text:
# Белічко Юрій Васильович
Юрій Васильович Белі́чко (нар. 5 серпня 1932, Харків — пом. 12 червня 2010, Київ) — український мистецтвознавець, кандидат мистецтвознавства з 1964 року, професор з 1995 року; член Спілки радянських художників України з 1964 року. Заслужений діяч мистецтв України з 1994 року. Батько мистецтвознавця Наталії Белічко.

## Біографія
Народився 5 серпня 1932 року у місті Харкові (нині Україна). 1957 року закінчив Інститут живопису, скульптури й архітектури в Ленінграді, де його викладачами були зокрема Анна Чубова та Йосип Бродський.
Протягом 1959—1964 років працював у Академії будівництва і архітектури УРСР; з 1965 року — у відділі образотворчого мистецтва Інституту мистецтвознавства, фольклористики та етнології АН УРСР.
У 1974—1985 роках — завідувач кафедри теорії і історії мистецтв (доцент з 1978 року), у 1985—1990 роках — декан факультету теорії та історії мистецтв і реставраційного відділення, з 1995 року — професор Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури.
Жив у Києві, в будинку на вулиці Малій Китаївській, № 68 б, квартира 1, потім в будинку на проспекті Науки, № 35, корпус 4, квартира 26. Помер у Києві 12 червня 2010 року.

## Наукова діяльність
Працював в галузі мистецтвознавства та художньої критики. Досліджував творчість українських митців XIX–XX століть, а також характерні особливості розвитку українського малярства XX століття. Автор понад 150 наукових праць та статей з питань українського образотворчого мистецтва, зокрема живопису, книжкової графіки та народної творчості. Серед них:
- «Україна в творчості Іллі Рєпіна» (монографія, Київ, 1963);
- «Художник і сучасність» (монографія, Київ, 1966);
- «Георгій В'ячеславович Якутович» (монографія, Київ, 1968);
- «Теми народної героїки» // «Искусство», 1968, № 5;
- «Героїка народного подвигу. Образи і події Великої Вітчизняної війни в українському образотворчому мистецтві» (монографія, Київ, 1970);
- «Георгій Малаков» (Київ, 1974);
- «Тема–ідея–образ. Тенденції розвитку сучасного українського образотворчого мистецтва. 1945–1972» (Київ, 1975);
- «Українське радянське мистецтво періоду громадянської війни» (1980);
- «Художник. Мистецтво. Час: Збірка вибраних авторських мистецтвознавчих статей» (Київ, 1982);
- «Крізь віки. Київ в образотворчому мистецтві 12–20 століть. Живопис. Графіка» (Київ, 1982; у співавторстві з Володимиром Підгорою);
- «Український живопис. Сто вибраних творів» (1985);
- «Мистецтво, народжене Жовтнем. 1917—1987» (1987);
- «Український живопис. Володимир Сидорук. 1925–1997. Повернення майстра: Альбом» (Київ, 2001; у співавторстві з А. А. Яненком).

Автор розділів «Монументальний живопис 1934—1941 та 1941—1967 років» в V та VI тисячоліттях в «Історії українського мистецтва» (томи 4—6, Київ, 1967—1970). Брав участь у виданні «Українська Ленініана. Живопис, скульптура, графіка» (Київ, 1970).

title: Белічко Юрій Васильович

wikitext:
{{науковець
|зображення =Белічко Юрій Васильович.jpg
}}{{ПІП}}
'''Юрій Васильович Белі́чко''' ({{н}} [[5 серпня]] [[1932]], [[Харків]] — {{с}} [[12 червня]] [[2010]], [[Київ]]) — український [[мистецтвознавець]], [[кандидат мистецтвознавства]] з 1964 року, [[професор]] з 1995 року; член [[Спілка радянських художників України|Спілки радянських художників України]] з 1964 року. [[Заслужений діяч мистецтв України]] з 1994 року. [[Батько]] мистецтвознавця [[Белічко Наталія Юріївна|Наталії Белічко]].

== Біографія ==
Народився [[5 серпня]] [[1932]] року у місті [[Харків|Харкові]] (нині [[Україна]]). 1957 року закінчив [[Санкт-Петербурзький державний академічний інститут живопису, скульптури та архітектури імені І. Ю. Рєпіна|Інститут живопису, скульптури й архітектури]] в [[Ленінград]]і, де його [[викладач]]ами були зокрема [[Чубова Анна Петрівна|Анна Чубова]] та Йосип Бродський.

Протягом 1959—1964 років працював у [[Академія будівництва і архітектури УРСР|Академії будівництва і архітектури УРСР]]; з 1965 року — у відділі образотворчого мистецтва [[Інститут мистецтвознавства, фольклористики та етнології імені М. Т. Рильського НАН України|Інституту мистецтвознавства, фольклористики та етнології АН УРСР]].

У 1974—1985 роках — завідувач кафедри теорії і історії мистецтв ([[доцент]] з 1978 року), у 1985—1990 роках — декан факультету теорії та історії мистецтв і реставраційного відділення, з 1995 року — професор [[Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури|Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури]].

Жив у [[Київ|Києві]], в будинку на [[Малокитаївська вулиця|вулиці Малій Китаївській]], № 68 б, квартира 1, потім в будинку на [[Проспект Науки (Київ)|проспекті Науки]], № 35, корпус 4, квартира 26<ref>Довідник членів Національної спілки художників України. Київ. 2003, сторінка 124.</ref>. Помер у Києві [[12 червня]] [[2010]] року.

== Наукова діяльність ==
Працював в галузі мистецтвознавства та художньої критики. Досліджував творчість українських митців XIX–XX століть, а також характерні особливості розвитку українського малярства XX століття. Автор понад 150 наукових праць та [[наукова стаття|статей]] з питань українського образотворчого мистецтва, зокрема [[живопис]]у, [[книжкова графіка|книжкової графіки]] та [[народна творчість|народної творчості]]. Серед них:
* «Україна в творчості [[Рєпін Ілля Юхимович|Іллі Рєпіна]]<nowiki/>» ([[монографія]], Київ, 1963);
* «Художник і сучасність» (монографія, Київ, 1966);
* «Георгій В'ячеславович Якутович» (монографія, Київ, 1968);
* «Теми народної героїки» // «[[Искусство (журнал)|Искусство]]», 1968, № 5;
* «Героїка народного подвигу. Образи і події Великої Вітчизняної війни в українському образотворчому мистецтві» (монографія, Київ, 1970);
* «Георгій Малаков» (Київ, 1974);
* «Тема–ідея–образ. Тенденції розвитку сучасного українського образотворчого мистецтва. 1945–1972» (Київ, 1975);
* «Українське радянське мистецтво періоду громадянської війни» (1980);
* «Художник. Мистецтво. Час: Збірка вибраних авторських мистецтвознавчих статей» (Київ, 1982);
* «Крізь віки. Київ в образотворчому мистецтві 12–20 століть. Живопис. Графіка» (Київ, 1982; у співавторстві з [[Підгора Володимир Петрович|Володимиром Підгорою]]);
* «Український живопис. Сто вибраних творів» (1985);
* «Мистецтво, народжене Жовтнем. 1917—1987» (1987);
* «Український живопис. Володимир Сидорук. 1925–1997. Повернення майстра: Альбом» (Київ, 2001; у співавторстві з А. А. Яненком).
Автор розділів «Монументальний живопис 1934—1941 та 1941—1967 років» в V та VI тисячоліттях в «[[Історія українського мистецтва (видання)|Історії українського мистецтва]]» (томи 4—6, Київ, 1967—1970). Брав участь у виданні «Українська Ленініана. Живопис, скульптура, графіка» (Київ, 1970).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* Бєлічко Юрій Васильович // {{УРХ|С=37}};
* Белічко Юрій Васильович // {{СХ|21}};
* Бєличко Юрій Васильович // {{МУ-92|63}};
* ''[[Юхимець Гліб Миколайович|Г. М. Юхимець]]''. Бєличко Юрій Васильович // {{МУ-95|1|192}};
* {{ЕСУ|том=2|автор=[[Бугаєнко Ігор Никонович|І. Н. Бугаєнко]].|стаття=Белічко Юрій Васильович|id=39050}}

{{нк}}
{{Портали|Біографії|Мистецтво|Київ}}

[[Категорія:Українські мистецтвознавці]]
[[Категорія:Мистецтвознавці СРСР]]
[[Категорія:Кандидати мистецтвознавства СРСР]]
[[Категорія:Українські професори]]
[[Категорія:Члени Національної спілки художників України]]
[[Категорія:Автори Енциклопедії сучасної України]]

title: Белічко Юрій Васильович

Народився: 5 серпня 1932 або 1932 · Харків, СРСР

Помер: 12 червня 2010 · Київ, Україна

Країна: СРСР · Україна

Діяльність: мистецтвознавець, art theorist, викладач університету

Alma mater: Санкт-Петербурзький державний академічний інститут живопису, скульптури та архітектури імені Іллі Рєпіна (1957)

Галузь: мистецтвознавство і art theoryd

Заклад: Академія будівництва і архітектури Української РСР · Інститут мистецтвознавства, фольклористики та етнології імені Максима Рильського НАН України · Київський державний художній інститут

Вчене звання: професор

Науковий ступінь: кандидат мистецтвознавства (1964)

Відомі учні: Борщенко Лідія Михайлівна · Корусь Олена Павлівна

Членство: Спілка радянських художників України

Діти: Белічко Наталія Юріївна

Нагороди: заслужений діяч мистецтв України


text:
# Піначевська
Піначевська (Піначева, Піначево) - річка на півострові Камчатка. Протікає територією  Елізовського району  Камчатського краю  Росії. Ліва притока річки Авача. Від гідроніма походить назва села Піначево.
Довжина річки - 47 км. Річка бере початок в районі Піначевського перевалу (1160 м.), Поблизу вимерлих вулканів Ааг і Арік. Швидкість течії 0,5-2,1 м/сек, глибина річки 0,5-2,5 м, площа водозбору 936 км². Температура води в літні місяці 5-8 градусів.

wikiname: ukwiki

title: Піначевська

in_language: uk

wikitext:
{{Річка
| назва             = Піначевська
| оригінальна назва = Пиначевская
| зображення        =
| зображення розмір =
| підпис            =
| довжина           = 47
| висота витоку     =
| висота гирла      =
| похил             =
| стік              =
| площа басейну     = 936
| витік             =
| витік коорд       = {{coord|53|26|32|N|158|37|59|E|type:waterbody}}
| гирло             = [[Авача]]
| гирло коорд       = {{coord|53|11|47|N|158|23|51|E|type:waterbody}}
| басейн            =
| країни басейну    = {{RUS}}
| прирічкові країни =
| притоки           =
| мапа              =
| мапа розмір       =
| мапа підпис       =
| OSM               =
}}

'''Піначевська''' (Піначева, Піначево) - річка на півострові [[Камчатка]]. Протікає територією [[Єлізовський район | Елізовського району]] [[Камчатський край | Камчатського краю]] [[Росія | Росії]]. Ліва притока річки [[Авача]].<ref name="ДВР"/> Від гідроніма походить назва села [[Піначево]].<ref>Кусков, В.П. Краткий топонимический словарь Камчатской области: (из истории происхождения геогр. названий) / В.П. Кусков; Камч. отдел Геогр. об-ва СССР ; [под ред. Б.И. Пийпа и В.Н. Виноградова; вступ. статья В.Н. Виноградова; автор статьи в приложении Б.П. Полевой]. — Петропавловск-Камчатский: Дальневост. кн. изд-во, 1967. — 128 с. — Приложения: с. 96–127. — Приложения содержат статью Б.П. Полевого, указатель имен, библиографию.</ref>

Довжина річки - 47 км.<ref name="ДВР">[http://textual.ru/gvr/index.php?card=280194] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200615101513/http://textual.ru/gvr/index.php?card=280194 |date=15 червня 2020 }} Державний водний реєстр РФ: Піначевська</ref> Річка бере початок в районі Піначевського перевалу (1160 м.), Поблизу вимерлих вулканів [[Ааг]] і [[Арік]]. Швидкість течії 0,5-2,1 м/сек, глибина річки 0,5-2,5 м, площа водозбору 936 км². Температура води в літні місяці 5-8 градусів.

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Портали|Географія|Гідрологія}}

[[Категорія:Річки Анадир-Колимського басейнового округу]]
[[Категорія:Річки Камчатського краю]]

title: 53°26′31″ пн. ш. 158°37′59″ сх. д. / 53.44205° пн. ш. 158.632993° сх. д.

