text:
# Веррій Флакк
Марк Ве́ррій Флакк (55 рік до н. е. — 20 рік н. е.) — видатний представник антикварного напрямку у прозі, історик, граматик, філолог часів імператорів Октавіана Августа та Тіберія.

## Життєпис
Стосовно місця народження Веррія немає відомостей. Він був вільновідпущеником, мав власну школу з філології та граматики. Був настільки відомим та популярним, що імператор Август запросив Веррія Флакка зайнятися навчання своїх онуків Гая та Луція. Для цього Веррій переїхав до імператорського палацу разом з усією школою, отримував гонорар у 100 тисяч сестерціїв на рік. При цьому Флакку довелося відмовитися від інших учнів.
Інтереси Марка Веррія Флакка охоплювали багато напрямків. З усіх вивчаємих питань він створював наукові праці. На жаль, більшість з них відома лише за назвою й не дійшла дотепер. Тільки праця «Про значення слів» дійшла до сьогодні у повному обсязі. Це великий тлумачний словник з латини часів Римської імперії. Його працю обробив зі своїми доповненнями надалі римський лексикограф Секст Помпей Фест.
Крім цього, Веррієм був складений календар, що відомий під назвою Fasti Praenestini, який викарбуваний на мармуровій плиті. Її виявили в 1771 році у місті Пренесте (нині Палестрина). Саме тут встановлено було статую Марка Веррія Флакка після його смерті. Можливо саме в Пренесте він і похований.

## Твори
З історії:
- «Книга справ, які гідні пам'яті».
- «Історія етрусків» (або «Книга етруських справ»).

З релігійних старожитностей:
- «Сатурн».

З граматики:
- «Про темні справи Катона».
- «Про орфографія»
- «Листи».
- «Про значення слів».

title: Веррій Флакк

wikitext:
{{Письменник}}
'''Марк Ве́ррій Флакк''' (55 рік до н. е. — 20 рік н. е.) — видатний представник антикварного напрямку у прозі, історик, граматик, філолог часів імператорів [[Октавіан Август|Октавіана Августа]] та [[Тіберій|Тіберія]].

== Життєпис ==
Стосовно місця народження Веррія немає відомостей. Він був вільновідпущеником, мав власну школу з [[Філологія|філології]] та [[Граматика|граматики]]. Був настільки відомим та популярним, що [[Октавіан Август|імператор Август]] запросив Веррія Флакка зайнятися навчання своїх онуків Гая та Луція. Для цього Веррій переїхав до імператорського палацу разом з усією школою, отримував гонорар у 100 тисяч [[Сестерцій|сестерціїв]] на рік. При цьому Флакку довелося відмовитися від інших учнів.

Інтереси Марка Веррія Флакка охоплювали багато напрямків. З усіх вивчаємих питань він створював наукові праці. На жаль, більшість з них відома лише за назвою й не дійшла дотепер. Тільки праця «Про значення слів» дійшла до сьогодні у повному обсязі. Це великий тлумачний словник з латини часів [[Римська імперія|Римської імперії]]. Його працю обробив зі своїми доповненнями надалі римський [[лексикограф]] [[Секст Помпей Фест]].

Крім цього, Веррієм був складений [[Фасти#Fasti Sacri (календар)|календар]], що відомий під назвою ''Fasti Praenestini'', який викарбуваний на мармуровій плиті.{{sfn|ЭСБЕ|1890—1907|loc= том 35, с. 354—355}} Її виявили в 1771 році у місті Пренесте (нині [[Палестрина (муніципалітет)|Палестрина]]). Саме тут встановлено було статую Марка Веррія Флакка після його смерті. Можливо саме в Пренесте він і похований.

== Твори ==
З історії:
* «Книга справ, які гідні пам'яті».
* «Історія етрусків» (або «Книга етруських справ»).

З релігійних старожитностей:
* «Сатурн».

З граматики:
* «Про темні справи Катона».
* «Про орфографія»
* «Листи».
* «Про значення слів».

== Примітки ==
 {{reflist}}

== Джерела ==
* Winther, De Fastis Verrii Flacci ab Ovidio adhibitis (1885). {{ref-la}}
* John Edwin Sandys, Classical Scholarship (ed. 1906), vol. i., index, s.v. «Verrius». {{ref-la}}
== Посилання ==
* {{ЕСКМ2017|частина =Веррій Флакк|сторінки =80}}
* {{ЕСБЄ|Fasti|ref = ЭСБЕ}} {{ref-ru}}

{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Давньоримські письменники]]
[[Категорія:Давньоримські науковці]]

title: Веррій Флакк

Народився: 55 до н. е. · Палестрина, Провінція Рим, Лаціо, Королівство Італія

Країна: Стародавній Рим

Діяльність: лексикограф, письменник, поет

Мова творів: латина


text:
# Кайла Бенворт
Кайла Бенворт (англ. Kayla Banwarth; нар. 21 січня 1989, Дуб'юк, Айова, США) — американська волейболістка і тренер. Чемпіонка світу і бронзова медалістка Олімпійських ігор 2016 року. Виступала на позиції ліберо.

## Клуби
| Роки      | Клуби                   |
| --------- | ----------------------- |
| 2011—2012 | «Пост» (Швехат)         |
| 2012—2013 | «Дрезднер СК» (Дрезден) |
| 2013—2014 | «Рабіта» (Баку)         |

## Статистика
Статистика виступів у збірній на Олімпіаді і чемпіонаті світу:
| Рік    | Турнір           | Ігри | Сети | Очки | Ср. | Місце | Примітки |
| ------ | ---------------- | ---- | ---- | ---- | --- | ----- | -------- |
| 2014   | Чемпіонат світу  | 11   | 37   | 0    | 0   | 1     |          |
| 2016   | Олімпійські ігри | 7    | 29   | 0    | 0   | 3     |          |
| Всього | Всього           | 18   | 66   | 0    | 0   |       |          |

wikiname: ukwiki

title: Кайла Бенворт

in_language: uk

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = Кайла Бенворт
| повне_ім'я = ({{lang-en|Kayla Banwarth}})
| зображення =
| розмір_зображення =
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[американці США|американка]]
| місце_проживання =
| дата_народження = 21.01.1989
| місце_народження = [[Дуб'юк]], [[Айова]], [[США]]
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 188 см
| вага = 81 кг
| вебсторінка  =
| країна = {{USA}}
| вид_спорту = [[волейбол]]
| дисципліна =
| студентська_команда = [[Університет Набраски в Лінкольні|Університет Небраски]]
| клуб =
| команда =
| нац._збірна ={{Vbw|USA}}
| статус_професіонала = 2011
| тренери =
| завершення_виступів = 2016
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry|{{USA}}}}
{{MedalSport|[[Волейбол]]}}
{{MedalOlympic}}
{{MedalBronze|[[Літні Олімпійські ігри 2016|Ріо-де-Жанейро 2016]]|[[Волейбол на літніх Олімпійських іграх 2016 (жінки)|волейбол]]}}
| show-medals = yes
}}
'''Кайла Бенворт''' ({{lang-en|Kayla Banwarth}}; {{н.}} [[21 січня]] [[1989]], [[Дуб'юк]], [[Айова]], [[США]]) — американська волейболістка і тренер. Чемпіонка світу і бронзова медалістка Олімпійських ігор 2016 року. Виступала на позиції ліберо.

== Клуби ==
{| class="wikitable alternance"
! Роки
! Клуби
|-
| 2011—2012
|{{прапорець|Австрія}} «Пост» (Швехат)
|-
| 2012—2013
|{{прапорець|Німеччина}} {{нп|Дрезднер (жіночий волейбольний клуб)|«Дрезднер СК» (Дрезден)|it|Dresdner Sportclub 1898 (pallavolo femminile)}}
|-
| 2013—2014 || {{прапорець|Азербайджан}} {{нп|Рабіта (Баку)|«Рабіта» (Баку)||Telekom Baku}}
|}

== Статистика ==
Статистика виступів у збірній на Олімпіаді і чемпіонаті світу:
{| class="wikitable"
|+
|-
! width=60|Рік
! width=140|Турнір
! width=50| Ігри
! width=50| Сети
! width=50| Очки
! width=50| Ср.
! width=50|Місце
! width=60|Примітки
|- align=center
| 2014
|align="left"| [[Чемпіонат світу з волейболу серед жінок 2014|Чемпіонат світу]]
| 11 || 37 || 0 || 0
| {{золото1}}
|
|- align=center
| 2016
|align="left"| [[Волейбол на літніх Олімпійських іграх 2016 (жінки)|Олімпійські ігри]]
| 7 || 29 || 0 || 0
| {{бронза3}}
|
|-
!colspan="2"| Всього !! 18 !! 66 !! 0 !! 0 !!  !!
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{SportsReference|ba/kayla-banwarth-1|NAME=Кайла Бенворт}}
* {{cite web
|url=https://profiles.worldofvolley.com/wov-community/players/15536/kayla-banwarth.html
|title=Kayla Banwarth
|publisher=WorldofVolley
|language=англійська
|accessdate=21 січня 2022
|archive-date=21 січня 2022
|archive-url=https://web.archive.org/web/20220121165459/https://profiles.worldofvolley.com/wov-community/players/15536/kayla-banwarth.html
|url-status=no
}}
* {{cite web
|url=https://women.volleybox.net/ru/kayla-banwarth-p1733/clubs
|title=Kayla Banwarth
|publisher=[https://women.volleybox.net/what-is-volleybox women.volleybox.net]
|language=англійська
|accessdate=21 січня 2022
|archive-date=17 грудня 2021
|archive-url=https://web.archive.org/web/20211217003521/https://women.volleybox.net/ru/kayla-banwarth-p1733/clubs
|url-status=no
}}
* {{cite web
|url=https://www-old.cev.eu/Competition-Area/PlayerDetails.aspx?TeamID=7559&PlayerID=43097&ID=552
|title=Kayla Banwarth
|publisher=CEV
|language=англійська
|accessdate=21 січня 2022
|archive-date=21 січня 2022
|archive-url=https://web.archive.org/web/20220121165453/https://www-old.cev.eu/Competition-Area/PlayerDetails.aspx?TeamID=7559&PlayerID=43097&ID=552
|url-status=no
}}
* {{cite web
|url=https://olemisssports.com/sports/womens-volleyball/roster/coaches/kayla-banwarth/727
|title=Kayla Banwarth
|publisher=[https://olemisssports.com/index.aspx Ole Miss Athletics]
|language=англійська
|accessdate=21 січня 2022
|archive-date=28 грудня 2021
|archive-url=https://web.archive.org/web/20211228115542/https://olemisssports.com/sports/womens-volleyball/roster/coaches/kayla-banwarth/727
|url-status=no
}}

{{Бібліоінформація}}
{{sportsman-stub}}
{{Olympic-medalist-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Бенворт, Кайла}}
[[Категорія:Волейболістки США]]
[[Категорія:Бронзові олімпійські медалісти США]]
[[Категорія:Бронзові призери літніх Олімпійських ігор 2016]]
[[Категорія:Волейболісти на літніх Олімпійських іграх 2016]]
[[Категорія:Призери Панамериканських ігор 2011 року]]
[[Категорія:Бронзові призери Панамериканських ігор]]
[[Категорія:Спортсмени з Айови]]
[[Категорія:Спортсмени з Небраски]]
[[Категорія:Волейбольні тренери]]
[[Категорія:Тренери США]]
[[Категорія:Спортсмени Баку]]
[[Категорія:Спортсмени Дрездена]]
[[Категорія:Уродженці Дюбюка]]
[[Категорія:Американські бронзові призери Панамериканських ігор]]
[[Категорія:Чемпіони світу]]

title: Загальна інформація

Національність: американка

Громадянство: США

Народження: 21 січня 1989 (36 років) · Дуб'юк, Айова, США

Вага: 81 кг

Alma mater: Wahlert Catholic High Schoold

title: Спорт

Країна: США

Вид спорту: волейбол

Студентська команда: Університет Небраски

Команда: Rabita Bakud, Nebraska Cornhuskers women's volleyballd, SVS Post Schwechatd, Dresdner SCd і Жіноча збірна США з волейболуd

Нац. збірна: США

title: Олімпійські ігри

Бронза: Ріо-де-Жанейро 2016 · волейбол


text:
# Єфимовське (Костромська область)
Єфимовське (рос. Ефимовское) — присілок в Чухломському районі Костромської області Російської Федерації.
Населення становить 8 осіб. Входить до складу муніципального утворення Судайське сільське поселення.

## Історія
У 1936-1944 року населений пункт перебував у складі Ярославської області. Від 1944 належить до Костромської області.
Від 2007 року входить до складу муніципального утворення Судайське сільське поселення.

## Населення
| 2008 | 2010 | 2014 |
| ---- | ---- | ---- |
| 11   | ↘4   | ↗8   |

title: Єфимовське (Костромська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Єфимовське
|назва ін.       = Ефимовское
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Костромська область]]
|район           = [[Чухломський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Судайське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{збільшення}} 8
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Костромська область
}}
'''Єфимовське''' ({{lang-ru|Ефимовское}}) — [[присілок]] в [[Чухломський район|Чухломському районі]] [[Костромська область|Костромської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 8 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Судайське сільське поселення]].

== Історія ==

У 1936-1944 року населений пункт перебував у складі [[Ярославська область|Ярославської області]]. Від 1944 належить до Костромської області.

