text:
# Брускіна Марія Борисівна
Марія Борисівна Брускіна (нар. 1924, Мінськ, Білорусь — 26 жовтня 1941, Мінськ, Білорусь) — учасниця мінського підпілля початкового періоду (серпень — вересень) Великої Вітчизняної війни. Була повішена в числі дванадцяти страчених під час першої на окупованій території СРСР публічно-показовій страті, проведеної окупаційною владою Мінська 26 жовтня 1941 року. Її ім'я довгий час залишалося невстановленим.
Двоюрідна племінниця скульптора, Героя Соціалістичної Праці, Народного художника СРСР Заїра Азгура.

## Біографія
Маша Брускіна жила в Мінську з матір'ю, старшим товарознавцем Управління Книжкової торгівлі Держвидаву БССР. Добре вчилася, багато читала, відрізнялася активною громадянською позицією. Була піонервожатою і членом комітету комсомолу школи. У газеті «Піонер Білорусі» від 18 (8?) грудня 1938 бу їхла поміщена фотографія Маші з підписом: «Маша Брускіна — учениця 8 класу 28-ї школи міста Мінська. У неї з усіх предметів лише хороші і відмінні оцінки». У червні 1941 року Марія Брускіна закінчила Мінську СШ № 28.
28 червня в місто увійшли підрозділи вермахта, розпочався період окупації Мінська. Активна життєва позиція М. Брускіної не дозволяла їй бездіяти. Спочатку вона ходила в концтабір «Дрозди», носила полоненим їду і воду. Потім влаштувалась працювати медичною сестрою в госпіталь-табір для радянських військовополонених, розташований на території Білоруського політехнічного інституту і почала співпрацювати з  підпільною групою по спасінню командирів и політпрацівників Червоної Армії (які знаходились в госпіталі), яка керувалася робітником Мінського вагоноремонтного заводу ім. Мясникова К. І. Трусом (Трусовим) і культпрацівником 3-ї райлікарні О. Ф. Щербацевичем. Через знайомих М. Брускіна добувала і приносила в госпіталь для полонених медикаменти, перев'язочний матеріал, штатську одежу, різні документи. Їй вдалось достати і передати в госпіталь фотоаппарат (за нездачу і зберігання якого міг бути розстріл). З допоомогою фотоапарата виготовлялися документи, які надавались військовополоненим. Крім того, Маша розповсюджувала зведення Інформбюро про становище на фронті. Із показів дружини К. І. Трусова:
|  | Я г-ка Трусова Александра Владимировна подтверждаю, что на фотографии, где изображены мой муж Трусов Кирилл Иванович, девушка с фанерным щитом и подростком перед казнью. Мне известно, что девушка часто бывала у нас на квартире, приносила шрифт и ещё какой-то сверток. Предполагаю, что одежда. Муж называл её Марией.Муж инструктировал её, где и как прятать оружие. |

Частина військовополонених, яких вдалося вивести з госпіталю, було вирішено кількома групами переправити через лінію фронту. В одній з таких груп (разом з О. Ф. Щербацевіч і її сином Володею Щербацевічем) йшов колишній військовополонений Борис Рудзянко. Самовільно відокремившись від своєї групи, він повернувся до Мінська, де був затриманий німцями і на допиті видав підпілля
Б. Рудзянко був завербований співробітником «АНСТ-Мінськ» (орган абверу) білоемігрантом фон Якобі. 16 травня 1951 року Борис Михайлович Рудзянко (1913 року народження, уродженець селища Товен Оршанського району Вітебської області, білорус) був засуджений за зраду Батьківщині за статтею 63-2 КК БРСР до вищої міри покарання — розстрілу.
14 жовтня 1941 року М. Брускіна була арештована, а 26 жовтня 1941 року в Мінську була здійснена страта дванадцяти підпільників, повішених в різних місцях міста групами по троє чоловік за «виготовлення фальшивих паспортів і причетність до партизанського центру, що розташовувався в лазареті для російських військовополонених». Маша Брускіна разом з товаришами по підпіллю, Кирилом Трусом (Трусовим) і Володею (Владленом) Щербацевічем (Ольга Щербацевіч була страчена в той же день в іншому місці міста), була повішена на арці воріт дрожжепаточного заводу на вулиці Ворошилова (з 1961 року — вулиця Жовтнева). Страта була здійснена карателями 2-го литовського батальйону допоміжної поліцейської служби під командуванням майора Антанаса Імпулявічуса і знімалася на плівку фотографом з Каунаса.

## Дослідження фотографій страти і встановлення імені М. Брускіної в післявоєнний період
У роки окупації в Мінську існувала фотомайстерня фольксдойча Бориса Вернера, в якій німці виявляли і друкували свої знімки. У ній з червня 1941 року по 1944 рік працював Олексій Сергійович Козловський. Приблизно в листопаді 1941 року в його руки потрапила для обробки плівка, на якій була знята страта, вчинена 26 жовтня. Він зробив відбитки для господаря і, крім того, дублікати знімків, які заховав у підвалі в жерстяній банці з-під авіаційної рулонної плівки. За роки окупації Мінська йому вдалося зібрати 287 фотографій. Всі ці знімки були передані А. С. Козловським органам радянської влади після звільнення Мінська.
Фотографії дівчини і двох її товаришів увійшли до багатьох книг про Велику Вітчизняну війну. Вони фігурували на Нюрнберзькому процесі документами звинувачення нацистських злочинців. Вони також експонуються в Мінському музеї історії Великої Вітчизняної війни.
Ім'я Кирила Івановича Трусова вдалося встановити швидко, його впізнала дружина, коли фото з'явилося в газеті. Володю Щербацевіча впізнали в середині 1960-х років, завдяки зусиллям слідопитів 30-ї Мінської середньої школи. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 10 травня 1965 року К. І. Трус і В. І. Щербацевіч були посмертно нагороджені орденом Вітчизняної війни 1-го ступеня. Дівчина, зображена на фотографіях, довго залишалася (і вважалася в документах) Невідомою.
Першими публікаціями про Машу Брускіну стала серія статей Володимира Фрейдіна в газеті «Вечерний Минск» 19, 23 і 24 квітня 1968 року під назвою «Вони не стали на коліна» і стаття Льва Аркадьєва «Безсмертя» в газеті «Труд» 24 квітня 1968 року. В результаті журналістського розслідування щодо встановлення імені М. Б. Брускіної, проведеного Л. Аркадьєвим і А. Діхтярь, її ім'я було офіційно підтверджено заступником начальника науково-технічного відділу УООП (Управління охорони громадського порядку) Мосміськвиконкому експертом — криміналістом підполковником Ш. Г. Кунафіним. Однак реакція офіційних інстанцій на ідентифікацію дівчини була негативною. Як пише історик Яків Басін, після розриву дипломатичних відносин між СРСР і Ізраїлем через Шестиденну війну в країні почалося посилення антисемітських настроїв, і ідентифікація героїні підпілля як єврейки виявилася суперечливою ідеологічній позиції влади. Журналісти Володимир Фрейдін і Ада Діхтярь, які займалися збором матеріалів для встановлення особи М. Брускіною, були змушені змінити роботу.
Офіційного визнання не було, але дискусія тривала. У неї були залучені вчені, криміналісти, журналісти і громадські діячі. Публічне обговорення питання відновилося в 1985 році після виходу документальної повісті Льва Аркадьєва і Ади Діхтярь «Невідома».
Ряд істориків (наприклад, завідувач відділом військової історії Інституту історії Національної академії наук доктор історичних наук Олексій Литвин) наполягали, що документи і свідоцтва не дозволяють зробити однозначний висновок про те, що дівчина, зображена на фотографіях, саме Марія Брускіна. Інші (наприклад, доктор історичних наук, професор Еммануїл Іоффе) вважали, що ідентифікація проведена коректно.
Меморіальний музей Голокосту у США присудив випускниці 28-ї Мінської школи Марії Борисівні Брускіній Медаль Опору з таким формулюванням:
21 жовтня 1997 року дві такі медалі були символічно вручені Льву Аркадьєву і Аді Діхтярь.
Кенотаф М. Б. Брускіної встановлений в Москві на Донському кладовищі. Її ім'я і фотографія, зроблена в день страти, були додані на плиту, що закриває нішу, в якій міститься урна з прахом її батька Б. Д. Брускіна.
Офіційне визнання в Білорусії відбулося в лютому 2008 року, коли меморіальну дошку на місці страти було замінено, і на ній з'явилося ім'я Марії Брускіної.
Історія зі стратою дванадцяти підпільників в осінньому Мінську 1941 року мала трагічне продовження в 1997 році в Німеччині. На пересувній фотовиставці «Війна на знищення. Злочини вермахту 1941—1944»', організованій Гамбурзьким інститутом соціальних досліджень і проходила в Мюнхені, одна з відвідувачок, німецька журналістка Аннегріт Айххорн (Eichhorn, Annegrit (1936—2005), на тій фотографії, де німецький офіцер накидає петлю на шию М. Брускіної, впізнала в офіцерові, що стоїть поруч з місцем страти, свого батька Карла Шайдеманна. Вона не змогла жити з цим вантажем і покінчила життя самогубством. Однак, за іншою версією, Айххорн переплутала свого батька з литовським поліцейським Антанасом Імпулявічюсом.

## Пам'ять
В СРСР і в Білорусії пам'ять Марії Брускіної була увічнена до лютого 2008 року. На всі звернення з додатком документальних свідчень йшли стандартні відписки з усіх відомств, що особу дівчини не підтверджено. Лише 29 лютого 2008 року Мінський міськвиконком ухвалив рішення № 424, в якому, зокрема, сказано, що з метою увічнення пам'яті учасниці Мінського антифашистського підпілля Марії Борисівни Брускіної Мінський міський виконавчий комітет вирішив внести зміни в текст меморіальної дошки, встановленої на будинку № 14 по вул. Жовтневій, і викласти його в такій редакції: «Тут 26 жовтня 1941 року фашисти стратили радянських патріотів К. І. Труса, В. І. Щербацевіча і М. Б. Брускіну» . А 1 липня 2009 біля прохідної Мінського дріжджового заводу на місці страти Брускиної і її товаришів був відкритий новий пам'ятний знак.

Раніше, 7 травня 2006 року, в Ізраїлі в Кфар ха-Ярок Марії Брускіній був встановлений пам'ятник. 29 жовтня 2007 в єрусалимському кварталі Пісгат Зеєв відбулася офіційна церемонія присвоєння одній з вулиць імені Маші Брускіної.
- Пам'ятний знак біля прохідної Мінського дріжджового заводу на місці страти К. І. Трусова, В. І. Щербацевіча і М. Б. Брускіної.
- Пам'ятник М. Брускіній і іншим єврейським жінкам, які боролися з нацистами. Кфар ха-Ярок.

 Режисер-документаліст Анатолій Алай зняв на кіностудії «Білорусьфільм» перший фільм «Бумеранг» з задуманої дилогії про страту 26 жовтня 1941 року мінських борців з нацизмом. Назва фільму нагадує про історію самогубства Аннегріт Айхьхорн.

title: Брускіна Марія Борисівна

wikitext:
{{особа}}
{{Однофамільці|Брускін}}
'''Марія Борисівна Брускіна''' (нар. [[1924]], [[Мінськ]], [[Білорусь]] — [[26 жовтня]] [[1941]], [[Мінськ]], [[Білорусь]]) — учасниця [[Мінськ|мінського]] підпілля початкового періоду (серпень — вересень) [[Німецько-радянська війна|Великої Вітчизняної війни]]. Була повішена в числі дванадцяти страчених під час першої на [[Військова окупація|окупованій]] території [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] публічно-показовій [[Смертна кара|страті]], проведеної окупаційною владою Мінська 26 жовтня 1941 року<ref name="Аркадьев">{{Cite web|url=http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/kg/kg010002.html|title=Неизвестная. Документальная повесть.|last=Л. Аркадьев, А. Дихтярь|publisher=Сборник «Известная Неизвестная»|accessdate=2014-09-01|archive-date=3 вересня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140903105637/http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/kg/kg010002.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140903105637/http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/kg/kg010002.html |date=2014-09-03 }}</ref>. Її ім'я довгий час залишалося невстановленим.

Двоюрідна племінниця скульптора, [[Герой Соціалістичної Праці|Героя Соціалістичної Праці]], Народного художника [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] [[Азгур Заїр Ісакович|Заїра Азгура]]<ref name="Меш">{{Cite web|url=http://www.russian-globe.com/N3/Bruskina.htm|title=Она не могла согласиться на рабство|last=Геннадий Меш|date=Апрель 2002|publisher=Русский Глобус, №3|accessdate=2014-09-01|archive-date=7 квітня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200407191752/http://www.russian-globe.com/N3/Bruskina.htm}}</ref><ref>[http://dic.academic.ru/dic.nsf/enc_pictures/51/Азгур Азгур Заир Исаакович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200407191757/https://dic.academic.ru/dic.nsf/enc_pictures/51/%25D0%2590%25D0%25B7%25D0%25B3%25D1%2583%25D1%2580 |date=7 квітня 2020 }} / Популярная художественная энциклопедия. Под ред. Полевого В. М.; {{М.}}: Издательство «Советская энциклопедия», 1986.</ref>.

