text:
# Уч-Кош
Уч-Кош (крим. Üç Qoş) — ущелина в Ялтинському регіоні Криму. Розташована на північ від міста Ялта.

## Загальний опис
Ущелина Уч-Кош являє собою глибоку тріщину в горах тектонічного походження. Згодом її поглибили води річки Бала. Стрімкі стіни ущелини в деяких місцях сягають висоти 100 метрів. Довжина її складає понад 5 км. Деінде відстань між схилами тіснини зменшується до 10 м. Гирло ущелини розташоване на висоті 200 метрів над рівнем моря під крутою скелею Балан-Кая й виходить на північно-східний край Ялти. Верховина тіснини припирає до гори Демір-Капу, другої за висотою в Криму.
Серед рослинності переважає сосна кримська (підвид сосни чорної). У 2018 р. вигоріло внаслідок пожежі близько 29 га лісу

## Назва
Назва Уч-Кош (крим. Üç Qoş) походить з кримськотатарської мови й означає «три кошари».

title: Уч-Кош

wikitext:
'''Уч-Кош''' ({{Lang-crh|Üç Qoş}}) — [[ущелина]] в [[Ялтинська міська рада|Ялтинському регіоні]] [[Крим|Криму]]. Розташована на північ від міста [[Ялта]].

== Загальний опис ==
Ущелина Уч-Кош являє собою глибоку тріщину в горах тектонічного походження. Згодом її поглибили води річки Бала. Стрімкі стіни ущелини в деяких місцях сягають висоти 100 метрів. Довжина її складає понад 5 км. Деінде відстань між схилами тіснини зменшується до 10 м. Гирло ущелини розташоване на висоті 200 метрів над рівнем моря під крутою скелею Балан-Кая й виходить на північно-східний край Ялти. Верховина тіснини припирає до гори [[Демір-Капу]], другої за висотою в Криму.

Серед рослинності переважає [[сосна кримська]] (підвид [[Сосна чорна європейська|сосни чорної]]). У 2018 р. вигоріло внаслідок пожежі близько 29 га лісу<ref>https://1news.com.ua/ukraine/v-okupovanomu-krimu-trivaye-pozhezha-v-rayoni-urochishha-uch-kosh.html {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180812213252/https://1news.com.ua/ukraine/v-okupovanomu-krimu-trivaye-pozhezha-v-rayoni-urochishha-uch-kosh.html |date=2018-08-12 }}</ref>

== Назва ==
Назва Уч-Кош ({{Lang-crh|Üç Qoş}}) походить з [[Кримськотатарська мова|кримськотатарської мови]] й означає «три кошари».

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
[https://7ways.com.ua/docs/about/ushelie-uch-kosh-crimea Ущелье Уч-Кош, Крым] ({{російська}})
==Література==
* Горный Крым. Атлас туриста / ГНПП «Картографія», Укргеодезкартографія ; ред.: Д. И. Тихомиров, Д. В. Исаев, геоинформ. подгот. Е. А. Стахова. — К. : ДНВП «Картографія», 2010. — 112 с.

[[Категорія:Кримські гори]]
[[Категорія:Ялта]]
[[Категорія:Ущелини України]]


text:
# Капріаті-а-Вольтурно
Капріаті-а-Вольтурно (італ. Capriati a Volturno) — муніципалітет в Італії, у регіоні Кампанія,  провінція Казерта.
Капріаті-а-Вольтурно розташоване на відстані близько 150 км на схід від Рима, 75 км на північ від Неаполя, 50 км на північ від Казерти.
Населення — 1550 осіб (2014).
Щорічний фестиваль відбувається 16 серпня. Покровитель — святий Миколай.

## Демографія
Населення за роками:

Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 55 іноземців з 6 країн, серед них 27 громадян країн Євросоюзу та 4 громадяни України.

## Сусідні муніципалітети
- Чіорлано
- Фонтегрека
- Галло-Матезе
- Монтеродуні
- Поцциллі
- Венафро

wikiname: ukwiki

title: Капріаті-а-Вольтурно

in_language: uk

wikitext:
{{Комуна Італії
 | назва         = Капріаті-а-Вольтурно
 | місцева_назва = Capriati a Volturno
 | герб          = Coat of Arms of Capriati a Volturno.svg
 | регіон        = CAM <!-- Лише 3-літерний КОД -->
 | провінція     = CE <!-- Лише 2-літерний КОД -->
 | latd   = 41
 | latm   = 28
 | lats   = 0
 | longd  = 14
 | longm  = 9
 | longs  = 0
 | висота =
 | населення     = 1440
 | рік_насел     = 01-01-2023
 | площа         = 18
 | густота       = 78,3
 | поштові_індекси  = 81014
 | телефонний_код = 0823
 | код_ISTAT     = 061014
 | покровитель   = San Nicola di Bari|San Nicola, San Rocco
 | мер           = Giovanni Prato
 | обраний       = 27-05-2019
 | www           = http://www.comune.capriatiavolturno.ce.it
}}

'''Капріаті-а-Вольтурно''' ({{lang-it|Capriati a Volturno}}) — [[муніципалітет]] в [[Італія|Італії]], у регіоні [[Кампанія (Італія)|Кампанія]],  [[Казерта (провінція)|провінція Казерта]].

Капріаті-а-Вольтурно розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані та напрямки розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 150 км на схід від [[Рим|Рима]], 75 км на північ від [[Неаполь|Неаполя]], 50 км на північ від [[Казерта|Казерти]].

Населення — {{formatnum:1550}} {{МНОЖИНА:1550|особа|особи|осіб}} (2014)<ref name="dem1">{{cite web |url=http://www.demo.istat.it/bil2014/index.html |title=Демографічний баланс 2014 року та населення на 31 грудня |publisher=[[ISTAT]] |accessdate=25 грудня 2014 |archive-date=26 червня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150626150429/http://demo.istat.it/bil2014/index.html }}{{ref-it}}</ref>.
Щорічний фестиваль відбувається 16 серпня. Покровитель — [[Миколай Чудотворець|святий Миколай]].

== Демографія ==
{{Демографія/Capriati a Volturno}}
{{Іноземці в Італії | назва=Капріаті-а-Вольтурно | дата=1 січня 2023 року
 | всього=55 | країн=6 | Укр=4 | ЄС=27 | таблиця= | країна1=[[Румунія|Румунії]]
 | примітка=<ref>{{cite web| url=https://demo.istat.it/app/?i=RCS&l=en
  | title=Resident population by sex, municipality and citizenship | language=англ.
  | trans_title=Постійне населення за статтю, муніципалітетом і громадянством
  | publisher=[[ISTAT]]| accessdate=12 червня 2024}}</ref>
}}

== Сусідні муніципалітети ==

* [[Чіорлано]]
* [[Фонтегрека]]
* [[Галло-Матезе]]
* [[Монтеродуні]]
* [[Поцциллі]]
* [[Венафро]]

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів провінції Казерта]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Italy-geo-stub}}
{{Провінція Казерта}}

{{Портали|Географія|Італія}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Казерта]]

title: Капріаті-а-Вольтурно · Capriati a Volturno

Країна: Італія

Регіон: Кампанія

Провінція: Казерта

Площа: 18 км²

Густота: 80 ос./км²

title: Розміщення

Розміщення: Commune

title: Влада

Мер: Giovanni Prato (27-05-2019)


text:
# Бервік (Мен)
Бервік (англ. Berwick) — місто (англ. town) в США, в окрузі Йорк штату Мен. Населення — 7950 осіб (2020).

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 7246 осіб у 2749 домогосподарствах у складі 2029 родин. Було 2934 помешкання
Расовий склад населення:
| - 96,2 % — білих - 1,3 % — азіатів - 0,5 % — чорних або афроамериканців - 0,2 % — корінних американців |

До двох чи більше рас належало 1,6 %. Частка іспаномовних становила 1,3 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 25,2 % — особи молодші 18 років, 63,8 % — особи у віці 18—64 років, 11,0 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 39,1 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 97,7 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 95,9 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 81 160 доларів США (медіана — 72 731), а середній дохід на одну сім'ю — 89 224 долари (медіана — 81 125). Медіана доходів становила 52 315 доларів для чоловіків та 45 301 долар для жінок. За межею бідності перебувало 5,1 % осіб, у тому числі 7,0 % дітей у віці до 18 років та 1,7 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 4180 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 26,7 %, виробництво — 17,8 %, роздрібна торгівля — 11,8 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 10,0 %.

title: Бервік (Мен)

wikitext:
{{Otherplaces|Бервік}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Бервік
|оригінальна назва  = {{lang-en|Berwick}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = View of Sullivan Square, Berwick, ME.jpg
|опис зображення= <!-- Sullivan Square in 1907 -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Мен (штат){{!}}Мен
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Йорк (округ, Мен)|Йорк]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 98,06
|висота центру НП   = 103
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 73,89
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 207
|поштовий індекс        = 03901
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 2303104720
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Бервік''' ({{lang-en|Berwick}}) — місто ({{lang-en|town}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Йорк (округ, Мен)|Йорк]] штату [[Мен (штат)|Мен]]. Населення — 7950 осіб (2020).

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1790 = 3894
| 1800 = 3891
| 1810 = 4455
| 1820 = 2736
| 1830 = 3168
| 1840 = 1698
| 1850 = 2121
| 1860 = 2155
| 1870 = 2291
| 1880 = 2774
| 1890 = 2294
| 1900 = 2280
| 1910 = 2098
| 1920 = 2057
| 1930 = 1961
| 1940 = 1971
| 1950 = 2166
| 1960 = 2738
| 1970 = 3136
| 1980 = 4149
| 1990 = 5995
| 2000 = 6353
| 2010 = 7246
| 2020 = 7950
| estyear =
| estimate =
| estref =
| footnote = {{USA-ME-censusdata}}<ref>{{cite web|url=http://factfinder2.census.gov/faces/tableservices/jsf/pages/productview.xhtml?pid%3DDEC_10_PL_QTPL%26prodType%3Dtable |title=Archived copy |accessdate=2012-07-25  |archiveurl=https://web.archive.org/web/20110520164400/http://factfinder2.census.gov/faces/tableservices/jsf/pages/productview.xhtml?pid=DEC_10_PL_QTPL&prodType=table |archivedate=20 травня 2011 }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://mapserver.lib.virginia.edu/ |title=Архівована копія |accessdate=10 січня 2020 |archive-date=11 серпня 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20120811110448/http://mapserver.lib.virginia.edu/ }}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало {{formatnum:7246}} осіб у {{formatnum:2749}} домогосподарствах у складі {{formatnum:2029}} родин. Було 2934 помешкання

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 96,2 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 1,3 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,5 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,2 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
|}
До двох чи більше рас належало 1,6 %. Частка іспаномовних становила 1,3 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 25,2 % — особи молодші 18 років, 63,8 % — особи у віці 18—64 років, 11,0 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 39,1 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 97,7 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 95,9 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:81160}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:72731}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:89224}} долари (медіана — {{formatnum:81125}}). Медіана доходів становила {{formatnum:52315}} доларів для чоловіків та {{formatnum:45301}} долар для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 5,1 % осіб, у тому числі 7,0 % дітей у віці до 18 років та 1,7 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:4180}} осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 26,7 %, виробництво — 17,8 %, роздрібна торгівля — 11,8 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 10,0 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Йорк (округ, Мен)}}

[[Категорія:Містечка Мену]]
[[Категорія:Населені пункти округу Йорк (Мен)]]
[[Категорія:Засновані в Північній Америці 1713]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Мен

Округ: Йорк

Густота населення: 73,89 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4


text:
# Усамі Такасі
Такасі Усамі (яп. Takashi Usami, нар. 6 травня 1992, Наґаока-кьо) — японський футболіст, нападник клубу «Аугсбург» та національної збірної Японії. На правах оренди виступає за «Фортуну».

## Клубна кар'єра
Народився 6 травня 1992 року в місті Наґаока-кьо. Вихованець футбольної школи клубу «Гамба Осака».
Дебютував у професійному футболі 20 травня 2009 року в матчі Ліги чемпіонів проти «Сеула». Перебуваючи на той момент у віці 17 років та 14 днів, і забивши гол, Такасі побив відразу два рекорди клубу, що раніше належали Дзюніті Інамото. В 2010 році поступово завоював місце в стартовому складі і за підсумками сезону був визнаний кращим новачком Джей-ліги.
Хороша гра Усамі привернула до нього інтерес з боку мюнхенської «Баварії» в січні 2011 року. Тренер «Баварії» Луї ван Гал заявив, що клуб уважно стежить за виступами юного футболіста і зацікавлений у його підписанні. У середині липня 2011 року «Баварія», коли головним тренером мюнхенців вже був Юпп Гайнкес, взяла Усамі в оренду на 1 сезон з правом подальшого викупу. Всього за сезон він зіграв за першу команду лише 5 матчів в усіх турнірах і забив один гол у матчі Кубка Німеччини проти клубу «Інгольштадт 04» (6:0). Натомість більшість часу японець виступав у Регіоналлізі, забивши там 6 голів у 18 матчах.
По завершенні сезону мюнхенці не стали викупати трансфер гравця і 17 травня 2012 року Усамі на правах оренди приєднався до «Гоффенхайму». За сезон Усамі зіграв у 20 матчах Бундесліги і забив два голи, проте по завершенні оренди «синьо-білі» також не стали викупати трансфер японця.
В підсумку влітку 2013 року Такасі повернувся до «Гамби Осаки» і в тому ж сезоні забив 19 голів у 18 матчах чемпіонату і допоміг команді виграти другий дивізіон Джей-ліги та повернутись в еліту. А наступному сезоні Усамі з клубом виграв «золотий требл» — чемпіонат, кубок і кубок ліги, а у сезоні 2015 — Кубок Імператора і Суперкубок Японії. При цьому в обох цих сезонах Такасі був включений до символічної збірної Джей-ліги. Загалом Усамі відіграв за команду з Осаки шість сезонів своєї ігрової кар'єри, взявши участь у 138 матчах чемпіонату (43 матчі і 11 голів до оренд у Німеччині та 95 матчів і 53 голи — після).
Влітку 2016 року Усамі повернувся до Німеччини, підписавши чотирирічний контракт з «Аугсбургом». Не закріпившись у складі клубу, влітку 2017 року був відданий в оренду в «Фортуну» (Дюссельдорф), якій допоміг зайняти 1 місце у Другій Бундеслізі та вийти у елітний німецький дивізіон.

