text:
# 11334 Ріо-де-Жанейро
11334 Ріо-де-Жанейро (11334 Rio de Janeiro) — астероїд головного поясу, відкритий 18 квітня 1996 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,356.

title: 11334 Ріо-де-Жанейро

wikitext:
{{Планета
| назва = 11334 Ріо-де-Жанейро
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Ерік Вальтер Ельст]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Ла-Сілья]]
| дата відкриття = [[18 квітня]] [[1996]]
| метод відкриття =
| на честь = [[Ріо-де-Жанейро]]
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1996 HM18'''
1979 FC4
1980 PU2
1997 UG11
1999 CF121
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|11334|2014.05.13|2013.06.16}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,991782985800 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,167785899849 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,579784442825 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,159702700790
| орбітальний період = 1513,469091322 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,237864124258 °/д
| середня аномалія = 46,81767132283°
| нахил орбіти = 15,56050686059°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 44,70539553994°
| арг_перицентру = 278,4909405953°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 13,3
| спектр_тип =
}}

'''11334 Ріо-де-Жанейро''' (11334 Rio de Janeiro) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[18 квітня]] [[1996]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,356.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Ріо-де-Жанейро}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (11301-11400)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|11334}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|11333 Forman|11335 Santiago}}
{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1996]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 11334 Ріо-де-Жанейро

Відкривач: Ерік Вальтер Ельст

Місце відкриття: Обсерваторія Ла-Сілья

Дата відкриття: 18 квітня 1996

title: Позначення

Названа на честь: Ріо-де-Жанейро

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Іммігрант (повість)
«Кімон» (англ. Immigrant) — науково-фантастична повість Кліффорда Сімака, вперше опублікована журналом «Astounding Science Fiction» в березні 1954 року.

## Сюжет
Космічний корабель випадково наткнувся на планету високорозвинутої гуманоїдної цивілізації Кімон, жителі якої володіли телепатією та телекінезом.
Ніхто із потрапивших туди людей не виявив бажання повертатись, але присилав телекінетичною поштою кімонців додому значні суми грошей і хвалебні описи планети як другого Ельдорадо.
Кімон обривав всі варіанти спілкування, окрім запрошення зрідка молодих людей, які мали найкращі оцінки при навчанні.
Хоча розвідка Землі просила всіх молодих іммігрантів на Кімон прислати їм опис реального стану справ на планеті, ніхто з них не надіслів хоч якихось деталей.
Селдон Бішоп теж отримав запрошення і, витративши всі свої заощадження на пристойний зовнішній вигляд, був доставлений на Кімон. Всі його нові знайомі на Землі були раді прислужитися йому, в надії отримати зиск від знайомства з людиною, яка можливо, поділиться з ними інформацією про Кімон.
На Кімоні його зустрів місцевий житель і перемістив у розкішний готель в земному стилі, де для нього був підготовлений добре облаштований номер. Фактично всі його забаганки виконувались автоматизованою шафою.
В номер до нього завітав один із землян і запропонував приєднатись до організації спортивних змагань і тоталізатора для розваги кімонців, які не займаються таким через їхні надзвичайні здібності.
І порадив триматись разом. Під час обіду в готелі до Селдона підходили кімонці і з ввічливості розпитували його про Землю та враження від нового місця.
Після обіду він перетнувся із землянкою Максайн, яка сказала, що земляни тут тільки розважають кімонців, але настане час, коли всі їхні трюки набриднуть.
Селдон повернувся в номер, де шафа порекомендувала йому розважитись переглядом історії в любому місці і часі. Він вибрав перенесення на Сенлакський пагорб під час битви при Гастінгсі, але побачене вразило його своєю жорстокістю.
Наступного дня Селдону в агентстві по найму запропонували почати роботу із самих низів — розважати дітей кімонців, оскільки земні спеціальності не були придатні тут.
Це неприємно вразило його самолюбство, але він погодився. Йому назначили чудову платню, але попередили, що гроші введено тільки для землян.
Він розважав дітей оповіданням легенд про короля Артура.
Коли настав час писати лист на Землю, честолюбство завадило йому написати правду, і він придумав історію як і всі попередні іммігранти.
В розмові з Максайн він дізнався, що всі вони тут раби свого честолюбства, ніхто не бажає безславно повернутись на Землю чи розкрити істинний стан справ.
Єдине, чого вони можуть тут добитись, це покращення житлових умов майже до безкінечності, кімонці з незрозумілих причин доглядають за ними.
Бішоп вирішив старанно виконувати свою роль в надії вивідати наміри кімонців. Він запропонував дітям, котрих доглядав, влаштувати пікнік.
Під вечір повідомивши Бішопу, що в лісі можуть бути звірі, діти покинули його самого і на нього напав хижак, але в останній момент батько дітей врятував його, телепортувавши додому.
Бішоп дійшов до думки, що кімонські діти, як це буває і в земних дітей, не справились з відповідальністю за свого домашнього улюбленця.
А його розкішний готель в порівняння з житлом кімонців, є звичайною собачою будкою.
Можливо, імміграція землян є затією дітей Кімона. Чи все ж таки, це політика дорослих, щоб допомогти земній цивілізації, зробивши їх товаришами по іграх для своїх дітей.
Відповідь на це питання не прояснилась навіть після телекінетичної появи в його номері Максайн, оскільки перенесення могло б бути насправді витівкою когось з дітей, хто читав її думки.

wikiname: ukwiki

title: Іммігрант (повість)

in_language: uk

wikitext:
{{Літературний твір
 |Назва                 = Кімон
 |Назва мовою оригіналу = {{lang-en|Immigrant}}
 |Зображення            = <!-- Example.jpg -->
 |Розмір                =
 |Опис до зображення    =
 |Жанр                  = [[наукова фантастика|науково-фантастична]] [[повість]]
 |Автор                 = [[Кліффорд Сімак]]
 |Мова оригіналу        = [[англійська мова|англійська]]
 |Написаний             =
 |Публікація            = [[1954 у літературі|1954]]
 |Окреме видання        =
 |Переклад              =
 |ISBN-13               =
 |ISBN-10               =
 |Нагороди        =
 |Вікіджерела-текст     = <!--Текст твору у Вікіджерелах -->
 }}
'''«Кімон»''' ({{lang-en|Immigrant}}) — [[наукова фантастика|науково-фантастична]] [[повість]] [[Кліффорд Сімак|Кліффорда Сімака]], вперше опублікована журналом «[[Astounding Science Fiction]]» в березні [[1954 у літературі|1954 року]].

== Сюжет ==
Космічний корабель випадково наткнувся на [[екзопланета|планету]] високорозвинутої гуманоїдної цивілізації Кімон, жителі якої володіли [[телепатія|телепатією]] та [[телекінез]]ом.
Ніхто із потрапивших туди людей не виявив бажання повертатись, але присилав телекінетичною поштою кімонців додому значні суми грошей і хвалебні описи планети як другого [[Ельдорадо]].
Кімон обривав всі варіанти спілкування, окрім запрошення зрідка молодих людей, які мали найкращі оцінки при навчанні.

Хоча розвідка [[Земля|Землі]] просила всіх молодих іммігрантів на Кімон прислати їм опис реального стану справ на планеті, ніхто з них не надіслів хоч якихось деталей.

Селдон Бішоп теж отримав запрошення і, витративши всі свої заощадження на пристойний зовнішній вигляд, був доставлений на Кімон. Всі його нові знайомі на Землі були раді прислужитися йому, в надії отримати зиск від знайомства з людиною, яка можливо, поділиться з ними інформацією про Кімон.

На Кімоні його зустрів місцевий житель і перемістив у розкішний готель в земному стилі, де для нього був підготовлений добре облаштований номер. Фактично всі його забаганки виконувались автоматизованою шафою.

В номер до нього завітав один із землян і запропонував приєднатись до організації спортивних змагань і [[тоталізатор]]а для розваги кімонців, які не займаються таким через їхні надзвичайні здібності.
І порадив триматись разом. Під час обіду в готелі до Селдона підходили кімонці і з ввічливості розпитували його про Землю та враження від нового місця.
Після обіду він перетнувся із землянкою Максайн, яка сказала, що земляни тут тільки розважають кімонців, але настане час, коли всі їхні трюки набриднуть.

Селдон повернувся в номер, де шафа порекомендувала йому розважитись переглядом історії в любому місці і часі. Він вибрав перенесення на [[Сенлакський пагорб]] під час [[битва при Гастінгсі|битви при Гастінгсі]], але побачене вразило його своєю жорстокістю.

Наступного дня Селдону в агентстві по найму запропонували почати роботу із самих низів — розважати дітей кімонців, оскільки земні спеціальності не були придатні тут.
Це неприємно вразило його самолюбство, але він погодився. Йому назначили чудову платню, але попередили, що гроші введено тільки для землян.
Він розважав дітей оповіданням легенд про [[король Артур|короля Артура]].
Коли настав час писати лист на Землю, честолюбство завадило йому написати правду, і він придумав історію як і всі попередні іммігранти.
В розмові з Максайн він дізнався, що всі вони тут раби свого честолюбства, ніхто не бажає безславно повернутись на Землю чи розкрити істинний стан справ.
Єдине, чого вони можуть тут добитись, це покращення житлових умов майже до безкінечності, кімонці з незрозумілих причин доглядають за ними.

Бішоп вирішив старанно виконувати свою роль в надії вивідати наміри кімонців. Він запропонував дітям, котрих доглядав, влаштувати пікнік.
Під вечір повідомивши Бішопу, що в лісі можуть бути звірі, діти покинули його самого і на нього напав хижак, але в останній момент батько дітей врятував його, телепортувавши додому.

Бішоп дійшов до думки, що кімонські діти, як це буває і в земних дітей, не справились з відповідальністю за свого [[тварини-компаньйони|домашнього улюбленця]].
А його розкішний готель в порівняння з житлом кімонців, є звичайною собачою будкою.
Можливо, імміграція землян є затією дітей Кімона. Чи все ж таки, це політика дорослих, щоб допомогти земній цивілізації, зробивши їх товаришами по іграх для своїх дітей.
Відповідь на це питання не прояснилась навіть після телекінетичної появи в його номері Максайн, оскільки перенесення могло б бути насправді витівкою когось з дітей, хто читав її думки.