== Біографія ==
Маша Брускіна жила в Мінську з матір'ю, старшим [[Товарознавство|товарознавцем]] Управління Книжкової торгівлі [[Видавництво «Білорусь»|Держвидаву]] [[Білоруська Радянська Соціалістична Республіка|БССР]]{{Sfn|«Дело Маши Брускиной»|2009|с=Часть III. [http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020301.shtml Свидетельства очевидцев.]}}. Добре вчилася, багато читала, відрізнялася активною громадянською позицією. Була [[Піонерський рух|піонервожатою]] і членом комітету [[Комсомол|комсомолу]] школи{{Sfn|«Дело Маши Брускиной»|2009|с=Часть III. [http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020301.shtml Свидетельства очевидцев.]}}. У газеті «Піонер Білорусі» від 18 (8?) грудня 1938 бу їхла поміщена фотографія Маші з підписом: «Маша Брускіна — учениця 8 класу 28-ї школи міста Мінська. У неї з усіх предметів лише хороші і відмінні оцінки»<ref>[http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020105.shtml Сценарий радиопередачи «Неизвестная»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170708202259/http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020105.shtml |date=8 липня 2017 }}. Радиостанция «<nowiki/>[[Юность (радиостанция)|Юность]]<nowiki/>», 22 декабря 1970</ref>. У червні 1941 року Марія Брускіна закінчила Мінську СШ № 28.

28 червня в місто увійшли підрозділи [[вермахт]]а, розпочався період окупації Мінська. Активна життєва позиція М. Брускіної не дозволяла їй бездіяти. Спочатку вона ходила в [[Концентраційний табір|концтабір]] [[Дрозди (концтабір)|«Дрозди»]], носила полоненим їду і воду. Потім влаштувалась працювати медичною сестрою в госпіталь-табір для радянських військовополонених, розташований на території [[Білоруський національний технічний університет|Білоруського політехнічного інституту]]<ref name="Ark">'' Л. Аркадьев.'' [http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020106.shtml «Неизвестная» (документальная повесть).] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304081202/http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020106.shtml |date=4 березня 2016 }} «Как звали неизвестных». Магаданское кн. издательство, с. 38—67, 1973.</ref> і почала співпрацювати з  підпільною групою по спасінню командирів и [[Комісар (військова посада)|політпрацівників]] [[Червона армія|Червоної Армії]] (які знаходились в госпіталі), яка керувалася робітником Мінського вагоноремонтного заводу ім. Мясникова [[Трусов Кирило Іванович|К. І. Трусом]] (Трусовим) і культпрацівником 3-ї райлікарні [[Щербацевич Ольга Федорівна|О. Ф. Щербацевичем]]{{Sfn|«Дело Маши Брускиной»|2009|с=Часть II. Архивные документы. [http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020204.shtml Раздел четвёртый].}}. Через знайомих М. Брускіна добувала і приносила в госпіталь для полонених медикаменти, перев'язочний матеріал, штатську одежу, різні документи{{Sfn|«Дело Маши Брускиной»|2009|с=Часть II. Архивные документы. [http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020204.shtml Раздел четвёртый].}}. Їй вдалось достати і передати в госпіталь фотоаппарат (за нездачу і зберігання якого міг бути розстріл). З допоомогою фотоапарата виготовлялися документи, які надавались військовополоненим. Крім того, Маша розповсюджувала зведення [[Совинформбюро|Інформбюро]] про становище на фронті<ref name="Меш"/>. Із показів дружини К. І. Трусова{{Sfn|«Дело Маши Брускиной»|2009|с=Часть II. Архивные документы. [http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020204.shtml Раздел четвёртый].}}:
{{Цитата|
Я г-ка Трусова Александра Владимировна подтверждаю, что на фотографии, где изображены мой муж Трусов Кирилл Иванович, девушка с фанерным щитом и подростком перед казнью. Мне известно, что девушка часто бывала у нас на квартире, приносила шрифт и ещё какой-то сверток. Предполагаю, что одежда. Муж называл её Марией.Муж инструктировал её, где и как прятать оружие.
}}

Частина військовополонених, яких вдалося вивести з госпіталю, було вирішено кількома групами переправити через лінію фронту. В одній з таких груп (разом з О. Ф. Щербацевіч і її сином Володею Щербацевічем) йшов колишній військовополонений Борис Рудзянко. Самовільно відокремившись від своєї групи, він повернувся до Мінська, де був затриманий німцями і на допиті видав підпілля{{Sfn|«Дело Маши Брускиной»|2009|с=Часть II. Архивные документы. [http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020204.shtml Раздел четвёртый]. Трусова А. В.
3. 1. 1968 г.}}

Б. Рудзянко був завербований співробітником «АНСТ-Мінськ» (орган [[Абвер|абверу]]) білоемігрантом фон Якобі<ref>{{Cite web|url=http://www.sb.by/obshchestvo/article/minsk-arena-taynoy-voyny.html|title=Минск: арена тайной войны|last=Николай Смирнов|date=12.03.2009|publisher=Советская Белоруссия|accessdate=2014-09-01|archive-date=10 листопада 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161110153303/http://www.sb.by/obshchestvo/article/minsk-arena-taynoy-voyny.html}}</ref>. 16 травня [[1951|1951 року]] Борис Михайлович Рудзянко (1913 року народження, уродженець селища Товен [[Орша]]нського району [[Вітебська область|Вітебської області]], білорус) був засуджений за зраду Батьківщині за статтею 63-2 КК БРСР до вищої міри покарання — розстрілу<ref>{{Cite web|url=http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020204.shtml|title=Справка КГБ по материалам архивного уголовного дела на Б. М. Рудзянко / Ф 1346 Оп1. Д215|date=24 мая 1968|publisher=Национальный архив Республики Беларусь|accessdate=2014-09-01|archive-date=3 вересня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140903105633/http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020204.shtml}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140903105633/http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020204.shtml |date=2014-09-03 }}</ref>.

14 жовтня 1941 року М. Брускіна була арештована, а 26 жовтня 1941 року в Мінську була здійснена страта дванадцяти підпільників, повішених в різних місцях міста групами по троє чоловік за «виготовлення фальшивих паспортів і причетність до партизанського центру, що розташовувався в лазареті для російських військовополонених»<ref>'' Барановский Е.'' [http://www.vminsk.by/news/30/21730/ «Кто вы, неизвестная героиня?»]{{Недоступная ссылка|date=Сентябрь 2018|bot=InternetArchiveBot}} «Вечерний Минск», 25 июля 2002.</ref>. Маша Брускіна разом з товаришами по підпіллю, Кирилом Трусом (Трусовим) і Володею (Владленом) Щербацевічем (Ольга Щербацевіч була страчена в той же день в іншому місці міста), була повішена на арці воріт дрожжепаточного заводу на вулиці [[Ворошилов Климент Єфремович|Ворошилова]] (з 1961 року — вулиця Жовтнева<ref>{{Cite web |url=http://minsk-old-new.com/minsk-2912.htm |title=Минск старый и новый |accessdate=7 квітня 2020 |archive-date=18 травня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140518045758/http://www.minsk-old-new.com/minsk-2912.htm }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140518045758/http://www.minsk-old-new.com/minsk-2912.htm |date=2014-05-18 }}</ref>). Страта була здійснена карателями 2-го литовського [[Батальйон|батальйону]] допоміжної поліцейської служби під командуванням майора Антанаса Імпулявічуса<ref name="Аркадьев"/> і знімалася на плівку фотографом з [[Каунас]]а<ref name="Меш"/>.

== Дослідження фотографій страти і встановлення імені М. Брускіної в післявоєнний період ==
У роки окупації в Мінську існувала фотомайстерня [[Фольксдойче|фольксдойча]] Бориса Вернера, в якій німці виявляли і друкували свої знімки. У ній з червня 1941 року по 1944 рік працював Олексій Сергійович Козловський. Приблизно в листопаді 1941 року в його руки потрапила для обробки плівка, на якій була знята страта, вчинена 26 жовтня. Він зробив відбитки для господаря і, крім того, дублікати знімків, які заховав у підвалі в жерстяній банці з-під авіаційної рулонної плівки. За роки окупації Мінська йому вдалося зібрати 287 фотографій. Всі ці знімки були передані А. С. Козловським органам радянської влади після звільнення Мінська<ref name="Аркадьев"/>.

Фотографії дівчини і двох її товаришів увійшли до багатьох книг про Велику Вітчизняну війну. Вони фігурували на [[Нюрнберзький процес|Нюрнберзькому процесі]] документами звинувачення нацистських злочинців<ref name="Меш"/>. Вони також експонуються в [[Білоруський державний музей історії Великої Вітчизняної війни|Мінському музеї історії Великої Вітчизняної війни]]<ref>{{Cite web|url=http://news.tut.by/society/85685.html|title=Почему у белорусской героини Маши Брускиной отнято имя?|last=Михаил Нордштейн|date=5 апреля 2007|publisher=Труд-7|accessdate=2014-09-01|archive-date=4 березня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160304141035/http://news.tut.by/society/85685.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304141035/http://news.tut.by/society/85685.html |date=2016-03-04 }}</ref>.

Ім'я Кирила Івановича Трусова вдалося встановити швидко, його впізнала дружина, коли фото з'явилося в газеті. Володю Щербацевіча впізнали в середині [[1960-ті|1960-х років]], завдяки зусиллям слідопитів 30-ї Мінської середньої школи. Указом [[Верховна рада Союзу Радянських Соціалістичних Республік|Президії Верховної Ради СРСР]] від 10 травня 1965 року К. І. Трус і В. І. Щербацевіч були посмертно нагороджені [[Орден Вітчизняної війни|орденом Вітчизняної війни]] 1-го ступеня{{Sfn|«Дело Маши Брускиной»|2009|с=[http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020204.shtml Архивные документы по делу М. Б. Брускиной. Раздел четвёртый. Документ № 14.]}}. Дівчина, зображена на фотографіях, довго залишалася (і вважалася в документах) Невідомою.

Першими публікаціями про Машу Брускіну стала серія статей Володимира Фрейдіна в газеті «Вечерний Минск» 19, 23 і 24 квітня [[1968|1968 року]] під назвою «Вони не стали на коліна» і стаття Льва Аркадьєва «Безсмертя» в газеті «Труд» 24 квітня [[1968|1968 року]]<ref name="biblio">{{Cite web |url=http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/kg/kg010005.html |title=Краткая библиография по проблеме идентификации личности «Неизвестной», казненной в Минске 26 октября 1941 г. |accessdate=7 квітня 2020 |archive-date=10 квітня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180410052353/http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/kg/kg010005.html }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180410052353/http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/kg/kg010005.html |date=2018-04-10 }}</ref>. В результаті журналістського розслідування щодо встановлення імені М. Б. Брускіної, проведеного Л. Аркадьєвим і А. Діхтярь, її ім'я було офіційно підтверджено заступником начальника науково-технічного відділу УООП (Управління охорони громадського порядку) Мосміськвиконкому [[Експерт|експертом]] — [[Криміналістика|криміналістом]] підполковником Ш. Г. Кунафіним. Однак реакція офіційних інстанцій на ідентифікацію дівчини була негативною. Як пише історик [[Басін Яків Зіновійович|Яків Басін]], після розриву дипломатичних відносин між [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] і [[Ізраїль|Ізраїлем]] через [[Шестиденна війна|Шестиденну війну]] в країні почалося посилення [[Антисемітизм|антисемітських]] настроїв, і ідентифікація героїні підпілля як [[Євреї|єврейки]] виявилася суперечливою ідеологічній позиції влади. Журналісти Володимир Фрейдін і Ада Діхтярь, які займалися збором матеріалів для встановлення особи М. Брускіною, були змушені змінити роботу<ref>{{Cite web|url=http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/kg/kg010001.html|title=Сборник «Известная Неизвестная». От составителя.|last=Яков Басин|accessdate=2014-09-01|archive-date=3 вересня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140903105630/http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/kg/kg010001.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140903105630/http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/kg/kg010001.html |date=2014-09-03 }}</ref>.

Офіційного визнання не було, але дискусія тривала. У неї були залучені вчені, криміналісти, журналісти і громадські діячі. Публічне обговорення питання відновилося в [[1985|1985 році]] після виходу документальної повісті Льва Аркадьєва і Ади Діхтярь «Невідома»<ref name="Аркадьев"/><ref name="biblio"/>.