Від 2007 року входить до складу муніципального утворення Судайське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/802093069 |title=Закон Костромской области от 09 февраля 2007 года N 112-4-ЗКО «Об административно-территориальном устройстве Костромской области» |access-date=2018-09-21 |archive-date=2020-01-15 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200115000115/http://docs.cntd.ru/document/802093069 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Ефимовское (Костромская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Чухломський район}}
{{Kostroma-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Чухломського району]]

title: присілок Єфимовське

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Костромська область

Муніципальний район: Чухломський район

Поселення: Судайське сільське поселення

title: Основні дані

Населення: ▲ 8

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Єфимовське · Єфимовське


text:
# Зяблиця (Нижньогородська область)
Зяблиця (рос. Зяблица) — присілок в Варнавинському районі Нижньогородської області Російської Федерації.
Населення становить 8 осіб. Входить до складу муніципального утворення Михаленинська сільрада.

## Історія
Від 2009 року входить до складу муніципального утворення Михаленинська сільрада.

## Населення
| 1999 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- |
| 32   | →32  | ↘8   |

title: Зяблиця (Нижньогородська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Зяблиця
|назва ін.       = Зяблица
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Нижньогородська область]]
|район           = [[Варнавинський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Михаленинська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 8
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Нижньогородська область
}}
'''Зяблиця''' ({{lang-ru|Зяблица}}) — [[присілок]] в [[Варнавинський район|Варнавинському районі]] [[Нижньогородська область|Нижньогородської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 8 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Михаленинська сільрада]].

== Історія ==

Від 2009 року входить до складу муніципального утворення Михаленинська сільрада<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/465518568 |title=Реестр административно-территориальных образований, городских и сельских населённых пунктов Нижегородской области |access-date=2019-10-25 |archive-date=2019-10-21 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191021153124/http://docs.cntd.ru/document/465518568 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Зяблица (Нижегородская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Варнавинський район}}
{{Russia-geo-stub}}
{{Портали|Географія|Росія}}
[[Категорія:Населені пункти Варнавинського району]]

title: присілок Зяблиця

Суб'єкт Російської Федерації: Нижньогородська область

Муніципальний район: Варнавинський район

Поселення: Михаленинська сільрада

title: Основні дані

Населення: ▼ 8

Основні дані:
Мапа
· Зяблиця · Зяблиця


text:
# Асакаси (Аліковський район)
Асака́си (рос. Асакасы, чув. Ассакасси) — село у Чувашії Російської Федерації, у складі Єфремкасинського сільського поселення Аліковського району.
Населення — 112 осіб (2010; 158 в 2002, 347 в 1979, 675 в 1939, 725 в 1926, 588 в 1897, 415 в 1858, 1003 в 1795).
Національний склад (на 2002 рік):
- чуваші — 99 %

## Історія
Засновано ймовірно 17 століття. Історичні назви — Третя Тінсаріна, Троїцьке. До 1724 року селяни мали статус ясачних, до 1866 року — державних, займались землеробством, тваринництвом. Діяв храм Святої Трійці (1785–1935, відновлено з 1989 року). 1876 року відкрито початкове народне училище. На початку 20 століття діяло 3 магазини, 6 вітряків. 1930 року створено колгосп «Оба-Сірма». До 1927 року село входило до складу Туруновської волості Чебоксарського повіту, потім Яндобинської та Асакасинської волостей Ядринського повіту, з переходом на райони 1927 року — спочатку у складі Вурнарського району, у період 1939–1956 років — у складі Калінінського, у період 1956-1962 років — у складі Аліковського району, у період 1962-1965 років — знову у складі Вурнарського, після чого повернуто до складу Аліковського району.

## Господарство
У селі діють клуб та магазин.

title: Асакаси (Аліковський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = село
 | тип_род         = села
 | назва           = Асакаси
 | назва ін.       = {{lang-ru|Асакасы}}<br/>{{lang-cv|Ассакасси}}
 | прапор          =
 | опис прапора    =
 | герб            =
 | опис герба      =
 | розташування    =
 | опис розташування   =
 | карта розташування1 = Росія Чувашія
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | суб'єкт РФ      = [[Чувашія]]
 | район           = [[Аліковський район]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[Єфремкасинське сільське поселення]]
 | рада            =
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | перша згадка    =
 | завойоване      =
 | статус          = [[1785]]
 | поділ           =
 | населення       = 112 осіб ([[2010]]<ref>{{Cite web |url=http://77.240.147.54/download/vpn/Chislmovpn-2010.doc |title=Згідно з даними перепису населення Росії 2010 року |accessdate=28 лютого 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160305000706/http://77.240.147.54/download/vpn/Chislmovpn-2010.doc |archivedate=5 березня 2016 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140228101658/http://77.240.147.54/download/vpn/Chislmovpn-2010.doc |date=2014-02-28 }}</ref>)
 | площа           =
 | ref-площа       =
 | густота         =
 | поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
 | код             = <!--або телефонний код-->
 | координати      = {{coord|55|42|03|N|46|53|11|E|scale:30000|display=inline}}
 | часовий пояс    = [[UTC+3]] ([[UTC+4]])
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань        = <!--відстань до станції-->

 <!--До центру муніципального району/міського округу-->
 | залізниця р     =
 | ref-залізниця р =
 | автошлях р      =
 | ref-автошлях р  =
 | фізична р       = <!--або відстань р-->
 | ref-фізична р   =
 <!--До центру суб'єкта РФ-->
 | залізниця о     =
 | ref-залізниця о =
 | автошлях о      =
 | ref-автошлях о  =
 | фізична о       = <!--або відстань о-->
 | ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
 | залізниця с     =
 | ref-залізниця с =
 | автошлях с      =
 | ref-автошлях с  =
 | фізична с       = <!--або відстань с-->
 | ref-фізична с   =

 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | катойконіми     =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             = <!--або голова-->
 | ремарки         =
 }}

{{Otheruses|Асакаси}}

'''Асака́си''' ({{lang-ru|Асакасы}}, {{lang-cv|Ассакасси}}) — [[село]] у [[чувашія|Чувашії]] [[росія|Російської Федерації]], у складі [[єфремкасинське сільське поселення|Єфремкасинського сільського поселення]] [[аліковський район|Аліковського району]].

Населення — 112 осіб ([[2010]]; 158 в [[2002]], 347 в [[1979]], 675 в [[1939]], 725 в [[1926]], 588 в [[1897]], 415 в [[1858]], 1003 в [[1795]]<ref>Разом з 9 висілками</ref>).

Національний склад (на 2002 рік):
* [[чуваші]] — 99 %

== Історія ==
Засновано ймовірно [[17 століття]]. Історичні назви — Третя Тінсаріна, Троїцьке. До [[1724]] року селяни мали статус ясачних, до [[1866]] року — державних, займались землеробством, тваринництвом. Діяв храм Святої Трійці ([[1785]]–[[1935]], відновлено з [[1989]] року). [[1876]] року відкрито початкове народне училище. На початку [[20 століття]] діяло 3 магазини, 6 вітряків. [[1930]] року створено колгосп «Оба-Сірма». До [[1927]] року село входило до складу Туруновської волості [[чебоксарський повіт|Чебоксарського повіту]], потім Яндобинської та Асакасинської волостей [[ядринський повіт|Ядринського повіту]], з переходом на райони 1927 року — спочатку у складі [[вурнарський район|Вурнарського району]], у період [[1939]]–[[1956]] років — у складі [[калінінський район (Чувашія)|Калінінського]], у період 1956-[[1962]] років — у складі Аліковського району, у період 1962-[[1965]] років — знову у складі Вурнарського, після чого повернуто до складу Аліковського району.

== Господарство ==
У селі діють клуб та магазин.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=55.701630&lon=46.888018&z=14&m=b&show=/19592195/uk На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=55.701630&lon=46.888018&z=14&m=b&show=/19592195/uk |date=25 серпня 2011 }} {{ref-uk}}
* [http://enc.cap.ru/?t=world&lnk=328 Чуваська енциклопедія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304231706/http://enc.cap.ru/?t=world&lnk=328 |date=4 березня 2016 }} {{ref-ru}}

{{chuv-stub}}
{{Аліковський район}}

[[Категорія:Населені пункти Аліковського району]]
[[Категорія:Села Чувашії]]

title: село Асакаси

Суб'єкт Російської Федерації: Чувашія

Муніципальний район: Аліковський район

Поселення: Єфремкасинське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: UTC+3 (UTC+4)

Основні дані:
Мапа
· Асакаси · Асакаси


text:
# Філіп Стажинський
Філіп Стажинський (пол. Filip Starzyński, нар. 27 травня 1991, Щецин) — польський футболіст, атакувальний півзахисник клубу «Заглемб'є» (Любін) і національної збірної Польщі.

## Клубна кар'єра
Народився 27 травня 1991 року в місті Щецин. Вихованець футбольної школи клубу «Рух» (Хожув). Дорослу футбольну кар'єру розпочав 2011 року в основній команді того ж клубу, в якій провів чотири сезони, взявши участь у 100 матчах чемпіонату. Більшість часу, проведеного у складі хожувського «Руха», був основним гравцем команди.
Влітку 2015 року контракт Стажинського закінчився і він, отримавши статус вільного агента, уклав контракт з бельгійським «Локереном». У новій команді не зміг стати гравцем основного складу, тож на початку 2016 року повернувся на батьківщину, погодившись на умовах піврічної оренди приєднатися до «Заглемб'є» (Любін).

## Виступи за збірні
2012 року провів одну гру у складі молодіжної збірної Польщі.
2014 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Польщі. У травні 2016 був включений до попередньої розширеної заявки збірної для участі у фінальній частині чемпіонату Європи 2016 року.

title: Філіп Стажинський

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Філіп Стажинський
| зображення = Filip Starzynski 2014.jpg
| підпис =
| повне-ім'я =
| місце-народження =
| країна-народження =
| дата-народження = 27.5.1991
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 184 см
| вага = 70 кг
| поточний-клуб = {{Прапорець|POL}} [[Заглемб'є (Любін)|«Заглемб'є» (Любін)]]
| позиція =
| номер = 18
| юнацькі-роки =
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|POL}} [[Рух (Хожув)|«Рух» (Хожув)]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2011–2015 | {{Прапорець|POL}} | [[Рух (Хожув)|«Рух» (Хожув)]] | 100 |21}}
{{Футболіст рядок 1|2015–2016 | {{Прапорець|BEL}} | [[Локерен (футбольний клуб)|«Локерен»]] | 9 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2016– | {{оренда}} {{Прапорець|POL}} | [[Заглемб'є (Любін)|«Заглемб'є» (Любін)]] | 16 |3}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2012 | {{Прапорець|POL}} | [[Молодіжна збірна Польщі з футболу|Польща U-21]] | 1 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2014– | {{Прапорець|POL}} | [[збірна Польщі з футболу|Польща]] | 3 |1}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 10 червня 2016
}}
{{Однофамільці|Стажинський}}
'''Філіп Стажинський''' ({{lang-pl|Filip Starzyński}}, {{н}} [[27 травня]] [[1991]], [[Щецин]]) — польський [[футболіст]], атакувальний [[півзахисник]] клубу [[Заглемб'є (футбольний клуб, Любін)|«Заглемб'є» (Любін)]] і [[збірна Польщі з футболу|національної збірної Польщі]].

== Клубна кар'єра ==
Народився [[27 травня]] [[1991]] року в місті [[Щецин]]. Вихованець футбольної школи клубу [[Рух (Хожув)|«Рух» (Хожув)]]. Дорослу футбольну кар'єру розпочав 2011 року в основній команді того ж клубу, в якій провів чотири сезони, взявши участь у 100 матчах чемпіонату. Більшість часу, проведеного у складі хожувського «Руха», був основним гравцем команди.

Влітку 2015 року контракт Стажинського закінчився і він, отримавши статус [[вільний агент|вільного агента]], уклав контракт з бельгійським [[Локерен (футбольний клуб)|«Локереном»]]. У новій команді не зміг стати гравцем основного складу, тож на початку 2016 року повернувся на батьківщину, погодившись на умовах піврічної оренди приєднатися до [[Заглемб'є (футбольний клуб, Любін)|«Заглемб'є» (Любін)]].

== Виступи за збірні ==
2012 року провів одну гру у складі [[Молодіжна збірна Польщі з футболу|молодіжної збірної Польщі]].