== Посилання ==
* {{isfdb title|id=55881}}

{{Твори Кліффорда Сімака}}
{{ВП-портали|Книги|Література|Фантастика|Наукова фантастика| США}}

[[Категорія:Твори Кліффорда Сімака]]
[[Категорія:Науково-фантастичні повісті США]]
[[Категорія:Фантастичні твори 1954]]

title: англ. Immigrant

Жанр: науково-фантастична повість

Автор: Кліффорд Сімак

Мова: англійська


text:
# Polysteganus praeorbitalis
Polysteganus praeorbitalis — вид окунеподібних риб родини Спарові (Sparidae). Це морський, субтропічний вид, що мешкає на коралових рифах на глибині до 100 м. Зустрічається на заході Індійського океану біля берегів Мозамбіку. Тіло завдовжки до 90 см, та ваги — до 7,8 кг.

title: Polysteganus praeorbitalis

wikitext:
{{Italic title}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Polysteganus praeorbitalis''
| image = Polysteganus praeorbitalis.jpg
| image_caption =
| image_width = 260px
| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| subregnum = [[Справжні багатоклітинні (підцарство)|Справжні багатоклітинні]] (Eumetazoa)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| subphylum = [[Черепні]] (Craniata)
| subphylum2 = [[Хребетні]] (Vertebrata)
| superclassis = [[Щелепні]] (Gnathostomata)
| classis = [[Променепері]] (Actinopterygii)
| subclassis = [[Новопері]] (Neopterygii)
| infraclassis = [[Костисті риби]] (Teleostei)
| superordo = [[Акантопері]] (Acanthopterygii)
| ordo = [[Окунеподібні]] (Perciformes)
| subordo = [[Окуневидні]] (Percoidei)
| familia = [[Спарові]] (Sparidae)
| genus = ''[[Polysteganus]]''
| genus_authority =
| species = '''''P. praeorbitalis'''''
| binomial = ''Polysteganus praeorbitalis''
| binomial_authority = [[Albert Günther|Günther, A.]], [[1859]].
| synonyms = ''Dentex praeorbitalis'' <small>Günther, 1859</small>
}}
'''''Polysteganus praeorbitalis''''' — вид [[Окунеподібні|окунеподібних]] риб родини [[Спарові]] (Sparidae). Це морський, субтропічний вид, що мешкає на коралових рифах на глибині до 100 м. Зустрічається на заході [[Індійський океан|Індійського океану]] біля берегів [[Мозамбік]]у. Тіло завдовжки до 90 см, та ваги — до 7,8 кг.

== Примітки ==
* {{FishBase species | genus = Polysteganus | species = praeorbitalis| month = April| year = 2012}}

{{Perciformes-stub}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Polysteganus]]
[[Категорія:Риби Індійського океану]]
[[Категорія:Тварини, описані 1859]]
[[Категорія:Риби Мадагаскару]]
[[Категорія:Риби Мозамбіку]]
[[Категорія:Риби Танзанії]]

title: ?Polysteganus praeorbitalis

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Підцарство: Справжні багатоклітинні (Eumetazoa)

Тип: Хордові (Chordata)

Підтип: Черепні (Craniata)

Надклас: Щелепні (Gnathostomata)

Клас: Променепері (Actinopterygii)

Підклас: Новопері (Neopterygii)

Інфраклас: Костисті риби (Teleostei)

Надряд: Акантопері (Acanthopterygii)

Ряд: Окунеподібні (Perciformes)

Підряд: Окуневидні (Percoidei)

Родина: Спарові (Sparidae)

Рід: Polysteganus

Вид: P. praeorbitalis

Вікісховище: Polysteganus praeorbitalis


text:
# Загайкевич Стефан Михайлович
Сте́фан Миха́йлович Загайке́вич (7 березня 1949, Назавизів, Станіславська область, СРСР) — український скульптор, член Національної спілки художників України. Основні напрями — монументальна та станкова скульптура.

## Біографія
Стефан Михайлович Загайкевич народився 7 березня 1949 року в покутському селі Назавизів, що на той час входило до складу Надвірнянського району Станіславської області Української РСР СРСР (нині — Надвірнянський район Івано-Франківської області). 1980 року закінчив Київський художній інститут (нині — Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури), де вчився під керівництвом Василя Бородая, Івана Макогона та Валерія Швецова.
По отриманню диплома Стефан Михайлович впродовж 1980—1991 років працював у київському творчо-виробничому об'єднанні «Художник». У 1995 році вступив у Національну спілку художників України, де до 2000 року завідував міжнародним відділом.

## Творчість
З 1980 року Стефан Загайкевич був учасником всеукраїнських мистецьких виставок. Роботи Загайкевича зазвичай монументальні та станкові, виконані у реалістичній манері з ґротеском, підкреслюючи характерні риси персонажів. Основні роботи:
- Скульптури:
  - 1980 — «Олександр Мурашко»;
  - 1987 — «Михайло Врубель»;
  - 1987 — «У музеї»;
  - 1987 — «Плач»;
  - 1987 — «На виставці»;
  - 1987 — «Буду, як батько»;
  - 1989 — «Богдан».
- Меморіальні дошки:
  - 1989 — Валерію Ходемчуку (на стіні 4-го блоку ЧАЕС);
  - 1996 — Михайлу Грушевському (Відень).
- Пам'ятники:
  - 1989 — «Воїнам-інтернаціоналістам» (Балашов, Саратовська область, Росія);
  - 2008 — Георгію Ґонґадзе та журналістам, які загинули за свободу слова (у співавторстві, Київ);
- Проекти пам'ятників:
  - 1992 — Жертвам сталінських репресій;
  - 1995 — Михайлу Грушевському;
  - 1997 — «Відродження України»;
  - 2003 — Тарасу Бульбі (Дубно, Рівненська область);
  - 2009 — Івану Мазепі (Київ);
  - 2009 — Жертвам голодомору в Україні 1932—1933 років (Вашингтон);
  - 2010 — Патріарху Мстиславу (у співавторстві).
- А також:
- 2008 — в'їзний знак у селище Макарів Київської області[2].

## Нагороди та почесні звання
- Заслужений художник України (2018)[2].

## Родина та особисте життя
Батько українського стендап-коміка Святослава Загайкевича.

title: Загайкевич Стефан Михайлович

wikitext:
{{Однофамільці|Загайкевич}}
{{Скульптор
|ім'я                = Стефан Загайкевич
|оригінал імені      =
|зображення          = Стефан Загайкевич.jpg
|ширина              =
|підпис              =
|ім'я при народженні =
|дата народження     = 7.3.1949
|місце народження    = [[Назавизів]], [[Надвірнянський район (1940—2020)|Надвірнянський район]], [[Івано-Франківська область|Станіславська область]], [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|Українська РСР]], [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]]
|громадянство        = {{URS}} → {{UKR}}
|жанр                =
|навчання            = [[Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури|Київський художній інститут]]
|напрямок            = {{нп|Монументальна скульптура|монументальна||Monumental sculpture}} та [[станкова скульптура]]
|роки творчості      =
|покровитель         =
|вплив               = [[Бородай Василь Захарович|Василь Бородай]], [[Макогон Іван Васильович|Іван Макогон]], [[Швецов Валерій Валентинович|Валерій Швецов]]
|вплив на            =
|працював у містах   =
|основні роботи      =
|нагороди            =
|премії              =
|звання              = {{ряд|{{Заслужений художник України}}}}
|автограф            =
|сайт                =
}}
'''Сте́фан<ref name="Підпільний подкаст">{{cite web|url=https://www.youtube.com/watch?v=X7NavEhxSFE|назва=УКРАЇНСЬКА СКУЛЬПТУРА {{!}} Підпільний подкаст #47 {{!}} Стефан Загайкевич|вебсайт=[[YouTube]]|мовою=uk|дата-доступу=2023-08-20|дата-архіву=2022-07-19|url-архіву=https://web.archive.org/web/20220719203608/https://www.youtube.com/watch?v=X7NavEhxSFE}}</ref> Миха́йлович Загайке́вич''' ({{ДН|7|3|1949}}, [[Назавизів]], [[Івано-Франківська область|Станіславська область]], [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]]) — український скульптор, член [[Національна спілка художників України|Національної спілки художників України]]. Основні напрями — {{нп|Монументальна скульптура|монументальна||Monumental sculpture}} та [[станкова скульптура]].

== Біографія ==
Стефан Михайлович Загайкевич народився 7 березня 1949 року в [[Покуття|покутському]] селі [[Назавизів]], що на той час входило до складу [[Надвірнянський район (1940—2020)|Надвірнянського району]] [[Івано-Франківська область|Станіславської області]] [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|Української РСР]] [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] (нині — [[Надвірнянський район]] [[Івано-Франківська область|Івано-Франківської області]]). 1980 року закінчив Київський художній інститут (нині — [[Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури]]), де вчився під керівництвом [[Бородай Василь Захарович|Василя Бородая]], [[Макогон Іван Васильович|Івана Макогона]] та [[Швецов Валерій Валентинович|Валерія Швецова]]<ref name="ЕСУ">{{ЕСУ|10||[[Лисенко Людмила Олександрівна (мистецтвознавець)|Лисенко Л. О.]]|Загайкевич Стефан Михайлович|id=15125}}</ref>.

По отриманню диплома Стефан Михайлович впродовж 1980—1991 років працював у київському творчо-виробничому об'єднанні «Художник». У 1995 році вступив у [[Національна спілка художників України|Національну спілку художників України]], де до 2000 року завідував міжнародним відділом<ref name="ЕСУ"/>.