Гирло: Авача

Країни: Росія

Регіон: Камчатський край


text:
# Йосиф (Лепковський)
Йо́сиф Лепко́вський гербу Домброва (хресне ім'я Ян Лепковський, пол. Józef Jan Łepkowski herbu Dąbrowa; 1726, Річ Посполита — 2 вересня 1778, Онуфрей, нині Селець, Білорусь) — василіянин, останній титулярний архієпископ Смоленської архієпарії Руської унійної церкви, архимандрит Онуфрейський.

## Життєпис
Народився в шляхетській католицькій родині гербу Домброва. Син Кароля на Лепках Лепковського гербу Домброва і Гелени, войських Віської землі (пол. Ziemia wiska). Мав двох братів: Йосифа, який був старостою болецьким (помер перед 1758 роком) і Михайла. У спадщину від батька отримав разом із братом Михайлом, оршанським ротмістром, маєтки в Оршанському повіті. Будучи старостою пеліканським, 9 червня 1758 року свою частку майна записав для фундації церкви і монастиря в Орші. Згодом, вступивши до Василіянського Чину, прийняв монаше ім'я Йосиф і став ігуменом заснованого ним монастиря. Завдяки старанням у 1766 році тогочасного архієпископа Смоленського Іраклія Лісанського, отримав на початку липня 1767 року від короля Станіслава Августа номінацію на єпископа-коад'ютора Смоленського і архимандрита-коад'ютора Онуфрейського. Від імені Лісанського започаткував і провадив у нунціатурі процес із Полоцьким архієпископом Ясоном Смогожевським про ту частину Смоленської архієпархії, яку несправедливо захопили Полоцькі архієпископи. Ця претензія охоплювала «Мстиславську єпархію» з 17 деканатами, які належали до давньої Смоленської архієпархії.

### Архієпископ смоленський
Після смерті Лісанського (14 травня 1771) Йосиф Лепковський перебрав титул Смоленського архієпископа та Онуфрейську архимандрію, яка від другої половини XVII століття була садибою і матеріальним забезпеченням Смоленських архієпископів. Після першого поділу Польщі Лепковський, не бажаючи ставати російським підданим, просив у протархимандрита василіян, аби дозволив йому перебратися до якогось із монастирів Речі Посполитої. Дізнавшись про цей намір, апостольський нунцій Джузеппе Ґарампі відмовляв його від таких дій і доручив йому адміністрацію над двома деканатами в Річицькому повіті (тогочасної російської провінції — Рогачовської) — Гомельським і Рогачовським, які нараховували 68 парафій і 22 філіальні церкви з бл. 73 тис. вірних, які опинилися за кордоном, відділені від митрополичої єпархії. Незадовго Лепковському вдалося відмовити від переходу на православ'я 11 парохів із парафіянами.
Всупереч указам Катерини II від 31 грудня 1772 і 12 лютого 1773, яка доручила управління над усіма унійними храмами в імперії Ясонові Смогожевському, бажаючи мати у своїй державі тільки по одній єпархії унійній і латинській, Лепковський, отримавши таємний декрет Конгрегації Пропаганди Віри від 18 квітня 1773 і делегування митрополита Филипа Володковича на адміністрацію цими деканатами, надалі керував ними безперешкодно аж до кінця 1774 року. Однак, внаслідок діяльності Смогожевського, який хотів позширити власну юрисдикцію на ці деканати, відомості про це дійшли до генерал-губернатора Білорусі Захарії Чернишова. З його доручення Могильовський губернатор генерал Михайло Коховський заборонив Лепковському (20 грудня 1774) виконувати ці функції. За невиконання указів цариці, Лепковському загрожувала в'язниця або щонайменше вигнання з архимандрії та держави, але тому вдалося цього уникнути завдяки протекції Станіслава Сестренцевича.
За таких умов, у Римі готувався декрет (12 березня 1775), згідно з яким адміністрація над рогачовськими деканатами передавалася Смогожевському. Однак, нунцій Ґарампі не вислав декрету до Полоцька, бо ситуація змінилася: уряд погодився на те, щоб Лепковський виконував адміністрацію над обома деканатами, але як вікарій Смогожевського, який переконав владу, що Лепковський отримав делегування з Риму завдяки його (Смогожевського) старанням.

### Останні роки Смоленської унійної архієпархії
17 лютого 1775 року польський король нагородив Лепковського орденом Святого Станіслава. Починаючи від 1774 року, Смогожевський робив старання перед російською владою про утворення Мстиславської єпархії і навіть отримав на це згоду. Для забезпечення майбутнього єпископа-суфрагана, пропонував Онуфрейську архимандрію, а на єпископа — племінника Лепковського Іраклія Лісовського, який від 1771 року був ігуменом «родинного» монастиря Оршанського, а пізніше (1784) став Полоцьким архієпископом. З цією метою Смогожевський пропонував Лепковському взяти племінника на коад'ютора Онуфрейської архимандрії. Спочатку Лепковський не погоджувався, мабуть, з огляду на те, що частину доходів з архимандрії треба було віддавати на утримання коад'ютора, а з іншого боку, він і сам був не проти прийняти уряд суфрагана, і щойно в 1778 році погодився на пропозицію Смогожевського. Той, коли Лепковський вже був важко хворий, 12 липня 1778 року іменував Лісовського адміністратором архимандрії і деканатів Рогачовської провінції.
Йосиф Лепковський помер 2 вересня 1778 року в Онуфрею. Похований в Оршанському монастирі. Був останнім Смоленським унійним архієпископом. До заснування Мстиславської єпархії, яка мала хоч якось замінити Смоленську архієпархію, так і не дійшло.

title: Йосиф (Лепковський)

wikitext:
{{Архієрей
|українське ім'я                 = Йосиф Лепковський
|оригінальне ім'я                = Józef Łepkowski
|українське ім'я при народженні  = Ян Лепковський
|оригінальне ім'я при народженні = Jan Łepkowski
|портрет                         =
|ширина портрета                 =
|підпис                          =
|герб                            = POL COA Dąbrowa.svg
|ширина гербу                    =
|підпис герба                    = герб «[[Домброва (герб)|Домброва]]»

|титул                           = [[Смоленська унійна архієпархія|Архієпископ Смоленський]]
|церква                          = [[Руська унійна церква]]
|спільнота                       =
|обрання                         = [[14 травня]] [[1771]]
|інтронізація                    =
|періодпочаток                   = [[14 травня]] [[1771]]
|періодкінець                    = [[2 вересня]] [[1778]]
|попередник                      = [[Іраклій (Лісанський)|Іраклій Лісанський]]
|наступник                       =

|титул_2                         = [[Коад'ютор|Єпископ-коад'ютор]]<br />[[Смоленська унійна архієпархія|Смоленської архієпархії]]
|церква_2                        = [[Руська унійна церква|Руська Унійна Церква]]
|спільнота_2                     =
|обрання_2                       = [[1767]]
|інтронізація_2                  =
|періодпочаток_2                 = [[1767]]
|періодкінець_2                  = [[14 травня]] [[1771]]
|попередник_2                    =
|наступник_2                     =

|титул_3                         = Архимандрит Онуфрейський
|церква_3                        =
|спільнота_3                     =
|обрання_3                       = [[14 травня]] [[1771]]
|інтронізація_3                  =
|періодпочаток_3                 = [[14 травня]] [[1771]]
|періодкінець_3                  = [[12 липня]] [[1778]]
|попередник_3                    = сам, як архимандрит-коад'ютор
|наступник_3                     = [[Іраклій (Лісовський)|Іраклій Лісовський]]

|дата народження                 = 1726
|місце народження                = можливо Віська земля, [[Файл:Chorągiew_królewska_króla_Zygmunta_III_Wazy.svg|20px]] [[Річ Посполита]]
|дата смерті                     = 2.9.1778
|місце смерті                    = Онуфрей ({{lang-be|Ануфрыева}}), {{RUSold}}, нині [[Селець (Мстиславський район)|Селець]], [[Мстиславський район]], [[Могильовська область]], {{BLR}}
|похоронений                     = [[Монастир василіян (Орша)|василіянський монастир в Орші]]
|батько                          = Кароль Лепковський
|мати                            = Гелена
|прийняття монашества            =
|сан                             =
|хіротонія                       = [[1767]]
|нагороди                        = [[Файл:POL Order Świętego Stanisława BAR.svg|40px|Кавалер Ордена Святого Станіслава]]
|Commons                         =
}}
{{Однофамільці|Лепковський}}
'''Йо́сиф Лепко́вський''' гербу [[Домброва (герб)|Домброва]] (хресне ім'я ''Ян Лепковський'', {{lang-pl|Józef Jan Łepkowski herbu Dąbrowa}}; [[1726]]<ref>''Dorota Wereda''. [https://repozytorium.uph.edu.pl/bitstream/handle/11331/219/Wereda_Dorota.%20Biskupi_unckiej_metropolii_kijowskiej_w%20_VIII%20wieku.pdf?sequence=1 Biskupi unickiej metropolii kijowskiej w XVIII wieku] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160215211453/https://repozytorium.uph.edu.pl/bitstream/handle/11331/219/Wereda_Dorota.%20Biskupi_unckiej_metropolii_kijowskiej_w%20_VIII%20wieku.pdf?sequence=1 |date=15 лютого 2016 }}… — S. 342.</ref>, [[Річ Посполита]] — [[2 вересня]] [[1778]], Онуфрей, нині [[Селець (Мстиславський район)|Селець]], [[Білорусь]]) — [[василіяни]]н, останній [[Титулярний єпископ|титулярний архієпископ]] [[Смоленська унійна архієпархія|Смоленської архієпарії]] [[Руська унійна церква|Руської унійної церкви]], [[архимандрит]] Онуфрейський.

== Життєпис ==
Народився в шляхетській католицькій родині гербу [[Домброва (герб)|Домброва]]. Син Кароля на Лепках Лепковського гербу [[Домброва (герб)|Домброва]] і Гелени, [[Войський|войських]] Віської землі ({{lang-pl|Ziemia wiska}}). Мав двох братів: Йосифа, який був старостою болецьким<ref>Акты Виленской археографической комиссии: Том XII. Акты Главного литовского трибунала… — С. 120.</ref> (помер перед 1758 роком) і Михайла. У спадщину від батька отримав разом із братом Михайлом, оршанським [[ротмістр]]ом, маєтки в Оршанському повіті. Будучи старостою пеліканським, 9 червня 1758 року свою частку майна записав для фундації церкви і [[Монастир василіян (Орша)|монастиря в Орші]]. Згодом, вступивши до Василіянського Чину, прийняв монаше ім'я Йосиф і став ігуменом заснованого ним монастиря. Завдяки старанням у 1766 році тогочасного архієпископа Смоленського [[Іраклій (Лісанський)|Іраклія Лісанського]], отримав на початку липня 1767 року від короля [[Станіслав Август Понятовський|Станіслава Августа]] номінацію на єпископа-[[коад'ютор]]а Смоленського і архимандрита-коад'ютора Онуфрейського. Від імені Лісанського започаткував і провадив у нунціатурі процес із Полоцьким архієпископом [[Ясон (Смогожевський)|Ясоном Смогожевським]] про ту частину Смоленської архієпархії, яку несправедливо захопили Полоцькі архієпископи. Ця претензія охоплювала «Мстиславську єпархію» з 17 деканатами, які належали до давньої Смоленської архієпархії<ref>''Ludomir Bieńkowski.'' Łepkowski Jan h. Dąbrowa, imię zakonne Józef… — S. 338—339.</ref>.

=== Архієпископ смоленський ===
[[Файл:Царква сьв. Ануфрыя 2.jpg|thumb|240x240px|Руїни церкви василіянської архимандрії в Онуфрею (Сельці). Фото 2012 р.]]
Після смерті Лісанського (14 травня 1771) Йосиф Лепковський перебрав титул Смоленського архієпископа та Онуфрейську архимандрію, яка від другої половини XVII століття була садибою і матеріальним забезпеченням Смоленських архієпископів. Після [[Поділи Речі Посполитої|першого поділу Польщі]] Лепковський, не бажаючи ставати російським підданим, просив у протархимандрита василіян, аби дозволив йому перебратися до якогось із монастирів Речі Посполитої. Дізнавшись про цей намір, апостольський нунцій Джузеппе Ґарампі відмовляв його від таких дій і доручив йому адміністрацію над двома деканатами в [[Річицький повіт (Велике князівство Литовське)|Річицькому повіті]] (тогочасної російської провінції — [[Рогачовська провінція|Рогачовської]]) — Гомельським і Рогачовським, які нараховували 68 парафій і 22 філіальні церкви з бл. 73 тис. вірних, які опинилися за кордоном, відділені від митрополичої єпархії. Незадовго Лепковському вдалося відмовити від переходу на православ'я 11 парохів із парафіянами<ref name=":0">''Ludomir Bieńkowski.'' Łepkowski Jan h. Dąbrowa, imię zakonne Józef… — S. 339.</ref>.