2014 року дебютував в офіційних матчах у складі [[Збірна Польщі з футболу|національної збірної Польщі]]. У травні 2016 був включений до попередньої розширеної заявки збірної для участі у фінальній частині [[Чемпіонат Європи з футболу 2016|чемпіонату Європи 2016 року]]<ref>{{Cite web |url=http://www.champion.com.ua/euro2016/2016/05/13/650723/ |title=Поляки назвали попередню заявку на Євро |accessdate=19 травня 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160513141947/http://www.champion.com.ua/euro2016/2016/05/13/650723/ |archivedate=13 травня 2016 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160513141947/http://www.champion.com.ua/euro2016/2016/05/13/650723/ |date=2016-05-13 }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.90minut.pl/kariera.php?id=14896 Профіль футболіста на сайті ''90minut.pl''] {{ref-pl}}
* {{transfermarkt|199301}}
* [http://www.national-football-teams.com/player/56962/Filip_Starzynski.html Статистика виступів на сайті ''national-football-teams.com''] {{ref-en}}
* {{Soccerway|filip-starzyski/204952}}

{{Склад збірної Польщі на чемпіонаті Європи 2016}}
{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Стажинський}}
[[Категорія:Польські футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Польщі з футболу]]
[[Категорія:Гравці збірної Польщі з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Руха» (Хожув)]]
[[Категорія:Футболісти «Локерена»]]
[[Категорія:Футболісти «Заглемб'є» (Любін)]]
[[Категорія:Польські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Бельгії]]
[[Категорія:Уродженці Щецина]]
[[Категорія:Спортсмени Щецина]]

title: Особисті дані

Народження: 27 травня 1991 (34 роки)

Вага: 70 кг

Громадянство: Республіка Польща

Позиція: півзахисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Заглемб'є» (Любін)

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Рух» (Хожув) · 100 · (21)

«Локерен» · 9 · (0)

→ «Заглемб'є» (Любін) · 16 · (3)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Польща U-21 · 1 · (0)

Польща · 3 · (1)

Національна збірна: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 10 червня 2016.


text:
# Яковенко Павло Олександрович
Яковенко Павло Олександрович (* 19 грудня 1964, Нікополь, Дніпропетровська область, Українська РСР, СРСР) — радянський та український футболіст, згодом футбольний тренер. Як футболіст тричі ставав чемпіоном СРСР, є дворазовим володарем Кубка СРСР, володарем Кубка володарів кубків УЄФА, був учасником чемпіонату світу 1986 року.
Після завершення кар'єри гравця тренував українські та російські футбольні клуби, а також юнацькі і молодіжну збірні команди України.

## Клубна кар'єра
Починав займатися футболом у ДЮСШ «Колоса» з рідного Нікополя. Згодом перебрався до юнацької команди «Дніпро-75» з обласного центру, а ще за деякий час — до Харкова, де врешті-решт опинився у структурі «Металіста».
1981 року 16-річний гравець дебютував у Першій лізі чемпіонату СРСР, яку його «Металіст» того сезону виграв. Наступного сезону провів два матчі за харківську команду вже у вищій союзній лізі, після чого був запрошений до київського «Динамо».
Попри юний вік відразу почав отримувати ігрову практику у столичній команді, і у переможному для киян сезоні 1985 вже був одним з основних півзахисників у тактичних побудовах Валерія Лобановського. У сезоні 1986 року здобув у складі «динамівців» свій другий поспіль титул чемпіона СРСР, а також став тріумфатором тогорічного розіграшу Кубка володарів кубків УЄФА.
1987 року трофейні здобутки київського «Динамо» обмежилися перемогою у розіграші Кубка СРСР та здобуттям Кубка сезону, а Яковенко продовжував лишатися ключовою фігурою у побудові гри команди у центрі поля. Однак вже на початку 1988 року гравець отримав важке ушкодження декількох зв'язок колінного суглобу та відрив м'язу, все це в різних зонах. Після цієї травми вже остаточно не відновився, незважаючи на хірургічну допомогу професора Віталія Левенця та консультації українських та французьких спеціалістів. Надалі брав участь щонайбільше у 10 матчах за сезон, відновлюючись після чергового рецидиву травми.
1992 року, єдиним із «зіркового» складу «Динамо» зразка 1986 року, став учасником першого чемпіонату незалежної України, а вже по ходу наступного сезону також вирішив спробувати свої сили за кордоном. У грудні 1992 року приєднався до лав французького «Сошо», утім невдовзі учергове травмувався і встиг до завершення сезону провести лише три матчі. Наступний сезон 1993/94 почався не краще — травми дозволили гравцеві взяти участь також лише у трьох іграх, після чого у листопаді 1993 клуб ініціював передчасне розірвання контракту, а гравець був змушений у неповні 29 років вирішити завершити ігрову кар'єру.

## Виступи за збірну
Залучався до лав молодіжної збірної СРСР, у її складі був учасником молодіжного ЧС-1983.
У травні 1986 року дебютував у складі збірної СРСР і, як більшість його партнерів по київському «Динамо», був включений до заявки команди на тогорічний чемпіонат світу. На мундіалі взяв участь у трьох матчах, зробив свій внесок у розгром угорців на груповому етапі, забивши один із шести голів радянської команди.
Після світової першості почав отримувати дедалі більше ігрового часу в матчах збірної і до першої важкої травми навесні 1988 року встиг провести у її складі 18 матчів. Утім травма і її рецидиви не дозволили гравцеві взяти участь у Євро-1988 і ЧС-1990.

## Тренерська робота
Завершивши ігрову кар'єру і повернувшись до рідного Нікополя, наприкінці 1993 року очолив тренерський штаб місцевого «Металурга».
1996 року був запрошений до Росії, де працював з «Ураланом». Із 2000 року знову працював на батьківщині, тренуючи «Борисфен».
Паралельно почав співпрацю з Федерацією футболу України щодо підготовки юнацьких збірних країни. На юнацькому Євро-2002 (U-17) керував діями збірної 17-річних, яка не змогла подолати груповий етап, заробивши лише одну нічию у трьох іграх групового етапу.
За два роки, на юнацькому Євро-2004 (U-19), очолювана Яковенком команда 19-річних виступила вже значно успішніше, пробившись до півфіналів, на стадії яких лише в серії післяматчевих пенальті поступилася майбутнім переможцям турніру іспанцям. Паралельно на початку 2000-х у тандемі з Геннадієм Литовченком опікувався підготовкою молодіжної збірної України.
Після успішної роботи з юнацькою збірною України 2004 року прийняв пропозицію повернутися до клубної роботи в Росії, де тренував спочатку «Хімки», згодом «Кубань», а 2007 років провів одну гру на чолі «Ростова».
2008 року повернувся до роботи з молодіжної збірної України, підготовкою якої займався до 2012 року. Зміг вивести команду на другий в її історії чемпіонат Європи, проте у фінальній частині молодіжного Євро-2011 українці виступили невдало, здобувши лише одну нічию у трьох іграх групового етапу при різниці м'ячів 1:5 на користь суперників.
17 жовтня 2020 року очолив першолігову «Оболонь». 5 травня 2021 року припинив співпрацю з київським клубом.
| Дата       | Місто           | Господарі | Результат  | Гості      | Турнір               | Голи | Примітки |
| ---------- | --------------- | --------- | ---------- | ---------- | -------------------- | ---- | -------- |
| 7-5-1986   | Москва          | СРСР      | 0 – 0      | Фінляндія  | товариський матч     | -    | 70'      |
| 2-6-1986   | Ірапуато        | СРСР      | 6 – 0      | Угорщина   | ЧС 1986 - 1-й етап   | 1    | 74'      |
| 5-6-1986   | Леон            | Франція   | 1 – 1      | СРСР       | ЧС 1986 - 1-й етап   | -    | 68'      |
| 15-6-1986  | Леон            | СРСР      | 3 – 4 д.ч. | Бельгія    | ЧС 1986 - 1/8 фіналу | -    | 78'      |
| 20-8-1986  | Гетеборг        | Швеція    | 0 – 0      | СРСР       | товариський матч     | -    | 67'      |
| 11-10-1986 | Париж           | Франція   | 0 – 2      | СРСР       | Відбір до ЧЄ 1988    | -    |          |
| 29-10-1986 | Сімферополь     | СРСР      | 4 – 0      | Норвегія   | Відбір до ЧЄ 1988    | -    |          |
| 18-2-1987  | Суонсі          | Уельс     | 0 – 0      | СРСР       | товариський матч     | -    |          |
| 18-4-1987  | Тбілісі         | СРСР      | 1 – 3      | Швеція     | товариський матч     | -    | 68'      |
| 29-4-1987  | Київ            | СРСР      | 2 – 0      | НДР        | Відбір до ЧЄ 1988    | -    | 72'      |
| 3-6-1987   | Осло            | Норвегія  | 0 – 1      | СРСР       | Відбір до ЧЄ 1988    | -    | 68'      |
| 29-8-1987  | Белград         | Югославія | 0 – 1      | СРСР       | товариський матч     | -    | 46'      |
| 9-9-1987   | Москва          | СРСР      | 1 – 1      | Франція    | Відбір до ЧЄ 1988    | -    | 71'      |
| 28-10-1987 | Сімферополь     | СРСР      | 2 – 0      | Ісландія   | товариський матч     | -    | 80'      |
| 20-2-1988  | Барі            | Італія    | 4 – 1      | СРСР       | товариський матч     | -    | 37' 46'  |
| 23-3-1988  | Марусі          | Греція    | 0 – 4      | СРСР       | товариський матч     | -    |          |
| 31-3-1988  | Західний Берлін | Аргентина | 2 – 4      | СРСР       | товариський матч     | -    | 74' 77'  |
| 2-4-1988   | Західний Берлін | Швеція    | 2 – 0      | СРСР       | товариський матч     | -    | 68'      |
| 28-3-1990  | Київ            | СРСР      | 2 – 1      | Нідерланди | товариський матч     | -    | 46'      |
| Усього     |                 | Матчів    | 19         |            | Голів                | 1    |          |

## Титули і досягнення
- Володар Кубка володарів кубків УЄФА (1):

«Динамо» (Київ): 1985/1986
- Чемпіон СРСР (3):

«Динамо» (Київ): 1985, 1986, 1990
- Володар Кубка СРСР (3):

«Динамо» (Київ): 1984/85, 1986/87, 1989/90
- Володар Кубка сезону (Суперкубка СРСР) (2):

«Динамо» (Київ): 1986, 1987

## Державні нагороди
- Орден «За заслуги» II ст. (13 травня 2016) — за вагомі особисті заслуги у розвитку і популяризації вітчизняного футболу, піднесення міжнародного спортивного престижу України та з нагоди 30-річчя перемоги у фінальному матчі Кубка володарів кубків УЄФА, здобутої під керівництвом головного тренера футбольного клубу «„Динамо“ Київ», Героя України Лобановського Валерія Васильовича[5][6]

title: Яковенко Павло Олександрович

wikitext:
{{othernames|Яковенко}}
{{Футболіст
| ім'я= Павло Яковенко
| зображення = Pavlo Yakovenko.jpg
| повне-ім'я = Павло Олександрович Яковенко
| зріст = 180 см
| вага = 71 кг
| позиція = [[півзахисник]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|1981–1982 | {{Прапорець|URS}} | [[Металіст (Харків)|«Металіст»]] | 4 |0}}
{{Футболіст рядок 0|1982–1993 | {{Прапорець|URS}}/{{Прапорець|UKR}} | [[Динамо (Київ)|«Динамо» (Київ)]] | 161 |5}}
{{Футболіст рядок 1|1993–1994 | {{Прапорець|FRA}} | [[Сошо (футбольний клуб)|«Сошо»]] | 6 |1}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|1983 | {{Прапорець|URS}} | [[Молодіжна збірна СРСР з футболу|СРСР U-20]] | ? |?}}
{{Футболіст рядок 0|1986–1990 | {{Прапорець|URS}} | [[збірна СРСР з футболу|СРСР]] | 19 |1}}
{{Футболіст кінець}}
| тренер = {{Футбольний тренер початок}}
{{Футбольний тренер заголовок}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1994—1995 | {{Прапорець|UKR}} |[[Електрометалург-НЗФ|«Металург» (Нікополь)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1996—1997 | {{Прапорець|RUS}} | [[Уралан|«Уралан»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1999 | {{Прапорець|RUS}} | [[Уралан|«Уралан»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2000—2002 | {{Прапорець|UKR}} | [[Борисфен (футбольний клуб)|«Борисфен»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2000—2004 | {{Прапорець|UKR}} | [[Юнацька збірна України з футболу|Україна (юн.)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2002—2004 | {{Прапорець|UKR}} | [[Молодіжна збірна України з футболу|Україна (мол.)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2004—2005 | {{Прапорець|RUS}} | [[Хімки (футбольний клуб)|«Хімки»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2005—2007 | {{Прапорець|RUS}} | [[Кубань (футбольний клуб)|«Кубань»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2007 | {{Прапорець|RUS}} | [[Ростов (футбольний клуб)|«Ростов»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2008—2012 | {{Прапорець|UKR}} | [[Молодіжна збірна України з футболу|Україна (мол.)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2020—2021 | {{Прапорець|UKR}} | «[[Оболонь (футбольний клуб, 2013)|Оболонь]]»}}
{{Футбольний тренер кінець}}
}}
'''Яковенко Павло Олександрович''' (* [[19 грудня]] [[1964]], [[Нікополь]], [[Дніпропетровська область]], [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|Українська РСР]], [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]]) — [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|радянський]] та [[Україна|український]] футболіст, згодом футбольний тренер. Як футболіст тричі ставав [[чемпіонат СРСР з футболу|чемпіоном СРСР]], є дворазовим володарем [[кубок СРСР з футболу|Кубка СРСР]], володарем [[Кубок володарів кубків УЄФА|Кубка володарів кубків УЄФА]], був учасником [[чемпіонат світу з футболу 1986|чемпіонату світу 1986 року]].

Після завершення кар'єри гравця тренував українські та російські футбольні клуби, а також [[Юнацька збірна України з футболу|юнацькі]] і [[Молодіжна збірна України з футболу|молодіжну]] збірні команди України.

== Клубна кар'єра ==
Починав займатися футболом у ДЮСШ [[Електрометалург-НЗФ|«Колоса»]] з рідного [[Нікополь|Нікополя]]. Згодом перебрався до юнацької команди «[[Дніпро-75]]» з обласного центру, а ще за деякий час — до [[Харків|Харкова]], де врешті-решт опинився у структурі [[Металіст (Харків)|«Металіста»]].