== Творчість ==
З 1980 року Стефан Загайкевич був учасником всеукраїнських мистецьких виставок. Роботи Загайкевича зазвичай {{нп|Монументальна скульптура|монументальні||Monumental sculpture}} та [[станкова скульптура|станкові]], виконані у реалістичній манері з [[Гротеск|ґротеском]], підкреслюючи характерні риси персонажів<ref name="ЕСУ"/>. Основні роботи:
{{Div col|colwidth=40em|small=yes}}
* Скульптури:
** 1980 — «[[Мурашко Олександр Олександрович|Олександр Мурашко]]»;
** 1987 — «[[Врубель Михайло Олександрович|Михайло Врубель]]»;
** 1987 — «У музеї»;
** 1987 — «Плач»;
** 1987 — «На виставці»;
** 1987 — «Буду, як батько»;
** 1989 — «Богдан».
* Меморіальні дошки:
** 1989 — [[Ходемчук Валерій Ілліч|Валерію Ходемчуку]] (на стіні 4-го блоку [[Чорнобильська АЕС|ЧАЕС]]);
** 1996 — [[Грушевський Михайло Сергійович|Михайлу Грушевському]] ([[Відень]]).
* Пам'ятники:
** 1989 — [[Воїни-інтернаціоналісти|«Воїнам-інтернаціоналістам»]] ([[Балашов (місто)|Балашов]], [[Саратовська область]], [[Росія]]);
** 2008 — [[Гонгадзе Георгій Русланович|Георгію Ґонґадзе]] та журналістам, які [[Убивство Георгія Гонгадзе|загинули за свободу слова]] (у співавторстві, [[Київ]]);
* Проекти пам'ятників:
** 1992 — [[Сталінські репресії|Жертвам сталінських репресій]];
** 1995 — Михайлу Грушевському;
** 1997 — «Відродження України»;
** 2003 — [[Тарас Бульба (персонаж)|Тарасу Бульбі]] ([[Дубно]], [[Рівненська область]]);
** 2009 — [[Іван Мазепа|Івану Мазепі]] (Київ);
** 2009 — Жертвам [[Голодомор в Україні (1932—1933)|голодомору в Україні 1932—1933 років]] ([[Вашингтон]]);
** 2010 — [[Мстислав (Скрипник)|Патріарху Мстиславу]] (у співавторстві).
* А також:
* 2008 — в'їзний знак у селище [[Макарів]] [[Київська область|Київської області]]<ref name="ЕСУ"/>.
{{Div col end}}

== Нагороди та почесні звання ==
* [[Заслужений художник України]] (2018)<ref name="ЕСУ"/>.

== Родина та особисте життя ==
Батько українського стендап-коміка [[Загайкевич Святослав Стефанович|Святослава Загайкевича]]<ref name="Підпільний подкаст"/>.

== Примітки ==
{{reflist|colwidth=40em}}

== Джерела ==
* {{ЕСУ|10||[[Лисенко Людмила Олександрівна (мистецтвознавець)|Лисенко Л. О.]]|Загайкевич Стефан Михайлович|id=15125}}

== Посилання ==
;Інтерв'ю
* {{cite web|url=https://www.youtube.com/watch?v=X7NavEhxSFE|назва=УКРАЇНСЬКА СКУЛЬПТУРА {{!}} Підпільний подкаст #47 {{!}} Стефан Загайкевич|вебсайт=[[YouTube]]|мовою=uk|дата-доступу=2023-08-20|дата-архіву=2020-07-19|url-архіву=http://web.archive.org/web/20220719203608/https://www.youtube.com/watch?v=X7NavEhxSFE}}

{{Sculptor-stub}}
{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Біографії|Скульптура|Українське мистецтво}}

[[Категорія:Уродженці Надвірнянського району]]
[[Категорія:Випускники Київського художнього інституту]]
[[Категорія:Радянські скульптори]]
[[Категорія:Скульптори України XX століття]]
[[Категорія:Скульптори України XXI століття]]
[[Категорія:Члени Національної спілки художників України]]

Народився: 7 березня 1949 (76 років) · Назавизів, Надвірнянський район, Станіславська область, Українська РСР, СРСР

Громадянство: СРСР → Україна

Навчання: Київський художній інститут

Напрямок: монументальна та станкова скульптура

Вплив: Василь Бородай, Іван Макогон, Валерій Швецов

Звання: | Заслужений художник України |


text:
# Грут (Нідерланди)
Грут (нід. Groet) — село в нідерландській провінції Північна Голландія. Входить до муніципалітету Берген.
Його площа становить 3,29 км², а населення станом на 2021 рік складало 1 530 осіб.
До 1834 року мало статус окремого муніципалітету.

## Галерея
- Вітряк Groetermolen
- Вілла Oase
- Ферма у селі
- Будівля колишньої мерії

title: Грут (Нідерланди)

wikitext:
{{НП
|статус = село
|зображення = Overzicht westgevel en zuidgevel - Groet - 20396733 - RCE.jpg
|площа = 3,29
|населення = 1 530
|рік перепису = 2021
}}
'''Грут''' ({{lang-nl|Groet}}) — село в [[Нідерланди|нідерландській]] провінції [[Північна Голландія]]. Входить до [[Муніципалітет (Нідерланди)|муніципалітету]] [[Берген (Північна Голландія)|Берген]].

Його площа становить 3,29 км², а населення станом на 2021 рік складало 1 530 осіб.

До 1834 року мало статус окремого муніципалітету.

== Галерея ==
<gallery>
File:Groet - Groetermolen foto 2.jpg|Вітряк ''Groetermolen''
File:Villa Oase - Hargerzeeweg 9 - Groet.jpg|Вілла ''Oase''
File:Overzicht van de voorgevel van de boerderij - Groet - 20384484 - RCE.jpg|Ферма у селі
File:Exterieur - Groet - 20092050 - RCE.jpg|Будівля колишньої мерії
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.bergen-nh.nl Офіційний сайт муніципалітету Берген] {{ref-nl}}

{{Муніципалітет Берген}}
{{Authority control}}
{{Netherlands-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти провінції Північна Голландія]]
[[Категорія:Берген (Північна Голландія)]]

title: Країна

Країна: Нідерланди

Адмінодиниця: Берґен


text:
# Балка Караулова
Балка Караулова — балка (річка) в Україні у Кальміуському районі Донецької області. Ліва притока річки Кальміусу (басейн Азовського моря).

## Опис
Довжина балки приблизно 3,40 км, найкоротша відстань між витоком і гирлом — 3,34  км, коефіцієнт звивистості річки — 1,02 . Формується декількома загатами.

## Розташування
Бере початок на північно-східній околиці села Новомихайлівки. Тече переважнона північний захід і на північно-східній околиці села Староласпа впадає у річку Кальміус.

## Цікаві факти
- Біля витоку балки на східній стороні на відстані приблизно634,39 м пролягає автошлях Т 0508[3] (автомобільний шлях територіального значення у Донецькій області. Пролягає територією Донецької міськради та Кальміуського району через Донецьк — Старобешеве — Бойківське — Новоазовськ — Сєдове. Загальна довжина — 111,3 км.).

title: Балка Караулова

wikitext:
{{Річка
| назва             = Балка Караулова
| оригінальна_назва =
| зображення        =
| зображення_розмір = 250px
| підпис            =
| довжина           = ~3,40 км
| висота_витоку     =
| висота_гирла      =
| похил_річки       =
| стік              =
| площа_басейну     =
| витік             = на північно-східній околиці села [[Новомихайлівка (Кальміуський район)|Новомихайлівки]]
| витік_коорд       = {{coord|47|33|38|N|38|02|38|E|scale:6000}}
| гирло             = [[Кальміус]]
| гирло_коорд       = {{coord|47|33|57|N|38|00|01|E|scale:6000}}
| басейн            = [[Азовське море|Азовського моря]]
| країни_басейну    = {{UKR}}
| регіон =[[Донецька область]]
| прирічкові_країни =
| притоки           =
| мапа              =
| мапа_розмір       =
| мапа_підпис       =
}}
'''Балка Караулова'''<ref name="Военно-топографическая карта Российской Империи 1846-1863 гг. (издавалась до 1919 г.), созданная под руководством Ф.Ф. Шуберта и П.А. Тучкова. Масштаб: 3 версты на дюйм. Ряд: XXVIII, лист: 16. Показаны территории: Екатеринославской губернии, Область Войска Донского">{{Cite web |url=http://www.etomesto.ru/shubert-map/28-16/ |title=Военно-топографическая карта Российской Империи 1846—1863 гг. (издавалась до 1919 г.), созданная под руководством Ф. Ф. Шуберта и П. А. Тучкова. Масштаб: 3 версты на дюйм. Ряд: XXVIII, лист: 16. Показаны территории: Екатеринославской губернии, Область Войска Донского |accessdate=24 лютого 2021 |archive-date=20 січня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210120070703/http://www.etomesto.ru/shubert-map/28-16/ }}</ref><ref name="openstreetmap">{{Cite web |url=https://www.openstreetmap.org/#map=15/47.5627/38.0205 |title=openstreetmap |accessdate=24 лютого 2021 |archive-date=21 березня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210321030019/https://www.openstreetmap.org/#map=15/47.5627/38.0205 }}</ref> — балка ([[річка]]) в [[Україна|Україні]] у [[Кальміуський район|Кальміуському районі]] [[Донецька область|Донецької області]]. Ліва притока річки [[Кальміус]]у (басейн [[Азовське море|Азовського моря]]).

== Опис ==
Довжина балки приблизно 3,40 км, найкоротша відстань між витоком і гирлом — 3,34  км, коефіцієнт [[Звивистість річок|звивистості річки ]]— 1,02 <ref name="https://www.google.com.ua/maps/@47.5597505,38.0157829,14.75z?hl=uk">[https://www.google.com.ua/maps/@47.5597505,38.0157829,14.75z?hl=uk https://www.google.com.ua/maps/@47.5597505,38.0157829,14.75z?hl=uk]</ref>. Формується декількома загатами<ref name="https://www.google.com.ua/maps/@47.5597505,38.0157829,14.75z?hl=uk"/><ref name="openstreetmap"/>.

== Розташування ==
Бере початок на північно-східній околиці села [[Новомихайлівка (Старобешівський район)|Новомихайлівки]]. Тече переважнона північний захід і на північно-східній околиці села [[Староласпа]] впадає у річку Кальміус.

