різних live-виступах та випустив низку синглів такі як: «Припустим»'','' «DEDVED»'','' «Жити»'','' «Не Сплю»''.''
[[Файл:Faine misto 2025 - The Unsleeping.jpg|міні|Виступ гурту на фестивалі [[Файне місто (фестиваль)|«Файне місто»]] 2025 року]]

== Дискографія ==

=== Мініальбоми ===

* ''«Somnia» (2016)''
* ''«Deviatve» (2018)''
* ''«Пиріжок з любов'ю, злістю» (2024)''

=== Сингли ===

* ''«One Hit» (2014)''
* ''«Zombie» (2014)''
* ''«Fire Of Red» (2019)''
* ''«Ptaha Fred» (2020)''
* ''«Припустим» (2020)''
* ''«DEDVED» (2021)''
* ''«Жити» (2022)''
* ''«Не Сплю» (2023)''
* ''«Холодно» (2023)''

=== Альбоми ===

* «Справжній бедрум панк» (2024)<ref name=":0" />

== Відеокліпи ==
{| class="wikitable"
!№
!Кліп
!Рік
!Посилання
|-
|1
|You Drive My Four Wheel Coffin
| rowspan="5" |2018
|[[Файл:YouTube_2024.svg|посилання=https://www.youtube.com/watch?v=HjxBfTknY-s|70x70пкс]]
|-
|2
|Wonderland
|[[Файл:YouTube_2024.svg|посилання=https://www.youtube.com/watch?v=6kilX2qqTes|70x70пкс]]
|-
|3
|Fantastic
|[[Файл:YouTube_2024.svg|посилання=https://www.youtube.com/watch?v=1R4yYQ6JXbs|70x70пкс]]
|-
|4
|Denise
|[[Файл:YouTube_2024.svg|посилання=https://www.youtube.com/watch?v=gOXB0WDjLGc|70x70пкс]]
|-
|5
|People All Around
|[[Файл:YouTube_2024.svg|посилання=https://www.youtube.com/watch?v=fw_j03_cPl0|70x70пкс]]
|-
|6
|Ptaha Fred
| rowspan="2" |2020
|[[Файл:YouTube_2024.svg|посилання=https://www.youtube.com/watch?v=YtvdXIYn5cU|70x70пкс]]
|-
|7
|Припустим
|[[Файл:YouTube_2024.svg|посилання=https://www.youtube.com/watch?v=gbKGBI1FuD4|70x70пкс]]
|-
|8
|DEDVED
|2021
|[[Файл:YouTube_2024.svg|посилання=https://www.youtube.com/watch?v=ZfD1nYtNw5Q|70x70пкс]]
|-
|9
|Жити
|2022
|[[Файл:YouTube_2024.svg|посилання=https://www.youtube.com/watch?v=DZfhxd5aj6g|70x70пкс]]
|-
|10
|Не сплю
|2023
|[[Файл:YouTube_2024.svg|посилання=https://www.youtube.com/watch?v=6-j2n9jJT5Y|70x70пкс]]
|-
|11
|Переживу
|2024
|[[Файл:YouTube_2024.svg|посилання=https://www.youtube.com/watch?v=YRBIwTBgssM&ab_|70x70пкс]]
|}

== Нагороди ==
* '''«Золотий Фазан LiRoom»''' у номінації «Найкращий інді-альбом 2018»

* '''«Jäger Music Awards 2020»''' у номінації Трек року («Ptaha Fred»)

== Примітки ==
{{reflist|2}}{{Український рок}}{{бібліоінформація}}

[[Категорія:Музичні колективи, що з'явились 2013]]
[[Категорія:Музичні колективи 2010-х]]
[[Категорія:Музичні гурти Києва]]
[[Категорія:Українські музичні гурти]]
[[Категорія:Засновані в Україні 2013]]

title: Основна інформація

Жанр: інді-рок · інді-поп · альтернативний рок

Роки: 2013 — нині

Місто: Умань · Київ

Мова: англійська · українська

Склад: Євгеній Мороз (вокал) · Олександр Олійник (ударні) · Дмитро Левченко (бас гітара) · Назар Слободяник (гітара) · Іван Смірнов (гітара)

Колишні · учасники: Сергій Гончар (ударні)


text:
# Перлівець Титанія
Перлівець Титанія (Boloria titania) — вид денних метеликів родини сонцевиків (Nymphalidae).

## Поширення
Вид поширений у холодних та гірських районах Європи, Північної Азії та Канади. В Україні відомі підтверджені знахідки у Львівській, Чернівецькій, Житомирській та Харківській областях.