[[Перша ліга СРСР з футболу 1981|1981 року]] 16-річний гравець дебютував у [[Перша ліга СРСР з футболу|Першій лізі чемпіонату СРСР]], яку його [[Металіст (Харків)|«Металіст»]] того сезону виграв. [[Чемпіонат СРСР з футболу 1982 (вища ліга)|Наступного сезону]] провів два матчі за харківську команду вже у вищій союзній лізі, після чого був запрошений до [[Динамо (Київ)|київського «Динамо»]].

Попри юний вік відразу почав отримувати ігрову практику у столичній команді, і у [[Чемпіонат СРСР з футболу 1985 (вища ліга)|переможному для киян сезоні 1985]] вже був одним з основних півзахисників у тактичних побудовах [[Лобановський Валерій Васильович|Валерія Лобановського]]. У [[Чемпіонат СРСР з футболу 1986 (вища ліга)|сезоні 1986 року]] здобув у складі «динамівців» свій другий поспіль титул чемпіона СРСР, а також став тріумфатором [[Кубок володарів кубків 1985—1986|тогорічного розіграшу Кубка володарів кубків УЄФА]].

1987 року трофейні здобутки київського «Динамо» обмежилися перемогою у розіграші [[Кубок СРСР з футболу 1986—1987|Кубка СРСР]] та здобуттям [[Кубок сезону 1987|Кубка сезону]], а Яковенко продовжував лишатися ключовою фігурою у побудові гри команди у центрі поля. Однак вже на початку 1988 року гравець отримав важке ушкодження декількох зв'язок [[Колінний суглоб|колінного суглобу]] та відрив м'язу, все це в різних зонах. Після цієї травми вже остаточно не відновився, незважаючи на хірургічну допомогу професора [[Левенець Віталій Миколайович|Віталія Левенця]] та консультації українських та французьких спеціалістів<ref>[https://www.sport-express.ru/newspaper/2000-07-06/8_1/ Футбольный хирург]</ref>. Надалі брав участь щонайбільше у 10 матчах за сезон, відновлюючись після чергового рецидиву травми.

1992 року, єдиним із «зіркового» складу «Динамо» зразка 1986 року, став учасником [[Чемпіонат України з футболу 1992|першого чемпіонату незалежної України]], а вже по ходу [[Чемпіонат України з футболу 1992—1993|наступного сезону]] також вирішив спробувати свої сили за кордоном. У грудні 1992 року приєднався до лав французького [[Сошо (футбольний клуб)|«Сошо»]], утім невдовзі учергове травмувався і встиг до завершення сезону провести лише три матчі. Наступний сезон 1993/94 почався не краще — травми дозволили гравцеві взяти участь також лише у трьох іграх, після чого у листопаді 1993 клуб ініціював передчасне розірвання контракту, а гравець був змушений у неповні 29 років вирішити завершити ігрову кар'єру.

== Виступи за збірну ==
Залучався до лав [[Молодіжна збірна СРСР з футболу|молодіжної збірної СРСР]], у її складі був учасником [[Молодіжний чемпіонат світу з футболу 1983|молодіжного ЧС-1983]].

У травні 1986 року дебютував у складі [[Збірна СРСР з футболу|збірної СРСР]] і, як більшість його партнерів по київському «Динамо», був включений до заявки команди на [[Чемпіонат світу з футболу 1986|тогорічний чемпіонат світу]]. На мундіалі взяв участь у трьох матчах, зробив свій внесок у розгром [[Збірна Угорщини з футболу|угорців]] на груповому етапі, забивши один із шести голів радянської команди.

Після світової першості почав отримувати дедалі більше ігрового часу в матчах збірної і до першої важкої травми навесні 1988 року встиг провести у її складі 18 матчів. Утім травма і її рецидиви не дозволили гравцеві взяти участь у [[Чемпіонат Європи з футболу 1988|Євро-1988]] і [[Чемпіонат світу з футболу 1990|ЧС-1990]].

== Тренерська робота ==
Завершивши ігрову кар'єру і повернувшись до рідного Нікополя, наприкінці 1993 року очолив тренерський штаб місцевого [[Електрометалург-НЗФ|«Металурга»]].

1996 року був запрошений до Росії, де працював з [[Уралан|«Ураланом»]]. Із 2000 року знову працював на батьківщині, тренуючи [[Борисфен (футбольний клуб)|«Борисфен»]].

Паралельно почав співпрацю з [[Українська асоціація футболу|Федерацією футболу України]] щодо підготовки [[юнацька збірна України з футболу|юнацьких збірних країни]]. На [[Чемпіонат Європи з футболу 2002 серед 17-річних|юнацькому Євро-2002 (U-17)]] керував діями [[Юнацька збірна України з футболу (U-17)|збірної 17-річних]], яка не змогла подолати груповий етап, заробивши лише одну нічию у трьох іграх групового етапу.

За два роки, на [[Чемпіонат Європи з футболу 2004 серед 19-річних|юнацькому Євро-2004 (U-19)]], очолювана Яковенком [[Юнацька збірна України з футболу (U-19)|команда 19-річних]] виступила вже значно успішніше, пробившись до півфіналів, на стадії яких лише в серії [[післяматчеві пенальті|післяматчевих пенальті]] поступилася майбутнім переможцям турніру [[Юнацька збірна Іспанії з футболу (U-19)|іспанцям]]. Паралельно на початку 2000-х у тандемі з [[Литовченко Геннадій Володимирович|Геннадієм Литовченком]] опікувався підготовкою [[Молодіжна збірна України з футболу|молодіжної збірної України]].

Після успішної роботи з юнацькою збірною України 2004 року прийняв пропозицію повернутися до клубної роботи в Росії, де тренував спочатку [[Хімки (футбольний клуб)|«Хімки»]], згодом [[Кубань (футбольний клуб)|«Кубань»]], а 2007 років провів одну гру на чолі [[Ростов (футбольний клуб)|«Ростова»]].

2008 року повернувся до роботи з [[Молодіжна збірна України з футболу|молодіжної збірної України]], підготовкою якої займався до 2012 року. Зміг вивести команду на другий в її історії чемпіонат Європи, проте у [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 2011|фінальній частині молодіжного Євро-2011]] українці виступили невдало, здобувши лише одну нічию у трьох іграх групового етапу при різниці м'ячів 1:5 на користь суперників.

17 жовтня 2020 року очолив першолігову «[[Оболонь (футбольний клуб, 2013)|Оболонь]]»<ref>{{cite web|url=https://www.ua-football.com/ua/ukrainian/first/1603014030-yakovenko-priznacheniy-golovniy-trenerom-oboloni.html|title=Яковенко призначений головним тренером «Оболоні»|language=|publisher=[[UA-Футбол]]|author=|date=2020-10-18|accessdate=2020-10-19}}</ref>. 5 травня 2021 року припинив співпрацю з київським клубом<ref>{{Cite web|title=ФК «Оболонь» та головний тренер Павло Яковенко припинили співпрацю|url=http://fc.obolon.ua/fk-obolon-ta-holovnyj-trener-pavlo-yakovenko-prypynyly-spivpratsyu/|website=fc.obolon.ua|date=|accessdate=|language=|publisher=Офіційний сайт ФК «Оболонь»}}</ref>.

== Статистика виступів ==

=== Статистика виступів за збірну ===
{{Матчі за збірну початок|URS 1980-1991}}
{{Матчі за збірну|7-5-1986|Москва|URS 1980-1991|0|0|FIN|-|Тов|13={{Sostout|70}}}}
{{Матчі за збірну|2-6-1986|Ірапуато|URS 1980-1991|6|0|HUN|1|ЧС|1986|1-й етап|13={{Sostout|74}}}}
{{Матчі за збірну|5-6-1986|Леон|FRA|1|1|URS 1980-1991|-|ЧС|1986|1-й етап|13={{Sostout|68}}|14=Леон (Мексика)}}
{{Матчі за збірну|15-6-1986|Леон|URS 1980-1991|3|4|BEL|-|ЧС|1986|1/8 фіналу|dts|13={{Sostout|78}}|14=Леон (Мексика)}}
{{Матчі за збірну|20-8-1986|Гетеборг|SWE|0|0|URS 1980-1991|-|Тов|13={{Sostin|67}}}}
{{Матчі за збірну|11-10-1986|Париж|FRA|0|2|URS 1980-1991|-|ВідбірЧЄ|1988}}
{{Матчі за збірну|29-10-1986|Сімферополь|URS 1980-1991|4|0|NOR|-|ВідбірЧЄ|1988}}
{{Матчі за збірну|18-2-1987|Суонсі|WAL|0|0|URS 1980-1991|-|Тов}}
{{Матчі за збірну|18-4-1987|Тбілісі|URS 1980-1991|1|3|SWE|-|Тов|13={{Sostout|68}}}}
{{Матчі за збірну|29-4-1987|Київ|URS 1980-1991|2|0|DDR|-|ВідбірЧЄ|1988|13={{Sostin|72}}}}
{{Матчі за збірну|3-6-1987|Осло|NOR|0|1|URS 1980-1991|-|ВідбірЧЄ|1988|13={{Sostout|68}}}}
{{Матчі за збірну|29-8-1987|Белград|YUG 1943-1992|0|1|URS 1980-1991|-|Тов|13={{Sostout|46}}}}
{{Матчі за збірну|9-9-1987|Москва|URS 1980-1991|1|1|FRA|-|ВідбірЧЄ|1988|13={{Cartellinogiallo|71}}}}
{{Матчі за збірну|28-10-1987|Сімферополь|URS 1980-1991|2|0|ISL|-|Тов|13={{Sostin|80}}}}
{{Матчі за збірну|20-2-1988|Барі|ITA|4|1|URS 1980-1991|-|Тов|13={{Cartellinogiallo|37}} {{Sostout|46}}}}
{{Матчі за збірну|23-3-1988|Марусі|GRC|0|4|URS 1980-1991|-|Тов}}
{{Матчі за збірну|31-3-1988|Західний Берлін|ARG|2|4|URS 1980-1991|-|Тов|13={{Sostin|74}} {{Cartellinogiallo|77}}}}
{{Матчі за збірну|2-4-1988|Західний Берлін|SWE|2|0|URS 1980-1991|-|Тов|13={{Sostout|68}}}}
{{Матчі за збірну|28-3-1990|Київ|URS 1980-1991|2|1|NLD|-|Тов|13={{Sostin|46}}}}
{{Матчі за збірну кінець|19|1}}

== Титули і досягнення ==
* [[Файл:Coppacoppe.png|18пкс]] Володар [[Кубок володарів кубків УЄФА|Кубка володарів кубків УЄФА]] '''(1)''':
: [[Динамо (Київ)|«Динамо» (Київ)]]: [[Кубок володарів кубків 1985—1986|1985/1986]]
* [[Чемпіонат СРСР з футболу|Чемпіон СРСР]] '''(3)''':
: [[Динамо (Київ)|«Динамо» (Київ)]]: [[Чемпіонат СРСР з футболу 1985 (вища ліга)|1985]], [[Чемпіонат СРСР з футболу 1986 (вища ліга)|1986]], [[Чемпіонат СРСР з футболу 1990 (вища ліга)|1990]]
* Володар [[Кубок СРСР з футболу|Кубка СРСР]] '''(3)''':
: [[Динамо (Київ)|«Динамо» (Київ)]]: [[Кубок СРСР з футболу 1984—1985|1984/85]], [[Кубок СРСР з футболу 1986—1987|1986/87]], [[Кубок СРСР з футболу 1989—1990|1989/90]]
* Володар [[Кубок сезону|Кубка сезону (Суперкубка СРСР)]] '''(2)''':
: [[Динамо (Київ)|«Динамо» (Київ)]]: [[Кубок сезону 1986|1986]], [[Кубок сезону 1987|1987]]

== Державні нагороди ==
* [[Орден «За заслуги» (Україна)|Орден «За заслуги»]] II ст. ([[13 травня]] [[2016]]) — ''за вагомі особисті заслуги у розвитку і популяризації [[Футбол в Україні|вітчизняного футболу]], піднесення міжнародного спортивного престижу України та з нагоди 30-річчя перемоги у [[Фінал Кубка володарів кубків 1986|фінальному матчі Кубка володарів кубків УЄФА]], здобутої під керівництвом головного тренера [[Динамо (Київ)|футбольного клубу «„Динамо“ Київ»]], Героя України [[Лобановський Валерій Васильович|Лобановського Валерія Васильовича]]''<ref>{{УПУ|210/2016|13 травня 2016|Про відзначення державними нагородами України ветеранів команди товариства «Футбольний клуб „Динамо“ Київ»|link=http://www.president.gov.ua/documents/2102016-20077}}</ref><ref>[http://www.president.gov.ua/news/vi-zavzhdi-budete-vzircem-togo-yak-treba-peremagati-preziden-37099 Ви завжди будете взірцем того, як треба перемагати — Президент зустрівся зі складом команди «Динамо» Київ 1986 року] // Офіційне інтернет-представництво Президента України, 14 травня 2016 р.</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://ffu.org.ua/ukr/tournaments/prof/25955/ Реєстр матчів гравця на офіційному сайті ФФУ]
* {{FIFA player}}
* {{UEFA player}}
* {{Transfermarkt}}
* {{NFT player}}
* {{Transfermarkt|||M}}
* {{EU-Football}}
* {{Wfb|pavel-yakovenko}}