== Цікаві факти ==
* Біля витоку балки на східній стороні на відстані приблизно634,39 м пролягає автошлях {{Автошлях Т|0508}}<ref name="https://www.google.com.ua/maps/@47.5597505,38.0157829,14.75z?hl=uk"/> (автомобільний шлях територіального значення у [[Донецька область|Донецькій]] області. Пролягає територією [[Донецька міська рада|Донецької міськради]] та [[Кальміуський район (Донецька область)|Кальміуського району]] через [[Донецьк]] — [[Старобешеве]] — [[Бойківське]] — [[Новоазовськ]] — [[Сєдове]]. Загальна довжина — 111,3 км.).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://shron1.chtyvo.org.ua/Zheliezniak_Iryna/Slovnyk_hidronimiv_Ukrainy.pdf? Словник гідронімів України] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220131234224/https://shron1.chtyvo.org.ua/Zheliezniak_Iryna/Slovnyk_hidronimiv_Ukrainy.pdf |date=31 січня 2022 }} / Ред. кол.: А. П. Непокупний, О. С. Стрижак (заст. голови), К. К. Цілуйко (голова); Укладачі: І. М. Желєзняк, А. П. Корепанова, Л. Т. Масенко, А. П. Непокупний, В. В. Німчук, Є. С. Отін, О. С. Стрижак, К. К. Цілуйко. АН УРСР. Ордена Трудового червоного прапора Інститут мовознавства ім. О. О. Потебні, Українська ономастична комісія. – К.: Наукова думка, 1979. – С. 241
{{Портали|Географія|Гідрологія}}

[[Категорія:Малі річки України]]
[[Категорія:Річки Донецької області]]
[[Категорія:Річки Кальміуського району]]
[[Категорія:Статті про річки Донецької області без зображення в картці]]

title: Балка Караулова

Гирло: Кальміус

Басейн: Азовського моря

Країни: Україна

Регіон: Донецька область


text:
# Злет і занепад країн. Хто виграє і програє на світовій арені (книга)
| Злет і занепад країн. Хто виграє та програє на світовій арені (обкладинка українського перекладу книги) | Злет і занепад країн. Хто виграє та програє на світовій арені (обкладинка українського перекладу книги) |
| ------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ------------------------------------------------------------------------------------------------------- |
| Автор                                                                                | Ручір Шарма                                                                                |
| Назва мовою оригіналу                                                                                | The Rise and Fall of Nations: Forces of Change in the Post-Crisis World by Ruchir Sharma                |
| Країна                                                                                | США                                                                                |
| Мова                                                                                | англійська                                                                                |
| Виданий                                                                                | 6 червня 2016                                                                                |
| Видавництво оригіналу                                                                                | W. W. Norton Company                                                                                |
| Українське видавництво                                                                                | Наш Формат                                                                                |
| Рік видання українською                                                                                | 2018                                                                                |
| Перекладач                                                                                | Андрій Іщенко                                                                                |
| Обкладинка                                                                                | тверда                                                                                |
| Кількість сторінок                                                                                | 408                                                                                |
| ISBN                                                                                | 978-617-7552-63-4                                                                                |

Злет і занепад країн. Хто виграє і програє на світовій арені (англ. The Rise and Fall of Nations: Forces of Change in the Post-Crisis World by Ruchir Sharma) — книга Ручіра Шарми, автора бестселера "Передові країни. В очікуванні нового економічного дива". Вперше опублікована 6 червня 2016 року. У 2018 році перекладена українською мовою видавництвом «Наш Формат».

## Про автора
Ручір Шарма — директор департаменту країн, що розвиваються, та головний стратег Morgan Stanley Investment Management [Архівовано 27 вересня 2018 у Wayback Machine.]. Розпочав свою кар‘єру як письменник, регулярно публікується у виданнях Wall Street Journal, Financial Times, Foreign Affairs та ін. Один з найбільших інвесторів у світі, у 2012 році був названий одним з найбільш кваліфікованих експертів в галузі міжнародних відносин, а у 2015 році — одним з найвпливовіших мислителів за версією Bloomberg Market's 50.

## Огляд книги
Криза 2008 року поклала кінець ілюзії «золотої ери», в якій люди були переконані, що економічне процвітання та політична стабільність поширюватимуться у світі без упину. Післякризовий період перевернув світ з ніг на голову, змінив зростання та розвиток на спад, а політичну стабільність на бунт.
Зводячи тисячі факторів, що впливають на багатство країни, до десяти основоположних правил, Р.Шарма пояснює як розпізнати політичні, економічні та соціальні зміни в реальному часі та виявити майбутніх переможців та «лузерів» глобальної економіки. Автор описує свій підхід до моніторингу трендів нерівності, відстежуючи стан добробуту «поганих мільярдерів», переосмислює економіку як практичне мистецтво.
Чи загрожує нерівність економіці? Це одне з питань відповідь на яке необхідно шукати ніде інде ніж в політиці. Нерівність несе загрозу економічному зростанню в той момент, коли населення з підозрою сходить зі шляху, звідки беруть свій початок добробут та багатство.
Коли підприємець створює новий продукт, що є корисним для споживача, або будує виробничий комплекс і забезпечує людей робочими місцями, то такий вид формування багатства нації є загальновизнаним. Однак, якщо бізнес-магнат у власних інтересах шукає підхід до політиків та використовує зв‘язки, тоді це призводить до перерозподілу багатства нації, а не його нагромадження. [Архівовано 30 вересня 2020 у Wayback Machine.]
Автор роз‘яснює як в політичних заголовках, чорних ринках, цінах на продукти та рейтингу мільярдерів розгледіти сигнал стрімкого зростання, або навпаки — краху та прийдешніх протестів. Робота Ручіра Шарми є захоплюючим посібником для кращого розуміння змін, що протікають у світі.

## Переклад укр.
- Шарма, Ручір. Злет і занепад країн. Хто виграє і програє на світовій арені / пер. Андрій Іщенко К.: Наш Формат, 2018. — 408 с. — ISBN 978-617-7552-63-4

wikitext:
[[Файл:Злет і занепад країн. Хто виграє і програє на світовій арені - обкладинка українського перекладу книги.jpeg|міні|619x619пкс|
{| class="wikitable"
|+
! colspan="2" |Злет і занепад країн. Хто виграє та програє на світовій арені (обкладинка українського перекладу книги)
|-
|Автор
|Ручір Шарма
|-
|Назва мовою оригіналу
|The Rise and Fall of Nations: Forces of Change in the Post-Crisis World by Ruchir Sharma
|-
|Країна
|США
|-
|Мова
|англійська
|-
|Виданий
|6 червня 2016
|-
|Видавництво оригіналу
|W. W. Norton Company
|-
|Українське видавництво
|[[Наш Формат]]
|-
|Рік видання українською
|2018
|-
|Перекладач
|Андрій Іщенко
|-
|Обкладинка
|тверда
|-
|Кількість сторінок
|408
|-
|ISBN
|978-617-7552-63-4
|}
]]

'''Злет і занепад країн. Хто виграє і програє на світовій арені''' ({{lang-en|The Rise and Fall of Nations: Forces of Change in the Post-Crisis World by Ruchir Sharma}}) — книга Ручіра Шарми, автора [[бестселер]]а "[[Передові країни. В очікуванні нового економічного дива]]". Вперше опублікована 6 червня 2016 року. У 2018 році перекладена українською мовою видавництвом [[Наш Формат|«Наш Формат»]].

== Про автора ==
[[Ручір Шарма]] — директор департаменту країн, що розвиваються, та головний стратег [https://www.morganstanley.com/im.us.html Morgan Stanley Investment Management] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180927051505/http://www.morganstanley.com/im.us.html |date=27 вересня 2018 }}. Розпочав свою кар‘єру як письменник, регулярно публікується у виданнях [[Волл-стріт джорнел|Wall Street Journal]], [[Файненшл таймс|Financial Times]], Foreign Affairs та ін. Один з найбільших інвесторів у світі, у 2012 році був названий одним з найбільш кваліфікованих експертів в галузі міжнародних відносин, а у 2015 році — одним з найвпливовіших мислителів за версією Bloomberg Market's 50.<ref>{{Cite web|url=https://www.penguin.co.uk/authors/71489/ruchir-sharma|title=Ruchir Sharma|date=2024-06-11|website=www.penguin.co.uk|language=en|access-date=2024-05-02}}</ref>

== Огляд книги ==
Криза 2008 року поклала кінець ілюзії «золотої ери», в якій люди були переконані, що економічне процвітання та політична стабільність поширюватимуться у світі без упину. Післякризовий період перевернув світ з ніг на голову, змінив зростання та розвиток на спад, а політичну стабільність на бунт.

Зводячи тисячі факторів, що впливають на багатство країни, до десяти основоположних правил, Р.Шарма пояснює як розпізнати політичні, економічні та соціальні зміни в реальному часі та виявити майбутніх переможців та «лузерів» глобальної економіки. Автор описує свій підхід до моніторингу трендів нерівності, відстежуючи стан добробуту «поганих мільярдерів», переосмислює економіку як практичне мистецтво.

Чи загрожує нерівність економіці? Це одне з питань відповідь на яке необхідно шукати ніде інде ніж в політиці. Нерівність несе загрозу економічному зростанню в той момент, коли населення з підозрою сходить зі шляху, звідки беруть свій початок добробут та багатство.

Коли підприємець створює новий продукт, що є корисним для споживача, або будує виробничий комплекс і забезпечує людей робочими місцями, то такий вид формування багатства нації є загальновизнаним. Однак, якщо бізнес-[[магнат]] у власних інтересах шукає підхід до політиків та використовує зв‘язки, тоді це призводить до перерозподілу багатства нації, а не його нагромадження.<ref>{{Cite web|url=https://www.penguin.co.uk/articles/2016/06/the-rise-and-fall-of-nations-by-ruchir-sharma/|title=The Rise and Fall of Nations by Ruchir Sharma|date=2016-06-22|website=www.penguin.co.uk|language=en|access-date=2024-05-02}}</ref> {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200930201046/https://www.penguin.co.uk/articles/2016/the-rise-and-fall-of-nations-by-ruchir-sharma.html |date=30 вересня 2020 }}

Автор роз‘яснює як в політичних заголовках, чорних ринках, цінах на продукти та рейтингу мільярдерів розгледіти сигнал стрімкого зростання, або навпаки — краху та прийдешніх протестів. Робота Ручіра Шарми є захоплюючим посібником для кращого розуміння змін, що протікають у світі.