Всупереч указам [[Катерина II|Катерини II]] від 31 грудня 1772 і 12 лютого 1773, яка доручила управління над усіма унійними храмами в імперії Ясонові Смогожевському, бажаючи мати у своїй державі тільки по одній єпархії унійній і латинській, Лепковський, отримавши таємний декрет [[Конгрегація євангелізації народів|Конгрегації Пропаганди Віри]] від 18 квітня 1773 і [[Делеговані повноваження|делегування]] митрополита [[Пилип (Володкович)|Филипа Володковича]] на адміністрацію цими деканатами, надалі керував ними безперешкодно аж до кінця 1774 року. Однак, внаслідок діяльності Смогожевського, який хотів позширити власну юрисдикцію на ці деканати, відомості про це дійшли до генерал-губернатора Білорусі [[Чернишов Захар Григорович|Захарії Чернишова]]. З його доручення Могильовський губернатор генерал [[Коховський Михайло Васильович|Михайло Коховський]] заборонив Лепковському (20 грудня 1774) виконувати ці функції. За невиконання указів цариці, Лепковському загрожувала в'язниця або щонайменше вигнання з архимандрії та держави, але тому вдалося цього уникнути завдяки протекції [[Станіслав Богуш-Сестренцевич|Станіслава Сестренцевича]]<ref name=":0" />.

За таких умов, у Римі готувався декрет (12 березня 1775), згідно з яким адміністрація над рогачовськими деканатами передавалася Смогожевському. Однак, нунцій Ґарампі не вислав декрету до [[Полоцьк]]а, бо ситуація змінилася: уряд погодився на те, щоб Лепковський виконував адміністрацію над обома деканатами, але як [[вікарій]] Смогожевського, який переконав владу, що Лепковський отримав [[Делеговані повноваження|делегування]] з Риму завдяки його (Смогожевського) старанням<ref name=":0" />.

=== Останні роки Смоленської унійної архієпархії ===
[[Файл:Vorša, Pakroŭski, Bazylanski. Ворша, Пакроўскі, Базылянскі (1908).jpg|thumb|270x270px|[[Монастир василіян (Орша)|Василіянський монастир в Орші]], який заснував аєп. Йосиф Лепковський і де після смерті був похований. Фото поч. ХХ ст.]]
17 лютого 1775 року польський король нагородив Лепковського [[Орден Святого Станіслава|орденом Святого Станіслава]]. Починаючи від 1774 року, Смогожевський робив старання перед російською владою про утворення Мстиславської єпархії і навіть отримав на це згоду. Для забезпечення майбутнього єпископа-[[суфраган]]а, пропонував Онуфрейську архимандрію, а на єпископа — племінника Лепковського [[Іраклій (Лісовський)|Іраклія Лісовського]], який від 1771 року був ігуменом «родинного» монастиря Оршанського, а пізніше (1784) став Полоцьким архієпископом. З цією метою Смогожевський пропонував Лепковському взяти племінника на [[коад'ютор]]а Онуфрейської архимандрії. Спочатку Лепковський не погоджувався, мабуть, з огляду на те, що частину доходів з архимандрії треба було віддавати на утримання коад'ютора, а з іншого боку, він і сам був не проти прийняти уряд суфрагана, і щойно в 1778 році погодився на пропозицію Смогожевського. Той, коли Лепковський вже був важко хворий, 12 липня 1778 року іменував Лісовського адміністратором архимандрії і деканатів Рогачовської провінції<ref name=":0" />.

Йосиф Лепковський помер 2 вересня 1778 року в Онуфрею. Похований в Оршанському монастирі. Був останнім Смоленським унійним архієпископом. До заснування Мстиславської єпархії, яка мала хоч якось замінити Смоленську архієпархію, так і не дійшло<ref name=":0" />.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* ''[[Блажейовський Дмитро|Дмитро Блажейовський]].'' Ієрархія Київської Церкви (861—1996). — Львів: Каменяр, 1996. — 567 С.
* ''Dorota Wereda''. [https://repozytorium.uph.edu.pl/bitstream/handle/11331/219/Wereda_Dorota.%20Biskupi_unckiej_metropolii_kijowskiej_w%20_VIII%20wieku.pdf?sequence=1 Biskupi unickiej metropolii kijowskiej w XVIII wieku] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160215211453/https://repozytorium.uph.edu.pl/bitstream/handle/11331/219/Wereda_Dorota.%20Biskupi_unckiej_metropolii_kijowskiej_w%20_VIII%20wieku.pdf?sequence=1 |date=15 лютого 2016 }}. — Siedlce-Lublin 2013. — 375 S. — ISBN 978-83-63527-31-0 {{ref-pl}}
* ''Ludomir Bieńkowski.'' Łepkowski Jan h. Dąbrowa, imię zakonne Józef // [[Польський біографічний словник|Polski Słownik Biograficzny]]. — Wrocław-Warszawa-Kraków 1973. — T. 18. — S. 338—339. {{ref-pl}}
* Акты Виленской археографической комиссии: Том XII. Акты Главного литовского трибунала. — Вильна 1883. — 756 С.

== Посилання ==
* [http://www.catholic-hierarchy.org/bishop/blepko.html Bishop Josyf Lepkovskyj †] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160430230211/http://catholic-hierarchy.org/bishop/blepko.html |date=30 квітня 2016 }} // The Hierarchy of the Catholic Church {{ref-en}}
* [http://vkl.by/articles/1437 Ляпкоўскі Іосіф] // Электронная энцыклапедыя «Вялікае Княства Літоўскае»

{{Смоленські унійні архієпископи}}
{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Лепковський Йосиф}}
[[Категорія:Василіяни]]
[[Категорія:Смоленські унійні архієпископи]]
[[Категорія:Персоналії:Орша]]
[[Категорія:Релігія у Великому князівстві Литовському]]
[[Категорія:Кавалери ордена Святого Станіслава]]
[[Категорія:Померли в Мстиславському районі]]
[[Категорія:Поховані в Орші]]
[[Категорія:Унійна шляхта I Речі Посполитої]]

title: 14 травня 1771 — 2 вересня 1778

Обрання: 14 травня 1771

Церква: Руська унійна церква

Попередник: Іраклій Лісанський

title: 1767 — 14 травня 1771

Церква: Руська Унійна Церква

title: 14 травня 1771 — 12 липня 1778

Обрання: 14 травня 1771

Попередник: сам, як архимандрит-коад'ютор

Наступник: Іраклій Лісовський

Діяльність: католицький священник, католицький єпископ

Народження: 1726 · можливо Віська земля, Річ Посполита

Смерть: 2 вересня 1778 · Онуфрей (біл. Ануфрыева), Російська імперія, нині Селець, Мстиславський район, Могильовська область, Білорусь

Похований: Оршанський монастир

Батько: Кароль Лепковський

Мати: Гелена

title: Нагороди:

Нагороди: Кавалер Ордена Святого Станіслава


text:
# Сент-Пол (Аляска)
Сент-Пол (англ. St. Paul) — місто (англ. city) в США, в окрузі Західні Алеутські острови штату Аляска. Населення — 413 особи (2020).

## Географія
Місто розташоване на острові Святого Павла, який входить до групи островів Прибилова.
Сент-Пол розташований за координатами 57°10′45″ пн. ш. 170°19′30″ зх. д. / 57.17917° пн. ш. 170.32500° зх. д. (57.179041, -170.325068).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 765,25 км², з яких 104,41 км² — суходіл та 660,84 км² — водойми.

### Клімат
Місто знаходиться у зоні, котра характеризується кліматом полярних пустель. Найтепліший місяць — серпень із середньою температурою 8.9 °C (48 °F). Найхолодніший місяць — лютий, із середньою температурою -5 °С (23 °F).
| Клімат Сент-Пола        | Клімат Сент-Пола | Клімат Сент-Пола | Клімат Сент-Пола | Клімат Сент-Пола | Клімат Сент-Пола | Клімат Сент-Пола | Клімат Сент-Пола | Клімат Сент-Пола | Клімат Сент-Пола | Клімат Сент-Пола | Клімат Сент-Пола | Клімат Сент-Пола | Клімат Сент-Пола |
| Показник                | Січ.             | Лют.             | Бер.             | Квіт.            | Трав.            | Черв.            | Лип.             | Серп.            | Вер.             | Жовт.            | Лист.            | Груд.            | Рік              |
| Абсолютний максимум, °C | 6                | 5                | 10               | 9                | 14               | 16               | 17               | 18               | 16               | 11               | 8                | 6                | 18               |
| Середній максимум, °C   | −1               | −2               | −1               | 0                | 3                | 7                | 10               | 10               | 9                | 5                | 2                | 0                | 3                |
| Середня температура, °C | −3               | −5               | −4               | −2               | 1                | 5                | 7                | 8                | 7                | 3                | 0                | −1               | 1                |
| Середній мінімум, °C    | −5               | −7               | −7               | −4               | 0                | 2                | 5                | 7                | 4                | 1                | −1               | −3               | 0                |
| Абсолютний мінімум, °C  | −25              | −26              | −28              | −22              | −13              | −8               | −2               | −1               | −5               | −11              | −15              | −19              | −28              |
| Норма опадів, мм        | 40               | 30               | 30               | 30               | 30               | 30               | 50               | 70               | 70               | 70               | 70               | 50               | 600              |
| Вологість повітря, %    | 82.3             | 84.3             | 82.6             | 84               | 87.1             | 90.5             | 93.1             | 92.9             | 87.9             | 81.6             | 80.3             | 80.9             | 85.6             |
| ----------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| Джерело: Weatherbase    |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |

## Демографія

### Перепис 2010
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 479 осіб у 162 домогосподарствах у складі 108 родин. Густота населення становила 1 особа/км².  Було 190 помешкань (0/км²).
Расовий склад населення:
| - 82,3 % — корінних американців - 11,1 % — білих - 0,6 % — азіатів - 0,4 % — чорних або афроамериканців - 0,2 % — вихідців з тихоокеанських островів |

До двох чи більше рас належало 4,8 %. Частка іспаномовних становила 3,5 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 27,6 % — особи молодші 18 років, 65,1 % — особи у віці 18—64 років, 7,3 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 34,4 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 112,9 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 128,3 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 71 604 долари США (медіана — 57 708), а середній дохід на одну сім'ю — 68 157 доларів (медіана — 57 917). Медіана доходів становила 42 917 доларів для чоловіків та 43 333 долари для жінок. За межею бідності перебувало 14,8 % осіб, у тому числі 16,8 % дітей у віці до 18 років та 2,2 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 266 осіб. Основні галузі зайнятості: публічна адміністрація — 35,3 %, транспорт — 13,2 %, роздрібна торгівля — 11,7 %.

### Перепис 2000
За даними переписом 2000 року населення міста становило 532 особи. Расовий склад: корінні американці (85,90 %), білі (12,97 %), населення островів Тихого океану (0,56 %), представники двох і більше рас (0,56 %). Частка осіб у віці молодше 18 років — 29,5 %; осіб від 18 до 24 років — 9,6 %; осіб від 25 до 44 років — 32,5 %; осіб від 45 до 64 років — 22,9 % та осіб старше 65 років — 5,5 %. Середній вік населення — 32 року. На кожні 100 жінок припадає 123,5 чоловіка.
З 177 домашніх господарств в 48,4 % — виховували дітей віком до 18 років, 40,1 % представляли собою подружні пари, які спільно проживають, в 22,0 % сімей жінки проживали без чоловіків, 30,5 % не мали родини. 24,9 % від загального числа сімей на момент перепису жили самостійно, при цьому 6,2 % склали самотні літні люди у віці 65 років та старше. В середньому домашнє господарство ведуть 2,88 осіб, а середній розмір родини — 3,44 осіб.
Середній дохід на спільне господарство — $50 750; середній дохід на сім'ю — $51 750. Середній дохід чоловіка — $32 583; середній дохід жінки — $29 792; середній дохід на душу населення — $18 408. Приблизно 6,4 % сімей та 11,9 % всього населення міста проживають за межею бідності, включаючи 18,9 % осіб молодше 18 років і 0 % осіб старше 65 років.