{{нк}}
{{Navboxes|title=Яковенко у збірних СРСР|list1=
{{Склад збірної СРСР U21 на чемпіонаті світу 1983}}
{{Склад збірної СРСР на Чемпіонаті світу 1986 року}}
}}

{{Navboxes|title=Тренерські позиції|list1=
{{Тренери молодіжної збірної України з футболу}}
{{Тренери ФК Електрометалург-НЗФ}}
{{Тренери ФК Кубань}}
{{Тренери ФК Оболонь (2013)}}
{{Тренери ФК Ростов}}
{{Тренери ФК Уралан}}
{{Тренери ФК Хімки}}
}}

{{Navboxes|title=Склади збірних під керівництвом Яковенка на міжнародних турнірах|list1=
{{Склад збірної України U17 на Чемпіонаті Європи 2002}}
{{Склад збірної України U19 на Чемпіонаті Європи 2004}}
{{Склад збірної України U21 на ЧЄ2011}}
}}

{{footballer-stub}}
[[Категорія:Радянські футболісти]]
[[Категорія:Українські футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної СРСР з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Металіста» (Харків)]]
[[Категорія:Футболісти «Динамо» (Київ)]]
[[Категорія:Футболісти «Сошо»]]
[[Категорія:Українські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери у Франції]]
[[Категорія:Українські футбольні тренери]]
[[Категорія:Тренери молодіжної збірної України з футболу]]
[[Категорія:Тренери ФК «Електрометалург-НЗФ»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Уралан»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Хімки»]]
[[Категорія:Українські футбольні тренери-легіонери]]
[[Категорія:Тренери ФК «Борисфен»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Ростов»]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Павло Олександрович Яковенко

Народження: 19 грудня 1964 (60 років)

Вага: 71 кг

Громадянство: СРСР · Україна

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Металіст» · 4 · (0)

/ «Динамо» (Київ) · 161 · (5)

«Сошо» · 6 · (1)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

СРСР U-20 · ? · (?)

СРСР · 19 · (1)

title: Тренерська діяльність**

Роки: Команда · Посада

«Металург» (Нікополь)

«Уралан»

«Уралан»

«Борисфен»

Україна (юн.)

Україна (мол.)

«Хімки»

«Кубань»

«Ростов»

Україна (мол.)

«Оболонь»

title: Звання, нагороди

Нагороди: орден «За заслуги» II ступеня · орден «За заслуги» III ступеня · Майстер спорту СРСР міжнародного класу · заслужений майстер спорту СРСР

Звання, нагороди: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.

Звання, нагороди: ** Тільки на посаді головного тренера.


text:
# Хиліни (Мазовецьке воєводство)
Хиліни (пол. Chyliny) — село в Польщі, у гміні Шелькув Маковського повіту Мазовецького воєводства.
Населення — 138 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Остроленцького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 73      | 15                 | 51               | 7                    |
| Жінки    | 65      | 16                 | 38               | 11                   |
| Разом    | 138     | 31                 | 89               | 18                   |

title: Хиліни (Мазовецьке воєводство)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Хиліни
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Chyliny}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Мазовецьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Маковський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Шелькув (гміна){{!}}Шелькув
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 138
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 29
|поштовий індекс        = 06-200
|автомобільний код      = WMA
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0521101
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Хиліни}}

'''Хиліни''' ({{lang-pl|Chyliny}}) — село в Польщі, у [[Шелькув (гміна)|гміні Шелькув]] [[Маковський повіт|Маковського повіту]] [[Мазовецьке воєводство|Мазовецького воєводства]].
Населення — {{formatnum:138}} {{МНОЖИНА:138|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Остроленцьке воєводство|Остроленцького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=73 |ЧолПре=15 |ЧолПрац=51 |ЧолПост=7
|Жін=65 |ЖінПре=16 |ЖінПрац=38 |ЖінПост=11
|Разом=138 |РазомПре=31 |РазомПрац=89 |РазомПост=18
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Шелькув}}

[[Категорія:Села Маковського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Мазовецьке воєводство

Повіт: Маковський повіт

Гміна: Шелькув

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: WMA

OSM: ↑3136410 ·R (Ґміна Шелькув)


text:
# Орт-ан-дер-Донау
Орт-ан-дер-Донау (нім. Orth an der Donau, до 12 вересня 1959 року Орт) — ринкове містечко з 2165 мешканцями (станом на 1 січня 2023 року) в окрузі Гензерндорф в австрійській землі Нижня Австрія.

## Географія
Орт-ан-дер-Донай розташований у Мархфельді в Нижній Австрії в центрі національного парку Донау-Ауен. Площа торгового містечка займає 33,41 квадратних кілометрів. Вкрито лісом 31,02 відсотка території[джерело?].

## Конгрегаційна структура
Є лише кадастровий муніципалітет Орт-ан-дер-Донау[джерело?].

## Історія
Перша документальна згадка походить від дарчої грамоти 1021 року.
Коли значні території країни були обезлюднені після османського вторгнення в 1529 році, хорвати були заселені. Вони становили більшість населення протягом століть. Замок, який був зруйнований під час набігів, був відбудований графом Зальмом з 1550 року. Так званий Нойшлосс був побудований графом Ауершпергом у 1679 році[джерело?].

## Культура і пам'ятки
- Парафіяльна церква Орт-ан-дер-Донайу.
- Корабельний млин Орт-ан-дер-Дунау.
- Річка Фаденбах.

title: Орт-ан-дер-Донау

wikitext:
{{НП
|статус =
}}

'''Орт-ан-дер-Донау''' ({{lang-de|Orth an der Donau}}, до 12 вересня 1959 року '''Орт''') — [[Торгова громада|ринкове містечко]] з 2165 мешканцями (станом на 1 січня 2023 року) в [[Гензерндорф (округ)|окрузі Гензерндорф]] в [[Австрія|австрійській]] землі [[Нижня Австрія]].

== Географія ==
Орт-ан-дер-Донай розташований у [[Мархфельд|Мархфельді]] в Нижній Австрії в центрі [[Донау-Ауен|національного парку Донау-Ауен]]. Площа торгового містечка займає 33,41 квадратних кілометрів. Вкрито лісом 31,02 відсотка території{{Джерело}}.

== Конгрегаційна структура ==
Є лише [[Кадастровий квартал|кадастровий муніципалітет]] Орт-ан-дер-Донау{{Джерело}}.

== Історія ==
Перша документальна згадка походить від дарчої грамоти 1021 року.

Коли значні території країни були обезлюднені після османського вторгнення в 1529 році, хорвати були заселені. Вони становили більшість населення протягом століть. Замок, який був зруйнований під час набігів, був відбудований графом Зальмом з 1550 року. Так званий Нойшлосс був побудований графом Ауершпергом у 1679 році{{Джерело}}.

== Населення ==
<timeline>
Colors=
 id:lightgrey value:gray(0.9)
 id:darkgrey value:gray(0.7)
 id:sfondo value:rgb(1,1,1)
ImageSize = width:800 height:auto barincrement:20
PlotArea  = left:40 bottom:40 top:20 right:20
DateFormat = x.y
Period   = from:0 till:2300
TimeAxis  = orientation:horizontal
AlignBars = late
ScaleMajor = gridcolor:darkgrey increment:500 start:0
ScaleMinor = gridcolor:lightgrey increment:100 start:0
BackgroundColors = canvas:sfondo
PlotData=
  color:skyblue width:14 shift:(-50,-5) fontsize:M anchor:till
  bar:1869 from:0 till:1089 text:1.089
  bar:1880 from:0 till:1123 text:1.123
  bar:1890 from:0 till:1258 text:1.258
  bar:1900 from:0 till:1242 text:1.242
  bar:1910 from:0 till:1260 text:1.260
  bar:1923 from:0 till:1411 text:1.411
  bar:1934 from:0 till:1686 text:1.686
  bar:1939 from:0 till:1738 text:1.738
  bar:1951 from:0 till:1624 text:1.624
  bar:1961 from:0 till:1522 text:1.522
  bar:1971 from:0 till:1522 text:1.522
  bar:1981 from:0 till:1624 text:1.624
  bar:1991 from:0 till:1773 text:1.773
  bar:2001 from:0 till:1966 text:1.966
  bar:2011 from:0 till:2049 text:2.049
  bar:2021 from:0 till:2173 text:2.173
  bar:2022 from:0 till:2159 text:2.159
TextData=
 fontsize:S pos:(35,20)
 text:"Zahlenleiste: Einwohner; Quelle: Statistik Austria"
</timeline>

== Культура і пам'ятки ==
<gallery mode="packed" heights="120" caption="">
Файл:Orth_an_der_Donau_-_Kirche.JPG|Парафіяльна церква Орт-ан-дер-Донайу.
Файл:Nationalpark_Donau-Auen_Orth_an_der_Donau_2012_Schiffmühle_1.jpg|Корабельний млин Орт-ан-дер-Дунау.
Файл:Fadenbach-Brücke_Holz2_Orth_03.jpg|Річка Фаденбах.
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}
== Література ==

* Franz Xaver Schweickhardt: Darstellung des Erzherzogthums Österreich unter der Ens, durch umfassende Beschreibung aller Burgen, Schlösser, Herrschaften, Städte, Märkte, Dörfer, Rotten etc. etc., topographisch-statistisch-genealogisch-historisch bearbeitet und nach den bestehenden vier Kreis-Vierteln [alphabetisch] gereiht., Viertel unterm Manhartsberg 5. Band: Neusiedl bis Rohrendorf, Sollinger, Wien 1835, S. 36 (Orth)

== Посилання ==
* [http://www.orth.at/ Веб-сайт спільноти]
* [https://orth.topothek.at Топотека Орт-ан-дер-Донау] Зображення муніципалітету Орт-ан-дер-Донау, місцезнаходження, теги та датування

{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Міста над Дунаєм]]
[[Категорія:Нижня Австрія]]

title: сусідні нас. пункти

Країна: Австрія

Адмінодиниця: Гензерндорф

Межує з: | Mannsdorf an der Donaud, Andlersdorfd, Леопольдсдорф ім Мархфельде, Haringseed, Екарцау, Scharndorfd, Haslau-Maria Ellendd ? |

Міста-побратими: Фемарн

Часовий пояс: UTC+1 і UTC+2

Автомобільний код: GF


text:
# GDF Suez Grand Prix 2010
GDF SUEZ Grand Prix 2010 — жіночий тенісний турнір, що проходив на відкритих кортах з ґрунтовим покриттям. Це був 16-й за ліком Hungarian Ladies Open. Належав до категорії International у рамках Туру WTA 2010. Відбувся в Будапешті (Угорщина). Тривав з 4 до 12 липня 2010 року. Агнеш Савай здобула титул в одиночному розряді.

## Учасниці

### Сіяні учасниці
| Гравчиня                | Країна    | Рейтинг* | Сіяна |
| ----------------------- | --------- | -------- | ----- |
| Аліса Клейбанова        | Росія     | 27       | 1     |
| Александра Дулгеру      | Румунія   | 31       | 2     |
| Тімеа Бачинскі          | Швейцарія | 37       | 3     |
| Анабель Медіна Гаррігес | Іспанія   | 39       | 4     |
| Пен Шуай                | Китай     | 44       | 5     |
| Роберта Вінчі           | Італія    | 49       | 6     |
| Агнеш Савай             | Угорщина  | 50       | 7     |
| Полона Герцог           | Словенія  | 51       | 8     |

- Рейтинг подано станом на 21 червня 2010.

### Інші учасниці
Нижче подано учасниць, що отримали вайлд-кард на вихід в основну сітку
- Тімеа Бабош
- Алізе Корне
- Сільвія Нджирич

Нижче наведено гравчинь, які пробились в основну сітку через стадію кваліфікації:
- Андрея Клепач
- Зузана Ондрашкова
- Міхаела Похабова
- Леся Цуренко

## Переможниці та фіналістки

### Одиночний розряд
Агнеш Савай —  Патті Шнідер, 6–2, 6–4
- Для Савай це був перший титул за сезон і 4-й — за кар'єру. Це була її друга поспіль перемога на цьому турнірі.

### Парний розряд
Тімеа Бачинскі /  Татьяна Гарбін —  Сорана Кирстя /  Анабель Медіна Гаррігес, 6–3, 6–3

title: GDF Suez Grand Prix 2010

wikitext:
{{TennisEventInfo|2010|GDF SUEZ Grand Prix|
| дата=5—11 липня
| за ліком=16-й
| категорія=[[Турніри WTA International|International]]
| покриття=[[Ґрунтовий корт]] / відкритий
| місце=[[Будапешт]], [[Угорщина]]
| champs={{flagicon|HUN}} [[Агнеш Савай]]
| champd={{flagicon|SUI}} [[Тімеа Бачинскі]] / {{flagicon|ITA}} [[Татьяна Гарбін]]
}}

'''GDF SUEZ Grand Prix 2010''' — жіночий [[теніс]]ний турнір, що проходив на відкритих [[Ґрунтовий корт|кортах з ґрунтовим покриттям]]. Це був 16-й за ліком [[Hungarian Ladies Open]]. Належав до [[Турніри WTA International|категорії International]] у рамках [[Тур WTA 2010|Туру WTA 2010]]. Відбувся в [[Будапешт]]і ([[Угорщина]]). Тривав з 4 до 12 липня 2010 року. [[Агнеш Савай]] здобула титул в одиночному розряді.