## Опис
Довжина переднього крила у самців — 21-23 мм, у самиць — 23-26 мм. Основне забарвлення верхньої сторони крил — червонувато-жовте, з малюнком з чорних поперечних смуг і плям. Основне забарвлення нижнього боку задніх крил коричневе, близько зовнішнього краю з жовтуватими плямами і фіолетовим відтінком. Плями на зовнішньому краї великі, стрілоподібні, чорні, в середині сріблясті. Гусениця чорно-бура, з темними смугами на спині і боках, шипи жовті. Лялечка коричнево-сірого кольору.
- Дорсальна сторона
- Вентральна сторона

## Спосіб життя
Трапляється на узліссях змішаних лісів, рідколіссях і заростях чагарників вздовж джерел і ставків, болотистих луках, сфагнових болітах. Кормовими рослинами гусениць є фіалка, лохина, гірчак зміїний, гадючник в'язолистий, купальниця азійська. Зимує гусінь, заляльковуються навесні.

title: Перлівець Титанія

wikitext:
{{Taxobox
| image = 2007 08 Nacré porphyrin.jpg
| image_width = 260px
| status = NT
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=IUCN>{{IUCN|assessor=van Swaay et all|year=2010|id=174331/1|title=Boloria titania|downloaded=12 жовтня 2018}}</ref>
| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Членистоногі]] (Arthropoda)
| classis = [[Комахи]] (Insecta)
| ordo = [[Лускокрилі]] (Lepidoptera)
| familia = [[Сонцевики]] (Nymphalidae)
| genus = ''[[Boloria]]''
| species = '''Перлівець Титанія'''
| binomial = ''Boloria titania''
| binomial_authority = ([[Eugen Johann Christoph Esper|Esper]], 1793)
| synonyms =
| wikispecies = Boloria titania
}}
'''Перлівець Титанія''' (''Boloria titania'') — вид [[денні метелики|денних метеликів]] родини [[Сонцевики|сонцевиків]] (Nymphalidae).

== Поширення ==
Вид поширений у холодних та гірських районах [[Європа|Європи]], [[Північна Азія|Північної Азії]] та [[Канада|Канади]]. В Україні відомі підтверджені знахідки у [[Львівська область|Львівській]], [[Чернівецька область|Чернівецькій]], [[Житомирська область|Житомирській]] та [[Харківська область|Харківській областях]].

== Опис ==
Довжина переднього крила у самців — 21-23 мм, у самиць — 23-26 мм. Основне забарвлення верхньої сторони крил — червонувато-жовте, з малюнком з чорних поперечних смуг і плям. Основне забарвлення нижнього боку задніх крил коричневе, близько зовнішнього краю з жовтуватими плямами і фіолетовим відтінком. Плями на зовнішньому краї великі, стрілоподібні, чорні, в середині сріблясті. Гусениця чорно-бура, з темними смугами на спині і боках, шипи жовті. Лялечка коричнево-сірого кольору.

<gallery mode="packed">
Boloria titania MHNT CUT 2013 3 20 PONT GERENDOINE 05 Dos.jpg|Дорсальна сторона
Boloria titania MHNT CUT 2013 3 20 PONT GERENDOINE 05 Ventre.jpg|Вентральна сторона
</gallery>

== Спосіб життя ==
Трапляється на узліссях змішаних лісів, рідколіссях і заростях чагарників вздовж джерел і ставків, болотистих луках, сфагнових болітах. Кормовими рослинами гусениць є [[фіалка]], [[лохина]], [[гірчак зміїний]], [[гадючник в'язолистий]], [[купальниця азійська]]. Зимує гусінь, заляльковуються навесні.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20110608004107/http://nlbif.eti.uva.nl/bis/vlinders.php?selected=beschrijving&menuentry=soorten&id=225 Butterflies of Europe] {{ref-nl}}
* [http://www.eurobutterflies.com/species_pages/titania.htm euro butterflies] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150213025549/http://eurobutterflies.com/species_pages/titania.htm |date=13 лютого 2015 }}
* [http://www.butterfly-guide.co.uk/species/fritillaries/val19.htm butterfly guide] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181214203345/http://www.butterfly-guide.co.uk/species/fritillaries/val19.htm |date=14 грудня 2018 }}

{{butterfly-stub}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Сонцевики]]
[[Категорія:Лускокрилі Європи]]
[[Категорія:Лускокрилі Азії]]
[[Категорія:Метелики України]]
[[Категорія:Тварини, описані 1793]]

title: ?Перлівець Титанія

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Членистоногі (Arthropoda)

Клас: Комахи (Insecta)

Ряд: Лускокрилі (Lepidoptera)

Родина: Сонцевики (Nymphalidae)

Рід: Boloria

Вид: Перлівець Титанія

Вікісховище: Boloria titania

Віківиди: Boloria titania