## Економіка та транспорт
До 1985 року основу економіки всіх островів Прибілова становив контрольований на федеральному рівні видобуток морських котиків. Сьогодні основну роль в економіці відіграє ловля риби і морепродуктів. Лежбища котиків та пташині базари залучають на острів безліч туристів (близько 700 осіб щорічно).
На острові розташований аеропорт Сент-Пол-Айленд, що включає 1 злітно-посадкову смугу з розмірами 1981 x 46 метрів і з асфальтовим покриттям. Авіакомпанія PenAir забезпечує регулярні рейси в Анкоридж, використовуючи пасажирський турбогвинтовий літак Saab 340.

title: Сент-Пол (Аляска)

wikitext:
{{Otherplaces|Сент-Пол (значення){{!}}Сент-Пол}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Сент-Пол
|оригінальна назва  = {{lang-en|St. Paul}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = StPaulAlaska.jpg
|опис зображення= <!-- St. Paul, Alaska -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Аляска
|розмір карти країни = 0
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ (боро)
|район       = [[Західні Алеутські острови (зона перепису населення, Аляска)|Західні Алеутські острови]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 765,25
|висота центру НП   = 7
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 0,63
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −9
|DST                    = −8
|телефонний код         = 907
|поштовий індекс        = 99660
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 0266470
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Сент-Пол''' ({{lang-en|St. Paul}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Західні Алеутські острови (зона перепису населення, Аляска)|Західні Алеутські острови]] штату [[Аляска]]. Населення — 413 особи (2020).

== Географія ==
Місто розташоване на острові [[Острів Святого Павла (Аляска)|Святого Павла]], який входить до групи [[Острова Прибилова|островів Прибилова]].

Сент-Пол розташований за координатами {{Coord|57|10|45|N|170|19|30|W|type:city_region:US-DE}} (57.179041, -170.325068){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 765,25 км², з яких 104,41 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 660,84 км² — [[водойма|водойми]].

=== Клімат ===
Місто знаходиться у зоні, котра характеризується [[полярний клімат|кліматом полярних пустель]]. Найтепліший місяць — [[серпень]] із середньою температурою 8.9 °C (48 °F). Найхолодніший місяць — [[лютий]], із середньою температурою -5 °С (23 °F).<ref>[https://weatherbase.com/weather/weather-summary.php3?s=80307&cityname=St.+Paul%2C+Alaska%2C+United+States+of+America&units=metric Клімат Сент-Пола]</ref>

{{Клімат міста
|Місто_род=Сент-Пола
|Джерело=[https://www.weatherbase.com/weather/weather.php3?s=80307&cityname=St.-Paul-Alaska-United-States-of-America Weatherbase]
| Рік_сер=1
| Січ_сер=-3
| Лют_сер=-5
| Бер_сер=-4
| Кві_сер=-2
| Тра_сер=1
| Чер_сер=5
| Лип_сер=7
| Сер_сер=8
| Вер_сер=7
| Жов_сер=3
| Лис_сер=0
| Гру_сер=-1
| Рік_сер_макс=3
| Січ_сер_макс=-1
| Лют_сер_макс=-2
| Бер_сер_макс=-1
| Кві_сер_макс=0
| Тра_сер_макс=3
| Чер_сер_макс=7
| Лип_сер_макс=10
| Сер_сер_макс=10
| Вер_сер_макс=9
| Жов_сер_макс=5
| Лис_сер_макс=2
| Гру_сер_макс=0
| Рік_сер_мін=0
| Січ_сер_мін=-5
| Лют_сер_мін=-7
| Бер_сер_мін=-7
| Кві_сер_мін=-4
| Тра_сер_мін=0
| Чер_сер_мін=2
| Лип_сер_мін=5
| Сер_сер_мін=7
| Вер_сер_мін=4
| Жов_сер_мін=1
| Лис_сер_мін=-1
| Гру_сер_мін=-3
| Рік_сер_опади=600
| Січ_сер_опади=40
| Лют_сер_опади=30
| Бер_сер_опади=30
| Кві_сер_опади=30
| Тра_сер_опади=30
| Чер_сер_опади=30
| Лип_сер_опади=50
| Сер_сер_опади=70
| Вер_сер_опади=70
| Жов_сер_опади=70
| Лис_сер_опади=70
| Гру_сер_опади=50
| Рік_а_макс=18
| Січ_а_макс=6
| Лют_а_макс=5
| Бер_а_макс=10
| Кві_а_макс=9
| Тра_а_макс=14
| Чер_а_макс=16
| Лип_а_макс=17
| Сер_а_макс=18
| Вер_а_макс=16
| Жов_а_макс=11
| Лис_а_макс=8
| Гру_а_макс=6
| Рік_а_мін=-28
| Січ_а_мін=-25
| Лют_а_мін=-26
| Бер_а_мін=-28
| Кві_а_мін=-22
| Тра_а_мін=-13
| Чер_а_мін=-8
| Лип_а_мін=-2
| Сер_а_мін=-1
| Вер_а_мін=-5
| Жов_а_мін=-11
| Лис_а_мін=-15
| Гру_а_мін=-19
| Рік_вол=85.6
| Січ_вол=82.3
| Лют_вол=84.3
| Бер_вол=82.6
| Кві_вол=84
| Тра_вол=87.1
| Чер_вол=90.5
| Лип_вол=93.1
| Сер_вол=92.9
| Вер_вол=87.9
| Жов_вол=81.6
| Лис_вол=80.3
| Гру_вол=80.9
}}

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1880 = 298
| 1890 = 244
| 1910 = 201
| 1920 = 212
| 1930 = 247
| 1940 = 299
| 1950 = 359
| 1960 = 378
| 1970 = 450
| 1980 = 551
| 1990 = 763
| 2000 = 532
| 2010 = 479
| 2020 = 413
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015}}</ref>
}}

=== Перепис 2010 ===
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало 479 осіб у 162 домогосподарствах у складі 108 родин. [[Густота населення]] становила 1 особа/км².  Було 190 помешкань (0/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 82,3 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 11,1 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,6 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,4 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,2 % — вихідців з [[Тихий океан|тихоокеанських островів]]
|}
До двох чи більше рас належало 4,8 %. Частка іспаномовних становила 3,5 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 27,6 % — особи молодші 18 років, 65,1 % — особи у віці 18—64 років, 7,3 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 34,4 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 112,9 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 128,3 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:71604}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:57708}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:68157}} доларів (медіана — {{formatnum:57917}}). Медіана доходів становила {{formatnum:42917}} доларів для чоловіків та {{formatnum:43333}} долари для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 14,8 % осіб, у тому числі 16,8 % дітей у віці до 18 років та 2,2 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 266 осіб. Основні галузі зайнятості: публічна адміністрація — 35,3 %, транспорт — 13,2 %, роздрібна торгівля — 11,7 %.

=== Перепис 2000 ===
За даними переписом 2000 року населення міста становило 532 особи<ref>[http://factfinder2.census.gov/legacy/aff_sunset.html «American FactFinder» United States Census Bureau]</ref>. Расовий склад: корінні американці (85,90 %), білі (12,97 %), населення островів Тихого океану (0,56 %), представники двох і більше рас (0,56 %). Частка осіб у віці молодше 18 років — 29,5 %; осіб від 18 до 24 років — 9,6 %; осіб від 25 до 44 років — 32,5 %; осіб від 45 до 64 років — 22,9 % та осіб старше 65 років — 5,5 %. Середній вік населення — 32 року. На кожні 100 жінок припадає 123,5 чоловіка.

З 177 домашніх господарств в 48,4 % — виховували дітей віком до 18 років, 40,1 % представляли собою подружні пари, які спільно проживають, в 22,0 % сімей жінки проживали без чоловіків, 30,5 % не мали родини. 24,9 % від загального числа сімей на момент перепису жили самостійно, при цьому 6,2 % склали самотні літні люди у віці 65 років та старше. В середньому домашнє господарство ведуть 2,88 осіб, а середній розмір родини — 3,44 осіб.

Середній дохід на спільне господарство — $50 750; середній дохід на сім'ю — $51 750. Середній дохід чоловіка — $32 583; середній дохід жінки — $29 792; середній дохід на душу населення — $18 408. Приблизно 6,4 % сімей та 11,9 % всього населення міста проживають за межею бідності, включаючи 18,9 % осіб молодше 18 років і 0 % осіб старше 65 років.

== Економіка та транспорт ==
До 1985 року основу економіки всіх островів Прибілова становив контрольований на федеральному рівні видобуток [[північний морський котик|морських котиків]]. Сьогодні основну роль в економіці відіграє ловля риби і морепродуктів. Лежбища котиків та пташині базари залучають на острів безліч туристів (близько 700 осіб щорічно).

На острові розташований аеропорт [[Сент-Поль-Айленд (аеропорт)|Сент-Пол-Айленд]], що включає 1 злітно-посадкову смугу з розмірами 1981 x 46 метрів і з асфальтовим покриттям<ref>{{Cite web|url=http://www.airnav.com/airport/PASN|title=PASN — St. Paul Island Airport|publisher=AirNav|accessdate=2010-04-12|archiveurl=https://www.webcitation.org/6JOu5MWtK?url=http://www.airnav.com/airport/PASN|archivedate=2013-09-05|deadurl=no}}</ref>. Авіакомпанія [[PenAir]] забезпечує регулярні рейси в [[Анкоридж (Аляска)|Анкоридж]], використовуючи пасажирський турбогвинтовий літак [[Saab 340]].

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{reflist|2
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Західні Алеутські острови (зона перепису населення, Аляска)}}

[[Категорія:Міста Аляски]]
[[Категорія:Населені пункти зони перепису населення Західні Алеутські острови (Аляска)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Аляска

Округ (боро): Західні Алеутські острови

Висота центру: 7 м

Населення: 413 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 0,63 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−9, влітку UTC-8


text:
# Божков Олександр Валерійович
Олександр Валерійович Божков (1988 , Жданов, Донецька область ) — український політик і продюсер. Народний депутат України ІХ скликання (з 2022 року).

## Біографія
Народився 1988 року в Маріуполі. Закінчив факультет міжнародних відносин Київського міжнародного університету (2011). Був виконавчим продюсером студії «Квартал 95», виконавчим продюсером Першого автомобільного каналу та продюсером проєктів на ТРК Україна.
На парламентських виборах 2019 року був кандидатом у народні депутати від партії «Слуга народу» (№ 141 у списку), однак обраний не був. На момент виборів був безпартійним
Після того, як народний депутат з фракції «Слуга народу» Микола Сольський пішов на посаду міністра аграрної політики та продовольства, Божков 14 квітня 2022 року прийняв присягу народного депутата.
Член Комітету з питань гуманітарної та інформаційної політики.
22 липня 2025 року голосував за закон 12414, що обмежує Національне антикорупційне бюро України та Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру. Цей закон викликає значний резонанс в українському суспільстві.

title: Божков Олександр Валерійович

wikitext:
{{Державний діяч|Портрет=Божков Олександр Валерійович.jpg}}
'''Олександр Валерійович Божков''' {{Життєпис}} — український політик і продюсер. [[Верховна Рада України IX скликання|Народний депутат України ІХ скликання]] (з 2022 року).

== Біографія ==
Народився 1988 року в [[Маріуполь|Маріуполі]]. Закінчив факультет міжнародних відносин Київського міжнародного університету (2011). Був виконавчим продюсером студії [[Студія «Квартал 95»|«Квартал 95»]], виконавчим продюсером [[Перший автомобільний|Першого автомобільного каналу]] та продюсером проєктів на [[Україна (телеканал)|ТРК Україна]]<ref name="a1">{{Cite web|language=uk|url=https://www.pravda.com.ua/rus/news/2022/04/14/7339651/|title=''Слуги'' пополнились новым нардепом вместо министра агрополитики|website=Украинская правда|date=2022-04-14|accessdate=2022-04-16|archive-date=2022-04-16|archive-url=https://web.archive.org/web/20220416215026/https://www.pravda.com.ua/rus/news/2022/04/14/7339651/}}</ref>.