## Виступи за збірні
2007 року дебютував у складі юнацької збірної Японії, разом з якою був учасником юнацького чемпіонату світу 2009 року та Юнацького (U-19) кубка Азії 2010 року.
З 2011 року залучався до складу олімпійської збірної Японії, у складі якої 2012 року був учасником Турніру в Тулоні та Олімпійських ігор у Лондоні.
31 березня 2015 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Японії у товариському матчі зі збірною Узбекистану, в якому відразу відзначився забитим голом. У складі якої був учасником чемпіонату світу 2018 року у Росії.
Наразі провів у формі головної команди країни 21 матч, забивши 3 голи.

## Досягнення

### Командні
Гамба Осака
- Джей-ліга
  -  Чемпіон (1): 2014
  -  Срібний призер (2): 2010, 2015

- Кубок Джей-ліги
  -  Володар (1): 2014
  -  Фіналіст (1): 2015

- Кубок Імператора
  -  Володар (3): 2009, 2014, 2015

- Суперкубок Японії
  -  Володар (2): 2007, 2015
  -  Фіналіст (3): 2009, 2010, 2016

- Джей-ліга 2
  -  Чемпіон (1): 2013

Баварія
- Чемпіонат Німеччини
  -  Срібний призер (2): 2011/12

- Ліга чемпіонів УЄФА
  -  Фіналіст (1): 2011/12

### Індивідуальні
- Новачок року Джей-ліги: 2010
- У символічній збірній Джей-ліги: 2014, 2015
- J. League Cup New Hero Award: 2014
- Найкращий бомбардир Кубка Імператора: 2014 (6 голів)

title: Усамі Такасі

wikitext:
{{ЯІ|Усамі|Такасі}}
{{Otherpersons|Такасі}}
{{Футболіст
| ім'я = Такасі Усамі
| зображення = Takashi-Usami-2016-07.jpg
| підпис =
| повне-ім'я =
| місце-народження = [[Наґаока-кьо]]
| країна-народження = [[Японія]]
| дата-народження = 6.5.1992
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 178 см
| вага = 69 кг
| поточний-клуб  =  {{Прапорець|GER}} [[Фортуна (Дюссельдорф)|«Фортуна»]]
| позиція = [[Нападник (футбол)|нападник]]
| номер  =
| юнацькі-роки = 2005—2008
| юнацькі-клуби ={{Прапорець|JPN}} «[[Гамба Осака]]»
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2009–2017 | {{Прапорець|JPN}} | «[[Гамба Осака]]» | 138 |64}}
{{Футболіст рядок 1|2011–2012 |{{оренда}} {{Прапорець|GER}} | [[Баварія (футбольний клуб)|«Баварія»]] | 3 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2011–2012 |{{оренда}} {{фарм-клуб}} {{Прапорець|GER}} | [[Баварія (футбольний клуб)|«Баварія ІІ»]] | 18 |6}}
{{Футболіст рядок 1|2012–2013 |{{оренда}} {{Прапорець|GER}} | «[[Гоффенгайм 1899]]» | 20 |2}}
{{Футболіст рядок 0|2016– | {{Прапорець|GER}} | [[Аугсбург (футбольний клуб)|«Аугсбург»]] | 11 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2017– |{{оренда}}  {{Прапорець|GER}} | [[Фортуна (Дюссельдорф)|«Фортуна»]] | 28 |8}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2007 | {{Прапорець|JPN}} | [[Юнацька збірна Японії з футболу|Японія U-15]] | 4 |2}}
{{Футболіст рядок 1|2007–2008 | {{Прапорець|JPN}} | [[Юнацька збірна Японії з футболу|Японія U-16]] | 7 |5}}
{{Футболіст рядок 0|2009 | {{Прапорець|JPN}} | [[Юнацька збірна Японії з футболу|Японія U-17]] | 5 |3}}
{{Футболіст рядок 1|2010 | {{Прапорець|JPN}} | [[Юнацька збірна Японії з футболу|Японія U-19]] | 13 |5}}
{{Футболіст рядок 0|2011–2012 | {{Прапорець|JPN}} | [[Молодіжна збірна Японії з футболу|Японія U-23]] | 12 |2}}
{{Футболіст рядок 1|2015– | {{Прапорець|JPN}} | [[збірна Японії з футболу|Японія]] | 22 |3}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 30 травня 2018
| збірна-поновлення = 30 травня 2018
}}
'''Такасі Усамі''' ({{lang-ja|Takashi Usami}}, {{н}} [[6 травня]] [[1992]], [[Наґаока-кьо]]) — японський [[футболіст]], [[Нападник (футбол)|нападник]] клубу [[Аугсбург (футбольний клуб)|«Аугсбург»]] та [[збірна Японії з футболу|національної збірної Японії]]. На правах оренди виступає за [[Фортуна (Дюссельдорф)|«Фортуну»]].

== Клубна кар'єра ==
Народився [[6 травня]] [[1992]] року в місті [[Наґаока-кьо]]. Вихованець футбольної школи клубу «[[Гамба Осака]]».

Дебютував у професійному футболі [[20 травня]] [[2009]] року в матчі [[Ліга чемпіонів АФК 2009|Ліги чемпіонів]] проти «[[Сеул (футбольний клуб)|Сеула]]»<ref>{{cite news|url=http://www.soccerway.com/matches/2009/05/20/asia/afc-champions-league/gamba-osaka/fc-seoul/735975/|title=Gamba Osaka vs. Seoul  1 - 2|date=20 травня 2009|accessdate=6 червня 2011|work=Soccerway}}</ref>. Перебуваючи на той момент у віці 17 років та 14 днів, і забивши гол, Такасі побив відразу два рекорди клубу, що раніше належали [[Інамото Дзюніті|Дзюніті Інамото]]. В 2010 році поступово завоював місце в стартовому складі і за підсумками сезону був визнаний кращим новачком [[Чемпіонат Японії з футболу|Джей-ліги]]<ref>{{cite news|url=http://www.j-league.or.jp/awards/index.html|title=２０１０Ｊリーグアウォーズ|date=6 грудня 2010|accessdate=22 квітня 2011|work=[[J. League]]|language=Japanese|archiveurl=https://web.archive.org/web/20110315012826/http://www.j-league.or.jp/awards/index.html|archivedate=15 березня 2011|deadurl=yes}}</ref>.
[[Файл:Takashi Usami - 2011 - 4.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Такасі Усамі під час виступів за «[[Гамба Осака|Гамбу Осаку]]». [[10 липня]] [[2011]] року.]]
Хороша гра Усамі привернула до нього інтерес з боку [[мюнхен]]ської «[[Баварія (футбольний клуб)|Баварії]]» в січні [[2011]] року. Тренер «Баварії» [[Луї ван Гал]] заявив, що клуб уважно стежить за виступами юного футболіста і зацікавлений у його підписанні<ref>[http://www.goal.com/en-us/news/87/germany/2011/01/12/2301790/bayern-munich-coach-louis-van-gaal-confirms-interest-in Bayern Munich Coach Louis Van Gaal Confirms Interest In Japan Wonderkid Takashi Usami] goal.com, 12 січня 2011</ref>. У середині липня [[2011]] року «Баварія», коли головним тренером мюнхенців вже був [[Юпп Гайнкес]], взяла Усамі в оренду на 1 сезон з правом подальшого викупу<ref>[http://www.goal.com/en/news/14/asia/2011/06/02/2514055/japans-takashi-usami-to-bayern-munich-a-done-deal-japanese Japans Takashi Usami to Bayern Munich a done deal] Goal.com 2 червня 2011</ref>. Всього за сезон він зіграв за першу команду лише 5 матчів в усіх турнірах і забив один гол у матчі Кубка Німеччини проти клубу «[[Інгольштадт 04]]» (6:0)<ref>{{cite news|url=http://www.fcbayern.telekom.de/de/aktuell/news/2011/29925.php|title=FCB leiht Japaner Usami aus|date=27 червня 2011|accessdate=27 червня 2011|work=[[Баварія (Мюнхен)|Bayern Munich]]|language=German}}</ref>. Натомість більшість часу японець виступав у Регіоналлізі, забивши там 6 голів у 18 матчах.

По завершенні сезону мюнхенці не стали викупати трансфер гравця і [[17 травня]] [[2012]] року Усамі на правах оренди приєднався до «[[Гоффенгайм 1899|Гоффенхайму]]»<ref>[http://www.achtzehn99.de/takashi-usami-verstaerkt-die-tsg-1899-hoffenheim/ Takashi Usami verstärkt die TSG 1899 Hoffenheim]</ref>. За сезон Усамі зіграв у 20 матчах Бундесліги і забив два голи, проте по завершенні оренди «синьо-білі» також не стали викупати трансфер японця<ref>[http://www.achtzehn99.de/chris-und-usami-verlassen-die-tsg/ Pressemitteilung] auf der Homepage der TSG 1899 Hoffenheim</ref><ref>[http://www.kicker.de/news/fussball/bundesliga/startseite/587121/artikel_usami-kehrt-zu-gamba-osaka-zurueck.html Pressemitteilung] auf kicker.de</ref>.

В підсумку влітку 2013 року Такасі повернувся до «[[Гамба Осака|Гамби Осаки]]» і в тому ж сезоні забив 19 голів у 18 матчах чемпіонату і допоміг команді виграти другий дивізіон Джей-ліги та повернутись в еліту. А наступному сезоні Усамі з клубом виграв «золотий требл» — чемпіонат, кубок і кубок ліги, а у сезоні 2015 — [[Кубок Імператора]] і [[Суперкубок Японії з футболу|Суперкубок Японії]]. При цьому в обох цих сезонах Такасі був включений до символічної збірної Джей-ліги. Загалом Усамі відіграв за команду з [[Осака (місто)|Осаки]] шість сезонів своєї ігрової кар'єри, взявши участь у 138 матчах чемпіонату (43 матчі і 11 голів до оренд у Німеччині та 95 матчів і 53 голи — після).

Влітку 2016 року Усамі повернувся до Німеччини, підписавши чотирирічний контракт з [[Аугсбург (футбольний клуб)|«Аугсбургом»]]<ref>[http://www.fcaugsburg.de/cms/website.php?sid=3c9e60e516c1b69d36789a2c4373538e&id=/index/news/allenews/data14070.htm Pressemitteilung] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170630173012/http://www.fcaugsburg.de/cms/website.php?sid=3c9e60e516c1b69d36789a2c4373538e&id=%2Findex%2Fnews%2Fallenews%2Fdata14070.htm |date=2017-06-30 }} auf fcaugsburg.de</ref>. Не закріпившись у складі клубу, влітку 2017 року був відданий в оренду в [[Фортуна (Дюссельдорф)|«Фортуну» (Дюссельдорф)]]<ref>[http://www.f95.de/aktuell/news/profis/detail/21199-fortuna-verpflichtet-takashi-usami/b09f22c2f8ffe08827eda29a08ac0839/ Fortuna verpflichtet Takashi Usami]</ref>, якій допоміг зайняти 1 місце у Другій Бундеслізі та вийти у елітний німецький дивізіон<ref>https://www.bundesliga.com/en/news/Bundesliga/fortuna-dusseldorf-promoted-takashi-usami-neuhaus-haraguchi-479820.jsp {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180501161131/https://www.bundesliga.com/en/news/Bundesliga/fortuna-dusseldorf-promoted-takashi-usami-neuhaus-haraguchi-479820.jsp |date=2018-05-01 }}</ref>.

== Виступи за збірні ==
2007 року дебютував у складі [[Юнацька збірна Японії з футболу|юнацької збірної Японії]], разом з якою був учасником [[Чемпіонат світу з футболу серед юнацьких команд 2009|юнацького чемпіонату світу 2009 року]] та [[Юнацький (U-19) кубок Азії з футболу|Юнацького (U-19) кубка Азії]] 2010 року.

З [[2011]] року залучався до складу [[Олімпійська збірна Японії з футболу|олімпійської збірної Японії]], у складі якої [[2012]] року був учасником [[Турнір у Тулоні|Турніру в Тулоні]] та [[Літні Олімпійські ігри 2012|Олімпійських ігор]] у [[Лондон]]і.

[[31 березня]] [[2015]] року дебютував в офіційних матчах у складі [[Збірна Японії з футболу|національної збірної Японії]] у товариському матчі зі [[Збірна Узбекистану з футболу|збірною Узбекистану]], в якому відразу відзначився забитим голом. У складі якої був учасником [[Чемпіонат світу з футболу 2018|чемпіонату світу 2018 року]] у [[Росія|Росії]]<ref>{{cite web|title= World Cup 2018: All the confirmed squads for this summer's finals in Russia|url= https://www.bbc.co.uk/sport/football/440833652018}}{{Недоступне посилання|date=травень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>.

Наразі провів у формі головної команди країни 21 матч, забивши 3 голи.