== Переклад укр. ==
* Шарма, Ручір. ''Злет і занепад країн. Хто виграє і програє на світовій арені'' / пер. Андрій Іщенко К.: Наш Формат, 2018. — 408 с. — ISBN 978-617-7552-63-4

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://www.penguin.co.uk/authors/71489/ruchir-sharma.html?tab=penguin-biography Ruchir Sharma. Biography] ''www.penguin.co.uk'' (eng.)
* [https://www.penguin.co.uk/authors/71489/ruchir-sharma.html Ruchir Sharma. Books] ''www.penguin.co.uk'' (eng.)
* [https://www.penguin.co.uk/articles/2016/the-rise-and-fall-of-nations-by-ruchir-sharma.html EXTRACTS. The Rise and Fall of Nations by Ruchir Sharma] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200930201046/https://www.penguin.co.uk/articles/2016/the-rise-and-fall-of-nations-by-ruchir-sharma.html |date=30 вересня 2020 }} ''www.penguin.co.uk'' (eng.)

== Посилання ==
* [http://time.com/4362772/ruchir-sharma-rise-of-nations/ Ruchir Sharma Offers New Math for the World's Economic Future] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190114052604/http://time.com/4362772/ruchir-sharma-rise-of-nations/ |date=14 січня 2019 }}
* [https://www.penguin.co.uk/articles/2016/the-rise-and-fall-of-nations-by-ruchir-sharma.html The Rise and Fall of Nations by Ruchir Sharma] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200930201046/https://www.penguin.co.uk/articles/2016/the-rise-and-fall-of-nations-by-ruchir-sharma.html |date=30 вересня 2020 }}

[[Категорія:Книги видавництва «Наш Формат»]]
[[Категорія:Книги, перекладені українською мовою]]


text:
# Дружина (Бугурусланський район)
Дружи́на (рос. Дружина) — селище у складі Бугурусланського району Оренбурзької області, Росія.

## Населення
Населення — 28 осіб (2010; 41 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 83 %

title: Дружина (Бугурусланський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = селище
 | тип_род         = селища
 | назва           = Дружина
 | назва ін.       = {{lang-ru|Дружина}}
 | карта розташування1 = Росія Оренбурзька область
 | герб            =
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Оренбурзька область]]
 | район           = [[бугурусланський район|Бугурусланський]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[полібінська сільська рада (Бугурусланський район)|Полібінська сільрада]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 28 осіб ([[2010]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2010/orenburgskaja.htm Дані перепису населення 2010 року]</ref>)
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 53
 | lat_min= 47
 | lat_sec= 55
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 52
 | lon_min= 57
 | lon_sec= 32
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Дружина}}

'''Дружи́на''' ({{lang-ru|Дружина}}) — [[селище]] у складі [[бугурусланський район|Бугурусланського району]] [[оренбурзька область|Оренбурзької області]], [[Росія]].

== Населення ==
Населення — 28 осіб ([[2010]]; 41 у [[2002]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2002/orenburgskaja.htm Дані перепису населення 2002 року]</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 83 %

== Джерела ==
* {{Карта|N-39-82}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{orenburg-geo-stub}}
{{бугурусланський район}}

[[Категорія:Населені пункти Бугурусланського району]]
[[Категорія:Селища Оренбурзької області]]

title: селище Дружина

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Оренбурзька область

Муніципальний район: Бугурусланський

Поселення: Полібінська сільрада

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Дружина · Дружина


text:
# Пурпурові вітрила (фільм)
«Пурпурові вітрила» (рос. Алые паруса) — російський радянський художній фільм 1961 року режисера Олександра Птушка, екранізація однойменної повісті-феєрії Олександра Гріна.

## Сюжет
У маленькому приморському селі живе відставний моряк Лонгрен, який майструє іграшкові кораблики і ледве зводить кінці з кінцями. Після того, як він овдовів, на руках у нього залишилася маленька дочка Ассоль.
Якось раз якийсь старий пророкує Ассоль, що настане день, коли її відвезе на кораблі з червоними вітрилами прекрасний принц. Над Ассоль сміється все село, але наступає той день, коли казка стає дійсністю…

## У ролях
- Анастасія Вертинська — Ассоль (озвучує Ніна Гуляєва)
- Василь Лановий — Артур Грей
- Лена Черемшанова — Ассоль в дитинстві
- Саша Лупенко — Артур Грей в дитинстві
- Іван Переверзєв — Лонгрен
- Сергій Мартінсон — Філіп, вугляр
- Микола Волков — Егль
- Сергій Ромоданов — капітан Гоп
- Олег Анофрієв — Летика, матрос
- Павло Волков — Польдішок
- Олександр Хвиля — Меннерс-старший
- Григорій Шпігель — Меннерс-молодший
- Ганна Орочко — сусідка
- Антоніна Кончакова — Мері
- Павло Массальський — Ліонель Грей
- Зоя Федорова — гувернантка
- Наталія Орлова — Бетсі
- Еммануїл Геллер — Циммер
- Олексій Алексєєв — Пантен
- Іван Мочалов — Атвуд
- Володимир Тягушев — жебрак
- Данило Нетребін — Джим
- Джемма Фірсова — Ліліан Грей, мати Артура
- Віктор Колпаков — продавець іграшок
- Євген Моргунов — капрал
- Борис Новиков — художник
- Віктор Хохряков — Сандро, шинкар
- Геннадій Юхтін — вугляр

## Знімальна група
- Автори сценарію: Олександр Юровський, Олексій Нагорний
- Режисер-постановник: Олександр Птушко
- Оператори-постановники: Геннадій Цекавий, Віктор Якушев
- Художник-постановник: Леван Шенгелія
- Композитор: Ігор Морозов

## Цікаві факти
- Перша роль Анастасії Вертинської, якій до моменту зйомок виповнилося 16 років.
- Зйомки фільму проходили в Алупці, Коктебелі, Ялті, Баку і Піцунді.
- У зйомках фільму брала участь баркентина «Альфа».
- Прізвище головного героя відрізняється в кіно (Артур Грєй) від тексту твору (Артур Грей).
- Час дії фільму штучно перенесено в минуле (приблизно середина XIX століття), через що репліка господаря магазина іграшок про те, що вітрильники більш не користуються попитом у покупців, залишається без пояснення, так як в книзі він це пояснював тим, що замість вітрильників стали купувати іграшкові автомобілі та літаки, що було характерно якраз для початку XX століття.

title: Пурпурові вітрила (фільм)

wikitext:
{{Move|Червоні вітрила (фільм)}}
{{Фільм
| українська назва  = Червоні вітрила
| оригінальна назва = Алые паруса
| зображення        = 1961_alye_parusa.jpg
| підпис            = Радянська афіша фільму «Червоні вітрила»
| жанр              = [[мелодрама]]
| режисер           = [[Птушко Олександр Лукич|Олександр Птушко]]
| продюсер          =
| сценаристи        = [[Юровський Олександр Якович|Олександр Юровський]], [[Нагорний Олексій Петрович|Олексій Нагорний]]
| на основі         = за мотивами повісті-феєрії [[Олександр Грін|Олександра Гріна]] «[[Червоні вітрила]]»
| актори            =
| композитор        = [[Морозов Ігор Володимирович|Ігор Морозов]]
| музика            =
| оператори          = [[Цекавий Геннадій Степанович|Геннадій Цекавий]], [[Якушев Віктор Михайлович|Віктор Якушев]]
| художники          = [[Шенгелія Леван Олександрович|Леван Шенгелія]], [[Макаров Олександр Павлович|Олександр Макаров]] (художник-декоратор)
| костюмер          = [[Кручиніна Ольга Семенівна|Ольга Кручиніна]]
| монтаж            =
| звукорежисер      = Марія Бляхіна
| кінокомпанія      = «[[Мосфільм]]»
| дистриб'ютор      =
| тривалість        = 88 хв.
| мова              = російська
| озвучення українською =
| країна            = [[СРСР]]
| рік               = 1961
| дата виходу       =
| imdb_id           =
| сайт              =
| попередній        =
| наступний         =
}}
'''«Пурпурові вітрила»''' ({{lang-ru|Алые паруса}}) — російський радянський художній фільм 1961 року режисера [[Птушко Олександр Лукич|Олександра Птушка]], екранізація [[Червоні вітрила|однойменної]] повісті-феєрії [[Олександр Грін|Олександра Гріна]].

== Сюжет ==
У маленькому приморському селі живе відставний моряк Лонгрен, який майструє іграшкові кораблики і ледве зводить кінці з кінцями. Після того, як він овдовів, на руках у нього залишилася маленька дочка [[Ассоль (ім'я)|Ассоль]].