На [[Парламентські вибори в Україні 2019|парламентських виборах 2019 року]] був кандидатом у народні депутати від партії «[[Слуга народу]]» (№ 141 у списку), однак обраний не був. На момент виборів був безпартійним<ref>{{Cite web|language=uk|url=https://www.chesno.org/politician/158274/|title=Божков Олександр Валерійович|website=chesno.org|accessdate=2022-04-16|archive-date=15 квітня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220415102222/https://www.chesno.org/politician/158274/}}</ref>

Після того, як народний депутат з фракції «Слуга народу» [[Сольський Микола Тарасович|Микола Сольський]] пішов на посаду міністра аграрної політики та продовольства, Божков 14 квітня 2022 року прийняв присягу народного депутата<ref name="a1"/>.

Член [[Комітет Верховної Ради України з питань гуманітарної та інформаційної політики|Комітету з питань гуманітарної та інформаційної політики]]<ref>{{Постанова ВРУ|2485-IX|29 липня 2022|Про внесення змін до Постанови Верховної Ради України "Про обрання голів, перших заступників, заступників голів, секретарів, членів комітетів Верховної Ради України дев'ятого скликання"}}</ref>.

22 липня 2025 року голосував за [[закон 12414]], що обмежує [[Національне антикорупційне бюро України]] та [[Спеціалізована антикорупційна прокуратура|Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру]]<ref>{{Cite web |url=https://www.chesno.org/post/6518/ |title=Банкова руками одіозних нардепів знищує незалежність САП і НАБУ: як за це голосували нардепи |website=www.chesno.org |language=uk |access-date=2025-07-23}}</ref>. Цей закон викликає значний резонанс в українському суспільстві<ref>{{Cite web |url=https://www.pravda.com.ua/news/2025/07/22/7522951/ |title=У Києві, Львові, Дніпрі та Одесі розпочались акції проти законопроєкту щодо НАБУ та САП |website=Українська правда |language=uk |access-date=2025-07-23}}</ref>.

== Примітки ==
{{Reflist}}
{{Бібліоінформація}}
{{Депутати ВРУ-9}}

[[Категорія:Квартал-95]]
[[Категорія:Українські продюсери]]
[[Категорія:Народні депутати України 9-го скликання]]
[[Категорія:Уродженці Маріуполя]]
[[Категорія:Народились 1988]]

Народження: 1988 · Жданов, Донецька область, Українська РСР, СРСР

Країна: Україна

Освіта: Київський міжнародний університет (2011)

Партія: Слуга народу


text:
# Нортгемптон (округ, Пенсільванія)
Шаблон:StateAbbr_ 40°45′ пн. ш. 75°19′ зх. д. / 40.75° пн. ш. 75.31° зх. д.
Округ Нортгемптон (англ. Northampton County) — округ (графство) у штаті Пенсільванія, США. Ідентифікатор округу 42095.

## Історія
Округ утворений 1752 року.

## Демографія
За даними перепису
2000 року
загальне населення округу становило 267066 осіб, зокрема міського населення було 226155, а сільського — 40911.
Серед мешканців округу чоловіків було 129961, а жінок — 137105. В окрузі було 101541 домогосподарство, 71074 родин, які мешкали в 106710 будинках.
Середній розмір родини становив 3,02.
Віковий розподіл населення поданий у таблиці:
| Стать    | До 15 років | 15-21 | 22-29 | 30-39 | 40-49 | 50-65 | 65-85 | Понад 85 |
| -------- | ----------- | ----- | ----- | ----- | ----- | ----- | ----- | -------- |
| Чоловіки | 26424       | 14053 | 11541 | 19192 | 20966 | 20787 | 15466 | 1532     |
| Жінки    | 25007       | 13215 | 11035 | 19610 | 21584 | 21622 | 21334 | 3698     |

## Суміжні округи
- Монро — північ
- Воррен, Нью-Джерсі — схід
- Бакс — південь
- Лігай — захід
- Карбон — північний захід

## Виноски
1. ↑  U.S. Decennial Census. United States Census Bureau. Архів оригіналу за 26 квітня 2015. Процитовано 9 березня 2015.
2. ↑  Historical Census Browser. University of Virginia Library. Архів оригіналу за 11 серпня 2012. Процитовано 9 березня 2015.
3. ↑  Forstall, Richard L., ред. (24 березня 1995). Population of Counties by Decennial Census: 1900 to 1990. United States Census Bureau. Архів оригіналу за 20 березня 2015. Процитовано 9 березня 2015.
4. ↑  Census 2000 PHC-T-4. Ranking Tables for Counties: 1990 and 2000 (PDF). United States Census Bureau. 2 квітня 2001. Архів (PDF) оригіналу за 18 грудня 2014. Процитовано 9 березня 2015.
5. ↑  State & County QuickFacts. United States Census Bureau. Архів оригіналу за 6 червня 2011. Процитовано 20 листопада 2013.(англ.) Наведено за англійською вікіпедією.
6. ↑  American FactFinder. Бюро перепису населення США. Архів оригіналу за 26 лютого 2012. Процитовано 31 січня 2008.

| США | Це незавершена стаття з географії США. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |

title: Нортгемптон (округ, Пенсільванія)

wikitext:
{{Округ США
 | county           = Округ  Нортгемптон
 | english_county   = Northampton County
 | state            = Пенсільванія
 | english_state    = Pennsylvania
 | seal        =
 | map         = Map of  Pennsylvania  highlighting Northampton County.png
 | map size    = 250
 | founded     =
 | seat             = [[Істон (Пенсільванія)|Істон]]
 | largest city     = [[Бетлегем]]
 | area_total_sq_mi = 378
 | area_land_sq_mi  = 370
 | area_water_sq_mi = 8
 | area percentage  = 2.12 %
 | census yr   = 2020
 | pop         = 312951
 | density_km2 = 320.0
 | web   =
 | ID    = 42095
 | US_ID = 05000US42095
}}
'''Округ Нортгемптон''' ({{lang-en|Northampton County}}) — округ (графство) у штаті [[Пенсільванія]], [[Сполучені Штати Америки|США]]. Ідентифікатор округу 42095.

== Історія ==
Округ утворений [[1752]] року.

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1760 = 1989
| 1790 = 24220
| 1800 = 30062
| 1810 = 38145
| 1820 = 31765
| 1830 = 39482
| 1840 = 40996
| 1850 = 40235
| 1860 = 47904
| 1870 = 61432
| 1880 = 70312
| 1890 = 84220
| 1900 = 99687
| 1910 = 127667
| 1920 = 153506
| 1930 = 169304
| 1940 = 168959
| 1950 = 185243
| 1960 = 201412
| 1970 = 214368
| 1980 = 225418
| 1990 = 247105
| 2000 = 267066
| 2010 = 297735
| 2020 = 312951
| estyear =
| estimate =
| estref =
| align-fn = center
| footnote = U.S. Decennial Census<ref>{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=U.S. Decennial Census|publisher=United States Census Bureau|accessdate=9 березня 2015|url-status=live|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150426102944/http://www.census.gov/prod/www/decennial.html|archivedate=April 26, 2015}}</ref>
1790-1960<ref>{{cite web|url=http://mapserver.lib.virginia.edu|title=Historical Census Browser|publisher=University of Virginia Library|accessdate=9 березня 2015|url-status=live|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120811110448/http://mapserver.lib.virginia.edu/|archivedate=August 11, 2012}}</ref> 1900—1990<ref>{{cite web|url=https://www.census.gov/population/cencounts/pa190090.txt|title=Population of Counties by Decennial Census: 1900 to 1990|publisher=United States Census Bureau|editor-last=Forstall|editor-first=Richard L.|date=24 березня 1995|accessdate=9 березня 2015|url-status=live|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150320031117/http://www.census.gov/population/cencounts/pa190090.txt|archivedate=March 20, 2015}}</ref>
1990-2000<ref>{{cite web|url=https://www.census.gov/population/www/cen2000/briefs/phc-t4/tables/tab02.pdf|title=Census 2000 PHC-T-4. Ranking Tables for Counties: 1990 and 2000|publisher=United States Census Bureau|date=2 квітня 2001|accessdate=9 березня 2015|url-status=live|archiveurl=https://web.archive.org/web/20141218203824/http://www.census.gov/population/www/cen2000/briefs/phc-t4/tables/tab02.pdf|archivedate=December 18, 2014}}</ref> 2010—2017<ref name="QF"/>
}}
За даними перепису
2000 року<ref name="GR2">{{cite web|url=http://factfinder.census.gov|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=2008-01-31|title=American FactFinder|archiveurl=https://www.webcitation.org/65jESGrbU?url=http://factfinder2.census.gov/legacy/aff_sunset.html|archivedate=2012-02-26|deadurl=no}}</ref>
загальне населення округу становило 267066 осіб, зокрема міського населення було 226155, а сільського — 40911.
Серед мешканців округу чоловіків було 129961, а жінок — 137105. В окрузі було 101541 домогосподарство, 71074 родин, які мешкали в 106710 будинках.
Середній розмір родини становив 3,02.

Віковий розподіл населення поданий у таблиці:

{| class = "wikitable"
! Стать
! До 15 років
! 15-21
!22-29
! 30-39
! 40-49
!50-65
!65-85
!Понад 85
|-
|Чоловіки
|26424
|14053
|11541
|19192
|20966
|20787
|15466
|1532
|-
| Жінки
|25007
|13215
|11035
|19610
|21584
|21622
|21334
|3698
|}

== Суміжні округи ==
* [[Монро (округ, Пенсільванія)|Монро]] — північ
* [[Воррен (округ, Нью-Джерсі)|Воррен]], [[Нью-Джерсі]] — схід
* [[Бакс (округ, Пенсільванія)|Бакс]] — південь
* [[Лігай (округ, Пенсільванія)|Лігай]] — захід
* [[Карбон (округ, Пенсільванія)|Карбон]] — північний захід

== Див. також ==
* [[Список округів штату Пенсільванія]]

== Виноски ==
{{reflist|refs=<ref name="QF">{{cite web|title=State & County QuickFacts|url=http://quickfacts.census.gov/qfd/states/42/42095.html|publisher=United States Census Bureau|accessdate=20 листопада 2013|url-status=dead|archiveurl=https://web.archive.org/web/20110606195135/http://quickfacts.census.gov/qfd/states/42/42095.html|archivedate=June 6, 2011}}{{ref-en}} Наведено за англійською вікіпедією.</ref>
}}

{{Нортгемптон (округ, Пенсільванія)}}
{{Штат Пенсільванія}}

{{US-geo-stub}}

{{Портали|США|Географія}}

[[Категорія:Нью-йоркська агломерація]]

Заснований: 7 березня 1752

Центр: Істон

Найбільше місто: Бетлегем

Площа · - Загальна · - Суходолу · - Водойм: · 378 кв. миль (979 км²) · 370 кв. миль (958 км²) · 8 кв. миль (21 км²), 2.12 %


text:
# Свинаренко Петро Григорович
Петро Григорович Свинаренко (1911 — 27 травня 1942, місто Куп'янськ, Харківська область, УРСР, СРСР) — український радянський діяч, голова виконавчого комітету Харківської обласної ради депутатів трудящих. Депутат Верховної Ради СРСР 1-го скликання. Кандидат у члени ЦК КП(б)У в 1940—1942 роках.

## Біографія
У 1927 році вступив до комсомолу. Закінчив два курси комуністичного сільськогосподарського інституту імені Артема в Харкові.
Член ВКП(б) з 1931 року.
Працював на комсомольській роботі у Велико-Бурлуцькій машинно-тракторній станції (МТС) Харківської області.
У 1935—1937 роках — 1-й секретар Велико-Бурлуцького районного комітету ЛКСМ України Харківської області.
У 1937—1938 роках — голова виконавчого комітету Велико-Бурлуцького районної ради депутатів трудящих Харківської області. 12 грудня 1937 року був обраний депутатом Верховної Ради СРСР 1-го скликання.
У 1938 — січні 1940 року — заступник голови виконавчого комітету Харківської обласної ради депутатів трудящих.
З 8 січня 1940 року по 27 травня 1942 року — голова виконавчого комітету Харківської обласної ради депутатів трудящих. З 17 травня 1940 року по 27 травня 1942 року — кандидат у члени ЦК КП(б) України.
27 травня 1942 року загинув у Куп'янську Харківської області під час нальоту німецької авіації.

## Оцінки
Краєзнавець Клавдія Оковита приводить таку характеристику Свинаренка: «То був особливий керівник, — говорили ті, хто його знав. — Не було в районі тракторної бригади, польового стану, ферми, ланки, де б не побував голова райвиконкому. Він добре знав стан справ у кожному господарстві».