== Досягнення ==
=== Командні ===
'''Гамба Осака'''
* {{Прапорець|JPN}} '''[[Джей-ліга 1|Джей-ліга]]'''
** [[Файл:Gold medal icon.svg|15px]] Чемпіон (1): [[Джей-ліга 2014|2014]]
** [[Файл:Silver medal icon.svg|15px]] Срібний призер (2): [[Джей-ліга 2010|2010]], [[Джей-ліга 2015|2015]]

* {{Прапорець|JPN}} '''[[Кубок Джей-ліги]]'''
** [[Файл:Gold medal icon.svg|15px]] Володар (1): [[Кубок Джей-ліги 2014|2014]]
** [[Файл:Silver medal icon.svg|15px]] Фіналіст (1): [[Кубок Джей-ліги 2015|2015]]

* {{Прапорець|JPN}} '''[[Кубок Імператора Японії з футболу|Кубок Імператора]]'''
** [[Файл:Gold medal icon.svg|15px]] Володар (3): [[Кубок Імператора Японії з футболу 2009|2009]], [[Кубок Імператора Японії з футболу 2014|2014]], [[Кубок Імператора Японії з футболу 2015|2015]]

* {{Прапорець|JPN}} '''[[Суперкубок Японії з футболу|Суперкубок Японії]]'''
** [[Файл:Gold medal icon.svg|15px]] Володар (2): [[Суперкубок Японії з футболу 2007|2007]], [[Суперкубок Японії з футболу 2015|2015]]
** [[Файл:Silver medal icon.svg|15px]] Фіналіст (3): [[Суперкубок Японії з футболу 2009|2009]], [[Суперкубок Японії з футболу 2010|2010]], [[Суперкубок Японії з футболу 2016|2016]]

* {{Прапорець|JPN}} '''[[Джей-ліга 2]]'''
** [[Файл:Gold medal icon.svg|15px]] Чемпіон (1): 2013

'''Баварія'''
* {{Прапорець|GER}} '''[[Чемпіонат Німеччини з футболу|Чемпіонат Німеччини]]'''
** [[Файл:Silver medal icon.svg|15px]] Срібний призер (2): [[Чемпіонат Німеччини з футболу 2011—2012: Бундесліга|2011/12]]

* '''[[Ліга чемпіонів УЄФА]]'''
** [[Файл:Silver medal icon.svg|15px]] Фіналіст (1): [[Ліга чемпіонів УЄФА 2011—2012|2011/12]]

=== Індивідуальні ===
* Новачок року [[Джей-ліга|Джей-ліги]]: 2010
* У символічній збірній [[Джей-ліга|Джей-ліги]]: 2014, 2015
* J. League Cup New Hero Award: 2014
* Найкращий бомбардир Кубка Імператора: 2014 (6 голів)

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
*{{FIFA player}}
*{{Soccerway}}
*{{Transfermarkt}}
*{{Wfb}}
*{{Fussballdaten}}
*{{NFT player}}
{{Склад футбольної збірної Японії на Олімпійських іграх 2012}}
{{Склад збірної Японії на чемпіонаті світу 2018}}
{{footballer-stub}}

[[Категорія:Японські футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Японії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Гамби» (Осака)]]
[[Категорія:Футболісти «Баварії» (Мюнхен)]]
[[Категорія:Футболісти «Гоффенгайма»]]
[[Категорія:Футболісти «Аугсбурга»]]
[[Категорія:Футболісти «Фортуни» (Дюссельдорф)]]
[[Категорія:Японські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Німеччині]]
[[Категорія:Уродженці Наґаока-кьо]]

title: Особисті дані

Народження: 6 травня 1992 (32 роки)

Вага: 69 кг

Громадянство: Японія

Позиція: нападник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Фортуна»

title: Юнацькі клуби

«Гамба Осака»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Гамба Осака» · 138 · (64)

→ «Баварія» · 3 · (0)
→ «Баварія ІІ» · 18 · (6)

→ «Гоффенгайм 1899» · 20 · (2)

«Аугсбург» · 11 · (0)

→ «Фортуна» · 28 · (8)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Японія U-15 · 4 · (2)

Японія U-16 · 7 · (5)

Японія U-17 · 5 · (3)

Японія U-19 · 13 · (5)

Японія U-23 · 12 · (2)

Японія · 22 · (3)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 30 травня 2018.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 30 травня 2018.


text:
# Гао Сінцзянь
Гао Сінцзянь  (кит. 高行健, піньїнь: Gāo Xíngjiàn) (нар. 4 січня 1940, Ганьчжоу) — китайський і французький прозаїк, романіст, драматург та критик. Лауреат Нобелівської премії з літератури 2000 року за «Твори всесвітнього значення, відмічені гіркотою за стан людини в сучасному світі».

## Біографія
Гао Сінцзянь народився в Ганьчжоу, Цзянсі, Китай. Гао став громадянином Франції у 1997 року. Проживає в Парижі. У 1992 році він був нагороджений орденом мистецтв і літератури від французького уряду.

### Ранні роки в провінціях Цзянсі і Цзянсу
Батько Гао був клерком в банку «Bank of China», а його мати була членом YMCA. Його мати була актрисою у анти-японському театрі під час Другої японо-китайської війни. Під впливом своєї матері, Гао полюбив малювання, писання та театр з малолітства. Під час навчання у середній школі Гао читав багато західної літератури в перекладі, і вивчав малювання ескізів, малювання тушшю, живопис маслом та глиняну скульптуру під керівництвом художника Юня Цзунїна (кит. трад. 鄆宗嬴, спр. 郓宗嬴, піньїнь: Yun Zōngyíng).
У 1950 році його сім'я переїхала в Нанкін, столицю провінції Цзянсу. У 1952 році Гао пішов до середньої школи № 10 у Нанкіні, яка була середньою школою при Нанкінському університеті.

### Роки в Пекіні та провінції Аньхой
У 1957 році Гао закінчив школу, і за порадою своєї матері, вибрав Пекінський університет іноземних мов (BFSU, 北京外国语大学) замість Центральної академії мистецтв (中央美术学院), хоча він вважався талановитим у мистецтві.
У 1962 році Гао закінчив факультет французької мови, BFSU, та став працювати перекладачем у Китайському міжнародному книжковому магазині (中国国际书店). У 1970-х, через офіційну політику «вниз до села», він пішов і залишився в селі і працював на фермах у провінції Аньхой. Короткий час він працював вчителем китайської мови у середній школі у провінції Аньхой. У 1975 році йому було дозволено повернутися в Пекін і стати керівником групи французького перекладу для журналу «Будівництво в Китаї» ("中国建设").
У 1977 році Гао працював у Комітеті зі зовнішніх відносин Китайської асоціації письменників (中国作家协会对外联络委员会). У травні 1979 року він відвідав Париж, разом з іншими китайськими письменниками, у тому числі з Ба Цзінь, і був франко-китайським перекладачем в групі. У 1980 році Гао став сценаристом і драматургом Пекінського народного художнього театру (北京人民艺术剧院).
Гао відомий як піонер абсурдистської драми в Китаї, де п'єси «Сигнал тривоги» ("绝对信号", 1982) та «Автобусна зупинка» ("车站", 1983) були поставлені в період його роботи драматургом в Пекінському народному художньому театру з 1981 по 1987. Бувши під впливом європейської театральної моделі, Гао заробив репутацію авангардистського письменника. Інші його п'єси, «Дика людина» (1985) та «Протилежний беріг» ("彼岸", 1986), відкрито критикували державне правління.
У 1986 році Гао було помилково діагностовано на рак легенів, і він почав 10-місячний похід уздовж Янцзи, результатом якого став роман «Гора духів» («灵山»). Цей твір — частково мемуари, частково роман — був вперше опублікований в Тайвані 1989 року, змішує жанри і розповіді від різних персонажів. Він був наведений шведським Нобелівським комітетом, як «один з цих сингулярних літературних творів, що, здається, неможливо порівняти ні з чим, окрім самих себе». Книга докладно викладає його подорож з провінції Сичуань до узбережжя, і життя серед китайських меншин, таких, як цян, мяо, і ї на околицях цивілізації хань.

### Роки в Європі і в Парижі
У 1987 році Гао переїхав у Баньоле під Парижем. Політичний твір «Втікачі» (1989), який посилається на протести на площі Тяньаньмень у 1989 році, привів до заборони всіх його творів у Китаї.

title: Гао Сінцзянь

wikitext:
{{Othernames|Гао}}
{{Письменник
|Ім'я = Гао Сінцзянь
|Оригінал імені = {{lang|zh|高行健}}
|Фото = Gao Xingjian.jpg
|Ширина = 200px
|Підпис = Гао Сінцзянь, 2008
|Ім'я при народженні =
|Псевдоніми =
|Дата народження = 4.1.1940
|Місце народження = {{Прапорець|CHN}} [[Ганьчжоу]], [[Цзянсі]], [[Республіка Китай]]
|Національність =
|Громадянство = {{CHN}} → {{FRA}} (з [[1997]])
|Мова творів = [[китайська мова|китайська]]
|Рід діяльності = письменник, драматург, художник
|Роки активності =
|Напрямок =
|Жанр = проза, драма
|Magnum opus = «Гора духів»
|Премії = {{НобелівськаПремія|з літератури|2000}}
|Signature =
|Lib =
|Сайт =
|ім'я = Гао Сінцзянь
}}
'''Гао Сінцзянь''' <ref>{{Cite web |url=http://vue.gov.ua/%D0%93%D0%B0%D0%BE_%D0%A1%D1%96%D0%BD%D1%86%D0%B7%D1%8F%D0%BD%D1%8C |title=Гао Сінцзянь |website=ВУЕ |language=uk |access-date=2025-08-20}}</ref><ref>[https://sinologist.com.ua/wp-content/uploads/2016/02/%D0%A1%D0%B5%D0%BC%D0%B5%D0%BD%D1%8E%D0%BA.pdf КИТАЙСЬКА ЛІТЕРАТУРА ХХ СТОЛІТТЯ І ТВОРЧІСТЬ ГАО СІНЦЗЯНЯ]</ref><ref>{{Cite web |url=https://starylev.com.ua/blogs/fakty-z-zhyttya-nobelivskyh-laureativ?srsltid=AfmBOoqxcmKSaYoso2oQM3iwfUcSPGRhDJ8nLMrW_jf_10isOuo9fVGg |title=Факти з життя Нобелівських лауреатів. Гао Сінцзянь. Видавництво Старого Лева |website=Видавництво Старого Лева |language=uk |access-date=2025-08-20}}</ref> ({{китайська|高行健|高行健|піньїнь=Gāo Xíngjiàn}}) ({{нар}} [[4 січня]] [[1940]], [[Ганьчжоу]]) — [[Китай|китайський]] і [[Франція|французький]]<ref>Французький письменник не лише за місцем проживання, але й за мовою деяких драматичних творів</ref> [[прозаїк]], [[романіст]], [[драматург]] та [[критик]]. Лауреат [[Нобелівська премія з літератури|Нобелівської премії з літератури]] [[2000]] року за «Твори всесвітнього значення, відмічені гіркотою за стан людини в сучасному світі».

== Біографія ==
Гао Сінцзянь народився в Ганьчжоу, Цзянсі, Китай. Гао став громадянином Франції у 1997 року. Проживає в Парижі. У [[1992]] році він був нагороджений орденом мистецтв і літератури від французького уряду.

=== Ранні роки в провінціях Цзянсі і Цзянсу ===

Батько Гао був клерком в банку «Bank of China», а його мати була членом [[YMCA]]. Його мати була актрисою у анти-японському театрі під час [[Японсько-китайська війна 1937—1945|Другої японо-китайської війни]].<ref name="BioAS">[http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/literature/laureates/2000/bio-bibl-f.html Biographie de Gao Xingjian] sur le site des prix Nobel.</ref> Під впливом своєї матері, Гао полюбив малювання, писання та театр з малолітства.<ref name="BioAS2">[http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/literature/laureates/2000/bio-bibl-f.html Biographie de Gao Xingjian] sur le site des prix Nobel.</ref> Під час навчання у середній школі Гао читав багато західної літератури в перекладі, і вивчав малювання ескізів, [[Тушеві картини|малювання тушшю]], живопис маслом та глиняну скульптуру під керівництвом художника Юня Цзунїна ({{китайська|трад=鄆宗嬴|спр=郓宗嬴|піньїнь=Yun Zōngyíng}}).

У 1950 році його сім'я переїхала в [[Нанкін]], столицю провінції [[Цзянсу]]. У 1952 році Гао пішов до середньої школи № 10 у Нанкіні, яка була середньою школою при [[Нанкінський університет|Нанкінському університеті]].

=== Роки в Пекіні та провінції Аньхой ===

У 1957 році Гао закінчив школу, і за порадою своєї матері, вибрав Пекінський університет іноземних мов (BFSU, {{lang|zh-CN|北京外国语大学}}) замість Центральної академії мистецтв ({{lang|zh-CN|中央美术学院}}), хоча він вважався талановитим у мистецтві.

У 1962 році Гао закінчив факультет французької мови, BFSU, та став працювати перекладачем у Китайському міжнародному книжковому магазині ({{lang|zh-CN|中国国际书店}}). У 1970-х, через офіційну політику «вниз до села», він пішов і залишився в селі і працював на фермах у [[Провінція Аньхой|провінції Аньхой]]. Короткий час він працював вчителем китайської мови у середній школі у провінції Аньхой. У 1975 році йому було дозволено повернутися в Пекін і стати керівником групи французького перекладу для журналу «Будівництво в Китаї» ("{{lang|zh-CN|中国建设}}").

У 1977 році Гао працював у Комітеті зі зовнішніх відносин Китайської асоціації письменників ({{lang|zh-CN|中国作家协会对外联络委员会}}). У травні 1979 року він відвідав [[Париж]], разом з іншими китайськими письменниками, у тому числі з [[Ба Цзінь]], і був франко-китайським перекладачем в групі. У [[1980]] році Гао став сценаристом і драматургом Пекінського народного художнього театру ({{lang|zh-CN|北京人民艺术剧院}}).

Гао відомий як піонер абсурдистської драми в Китаї, де п'єси «Сигнал тривоги» ("{{lang|zh-CN|绝对信号}}", 1982) та «Автобусна зупинка» ("{{lang|zh-CN|车站}}", 1983)<ref>[http://www.universalis.fr/encyclopedie/T010150/GAO_XINGJIAN.htm Article ''Universalis''] sur Gao Xingjian.</ref> були поставлені в період його роботи драматургом в Пекінському народному художньому театру з 1981 по 1987. Бувши під впливом європейської театральної моделі, Гао заробив репутацію авангардистського письменника. Інші його п'єси, «Дика людина» (1985) та «Протилежний беріг» ("{{lang|zh-CN|彼岸}}", 1986), відкрито критикували державне правління.

У 1986 році Гао було помилково діагностовано на рак легенів, і він почав 10-місячний похід уздовж [[Янцзи]], результатом якого став роман «Гора духів» («{{lang|zh-CN|灵山}}»). Цей твір — частково мемуари, частково роман — був вперше опублікований в [[Тайвань|Тайвані]] 1989 року, змішує жанри і розповіді від різних персонажів. Він був наведений шведським [[Нобелівський комітет|Нобелівським комітетом]], як «один з цих сингулярних літературних творів, що, здається, неможливо порівняти ні з чим, окрім самих себе». Книга докладно викладає його подорож з провінції [[Сичуань]] до узбережжя, і життя серед китайських меншин, таких, як цян, мяо, і ї на околицях цивілізації [[Китайці|хань]].