Ряд істориків (наприклад, завідувач відділом військової історії Інституту історії [[Національна академія наук Білорусі|Національної академії наук]] доктор історичних наук [[Олексій Литвин]]) наполягали, що документи і свідоцтва не дозволяють зробити однозначний висновок про те, що дівчина, зображена на фотографіях, саме Марія Брускіна<ref>{{Cite web|url=http://dossier.bymedia.net/index.php?option=com_apressdb&view=publications&layout=entry&id=54097|title=На мемориальной доске на проходной Минского дрожжевого завода увековечено имя подпольщицы Маши Брускиной|last=Марат Горевой|date=14 июля 2008|publisher=БелаПАН|accessdate=2014-09-01|deadlink=yes|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150202174143/http://dossier.bymedia.net/index.php?option=com_apressdb&view=publications&layout=entry&id=54097|archivedate=2015-02-02}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150202174143/http://dossier.bymedia.net/index.php?option=com_apressdb&view=publications&layout=entry&id=54097 |date=2015-02-02 }}</ref>. Інші (наприклад, доктор історичних наук, професор [[Іоффе Еммануїл Григорович|Еммануїл Іоффе]]) вважали, що ідентифікація проведена коректно<ref name="ioffe">{{Cite web|url=http://respublika.sb.by/pamyat/article/podvig-s-petley-na-shee.html|title=Подвиг с петлёй на шее|date=2.08.2008|publisher=Советская Белоруссия|accessdate=2014-09-01|archive-date=3 вересня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140903054718/http://respublika.sb.by/pamyat/article/podvig-s-petley-na-shee.html}}</ref>.

[[Меморіальний музей Голокосту]] у [[Сполучені Штати Америки|США]] присудив випускниці 28-ї Мінської школи Марії Борисівні Брускіній [[ Медаль Опору (Меморіальний музей Голокосту США) |Медаль Опору]] з таким формулюванням<ref>{{Cite web|url=http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020118.shtml|title=Верните имя «Неизвестной»|last=Лев Аркадьев|date=20 июня 1998|publisher=Труд|accessdate=2014-09-01|archive-date=3 вересня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140903105628/http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020118.shtml}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140903105628/http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020118.shtml |date=2014-09-03 }}</ref>:

21 жовтня 1997 року дві такі медалі були символічно вручені Льву Аркадьєву і Аді Діхтярь<ref>[http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020117.shtml Война не кончена. Пока.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304092331/http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/uh/uh020117.shtml |date=4 березня 2016 }} Еврейская газета (Берлин). Май 1998, № 17.</ref>.

[[Кенотаф]] М. Б. Брускіної встановлений в Москві на [[Донське кладовище|Донському кладовищі]]. Її ім'я і фотографія, зроблена в день страти, були додані на плиту, що закриває нішу, в якій міститься урна з прахом її батька Б. Д. Брускіна<ref>{{Cite web|url=http://www.nec.m-necropol.ru/bruskina-masha.html|title=Брускина Мария Борисовна (1924-1941)|publisher=Они тоже гостили на земле|accessdate=2014-09-01|archive-date=20 лютого 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200220101800/http://nec.m-necropol.ru/bruskina-masha.html}}</ref>.

Офіційне визнання в Білорусії відбулося в лютому 2008 року, коли меморіальну дошку на місці страти було замінено, і на ній з'явилося ім'я Марії Брускіної<ref name="autogenerated1">{{Cite web|url=http://www.holocf.ru/facts/499|title=Беларусь: свершилось!..|publisher=Центр и Фонд «Холокост»|accessdate=2014-09-01|archiveurl=https://web.archive.org/web/20140905012301/http://www.holocf.ru/facts/499|archivedate=2014-09-05|deadlink=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140905012301/http://www.holocf.ru/facts/499 |date=2014-09-05 }}</ref>.

{{Сумнівні твердження}}

Історія зі стратою дванадцяти підпільників в осінньому Мінську 1941 року мала трагічне продовження в 1997 році в Німеччині. На пересувній фотовиставці «{{iw|Війна на знищення. Злочини вермахту 1941—1944||de|Wehrmachtsausstellung}}»', організованій Гамбурзьким інститутом соціальних досліджень і проходила в Мюнхені, одна з відвідувачок, німецька журналістка Аннегріт Айххорн ''(Eichhorn, Annegrit (1936—2005),'' на тій фотографії, де німецький офіцер накидає петлю на шию М. Брускіної, впізнала в офіцерові, що стоїть поруч з місцем страти, свого батька Карла Шайдеманна. Вона не змогла жити з цим вантажем і покінчила життя самогубством<ref>Сводный электронный каталог корпоративной каталогизации. [http://unicat.nlb.by/opac/pls/dict.prn_ref?tu=e&tq=v0&name_view=va_all&a001=BY-NLB-ar7684866&strq=l_siz=20 Айххорн Аннегрит.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201027035127/http://unicat.nlb.by/opac/pls/dict.prn_ref?tu=e&tq=v0&name_view=va_all&a001=BY-NLB-ar7684866&strq=l_siz=20 |date=27 жовтня 2020 }}</ref><ref>{{Cite web|url=http://kp.ru/daily/25827/2803529/|title=Мой отец - военный преступник|last=Кривец Н.|date=1 февраля 2012|publisher=Комсомольская правда|accessdate=2014-09-01|archive-date=7 квітня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200407191822/https://www.kp.ru/daily/25827/2803529/}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://svpressa.ru/society/article/54286|title=Казнь Маши Брускиной|last=Зимин А.|date=9.04.2012|publisher=Свободная Пресса|accessdate=2014-09-01|archive-date=7 квітня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200407192108/https://svpressa.ru/society/article/54286/}}</ref>. Однак, за іншою версією, Айххорн переплутала свого батька з литовським поліцейським Антанасом Імпулявічюсом<ref>[http://www.rednews.ru/news/stat_i/konstantin_kovaljov_o_dobrom_imeni_potomka_palacha Константин КОВАЛЁВ. О ДОБРОМ ИМЕНИ ПОТОМКА ПАЛАЧА] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200407191753/http://www.rednews.ru/news/stat_i/konstantin_kovaljov_o_dobrom_imeni_potomka_palacha |date=7 квітня 2020 }} {{ref-ru}}</ref>.

== Пам'ять ==
В [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] і в [[Білорусь|Білорусії]] пам'ять Марії Брускіної була увічнена до лютого 2008 року. На всі звернення з додатком документальних свідчень йшли стандартні відписки з усіх відомств, що особу дівчини не підтверджено<ref name="ioffe"/>. Лише 29 лютого 2008 року Мінський міськвиконком ухвалив рішення № 424, в якому, зокрема, сказано, що з метою увічнення пам'яті учасниці Мінського антифашистського підпілля Марії Борисівни Брускіної Мінський міський виконавчий комітет вирішив внести зміни в текст меморіальної дошки, встановленої на будинку № 14 по вул. Жовтневій, і викласти його в такій редакції: «Тут 26 жовтня 1941 року фашисти стратили радянських патріотів К. І. Труса, В. І. Щербацевіча і М. Б. Брускіну»<ref name="autogenerated1"/> . А 1 липня 2009 біля прохідної Мінського дріжджового заводу на місці страти Брускиної і її товаришів був відкритий новий пам'ятний знак<ref>{{Cite web|url=http://belapan.com/archive/2009/07/01/media_podpolschiki/|title=В Минске открыт мемориальный знак троим участникам антифашистского подполья|last=Клещук О.|date=1.07.2009|publisher=БелаПАН|accessdate=2014-09-01|archive-date=3 вересня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140903084041/http://belapan.com/archive/2009/07/01/media_podpolschiki/}}</ref>.

Раніше, 7 травня 2006 року, в [[Ізраїль|Ізраїлі]] в Кфар ха-Ярок Марії Брускіній був встановлений пам'ятник. 29 жовтня 2007 в єрусалимському кварталі Пісгат Зеєв відбулася офіційна церемонія присвоєння одній з вулиць імені Маші Брускіної<ref>{{Cite web|url=http://netzulim.org/R/OrgR/Articles/Stories/Bruskina.html|title=В Израиле установлен памятник Маше Брускиной|last=Давид Таубкин|publisher=Ассоциация «Уцелевшие в концлагерях и гетто»|accessdate=2014-09-01|archive-date=7 квітня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200407193540/https://netzulim.org/R/OrgR/Articles/Stories/Bruskina.html}}</ref>. <gallery perrow="3" widths="250" heights="200">
Файл:Oktyabrskaya street Minsk 7b.jpg|Пам'ятний знак біля прохідної Мінського дріжджового заводу на місці страти К. І. Трусова, В. І. Щербацевіча і М. Б. Брускіної.
Файл:Memorial to Jewish Women Fighters, Israel.jpg|Пам'ятник М. Брускіній і іншим єврейським жінкам, які боролися з нацистами. Кфар ха-Ярок.
</gallery> Режисер-документаліст Анатолій Алай зняв на кіностудії «<nowiki/>[[Білорусьфільм]]<nowiki/>» перший фільм «Бумеранг» з задуманої дилогії про страту 26 жовтня 1941 року мінських борців з [[Нацизм|нацизмом]]. Назва фільму нагадує про історію самогубства Аннегріт Айхьхорн.

== Див. також ==

* Голокост в Білорусії

== Примітки ==
{{Reflist|2}}

== Література ==

* [http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/kg/kg010000.html Відома «Невідома».] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200514225023/http://mb.s5x.org/homoliber.org/ru/kg/kg010000.html |date=14 травня 2020 }} Збірник матеріалів. Упоряд. і ред.- Басін Яків Зіновійович . Мн., 2007. — 138 с.
* {{Книга|заголовок=Уроки Холокоста: история и современность. «Дело Маши Брускиной»|відповідальний=Сост. и ред. – Я. З. Басин.|місце={{Мн.}}|видавництво=Ковчег|рік=2009|isbn=978-985-6756-99-6|сторінок=216}} .
* ''Nechama Tec, Daniel Weiss.'' «A Historical Injustice: The Case of Masha Bruskina». Holocaust and Genocide Studies 11: 3 (1997), p.   366—377. [http://hgs.oxfordjournals.org/content/11/3/366.abstract Online abstract] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110917041251/http://hgs.oxfordjournals.org/content/11/3/366.abstract |date=17 вересня 2011 }} {{ref-en}}
* ''Cholawski, Shalom.'' «Minsk», in Encyclopaedia of the Holocaust vol. 3, p.   975. Captioned photograph of Masza Bruskina's hanging. {{ref-en}}

== Посилання ==

* {{Cite web|url=http://www.russian-globe.com/N3/Bruskina.htm|title=Она не могла согласиться на рабство|last=Геннадий Меш|date=Апрель 2002|publisher=Русский Глобус, №3|accessdate=2014-09-01|archive-date=7 квітня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200407191752/http://www.russian-globe.com/N3/Bruskina.htm}}
* [http://www.charonboat.com/item/36 Страта Маші Брускіної (Фотоархів).] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200407191936/http://www.charonboat.com/item/36 |date=7 квітня 2020 }} {{ref-en}}
* ''Л.'' ''Торпусман.'' [http://newswe.com/index.php?go=Pages&in=view&id=5565 Все було не так …] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171027105229/http://newswe.com/index.php?go=Pages&in=view&id=5565 |date=27 жовтня 2017 }}
* ''А.'' ''Торпусман.'' [http://www.isrageo.com/2016/02/21/bruskina1391/ Нова страта єврейської партизанки] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200219214044/http://www.isrageo.com/2016/02/21/bruskina1391/ |date=19 лютого 2020 }}
* {{Cite web|url=http://db.yadvashem.org/names/nameDetails.html?itemId=1960956&language=ru|title=Маша Брускина|publisher=[[Яд ва-Шем]]|accessdate=2015-10-30|description=|archive-date=7 квітня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200407191754/http://db.yadvashem.org/names/nameDetails.html%3FitemId%3D1960956%26language%3Dru}}
* https://www.youtube.com/watch?v=MQEVAUAgCsw {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200812114013/https://www.youtube.com/watch?v=MQEVAUAgCsw |date=12 серпня 2020 }}
{{Портали|Історія|Білорусь}}
{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Радянські партизани]]
[[Категорія:Померли в Мінську]]
[[Категорія:Уродженці Вітебська]]
[[Категорія:Уродженці Мінська]]

title: біл. Марыя Барысаўна Брускіна · рос. Мария Борисовна Брускина

Народилася: 1924 · Мінськ, Білоруська РСР, СРСР або Вітебськ, Білоруська РСР, СРСР

Померла: 26 жовтня 1941 · Мінськ, Райхскомісаріат Остланд · ·повішення

Країна: СРСР

Діяльність: партизанка

Учасник: німецько-радянська війна

Партія: КПРС

Нагороди: орден Вітчизняної війни II ступеня


text:
# Кронжково (Куявсько-Поморське воєводство)
Кронжково (пол. Krążkowo) — село в Польщі, у гміні Злотники-Куявські Іновроцлавського повіту Куявсько-Поморського воєводства.
Населення — 104 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Бидгощського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 51      | 8                  | 40               | 3                    |
| Жінки    | 53      | 13                 | 32               | 8                    |
| Разом    | 104     | 21                 | 72               | 11                   |

wikiname: ukwiki

in_language: uk

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Кронжково
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Krążkowo}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Куявсько-Поморське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Іновроцлавський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Злотники-Куявські (гміна){{!}}Злотники-Куявські
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 104
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 52
|поштовий індекс        = 88-180
|автомобільний код      = CIN
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0100322
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Кронжково}}

'''Кронжково''' ({{lang-pl|Krążkowo}}) — село в Польщі, у [[Злотники-Куявські (гміна)|гміні Злотники-Куявські]] [[Іновроцлавський повіт|Іновроцлавського повіту]] [[Куявсько-Поморське воєводство|Куявсько-Поморського воєводства]].
Населення — {{formatnum:104}} {{МНОЖИНА:104|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Бидгощське воєводство|Бидгощського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=51 |ЧолПре=8 |ЧолПрац=40 |ЧолПост=3
|Жін=53 |ЖінПре=13 |ЖінПрац=32 |ЖінПост=8
|Разом=104 |РазомПре=21 |РазомПрац=72 |РазомПост=11
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Злотники-Куявські}}

{{Куявсько-Поморське-доробити}}

[[Категорія:Села Іновроцлавського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Куявсько-Поморське воєводство

Повіт: Іновроцлавський повіт

Гміна: Злотники-Куявські

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: CIN

OSM: ↑2635048 ·R (Ґміна Злотники-Куявські)


text:
# Дрімлюга джунглевий
Дрімлюга джунглевий (Caprimulgus batesi) — вид дрімлюгоподібних птахів родини дрімлюгових (Caprimulgidae). Мешкає в Центральній Африці. Вид названий на честь американського натураліста Джорджа Латімера Бейтса.