Якось раз якийсь старий пророкує Ассоль, що настане день, коли її відвезе на кораблі з червоними вітрилами прекрасний принц. Над Ассоль сміється все село, але наступає той день, коли казка стає дійсністю…

== У ролях ==
{{Div col}}
* [[Вертинська Анастасія Олександрівна|Анастасія Вертинська]] — ''Ассоль'' (озвучує [[Гуляєва Ніна Іванівна|Ніна Гуляєва]])
* [[Василь Лановий]] — ''Артур Грей''
* Лена Черемшанова — ''Ассоль в дитинстві''
* Саша Лупенко — ''Артур Грей в дитинстві''
* [[Переверзєв Іван Федорович|Іван Переверзєв]] — ''Лонгрен''
* [[Мартінсон Сергій Олександрович|Сергій Мартінсон]] — ''Філіп, вугляр''
* [[Волков Микола Миколайович (старший)|Микола Волков]] — ''Егль''
* [[Ромоданов Сергій Дмитрович|Сергій Ромоданов]] — ''капітан Гоп''
* [[Анофрієв Олег Андрійович|Олег Анофрієв]] — ''Летика, матрос''
* [[Волков Павло Михайлович|Павло Волков]] — ''Польдішок''
* [[Олександр Хвиля]] — ''Меннерс-старший''
* [[Шпігель Григорій Ойзерович|Григорій Шпігель]] — ''Меннерс-молодший''
* [[Орочко Ганна Олексіївна|Ганна Орочко]] — ''сусідка''
* [[Кончакова Антоніна Іванівна|Антоніна Кончакова]] — ''Мері''
* [[Массальський Павло Володимирович|Павло Массальський]] — ''Ліонель Грей''
* [[Федорова Зоя Олексіївна|Зоя Федорова]] — ''гувернантка''
* [[Орлова Наталія Федорівна|Наталія Орлова]] — ''Бетсі''
* [[Геллер Еммануїл Савелійович|Еммануїл Геллер]] — ''Циммер''
* [[Алексєєв Олексій Петрович|Олексій Алексєєв]] — ''Пантен''
* [[Мочалов Іван Олексійович|Іван Мочалов]] — ''Атвуд''
* Володимир Тягушев — ''жебрак''
* [[Нетребін Данило Матвійович|Данило Нетребін]] — ''Джим''
* [[Фірсова Джемма Сергіївна|Джемма Фірсова]] — ''Ліліан Грей, мати Артура''
* [[Колпаков, Віктор Михайлович|Віктор Колпаков]] — ''продавець іграшок''
* [[Євген Моргунов]] — ''капрал''
* [[Новиков Борис Кузьмич|Борис Новиков]] — ''художник''
* [[Хохряков Віктор Іванович|Віктор Хохряков]] — ''Сандро, шинкар''
* [[Юхтін Геннадій Гаврилович|Геннадій Юхтін]] — ''вугляр''
{{Div col end}}

== Знімальна група ==
* Автори сценарію: [[Юровський Олександр Якович|Олександр Юровський]], [[Нагорний Олексій Петрович|Олексій Нагорний]]
* Режисер-постановник: [[Олександр Птушко]]
* Оператори-постановники: [[Цекавий Геннадій Степанович|Геннадій Цекавий]], [[Якушев Віктор Михайлович|Віктор Якушев]]
* Художник-постановник: [[Шенгелія Леван Олександрович|Леван Шенгелія]]
* Композитор: [[Морозов Ігор Володимирович|Ігор Морозов]]

== Цікаві факти ==
* Перша роль Анастасії Вертинської, якій до моменту зйомок виповнилося 16 років.
* Зйомки фільму проходили в [[Алупка|Алупці]], [[Коктебель|Коктебелі]], [[Ялта|Ялті]], [[Баку]] і [[Піцунда|Піцунді]].
* У зйомках фільму брала участь [[баркентина]] «Альфа».
* Прізвище головного героя відрізняється в кіно (Артур Гр'''є'''й) від тексту твору (Артур Гр'''е'''й).
* Час дії фільму штучно перенесено в минуле (приблизно середина XIX століття), через що репліка господаря магазина іграшок про те, що вітрильники більш не користуються попитом у покупців, залишається без пояснення, так як в книзі він це пояснював тим, що замість вітрильників стали купувати іграшкові автомобілі та літаки, що було характерно якраз для початку XX століття.

== Посилання ==
* [http://www.russiancinema.ru/films/film191/ «Алые паруса»]{{Недоступне посилання|date=травень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} {{ref-ru}}
* [http://youtube.com/watch?v=5YzwW4hxrx4&hl=ru Повна відреставрована версія фільму] на [[YouTube]]
* [http://www.detivkino.ru/movie/597/Алые_паруса О фильме на сайте «Дети в кино»] {{ref-ru}}
{{Проблеми}}
{{Фільми Олександра Птушка}}
{{Екранізації творів Олександра Гріна}}

[[Категорія:Фільми СРСР 1961]]
[[Категорія:Фільми-мелодрами СРСР]]
[[Категорія:Фільми студії «Мосфільм»]]
[[Категорія:Фільми, зняті в Криму]]
[[Категорія:Фільми Олександра Птушка]]
[[Категорія:Екранізації російських літературних творів]]
[[Категорія:Екранізації творів Олександра Гріна]]

title: Алые паруса

Жанр: мелодрама

Режисер: Олександр Птушко

Сценаристи: Олександр Юровський, Олексій Нагорний

На основі: за мотивами повісті-феєрії Олександра Гріна «Червоні вітрила»

У головних · ролях: Вертинська Анастасія Олександрівна, Василь Лановий, Моргунов Євген Олександрович, Фірсова Джемма Сергіївна і Мартінсон Сергій Олександрович

Оператори: Геннадій Цекавий, Віктор Якушев

Композитор: Ігор Морозов

Художники: Леван Шенгелія, Олександр Макаров (художник-декоратор)

Костюмер: Ольга Кручиніна

Звукорежисер: Марія Бляхіна

Кінокомпанія: «Мосфільм»

Дистриб'ютор: Netflix

Мова: російська

Країна: СРСР


text:
# Тонійор
Тонійо́р (тадж. Тониёр) — село у складі Хатлонської області Таджикистану. Входить до складу Даханського джамоату Кулобського району.
Населення — 876 осіб (2010; 866 в 2009).

title: Тонійор

wikitext:
{{Населений пункт Таджикистану
| тип                    = село
| назва                  = Тонійор
| місцева назва          = {{lang-tj|Тониёр}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             =
| зображення_розмір      =
| зображення_підпис      =
| область                = [[хатлонська область|Хатлонська]]
| район                  = [[кулобський район|Кулобський]]
| джамоат                = [[даханський джамоат|Даханський]]
| засновано              =
| перша згадка           =
| агломерація            =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 876 осіб ([[2010]])
| площа                  =
| густота                =
| поштові індекси        =
| код                    =
|lat=
|long=
|lat_dir=N | lat_deg= 38 | lat_min= 06
           | lat_sec= 36
|lon_dir=E | lon_deg= 69 | lon_min= 51
           | lon_sec= 55
| карта розташування1    =
| висота                 =
| водойма                =
| етнікон                =
| станція                =
| відстань               =
| залізниця в            =
| ref-залізниця в        =
| автошлях в             =
| ref-автошлях в         =
| фізична в              =
| ref-фізична в          =
| залізниця с            =
| фізична с              =
| автошлях с             =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| голова                 =
| ремарки                =
}}

'''Тонійо́р''' ({{lang-tj|Тониёр}}) — село у складі [[хатлонська область|Хатлонської області]] [[Таджикистан]]у. Входить до складу [[даханський джамоат|Даханського джамоату]] [[кулобський район|Кулобського району]].

Населення — 876 осіб ([[2010]]; 866 в [[2009]]<ref>[http://tojkiston.ucoz.ru/index/dzhamoat_dakhana/0-1146 Джамоат Дахана] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170703204951/http://tojkiston.ucoz.ru/index/dzhamoat_dakhana/0-1146 |date=3 липня 2017 }} — портал «Всё о Таджикистане» {{ref-ru}}</ref>).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://maps.vlasenko.net/smtm200/j-42-16.jpg На радянських картах масштабом 1:200000 Танійор] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160322002127/http://maps.vlasenko.net/smtm200/j-42-16.jpg |date=22 березня 2016 }}
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=38.109776&lon=69.865065&z=15&m=b&show=/25076915/uk/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=38.109776&lon=69.865065&z=15&m=b&show=/25076915/uk/ |date=25 серпня 2011 }}

{{кулобський район}}

[[Категорія:Села Хатлонської області]]
[[Категорія:Населені пункти Кулобського району]]

title: Основні дані

Країна: Таджикистан

Область: Хатлонська

Район: Кулобський

Джамоат: Даханський

Основні дані: Карта Тонійор ·


text:
# Два вікових дуби (Старий Яр)
Два вікови́х дуби́ — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах Яворівського району Львівської області, в селі Старий Яр (на території церкви Покрови Пресвятої Богородиці).
Площа 0,05 га. Статус надано згідно з рішенням Львівської облради від 9.10.1984 року № 495. Перебуває у віданні Залузької сільської ради.
Статус надано з метою збереження двох екземплярів вікових дубів.

title: Два вікових дуби (Старий Яр)

wikitext:
{{Картка:Природоохоронна територія
  | name = Два вікових дуби
(пам'ятка природи)
  | image = Два дуби в с.Старий Яр.jpg
  | зображення_підпис =
  | ширина_зображення =300
  | категорія_мсоп      =
  | map =
  | caption =
  | ширина_мапи =
  | локатор_x =
  | локатор_y =
  | розташування = {{UKR}}
[[Львівська область]],
[[Яворівський район]],
с. [[Старий Яр]]
  | nearest_city = [[Яворів]]
  |lat_degrees  = 49 | lat_minutes  = 59 | lat_seconds  = 10 | lat_direction  = N
  |long_degrees = 23 | long_minutes = 25 | long_seconds = 10 | long_direction = E
  | площа = 0,05 га
  | заснований = 1984 р.
  | число_відвідувачів =
  | рік_відвідувачів =
  | керуюча_організація = [[Залузька сільська рада (Яворівський район)|Залузька сільська рада]]
  |Карта розташування = Україна Львівська область
}}
{{Otheruses|Два вікових дуби (Прилуки)}}
'''Два вікови́х дуби́''' — [[ботанічна пам'ятка природи]] місцевого значення в [[Україна|Україні]]. Розташована в межах [[Яворівський район|Яворівського району]] [[Львівська область|Львівської області]], в селі [[Старий Яр]] (на території церкви Покрови Пресвятої Богородиці).

Площа 0,05 га. Статус надано згідно з рішенням Львівської облради від 9.10.1984 року № 495. Перебуває у віданні [[Залузька сільська рада (Яворівський район)|Залузької сільської ради]].

Статус надано з метою збереження двох екземплярів вікових [[дуб]]ів.