## Пам'ять
На його честь в Харкові названа вулиця Свинаренка Петра.

title: Свинаренко Петро Григорович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Свинаренко Петро Григорович
| зображення           = Свинаренко Петро Григорович.jpg
| розмір_зображення    =
| дата_народження      = 1911
| місце_народження     =
| дата_смерті          = 27.05.1942
| місце_смерті         = місто [[Куп'янськ]], [[Харківська область]]
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       = [[українець]]
| Alma_mater           =
| військове звання     =
| партія               = [[ВКП(б)]]
| нагороди             =
}}
'''Петро Григорович Свинаренко''' ({{ДН|||1911}} — {{ДС|27|05|1942}}, місто [[Куп'янськ]], [[Харківська область]], [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|УРСР]], [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]]) — український радянський діяч, голова виконавчого комітету [[Харківська обласна рада|Харківської обласної ради депутатів трудящих]]. Депутат [[Верховна рада СРСР|Верховної Ради СРСР]] 1-го скликання. Кандидат у члени [[ЦК КП(б)У]] в 1940—1942 роках.

== Біографія ==
У 1927 році вступив до комсомолу. Закінчив два курси комуністичного сільськогосподарського інституту імені Артема в Харкові.

Член [[ВКП(б)]] з [[1931]] року.

Працював на комсомольській роботі у Велико-Бурлуцькій машинно-тракторній станції (МТС) Харківської області.

У 1935—1937 роках — 1-й секретар [[Великобурлуцький район|Велико-Бурлуцького районного]] комітету [[комсомол|ЛКСМ]] України Харківської області.

У 1937—1938 роках — голова виконавчого комітету [[Великобурлуцький район|Велико-Бурлуцького районної]] ради депутатів трудящих Харківської області. 12 грудня 1937 року був обраний депутатом [[Верховна рада СРСР|Верховної Ради СРСР]] 1-го скликання.

У 1938 — січні 1940 року — заступник голови виконавчого комітету [[Харківська обласна рада|Харківської обласної ради]] депутатів трудящих.

З 8 січня 1940 року по 27 травня 1942 року — голова виконавчого комітету [[Харківська обласна рада|Харківської обласної ради]] депутатів трудящих. З 17 травня 1940 року по 27 травня 1942 року — кандидат у члени ЦК КП(б) України.

[[27 травня]] [[1942|1942 року]] загинув у [[Куп'янськ]]у [[Харківська область|Харківської області]] під час нальоту німецької авіації.

== Оцінки ==
Краєзнавець [[Оковита Клавдія Онисимівна|Клавдія Оковита]] приводить таку характеристику Свинаренка: «То був особливий керівник, — говорили ті, хто його знав. — Не було в районі тракторної бригади, польового стану, ферми, ланки, де б не побував голова райвиконкому. Він добре знав стан справ у кожному господарстві»{{sfn|Оковита|2003|с=10}}.

== Пам'ять ==
На його честь в Харкові названа вулиця [[Вулиця Свинаренка Петра (Харків)|Свинаренка Петра]].

== Примітки ==
{{reflist}}
== Джерела ==
* [http://www.knowbysight.info/SSS/04951.asp Свинаренко Пётр Григорьевич] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/6HSEgTXlX?url=http://www.knowbysight.info/SSS/04951.asp |date=17 червня 2013 }} // Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза (1898—1991). {{ref-ru}}
* {{публікація|книга
 | автор          = [[Оковита Клавдія Онисимівна|Оковита К. О.]]
 | назва          = Великобурлуцький район, 1923—2003 рр
 | місце          = Харків
 | сторінок       = 100
 | рік            = 2003
 | isbn           =
 | ref            = Оковита
}}
{{politic-stub}}
{{Керівники Харківської області}}

[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 1-го скликання]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Голови Харківської обласної ради]]
[[Категорія:Померли в Куп'янську]]

title: Свинаренко Петро Григорович

Помер: 27 травня 1942 · місто Куп'янськ, Харківська область

Країна: СРСР

Національність: українець

Діяльність: політик

Посада: депутат Верховної ради СРСР

Партія: ВКП(б)


text:
# Заліпе (Малопольське воєводство)
Заліпе (пол. Zalipie) — село в Польщі, у гміні Олесно Домбровського повіту Малопольського воєводства.
Населення — 739 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Тарновського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 371     | 70                 | 247              | 54                   |
| Жінки    | 368     | 75                 | 209              | 84                   |
| Разом    | 739     | 145                | 456              | 138                  |

## Розпис
Село Заліпе відоме в Польщі завдяки своїм розписам. У селі чимало хат та інших будівель розмальовані. Розмальовані навіть собачі будки і костьол. Значний внесок у популяризацію мистецтва малювання зробила місцева художниця Феліція Цурилова (1903-1974). Після смерті її будинок у 1978 році перетворили у музей.
У 1948 році була створена артіль «Колектив майстринь», котрою 25 років керувала Феліція Цурилова.
Щорічно з 1948 року в Заліпе проходить фестиваль-конкурс під назвою «Мальована Хата» (пол. Malowana Chata). Проходить кожен рік через тиждень після Пасхи. В журі конкурсу входять не тільки польські, але й іноземні етнограми.
До 2018 року пройшло 55 конкурсів «Мальована Хата».
Також у селі працює Будинок художниць.

## Галерея
- Розмальована хата в Заліпе
- Розмальований хрест
- Розмальований будинок
- Malowana zagroda w Zalipiu
- Будинок Феліції Цурилової, тепер музей
- Розмальований журавель
- Розмальована криниця
- Розмальована піч
- Квіти – популярний мотив у розмальовках
- Розмальований сонячний годинник
- Художниця за роботою (травень 2012)
- Розписані дерев'яні вироби
- Парафіяльний костльол Святого Йосипа
- Всередині костьолу
- Пожежна частина
- Пожежна частина
- Всередині музею

title: Заліпе (Малопольське воєводство)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Заліпе
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Zalipie}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = 20170815 Zalipie 5497 DxO.jpg
|опис зображення    =  <!--Chata przed Domem Malarek w Zalipiu-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Малопольське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Домбровський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Олесно (гміна, Домбровський повіт){{!}}Олесно
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 739
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 14
|поштовий індекс        = 33-263
|автомобільний код      = KDA
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0825686
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Заліпе}}

'''Заліпе''' ({{lang-pl|Zalipie}}) — село в Польщі, у [[Олесно (гміна, Домбровський повіт)|гміні Олесно]] [[Домбровський повіт|Домбровського повіту]] [[Малопольське воєводство|Малопольського воєводства]].
Населення — {{formatnum:739}} {{МНОЖИНА:739|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Тарновське воєводство|Тарновського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=371 |ЧолПре=70 |ЧолПрац=247 |ЧолПост=54
|Жін=368 |ЖінПре=75 |ЖінПрац=209 |ЖінПост=84
|Разом=739 |РазомПре=145 |РазомПрац=456 |РазомПост=138
}}

== Розпис ==
Село Заліпе відоме в Польщі завдяки своїм розписам.<ref>[https://terra-z.com/archives/58855 Залипье. Деревня с расписными домами.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210126060846/https://terra-z.com/archives/58855 |date=26 січня 2021 }}, terra-z.com, 22 марта 2014</ref> У селі чимало хат та інших будівель розмальовані. Розмальовані навіть собачі будки і костьол. Значний внесок у популяризацію мистецтва малювання зробила місцева художниця [[Феліція Цурилова]] (1903-1974). Після смерті її будинок у 1978 році перетворили у музей.

У 1948 році була створена артіль «Колектив майстринь», котрою 25 років керувала Феліція Цурилова.

Щорічно з 1948 року в Заліпе проходить фестиваль-конкурс під назвою «Мальована Хата» ({{lang-pl|Malowana Chata}}). Проходить кожен рік через тиждень після Пасхи. В журі конкурсу входять не тільки польські, але й іноземні етнограми.

До 2018 року пройшло 55 конкурсів «Мальована Хата».

Також у селі працює Будинок художниць.

== Галерея ==
<gallery>
Zalipie - painted cottage 04.JPG|Розмальована хата в Заліпе
Zalipie - cross.JPG|Розмальований хрест
Zalipie chata.JPG|Розмальований будинок
Zalipie1000.jpg|Malowana zagroda w Zalipiu
JKRUK 20110521 ZAGRODA FELICJI CURYŁOWEJ MUZEUM IMG 9192.jpg|Будинок Феліції Цурилової, тепер музей
Zalipie żuraw.jpg|Розмальований журавель
Zalipie Studnia.png|Розмальована криниця
Zalipiec.JPG|Розмальована піч
Zalipie kwiaty.jpg|Квіти – популярний мотив у розмальовках
Zalipie zegar sloneczny.jpg|Розмальований сонячний годинник
MDDK 2012 - Zalipie, Zagroda Felicji Curyłowej - 26-27 maja 2012 (7301060806).jpg|Художниця за роботою (травень 2012)
Zalipie naczynia.png|Розписані дерев'яні вироби
Zalipie - parish church of St. Joseph, spouse of the Blessed Virgin Mary.jpg|Парафіяльний костльол Святого Йосипа
Zalipie kosciol motyw 1.jpg|Всередині костьолу
Zalipie Fire Station, Lesser Poland Voivodeship, Poland 01.jpg|Пожежна частина
Zalipie Fire Station, Lesser Poland Voivodeship, Poland 04.jpg|Пожежна частина
Zalipie Fire Station, Lesser Poland Voivodeship, Poland 03.jpg
Museum in Zalipie, Lesser Poland Voivodeship, Poland 05.jpg|Всередині музею
Zalipie museum - kitchen of the Felicja Curyłowa's farm 1.JPG
Zalipie museum - room of the Felicja Curyłowa's farm 1.JPG|
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.

== Посилання ==
{{commonscat-inline|Zalipie, Lesser Poland Voivodeship}}
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Олесно (Домбровський повіт)}}

{{Малопольське-доробити}}

[[Категорія:Села Домбровського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Малопольське воєводство

Повіт: Домбровський повіт

Гміна: Олесно

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: KDA

OSM: ↑2777335 ·R (Ґміна Олесно)


text:
# Єтбарак
Єтбарак — імператор (негус) Ефіопії з династії Загве. Був сином негуса Гебре Мескеля Лалібели.

## Правління
Легенда свідчить, що він зайняв трон після того, як його батько передав корону всупереч традиції своєму племіннику На'акуето Ла'абу. Був убитий прибічниками Єкуно Амлака, який захопив трон після смерті негуса.

title: Єтбарак

wikitext:
{{Державний діяч
| українське ім'я    = Єтбарак
| оригінальне ім'я   =
| ім'я при народженні   =
| портрет            =
| ширина портрета    =
| підпис             =
| герб               =
| порядок       = 9
| титул              = [[Список імператорів Ефіопії|Імператор Ефіопії]]
| прапор             =
| періодпочаток      =
| періодкінець       =
| період правління   = [[XIII]] століття
| попередник         = [[На'акуето Ла'аб]]
| наступник        = [[Єкуно Амлак]]
| дата народження    =
| місце народження   =
| дата смерті        =
| місце смерті       =
| похований =
| національність =
| батько             = [[Гебре Мескель Лалібела]]
| мати               =
| чоловік            =
| дружина            =
| діти               =
| династія          = [[Загве (династія)|Загве]]
| партія               =
| освіта               =
| нагороди           =
| автограф           =
| Commons            =
}}
'''Єтбарак''' — імператор (''[[негус]]'') [[Ефіопія|Ефіопії]] з [[Загве (династія)|династії Загве]]. Був сином негуса [[Гебре Мескель Лалібела|Гебре Мескеля Лалібели]]<ref>Taddesse Tamrat, ''Church and State in Ethiopia'' (Oxford: Clarendon Press, 1972), стор. 56</ref>.

== Правління ==
Легенда свідчить, що він зайняв трон після того, як його батько передав корону всупереч традиції своєму племіннику [[На'акуето Ла'аб]]у<ref>Taddesse Tamrat, стор. 62-64</ref>. Був убитий прибічниками [[Єкуно Амлак]]а, який захопив трон після смерті негуса<ref>Taddesse Tamrat, стор. 68</ref>.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{Імператори Ефіопії}}

[[Категорія:Династія Загве]]

title: XIII століття

Попередник: На'акуето Ла'аб

Наступник: Єкуно Амлак

Рід: Загве

Батько: Гебре Мескель Лалібела


text:
# C-Bo's Best Appearances '91-'99
C-Bo's Best Appearances '91-'99 — компіляція американського репера C-Bo, видана лейблом AWOL Records 10 квітня 2001 р. До складу релізу увійшли пісні інших виконавців, записані з участю виконавця. Трек «Player to Player» увійшов до The Final Chapter, шостого студійного альбому C-Bo.