## Опис
Довжина птаха становить 29-31 см, вага 89-112 г. Верхня частина тіла темно-коричнева, поцяткована широкими світлими смугами і чорнувато-бурими плямами, нижня частина тіла рудувато-коричнева. На шиї нечіткий охристий "комір". Тім'я сіре, на горлі з боків білі плями. У самців крайні стернові пера на кінці білі. Крик самця — гучне "воу-воу-воу" або "квуп-квуп", виконується з сідала, рідше з землі.

## Поширення і екологія
Джунглеві дрімлюги мешкають в басейні річки Конго (від південного Камеруну до північного Габону, сходу Демократичної Республіки Конго і західної Уганди). Вони живуть у вологих рівнинних тропічних лісах та на плантаціях. Живляться комахами, яких ловлять в польоті. Сезон розмноження в Габоні триває з грудня по січень, в Камеруні з лютого по березень, в ДР Конго розмножуються протягом всього року. Відкладають яйця просто на голу землю або в опале листя. У кладці 1 яйце.

title: Дрімлюга джунглевий

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Дрімлюга джунглевий
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref>{{cite web |url=https://www.iucnredlist.org/species/22690004/93256569 |title=''Caprimulgus batesi'' |author=BirdLife International |author-link=BirdLife International |year=2016 |accessdate=29 квітня 2022 |archive-date=26 січня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210126193936/https://www.iucnredlist.org/species/22690004/93256569 }}</ref>
| image =CaprimulgusBatesiKeulemans.jpg
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Дрімлюгоподібні]] (Caprimulgiformes)
| familia = [[Дрімлюгові]] (Caprimulgidae)
| genus = [[Дрімлюга (рід)|Дрімлюга]] (''Caprimulgus'')
| species = '''Дрімлюга джунглевий'''
| binomial = ''Caprimulgus batesi''
| binomial_authority = [[Річард Боудлер Шарп|Sharpe]], 1906
| range_map =Caprimulgus batesi distribution.png
| range_map_caption =Ареал виду
| synonyms =
| wikispecies = Caprimulgus batesi
| commonscat = Caprimulgus batesi
| commons = Caprimulgus batesi
}}
'''Дрімлюга джунглевий'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Caprimulgus batesi'') — вид [[Дрімлюгоподібні|дрімлюгоподібних]] птахів родини [[Дрімлюгові|дрімлюгових]] (Caprimulgidae)<ref name=ioc>{{cite web|editor1-last=Gill|editor1-first=Frank|editor1-link=Frank Gill (ornithologist)|editor2-last=Donsker|editor2-first=David|year=2022|title=Nightjars, Oilbird, potoos, frogmouths|work=IOC World Bird List Version 12.1|url=https://www.worldbirdnames.org/new/bow/nightjars/|publisher=International Ornithologists' Union|access-date=29 квітня 2022|archive-date=7 квітня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220407033012/https://www.worldbirdnames.org/new/bow/nightjars/}}</ref>. Мешкає в [[Центральна Африка|Центральній Африці]]. Вид названий на честь американського натураліста {{нп|Джордж Латімер Бейтс|Джорджа Латімера Бейтса|en|George Latimer Bates}}<ref>{{cite book | last=Jobling | first=James A. | year=2010| title=The Helm Dictionary of Scientific Bird Names | url=https://archive.org/details/Helm_Dictionary_of_Scientific_Bird_Names_by_James_A._Jobling | publisher=Christopher Helm | location=London | isbn= 978-1-4081-2501-4 | page=[https://archive.org/details/Helm_Dictionary_of_Scientific_Bird_Names_by_James_A._Jobling/page/n68 68] }}</ref>.

== Опис ==
Довжина птаха становить 29-31 см, вага 89-112 г. Верхня частина тіла темно-коричнева, поцяткована широкими світлими смугами і чорнувато-бурими плямами, нижня частина тіла рудувато-коричнева. На шиї нечіткий охристий "комір". Тім'я сіре, на горлі з боків білі плями. У самців крайні стернові пера на кінці білі. Крик самця — гучне "воу-воу-воу" або "квуп-квуп", виконується з сідала, рідше з землі<ref name = Nightjars>{{cite book | author1 = Nigel Cleere | author2 = Dave Nurney | year = 1998 | title = Nightjars A Guide to Nightjars and Related Nightbirds | pages = 277–278 | publisher = Pica Press | isbn = 1-873403-48-8}}</ref>.

== Поширення і екологія ==
Джунглеві дрімлюги мешкають в басейні річки [[Конго (річка)|Конго]] (від південного [[Камерун]]у до північного [[Габон]]у, сходу [[Демократична Республіка Конго|Демократичної Республіки Конго]] і західної [[Уганда|Уганди]]). Вони живуть у вологих рівнинних тропічних лісах та на плантаціях. Живляться комахами, яких ловлять в польоті. Сезон розмноження в Габоні триває з грудня по січень, в Камеруні з лютого по березень, в ДР Конго розмножуються протягом всього року. Відкладають яйця просто на голу землю або в опале листя. У кладці 1 яйце.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q1151395}}
{{птахи-доробити}}

[[Категорія:Дрімлюгові]]
[[Категорія:Птахи, описані 1990]]
[[Категорія:Птахи Демократичної Республіки Конго]]
[[Категорія:Птахи Республіки Конго]]
[[Категорія:Птахи Центральноафриканської Республіки]]
[[Категорія:Птахи Камеруну]]
[[Категорія:Птахи Габону]]
[[Категорія:Птахи Уганди]]

title: ?Дрімлюга джунглевий

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Дрімлюгоподібні (Caprimulgiformes)

Родина: Дрімлюгові (Caprimulgidae)

Рід: Дрімлюга (Caprimulgus)

Вид: Дрімлюга джунглевий

Вікісховище: Caprimulgus batesi

Віківиди: Caprimulgus batesi


text:
# Оптимізація для пошукових систем
Пошукова оптимізація сайту (англ. SEO, search engine optimization) — комплекс заходів, спрямованих на покращення видимості та ранжування сайту в результатах видачі пошукових систем (SERP) за певними ключовими словами. Пошукова оптимізація включає технічну оптимізацію (оптимізацію HTML-коду, структури сайту, швидкості завантаження сторінок тощо), оптимізацію контенту (створення та публікація релевантного, корисного та цікавого інформаційного наповнення, що відповідає потребам користувачів та вимогам пошукових систем), а також зовнішню оптимізацію (нарощування авторитету сайту за допомогою посилань з інших авторитетних ресурсів).
Метою SEO є збільшення органічного трафіку на сайт, тобто залучення користувачів, які шукають інформацію або товари, пропоновані на сайті. Чим вище сайт знаходиться в результатах пошуку, тим більше людей його побачать і тим більша ймовірність того, що вони його відвідають. Водночас, SEO може мати й інші KPI, такі як поліпшення видимості в пошукових системах, збільшення конверсій, підвищення рейтингу за ключовими запитами, зменшення показника відмов, підвищення швидкості завантаження сайту та покращення взаємодії користувачів із контентом.

## Основні напрямки роботи
Пошукова система враховує такі параметри сайту при обчисленні його релевантності:
- частота ключових слів: складні алгоритми сучасних пошукачів дозволяють проводити семантичний аналіз тексту, щоб відсіяти пошуковий спам, коли ключове слово трапляється дуже часто (більше 7-8% від всього вмісту) або дуже рідко (1-3 %) на сторінці. Оптимальна щільність ключових слів: 5-7 % від текстового вмісту вебсторінки, при цьому ключові слова (фрази) повинні згадуватися в тексті як мінімум 3-4 рази;
- індекс цитування сайту, або кількість вебресурсів, що посилаються на даний сайт; багатьма пошукачами не враховуються взаємні посилання (один на одного), також важливо, щоб посилання були з сайтів схожої тематики, що і розкручуваний (оптимізовуваний) сайт.

Відповідно, всі чинники, що впливають на позицію сайту у видачі пошукової системи, можна розбити на зовнішні і внутрішні. Оптимізація включає роботу:
- з внутрішніми чинниками, які перебувають під контролем власника вебсайту) — приведення тексту і розмітки сторінок у відповідність з вибраними запитами, поліпшення якості й кількості тексту на сайті, стилістичне оформлення тексту (заголовки, жирний шрифт), поліпшення структури і навігації, використання внутрішніх посилань;
- зовнішніми чинниками — обмін посиланнями, реєстрація в каталогах та інші заходи для підвищення і стимулювання кількості і частоти посилання на ресурс.

Пошукова оптимізація може послужити постійним джерелом збільшення кількості відвідувачів (90 % користувачів знаходять нові сайти через пошукові системи; 55 % онлайн-покупок і замовлень здійснюються на сайтах, знайдених через пошукові системи). Високий рівень довіри до пошукових систем дає можливість отримати великий відсоток конвертації відвідувачів в покупців, а вартість залучення одного відвідувача — мінімальна.
Люди, які потрапляють на сайт через пошукові системи — це цілеспрямовані користувачі мережі, які вже сформували свої інтереси та шукають саме той товар (послугу), який ви пропонуєте; саме тому пошукова оптимізація є джерелом найякісніших відвідувачів для сайту. Роботи з позиціювання сайту в пошукових системах — це один з найважливіших заходів щодо залучення цільової аудиторії.
До найпопулярніших світових пошукових систем належать Google, Bing, Яндекс, Yahoo!, Baidu та DuckDuckGo. Спеціаліст, який проводить роботу з оптимізації вебсайтів, називається оптимізатором (SEO-Manager).

## Чинники, що впливають на видачу
Щоб потрапити в релевантні результати видачі пошукових систем, спершу потрібно визначити, які саме запити буде вводити користувач (мета запиту). Для цього потрібно створити певні мовні моделі (семантичне ядро), які дають змогу готувати найкорисніший контент для відносно короткого запиту користувачів.
Основні чинники:
- Релевантність контенту
- Якість контенту
- Зручність використання вебсторінок
- Контекст і налаштування
- Цитування та довіра до вашого ресурсу

Загальними та додатковими чинниками, які впливають на видачу в результатах пошукових систем є:
- Внутрішня оптимізація сторінки;
- Внутрішня перелінковка між сторінками
- Технічна оптимізація сайту (використовувана CMS, чистота коду, швидкість завантаження сайту, Core Web Vitals, мобільна версія тощо);
- Якісні зовнішні посилання на сайт;
- Вік сайту;
- Контент для людей (ключових слів може в статті не бути, але вона буде на першій позиції через релевантність і цінність);
- Наявність ключових слів в адресі сайту
- Соціальні сигнали;
- Поведінковий фактор.

До факторів, що знижують рейтинг сайту, належать:
- Неунікальний контент (статті, новини тощо);
- Завелика кількість ключових слів у контенті;
- Технології, які пошукові машини розглядають як спам;
- Надлишкова кількість зовнішніх посилань
- Посилання на неякісні сайти або з неякісних сайтів;
- Фрейми;
- Накрутки поведінкових факторів.