== Галерея ==
<gallery widths="180" heights="140" class="center" style="center">
Файл:Staryi Yar Vikovi Duby RB.jpg
Файл:46-258-5024 Staryi Yar Two Age-old Oak Trees RB.jpg
</gallery>
{{commonscat|Two age oaks (Staryi Yar)}}

== Джерела ==
* [http://pzf.land.kiev.ua/pzf13-1.html Два вікових дуби] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160406012755/http://pzf.land.kiev.ua/pzf13-1.html |date=6 квітня 2016 }}
{{Природно-заповідний фонд Яворівського району}}
[[Категорія:Ботанічні пам'ятки природи Львівської області]]
[[Категорія:Природно-заповідний фонд Яворівського району]]
[[Категорія:Природоохоронні об'єкти, засновані 1984]]
[[Категорія:Дуби]]

title: Два вікових дуби · (пам'ятка природи)

Країна: Україна

Розташування: Україна · Львівська область, · Яворівський район, · с. Старий Яр

Найближче місто: Яворів

Оператор: Залузька сільська рада


text:
# Денєскино
Денєскино (рос. Денескино) — присілок в Новоржевському районі Псковської області Російської Федерації.
Населення становить 11 осіб. Входить до складу муніципального утворення Виборська волость.

## Історія
Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Виборська волость.

## Населення
| 2001 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- |
| 12   | ↘11  | →11  |

title: Денєскино

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Денєскино
|назва ін.       = Денескино
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Псковська область]]
|район           = [[Новоржевський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Виборська волость]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{стабільно}} 11
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Псковська область
}}
'''Денєскино''' ({{lang-ru|Денескино}}) — [[присілок]] в [[Новоржевський район|Новоржевському районі]] [[Псковська область|Псковської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 11 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Виборська волость]].

== Історія ==

Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Виборська волость<ref>[http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/6000201504020002?index=11&rangeSize=1 Закон Псковской области от 30 марта 2015 года № 1508-ОЗ «О преобразовании муниципальных образований»]</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Денескино  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Новоржевський район}}
{{Pskov-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Новоржевського району]]

title: присілок Денєскино

Суб'єкт Російської Федерації: Псковська область

Муніципальний район: Новоржевський район

Поселення: Виборська волость

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Денєскино · Денєскино


text:
# Гмиря Сергій Петрович
Сергій Петрович Гмиря (нар. 26 січня 1954, Ворошиловськ, Ворошиловградська область, УРСР, СРСР — 24 жовтня 2013, Київ, Україна) — український політик, член Центрального комітету КПУ, народний депутат Верховної Ради України кількох скликань.

## Біографія
Народився 26 січня 1954 року в місті Ворошиловськ, Ворошиловградська область, УРСР, СРСР (нині місто Алчевськ, Луганська область, Україна).
Помер 24 жовтня 2013 у місті Київ, Україна. Похований 28 жовтня 2013 на Байковому кладовищі, ділянка № 33.

### Сім'я
- Батько Гмиря Петро Арсентійович — директор Ворошиловського металургійного комбінату імені Ворошилова;

- мати Гмиря Валентина Петрівна — культпрацівник.
- Був одружений, мав одного сина.

### Освіта
В 1977 році закінчив Донецький державний університет за спеціальністю «історія».

### Наукова діяльність
У 1977–1981 працював вчителем історії у середній школі № 23 м. Комунарська (нині Алчевськ).
З 1981 року — старший лаборант, асистент Комунарського гірничо-металургійного інституту.
З 1985 року — аспірант Донецького державного університету.
З 1988 року — асистент, старший викладач кафедри історії Комунарського гірничо-металургійного інституту.
З 1991 по 1994 рік — доцент кафедри історії та політології Донбаського гірничо-металургійного інституту.

## Політична кар'єра
З липня 1993 року — секретар Алчевського міського комітету КПУ.
З 1994 по 1998 рік — народний депутат України II скликання від КПУ за виборчим округом № 240.
З 1998 по 2002 рік — народний депутат України III скликання від КПУ за виборчим округом № 105.
З 2002 по 2006 рік — народний депутат України IV скликання від КПУ за багатомандатним округом.

## Звання
Кандидат історичних наук.

title: Гмиря Сергій Петрович

wikitext:
{{Однофамільці|Гмиря (прізвище){{!}}Гмиря}}
{{Державний діяч
| українське ім'я    = Сергій Петрович Гмиря
| оригінальне ім'я   =
| портрет            = Сергій Гмиря.JPG
| ширина портрета    =
| підпис             = С.П. Гмиря спілкується з активістами [[Відсіч|ГР «Відсіч»]], що пікетують офіс КПУ, 17 липня 2012

| титул             =
| порядок           =
| прапор            =
| періодпочаток     =
| періодкінець      =
| президент         =
| прем'єр           =
| попередник        =
| наступник         =

| національність     = [[українець]]
| громадянство       = {{USSR}} →
{{UKR}}
| віросповідання     =
| дата народження    = 26.1.1954
| місце народження   = [[Файл:Flag of the Soviet Union (1923-1955).svg|20px|border|link=СРСР]] [[Алчевськ|Ворошиловськ]], [[Луганська область|Ворошиловградська область]], [[УРСР]], [[СРСР]]
| дата смерті        = 24.10.2013
| місце смерті       = {{Прапорець|UKR}} [[Київ]], [[Україна]]
| похований          = [[Байкове кладовище]]
| батько             = [[Гмиря Петро Арсентійович|Петро Арсентійович Гмиря]]
| мати               = Валентина Петрівна Гмиря
| дружина            =
| діти               =

| партія             = [[КПРС]] (до 1991)
[[Комуністична партія України (1993—2022)|КПУ]] (1991—2013)
| діяльність         = [[політик]], [[викладач]]
| професія           = [[історик]]
| освіта             = [[Донецький національний університет|Донецький державний університет]]
| вчена ступінь      = [[кандидат історичних наук]]
| нагороди           =
}}
{{Депутат
| депутат1    = {{Прапорець|UKR}} [[Народний депутат України]]
| скликання1  = [[Верховна Рада України II скликання|II скликання]]
| партія1     = [[Комуністична партія України (1993—2022)|КПУ]]
| початок1    = [[11 травня]] [[1994]]
| кінець1     = [[12 травня]] [[1998]]
| скликання2  = [[Верховна Рада України III скликання|III скликання]]
| партія2     = [[Комуністична партія України (1993—2022)|КПУ]]
| початок2    = [[12 травня]] [[1998]]
| кінець2     = [[14 травня]] [[2002]]
| скликання3  = [[Верховна Рада України IV скликання|IV скликання]]
| партія3     = [[Комуністична партія України (1993—2022)|КПУ]]
| початок3    = [[14 травня]] [[2002]]
| кінець3     = [[25 травня]] [[2006]]
}}
'''Сергій Петрович Гмиря''' ({{н}} {{ДН|26|1|1954}}, [[Алчевськ|Ворошиловськ]], [[Луганська область|Ворошиловградська область]], [[УРСР]], [[СРСР]] — {{ДС|24|10|2013}}, [[Київ]], [[Україна]]) — український політик, член Центрального комітету [[Комуністична партія України (1993—2022)|КПУ]], [[Народний депутат України|народний депутат Верховної Ради України]] кількох скликань.

== Біографія ==
Народився {{ДН|26|1|1954}} року в місті [[Алчевськ|Ворошиловськ]], [[Луганська область|Ворошиловградська область]], [[УРСР]], [[СРСР]] (нині місто Алчевськ, Луганська область, [[Україна]]).

Помер {{ДС|24|10|2013}}<ref name="kpu1">{{cite web|url=http://www.kpu.ua/ru/62273/pamyati-tovarishha|title=Памяти товарища|author=|date=25 жовтня 2013|website=[[Комуністична партія України (1993—2022)|КПУ]]|publisher=|accessdate=21 лютого 2016|archive-date=25 лютого 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160225070938/http://www.kpu.ua/ru/62273/pamyati-tovarishha}} {{ref-ru}}</ref> у місті [[Київ]], [[Україна]]. Похований [[28 жовтня]] [[2013]] на [[Байкове кладовище|Байковому кладовищі]]<ref name="kpu2">{{cite web|url=http://www.kpu.ua/uk/62432/v-kieve-sostoyalis-poxorony-sergeya-gmyri|title=В Киеве состоялись похороны Сергея Гмыри|author=|date=28 жовтня 2013|website=[[Комуністична партія України (1993—2022)|КПУ]]|publisher=|accessdate=21 лютого 2016|archive-date=25 лютого 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160225070610/http://www.kpu.ua/uk/62432/v-kieve-sostoyalis-poxorony-sergeya-gmyri}} {{ref-ru}}</ref>, ділянка № 33.

=== Сім'я ===

* Батько [[Гмиря Петро Арсентійович]] — директор [[Алчевський металургійний комбінат|Ворошиловського металургійного комбінату імені Ворошилова]];

* мати Гмиря Валентина Петрівна — культпрацівник.
*Був одружений, мав одного сина.

=== Освіта ===
В [[1977]] році закінчив [[Донецький національний університет|Донецький державний університет]] за спеціальністю «[[історія]]».

=== Наукова діяльність ===
У [[1977]]–[[1981]] працював вчителем історії у середній школі № 23 м. Комунарська (нині Алчевськ).

З [[1981]] року — старший лаборант, асистент [[Донбаський державний технічний університет|Комунарського гірничо-металургійного інституту]].

З [[1985]] року — аспірант Донецького державного університету.

З [[1988]] року — асистент, старший викладач кафедри історії Комунарського гірничо-металургійного інституту.

З [[1991]] по [[1994]] рік — доцент кафедри історії та політології Донбаського гірничо-металургійного інституту.

== Політична кар'єра ==
З липня [[1993]] року — секретар Алчевського міського комітету [[Комуністична партія України (1993—2022)|КПУ]].

З [[1994]] по [[1998]] рік — [[Верховна Рада України II скликання|народний депутат України II скликання]] від [[Комуністична партія України (1993—2022)|КПУ]] за виборчим округом № 240.

З [[1998]] по [[2002]] рік — [[Верховна Рада України III скликання|народний депутат України III скликання]] від КПУ за виборчим округом № 105.

З [[2002]] по [[2006]] рік — [[Верховна Рада України IV скликання|народний депутат України IV скликання]] від КПУ за багатомандатним округом.