=== Роки в Європі і в Парижі ===

У 1987 році Гао переїхав у [[Баньоле]] під [[Париж]]ем. Політичний твір «Втікачі» (1989), який посилається на [[Події на площі Тяньаньмень (1989)|протести на площі Тяньаньмень у 1989 році]], привів до заборони всіх його творів у Китаї.

== Бібліографія ==
* {{lang|zh-CN|寒夜的星辰}} («“Зимові зорі», 1979)
* {{lang|zh-CN|现代小说技巧初探}} («Перші розвідки в мистецтво сучасної художньої літератури», 1981)
* {{lang|zh-CN|绝对信号}} («Сигнал тривоги», 1982)
* {{lang|zh-CN|车站}} («Автобусна зупинка», 1983)
* {{lang|zh-CN|野人}} («Дика людина», 1985)
* {{lang|zh-CN|有只鸽子叫红唇儿}} («“Голуб, якого називають червоногубий», 1984) — збірка повістей
* {{lang|zh-CN|彼岸}} («Протилежний беріг», 1986)
* {{lang|zh-CN|给我老爷买鱼竿}} («Вудка для мого дідуся», 1986) — збірка розповідей
* {{lang|zh-CN|灵山}} («Гора духів», або [[Дивотворні гори]], 1990)
* {{lang|zh-CN|没有主义}} (''Without -isms'', «No Ideology», 1995)
* {{lang|zh-CN|一个人的圣经}} (''One Man’s Bible'', 1998)

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Вікіцитати}}
{{Commonscat}}
* [http://nobelprize.org/nobel_prizes/literature/laureates/2000/gao-bio.html Нобелівська біографія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100917064839/http://nobelprize.org/nobel_prizes/literature/laureates/2000/gao-bio.html |date=17 вересня 2010 }} {{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20160310021842/http://kegi.com.ua/cina/Gao%20Xingjian.pdf Станіслава Семенюк, Володимир Урусов. Подорож Гао Сінцзяня. Уривки творів]
* [http://maysterni.com/publication.php?id=141771 Гао Сіндзянь. Право літератури на існування – Нобелівська лекція. Перекл. Василь Білоцерківський]{{ref-uk}}
* [http://maysterni.com/publication.php?id=143938 Гао Сіндзянь. Осінні квіти] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200131061238/http://maysterni.com/publication.php?id=143938 |date=31 січня 2020 }}{{ref-uk}}

{{бібліоінформація}}
{{Нобелівська премія з літератури}}
{{ВП-портали|Біографії|Література||Фантастика|Фентезі|Китай|Франція}}

[[Категорія:Китайськомовні письменники]]
[[Категорія:Китайські прозаїки]]
[[Категорія:Китайські письменники-романісти]]
[[Категорія:Китайські драматурги]]
[[Категорія:Автори фентезі Китаю]]
[[Категорія:Французькі письменники-романісти]]
[[Категорія:Французькі прозаїки]]
[[Категорія:Французькі драматурги]]
[[Категорія:Французькі Нобелівські лауреати]]
[[Категорія:Літературні критики]]
[[Категорія:Натуралізовані громадяни Франції]]
[[Категорія:Китайські емігранти до Франції]]

title: 高行健

高行健:
Гао Сінцзянь, 2008
Гао Сінцзянь у Вікісховищі
Висловлювання у Вікіцитатах

Народився: 4 січня 1940 (85 років) · Ганьчжоу, Цзянсі, Республіка Китай

Громадянство: КНР → Франція (з 1997)

Діяльність: письменник, драматург, художник

Alma mater: Пекінський університет іноземних мовd і Nanjing Jinling High Schoold

Знання мов: французька і китайська

Мова творів: китайська

Жанр: проза, драма

Magnum opus: «Гора духів»

Премії: Нобелівська премія з літератури (2000)


text:
# Шилпа Шетті
Шилпа Шетті (англ. Shilpa Shetty, гінді शिल्पा शेट्टी) — індійська кіноакторка, що знімалася переважно у фільмах мовою гінді. Дебютувала у фільмі 1993 року «Гра зі смертю». Переможниця п'ятого сезону британського телешоу Celebrity Big Brother. Співвласниця крикетної команди Rajasthan Royals.

## Біографія
Шилпа Шетті народилася 8 червня 1975  року в родині колишніх моделей Сурендра і Сунанди Шетті. Її мати була моделлю для Forhans, Bournvita, а її батько брав участь в рекламі окулярів Yera, її молодша сестра Шаміт Шетті є акторкою.
У Мумбаї вона вчилася у Вищій школі в Chembur, а пізніше брала участь Podar коледжу в Matunga. Шилпа також була капітаном команди з волейболу в школі і отримала чорний пояс з карате. У 15 років Шилпа захотіла стати моделлю, але її зріст і вага не відповідали параметрам моделі і на кастингу їй відмовили.
У віці 17 років їй запропонували головну роль у фільмі «Mera Dil» з Рахулом Роєм. Але фільм до кінця не був відзнятий. Далі Шилпа Шетті запропонували роль в «Гра зі смертю» c Шахруха Ханом і Каджол, який згодом став хітом, і за який Шилпа була номінована на Filmfare Awards.
В даний час Шилпа бере активну участь в кампанії проти СНІДу і бореться проти жорстокого поводження з тваринами.
Вона знялася майже у 50 фільмах мовами гінді, тамільською, телуґу і каннада, свою першу провідну роль зіграла в 1994 році — AAG.

title: Шилпа Шетті

wikitext:
{{ІП|Шетті}}
{{Актор}}
'''Шилпа Шетті''' ({{lang-en|Shilpa Shetty}}, {{lang-hi|शिल्पा शेट्टी}}) — [[Індія|індійська]] [[кіноакторка]], що знімалася переважно у фільмах мовою гінді. Дебютувала у фільмі 1993 року «Гра зі смертю». Переможниця п'ятого сезону британського телешоу Celebrity Big Brother. Співвласниця крикетної команди Rajasthan Royals.

== Біографія ==
Шилпа Шетті народилася 8 червня 1975 <ref>{{Cite web|title=Shilpa Shetty Age, Height, Measurement, Bra Size, Bio, Net Worth|url=https://universalcelebs.com/shilpa-shetty-age-height-bra-size/|website=universalcelebs.com|accessdate=2020-02-22|language=en|first=Jannat|last=Khan}}</ref> року в родині колишніх моделей Сурендра і Сунанди Шетті. Її мати була моделлю для Forhans, Bournvita, а її батько брав участь в рекламі окулярів Yera, її молодша сестра Шаміт Шетті є акторкою.

У [[Мумбаї]] вона вчилася у Вищій школі в Chembur, а пізніше брала участь Podar коледжу в Matunga. Шилпа також була капітаном команди з волейболу в школі і отримала чорний пояс з карате. У 15 років Шилпа захотіла стати моделлю, але її зріст і вага не відповідали параметрам моделі і на кастингу їй відмовили.

У віці 17 років їй запропонували головну роль у фільмі «Mera Dil» з Рахулом Роєм. Але фільм до кінця не був відзнятий. Далі Шилпа Шетті запропонували роль в «Гра зі смертю» c Шахруха Ханом і Каджол, який згодом став хітом, і за який Шилпа була номінована на Filmfare Awards.

В даний час Шилпа бере активну участь в кампанії проти [[СНІД]]у і бореться проти жорстокого поводження з тваринами.

Вона знялася майже у 50 фільмах мовами [[гінді]], [[Тамільська мова|тамільською]], [[телуґу]] і [[каннада]], свою першу провідну роль зіграла в 1994 році — AAG.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Шетті Шилпа}}
[[Категорія:Кіноакторки мовою телуґу]]
[[Категорія:Актори кіно мовою каннада]]
[[Категорія:Кіноакторки мовою гінді]]
[[Категорія:Спортсмени Мангалура]]
[[Категорія:Екоактивістки]]

title: англ. Shilpa Shetty

Народилася: 8 червня 1975 (49 років) · Мангалур, Mysuru divisiond, Карнатака, Індія

Громадянство: Індія

Релігія: індуїзм

Діяльність: акторка, модель, каратистка, кіноакторка

Роки діяльності: 1993 — тепер. час

У шлюбі з: Raj Kundrad

Діти: Viaan Raj Kundrad

Брати / сестри: Shamita Shettyd

англ. Shilpa Shetty: Шилпа Шетті у Вікісховищі


text:
# Обознівська сільська рада (Глобинський район)
Обознівська сільська рада — колишній орган місцевого самоврядування у Глобинському районі Полтавської області з центром у селі Обознівка. Населення станом на 1 січня 2011 року становить 905 осіб.
Сільській раді підпорядковані 5 населених пунктів:
- с. Обознівка
- с. Багни
- с. Гуляйполе
- с. Зарічне
- с. Новий Виселок

## Географія
Сільська рада межує з Пустовійтівською, Пузиківською, Погребівською, Троїцькою сільськими радами Глобинського району, Кременчуцьким районом Полтавської області.
По території сільської ради протікає річка Сухий Омельник, яка в багатьох місцях перетворилася на болота. В межах с. Обознівка по руслу річки утворена водойма площею водного дзеркала 32,2 га, рівень води в якій регулюється гідротехнічною спорудою.
Обознівська сільська рада розташована в лісостеповій зоні. Ґрунти переважно чорноземні. Площа сільської ради становить 4433,3 га, з яких 90 % — сільськогосподарські угіддя, 2 % — лісовкриті площі, 8 % — інші землі.
Територію сільської ради перетинають автотраса районного значення Глобине-Кременчук протяжністю дорожного полотна 6,1 км.

## Історія
Утворено сільську раду 1928 року.
У Національній книзі пам'яті жертв Голодомору 1932–1933 років в Україні вказано, що 94 жителі бознівської сільської ради та 105 жителів Обознівки загинули від голоду.

## Населення
На території Манжеліївської сільської ради розташовано 5 населених пунктів з населенням на 2011 рік 1416 осіб:
| № | Назва села       | 2001 чол. | 2011 чол. |
| - | ---------------- | --------- | --------- |
| 1 | с. Обознівка     | 382       | 418       |
| 2 | с. Багни         | 26        | 16        |
| 3 | с. Гуляйполе     | 19        | 16        |
| 4 | с. Зарічне       | 457       | 425       |
| 5 | с. Новий Виселок | 36        | 30        |
|   | всього           | 920       | 905       |

## Влада
- Сільські голови[1]:
Шевченко Станіслав Вячеславович
- Секретар[1]
Ісаєва Алла Василівна
- 16 депутатів сільської ради[1]:
  1. Квашка Валентина Миколаївна
  2. Чуб Наталія Андріївна
  3. Ісаєва Алла Василівна
  4. Кіпря Лідія Григорівна
  5. Мирошниченко Андрій Миколайович
  6. Шевченко Леся Іванівна
  7. Палієвець Олексій Борисович
  8. Федорець Ганна Миколаївна
  9. Кущ Микола Мусійович
  10. Наймановський Микола Болеславович
  11. Четверова Катерина Данилівна
  12. Гуменюк Юрій Миколайович
  13. Петрик Ірина Вікторівна
  14. Плахотя Станіслав Миколайович
  15. Красій Костянтин Миколайович
  16. Горбачов Віктор Гнатович

## Економіка
На території сільської ради зареєстровані і працюють 16 суб'єктів господарської діяльності, переважно сільськогосподарського спрямування.
| Фермерські господарства: - СФГ «Нива» - СФГ «Діброва» - СФГ «Зелений гай» - СФГ «Вільне» - СФГ «Слюта» - СФГ «Мироненко» - СФГ «Усенко» - СФГ «Династія-Агро» | Приватні підприємства: - ПП Демченко О. М. - ПП Демченко В. В. - ПП Палієвець О. Б. - ПП Лавренко І. О. - ПП Чапа А. П. - ПП Іляшенко О. П. - ПП Дукарт О. О. - ПП Омельяненко В. Д. |

Завершується будівництво свинарника-репродуктора на 5000 голів свиноматок поблизу с. Жовтневе.

## Освіта
Діють:
- загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів у с. Жовтневе
- дошкільний навчальний заклад у с. Жовтневе

## Медицина
У с. Жовтневе працює фельдшерсько-акушерський пункт.

## Культура
Серед закладів культури діють:
- сільський будинок культури у с. Жовтневе
- бібліотека у с. Жовтневе

## Інфраструктура
В с. Обознівка працює відділення зв'язку та філія Ощадного банку України. Всі населені пункти газифіковані. Централізоване водопостачання в с. Обознівка, с. Жовтневе, с. Новий Виселок. Асфальтом покрито під'їздні дороги та 85 % вулиць.

## Архітектурні, історичні та археологічні пам'ятки
На території сільської ради знаходяться 4 пам'ятки археології, що включають 4 кургани.
В с. Обознівка розміщена діюча Богоявленська церква 1901 року побудови. Встановлені пам'ятники загиблим воїнам Радянської армії і воїнам-односельцям та пам'ятник Невідомому солдату, пам'ятний знак Жертвам голодомору.

## Особистості
- Бакка Микола Терентійович — доктор технічних наук, професор, академік Академії будівництва України, член-кореспондент Академії гірничих наук України[1]

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Обознівська сільська рада
   | будівля             =
   | зображення_розмір   =
   | зображення_підпис   =
   | розташування        =
   | регіон              = [[Полтавська область]]
   | район               = [[Глобинський район]]
   | центр               = село [[Обознівка (Глобинський район)|Обознівка]]
   | кількість членів    = 16
   | код КОАТУУ          =
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=24940 Обознівська сільська рада]
   | площа               = 44,333
   | населення           = 905
   | населені пункти     = село [[Обознівка (Глобинський район)|Обознівка]],
 село [[Багни]],
 село [[Гуляйполе (Глобинський район)|Гуляйполе]],
 село [[Зарічне (Глобинський район)|Зарічне]],
 село [[Новий Виселок (Глобинський район)|Новий Виселок]]
   | поштовий індекс     = 39052
   | телефонний код      = 5365
   | адреса              = 39052, Полтавська обл., Глобинський р-н, с. Обознівка, вул. Перемоги, 23-а
| вебсторінка         = http://oboznivka.rada.org.ua/
}}

{{Otheruses|Обознівська сільська рада}}

'''Обознівська сільська рада''' — колишній орган місцевого самоврядування у [[Глобинський район|Глобинському районі]] [[Полтавська область|Полтавської області]] з центром у селі [[Обознівка (Глобинський район)|Обознівка]]. Населення станом на [[1 січня]] [[2011]] року становить 905 осіб.