## Історія
З появою і розвитком пошукових систем (пошуковиків) в середині 1990-х з'явилася й оптимізація. Перші SEO-технології передбачали коригування внутрішнього наповнення (контенту) та мета-тегів. Внаслідок цього високі місця у пошуку стали отримувати сайти, котрі не містили корисного змістового навантаження, а лише популярні пошукові запити. У той час пошуковики надавали великого значення тексту на сторінці та іншим внутрішнім чинникам, якими власники сайтів могли легко маніпулювати. Це призвело до того, що у видачі багатьох пошуковиків перші декілька сторінок зайняли так звані «сайти-смітники», що різко знизило якість роботи пошуковиків і спричинило занепад багатьох із них. З появою технології PageRank більшої уваги стали приділяти зовнішнім чинникам, що допомогло Google вийти в лідери пошуку у світовому масштабі, ускладнивши оптимізацію за допомогою одного лише тексту на сайті.
Проте оптимізація розвивається разом з пошуковиками, і в сучасних результатах пошуку можна бачити все більше і більше комерційних сайтів зі штучно роздутою популярністю, особливо за комерційно привабливими запитами. Одіозними прикладами таких запитів, за якими навіть іноді проводяться змагання оптимізаторів, є, наприклад: «створення сайтів» в УАнеті, або «создание сайтов» в РУнеті тощо. Зараз стало актуальним проводити конкурси з просування на провідні позиції популярності запитів, яких не існує у дійсності (тобто створених спеціально для змагання), тим самим даючи всім рівні умови.

## Релевантність та ранжування
Пошукові системи ранжують сайти в пошуковій видачі за певним коефіцієнтом релевантності ключовому запиту. Якщо власник сайту, розмістивши ту чи іншу інформацію не забезпечив контент потрібним рівнем релевантності темі, тоді така сторінка, «на думку» пошукової системи, не заслуговує бути в ТОП пошукової видачі.
Є більш як 200 факторів ранжування, які використовуються SEO-оптимізаторами для просування сайтів. Складаючи мозаїку з тих самих 200-т факторів, можна отримати високоякісний сайт, який буде відповідати вимогам пошукових систем.

## Методи оптимізації
Методи оптимізації можна розділити на три класи, проте останні події у світі пошукових систем дають зрозуміти, що це розділення вельми умовне — будь-яка маніпуляція певними параметрами сайту може бути розцінена пошуковиком як украй небажаний вплив на його результати. «Білі» оптимізатори і маркетологи користуються рекомендаціями Google зі створення «хороших» сайтів. Таким чином вони просувають сайт, не порушуючи правил пошукових систем.
Варто також пам'ятати, що всі методи зовнішньої оптимізації можуть бути розглянуті пошуковою системою як небажана накрутка та знизити позиції сайту в пошуковій видачі.

### Біла оптимізація
Біла оптимізація — оптимізаторська робота над ресурсом без застосування офіційно заборонених кожною пошуковою системою методів розкручування ресурсу — без впливу на пошукові алгоритми сайтів. Вона включає роботу над самим сайтом, тобто над його внутрішньою навігацією і вмістом, та роботу з зовнішнім середовищем сайту, тобто просуванням цього сайту оглядами, прес-релізами, реєстрацією в соціальних закладках, партнерськими програмами тощо із зазначенням посилань на сайт. Слід зазначити, що навіть якщо який-небудь метод оптимізації не є офіційно забороненим, це не означає, що його можна застосовувати.
Методи білої зовнішньої пошукової оптимізації:
- Реєстрація в самостійних каталогах. Вона може виконуватися вручну або за допомогою спеціальних ресурсів;
- Реєстрація в каталогах пошукових систем, таких як Top-100, DMOZ (AOL), Апорт, Yahoo тощо;
- Соціальні мережі;
- Прес-релізи;
- Активна діяльність на тематичних блогах;
- Розміщення новин на сайтах-новинарнях, таких як BuzzFeed, Reddit тощо

### Сіра оптимізація
До сірої пошукової оптимізації можна віднести додавання великої кількості ключових слів у текст сторінки, часто з втратою прочитності для людини, наприклад: «Масло масляне, тому що в ньому є похідні від масла масляні жири». Проте в деяких випадках при використанні сірої оптимізації допускається помилка під назвою переоптимізація, що призводить до переходу з сірої оптимізації в чорну. По суті, оптимізація полягає спочатку в підборі ключових запитів для конкретної вебсторінки, визначенні розміру цільового «SEO-тексту» і необхідної частоти ключових слів у ньому, а потім — у формулюванні пропозицій і фраз, які містять повторення ключових запитів певну кількість разів у різних відмінках, однині та множині, а також різних формах дієслів. Ці параметри можуть потім коригуватися за результатами видачі пошукових систем.
При цьому завдання SEO-копірайтера — написати оригінальний текст таким чином, щоб подібна оптимізація була якомога менш помітна «живому» читачеві (і зокрема асесору пошукової системи). У випадку неправильно поставленого технічного завдання, копірайтер може випадково переоптимізувати статтю. Пошукові системи, зафіксувавши таку, — видалять її з індексу ще до того, як вона потрапить до асесора. Широко застосовується також включення ключового запиту в HTML-теги title, h1, атрибут meta keywords.
Інший приклад сірої оптимізації — дорвей без редіректу, коли при потраплянні на дорвей не відбувається автоматичного перенаправлення на сайт, який просувають.
Сіра оптимізація відрізняється від чорної тим, що вона офіційно не заборонена, але її використання все одно може бути розцінене як неприродне завищення популярності сайту. Деякі пошукові системи, наприклад, Google, можуть тимчасово або назавжди заблокувати такий сайт. Тобто, остаточне рішення про те, чи є методи просування законними чи ні, приймає фахівець — модератор пошукової системи, а не програма.

### Чорна оптимізація
До чорної оптимізації відносяться всі методи, які суперечать правилам пошукових систем. Серед них можна виділити наступні: використання дорвеїв (сторінок і ресурсів, створених спеціально для роботів пошукових систем, найчастіше з великою кількістю ключових слів на сторінці), прийом під назвою клоакінг (користувачеві віддається одна сторінка, що легко читається, а пошуковому роботу — інша, оптимізована під які-небудь запити), використання прихованого тексту на сторінках сайту, використання «однопіксельних посилань».
Чорні методи зовнішньої пошукової оптимізації
- Обмін посиланнями. Існують декілька способів обміну — прямий, взаємний, односторонній (покупка посилань);
- Лінкбілдинг;
- Створення та ведення блогів на інших доменах з ціллю залишити посилання
- Дорвеї
- Клоакінг

## Метрики для оптимізації пошукової системи

### Google PageRank
Google PageRank (Google PR) — один з методів, який Google використовує для визначення релевантності або важливості сторінки. Важливі сторінки отримують більший PageRank і частіше відображаються у верхній частині результатів пошуку. Google PageRank (PR) — це міра від 0 до 10. Google Pagerank базується на зворотних посиланнях. PageRank працює, підраховуючи кількість та якість посилань на сторінку, щоб визначити приблизну оцінку того, наскільки важливий вебсайт.
Основне припущення полягає в тому, що більш важливі вебсайти, ймовірно, отримуватимуть більше посилань з інших вебсайтів. Проте, Google заявляє, що не буде більше оновлень PageRank, тому цей показник стане застарілим [2]. Станом на 15 квітня 2016 року компанія Google офіційно вилучила рейтинг PR з панелі інструментів.

### Alexa Traffic Rank
Alexa Traffic Rank базується на кількості трафіку, зареєстрованого користувачами, які встановили панель інструментів Alexa протягом трьох місяців. Рейтинги на сайті базуються на загальній кількості унікальних відвідувачів та переглядів сторінок. Унікальні відвідувачі визначаються кількістю унікальних користувачів Alexa, які відвідують сайт у певний день. Перегляди сторінок — це загальна кількість запитів URL-адрес користувачів Alexa для сайту.

### Moz Domain Authority
Авторитетність домену (DA), метрика вебсайту, розроблена компанією Moz, є прогнозним показником для визначення трафіку вебсайту та рейтингу звичайних пошукових систем. Адміністрація домену базується на різних показниках посилань, таких як кількість пов'язаних кореневих доменів, кількість загальних зворотних зв'язків та відстані зворотних посилань на домашній сторінці вебсайтів.

### Moz Page Authority
У порівнянні з авторитетністю домену, який визначає силу рейтингу всього домену або субдомену, Page Authority визначає силу окремої сторінки . Це оцінка, розроблена Мозом у логарифмічній шкалі на 100 пунктів. На відміну від TrustFlow, влада домену не враховує спам.

### Рейтинг домену (або DR)
Одна з основних метрик в сервісі Ahrefs.com. Дослівно її можна перекласти як «Рейтинг Домену». Багато SEO-фахівці використовують саме це значення, щоб швидко визначити «контрольну вагу» певного сайту і порівняти його з іншими. Самі автори дають цій метриці наступне визначення: «Рейтинг Домену показує загальну силу посилального профілю певного сайту».

## Оновлення пошукових алгоритмів

### Google
25 жовтня 2019 року Google анонсував наймасштабніше оновлення власного пошукового алгоритму. Це оновлення назвали BERT (Bidirectional Encoder Representations from Transformers). За інформацією інженерів Google, суть оновлення полягає в тому, що пошукова система за допомогою штучного інтелекту краще розуміє намір користувача та його потребу і ранжує результати відповідно. Також важливим сигналом є рівень задоволеності користувача результатом. Якщо користувач полишає сайт і повторює запит в Google — це сигналізує ПС про те, що сайт не задовольняє запит користувача. Відповідно сайт понижується у видачі за вказаним запитом.
Глобальні зміни в березні 2024 року та інші нові правила Google у сповіщенні про спам. Вплив основного оновлення: сотні вебсайтів деіндексовано, націлюючись на спам, створений штучним інтелектом, і віддає перевагу високоякісному контенту, створеному людьми.
Кілька разів на рік Google вносить зміни до алгоритмів пошуку

## SEO як інструмент маркетингу
SEO не завжди доречна стратегія для кожного вебсайту, й інші стратегії інтернет-маркетингу можуть бути більш ефективними, наприклад, платна реклама через кампанії з оплатою за клік (CPC), залежно від цілей оператора сайту. Пошуковий маркетинг (SEM) — це практика розробки, проведення та оптимізації рекламних кампаній у пошукових системах.
У листопаді 2015 року Google випустила для своїх користувачів повну версію посібника з рейтингу якості пошуку на 160 сторінок, який тепер показує зміщення їхнього акценту на «корисність» сайту та мобільний пошук.
SEO може впливати на зростання органічного трафіку та збільшення прибутку від продажу для підприємства. Однак пошукові системи не платять за пошуковий трафік, їхні алгоритми змінюються, і немає ніяких гарантій, що раніше використовувані методи оптимізації не будуть враховані, або не стануть стимулом для песимізації випуску інтернет-ресурсу. Через це відсутність гарантій та визначення бізнесу, яка сильно залежить від трафіку від пошукових систем, може постраждати від великих втрат, якщо пошукові системи припиняють приносити відвідувачів.

title: Оптимізація для пошукових систем

wikitext:
{{otheruses|SEO (значення)}}
{{unibox}}

'''Пошукова оптимізація сайту''' ({{lang-en|SEO, search engine optimization}}) — комплекс заходів, спрямованих на покращення видимості та [[ранжування]] сайту в результатах видачі пошукових систем (SERP) за певними ключовими словами. Пошукова оптимізація включає технічну оптимізацію (оптимізацію [[HTML]]-коду, структури сайту, швидкості завантаження сторінок тощо), оптимізацію контенту (створення та публікація релевантного, корисного та цікавого інформаційного наповнення, що відповідає потребам користувачів та вимогам пошукових систем), а також зовнішню оптимізацію (нарощування авторитету сайту за допомогою [[Гіперпосилання|посилань]] з інших авторитетних ресурсів).

Метою SEO є збільшення органічного трафіку на сайт, тобто залучення користувачів, які шукають інформацію або товари, пропоновані на сайті. Чим вище сайт знаходиться в результатах пошуку, тим більше людей його побачать і тим більша ймовірність того, що вони його відвідають. Водночас, SEO може мати й інші [[KPI]], такі як поліпшення видимості в пошукових системах, збільшення конверсій, підвищення рейтингу за ключовими запитами, зменшення показника відмов, підвищення швидкості завантаження сайту та покращення взаємодії користувачів із контентом.

== Основні напрямки роботи ==
Пошукова система враховує такі параметри сайту при обчисленні його [[Релевантність|релевантності]]:
* частота [[Ключове слово|ключових слів]]: складні [[алгоритм]]и сучасних пошукачів дозволяють проводити семантичний аналіз тексту, щоб відсіяти пошуковий спам, коли ключове слово трапляється дуже часто (більше 7-8% від всього вмісту) або дуже рідко (1-3 %) на сторінці. Оптимальна щільність ключових слів: 5-7 % від текстового вмісту вебсторінки, при цьому ключові слова (фрази) повинні згадуватися в тексті як мінімум 3-4 рази;
* індекс цитування сайту, або кількість вебресурсів, що посилаються на даний сайт; багатьма пошукачами не враховуються взаємні [[посилання]] (один на одного), також важливо, щоб [[посилання]] були з сайтів схожої тематики, що і розкручуваний (оптимізовуваний) сайт.