## Список пісень
1. «Die Niggaz» — 3:54
2. «Deadly Weapon» (з участю Marvaless) — 3:51 (з альбому Fearless)
3. «What's Going Down» (з участю Gelo) — 3:54
4. «The Funk Is On» (з участю Lunasicc та Marvaless) — 4:14 (з альбому Mr. Lunasicc)
5. «Niggaz Get They Wig Split» (з участю B-Legit та Celly Cel) — 3:23 (з альбому The Hemp Museum)
6. «That's How We Break Bread» (з участю King George та Master P) — 3:28 (з альбому True)
7. «Ride 4 Me» (з участю Rod-Dee та Spice 1) — 4:27 (з альбому The Playa Rich Project)
8. «Garden Block» — 5:44
9. «Riders» — 4:30 (з альбому Boss Ballin' 2: The Mob Bosses)
10. «Danger Zone» (з участю Killa Tay та Mississippi) — 4:04 (з альбому Fear No Fate)
11. «Rillas in tha Game» (з участю LeMay та Marv Mitch) — 4:31 (з альбому Livin in tha Strange)
12. «Mafia Life» (з участю Killa Tay, Lunasicc, Mississippi та Pizzo) — 4:37 (з альбому West Coast Trippin')
13. «It's On, on Sight» (з участю E-40) — 4:13 (з альбому The Element of Surprise)
14. «Big Dawgs» (з участю J-Dubb, Killa Tay та O-Fed) — 4:29 (з альбому Mr. Mafioso)
15. «Straight G'z» (з участю Pizzo) — 1:40 (з альбому Heater Calhoun)
16. «Player to Player» (з участю Allie Baba та Mo-Jay) — 4:27 (з альбому The Final Chapter)

title: C-Bo's Best Appearances '91-'99

wikitext:
{{Музичний альбом
| Назва        = C-Bo's Best Appearances '91-'99
| Тип          = Компіляція
| Виконавець   = [[C-Bo]]
| Обкладинка   = C-Bo's_Best_Appearances_'91-'99.jpg
| Випущено     = [[10 квітня]] [[2001]]
| Записаний    = 1991-1999
| Жанр         = [[Ґанґста-реп]], [[хіп-хоп Західного узбережжя]]
| Тривалість   = 65:25
| Лейбли       = AWOL Records
| Продюсер     = B.C., DJ Daryl, D-Wiz, Фанк Дедді, Майк Мослі, One Drop Scott, [[Рік Рок]], Сем Бостік, Studio Ton
| Попередній =
| Рік = 2001
| Наступний  = ''[[West Coast Mafia (компіляція)|West Coast Mafia]]''
([[2002]])
}}

'''''C-Bo's Best Appearances '91-'99''''' — компіляція американського репера [[C-Bo]], видана лейблом AWOL Records 10 квітня 2001 р. До складу релізу увійшли пісні інших виконавців, записані з участю виконавця. Трек «Player to Player» увійшов до ''[[The Final Chapter (альбом C-Bo)|The Final Chapter]]'', шостого студійного альбому C-Bo.<ref>[https://www.allmusic.com/album/best-appearances-1991-1999-mw0000001372 Альбом «Best Appearances: 1991-1999»] на AllMusic {{ref-en}}</ref>

== Список пісень ==
# «Die Niggaz» — 3:54
# «Deadly Weapon» (з участю Marvaless) — 3:51 (з альбому ''Fearless'')
# «What's Going Down» (з участю Gelo) — 3:54
# «The Funk Is On» (з участю [[Lunasicc]] та Marvaless) — 4:14 (з альбому ''[[Mr. Lunasicc]]'')
# «Niggaz Get They Wig Split» (з участю [[B-Legit]] та [[Celly Cel]]) — 3:23 (з альбому ''[[The Hemp Museum]]'')
# «That's How We Break Bread» (з участю King George та [[Master P]]) — 3:28 (з альбому ''[[True (альбом TRU)|True]]'')
# «Ride 4 Me» (з участю Rod-Dee та [[Spice 1]]) — 4:27 (з альбому ''[[The Playa Rich Project]]'')
# «Garden Block» — 5:44
# «Riders» — 4:30 (з альбому ''Boss Ballin' 2: The Mob Bosses'')
# «Danger Zone» (з участю [[Killa Tay]] та Mississippi) — 4:04 (з альбому ''[[Fear No Fate]]'')
# «Rillas in tha Game» (з участю LeMay та Marv Mitch) — 4:31 (з альбому ''Livin in tha Strange'')
# «Mafia Life» (з участю Killa Tay, Lunasicc, Mississippi та Pizzo) — 4:37 (з альбому ''West Coast Trippin''')
# «It's On, on Sight» (з участю [[E-40]]) — 4:13 (з альбому ''[[The Element of Surprise]]'')
# «Big Dawgs» (з участю J-Dubb, Killa Tay та O-Fed) — 4:29 (з альбому ''[[Mr. Mafioso]]'')
# «Straight G'z» (з участю Pizzo) — 1:40 (з альбому ''Heater Calhoun'')
# «Player to Player» (з участю Allie Baba та Mo-Jay) — 4:27 (з альбому ''[[The Final Chapter (альбом C-Bo)|The Final Chapter]]'')

== Посилання ==
{{примітки}}

[[Категорія:Альбоми C-Bo]]
[[Категорія:Альбоми, випущені самостійно]]

title: Музична збірка

Виконавець: C-Bo

Дата випуску: 10 квітня 2001

Жанр: Ґанґста-реп, хіп-хоп Західного узбережжя

Мова: англійська

Лейбли: AWOL Records

Продюсер: B.C., DJ Daryl, D-Wiz, Фанк Дедді, Майк Мослі, One Drop Scott, Рік Рок, Сем Бостік, Studio Ton

title: Хронологія C-Bo

| Попередній | Enemy of the State |: | West Coast Mafia (2002) | Наступний |

Попередній: Enemy of the State

West Coast Mafia · (2002): Наступний


text:
# Чарновода
Чарновода (пол. Czarnowoda) — село в Польщі, у гміні Адамув Замойського повіту Люблінського воєводства.
Населення — 16 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Замойського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 8       | 3                  | 4                | 1                    |
| Жінки    | 8       | 1                  | 3                | 4                    |
| Разом    | 16      | 4                  | 7                | 5                    |

title: Чарновода

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Чарновода
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Czarnowoda}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Люблінське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Замойський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Адамув (Замостський повіт){{!}}Адамув
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 16
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48)
|поштовий індекс        = 22-442
|автомобільний код      = LZA
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0885122
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Чарновода''' ({{lang-pl|Czarnowoda}}) — село в Польщі, у [[Адамів (гміна, Замойський повіт)|гміні Адамув]] [[Замойський повіт|Замойського повіту]] [[Люблінське воєводство|Люблінського воєводства]].
Населення — {{formatnum:16}} {{МНОЖИНА:16|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Замойське воєводство|Замойського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=8 |ЧолПре=3 |ЧолПрац=4 |ЧолПост=1
|Жін=8 |ЖінПре=1 |ЖінПрац=3 |ЖінПост=4
|Разом=16 |РазомПре=4 |РазомПрац=7 |РазомПост=5
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Адамув (Замостський повіт)}}

[[Категорія:Села Замойського повіту]]

title: Країна

Воєводство: Люблінське воєводство

Повіт: Замойський повіт

Гміна: Адамув

Автомобільний код: LZA


text:
# Папроткі (Нижньосілезьке воєводство)
Папроткі (пол. Paprotki, нім. Städtisch Hartau) — село в Польщі, у гміні Любавка Каменноґурського повіту Нижньосілезького воєводства.
Населення — 80 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Єленьоґурського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 36      | 6                  | 26               | 4                    |
| Жінки    | 44      | 8                  | 29               | 7                    |
| Разом    | 80      | 14                 | 55               | 11                   |

title: Папроткі (Нижньосілезьке воєводство)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Папроткі
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Paprotki}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Paprotki mit.JPG
|опис зображення    =  <!--Panorama wsi od strony południowo-wschodniej ze szczytu [[Zadzierna|Zadziernej]].-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Нижньосілезьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Каменноґурський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Любавка (гміна){{!}}Любавка
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 80
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 75
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = DKA
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0190549
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Папроткі}}

'''Папроткі''' ({{lang-pl|Paprotki}}, {{lang-de|Städtisch Hartau}}) — село в Польщі, у [[Любавка (гміна)|гміні Любавка]] [[Каменноґурський повіт|Каменноґурського повіту]] [[Нижньосілезьке воєводство|Нижньосілезького воєводства]].
Населення — {{formatnum:80}} {{МНОЖИНА:80|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Єленьоґурське воєводство|Єленьоґурського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=36 |ЧолПре=6 |ЧолПрац=26 |ЧолПост=4
|Жін=44 |ЖінПре=8 |ЖінПрац=29 |ЖінПост=7
|Разом=80 |РазомПре=14 |РазомПрац=55 |РазомПост=11
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Любавка}}

[[Категорія:Села Каменноґурського повіту]]

title: Країна

Воєводство: Нижньосілезьке воєводство

Повіт: Каменноґурський повіт

Гміна: Любавка

Автомобільний код: DKA


text:
# Фрідріх I (маркграф Бадена)
Фрідріх I Баденський (нім. Friedrich I; *1249 — †29 жовтня 1268) — маркграф Бадена з 1250, герцог Австрії та Штирії (1250—1251) з династії Церінгенів.

## Біографія
Фрідріх I був сином Германа VI, маркграфа Баденського, й Гертруди Бабенберзької, герцогині Австрії та Штирії, племінниці останнього австрійського герцога з династії Бабенбергів Фрідріха II. Народившись незадовго до смерті свого батька, він виховувався у Баварії разом з Конрадином, сином імператора Священної Римської імперії Конрада IV.
1250 року помер імператор Фрідріх II, й у Німеччині на декілька десятиліть запанувала анархія. Цим скористались сусідні з Австрією держави — Баварія, Чехія та Угорщина, які спробували захопити герцогство. Однорічний Фрідріх Баденський практично не мав опори. У 1251 році австрійське дворянство виступило на підтримку чеського принца Пржемисла Отакара, який зайняв Відень і був проголошений герцогом Австрії та Штирії. Наступного року він одружився з Маргаритою Бабенберг, сестрою останнього герцога з роду Бабенбергів. Спираючись на потужну чеську армію та підтримку австрійської аристократії, Пржемисл Отакар скинув владу Фрідріха Баденського.
Фрідріх якийсь час жив при дворі свого родича, герцога Каринтії Ульріха III, а пізніше повернувся до Баварії, де пристав до армії Конрадіна, що направилась 1267 року до Італії відвойовувати Сицилійське королівство. Це вторгнення, однак, закінчилось провалом. 8 вересня 1268 року Фрідріха було взято у полон й передано до рук Карла Анжуйського. 29 жовтня в Неаполі Фрідріху відтяли голову.
Фрідріх Баденський не був одружений й не мав дітей. Баденське маркграфство після його смерті перейшло до його дядька, Рудольфа I.

title: Фрідріх I (маркграф Бадена)

wikitext:
{{Otheruses|Фрідріх I}}
{{Державний діяч
|посада                 = Маркграф Баденський
|країна                 = [[Австрія|Австрії]]
|ім'я                   = Фрідріх
|оригінал імені         = Friedrich I
|порядок                = 7
|порядок-жін            =
|зображення             = Johann Heinrich Wilhelm Tischbein - Konradin von Schwaben und Friedrich von Baden vernehmen ihr Todesurteil (1784, Schloss Friedenstein).jpg
|підпис                 =
|початок повноважень    = [[1250]]
|закінчення повноважень = [[1251]]
|попередник             = [[Герман (герцог Австрії)|Герман Баденський]]
|наступник              = [[Пржемисл Отакар II]]
|коронація              =
|інші титули            = маркграф Бадена ([[1250]]—[[1268]] <br /> попередник [[Герман (герцог Австрії)|Герман VI]], наступник [[Рудольф I (маркграф Бадена)|Рудольф I]])
|віце-президент         =
|партія                 =
|дата народження        = 1249
|місце народження       =
|дата смерті            = 29.10.1268
|місце смерті           = [[Неаполь]]
|в шлюбі                =
|діти                   =
|династія               = [[Церінгени]]
|батько                 =
|мати                   =
}}
'''Фрідріх I Баденський''' ({{lang-de|Friedrich I}}; *[[1249]] — †[[29 жовтня]] [[1268]]) — [[маркграф]] [[Баден]]а з 1250, [[герцог]] [[Австрія|Австрії]] та [[Штирійське герцогство|Штирії]] (1250—1251) з династії [[Церінгени|Церінгенів]].