Сільській раді підпорядковані 5 населених пунктів<ref name="Об сільрада">[http://globrrada.pl.ua/index.php/oboz/2011-07-15-05-37-34 Обознівська сільська рада] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304230945/http://globrrada.pl.ua/index.php/oboz/2011-07-15-05-37-34 |date=4 березня 2016 }} — офіційний сайт [[Глобинська районна рада|Глобинської районної ради]]</ref>:
* с. [[Обознівка (Глобинський район)|Обознівка]]
* с. [[Багни]]
* с. [[Гуляйполе (Глобинський район)|Гуляйполе]]
* с. [[Зарічне (Глобинський район)|Зарічне]]
* с. [[Новий Виселок (Глобинський район)|Новий Виселок]]

== Географія ==
Сільська рада межує з [[Пустовійтівська сільська рада (Глобинський район)|Пустовійтівською]], [[Пузиківська сільська рада|Пузиківською]], [[Погребівська сільська рада (Глобинський район)|Погребівською]], [[Троїцька сільська рада (Глобинський район)|Троїцькою]] сільськими радами [[Глобинський район|Глобинського району]], [[Кременчуцький район|Кременчуцьким районом]] Полтавської області.<ref name="Об сільрада"/>

По території сільської ради протікає річка [[Сухий Омельник]], яка в багатьох місцях перетворилася на болота. В межах с. Обознівка по руслу річки утворена водойма площею водного дзеркала 32,2 га, рівень води в якій регулюється гідротехнічною спорудою.<ref name="Об сільрада"/>

Обознівська сільська рада розташована в [[лісостеп]]овій зоні. Ґрунти переважно [[чорнозем]]ні. Площа сільської ради становить 4433,3 га, з яких 90 % — сільськогосподарські угіддя, 2 % — лісовкриті площі, 8 % — інші землі.<ref name="Об сільрада"/>

Територію сільської ради перетинають автотраса районного значення [[Глобине]]-[[Кременчук]] протяжністю дорожного полотна 6,1 км.<ref name="Об сільрада"/>

== Історія ==
Утворено сільську раду [[1928]] року<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=24940 Обознівська сільська рада (Полтавська область, Глобинський район)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180728221752/http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=24940 |date=28 липня 2018 }} — Облікова картка Обознівської сільської ради на сайті [[Верховна Рада України|Верховної ради України]]</ref>.

У Національній книзі пам'яті жертв [[Голодомор 1932-1933 років|Голодомору 1932–1933 років]] в Україні вказано, що 94 жителі бознівської сільської ради та 105 жителів [[Обознівка (Глобинський район)|Обознівки]] загинули від голоду.<ref>[[Національна книга пам'яті жертв Голодомору 1932-1933 років в Україні]]. Полтавська область/ Упорядн. О. А. Білоусько, Ю. М. Варченко та ін. — Полтава : Оріяна, 2008. ISBN 978-966-8250-50-7</ref>

== Населення ==
На території Манжеліївської сільської ради розташовано 5 населених пунктів з населенням на [[2011]] рік 1416 осіб<ref name="Об сільрада"/>:
{| class="wikitable sortable"
! № !! Назва села !! [[2001]]
чол. !! [[2011]]
чол.
|-bgcolor=faecc8
|1 || с. [[Обознівка (Глобинський район)|Обознівка]] || 382 || 418
|-
|2 || с. [[Багни]] || 26 || 16
|-
|3 || с. [[Гуляйполе (Глобинський район)|Гуляйполе]] || 19 || 16
|-
|4 || с. [[Зарічне (Глобинський район)|Зарічне]] || 457 || 425
|-
|5 || с. [[Новий Виселок (Глобинський район)|Новий Виселок]] || 36 || 30
|-
| || ''всього'' || 920 || 905
|}

== Влада ==
* ''Сільські голови''<ref name="Об сільрада"/>:
*: Шевченко Станіслав Вячеславович
* ''Секретар''<ref name="Об сільрада"/>
*: Ісаєва Алла Василівна
* 16 депутатів сільської ради<ref name="Об сільрада"/>:
*# Квашка Валентина Миколаївна
*# Чуб Наталія Андріївна
*# Ісаєва Алла Василівна
*# Кіпря Лідія Григорівна
*# Мирошниченко Андрій Миколайович
*# Шевченко Леся Іванівна
*# Палієвець Олексій Борисович
*# Федорець Ганна Миколаївна
*# Кущ Микола Мусійович
*# Наймановський Микола Болеславович
*# Четверова Катерина Данилівна
*# Гуменюк Юрій Миколайович
*# Петрик Ірина Вікторівна
*# Плахотя Станіслав Миколайович
*# Красій Костянтин Миколайович
*# Горбачов Віктор Гнатович

== Економіка ==
На території сільської ради зареєстровані і працюють 16 суб'єктів господарської діяльності, переважно сільськогосподарського спрямування.<ref name="Об сільрада"/>
{|
|
Фермерські господарства:
* СФГ «Нива»
* СФГ «Діброва»
* СФГ «Зелений гай»
* СФГ «Вільне»
* СФГ «Слюта»
* СФГ «Мироненко»
* СФГ «Усенко»
* СФГ «Династія-Агро»
|
Приватні підприємства:
* ПП Демченко О. М.
* ПП Демченко В. В.
* ПП Палієвець О. Б.
* ПП Лавренко І. О.
* ПП Чапа А. П.
* ПП Іляшенко О. П.
* ПП Дукарт О. О.
* ПП Омельяненко В. Д.
|}

Завершується будівництво свинарника-репродуктора на 5000 голів свиноматок поблизу с. Жовтневе.

== Освіта ==
Діють<ref name="Об сільрада"/>:
* загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів у с. Жовтневе
* дошкільний навчальний заклад у с. Жовтневе

== Медицина ==
У с. Жовтневе працює фельдшерсько-акушерський пункт.<ref name="Об сільрада"/>

== Культура ==
Серед закладів культури діють<ref name="Об сільрада"/>:
* сільський будинок культури у с. Жовтневе
* бібліотека у с. Жовтневе

== Інфраструктура ==
В с. Обознівка працює відділення зв'язку та філія Ощадного банку України. Всі населені пункти газифіковані. Централізоване водопостачання в с. Обознівка, с. Жовтневе, с. Новий Виселок. Асфальтом покрито під'їздні дороги та 85 % вулиць.<ref name="Об сільрада"/>

== Архітектурні, історичні та археологічні пам'ятки ==
На території сільської ради знаходяться 4 пам'ятки археології, що включають 4 кургани.<ref name="Об сільрада"/>

В с. Обознівка розміщена діюча Богоявленська церква 1901 року побудови. Встановлені пам'ятники загиблим воїнам Радянської армії і воїнам-односельцям та пам'ятник Невідомому солдату, пам'ятний знак Жертвам [[Голодомор в Україні 1932—1933|голодомору]].<ref name="Об сільрада"/>

== Особистості ==
* [[Бакка Микола Терентійович]] — доктор технічних наук, професор, академік [[Академія будівництва України|Академії будівництва України]], член-кореспондент [[Академія гірничих наук України|Академії гірничих наук України]]<ref name="Об сільрада"/>

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=24940 Обознівська сільська рада на сайті Верховної Ради України] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180728221752/http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=24940 |date=28 липня 2018 }}

{{Адміністративний устрій Глобинського району}}

{{без ілюстрацій}}

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Полтавська область

Район: Глобинський район

Адм. центр: село Обознівка

Облікова картка: Обознівська сільська рада

title: Склад

title: Територія та населення

Населені пункти: село Обознівка, · село Багни, · село Гуляйполе, · село Зарічне, · село Новий Виселок

title: Контактні дані


text:
# Осіни (Келецький повіт)
Осіни (пол. Osiny) — село в Польщі, у гміні Пежхниця Келецького повіту Свентокшиського воєводства.
Населення — 212 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Келецького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура на день 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 109     | 16                 | 85               | 8                    |
| Жінки    | 103     | 28                 | 55               | 20                   |
| Разом    | 212     | 44                 | 140              | 28                   |

title: Осіни (Келецький повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Осіни
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Osiny}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Osiny Kapliczka w centrum wsi.jpg
|опис зображення    =  <!--Przydrożna kapliczka w centrum Osin-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Свентокшиське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Келецький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Пешхниця{{!}}Пешхниця
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 212
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 41
|поштовий індекс        = 26-015
|автомобільний код      = TKI
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0262243
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Осіни}}

'''Осіни''' ({{lang-pl|Osiny}}) — село в Польщі, у [[Пежхниця (гміна)|гміні Пежхниця]] [[Келецький повіт|Келецького повіту]] [[Свентокшиське воєводство|Свентокшиського воєводства]].
Населення — {{formatnum:212}} {{МНОЖИНА:212|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Келецьке воєводство|Келецького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура на день 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=109 |ЧолПре=16 |ЧолПрац=85 |ЧолПост=8
|Жін=103 |ЖінПре=28 |ЖінПрац=55 |ЖінПост=20
|Разом=212 |РазомПре=44 |РазомПрац=140 |РазомПост=28
}}

== Примітки ==
{{Commons category|Osiny, powiat kielecki}}
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url=https://danepubliczne.gov.pl/dataset/ea76a817-702b-465b-a12d-4ebba27d6fb3/resource/64abe576-8dc9-4f77-a4c6-d36462c32518/download/1miejscowosciludnoscnsp2011.xlsx
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Пешхниця}}

[[Категорія:Села Келецького повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Свентокшиське воєводство

Повіт: Келецький повіт

Гміна: Пешхниця

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: TKI

OSM: ↑2908863 ·R (Ґміна Пешхниця)


text:
# Борок (зупинний пункт)
Боро́к (біл. Баро́к) — пасажирський залізничний зупинний пункт Гомельського відділення Білоруської залізниці на неелектрифікованій лінії Бахмач — Гомель між зупинними пунктами Іваки (1,8 км) та Носовичі (3,1 км).
Розташований за 2,2 км на північний захід від села Іваки Добруського району Гомельської області.

## Історія
Колишня назва зупинного пункту — Іваки, за назвою однойменного села.

## Пасажирське сполучення
На зупинному пункті Борок зупиняються поїзди регіональних ліній економ-класу сполученням:
- Гомель — Круговець
- Гомель — Куток
- Гомель — Терехівка.

title: Борок (зупинний пункт)

wikitext:
{{Станція
| назва_колір =
| назва_колір_фону = pink
| підзаголовок_колір =
| підзаголовок_колір_фону = pink
| назва = Борок
| лінія_верх = [[Куток (зупинний пункт)|Куток]] — [[Гомель-Пасажирський|Гомель]]
| система_верх = [[Гомельське відділення Білоруської залізниці|Гомельське відділення]]
[[Білоруська залізниця]]
| тип = [[зупинний пункт]]
| зображення =
| зображення_розмір =
| зображення_підпис =
| розташування = {{BLR}}
[[Гомельська область]]
| адреса = с. Іваки, [[Добруський район]]
| координати = {{coord|52|16|24|N|31|19|19|E|scale:100000|display=inline}}
| лінії = [[Бахмач-Пасажирський|Бахмач]] — [[Гомель-Пасажирський|Гомель]]
| структура =
| глибина =
| рівнів =
| платформ = 2
| тип_платформ = бічні
| колій = 2
| статус =
| час_роботи =
| транспортні_послуги =
| інженер =
| відкрито =
| закрито =
| перебудовано =
| електрифіковано =
| колишні_назви = ''Іваки''
| архітектор =
| стиль =
| поверхів =
| власник =
| оператор = [[Білоруська залізниця]]
| вебсайт =
| тип_коду =
| код =
| код_ємр = 150636
| код_експрес_2 = 2100211
| зона =
| пасажиропотік =
| мапа = [[Файл:MapBCh.png|центр|300пкс]]
Схема [[Білоруська залізниця|Білоруської залізниці]]
{{legend|red|[[Мінське відділення Білоруської залізниці|Мінське відділення]]}}
{{legend|orange|[[Барановицьке відділення Білоруської залізниці|Барановицьке відділення]]}}
{{legend|purple|[[Берестейське відділення Білоруської залізниці|Берестейське відділення]]}}
{{legend|lightblue|[[Вітебське відділення Білоруської залізниці|Вітебське відділення]]}}
{{legend|pink|'''[[Гомельське відділення Білоруської залізниці|Гомельське відділення]]'''}}
{{legend|lightgreen|[[Могильовське відділення Білоруської залізниці|Могильовське відділення]]}}
| мапа_стан =
| мапа_назва =
| мапа_маршруту =
| мапа_маршруту_стан =
| мапа_маршруту_назва =
| тп1= [[Гомель-Пасажирський]]
| тп2= [[Терехівка (станція)|Терехівка]]
| тп3= [[Круговець (станція)|Круговець]]
| тп4= [[Куток (зупинний пункт)|Куток]]
| тп5= [[Бахмач-Пасажирський]]
| відстань1= 29
| відстань2= 10
| відстань3= 31
| відстань4= 18
| відстань5= 167
}}
{{Бахмач — Гомель|right}}
'''Боро́к''' ({{lang-be|Баро́к}}) — пасажирський залізничний [[зупинний пункт]] [[Гомельське відділення Білоруської залізниці|Гомельського відділення]] [[Білоруська залізниця|Білоруської залізниці]] на неелектрифікованій лінії [[Бахмач-Пасажирський|Бахмач]] — [[Гомель-Пасажирський|Гомель]] між зупинними пунктами [[Іваки (зупинний пункт)|Іваки]] (1,8 км) та [[Носовичі (зупинний пункт)|Носовичі]] (3,1 км).

Розташований за 2,2 км на північний захід від села Іваки [[Добруський район|Добруського району]] [[Гомельська область|Гомельської області]].