Відповідно, всі чинники, що впливають на позицію сайту у видачі пошукової системи, можна розбити на зовнішні і внутрішні. Оптимізація включає роботу:
* з внутрішніми чинниками, які перебувають під контролем власника вебсайту) — приведення тексту і розмітки сторінок у відповідність з вибраними запитами, поліпшення якості й кількості тексту на сайті, стилістичне оформлення тексту (заголовки, жирний шрифт), поліпшення структури і навігації, використання внутрішніх посилань;
* зовнішніми чинниками — обмін [[посилання]]ми, реєстрація в каталогах та інші заходи для підвищення і стимулювання кількості і частоти [[посилання]] на ресурс.

Пошукова оптимізація може послужити постійним джерелом збільшення кількості відвідувачів (90 % користувачів знаходять нові сайти через пошукові системи; 55 % онлайн-покупок і замовлень здійснюються на сайтах, знайдених через пошукові системи). Високий рівень довіри до пошукових систем дає можливість отримати великий відсоток конвертації відвідувачів в покупців, а вартість залучення одного відвідувача — мінімальна.

Люди, які потрапляють на сайт через пошукові системи — це цілеспрямовані користувачі мережі, які вже сформували свої інтереси та шукають саме той товар (послугу), який ви пропонуєте; саме тому пошукова оптимізація є джерелом найякісніших відвідувачів для сайту. Роботи з позиціювання сайту в пошукових системах — це один з найважливіших заходів щодо залучення цільової аудиторії.
До найпопулярніших світових пошукових систем належать [[Google (пошуковик)|Google]], [[Bing]], [[Яндекс.Пошук|Яндекс]], [[Yahoo!]], [[Baidu]] та [[DuckDuckGo]].<ref>{{Cite web|url=https://web.archive.org/web/20241005071824/https://gs.statcounter.com/search-engine-market-share|title=Search Engine Market Share Worldwide|website=StatCounter Global Stats|language=en|accessdate=2024-03-02}}</ref> Спеціаліст, який проводить роботу з оптимізації вебсайтів, називається оптимізатором (SEO-Manager).

== Чинники, що впливають на видачу ==
Щоб потрапити в релевантні результати видачі пошукових систем, спершу потрібно визначити, які саме запити буде вводити користувач (мета запиту). Для цього потрібно створити певні мовні моделі ([[семантичне ядро]]), які дають змогу готувати найкорисніший контент для відносно короткого запиту користувачів.

Основні чинники:

* Релевантність контенту
* Якість контенту
* Зручність використання вебсторінок
* Контекст і налаштування
* Цитування та довіра до вашого ресурсу

Загальними та додатковими чинниками, які впливають на видачу в результатах пошукових систем є:
* Внутрішня оптимізація сторінки;
* Внутрішня перелінковка між сторінками
* Технічна оптимізація сайту (використовувана [[Система керування вмістом|CMS]], чистота коду, швидкість завантаження сайту, [[Core Web Vitals]], мобільна версія тощо);
* Якісні зовнішні [[посилання]] на сайт;
* Вік сайту;
* Контент для людей (ключових слів може в статті не бути, але вона буде на першій позиції через релевантність і цінність);
* Наявність [[Ключове слово|ключових слів]] в адресі сайту
* Соціальні сигнали;
* Поведінковий фактор.

До факторів, що знижують рейтинг сайту, належать:
* Неунікальний контент (статті, новини тощо);
* Завелика кількість ключових слів у контенті;
* Технології, які пошукові машини розглядають як спам;
* Надлишкова кількість зовнішніх посилань
* Посилання на неякісні сайти або з неякісних сайтів;
* Фрейми;
* Накрутки поведінкових факторів.

== Історія ==
З появою і розвитком пошукових систем (пошуковиків) в середині 1990-х з'явилася й оптимізація. Перші SEO-технології передбачали коригування внутрішнього наповнення (контенту) та [[Мета-теги|мета-тегів]]. Внаслідок цього високі місця у пошуку стали отримувати сайти, котрі не містили корисного змістового навантаження, а лише популярні пошукові запити.<ref>[http://seolife.in.ua/2011/08/istoriya-seo-yak-vydu-diyalnosti.html Історія SEO як виду діяльності]</ref> У той час пошуковики надавали великого значення тексту на сторінці та іншим внутрішнім чинникам, якими власники сайтів могли легко маніпулювати. Це призвело до того, що у видачі багатьох пошуковиків перші декілька сторінок зайняли так звані «сайти-смітники», що різко знизило якість роботи пошуковиків і спричинило занепад багатьох із них. З появою технології [[PageRank]] більшої уваги стали приділяти зовнішнім чинникам, що допомогло [[Google]] вийти в лідери пошуку у світовому масштабі, ускладнивши оптимізацію за допомогою одного лише тексту на сайті.

Проте оптимізація розвивається разом з пошуковиками, і в сучасних результатах пошуку можна бачити все більше і більше комерційних сайтів зі штучно роздутою популярністю, особливо за комерційно привабливими запитами. Одіозними прикладами таких запитів, за якими навіть іноді проводяться змагання оптимізаторів, є, наприклад: «створення сайтів» в [[УАнет]]і, або «создание сайтов» в [[Рунет|РУнеті]] тощо. Зараз стало актуальним проводити конкурси з просування на провідні позиції популярності запитів, яких не існує у дійсності (тобто створених спеціально для змагання), тим самим даючи всім рівні умови.

== Релевантність та ранжування ==
Пошукові системи ранжують сайти в пошуковій видачі за певним коефіцієнтом релевантності ключовому запиту. Якщо власник сайту, розмістивши ту чи іншу інформацію не забезпечив контент потрібним рівнем релевантності темі, тоді така сторінка, «на думку» пошукової системи, не заслуговує бути в ТОП пошукової видачі.

Є більш як 200 факторів ранжування, які використовуються SEO-оптимізаторами для просування сайтів. Складаючи мозаїку з тих самих 200-т факторів, можна отримати високоякісний сайт, який буде відповідати вимогам пошукових систем.

== Методи оптимізації ==
Методи оптимізації можна розділити на три класи, проте останні події у світі пошукових систем дають зрозуміти, що це розділення вельми умовне — будь-яка маніпуляція певними параметрами сайту може бути розцінена пошуковиком як украй небажаний вплив на його результати. «Білі» оптимізатори і маркетологи користуються [https://developers.google.com/search/docs/basics/get-on-google рекомендаціями Google] зі створення «хороших» сайтів. Таким чином вони просувають сайт, не порушуючи правил пошукових систем.

Варто також пам'ятати, що всі методи зовнішньої оптимізації можуть бути розглянуті пошуковою системою як небажана накрутка та знизити позиції сайту в пошуковій видачі.

=== Біла оптимізація ===
Біла оптимізація — оптимізаторська робота над ресурсом без застосування офіційно заборонених кожною пошуковою системою методів розкручування ресурсу — без впливу на пошукові алгоритми сайтів. Вона включає роботу над самим сайтом, тобто над його внутрішньою навігацією і вмістом, та роботу з зовнішнім середовищем сайту, тобто просуванням цього сайту оглядами, прес-релізами, реєстрацією в [[соціальні закладки|соціальних закладках]], партнерськими програмами тощо із зазначенням посилань на сайт. Слід зазначити, що навіть якщо який-небудь метод оптимізації не є офіційно забороненим, це не означає, що його можна застосовувати.

'''Методи білої зовнішньої пошукової оптимізації: '''
* Реєстрація в самостійних каталогах. Вона може виконуватися вручну або за допомогою спеціальних ресурсів;
* Реєстрація в каталогах пошукових систем, таких як Top-100, [[Dmoz|DMOZ]] (AOL), Апорт, [[Yahoo!|Yahoo]] тощо;
* Соціальні мережі;
* Прес-релізи;
* Активна діяльність на тематичних блогах;
* Розміщення новин на сайтах-новинарнях, таких як [[BuzzFeed]], [[Reddit]] тощо

=== Сіра оптимізація ===
До сірої пошукової оптимізації можна віднести додавання великої кількості ключових слів у текст сторінки, часто з втратою [[Прочитність|прочитності]] для людини, наприклад: «Масло масляне, тому що в ньому є похідні від масла масляні жири». Проте в деяких випадках при використанні сірої оптимізації допускається помилка під назвою '''переоптимізація''', що призводить до переходу з сірої оптимізації в чорну. По суті, оптимізація полягає спочатку в підборі ключових запитів для конкретної вебсторінки, визначенні розміру цільового «SEO-тексту» і необхідної частоти ключових слів у ньому, а потім — у формулюванні пропозицій і фраз, які містять повторення ключових запитів певну кількість разів у різних відмінках, однині та множині, а також різних формах дієслів. Ці параметри можуть потім коригуватися за результатами видачі пошукових систем.

При цьому завдання SEO-[[Копірайтинг|копірайтера]] — написати оригінальний текст таким чином, щоб подібна оптимізація була якомога менш помітна «живому» читачеві (і зокрема [[асесор]]у пошукової системи). У випадку неправильно поставленого технічного завдання, копірайтер може випадково переоптимізувати статтю. Пошукові системи, зафіксувавши таку, — видалять її з індексу ще до того, як вона потрапить до асесора. Широко застосовується також включення ключового запиту в [[HTML]]-теги title, h1, атрибут meta keywords.
Інший приклад сірої оптимізації — дорвей без редіректу, коли при потраплянні на дорвей не відбувається автоматичного перенаправлення на сайт, який просувають.

Сіра оптимізація відрізняється від чорної тим, що вона офіційно не заборонена, але її використання все одно може бути розцінене як неприродне завищення популярності сайту. Деякі пошукові системи, наприклад, [[Google]], можуть тимчасово або назавжди заблокувати такий сайт. Тобто, остаточне рішення про те, чи є методи просування законними чи ні, приймає фахівець — модератор пошукової системи, а не програма.

=== Чорна оптимізація ===
До чорної оптимізації відносяться всі методи, які суперечать правилам пошукових систем. Серед них можна виділити наступні: використання дорвеїв (сторінок і ресурсів, створених спеціально для роботів пошукових систем, найчастіше з великою кількістю ключових слів на сторінці), прийом під назвою клоакінг (користувачеві віддається одна сторінка, що легко читається, а пошуковому роботу — інша, оптимізована під які-небудь запити), використання прихованого тексту на сторінках сайту, використання «однопіксельних посилань».

'''Чорні методи зовнішньої пошукової оптимізації'''
* Обмін посиланнями. Існують декілька способів обміну — прямий, взаємний, односторонній (покупка посилань);
* [[Лінкбілдінг|Лінкбілдинг]];
* Створення та ведення блогів на інших доменах з ціллю залишити посилання
* Дорвеї
* Клоакінг

== Метрики для оптимізації пошукової системи ==

=== Google PageRank ===
[[PageRank|Google PageRank]] (Google PR) — один з методів, який [[Google]] використовує для визначення релевантності або важливості сторінки. Важливі сторінки отримують більший [[PageRank]] і частіше відображаються у верхній частині результатів пошуку. Google PageRank (PR) — це міра від 0 до 10. Google Pagerank базується на зворотних посиланнях. PageRank працює, підраховуючи кількість та якість посилань на сторінку, щоб визначити приблизну оцінку того, наскільки важливий вебсайт.

Основне припущення полягає в тому, що більш важливі вебсайти, ймовірно, отримуватимуть більше посилань з інших вебсайтів. Проте, Google заявляє, що не буде більше оновлень PageRank, тому цей показник стане застарілим [2]. Станом на 15 квітня 2016 року компанія Google офіційно вилучила рейтинг PR з панелі інструментів.<ref>{{Cite news|url=https://searchengineland.com/google-toolbar-pagerank-officially-goes-dark-247553|title=Google Toolbar PageRank officially goes dark - Search Engine Land|date=2016-04-18|language=en-US|work=Search Engine Land|accessdate=2018-06-14}}</ref>

=== Alexa Traffic Rank ===
[[Alexa Internet|Alexa]] Traffic Rank базується на кількості трафіку, зареєстрованого користувачами, які встановили панель інструментів Alexa протягом трьох місяців. Рейтинги на сайті базуються на загальній кількості унікальних відвідувачів та переглядів сторінок. Унікальні відвідувачі визначаються кількістю унікальних користувачів Alexa, які відвідують сайт у певний день. Перегляди сторінок — це загальна кількість запитів URL-адрес користувачів Alexa для сайту.<ref>{{Cite web|url=https://chrome.google.com/webstore/detail/alexa-traffic-rank/cknebhggccemgcnbidipinkifmmegdel|title=Alexa Traffic Rank|website=chrome.google.com|language=uk|accessdate=2018-06-14|archive-date=2018-06-18|archive-url=https://web.archive.org/web/20180618074342/https://chrome.google.com/webstore/detail/alexa-traffic-rank/cknebhggccemgcnbidipinkifmmegdel}}</ref>

=== Moz Domain Authority ===
Авторитетність домену (DA), метрика вебсайту, розроблена компанією Moz, є прогнозним показником для визначення трафіку вебсайту та рейтингу звичайних пошукових систем. Адміністрація домену базується на різних показниках посилань, таких як кількість пов'язаних кореневих доменів, кількість загальних зворотних зв'язків та відстані зворотних посилань на домашній сторінці вебсайтів.