== Біографія ==
Фрідріх I був сином [[Герман VI Баденський|Германа VI]], маркграфа [[Баденське маркграфство|Баденського]], й [[Гертруда Бабенберзька (1226—1288)|Гертруди Бабенберзької]], герцогині Австрії та Штирії, племінниці останнього австрійського герцога з династії [[Бабенберги|Бабенбергів]] [[Фрідріх II (герцог Австрії)|Фрідріха II]]. Народившись незадовго до смерті свого батька, він виховувався у [[Баварія|Баварії]] разом з [[Конрадін|Конрадином]], сином імператора [[Священна Римська імперія|Священної Римської імперії]] [[Конрад IV|Конрада IV]].

1250 року помер імператор [[Фрідріх II (імператор Священної Римської імперії)|Фрідріх II]], й у [[Німеччина|Німеччині]] на декілька десятиліть запанувала [[анархія]]. Цим скористались сусідні з Австрією держави — [[Баварське герцогство|Баварія]], [[Богемське королівство|Чехія]] та [[Угорське королівство (1000—1301)|Угорщина]], які спробували захопити герцогство. Однорічний Фрідріх Баденський практично не мав опори. У 1251 році австрійське дворянство виступило на підтримку чеського принца [[Отокар II|Пржемисла Отакара]], який зайняв [[Відень]] і був проголошений герцогом Австрії та Штирії. Наступного року він одружився з [[Маргарита Бабенберг|Маргаритою Бабенберг]], сестрою останнього герцога з роду Бабенбергів. Спираючись на потужну чеську армію та підтримку австрійської аристократії, Пржемисл Отакар скинув владу Фрідріха Баденського.

Фрідріх якийсь час жив при дворі свого родича, герцога [[Каринтійське герцогство|Каринтії]] [[Ульріх III (герцог Каринтії)|Ульріха III]], а пізніше повернувся до Баварії, де пристав до армії [[Конрадін|Конрадіна]], що направилась 1267 року до [[Італія|Італії]] відвойовувати [[Сицилійське королівство]]. Це вторгнення, однак, закінчилось провалом. 8 вересня 1268 року Фрідріха було взято у полон й передано до рук [[Карл I Анжуйський|Карла Анжуйського]]. 29 жовтня в [[Неаполь|Неаполі]] Фрідріху відтяли голову.

Фрідріх Баденський не був одружений й не мав дітей. [[Баденське маркграфство]] після його смерті перейшло до його дядька, [[Рудольф I (маркграф Бадену)|Рудольфа I]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
{{Commonscat|Frederick of Baden}}
* [http://books.google.de/books?id=WXvTAAAAMAAJ&printsec=frontcover&dq=Schirrmacher,+Die+letzten&hl=de&sa=X&ei=vAyuUM_uMqSk4gSv2IHQDA&sqi=2&ved=0CC8Q6AEwAA]
* [https://ia600306.us.archive.org/11/items/geschichtederho05raumgoog/geschichtederho05raumgoog.pdf]

[[Категорія:Церінгени]]
[[Категорія:Правителі Австрії]]
[[Категорія:Правителі Штирії]]
[[Категорія:Маркграфи Бадену]]
[[Категорія:Баден-Вюртемберг]]
[[Категорія:Страчені монархи]]
[[Категорія:Обезголовлені]]
[[Категорія:Герцоги Австрії]]

title: 1250 — 1251

Попередник: Герман Баденський

Наступник: Пржемисл Отакар II

Народження: 1249 · Алланд, Баден, Нижня Австрія, Чехія

Смерть: 29 жовтня 1268 · Неаполь

Причина смерті: обезголовлення

Поховання: Santa Maria del Carmined

Рід: Церінгени

Батько: Герман

Мати: Гертруда Бабенберзька

Медіафайли у Вікісховищі


text:
# Септехлорити
Септехлорити — групова назва мінералів амезиту, шамозиту, гриналіту, гроувситу, бертьєрину (септешамозит) і кронштедтиту, близьких за хімічним складом до хлоритів, але структурно (параметр елементарної комірки с = 7 Å) подібних до серпентину і каолініту. Всі матеріали дуже тонкозернисті, вивчаються у порошкоподібному вигляді. Від септе… і групової назви мінералів хлоритів (B.W.Nelson, R.Roy, 1958).
Наразі група має назву групи каолініту-серпентину.

title: Септехлорити

wikitext:
'''Септехлорити''' — групова назва [[мінерал]]ів [[амезит]]у, [[шамозит]]у, [[гриналіт]]у, [[гроувсит]]у, [[бертьєрин]]у (септешамозит) і [[кронштедтит]]у, близьких за хімічним складом до хлоритів, але структурно (параметр елементарної комірки с = 7 Å) подібних до серпентину і [[Каолініт|каолініту]]. Всі матеріали дуже тонкозернисті, вивчаються у порошкоподібному вигляді. Від септе… і групової назви мінералів хлоритів (B.W.Nelson, R.Roy, 1958)<ref>Nelson, B.W., & Roy, R. (1958). Synthesis of the chlorites and their structural and chemical constitution. ''American Mineralogist, 43'', 707-725. https://pubs.geoscienceworld.org/msa/ammin/article-abstract/43/7-8/707/541385/Synthesis-of-the-chlorites-and-their-structural</ref>.

Наразі група має назву '''групи каолініту-серпентину'''<ref>{{Cite web|title=Septechlorite|url=https://www.mindat.org/min-53715.html|website=www.mindat.org|accessdate=2023-02-24}}</ref><ref>{{Cite web|title=Kaolinite-Serpentine Group|url=https://www.mindat.org/min-11136.html|website=www.mindat.org|accessdate=2023-02-24}}</ref>.

== Див. також ==
* [[Список мінералів]]

== Примітки ==
{{reflist|2|refs=

}}

== Література ==
* {{МГЕ|nocat=1}}
* {{книга |автор = [[Лазаренко Євген Костянтинович|Лазаренко Є. К.]], Винар О. М. |частина = Септехлорити |посилання частина = |заголовок =Мінералогічний словник |посилання = |том= |відповідальний = |місце = {{К.}} |видавництво = Наукова думка |рік = 1975 |сторінок = 774 |сторінки = |серія = |тираж = |isbn= |ref = Лазаренко Є. К. }}
* {{книга |автор = |частина = Септехлорити |посилання частина = |заголовок =Мінералого-петрографічний словник |посилання = |том= 1. Мінералогічний словник |відповідальний = Укл. : [[Білецький Володимир Стефанович|Білецький В. С.]], [[Суярко Василь Григорович|Суярко В. Г.]], Іщенко Л. В. |місце = {{Х.}} |видавництво = НТУ «ХПІ» |рік = 2018 |сторінок = 444 |сторінки = |тираж = |isbn= 978-617-7565-14-6 |ref = Білецький В. С. }}

== Посилання ==

{{Портали|Геологія|Мінералогія}}
[[Категорія:Групи мінералів]]
[[Категорія:Силікати (мінерали)]]


text:
# Idionycteris phyllotis
Idionycteris phyllotis — вид рукокрилих з монотипового роду Idionycteris, родини Лиликові.

## Поширення
Країни поширення: Мексика, Сполучені Штати Америки (Аризона, Каліфорнія, Невада, Нью-Мексико, Юта). Підвид I. p. hualapaiensis: південь штату Невада, південь Юти та північ Аризони; підвид I. p. phyllotis: інша частина діапазону поширення. Був записаний на висотах від 403 м до 3225 м над рівнем моря, при цьому більшість записів на 1100—2500 метрів. Зустрічається в різних лісистих місцях проживання, включаючи ліс жовтої сосновий, ялівцеві ліси, прибережні ліси, дубові ліси, сосново-дубові ліси і ялинові ліси. Також присутній в більш посушливих місцях проживання, в тому числі пустельних чагарниках, луках з рідкими дубами і тропічних листяних лісах.

## Поведінка, відтворення
Комахоїдний. Материнські колонії від 30 до 150 самиць були знайдені в шахтах, природних кам'яних схованках і під вільною корою великих дерев жовтої сосни. Самиці народжують в червні або липні, як правило, єдине маля.

## Морфологія
Морфометрія. Довжина голови й тіла: 50—60 мм, хвіст довжиною 44—55 мм, довжина передпліччя: 42—49 мм, вуха довжиною 34—43 мм, вага: 8—16 гр.
Опис. Спинне хутро довге, м'яке з чорними волосками при основі й жовтувато-сірими кінчиками. Волосся на череві чорне при основі з блідо-жовтувато-коричневими кінчиками.

title: Idionycteris phyllotis

wikitext:
{{Заголовок курсивом}}
{{speciesbox
| name =
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| image = Idionycteris phyllotis 461573.jpg
| image_caption =
| genus = Idionycteris
| parent_authority = Anthony, 1923
| display_parents = 2
| species = phyllotis
| authority = G. M. Allen, 1916
| range_map = Idionycteris phyllotis map.svg
| range_map_caption = Ареал виду
}}

'''''Idionycteris phyllotis''''' — вид [[рукокрилі|рукокрилих]] з [[Монотипія (систематика)|монотипового]] роду ''Idionycteris'', родини [[Лиликові]].

== Поширення ==
Країни поширення: [[Мексика]], [[Сполучені Штати Америки]] ([[Аризона]], [[Каліфорнія]], [[Невада]], [[Нью-Мексико]], [[Юта]]). Підвид I. p. hualapaiensis: південь штату Невада, південь Юти та північ Аризони; підвид ''I. p. phyllotis'': інша частина діапазону поширення. Був записаний на висотах від 403 м до 3225 м над рівнем моря, при цьому більшість записів на 1100—2500 метрів. Зустрічається в різних лісистих місцях проживання, включаючи ліс жовтої сосновий, ялівцеві ліси, прибережні ліси, дубові ліси, сосново-дубові ліси і ялинові ліси. Також присутній в більш посушливих місцях проживання, в тому числі пустельних чагарниках, луках з рідкими дубами і тропічних листяних лісах.

== Поведінка, відтворення ==
Комахоїдний. Материнські колонії від 30 до 150 самиць були знайдені в шахтах, природних кам'яних схованках і під вільною корою великих дерев жовтої сосни. Самиці народжують в червні або липні, як правило, єдине маля.

== Морфологія ==
'''Морфометрія.''' Довжина голови й тіла: 50—60 мм, [[хвіст]] довжиною 44—55 мм, довжина [[передпліччя]]: 42—49 мм, вуха довжиною 34—43 мм, вага: 8—16 гр.

'''Опис.''' Спинне хутро довге, м'яке з чорними волосками при основі й жовтувато-сірими кінчиками. Волосся на череві чорне при основі з блідо-жовтувато-коричневими кінчиками.

== Джерела ==
* [http://www.iucnredlist.org/details/10790/0 Arroyo-Cabrales, J. & Ticul Alvarez Castaneda, S. 2008. Idionycteris phyllotis. In: IUCN 2012] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121114071117/http://www.iucnredlist.org/details/10790/0 |date=14 листопада 2012 }}
* {{книга|автор=Ronald M. Nowak|заголовок=Walker's Bats of the World|3=|посилання=http://books.google.com.ua/books?id=OmkObkVIJ0EC&pg=PA220|видавництво=JHU Press|рік=1994|том=|сторінки=[https://archive.org/details/walkersbatsofwor00rona/page/220 220]|сторінок=296|isbn=0801849861|url=https://archive.org/details/walkersbatsofwor00rona/page/220}}

{{Taxonbar|from=Q247338}}

[[Категорія:Лиликові]]
[[Категорія:Ссавці США]]
[[Категорія:Ссавці Мексики]]
[[Категорія:Тварини, описані 1916]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Найменший ризик (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Рукокрилі (Chiroptera)

Родина: Лиликові (Vespertilionidae)

Триба: Plecotini

Рід: Idionycteris · Anthony, 1923

Вид: I. phyllotis

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Idionycteris phyllotis · G. M. Allen, 1916