== Історія ==
Колишня назва зупинного пункту — ''Іваки'', за назвою однойменного села.

== Пасажирське сполучення ==
На зупинному пункті Борок зупиняються поїзди [[Регіональні лінії Білоруської залізниці|регіональних ліній]] економ-класу сполученням:
* [[Гомель-Пасажирський|Гомель]] — [[Круговець (станція)|Круговець]]
* [[Гомель-Пасажирський|Гомель]] — [[Куток (зупинний пункт)|Куток]]
* [[Гомель-Пасажирський|Гомель]] — [[Терехівка (станція)|Терехівка]].

== Джерела ==
* {{ТК4}}
* {{ЖДС}}
== Посилання ==
{{railwayz|854|зупинний пункт Борок}}
* [https://pass.rw.by/ru/station/?station=Борок&ecp=150636 Розклад руху пасажирських поїздів по зупинному пункту Борок на сайті Білоруської залізниці] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220126045421/https://pass.rw.by/ru/station/?station=Борок&ecp=150636 |date=26 січня 2022 }} {{ref-ru}}

{{Stations-nav|[[Іваки (зупинний пункт)|Іваки]]|Борок|[[Носовичі (зупинний пункт)|Носовичі]]|line=Дільниця [[Бахмач-Пасажирський|Бахмач]] — [[Гомель-Пасажирський|Гомель]]}}

{{Білоруська залізниця}}
{{railway-stub}}

[[Категорія:Станції Гомельського відділення Білоруської залізниці]]
[[Категорія:Транспорт Гомельської області]]

title: Розташування

Розташування: Білорусь · Гомельська область

Адреса: с. Іваки, Добруський район

title: Структура

Лінія(ї): Бахмач — Гомель

Тип платформ: бічні

title: Історія

Колишні назви: Іваки

title: Інша інформація

Власник: Білоруська залізниця

Оператор: Білоруська залізниця

title: Тарифні відстані до транзитних пунктів

Гомель-Пасажирський: 29 км

Терехівка: 10 км

Круговець: 31 км

Куток: 18 км

title: Дільниця Бахмач — Гомель

Калинковичі
196 · Гомель-Пасажирський
191,3 · Новобілицька
Унеча
Чернігів
183,6 · Коренівка
178 · Соколка
175,4 · Зябрівка
M10
170 · Носовичі
166,8 · Борок
165 · Іваки
160,9 · Прудівка
| 156,9 | | 0 | · Терехівка
21 · Круговець
149,3 · Куток
146,1 · Деревини
143,6 · 144 км
141,2 · Лукошко
140 · Перепис
138,9 · 139 км
135,9 · Хоробичі
131,5 · 132 км
128 · Кузничі
126,8 · 127 км
119,3 · Городня
118 · Р21
115,2 · 116 км
115 · Журавок
108 · Камка
103,8 · 104 км
102 · Снов
95,4 · Сновськ
Т 2518
Т 2512
92 · Щимель
86 · Радвине
85,6 · 86 км
83 · Лютівка
80,4 · 81 км
16,4 · Корюківка
| 0 | | 76,9 | · Низківка
68,9 · 69 км
67,7 · Комуніст
64 · Веселе
63,9 · 64 км (пост)
Т 2536
57,8 · Мена
56,5 · Н27
51,4 · 51 км
47,7 · Макошине
44,9 · 45 км
40,8 · Оверків Хутір
38 · Бондарівка
32 · 33 км
30,5 · Галайбине
Т 2521
23,1 · Доч
20,5 · 21 км
18,1 · Носелівка
16,5 · М02E101
14,1 · 15 км
12,2 · Часниківка
6 · Деркачівка
2,5 · КМС
Т 2523

148,8 · | Білоруська залізниця | | Півд.-Західна залізниця |

188,6 · Лисички
Ромодан – Конотоп

Ніжин
Бахмач-Гомельський
| 0 | | 660 | · Бахмач-Пасажирський


text:
# Верхозін Олексій Володимирович
 Олексі́й Володи́мирович Верхозін — підполковник Збройних сил України, учасник російсько-української війни, що відзначився під час російського вторгнення в Україну в 2022 році.

## Життєпис
З початком російського вторгнення у квітні 2014 року брав участь в АТО на сході України. Обіймав посаду командира 4-ї роти 2-го батальйону 93-ї окремої механізованої бригади. Зокрема, вже на початку травня цього ж року відзначився в бою під Добропіллям.

## Нагороди
- орден Богдана Хмельницького III ступеня (2022) — за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі[2].

title: Верхозін Олексій Володимирович

wikitext:
{{Військовик2
| ім'я                = Олексій Верхозін
| оригінал імені      = Верхозін Олексій Володимирович
| портрет             =
| підпис              =
| дата народження     =
| місце народження    =
| дата смерті         =
| місце смерті        =
| причина смерті      =
| національність      = [[українці|українець]]
| університет         =
| ступінь             =
| прізвисько          = «Верхній»
| партія              =
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    = {{fЗСУ}}
| рід військ          =
| роки служби         =
| звання              = {{Ранг|країна=Україна|звання=Підполковник}}
| формування          =
| командування        =
| битви               = [[Російсько-українська війна (з 2014)|Російсько-українська війна]]
| нагороди            = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден Богдана Хмельницького III ступеня (Україна)|2022}}
{{!)}}
}}
{{однофамільці|Верхозін}}
''' Олексі́й Володи́мирович Верхозін''' — [[підполковник]] [[Збройні сили України|Збройних сил України]], [[Учасники російсько-української війни В|учасник російсько-української війни]], що відзначився під час [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|російського вторгнення в Україну в 2022 році]].

== Життєпис ==
З початком російського вторгнення у квітні 2014 року брав участь в АТО на сході України. Обіймав посаду командира 4-ї роти 2-го батальйону [[93-тя окрема механізована бригада «Холодний Яр»|93-ї окремої механізованої бригади]]. Зокрема, вже на початку травня цього ж року відзначився в [[Обстріли Добропілля|бою під Добропіллям]]<ref>{{Cite web|title=Високе небо Донбасу. Щоби війна не прийшла у мій дім|url=https://www.ukrinform.ua/rubric-other_news/2190248-visoke-nebo-donbasu-sobi-vijna-ne-prijsla-u-mij-dim.html|website=www.ukrinform.ua|accessdate=2023-01-27|language=uk}}</ref>.

== Нагороди ==
* орден [[Орден Богдана Хмельницького (Україна)|Богдана Хмельницького III ступеня]] (2022) — ''за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі''<ref name="відзначив 13 квітня">{{Cite web|title=Президент підписав чергові укази про нагородження військових |url=https://armyinform.com.ua/2022/04/13/prezydent-svoyim-ukazom-vidznachyv-voyiniv-zahysnykiv-ukrayiny-derzhavnymy-nagorodamy/ |website=armyinform.com.ua |date=2022-04-13|accessdate=2023-01-16|language=uk|first=|last=}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{УПУ|236/2022|13 квітня 2022|Про відзначення державними нагородами України|link=https://www.president.gov.ua/documents/2362022-42109}}
{{ukr-mil-bio-stub}}
{{Нормативний контроль|}}
{{Учасники РУВ}}

title: Загальна інформація

Національність: українець

Псевдо: «Верхній»

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Вид ЗС: Збройні сили

Війни / битви: Російсько-українська війна


text:
# Гельмут Ріхтер
Гельмут Ріхтер (нім. Helmut Richter; 22 червня 1891, Штутгарт — 18 квітня 1977, Зеегайм-Югенгайм) — німецький воєначальник, генерал зенітних військ.

## Біографія
5 липня 1911 року вступив в 13-й артилерійський полк. Учасник Першої світової війни, з 2 серпня 1914 року — ад'ютант 4-го артилерійського полку, потім служив в 20-му і 1-му артилерійських полках. З 12 січня 1917 року — командир 3-ї морської гарматної батареї. Після демобілізації армії залишений в рейхсвері, служив в артилерії, в 1927-31 роках — командир батареї. З 1 жовтня 1933 року служив в транспортному дивізіоні «Людвігсбург», який 1 квітня 1935 року був переданий в люфтваффе і перейменований в зенітний. З 1 жовтня 1935 року — командир дивізіону 3-го зенітного полку, з 1 жовтня 1936 року — всього полку. 1 квітня 1937 року призначений начальником відділу LP 4 Управління особового складу. З 1 квітня 1940 року — командувач фортечної зенітної артилерії 3-го військового округу, з 1 лютого 1941 року — начальник 11-го командування ППО, а 1 вересня 1941 року прийняв командування 11-ю моторизованою зенітною дивізією. З 1 листопада 1943 року — командувач зенітною артилерією при командувачі ВПС на Південному Сході, з 15 листопада 1944 року — при командувачі на Заході. В лютому 1945 року переведений в резерв. 8 травня 1945 року здався союзникам. У травні 1947 року звільнений.

## Звання
- Фанен-юнкер (5 липня 1911)
- Фанен-юнкер-унтерофіцер (4 грудня 1911)
- Фенріх (22 березня 1912)
- Лейтенант (19 листопада 1912)
- Оберлейтенант (22 березня 1916)
- Гауптман (1 листопада 1922)
- Майор (1 квітня 1933)
- Оберстлейтенант (1 листопада 1935)
- Оберст (1 січня 1938)
- Генерал-майор (1 серпня 1939)
- Генерал-лейтенант (1 серпня 1941)
- Генерал зенітних військ (1 лютого 1944)

## Нагороди
- Залізний хрест 2-го і 1-го класу
- Князівський орден дому Гогенцоллернів, почесний хрест 3-го класу з мечами
- Орден Фрідріха (Вюртемберг), лицарський хрест 2-го класу з мечами
- Ганзейський Хрест (Гамбург)
- Королівський орден дому Гогенцоллернів, лицарський хрест з мечами
- Почесний хрест ветерана війни з мечами
- Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го, 3-го, 2-го і 1-го класу (25 років)
- Нагрудний знак зенітної артилерії люфтваффе

title: Гельмут Ріхтер

wikitext:
{{Особа
|оригінал імені = {{lang-de|Helmut Richter}}
|військове звання = {{Ранг|країна=3 Рейх|звання=Генерал|рід=зенітних}}
|нагороди = {{(!}}
{{!}}{{Залізний хрест 1-го класу}}{{!!}}{{Залізний хрест 2-го класу}}{{!!}}{{Почесний хрест 3-го класу ордена дому Гогенцоллернів}}
{{!}}-
{{!}}{{Лицарський хрест 2-го класу ордена Фрідріха (Вюртемберг)}}{{!!}}{{Ганзейський Хрест (Гамбург)}}{{!!}}{{Орден дому Гогенцоллернів з мечами на військовій стрічці}}
{{!}}-
{{!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 1-го класу (Люфтваффе)}}{{!!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 2-го класу (Люфтваффе)}}{{!!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 3-го класу (Люфтваффе)}}
{{!}}-
{{!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу (Люфтваффе)}}{{!!}}{{Почесний хрест ветерана війни}}
{{!)}}
{{Нагрудний знак зенітної артилерії люфтваффе}}
}}
'''Гельмут Ріхтер''' ({{lang-de|Helmut Richter}}; [[22 червня]] [[1891]], [[Штутгарт]] — [[18 квітня]] [[1977]], [[Зеегайм-Югенгайм]]) — німецький воєначальник, [[генерал зенітних військ]].

== Біографія ==
5 липня 1911 року вступив в 13-й артилерійський полк. Учасник [[Перша світова війна|Першої світової війни]], з 2 серпня 1914 року — ад'ютант 4-го артилерійського полку, потім служив в 20-му і 1-му артилерійських полках. З 12 січня 1917 року — командир 3-ї морської гарматної батареї. Після демобілізації армії залишений в рейхсвері, служив в артилерії, в 1927-31 роках — командир батареї. З 1 жовтня 1933 року служив в транспортному дивізіоні «Людвігсбург», який 1 квітня 1935 року був переданий в [[люфтваффе]] і перейменований в зенітний. З 1 жовтня 1935 року — командир дивізіону 3-го зенітного полку, з 1 жовтня 1936 року — всього полку. 1 квітня 1937 року призначений начальником відділу LP 4 Управління особового складу. З 1 квітня 1940 року — командувач фортечної зенітної артилерії 3-го військового округу, з 1 лютого 1941 року — начальник 11-го командування ППО, а 1 вересня 1941 року прийняв командування [[11-та зенітна дивізія (Третій Рейх)|11-ю моторизованою зенітною дивізією]]. З 1 листопада 1943 року — командувач зенітною артилерією при командувачі ВПС на Південному Сході, з 15 листопада 1944 року — при командувачі на Заході. В лютому 1945 року переведений в резерв. 8 травня 1945 року здався союзникам. У травні 1947 року звільнений.