=== Moz Page Authority ===
У порівнянні з авторитетністю домену, який визначає силу рейтингу всього домену або субдомену, Page Authority визначає силу окремої сторінки . Це оцінка, розроблена Мозом у логарифмічній шкалі на 100 пунктів. На відміну від TrustFlow, влада домену не враховує спам.<ref>{{Cite web|url=https://moz.com/learn/seo/page-authority|title=What is Page Authority?|website=moz.com|language=en-US|accessdate=2018-06-14}}</ref>

=== Рейтинг домену (або DR) ===
Одна з основних метрик в сервісі Ahrefs.com. Дослівно її можна перекласти як «Рейтинг Домену». Багато SEO-фахівці використовують саме це значення, щоб швидко визначити «контрольну вагу» певного сайту і порівняти його з іншими. Самі автори дають цій метриці наступне визначення: «Рейтинг Домену показує загальну силу посилального профілю певного сайту».

== Оновлення пошукових алгоритмів ==

=== Google ===
25 жовтня 2019 року Google анонсував<ref>{{Cite web|url=https://blog.google/products/search/search-language-understanding-bert/|title=Understanding searches better than ever before|last=Nayak|first=25 жовтня 2019|date=25 жовтня 2019}}</ref> наймасштабніше оновлення власного пошукового алгоритму. Це оновлення назвали BERT (Bidirectional Encoder Representations from Transformers). За інформацією інженерів Google, суть оновлення полягає в тому, що пошукова система за допомогою штучного інтелекту краще розуміє намір користувача та його потребу і ранжує результати відповідно. Також важливим сигналом є рівень задоволеності користувача результатом. Якщо користувач полишає сайт і повторює запит в Google — це сигналізує ПС про те, що сайт не задовольняє запит користувача. Відповідно сайт понижується у видачі за вказаним запитом.

Глобальні зміни в березні 2024 року та інші нові правила Google у сповіщенні про спам. Вплив основного оновлення: сотні вебсайтів деіндексовано, націлюючись на спам, створений штучним інтелектом, і віддає перевагу високоякісному контенту, створеному людьми.

Кілька разів на рік Google вносить зміни до алгоритмів пошуку [https://status.search.google.com/products/rGHU1u87FJnkP6W2GwMi/history]

== SEO як інструмент маркетингу ==
SEO не завжди доречна стратегія для кожного вебсайту, й інші стратегії інтернет-маркетингу можуть бути більш ефективними, наприклад, платна реклама через кампанії з оплатою за клік (CPC), залежно від цілей оператора сайту. Пошуковий маркетинг (SEM) — це практика розробки, проведення та оптимізації рекламних кампаній у пошукових системах.<ref>{{Cite web|url=https://cdn1.hubspot.com/hub/53/Introduction-to-SEO-eBook.pdf|title=Introduction to Search Engine Optimization|author=|website=|date=|publisher=}}</ref>

У листопаді 2015 року Google випустила для своїх користувачів повну версію посібника з рейтингу якості пошуку на 160 сторінок,<ref>{{Cite web|url=http://static.googleusercontent.com/media/www.google.com/en//insidesearch/howsearchworks/assets/searchqualityevaluatorguidelines.pdf|title=Search Quality Evaluator Guidelines. How Search Works}}</ref> який тепер показує зміщення їхнього акценту на «корисність» сайту та мобільний пошук.

SEO може впливати на зростання органічного трафіку та збільшення прибутку від продажу для підприємства. Однак пошукові системи не платять за пошуковий трафік, їхні алгоритми змінюються, і немає ніяких гарантій, що раніше використовувані методи оптимізації не будуть враховані, або не стануть стимулом для песимізації випуску інтернет-ресурсу. Через це відсутність гарантій та визначення бізнесу, яка сильно залежить від трафіку від пошукових систем, може постраждати від великих втрат, якщо пошукові системи припиняють приносити відвідувачів.<ref>{{Cite web|url=http://www.forbes.com/technology/2007/04/29/sanar-google-skyfacet-tech-cx_ag_0430googhell.html?partner=rss|title=Condemned To Google Hell|author=|website=Forbes|date=|publisher=|accessdate=2022-01-28|archive-date=2007-05-02|archive-url=https://web.archive.org/web/20070502074629/http://www.forbes.com/technology/2007/04/29/sanar-google-skyfacet-tech-cx_ag_0430googhell.html?partner=rss}}</ref>

== Див. також ==
* [[Інформаційний пошук|Пошук інформації]]
* [[Релевантність]]
* [[Дорвей]]
* [[Пошукова бомба|Гуглбомбінг]]
* [[Багаторівневий маркетинг|Мережевий маркетинг]]
* [[SEO-спеціаліст]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{cite web|url=http://www.google.com/support/webmasters/bin/answer.py?hlrm=en&answer=35769
|website=google.com
|title= Google: Інформація для вебмайстрів}} {{ref-en}}
* [https://status.search.google.com/products/rGHU1u87FJnkP6W2GwMi/history Google Search Status Dashboard]

{{Бібліоінформація}}
{{Вебсайти}}
{{Пошукова оптимізація}}
{{ВП-портали|Інформаційні технології|}}

[[Категорія:Пошукова оптимізація| ]]
[[Категорія:Мережевий маркетинг]]


text:
# Оташів
Оташів (помилкова назва Видумка, також відоме як Войташів, Оташівка) — офіційно нежитлове (після  аварії на Чорнобильській АЕС) колишнє село в  Іванківському районі Київської області на півострові  Київського моря. 28 км на південний схід від  Чорнобиля в  зоні відчуження. До аварії налічувало близько 60 дворів. За неофіційними даними у селі в 2005 році жили 12 осіб, а на літо 2008 року — 9 осіб.
Було одним з найулюбленіших місць відпочинку киян-на березі річки  Прип'ять існувала база відпочинку «Білий лелека» і мисливська база. Біля села знаходиться пристань «Видумка».
Під час Німецько-радянської війни — місце запеклих боїв. За форсування Прип'яті і бої в районі села Оташів близько 10 військовослужбовців Радянської армії удостоїлися звання  Героя Радянського Союзу.
До 1986 року входило до складу Чорнобильського району і підпорядковувалося Купуватській сільській раді.
Напередодні аварії на ЧАЕС у селі мешкало 71 мешканці, було 48 дворів. Виселене внаслідок сильного радіоактивного забруднення. Мешканці села після аварії на ЧАЕС були відселені у село Грузьке (Фастівський район).
Офіційно зняте з обліку 1999 року за відсутністю жителів.
Після Чорнобильської катастрофи село увійшло до 30-кілометрової зони відчуження.
З кінця лютого до 1 квітня 2022 року село було окуповане російськими військами.

## Прімітки
1. ↑    [Архівовано 27 травня 2007 у Wayback Machine.]
2. ↑  Валерій, Валерій (30 жовтня 2024). Забезпечення тимчасовим житлом осіб, що постраждали від збройної агресії рф. Іванківська селищна територіальна громада Київської області - Кращі практики (укр.). Процитовано 7 червня 2025.

title: Оташів

wikitext:
{{Колишній населений пункт|тип=село|назва=Оташів|країна={{UKR}}|область=[[Київська область]]|район=[[Чорнобильський район]]
[[Іванківський район]]|рада=Купуватська сільська рада|населення=71 (1986)
12 осіб (2005)
9 (2008)|зняте з обліку=1999|код КОАТУУ=3222080034|координати={{coord|51|11|57|N|30|23|16|E|type:landmark_region:UA_scale:30000|display=it}}|інші назви=Войташів}}

'''Оташів''' (помилкова назва ''Видумка,'' також відоме як ''Войташів, Оташівка'') — офіційно нежитлове (після [[ Чорнобильська аварія | аварії на Чорнобильській АЕС]]) колишнє [[село]] в [[ Іванківський район | Іванківському районі Київської області]] на півострові [[ Київське водосховище | Київського моря]]. 28 км на південний схід від [[ Чорнобиль | Чорнобиля]] в [[ Зона відчуження | зоні відчуження]]. До аварії налічувало близько 60 дворів. За неофіційними даними<ref> [http://forum.pripyat.com/archive/index.php?t-327.html] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070527225032/http://forum.pripyat.com/archive/index.php?t-327.html|date=27 травня 2007}}</ref> у селі в 2005 році жили 12 осіб, а на літо 2008 року — 9 осіб.

Було одним з найулюбленіших місць відпочинку киян-на березі річки [[ Прип'ять (річка) | Прип'ять]] існувала база відпочинку «Білий лелека» і мисливська база. Біля села знаходиться пристань «Видумка».

Під час [[Німецько-радянська війна|Німецько-радянської війни]] — місце запеклих боїв. За форсування Прип'яті і бої в районі села Оташів близько 10 військовослужбовців Радянської армії удостоїлися звання [[ Герой Радянського Союзу | Героя Радянського Союзу]].

До 1986 року входило до складу Чорнобильського району і підпорядковувалося Купуватській сільській раді.
Напередодні аварії на ЧАЕС у селі мешкало 71 мешканці, було 48 дворів. Виселене внаслідок сильного радіоактивного забруднення. Мешканці села після аварії на ЧАЕС були відселені у село [[Грузьке (Фастівський район)]].
Офіційно зняте з обліку 1999 року за відсутністю жителів.

Після [[Чорнобильська катастрофа|Чорнобильської катастрофи]] село увійшло до [[Чорнобильська зона відчуження|30-кілометрової зони відчуження]].

З кінця лютого до 1 квітня 2022 року село було окуповане російськими військами.<ref>{{Cite web |url=https://www.wiki.hromady.org/%d0%b7%d0%b0%d0%b1%d0%b5%d0%b7%d0%bf%d0%b5%d1%87%d0%b5%d0%bd%d0%bd%d1%8f-%d1%82%d0%b8%d0%bc%d1%87%d0%b0%d1%81%d0%be%d0%b2%d0%b8%d0%bc-%d0%b6%d0%b8%d1%82%d0%bb%d0%be%d0%bc-%d0%be%d1%81%d1%96%d0%b1/ |title=Забезпечення тимчасовим житлом осіб, що постраждали від збройної агресії рф. Іванківська селищна територіальна громада Київської області - Кращі практики |last=Валерій |first=Валерій |date=2024-10-30 |language=uk |access-date=2025-06-07}}</ref>

{{External media|image1=[http://maps.vlasenko.net/ua/kyivska/ivankivskyj/otashiv/  Мапа із зазначенням розташування Оташева]}}
== Див. також ==
* [[Київська АТЕЦ]]

== Прімітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20160308191819/https://splitmaps.com/web#lat=51.20580791&lng=30.37702560&map[1][layer]=1&map[1][zoom]=16&map[2][layer]=2&map[2][zoom]=12&map[3][layer]=5&map[3][zoom]=13 Оташів в 19 столітті]
*[https://chernobyladventure.com/ua/blog-selo-otashev Chernobyl Adventure blog] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210125222128/https://chernobyladventure.com/ua/blog-selo-otashev |date=25 січня 2021 }}

{{Чорнобильський район}}
{{Іванківський район}}
{{Зона відчуження}}
{{Kyiv-obl-geo-stub}}

[[Категорія:Колишні населені пункти Іванківського району]]
[[Категорія:Населені пункти зони відчуження]]
[[Категорія:Населені пункти, зникли 1999]]
[[Категорія:1999 у Київській області]]
[[Категорія:Колишні села України]]
[[Категорія:Колишні населені пункти Київської області]]
[[Категорія:Чорнобильський район]]
[[Категорія:Колишні населені пункти за алфавітом]]

title: село Оташів

Країна: Україна

Область: Київська область

Район/міськрада: Чорнобильський район · Іванківський район

Рада: Купуватська сільська рада

Інші назви: Войташів

title: Основні дані

title: Географічні дані

title: Карта

Карта: Оташів


text:
# Половинка Валерій Валерійович
Валерій Валерійович Половинка (рос. Валерий Валерьевич Половинка; 22 жовтня 1995, Ленінградська, Росія — 12 серпня 2023, Україна) — російський військовик, сержант ЗС РФ. Герой Російської Федерації.