== Учасниці ==
=== Сіяні учасниці ===
{| class="wikitable" border="1"
|-
! Гравчиня
! Країна
! Рейтинг*
! Сіяна
|-
| [[Клейбанова Аліса Михайлівна|Аліса Клейбанова]]
| {{flagicon|RUS|}} [[Росія]]
| 27
| 1
|-
| [[Александра Дулгеру]]
| {{flagicon|ROU}} [[Румунія]]
| 31
| 2
|-
| [[Тімеа Бачинскі]]
| {{flagicon|SUI|}} [[Швейцарія]]
| 37
| 3
|-
|  [[Анабель Медіна Гаррігес]]
| {{flagicon|ESP|}} [[Іспанія]]
| 39
| 4
|-
| [[Пен Шуай]]
| {{flagicon|CHN|}} [[Китай]]
| 44
| 5
|-
| [[Роберта Вінчі]]
| {{flagicon|ITA}}  [[Італія]]
| 49
| 6
|-
|  [[Агнеш Савай]]
| {{flagicon|HUN}}  [[Угорщина]]
| 50
| 7
|-
| [[Полона Герцог]]
| {{flagicon|SLO}}  [[Словенія]]
| 51
| 8
|-
|}

* Рейтинг подано станом на 21 червня 2010.

=== Інші учасниці ===
Нижче подано учасниць, що отримали [[вайлд-кард]] на вихід в основну сітку
* {{flagicon|HUN}} [[Бабош Тімеа|Тімеа Бабош]]
* {{flagicon|FRA}} [[Алізе Корне]]
* {{flagicon|CRO}} [[Сільвія Нджирич]]

Нижче наведено гравчинь, які пробились в основну сітку через стадію [[Список тенісних термінів#Кваліфікація|кваліфікації]]:
* {{flagicon|SLO}} [[Андрея Клепач]]
* {{flagicon|CZE}} [[Зузана Ондрашкова]]
* {{flagicon|SVK}} [[Міхаела Похабова]]
* {{flagicon|UKR}} [[Цуренко Леся Вікторівна|Леся Цуренко]]

== Переможниці та фіналістки ==
=== Одиночний розряд ===
{{main|GDF SUEZ Grand Prix 2010, одиночний розряд}}
{{flagicon|HUN}} '''[[Агнеш Савай]]''' — {{flagicon|SUI}} [[Патті Шнідер]], 6–2, 6–4
*Для Савай це був перший титул за сезон і 4-й — за кар'єру. Це була її друга поспіль перемога на цьому турнірі.

=== Парний розряд ===
{{main|GDF SUEZ Grand Prix 2010, парний розряд}}
{{flagicon|SUI}} '''[[Тімеа Бачинскі]]''' / {{flagicon|ITA}} '''[[Татьяна Гарбін]]''' — {{flagicon|ROU}} [[Сорана Кирстя]] / {{flagicon|ESP}} [[Анабель Медіна Гаррігес]], 6–3, 6–3

== Посилання ==
*[http://www.gazdefrancegrandprix.com/ Official website] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090429044353/http://www.gazdefrancegrandprix.com/ |date=29 квітня 2009 }}

{{Турніри Budapest Grand Prix}}

{{Тур WTA 2010}}

{{DEFAULTSORT:2010 Gdf Suez Grand Prix}}
[[Категорія:2010 в угорському спорті|GDF SUEZ Grand Prix]]
[[Категорія:Тур WTA 2010|GDF SUEZ Grand Prix]]
[[Категорія:Budapest Grand Prix|2010]]
[[Категорія:Липень 2010]]

title: GDF SUEZ Grand Prix 2010

Дата: 5—11 липня

Категорія: International

Покриття: Ґрунтовий корт / відкритий

Місце: Будапешт, Угорщина


text:
# Пітанга-великодзьоб
Пітанга-великодзьоб (Megarynchus pitangua) — птах з родини тиранових. Єдиний в роді Megarynchus Thunberg, 1824.

## Опис
Є один з найбільших представників родини, досягаючи довжини до 28 см, і маси 55—65 грам. Забарвлення спини буре, груди і черево — лимонно-жовтого кольору. Через лоб проходить поздовжня смуга помаранчевого кольору. Над кожним оком є біла смужка у вигляді брови. Дзьоб широкий і потужний.
Харчується комахами, безхребетними, ящірками, жабами, дрібними ссавцями, наприклад гризунами.

## Ареал
Мешкає в лісистих місцевостях від півдня Мексики до Болівії та Аргентини до Тринідаду, включаючи Беліз, Коста-Рику, Гватемалу, Гондурас, Нікарагуа, Панаму, Сальвадор, Аргентину, Болівію, Бразилію, Колумбію, Еквадор, Французьку Гвіану, Парагвай, Перу, Суринам, Венесуелу.

## Розмноження
Гнізда, побудовані самицею, за своїм зовнішнім виглядом подібні до відкритого блюдця з палицями. Зазвичай в кладці 2—3 білуваті яйця з мармуровим коричневим малюнком. Висиджування триває 17—18 днів. Пташенята стають опереними приблизно через 24 дні після вилуплення.

## Підвиди
- Megarynchus pitangua caniceps
- Megarynchus pitangua chrysogaster
- Megarynchus pitangua deserticola
- Megarynchus pitangua mexicanus
- Megarynchus pitangua pitangua
- Megarynchus pitangua tardiusculus

title: Пітанга-великодзьоб

wikitext:
{{Taxobox
| name = Пітанга-великодзьоб
| status = LC
| status_system = iucn3.1
| image = NEINEI (Megarynchus pitangua).jpg
| image_width = 270px
| image_caption =
| domain = [[Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| infraphylum = [[Хребетні]] (Vertebrata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Сивкоподібні]] (Charadriiformes)
| familia = [[Тиранові]] (Podicipedidae)
| genus = '''''Megarynchus'''''
| species = '''Пітанга-великодзьоб'''
| binomial = ''Megarynchus pitangua''
| binomial_authority = ([[Луї Жан П'єр В'єйо|Vieillot]], 1817)
| wikispecies = Megarynchus pitangua
| itis = 561021
| ncbi = 478633
}}

'''Пітанга-великодзьоб'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Megarynchus pitangua'') — птах з родини [[Тиранові|тиранових]]. Єдиний в роді '''''Megarynchus''''' Thunberg, 1824.

== Опис ==

Є один з найбільших представників родини, досягаючи довжини до 28 см, і маси 55—65 грам. Забарвлення спини буре, груди і черево — лимонно-[[жовтий колір|жовтого кольору]]. Через лоб проходить поздовжня смуга [[помаранчевий колір|помаранчевого кольору]]. Над кожним оком є біла смужка у вигляді брови. [[Дзьоб]] широкий і потужний.

[[Файл:Boat-billed flycatchers.jpg|thumb|left]]
Харчується [[комахи|комахами]], [[Безхребетні|безхребетними]], [[Ящірки|ящірками]], [[Жаби|жабами]], дрібними [[ссавці|ссавцями]], наприклад [[гризуни|гризунами]].

== Ареал ==
Мешкає в лісистих місцевостях від півдня [[Мексика|Мексики]] до [[Болівія|Болівії]] та [[Аргентина|Аргентини]] до [[Тринідад (острів)|Тринідаду]], включаючи [[Беліз]], [[Коста-Рика|Коста-Рику]], [[Гватемала|Гватемалу]], [[Гондурас]], [[Нікарагуа]], [[Панама|Панаму]], [[Сальвадор]], [[Аргентина|Аргентину]], [[Болівія|Болівію]], [[Бразилія|Бразилію]], [[Колумбія|Колумбію]], [[Еквадор]], [[Французька Гвіана|Французьку Гвіану]], [[Парагвай]], [[Перу]], [[Суринам]], [[Венесуела|Венесуелу]].

== Розмноження ==
[[Гніздо птахів|Гнізда]], побудовані самицею, за своїм зовнішнім виглядом подібні до відкритого блюдця з палицями. Зазвичай в кладці 2—3 білуваті [[яйце птахів|яйця]] з мармуровим коричневим малюнком. Висиджування триває 17—18 днів. Пташенята стають опереними приблизно через 24 дні після вилуплення.

== [[Підвид (біологія)|Підвиди]] ==
* ''Megarynchus pitangua caniceps''
* ''Megarynchus pitangua chrysogaster''
* ''Megarynchus pitangua deserticola''
* ''Megarynchus pitangua mexicanus''
* ''Megarynchus pitangua pitangua''
* ''Megarynchus pitangua tardiusculus''

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20160304100534/http://infa.ws/animal/index.php?id=1182 ''Megarynchus pitangua'']{{ref-ru}}

{{bird-stub}}
{{Taxonbar|}}
{{Портали|Біологія|Птахи}}

[[Категорія:Птахи, описані 1817]]
[[Категорія:Тиранові]]
[[Категорія:Птахи Центральної Америки]]
[[Категорія:Птахи Південної Америки]]

title: ?Пітанга-великодзьоб

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Інфратип: Хребетні (Vertebrata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Сивкоподібні (Charadriiformes)

Родина: Тиранові (Podicipedidae)

Рід: Megarynchus

Вид: Пітанга-великодзьоб

Вікісховище: Megarynchus pitangua

Віківиди: Megarynchus pitangua


text:
# Олена Мекленбург-Штреліцька
Олена Мекленбург-Штреліцька (нім. Helen zu Mecklenburg-Strelitz, рос. Елена Мекленбург-Стрелицкая), повне ім'я Олена Марія Александра Єлизавета Августа Катерина Мекленбург-Штреліцька (нім. Helen Marie Alexandra Elisabeth Auguste Katharina zu Mecklenburg-Strelitz), 16 січня 1857 — 28 серпня 1936) — герцогиня Мекленбург-Штреліцька, донька великого герцога Мекленбург-Штреліцького Георга Августа та російської великої княжни Катерини Михайлівни, дружина принца Саксен-Альтенбурзького Альберта.
Відома в Росії як Олена Георгієвна (рос. Елена Георгиевна). Голова Імператорського Російського музичного товариства у 1909—1917 роках.

## Біографія
Олена народилася 16 січня 1857 року у Санкт-Петербурзі. Вона була другою дитиною та першою донькою в родині великого герцога Мекленбург-Штреліцького Георга Августа та його дружини Катерини Михайлівни. Охрестили новонароджену у лютеранській церкві Санкт-Петербурга. Старший брат дівчинки помер до її народження, і вона росла старшою дитиною. Згодом сім'я поповнилася синами Георгієм та Михайлом. Мешкали вони у Михайлівському палаці в центрі столиці разом із бабусею Оленою Павлівною, уродженою принцесою Вюртемберзькою. Також у віданні родини був Меншиковський палац в Оранієнбаумі.
Шлюб батьків був щасливим. Катерина Михайлівно палко та віддано кохала свого чоловіка. Олена отримала російське виховання, однак кожного року супроводжувала батьків до їхніх родичів у Мекленбурзі. Як резиденцію у Німеччині сім'я використовувала маєток Ремплін.
Олена була відома своїми музичними здібностями.
Після отримання освіти, дівчина активно долучилася до благодійницької діяльності. Була членом Жіночого патріотичного товариства та попечителькою кількох шкіл. Будучи в близькому родстві із правлячою династією, допомагала залучати для благодійних цілей кошти членів імператорського дому та вищих державних чиновників.
Наприкінці 1870-х до Олени залицявся Олександр Баттенберг. Відомий він був красивою зовнішністю та обмеженими статками, тому намагався виправити своє матеріальне становище вдалим шлюбом. Союз із Оленою не відбувся через дрібницюː князь запізнився на звану вечерю, де мали оголосити про заручини. Після цього княжна рішуче відмовила йому.
Також вважалася можливою партією для Артура Коннаутського.
Заміж Олена вийшла у 34 років за  48-річного вдівця герцога Саксен-Альтенбурзького Альберта, який мав двох малолітніх доньок від першого шлюбу. Наречений до цього служив кілька років у російській армії, був прийнятий при дворі та товаришував з імператором Олександром III. Заручини відбулися в Італії у жовтні 1891. Весілля пройшло 13 грудня 1891 в маєтку Ремплін. На вінчанні був присутнім імператор Німеччини Вільгельм II.
Спільних дітей у подружжя не було. Олена вдочерила доньок Альберта від попереднього шлюбу. Падчірки росли в атмосфері доброзичливості та ласки і зберегли ніжну прихильність до мачухи до її глибокої старості.
Перші роки після весілля пара півроку проводила у Росії, а півроку — у Берліні. У 1896 подружжя придбало маєток Серран у Померанії на березі Краковського озера. Пара була відомою колекціонуванням предметів мистецтва. Олена цікавилася історією, близько спілкувалася із Миколаєм Шильдером та Анатолієм Коні.
Продовжувала займатися благодійністю. Від 1890 року і до початку Першої світової війни брала участь у роботі створеного Володимиром Олександровичем Свято-Княже-Володимирського православного братства при посольській церкві у Берліні. Як член братства сприяла зведенню в Німеччині кількох православних храмів та облаштуванню в Берліні російського цвинтаря, а також створення Берлінського будинку працьовитості імені Олександра III.
Після смерті чоловіка у травні 1902 року Олена знову оселилася в Росії. Мешкала у Камінноостровському палаці Санкт-Петербургу.
Ще у 1900 стала однією із засновниць та головою Ради Російського товариства захисту жінок, метою якого було «сприяти запобіганню дівчат і жінок від небезпеки бути втягнутими в розпусту і повернення вже занепалих жінок до чесного життя». Під егідою товариства на власні кошти зняла дешеві приміщення на 50 місць «для приїжджаючих до Санкт-Петербургу з метою відшукання роботи дівчат простого звання». У 1910 році головувала на влаштованому товариством в Санкт-Петербурзі З'їзді по боротьбі з жіночою проституцією. У 1910-х відділення товариства були в багатьох містах Росії.
У роки російсько-японської війни відкрила в своєму палаці відділення Російського товариства Червоного Хреста, придбала на власні кошти 20 000 аршин ситцю, замовила пошиття солдатських сорочок і виготовлення теплих онуч в майстернях Иоаннівского жіночого монастиря та Училища святої Олени, забезпечила доставку цих речей на Далекий Схід. Разом із братом, герцогом Георгієм Мекленбург-Штреліцькім, відкрила лазарет на 38 місць. Після закінчення війни робила регулярні пожертви на користь постраждалих нижніх чинів та їхніх сімей.
З початком Першої світової війни разом із братом, герцогом Михайлом Мекленбург-Штреліцьким, перейшла у російське підданство (найвищий указ від 23 серпня 1914). Надалі брала активну участь у допомозі пораненим і російським військовополоненим у Німеччині; перераховувала значні суми до фонду Російського товариства Червоного Хреста. 8 жовтня 1914 року на першому поверсі її палацу на її кошт було відкрито лазарет для нижніх чинів на 120 місць. Влаштовувала також благодійні вечори, концерти та базари на користь поранених.
У 1916 році безоплатно передала земельну ділянку на Кам'яному острові Всеросійському органу охорони материнства та дитинства для будівництва там будівлі спеціалізованого інституту.
У  1917 році виїхала на Кавказ. Разом із іншими членами царської родини, перебувала у Кисловодську. Наприкінці 1919 переїхала до Мінеральних Вод, а звідти — до Новоросійську. У лютому 1920 року виїхала за кордон.
Емігрувала до Франції, звідти перебралася до Данії, де давала уроки співу й очолювала Правління Російського благодійного товариства.
Останні роки провела у Ремпліні. Померла за часів Третього Рейху. Похована на цвинтарі Ремпліна.
В наш час твори з колекції Олени Георгіївни знаходяться в Омському музеї образотворчих мистецтв, а книги з бібліотеки — у Бібліотеці Російської академії наук.