== Звання ==

* [[Фанен-юнкер]] (5 липня 1911)
* Фанен-юнкер-[[унтерофіцер]] (4 грудня 1911)
* [[Фенріх]] (22 березня 1912)
* [[Лейтенант]] (19 листопада 1912)
* [[Оберлейтенант]] (22 березня 1916)
* [[Гауптман (звання)|Гауптман]] (1 листопада 1922)
* [[Майор]] (1 квітня 1933)
* [[Оберстлейтенант]] (1 листопада 1935)
* [[Оберст]] (1 січня 1938)
* [[Генерал-майор]] (1 серпня 1939)
* [[Генерал-лейтенант]] (1 серпня 1941)
* [[Генерал зенітних військ]] (1 лютого 1944)

== Нагороди ==

* [[Залізний Хрест (Німеччина)|Залізний хрест]] 2-го і 1-го класу
* Князівський [[орден дому Гогенцоллернів]], почесний хрест 3-го класу з мечами
* [[Орден Фрідріха (Вюртемберг)]], лицарський хрест 2-го класу з мечами
* [[Ганзейський Хрест]] ([[Гамбург]])
* Королівський [[орден дому Гогенцоллернів]], лицарський хрест з мечами
* [[Почесний хрест ветерана війни]] з мечами
* [[Медаль «За вислугу років у Вермахті»]] 4-го, 3-го, 2-го і 1-го класу (25 років)
* [[Нагрудний знак зенітної артилерії люфтваффе]]

== Література ==

* ''Залесский К. А.'' Люфтваффе. Военно-воздушные силы Третьего рейха. М.: Яуза-Пресс, 2005, ISBN 5699137688
* Reichswehrministerium (Hg.): ''Rangliste des Deutschen Reichsheeres'', Mittler & Sohn Verlag, Berlin 1924, S. 160
{{DEFAULTSORT:Ріхтер Гельмут}}
[[Категорія:Оберлейтенанти (Пруссія)]]
[[Категорія:Німецькі військовики Першої світової війни]]
[[Категорія:Майори Рейхсверу]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни з Німеччини]]

title: нім. Helmut Richter

Народився: 22 червня 1891 · Штутгарт

Помер: 18 квітня 1977 (85 років) · Зеегайм-Югенгайм, Дармштадт-Дібург, Дармштадт, Гессен, ФРН

Країна: Німеччина

Діяльність: офіцер

Знання мов: німецька

Учасник: Перша світова війна і Друга світова війна

Військове звання: Генерал зенітних військ

Нагороди: | Залізний хрест 1-го класу | Залізний хрест 2-го класу | Почесний хрест 3-го класу ордена дому Гогенцоллернів | | Лицарський хрест 2-го класу ордена Фрідріха (Вюртемберг) | Ганзейський хрест (Гамбург) | Лицарський хрест ордена дому Гогенцоллернів з мечами на військовій стрічці | | Медаль «За вислугу років у Вермахті» 1-го класу | Медаль «За вислугу років у Вермахті» | Медаль «За вислугу років у Вермахті» 3-го класу | | Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу | Почесний хрест ветерана війни (для учасників бойових дій) | |

title: Військове звання

Залізний хрест 1-го класу: Залізний хрест 2-го класу · Почесний хрест 3-го класу ордена дому Гогенцоллернів

Лицарський хрест 2-го класу ордена Фрідріха (Вюртемберг): Ганзейський хрест (Гамбург) · Лицарський хрест ордена дому Гогенцоллернів з мечами на військовій стрічці

Медаль «За вислугу років у Вермахті» 1-го класу: Медаль «За вислугу років у Вермахті» · Медаль «За вислугу років у Вермахті» 3-го класу


text:
# Повитиця хмелеподібна
Повитиця хмелеподібна, повитиця хмельовидна (Cuscuta lupuliformis) — вид рослин з родини берізкових (Convolvulaceae); поширений у середній і східній Європі, помірних областях Азії.

## Опис
Однорічна трав'яниста рослина 100–200 см завдовжки. Стебло до 3 мм завтовшки, червонувато-буре, розгалужене. Трубка віночка вдвічі довша від чашечки. Луски в трубці віночка 2-роздільні, на краях бахромчасті. Віночок рожевий; частини його подовжені, цілокраї. Стовпчик один, в 3–4 рази довше рильця. Коробочка яйцювато-конічна. Суцвіття китицеподібно-колосоподібні; приквітки овальні або яйцеподібні. Квітки 3–5 мм, сидячі або на коротких квітконосах. Чашечка зеленувато-коричнева у сухих зразках, чашоподібна; чашолистки від яйцеподібних до широко яйцеподібних, верхівки тупі. Насіння від блідо- до темно-коричневого забарвлення, яйцеподібне, 2–3 мм. 2n = 28.

## Поширення
Поширений у середній і східній Європі, помірних областях Азії.
В Україні вид паразитує на різних видах верби, тополі чорній, осиках, вільхах і високих трав'янистих рослинах. Легко переходить на ягідні чагарники й молоді плодові дерева — на Поліссі та в Лісостепу, Степу, Криму, рідко.

## Галерея
- у середовищі проживання
- квіти
- плоди

title: Повитиця хмелеподібна

wikitext:
{{Speciesbox
| name = Повитиця хмелеподібна
| image = Cuscuta lupuliformis kz2.jpg
| image_width = 270px
| status =
| status_system = iucn3.1
| genus = Cuscuta
| species = lupuliformis
| authority = [[Krock.]], [[1787]]
| range_map =
| synonyms =
}}
'''Повитиця хмелеподібна'''<ref>{{Кобів|Cuscuta|lupuliformis}}</ref>, повитиця хмельовидна<ref name="Опред">{{книга|автор=Доброчаева Д. Н., Котов М. И., Прокудин Ю. Н., и др. |заголовок=Определитель высших растений Украины |місце=К. |видавництво=Наукова думка |рік=1987 |сторінки=265 |посилання=}} {{ref-ru}}{{ref-uk}}</ref> (''Cuscuta lupuliformis'') — вид рослин з родини [[Берізкові|берізкових]] (Convolvulaceae); поширений у середній і східній Європі, помірних областях Азії.

== Опис ==
[[Однорічні рослини|Однорічна]] [[трав'янисті рослини|трав'яниста]] рослина 100–200 см завдовжки. Стебло до 3 мм завтовшки, червонувато-буре, розгалужене. Трубка віночка вдвічі довша від чашечки. Луски в трубці віночка 2-роздільні, на краях бахромчасті. [[Віночок]] рожевий; частини його подовжені, цілокраї. Стовпчик один, в 3–4 рази довше рильця. [[Коробочка (плід)|Коробочка]] яйцювато-конічна<ref name="Опред"/>. [[Суцвіття]] китицеподібно-колосоподібні; приквітки овальні або яйцеподібні. Квітки 3–5 мм, сидячі або на коротких квітконосах. [[Чашечка]] зеленувато-коричнева у сухих зразках, чашоподібна; чашолистки від яйцеподібних до широко яйцеподібних, верхівки тупі. [[Насіння]] від блідо- до темно-коричневого забарвлення, яйцеподібне, 2–3 мм. [[хромосома|2n]] = 28<ref>{{cite web |url=http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=2&taxon_id=200018820 |назва=Flora of China |дата-доступу=28.04.2019}} {{ref-en}}</ref>.

== Поширення ==
Поширений у середній і східній [[Європа|Європі]], помірних областях [[Азія|Азії]]<ref>{{cite web |url=https://npgsweb.ars-grin.gov/gringlobal/taxonomydetail.aspx?id=417499 |назва=Germplasm Resources Information Network |дата-доступу=28.04.2019}} {{ref-en}}</ref><ref>{{cite web |url=http://www.plantsoftheworldonline.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:267525-1 |назва=Plants of the World Online — Kew Science |дата-доступу=28.04.2019}} {{ref-en}}</ref>.

В [[Україна|Україні]] вид паразитує на різних видах верби, тополі чорній, осиках, вільхах і високих трав'янистих рослинах. Легко переходить на ягідні чагарники й молоді плодові дерева — на Поліссі та в Лісостепу, Степу, Криму, рідко<ref name="Опред"/>.

== Галерея ==
<gallery widths=175 heights=175>
Cuscuta lupuliformis kz2.jpg|у середовищі проживання
Cuscuta lupuliformis kz1.jpg|квіти
Cuscuta lupuliformis 2005.07.17 11.22.19-p7170070.jpg|плоди
</gallery>

== Джерела ==
{{reflist}}

{{Квіткові-доробити}}
{{Портали|Ботаніка|Біологія}}
{{taxonbar|from=Q2050855}}

[[Категорія:Повитиця|хмелеподібна]]
[[Категорія:Флора Європи]]
[[Категорія:Флора Азії]]
[[Категорія:Флора України]]
[[Категорія:Рослини, описані 1787]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Пасльоноцвіті (Solanales)

Родина: Берізкові (Convolvulaceae)

Рід: Повитиця (Cuscuta)

Вид: Повитиця хмелеподібна (C. lupuliformis)

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Cuscuta lupuliformis · Krock., 1787


text:
# Одрадне (Волноваський район)
Одра́дне — селище Великоновосілківської селищної громада Волноваського району Донецької області в Україні.

## Загальні відомості
Відстань до центру громади становить близько 11 км і проходить автошляхом Т 0518.

## Населення
За даними перепису 2001 року населення селища становило 1120 осіб, із них 52,97 % зазначили рідною мову українську, 46,51 % — російську та 0,26 % — молдовську мову.

title: Одрадне (Волноваський район)

wikitext:
{{Селище
 | назва           = Одрадне
 | область         = [[Донецька область]]
 | район           = [[Волноваський район]]
 | громада         = [[Великоновосілківська селищна громада]]
 | облікова картка = [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=07.12.2007&rf7571=7566 Одрадне]
 | площа           = 0.2151
 | засновано       =
 | населення       = {{зменшення}} {{Formatnum:259}} <small>(01.01.2014)</small>
 | щільність       = 1204.1
 | висота          = 135
 | ref-висота      =
 | водойма         = балка Яшорова
 | поштовий індекс = 85532
 | телефонний код  = 6243
 | координати      =  {{coord|47|58|14|N|36|51|35|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 47 | lat_min = 58 | lat_sec = 14
   | lon_deg = 36 | lon_min = 51 | lon_sec = 35
 | адреса          = 85500, Донецька обл., Волноваський р-н, смт Велика Новосілка, вул. Пушкіна, 32
 | герб            =
 | відстань о      = 85,8
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      = 25,3
 | ref-відстань р  =
 | станція         = [[Роя]]
 | відстань ст     = 35,7
 | голова          = Алчієв Олександр Сергійович
}}

{{Otheruses|Одрадне}}
'''Одра́дне''' — селище [[Великоновосілківська селищна громада|Великоновосілківської селищної громада]] [[Волноваський район|Волноваського району]] [[Донецька область|Донецької області]] в [[Україна|Україні]].

== Загальні відомості ==
Відстань до [[Велика Новосілка|центру громади]] становить близько 11 км і проходить автошляхом {{Автошлях Т|0518}}.

== Населення ==
За даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]] населення селища становило 1120 осіб, із них 52,97 % зазначили рідною мову [[Українська мова|українську]], 46,51 % — [[Російська мова|російську]] та 0,26 % — [[молдовська мова|молдовську]] мову<ref>{{Cite web |url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Dialog/varval.asp?ma=19A050501_02_014&ti=19A050501_02_014.%20%D0%EE%E7%EF%EE%E4%B3%EB%20%ED%E0%F1%E5%EB%E5%ED%ED%FF%20%E7%E0%20%F0%B3%E4%ED%EE%FE%20%EC%EE%E2%EE%FE%2C%20%C4%EE%ED%E5%F6%FC%EA%E0%20%EE%E1%EB%E0%F1%F2%FC%20%281%2C2%2C3%2C4%29&path=..%2FDatabase%2FCensus%2F05%2F01%2F&lang=1&multilang=uk |title=Розподіл населення за рідною мовою, Донецька область |accessdate=2016-09-02 |archive-date=2016-03-05 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160305150244/http://database.ukrcensus.gov.ua/mult/dialog/varval.asp?lang=1&ma=19a050501_02_014&multilang=uk&path=..%2Fdatabase%2Fcensus%2F05%2F01%2F&ti=19a050501_02_014.%20%D0%EE%E7%EF%EE%E4%B3%EB%20%ED%E0%F1%E5%EB%E5%ED%ED%FF%20%E7%E0%20%F0%B3%E4%ED%EE%FE%20%EC%EE%E2%EE%FE%2C%20%C4%EE%ED%E5%F6%FC%EA%E0%20%EE%E1%EB%E0%F1%F2%FC%20%281%2C2%2C3%2C4%29 }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Великоновосілківська селищна громада}}
{{Волноваський район}}

[[Категорія:Селища Волноваського району]]

title: селище Одрадне

Область: Донецька область

Район: Волноваський район

Тер. громада: Великоновосілківська селищна громада

Облікова картка: Одрадне

title: Основні дані

Густота: 1204.1 осіб/км²

Водойма: балка Яшорова

title: Відстань

Найближча залізнична станція: Роя

title: Селищна влада

Голова селищної ради: Алчієв Олександр Сергійович

title: Карта

Карта: Одрадне


text:
# Наутилус Помпилиус
Nautilus Pompilius («Наути́лус Помпі́ліус», рос. Наутилус Помпилиус) — один з найпопулярніших радянських і російських рок-гуртів. Заснований в Свердловську (зараз Єкатеринбург) 1982 року, коли почалася спільна робота В'ячеслава Бутусова і Дмитра Умецького над першим альбомом «Переезд». З 1982 року склад музикантів та учасників неодноразово змінювався. Змінам піддавався також і музичний стиль гурту. Гурт проіснував до 1993 року.

## Назва
Офіційно гурт називається «Nautilus Pompilius». Nautilus pompilius — систематична назва виду молюсків роду наутилусів. На кількох альбомах обидва слова написані великими літерами — «NAUTILUS POMPILIUS», ще на кількох — кирилицею, великими буквами — «НАУТИЛУС ПОМПИЛИУС». Також гурт називають «Наутилусами», «Наусами» або ще коротше — «Нау».
Початковий варіант назви гурту — «Али-Баба и сорок разбойников», а варіант «Наутилус» був запропонований у 1983 році звукорежисером гурту Андрієм Макаровим. У 1985 році з ініціативи Іллі Кормільцева, з яким гурт тоді вже розпочав співпрацю, назва була розширена до «Наутилус Помпилиус», щоб уникнути плутанини, оскільки в той час країною налічувалося кілька десятків гуртів з аналогічною назвою, у тому числі і московський «Наутилус» Євгенія Маргуліса, який незадовго до цього покинув «Машину времени». У супровідній записці до другого альбому гурту — «Невидимка», випущеному в тому ж 1985 році, факт здобуття гуртом остаточної назви був зафіксований таким чином: «Группа названа в честь голожаберного моллюска, который от природы красив и обаятелен».

## Історія гурту

### Заснування
Діяльність гурту Наутилус Помпилиус сягає своїм корінням в кінець 70-х років XX століття. Він був заснований в Свердловську В'ячеславом Бутусовим та Дмитром Умецьким, студентами Свердловського архітектурного інституту. У перший період свого існування гурт виступав на танцях, виконуючи переважно пісні західних рок-гуртів, а також «Машины времени», «Воскресение» і Костянтина Нікольського. Спроби зафіксувати на магнітній плівці власний матеріал були зроблені в 1982 році, тоді було записано кілька пісень, які пізніше увійшли до дебютного альбому «Наутілуса» «Переїзд» (1983), створений під значним впливом творчості Led Zeppelin.
Другий альбом групи, «Невидимка», явив собою помітну зміну стилю «Наутілуса», його переорієнтацію на нововохвильову естетику за прикладом ленінградських рок-гуртів.