## Біографія
Закінчив середню загальноосвітню школу і Ленінградський технічний коледж, де здобув професію електромонтера. В 2014 році був призваний в ЗС РФ. В 2015 році підписав контракт і продовжив службу розвідником в 7-й десантно-штурмовій дивізії. В 2019 році брав участь в інтервенції в Сирію. В 2021 році переведений в 45-ту окрему бригаду спеціального призначення. В січні 2022 року брав участь в операції ОДКБ в Казахстані.
З 24 лютого 2022 року брав участь у вторгненні в Україну, командир групи спецназу та оператор БПЛА «Ланцет» своєї бригади. Загинув у бою.

## Нагороди
- Медаль «За військову доблесть» 2-го і 1-го ступеня
- Медаль «Учаснику військової операції в Сирії»
- Орден Мужності (27 червня 2022)
- Звання «Герой Російської Федерації» (8 листопада 2023, посмертно) — «за мужність і героїзм, проявлені під час виконання військового обов'язку.» 21 грудня медаль «Золота зірка» була вручена рідним Половинки губернатором Московської області Андрієм Воробйовим.

Ім'я Половинки присвоєне Ленінградській середній загальноосвідській школі, загону Юнармії та центру єдиноборств, а також навічно зараховане в списки 4-ї особливої козачої сотні.

title: Половинка Валерій Валерійович

wikitext:
{{Особа}}
'''Валерій Валерійович Половинка''' ({{lang-ru|Валерий Валерьевич Половинка}}; [[22 жовтня]] [[1995]], [[Ленінградська (станиця)|Ленінградська]], [[Росія]] — [[12 серпня]] [[2023]], [[Україна]]) — російський військовик, [[сержант]] [[ЗС РФ]]. [[Герой Російської Федерації]].

== Біографія ==
Закінчив середню загальноосвітню школу і Ленінградський технічний коледж, де здобув професію електромонтера. В 2014 році був призваний в ЗС РФ. В 2015 році підписав контракт і продовжив службу розвідником в [[7-ма десантно-штурмова дивізія (РФ)|7-й десантно-штурмовій дивізії]]. В 2019 році брав участь в [[Інтервенція Росії в Сирію|інтервенції в Сирію]]. В 2021 році переведений в [[45-та окрема бригада спеціального призначення (РФ)|45-ту окрему бригаду спеціального призначення]]. В січні 2022 року брав участь в [[Операція ОДКБ в Казахстані|операції ОДКБ в Казахстані]].

З 24 лютого 2022 року брав участь у вторгненні в Україну, командир групи спецназу та оператор БПЛА «Ланцет» своєї бригади. [[Загинув у бою]].

== Нагороди ==

* [[Медаль «За військову доблесть» (Російська Федерація)|Медаль «За військову доблесть»]] 2-го і 1-го ступеня
* [[Медаль «Учаснику військової операції в Сирії»]]
* [[Орден Мужності]] (27 червня 2022)
* Звання «<nowiki/>[[Герой Російської Федерації]]<nowiki/>» (8 листопада 2023, посмертно) — «за мужність і героїзм, проявлені під час виконання військового обов'язку.» 21 грудня медаль «Золота зірка» була вручена рідним Половинки губернатором [[Московська область|Московської області]] [[Воробйов Андрій Юрійович|Андрієм Воробйовим]].

Ім'я Половинки присвоєне Ленінградській середній загальноосвідській школі, загону Юнармії та центру єдиноборств, а також навічно зараховане в списки 4-ї особливої козачої сотні.

== Посилання ==

* [https://warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=34759 Біографія на сайті «Герои страны».]
[[Категорія:Військовики десантних військ Росії]]
[[Категорія:Військовики спецпризначення Росії]]
[[Категорія:Російські розвідники]]
[[Категорія:Сержанти (Російська Федерація)]]
[[Категорія:Учасники інтервенції Росії в Сирію]]
[[Категорія:Російські військовики, загиблі у російсько-українській війні (з 2014)]]
[[Категорія:Люди, на честь яких названо об'єкти]]

title: рос. Валермй Валерьевич Половинка

Народився: 22 жовтня 1995 · Ленінградська

Помер: 12 серпня 2023 (27 років) · Україна

Діяльність: військовослужбовець

Учасник: Інтервенція Росії в Сирію, Операція ОДКБ в Казахстані і російське вторгнення в Україну (з 2022)

Військове звання: сержант

Нагороди: Медаль «За військову доблесть» 1-го ступеня · Медаль «За військову доблесть» 2-го ступеня · Герой Російської Федерації · Орден Мужності · Медаль «Учаснику військової операції в Сирії»


text:
# Мар'янівка (Криворізький район)
Мар'я́нівка — село в Україні, у Криворізькому районі Дніпропетровської області.
Орган місцевого самоврядування — Лозуватська сільська рада. Населення — 323 мешканці.

## Географія
Село Мар'янівка знаходиться на лівому березі Карачунівського водосховища (річка Інгулець), вище за течією на відстані 2 км розташоване село Лозуватка. По селу протікає пересихаючий струмок з загатою. Через село проходять автомобільна дорога Н23 і залізниця, станція Карачуни за 6 км.

## Історія
За даними на 1859 рік у власницькому сельці Мар'янівка (Ходине) Верхньодніпровського повіту Катеринославської губернії налічувалось 37 дворових господарств, у яких мешкало 238 осіб (120 чоловічої статі та 118 — жіночої).
Станом на 1908 рік населення колишнього панського села Лозуватської волості зросло до 422 осіб (227 чоловічої статі та 195 — жіночої), 71 дворове господарство:

## Населення

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова       | Кількість | Відсоток |
| ---------- | --------- | -------- |
| українська | 312       | 96.59%   |
| російська  | 11        | 3.41%    |
| Усього     | 323       | 100%     |

## Люди
- Миколаєнко Микола Антонович (народився 1919 в Мар'янівці) — український письменник, поет, прозаїк, драматург. Член НСПУ з 1958 року. Перекладач з татарської мови.

title: Мар'янівка (Криворізький район)

wikitext:
{{Otheruses|Мар'янівка}}
{{Село України
| назва           = Мар'янівка
| область         = [[Дніпропетровська область]]
| район           = [[Криворізький район]]
| громада         = [[Лозуватська сільська громада]]
| рада            = [[Лозуватська сільська рада (Криворізький район)|Лозуватська сільська рада]]
| код КАТОТТГ     = UA12060190180029589
| код КОАТУУ      = 1221884004
| облікова картка = [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=06.12.2007&rf7571=5414 Мар'янівка]
| розташування    = Криворізький район.gif
| mapx            = 107
| mapy            = 174
| засновано       =
| населення       = 323
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           =
| ref-площа       =
| щільність       =
| поштовий індекс = 53020
| телефонний код  = 564
| координати      = {{coord|47|59|50|N|33|17|59|E|scale:30000_region:UA|display=inline,title}}
| lat_deg         = 47|
| lat_min         = 59|
| lat_sec         = 50
| lon_deg         = 33|
| lon_min         = 17|
| lon_sec         = 59
| висота          = 83
| ref-висота      =
| водойма         = р. [[Інгулець (річка)|Інгулець]]
| адреса          = 53020, с.Лозуватка, вул.Миру,69
| сільський голова = Арєф'єв Віктор Якович
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}

'''Мар'я́нівка''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Криворізький район|Криворізькому районі]] [[Дніпропетровська область|Дніпропетровської області]].

[[Органи місцевого самоврядування|Орган місцевого самоврядування]] — [[Лозуватська сільська рада (Криворізький район)|Лозуватська сільська рада]]. [[Населення]] — 323 мешканці.

== Географія ==
Село ''Мар'янівка'' знаходиться на лівому березі [[Карачунівське водосховище|Карачунівського водосховища]] (річка [[Інгулець (річка)|Інгулець]]), вище за течією на відстані 2 км розташоване село [[Лозуватка (Криворізький район)|Лозуватка]]. По селу протікає пересихаючий струмок з загатою. Через село проходять автомобільна дорога {{автошлях Н|23}} і залізниця, станція [[Карачуни (станція)|Карачуни]] за 6 км.

== Історія ==
За даними на [[1859]] рік у власницькому сельці ''Мар'янівка'' (''Ходине'') [[Верхньодніпровський повіт|Верхньодніпровського повіту]] [[Катеринославська губернія|Катеринославської губернії]] налічувалось 37 дворових господарств, у яких мешкало 238 осіб (120 чоловічої статі та 118 — жіночої)<ref>{{ЕГТГ-СНМ-1859|1260}}</ref>.

Станом на [[1908]] рік населення колишнього панського села [[Лозуватська волость (Верхньодніпровський повіт)|Лозуватської волості]] зросло до 422 осіб (227 чоловічої статі та 195 — жіночої), 71 дворове господарство<ref>{{СНМВУ-1911}}</ref>:
== Населення ==
=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]]{{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="wikitable sortable"
!Мова
!Кількість
!Відсоток
|-
|[[Українська мова|українська]]
|312
|96.59%
|-
|[[Російська мова|російська]]
|11
|3.41%
|- class="sortbottom"
!Усього
|323
|100%
|}

== Люди ==
* [[Миколаєнко Микола Антонович]] (народився 1919 в Мар'янівці) — український письменник, поет, прозаїк, драматург. Член НСПУ з 1958 року. Перекладач з татарської мови.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/dnepropetrovskaja/15059 Погода в селі Мар'янівка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111220222806/http://weather.in.ua/ua/dnepropetrovskaja/15059 |date=20 грудня 2011 }}
{{Лозуватська сільська громада}}{{Портали|Дніпропетровська область|Україна|Географія}}

[[Категорія:Верхньодніпровський повіт]]
[[Категорія:Села Дніпропетровської області]]

title: село Мар'янівка

Область: Дніпропетровська область

Район: Криворізький район

Тер. громада: Лозуватська сільська громада

Облікова картка: Мар'янівка

title: Основні дані

title: Географічні дані

Водойми: р. Інгулець

title: Місцева влада

Адреса ради: 53020, с.Лозуватка, вул.Миру,69

Сільський голова: Арєф'єв Віктор Якович

title: Карта

Карта: Мар'янівка


text:
# Pseudorabdion albonuchalis
Pseudorabdion albonuchalis — вид змій родини полозових (Colubridae). Ендемік Калімантану.

## Поширення і екологія
Pseudorabdion albonuchalis мешкають на північному заході Калімантану, в Індонезії, в малазійських штатах Сабах і Саравак та в Брунеї. Вони живуть у вологих рівнинних тропічних лісах, серед опалого листя. Зустрічаються на висоті від 50 до 600 м над рівнем моря. Відкладають яйця.

title: Pseudorabdion albonuchalis

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Pseudorabdion albonuchalis''
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=iucn>{{IUCN|id=191974|title=Pseudorabdion albonuchalis|assessors=[[BirdLife International]]|year=2016|version=2022.2|accessdate=01 червня 2023}}</ref>
| image =
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| infraordo = [[Змії]] (Serpentes)
| familia = [[Полозові]] (Colubridae)
| subfamilia = [[Каламарії]] (Calamariinae)
| genus = ''[[Pseudorabdion]]''
| species = '''''P. albonuchalis'''''
| binomial = ''Pseudorabdion albonuchalis''
| binomial_authority =([[Альберт Гюнтер|Günther]], 1896)
| synonyms =''Geophis albonuchalis''
''Agrophis albonuchalis''
''Xylophis albonuchalis''
| range_map =
| range_map_caption =
| wikispecies = Pseudorabdion albonuchalis
| commonscat = Pseudorabdion albonuchalis
| commons = Pseudorabdion albonuchalis
}}
'''''Pseudorabdion albonuchalis''''' — вид [[Змії|змій]] родини [[Полозові|полозових]] (Colubridae)<ref>{{NRDB species|genus=Pseudorabdion|species=albonuchalis}}</ref>. [[Ендемік]] [[Калімантан]]у.

== Поширення і екологія ==
''Pseudorabdion albonuchalis'' мешкають на північному заході Калімантану, в [[Індонезія|Індонезії]], в [[Малайзія|малазійських]] штатах [[Сабах]] і [[Саравак]] та в [[Бруней|Брунеї]]. Вони живуть у вологих рівнинних тропічних лісах, серед опалого листя. Зустрічаються на висоті від 50 до 600 м над рівнем моря. Відкладають яйця.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q3409843}}
{{Плазуни-доробити}}

[[Категорія:Полозові]]
[[Категорія:Тварини, описані 1896]]
[[Категорія:Плазуни Індонезії]]
[[Категорія:Плазуни Брунею]]
[[Категорія:Плазуни Малайзії]]

title: ?Pseudorabdion albonuchalis

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Інфраряд: Змії (Serpentes)

Родина: Полозові (Colubridae)

Підродина: Каламарії (Calamariinae)

Рід: Pseudorabdion

Вид: P. albonuchalis

Вікісховище: Pseudorabdion albonuchalis

Віківиди: Pseudorabdion albonuchalis