## Нагороди
- Орден Святої Катерини 1 ступеня (Російська імперія) (16 лютого 1857).

## Титули
- 16 січня 1857—13 грудня 1891 — Її Світлість Герцогиня Олена Мекленбург-Штреліцька;
- 13 грудня 1891—28 серпня 1936 — Її Світлість Принцеса Олена Саксен-Альтенбурзька, Герцогиня Саксонська.

title: Олена Мекленбург-Штреліцька

wikitext:
{{особа
|ім'я              = Олена Мекленбург-Штреліцька
|оригінал імені    = Helen zu Mecklenburg-Strelitz
|інші імена        =
|псевдонім         =
|прізвисько        =
|жінка             = ж
|зображення        = Duchess Helene of Mecklenburg-Strelitz.jpg
|розмір_зображення = 200пкс
|підпис_зображення = Фото Олени Мекленбург-Штреліцької близько 1870 року
|ім'я_при_народженні = Олена Марія Александра Єлизавета Августа Катерина
|дата народження   = 16.1.1857
|місце народження  = [[Санкт-Петербург]], [[Російська імперія]]
|дата смерті       = 28.8.1936
|місце смерті      = Ремплін, [[Третій Рейх]]
|причина смерті    =
|поховання         = цвинтар Ремпліна
|місце проживання  = Михайлівський палац, [[Меншиковський палац (Оранієнбаум)|Меншиковський палац]], замок Ремплін
|підданство        =
|громадянство      =
|національність    =
|Alma_mater        =
|відомий_(відома)  =
|суспільний_стан   =
|рід_діяльності    =
|титул             = принцеса Саксен-Альтенбурзька
|посада            =
|військове звання  =
|платня            =
|статки            =
|термін            =
|попередник        =
|наступник         =
|партія            =
|головував_(-ла)   =
|конфесія          = [[лютеранство]]
|батько            = Георг Мекленбург-Штреліцький
|мати              = [[Катерина Михайлівна]]
|рід               =
|родичі            =
|чоловік           = [[Альберт Саксен-Альтенбурзький]]
|діти              = ''не було''
|автограф          =
|розмір_автографа  =
|підпис            =
|нагороди          = {{ряд2
 | {{Орден Святої Катерини 1 ступеня}}
}}
|премії            =
|звання            =
|сайт              =
|зріст             =
|вага              =
|герб              =
|підпис_герба      =
|примітки          =
}}

'''Олена Мекленбург-Штреліцька''' ({{lang-de|Helen zu Mecklenburg-Strelitz}}, {{lang-ru|Елена Мекленбург-Стрелицкая}}), повне ім'я '''Олена Марія Александра Єлизавета Августа Катерина Мекленбург-Штреліцька''' ({{lang-de|Helen Marie Alexandra Elisabeth Auguste Katharina zu Mecklenburg-Strelitz}}), [[16 січня]] [[1857]] — [[28 серпня]] [[1936]]) — герцогиня Мекленбург-Штреліцька, донька великого герцога [[Велике герцогство Мекленбург-Штреліцьке|Мекленбург-Штреліцького]] Георга Августа та російської великої княжни Катерини Михайлівни, дружина принца [[Саксен-Альтенбурзьке герцогство|Саксен-Альтенбурзького]] [[Альберт Саксен-Альтенбурзький|Альберта]].

Відома в Росії як '''Олена Георгієвна''' ({{lang-ru|Елена Георгиевна}}). Голова [[Російське музичне товариство|Імператорського Російського музичного товариства]] у 1909—1917 роках.

== Біографія ==
Олена народилася 16 січня 1857 року у [[Санкт-Петербург|Санкт-Петербурзі]]. Вона була другою дитиною та першою донькою в родині великого герцога [[Велике герцогство Мекленбург-Штреліцьке|Мекленбург-Штреліцького]] Георга Августа та його дружини [[Катерина Михайлівна|Катерини Михайлівни]]. Охрестили новонароджену у лютеранській церкві [[Санкт-Петербург]]а. Старший брат дівчинки помер до її народження, і вона росла старшою дитиною. Згодом сім'я поповнилася синами Георгієм та Михайлом. Мешкали вони у Михайлівському палаці в центрі столиці разом із бабусею Оленою Павлівною, уродженою принцесою Вюртемберзькою.<ref>Історія Михайлівського палацу [http://www.rusmuseum.ru/mikhailovsky-palace/history/] {{ref-ru}}</ref> Також у віданні родини був [[Меншиковський палац (Оранієнбаум)|Меншиковський палац]] в [[Ломоносов (місто)|Оранієнбаумі]].<ref name="Елєн">Герцогиня Олена Мекленбург-Штреліцька [http://www.mecklenburg-strelitz.org/helene-prinzessin-von-sachsen-altenburg.html#.WYhxe4jyjIU] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191229161116/http://www.mecklenburg-strelitz.org/helene-prinzessin-von-sachsen-altenburg.html#.WYhxe4jyjIU|date=2019-12-29}} {{ref-en}}</ref>

Шлюб батьків був щасливим. Катерина Михайлівно палко та віддано кохала свого чоловіка. Олена отримала російське виховання, однак кожного року супроводжувала батьків до їхніх родичів у Мекленбурзі.<ref name="Елєн"/> Як резиденцію у Німеччині сім'я використовувала маєток Ремплін.<ref>Замок Ремплін [http://www.mecklenburg-strelitz.org/residences-remplin.html#.WYhy7IjyjIU] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304102913/http://www.mecklenburg-strelitz.org/residences-remplin.html#.WYhy7IjyjIU|date=2016-03-04}} {{ref-en}}</ref>

Олена була відома своїми музичними здібностями.<ref>Принцеса Олена Саксен-Альтенбурзька [http://tamara-she.narod.ru/people19/prss_ElenaGeorg.html] {{ref-ru}}</ref>
Після отримання освіти, дівчина активно долучилася до благодійницької діяльності. Була членом Жіночого патріотичного товариства та попечителькою кількох шкіл.<ref name="Елєн"/> Будучи в близькому родстві із правлячою династією, допомагала залучати для благодійних цілей кошти членів імператорського дому та вищих державних чиновників.<ref name="ЕЦ"/>

Наприкінці 1870-х до Олени залицявся [[Олександр І Баттенберг|Олександр Баттенберг]]. Відомий він був красивою зовнішністю та обмеженими статками, тому намагався виправити своє матеріальне становище вдалим шлюбом. Союз із Оленою не відбувся через дрібницюː князь запізнився на звану вечерю, де мали оголосити про заручини. Після цього княжна рішуче відмовила йому.

Також вважалася можливою партією для [[Артур Вільям Патрик Альберт|Артура Коннаутського]].
[[Файл:AlbertSaAlt.jpg|міні|ліворуч|160пкс|Альберт близько 1890 року]]
Заміж Олена вийшла у 34 років за  48-річного вдівця герцога [[Саксен-Альтенбурзьке герцогство|Саксен-Альтенбурзького]] [[Альберт Саксен-Альтенбурзький|Альберта]], який мав двох малолітніх доньок від першого шлюбу. Наречений до цього служив кілька років у російській армії, був прийнятий при дворі та товаришував з імператором [[Олександр III (російський імператор)|Олександром III]]. Заручини відбулися в Італії у жовтні 1891. Весілля пройшло 13 грудня 1891 в маєтку Ремплін. На вінчанні був присутнім імператор Німеччини [[Вільгельм II (німецький імператор)|Вільгельм II]]<ref name="Елєн" />.

Спільних дітей у подружжя не було. Олена вдочерила доньок Альберта від попереднього шлюбу. Падчірки росли в атмосфері доброзичливості та ласки і зберегли ніжну прихильність до мачухи до її глибокої старості.

Перші роки після весілля пара півроку проводила у Росії, а півроку — у [[Берлін]]і. У 1896 подружжя придбало маєток Серран у Померанії на березі Краковського озера. Пара була відомою колекціонуванням предметів мистецтва.<ref name="Елєн"/> Олена цікавилася історією, близько спілкувалася із Миколаєм Шильдером та [[Коні Анатолій Федорович|Анатолієм Коні]].<ref name="ЕЦ"/>

Продовжувала займатися благодійністю. Від 1890 року і до початку [[Перша світова війна|Першої світової війни]] брала участь у роботі створеного [[Володимир Олександрович|Володимиром Олександровичем]] Свято-Княже-Володимирського православного братства при посольській церкві у Берліні. Як член братства сприяла зведенню в Німеччині кількох православних храмів та облаштуванню в Берліні російського цвинтаря, а також створення Берлінського будинку працьовитості імені Олександра III.<ref name="ЕЦ">Енциклопедія благодійності Санкт-Петербургу. Олена Георгієвна Саксен-Альтенбурзька [http://encblago.lfond.spb.ru/showObject.do?object=2830280291] {{ref-ru}}</ref>

Після смерті чоловіка у травні 1902 року Олена знову оселилася в Росії. Мешкала у Камінноостровському палаці Санкт-Петербургу.

Ще у 1900 стала однією із засновниць та головою Ради Російського товариства захисту жінок, метою якого було «сприяти запобіганню дівчат і жінок від небезпеки бути втягнутими в розпусту і повернення вже занепалих жінок до чесного життя». Під егідою товариства на власні кошти зняла дешеві приміщення на 50 місць «для приїжджаючих до Санкт-Петербургу з метою відшукання роботи дівчат простого звання». У 1910 році головувала на влаштованому товариством в Санкт-Петербурзі З'їзді по боротьбі з жіночою проституцією. У 1910-х відділення товариства були в багатьох містах Росії.<ref name="ЕЦ"/>
[[Файл:Стрелка Каменного острова, дворец.jpg|міні|праворуч|300пкс|Камінноостровський палац]]
У роки [[Російсько-японська війна|російсько-японської війни]] відкрила в своєму палаці відділення Російського товариства Червоного Хреста, придбала на власні кошти 20 000 аршин ситцю, замовила пошиття солдатських сорочок і виготовлення теплих онуч в майстернях Иоаннівского жіночого монастиря та Училища святої Олени, забезпечила доставку цих речей на Далекий Схід. Разом із братом, герцогом Георгієм Мекленбург-Штреліцькім, відкрила лазарет на 38 місць. Після закінчення війни робила регулярні пожертви на користь постраждалих нижніх чинів та їхніх сімей.<ref name="ЕЦ"/>

З початком Першої світової війни разом із братом, герцогом Михайлом Мекленбург-Штреліцьким, перейшла у російське підданство (найвищий указ від 23 серпня 1914). Надалі брала активну участь у допомозі пораненим і російським військовополоненим у Німеччині; перераховувала значні суми до фонду Російського товариства Червоного Хреста. 8 жовтня 1914 року на першому поверсі її палацу на її кошт було відкрито лазарет для нижніх чинів на 120 місць. Влаштовувала також благодійні вечори, концерти та базари на користь поранених.<ref name="ЕЦ"/>

У 1916 році безоплатно передала земельну ділянку на Кам'яному острові Всеросійському органу охорони материнства та дитинства для будівництва там будівлі спеціалізованого інституту.<ref name="ЕЦ"/>

У  1917 році виїхала на Кавказ. Разом із іншими членами царської родини, перебувала у [[Кисловодськ]]у.<ref name="Елєн"/> Наприкінці 1919 переїхала до [[Мінеральні Води|Мінеральних Вод]], а звідти — до [[Новоросійськ]]у. У лютому 1920 року виїхала за кордон.
Емігрувала до Франції, звідти перебралася до Данії, де давала уроки співу й очолювала Правління Російського благодійного товариства.<ref name="ЕЦ"/>

Останні роки провела у Ремпліні. Померла за часів [[Третій Рейх|Третього Рейху]]. Похована на цвинтарі Ремпліна.<ref>Цвинтар Ремпліна [http://www.royaltyguide.nl/countries/germany/remplin/remplin.htm] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170623175605/http://www.royaltyguide.nl/countries/germany/remplin/remplin.htm|date=23 червня 2017}} {{ref-en}}</ref>

В наш час твори з колекції Олени Георгіївни знаходяться в [[Омський обласний музей образотворчих мистецтв імені М. О. Врубеля|Омському музеї образотворчих мистецтв]], а книги з бібліотеки — у [[Бібліотека Російської академії наук|Бібліотеці Російської академії наук]].<ref>Аукціонний дім «Кабінет» [http://www.kabinet-auktion.com/auction/8528/76/] {{ref-ru}}</ref>

== Нагороди ==
*Орден Святої Катерини 1 ступеня ([[Російська імперія]]) (16 лютого 1857).