## Дискографія
Номерні альбоми
1. 1983 — Переезд Магнітоальбом, CD.
2. 1985 — Невидимка Магнітоальбом, CD.
3. 1986 — Разлука Магнітоальбом, LP, CD.
4. 1988 — Князь тишины LP, CD.
5. 1988 — Раскол LP, CD.
6. 1989 — Человек без имени (випущений у 1995) CD.
7. 1990 — Наугад (випущений у 1994) CD.
8. 1991 — Родившийся в эту ночь LP.
9. 1991 — Чужая земля (випущений у 1993) LP, CD.
10. 1993 — Титаник на Фонтанке (з гуртом «Аквариум») CD.
11. 1994 — Титаник CD.
12. 1995 — Крылья (випущений у 1996) CD.
13. 1997 — Яблокитай CD.
14. 1997 — Атлантида CD.

Концертні альбоми
1. 1987 — Подъём (Концерт у Таллінні, 21 червня 1987) CD.
2. 1988 — Нау и Бригада С LP.
3. 1988 — Ни Кому Ни Кабельность (Концертні записи 1987—1988 рр., у тому числі оригінал концерту в Новосибірську 11 квітня 1987) 2CD.
4. 1988 — Отбой (Концерт у ДЦКЗ «Россия», Москва, червень 1988) LP, CD.
5. 1994 — Титаник Live (Концерт у ДЦКЗ «Россия», Москва, 13 червня 1994) CD.
6. 1996 — Акустика (Лучшие Песни) (Концерт у ПК ім. Горбунова, Москва, 2 березня 1996) CD.

Демоальбоми
1. 1982 — Али-Баба и 40 разбойников Магнітоальбом
2. 1985 — 360 градусов обстрела Магнітоальбом, не видано

Триб'юти
1. 1993 — Отчёт 1983—1993 CD.
2. 2008 — Нау Бум CD.

Композиції входять до збірок (найцікавіші)
- 1987 — Рок-панорама, часть I LP.
- 1988 — Литуаника '87 LP.
- 1992 — Рок против террора LP.
- 1993 — Greenpeace Rocks LP, CD
- 1996 — Легенды русского рока CD.

title: Наутилус Помпилиус

wikitext:
{{Otheruses|Nautilus (значення)}}
{{Музичний колектив
| Назва             = Наутилус Помпилиус
| Фотографія        = Nau 80.jpg
| Опис_фотографії   = Концерт гурту «Наутилус Помпилиус». Кінець 1980-х
| Ширина_фотографії = 260px
| Роки              = [[1982 у музиці|1982]] — [[1988 у музиці|1988]]
 [[1990 у музиці|1990]] — [[1997 у музиці|1997]], [[2003 у музиці|2003]], [[2004 у музиці|2004]]
| Місто            = [[Єкатеринбург|Свердловськ]]
[[Санкт-Петербург]]
| Країна            = {{USSR}}
{{RUS}}
| Мова              = [[російська мова|Російська]]
| Жанр              = [[Пост-панк]]
[[Нова хвиля (музичний напрям)|Нова хвиля]]
[[Симфонічний рок]]
[[Готик-рок]]
| Лейбл             = Jeff Records
| Склад             = [[Бутусов В'ячеслав Геннадійович|В'ячеслав Бутусов]]
 [[Умецький Дмитро Костянтинович|Дмитро Умецький]]
 [[Кормільцев Ілля Валерійович|Ілля Кормільцев]]
 [[Могилевський Олексій Юрійович|Олексій Могилевський]]
 [[Комаров Віктор|Віктор Комаров]]
 [[Потапкін Альберт Анатолійович|Альберт Потапкін]]
 [[Назімов Володимир Олександрович|Володимир Назімов]]
 [[Бєлкін Ігор Миколайович|Єгор Бєлкін]]
 [[Копилов Гога|Гога Копилов]]
 [[Петров Микола (музикант)|Микола Петров]]
 та ін.
| Колишні_учасники  =
| Інші_проєкти      =
}}
{{External media||align=right
||video1={{YouTube|v5nG5IQ5dMY|«Гороховые зерна»|logo=1}}}}
{{Перенаправлено|Nautilus Pompilius|Nautilus pompilius|про вид молюсків див.}}
'''Nautilus Pompilius''' («Наути́лус Помпі́ліус», {{lang-ru|Наутилус Помпилиус}}) — один з найпопулярніших [[рок-музика в Росії|радянських і російських рок-гуртів]]. Заснований в [[Єкатеринбург|Свердловську]] (зараз [[Єкатеринбург]]) [[1982]] року, коли почалася спільна робота [[Бутусов В'ячеслав Геннадійович|В'ячеслава Бутусова]] і [[Умецький Дмитро Костянтинович|Дмитра Умецького]] над першим альбомом [[Переезд (альбом)|«Переезд»]]. З 1982 року склад музикантів та учасників неодноразово змінювався. Змінам піддавався також і музичний стиль гурту. Гурт проіснував до [[1993]] року.

== Назва ==
Офіційно гурт називається «Nautilus Pompilius». ''[[Nautilus pompilius]]'' — систематична назва виду молюсків роду [[наутилус]]ів. На кількох альбомах обидва слова написані великими літерами — «NAUTILUS POMPILIUS», ще на кількох — кирилицею, великими буквами — «НАУТИЛУС ПОМПИЛИУС». Також гурт називають «Наутилусами», «Наусами» або ще коротше — «Нау».

Початковий варіант назви гурту — «Али-Баба и сорок разбойников», а варіант «Наутилус» був запропонований у [[1983]] році звукорежисером гурту Андрієм Макаровим. У [[1985]] році з ініціативи [[Кормільцев Ілля Валерійович|Іллі Кормільцева]], з яким гурт тоді вже розпочав співпрацю, назва була розширена до «Наутилус Помпилиус», щоб уникнути плутанини, оскільки в той час країною налічувалося кілька десятків гуртів з аналогічною назвою, у тому числі і московський «Наутилус» [[Маргуліс Євген Шулімович|Євгенія Маргуліса]], який незадовго до цього покинув «[[Машина времени|Машину времени]]». У супровідній записці до другого альбому гурту — «[[Невидимка (альбом)|Невидимка]]», випущеному в тому ж 1985 році, факт здобуття гуртом остаточної назви був зафіксований таким чином: «Группа названа в честь голожаберного<ref>Насправді — [[Головоногі|головоногого]]</ref> моллюска, который от природы красив и обаятелен».

== Історія гурту ==

=== Заснування ===

Діяльність гурту Наутилус Помпилиус сягає своїм корінням в кінець 70-х років XX століття. Він був заснований в Свердловську В'ячеславом Бутусовим та Дмитром Умецьким, студентами Свердловського архітектурного інституту. У перший період свого існування гурт виступав на танцях, виконуючи переважно пісні західних рок-гуртів, а також «Машины времени», «Воскресение» і Костянтина Нікольського. Спроби зафіксувати на магнітній плівці власний матеріал були зроблені в 1982 році, тоді було записано кілька пісень, які пізніше увійшли до дебютного альбому «Наутілуса» «Переїзд» (1983), створений під значним впливом творчості [[Led Zeppelin]].

Другий альбом групи, «Невидимка», явив собою помітну зміну стилю «Наутілуса», його переорієнтацію на нововохвильову естетику за прикладом ленінградських рок-гуртів.

=== Початок популярності ===

=== Відхід Умецького ===

== Дискографія ==
''Номерні альбоми''
# [[1983 у музиці|1983]] — [[Переезд (альбом)|Переезд]] Магнітоальбом, CD.
# [[1985 у музиці|1985]] — [[Невидимка (альбом)|Невидимка]] Магнітоальбом, CD.
# [[1986 у музиці|1986]] — [[Разлука (альбом)|Разлука]] Магнітоальбом, LP, CD.
# [[1988 у музиці|1988]] — [[Князь тишины]] LP, CD.
# [[1988 у музиці|1988]] — [[Раскол (альбом)|Раскол]] LP, CD.
# [[1989 у музиці|1989]] — [[Человек без имени]] (випущений у [[1995]]) CD.
# [[1990 у музиці|1990]] — [[Наугад (альбом)|Наугад]] (випущений у [[1994]]) CD.
# [[1991 у музиці|1991]] — [[Родившийся в эту ночь]] LP.
# [[1991 у музиці|1991]] — [[Чужая земля]] (випущений у [[1993]]) LP, CD.
# [[1993 у музиці|1993]] — [[Титаник на Фонтанке]] (з гуртом [[Акваріум (гурт)|«Аквариум»]]) CD.
# [[1994 у музиці|1994]] — [[Титаник]] CD.
# [[1995 у музиці|1995]] — [[Крылья (альбом Наутилус Помпилиус)|Крылья]] (випущений у [[1996]]) CD.
# [[1997 у музиці|1997]] — [[Яблокитай]] CD.
# [[1997 у музиці|1997]] — [[Атлантида (альбом)|Атлантида]] CD.

''Концертні альбоми''
# [[1987 у музиці|1987]] — [[Подъём (альбом)|Подъём]] (Концерт у Таллінні, 21 червня [[1987]]) CD.
# [[1988 у музиці|1988]] — [[Нау и Бригада С]] LP.
# [[1988 у музиці|1988]] — [[Ни Кому Ни Кабельность]] (Концертні записи 1987—1988 рр., у тому числі оригінал концерту в Новосибірську 11 квітня [[1987]]) 2CD.
# [[1988 у музиці|1988]] — [[Отбой (альбом)|Отбой]] (Концерт у ДЦКЗ «Россия», Москва, червень [[1988]]) LP, CD.
# [[1994 у музиці|1994]] — [[Титаник Live]] (Концерт у ДЦКЗ «Россия», Москва, 13 червня [[1994]]) CD.
# [[1996 у музиці|1996]] — [[Акустика (Лучшие Песни) (альбом)|Акустика (Лучшие Песни)]] (Концерт у ПК ім. Горбунова, Москва, 2 березня [[1996]]) CD.

''Демоальбоми''
# [[1982 у музиці|1982]] — Али-Баба и 40 разбойников Магнітоальбом
# [[1985 у музиці|1985]] — 360 градусов обстрела Магнітоальбом, не видано

''Триб'юти''
# [[1993 у музиці|1993]] — [[Отчёт 1983—1993]] CD.
# [[2008 у музиці|2008]] — [[Нау Бум]] CD.

''Композиції входять до збірок (найцікавіші)''
* [[1987 у музиці|1987]] — Рок-панорама, часть I LP.
* [[1988 у музиці|1988]] — Литуаника '87 LP.
* [[1992 у музиці|1992]] — Рок против террора LP.
* [[1993 у музиці|1993]] — [[Greenpeace Rocks]] LP, CD
* [[1996 у музиці|1996]] — Легенды русского рока CD.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==

{{Портал|Музика}}
* [http://www.nautilus.ru/ Наутилус Помпилиус — офіційний сайт]
* [https://web.archive.org/web/20110305174850/http://sanyamanya.ru/music/nautilus_pompilius/ Доповнена дискографія Наутилуса]
* [http://white.narod.ru/Text_about_NAU.html Літературознавчий аналіз текстів пісень «Наутилуса Помпилиуса»]

{{Російський рок}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Музичні гурти Єкатеринбурга]]
[[Категорія:Російські рок-гурти]]

title: Основна інформація

Жанр: Пост-панк · Нова хвиля · Симфонічний рок · Готик-рок

Країна: СРСР · Росія

Місто: Свердловськ · Санкт-Петербург

Мова: Російська

Лейбл: Jeff Records

Склад: В'ячеслав Бутусов · Дмитро Умецький · Ілля Кормільцев · Олексій Могилевський · Віктор Комаров · Альберт Потапкін · Володимир Назімов · Єгор Бєлкін · Гога Копилов · Микола Петров · та ін.


text:
# Кейґо
Кейґо (яп. 敬語, шаноблива мова) — стиль мовлення в японській мові, який характеризується використанням гоноративів; шаноблива, ввічлива мова.
Використання ввічливої мови в певних ситуаціях обов'язкове. За допомогою форм ввічливості можна вказувати на соціальну дистанцію або різницю в посадах, але можна й надати розмові інтимність та чемність.
Система ввічливої мови в японській мові складна, вона включає в себе різні способи вираження для різних соціальних груп, поділ на депреціативно-скромну (самопринижуючу) та ввічливу мову.
Корейська система побудови ввічливої мови дуже схожа на японську.

title: Кейґо

wikitext:
{{ніхонґо|'''Кейґо'''|敬語||шаноблива мова}} — стиль мовлення в [[японська мова|японській мові]], який характеризується використанням [[гоноратив]]ів; шаноблива, ввічлива мова.

Використання ввічливої мови в певних ситуаціях обов'язкове. За допомогою форм ввічливості можна вказувати на соціальну дистанцію або різницю в посадах, але можна й надати розмові інтимність та чемність.

Система ввічливої мови в японській мові складна, вона включає в себе різні способи вираження для різних соціальних груп, поділ на депреціативно-скромну (самопринижуючу) та ввічливу мову.

[[Корейська мова|Корейська]] система побудови ввічливої мови дуже схожа на японську.

== Див. також ==
* [[Японська мова]]
* [[Японське ім'я]]
* [[Займенники японської мови]]
* [[Гоноратив]]

== Посилання ==
* [http://www.jekai.org/entries/aa/00/no/aa00no31.htm jeKai article on keigo] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150610033854/http://www.jekai.org/entries/aa/00/no/aa00no31.htm |date=10 червня 2015 }}
* [https://web.archive.org/web/20050430143236/http://www.jlpt-kanji.com/keigo.php Keigo Examples]
* [http://www.sil.org/Linguistics/GlossaryOfLinguisticTerms/WhatIsAnHonorific.htm SIL Glossary of linguistic terms — What is an honorific?] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100115152723/http://www.sil.org/Linguistics/GlossaryOfLinguisticTerms/WhatIsAnHonorific.htm |date=15 січня 2010 }}

{{Японська мова}}

{{DEFAULTSORT:Ввічливі конструкції японської мови}}
[[Категорія:Японська мова]]