== Титули ==
*16 січня 1857—13 грудня 1891 — ''Її Світлість'' Герцогиня Олена Мекленбург-Штреліцька;
*13 грудня 1891—28 серпня 1936 — ''Її Світлість'' Принцеса Олена Саксен-Альтенбурзька, Герцогиня Саксонська.

== Генеалогія ==
{{Wikidata/Ancestors}}

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Література ==
*Конюхова Е., Алексеев-Борецкий А. Принцесса Елена Георгиевна Саксен-Альтенбургская. Последний председатель Императорского Русского музыкального общества // Музыканты и меценаты = Musiker und Mäzene: Юбилейное издание к 150-летию основания Санкт-Петербургской консерватории и 20-летию основания фонда «Гартов». СПб., 2012.
*Конюхова Е. В. Герцоги Мекленбург-Стрелицкие и музыка // Там же.
*Красюков Р. Г. Русская ветвь Мекленбург-Стрелицкого дома // Из глубины времён. СПб., 1995. Вып. 4.
*Маньков С. А. Саксен-Альтенбургская Е. Г. // Три века Санкт-Петербурга: Энциклопедия. СПб., 2008. Кн. 6.
*Ораниенбаум. Век XIX…: (По материалам выставки «Осколки зеркала»: К 150-летию Мекленбург-Стрелицкого дома в России). СПб., 2006.
*Русская ветвь Мекленбург-Стрелицкого Дома = The ducal family of Mecklenburg-Strelitz in Russia: Сборник трудов Международной научной конференции, 16—18 октября 2001 года: К 300-летию основания Мекленбург-Стрелицкого герцогства (Германия) и 150-летию возникновения «русской ветви» Мекленбург-Стрелицкого Дома. СПб., 2005. — Из содерж.:
**Попова Г. А. Елена Георгиевна, герцогиня Мекленбург-Стрелицкая, принцесса Саксен-Альтенбургская (1857—1936): Штрихи к портрету;
**Арапова Т. Б. Китайское прикладное искусство в коллекции принцессы Елены Георгиевны Саксен-Альтенбургской;
**Кульматова Т. В. Судьба библиотеки принцессы Елены Георгиевны Саксен-Альтенбургской после 1917 года;
*Конюхова Е. В. Музыка в жизни герцогов Мекленбург-Стрелицких.
*Конюхова Е. В. Благотворительная деятельность герцогов Мекленбург-Стрелицких в годы Русско-Японской войны [https://rgavmf.ru/sites/default/files/lib/konuhova_pomosch.pdf] {{ref-ru}}
*Шумигорский Е. С. Императорское Женское патриотическое общество (1812—1912): Исторический очерк. СПб., 1912.

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20101129054459/http://www.royaltyguide.nl/families/mecklenburg/mecklenburgstrelitz2.htm Дім Мекленбург-Штреліцу] {{ref-en}}
* [https://www.geni.com/people/Helene-von-Mecklenburg-Strelitz-Prinzessin-von-Sachsen-Altenburg/6000000000717496064 Профіль на Geni.com] {{ref-en}}
* [http://www.thepeerage.com/p11097.htm#i110962 Профіль на Thepeerage.com] {{ref-en}}
* [http://www.genealogy.euweb.cz/meckl/meckl7.html#GF Генеалогія Олени Мекленбург-Штреліцької] {{ref-en}}
* [http://www.genealogy.euweb.cz/wettin/wettin7.html#EKW Генеалогія Альберта Саксен-Альтенбурзького] {{ref-en}}

{{бібліоінформація}}

{{ВП-Портали|Історія|Біографії|Росія|Німеччина}}

[[Категорія:Уродженці Санкт-Петербурга]]
[[Категорія:Померли в Мекленбурзі-Передній Померанії]]
[[Категорія:Благодійниці]]

title: Helen zu Mecklenburg-Strelitz

Народилася: 16 січня 1857 · Санкт-Петербург, Російська імперія

Померла: 28 серпня 1936 (79 років) · Ремплін, Третій Рейх

Поховання: цвинтар Ремпліна

Країна: Німеччина

Місце проживання: Михайлівський палац, Меншиковський палац, замок Ремплін

Діяльність: аристократка

Знання мов: німецька

Титул: принцеса Саксен-Альтенбурзька

Конфесія: лютеранство

Рід: Мекленбурги

Батько: Георг Мекленбург-Штреліцький

Мати: Катерина Михайлівна

Брати, сестри: Георг Александер Мекленбург-Штреліцький, Карл Міхаель Мекленбурзький і Nikolaus Herzog von Mecklenburg-Strelitzd

У шлюбі з: Альберт Саксен-Альтенбурзький

Діти: не було

Нагороди: | Орден Святої Катерини 1 ступеня |


text:
# Подлєсно-Мордовський Юрткуль
Подлєсно-Мордовський Юрткуль (рос. Подлесно-Мордовский Юрткуль) — присілок в Старомайнському районі Ульяновської області Російської Федерації.
Населення становить 21 особу. Входить до складу муніципального утворення Матвеєвське сільське поселення.

## Історія
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Матвеєвське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 21   |

title: Подлєсно-Мордовський Юрткуль

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Подлєсно-Мордовський Юрткуль
|назва ін.       = Подлесно-Мордовский Юрткуль
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Ульяновська область]]
|район           = [[Старомайнський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Матвеєвське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 21
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Самарський час|SAMT]] ([[UTC+4]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Ульяновська область
}}
'''Подлєсно-Мордовський Юрткуль''' ({{lang-ru|Подлесно-Мордовский Юрткуль}}) — [[присілок]] в [[Старомайнський район|Старомайнському районі]] [[Ульяновська область|Ульяновської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 21 особу. Входить до складу муніципального утворення [[Матвеєвське сільське поселення]].

== Історія ==

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Матвеєвське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/918001564 |title=Закон Ульяновской области от 13 июля 2004 года № 043-ЗО «О муниципальных образованиях Ульяновской области» |access-date=2020-07-23 |archive-date=2020-09-27 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200927114928/http://docs.cntd.ru/document/918001564 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Подлесно-Мордовский Юрткуль  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Старомайнський район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Старомайнського району]]

title: присілок Подлєсно-Мордовський Юрткуль

Суб'єкт Російської Федерації: Ульяновська область

Муніципальний район: Старомайнський район

Поселення: Матвеєвське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: SAMT (UTC+4)

Основні дані: · Подлєсно-Мордовський Юрткуль · Подлєсно-Мордовський Юрткуль


text:
# Ґуюк
Ґую́к (монг. Güyüg, Гүюг; кит.: 贵由; піньїнь: Guìyóu; монг. кирилиця: Гүюг хаан; березень 1206 — 20 квітня 1248) — монгольський державний і політичний діяч. Великий хан Монгольської імперії (1246–1248). Представник роду Чингізидів, син великого хана Уґедея, онук Чингісхана.
У 1235 році Гуюка разом із його суперником Батиєм за рішенням Курултаю відправлено в похід на захід, в якому вони пересварились із питання, хто з них головніший. Після сварки Гуюк без дозволу залишив армію. Пізніше ця сварка призвела до розколу Монгольської імперії. Проголошений на Курултаї ранньої осені 1246 року Великим Монгольським ханом. Під час правління Гуюка відбувається місія Джованні Да Плано Карпіні до Каракорума, який привіз листа папи Іннокентія IV. Лише по чотирьох місяцях після повідомлення про прибуття Карпіні було дозволено аудієнцію у Великого Монгольського хана. Помер у 1248 під час виступу із своєю армією проти армії Батия — однією з причин припускають отруєння. Після його смерті регенткою імперією коротко стала його головна дружина Огул-Гаймиш.
Посмертне ім'я, надане імператорами династії Юань, — Імпера́тор Цзяньпі́н (кит.: 简平皇帝; піньїнь: Jiǎnpíng huángdì). Храмове ім'я — Дінцзун (кит.: 定宗; піньїнь: Dìngzōng).

title: Ґуюк

wikitext:
{{Otheruses|Цзяньпін}}
{{Особа2
| ім'я                 = Ґуюк
| зображення           = Guyuk khan from Persian miniature.jpg
| підпис_зображення    = Ґуюк на перській мініатюрі
| герб                 =
| дата_народження      = 1206
| місце_народження     =
| дата_смерті          = 20.4.1248
| місце_смерті         =
| поховання            =
| рід                  = [[Чингізиди]]
| батько           = [[Уґедей]]
| матір           = [[Торогене-хатун|Торогене]]
| дружина           = [[Огул-Гаймиш]]
| національність       = [[Монголи|монгол]]
| посада               = [[Великі хани Монгольської імперії|Великий хан Монгольської імперії]]
| термін               = [[24 серпня]] [[1246]] — [[20 квітня]] [[1248]]
| попередник           = [[Уґедей]]
| наступник            = [[Мунке]]
}}

'''Ґую́к''' ({{lang-mn|Güyüg, Гүюг}}; {{zh|c=贵由|p=Guìyóu}}; монг. кирилиця: Гүюг хаан; березень [[1206]] — [[20 квітня]] [[1248]]) — [[монголи|монгольський]] державний і політичний діяч. [[Каган (титул)|Великий хан]] [[Монгольська імперія|Монгольської імперії]] ([[1246]]–[[1248]]). Представник роду [[Чингізиди|Чингізидів]], син великого хана [[Уґедей|Уґедея]], онук [[Чингісхан]]а.

У 1235 році Гуюка разом із його суперником [[Батий|Батиєм]] за рішенням [[Курултай|Курултаю]] відправлено в похід на захід, в якому вони пересварились із питання, хто з них головніший. Після сварки Гуюк без дозволу залишив армію. Пізніше ця сварка призвела до розколу [[Монгольська імперія|Монгольської імперії]]. Проголошений на Курултаї ранньої осені 1246 року Великим Монгольським ханом. Під час правління Гуюка відбувається місія [[Джованні Да Плано Карпіні]] до [[Каракорум (місто)|Каракорума]], який привіз [[Cum non solum|листа]] папи [[Іннокентій IV|Іннокентія IV]]. Лише по чотирьох місяцях після повідомлення про прибуття Карпіні було дозволено аудієнцію у [[Каган (титул)|Великого Монгольського хана]]. Помер у 1248 під час виступу із своєю армією проти армії Батия — однією з причин припускають отруєння. Після його смерті регенткою імперією коротко стала його головна дружина [[Огул-Гаймиш]].

[[Посмертне ім'я]], надане імператорами династії [[династія Юань|Юань]], — '''Імпера́тор Цзяньпі́н''' ({{zh|c=简平皇帝|p=Jiǎnpíng huángdì}}). [[Храмове ім'я]] — Дінцзун ({{zh|c=定宗|p=Dìngzōng}}).

== Джерела та література ==
* {{Рубель Історія сходу}}
* {{ref-de}} Manfred Taube. ''Geheime Geschichte der Mongolen.'' Beck, München 2005.

{{Mongolia-bio-stub}}
{{Кагани Монголії}}
{{Бібліоінформація}}
{{ВП-Портали|Біографії|Іран}}

[[Категорія:Середньовічна Монголія]]
[[Категорія:Чингізиди]]
[[Категорія:Монгольські військовики]]
[[Категорія:Великі хани Монгольської імперії]]
[[Категорія:Хани Угедейського улусу]]
[[Категорія:Правителі XIII століття]]

title: Ґуюк ·

Помер: 20 квітня 1248

Рід: Чингізиди

Батько: Уґедей

Матір: Торогене

Дружина: Огул-Гаймиш

Походження: монгол

title: Великий хан Монгольської імперії

Великий хан Монгольської імперії:
24 серпня 1246 — 20 квітня 1248
п о р

Попередник: Уґедей

Наступник: Мунке