== Звання ==
[[Кандидат історичних наук]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{cite web |url=http://politrada.com/dossier/Sergej-Petrovich-Gmyrya/ |title=Сергей Петрович Гмыря |author= |date= |website=Политрада |publisher= |accessdate= |archive-date=2 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160302223821/http://politrada.com/dossier/Sergej-Petrovich-Gmyrya/ }} {{ref-ru}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Народні депутати України 2-го скликання]]
[[Категорія:Народні депутати України 3-го скликання]]
[[Категорія:Народні депутати України 4-го скликання]]
[[Категорія:Уродженці Алчевська]]
[[Категорія:Померли в Києві]]
[[Категорія:Випускники Донецького університету]]
[[Категорія:Кандидати історичних наук]]
[[Категорія:Члени КПУ]]
[[Категорія:Персоналії:Алчевськ]]
[[Категорія:Випускники історичного факультету Донецького університету]]

[[Категорія:Поховані на Байковому кладовищі]]
[[Категорія:Члени конституційних комісій в Україні]]

Народження: 26 січня 1954 · Ворошиловськ, Ворошиловградська область, УРСР, СРСР

Смерть: 24 жовтня 2013 (59 років) · Київ, Україна

Поховання: Байкове кладовище

Національність: українець

Країна: СРСР → · Україна

Освіта: Донецький державний університет

Ступінь: кандидат історичних наук

Батько: Петро Арсентійович Гмиря

Мати: Валентина Петрівна Гмиря

title: Народний депутат України

КПУ:
11 травня 1994 · — · 12 травня 1998
12 травня 1998 · — · 14 травня 2002
14 травня 2002 · — · 25 травня 2006


text:
# Федерація хокею на траві України
Федерація хокею на траві України – громадська організація, фізкультурно-спортивного напрямку, діяльність якої – забезпечення розвитку, популяризації олімпійського виду спорту – хокею на траві, як складової частини українського та міжнародного олімпійського руху. ФХТУ/ UHF є єдиними національним керівним органом хокею на траві на території України, має статус національної спортивної федерації. Є членом Міжнародної федерації хокею на траві FIH, Європейської федерації хокею на траві, взаємодіє з Національним Олімпійським Комітетом України НОК та МОК, Центральними органами виконавчої влади, організаціями спортивного напрямку та органами місцевого самоврядування.

## Керівники
Президент - Донцов Сергій
Віце-президент - Качинський Сергій
Директор - Михайлина Любомир

title: Федерація хокею на траві України

wikitext:
{{Картка:Громадська організація
| сайт = https://www.uhf.com.ua/
| голова = Донцов Сергій
| абревіатура = ФХТУ
}}

'''Федерація хокею на траві України''' – громадська організація, фізкультурно-спортивного напрямку, діяльність якої – забезпечення розвитку, популяризації олімпійського виду спорту – [[Хокей на траві|хокею на траві]], як складової частини українського та міжнародного олімпійського руху. ФХТУ/ UHF є єдиними національним керівним органом хокею на траві на території України, має статус національної спортивної федерації. Є членом [[Міжнародна федерація хокею на траві|Міжнародної федерації хокею на траві]] ''{{iw| International Hockey Federation|FIH|en| International Hockey Federation}}'', <ref name=":0">{{Cite web|title=UKRAINE {{!}} FIH|url=http://www.fih.ch/inside-fih/our-members/ukrainehf/|website=www.fih.ch|accessdate=2022-10-03}}</ref>[[Європейська федерація хокею на траві|Європейської федерації хокею на траві]], взаємодіє з [[Національний олімпійський комітет України|Національним Олімпійським Комітетом України]] НОК та МОК, Центральними органами виконавчої влади, організаціями спортивного напрямку та органами місцевого самоврядування.<ref>{{Cite web|title=Федерація хокею на траві України|url=https://www.facebook.com/ukrhockeyfield|website=www.facebook.com|accessdate=2022-10-03|language=uk}}</ref><ref>{{Cite web|title=FIH Outdoor World Hockey Rankings|url=https://www.fih.hockey//outdoor-hockey-rankings|website=International Hockey Federation|accessdate=2022-10-03|language=en}}</ref>

== Керівники ==
Президент - Донцов Сергій

Віце-президент - Качинський Сергій

Директор - [[Михайлина Любомир Павлович|Михайлина Любомир]]<ref name=":0"/>

== Див. також ==

* [[Європейська федерація хокею на траві]]
* [[Хокей на траві]]

== Примітки ==
{{Примітки}}
{{НК}}
{{Hockey-stub}}
{{Ukr-org-stub}}

[[Категорія:Хокей на траві в Україні]]
[[Категорія:Спортивні федерації України|Хокей на траві]]

title: Федерація хокею на траві України · (ФХТУ)

Голова: Донцов Сергій


text:
# Нова Рамень
Нова Рамень (рос. Новая Рамень) — присілок у В'язниківському районі Владимирської області Російської Федерації.
Входить до складу муніципального утворення Паустовська сільрада. Населення становить 0 осіб (2010).

## Історія
Присілок розташований на землях фіно-угорського народу мещери.
Від 10 квітня 1929 року належить до В'язниковського району. Спочатку у складі Івановської промислової області, а від 1944 року — Владимирської області.
Згідно із законом від 16 травня 2005 року входить до складу муніципального утворення Паустовська сільрада.

## Населення
| 1859 | 1905 | 1926 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- | ---- | ---- |
| 178  | ↗314 | ↗433 | ↘4   | ↘0   |

title: Нова Рамень

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Нова Рамень
|назва ін.       = Новая Рамень
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Владимирська область]]
|район           = [[В'язниківський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Паустовська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 0 (2010){{RUS-VLA-census}}
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[UTC+3]], [[Літній час|літом]] [[UTC+4]]
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Владимирська область
}}
'''Нова Рамень''' ({{lang-ru|Новая Рамень}}) — [[присілок]] у [[В'язниківський район|В'язниківському районі]] [[Владимирська область|Владимирської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Входить до складу муніципального утворення [[Паустовська сільрада]]. Населення становить 0 осіб (2010){{RUS-VLA-census}}.

== Історія ==

Присілок розташований на землях фіно-угорського народу [[Мещера (плем'я)|мещери]]<ref>''Боровков Е.'' [http://www.historicus.ru/mordva_muroma_meshera/ Мордва, мурома и мещера — древнее население Верхнего Поволжья] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200218152943/http://www.historicus.ru/mordva_muroma_meshera/ |date=18 лютого 2020 }}. Historicus.ru. {{ref-ru}}</ref>.

Від [[10 квітня]] [[1929]] року належить до В'язниковського району. Спочатку у складі [[Івановська промислова область|Івановської промислової області]], а від 1944 року — Владимирської області.

Згідно із законом від 16 травня 2005 року входить до складу муніципального утворення Паустовська сільрада<ref>[http://7law.info/vladimir/act4e/w016.htm Закон Владимирской области от 16.05.2005 № 62-ОЗ «О переименовании муниципального образования округ Вязники в муниципальное образование Вязниковский район, наделении его и вновь образованных муниципальных образований, входящих в его состав, соответствующим статусом муниципальных образований и установлении их границ»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140903211603/http://7law.info/vladimir/act4e/w016.htm |date=3 вересня 2014 }} {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Новая Рамень }}

{{Населення РФ | Новая Рамень | Графік }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{В'язниківський район}}

{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Присілки Владимирської області]]
[[Категорія:Населені пункти В'язниківського району]]

title: присілок Нова Рамень

Суб'єкт Російської Федерації: Владимирська область

Муніципальний район: В'язниківський район

Поселення: Паустовська сільрада

title: Основні дані

Часовий пояс: UTC+3, літом UTC+4

Основні дані:
Мапа
· Нова Рамень · Нова Рамень


text:
# Малоберезовицько-Іванчанський заказник
Малоберезовицько-Іванчанський заказник — загальнозоологічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований на території Тернопільського району Тернопільської області, біля сіл Мала Березовиця та Іванчани, Збаразьке лісництво, кв. 4, 6-9, 20, лісові урочища "Мала Березовиця, «Іванчани», «Скалка», прилеглі до лісових урочищ угіддя.
Площа — 2553 га, створений у 1990 році.

title: Малоберезовицько-Іванчанський заказник

wikitext:
{{Картка:Природоохоронна територія
  | name                = Малоберезовицько-Іванчанський заказник
  | image               = Іванчано-Березовицький заказник 02.jpg
  | зображення_підпис   =
  | ширина_зображення   = 300px
  | map                 =
  | caption             =
  | ширина_мапи         =
  | локатор_x           =
  | локатор_y           =
  | розташування        = {{UKR}}
[[Тернопільська область]],
[[Збаразький район]]
  | nearest_city        =
  |lat_degrees          = 49 | lat_minutes  = 45 | lat_seconds  = 02 | lat_direction  = N
  |long_degrees         = 25 | long_minutes = 35 | long_seconds = 29 | long_direction = E
  | площа               = 2553 га
  | заснований          = [[1990]] р.
  | число_відвідувачів  =
  | рік_відвідувачів    =
  | керуюча_організація = Збаразька районна організація УТМР
  | Карта розташування  = Україна Тернопільська область
  | Карта розташування 2  =
}}
'''Малоберезовицько-Іванчанський заказник''' — [[загальнозоологічний заказник]] місцевого значення в Україні. Розташований на території [[Тернопільський район|Тернопільського району]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]], біля сіл [[Мала Березовиця]] та [[Іванчани]], Збаразьке лісництво, кв. 4, 6-9, 20, лісові урочища "Мала Березовиця, «Іванчани», «Скалка», прилеглі до лісових урочищ угіддя.

Площа — 2553 га, створений у [[1990]] році<ref>Рішення виконавчого комітету Тернопільської обласної ради від 30.08.1990 р. № 189</ref>.

== Див. також ==
* [[Дуб Гетьмана]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Список ОПЗФ України}}
* {{Координати ОПЗФ Тернопільська}}

== Посилання ==
* [http://ecoternopil.gov.ua/images/zbaraj.pdf Реєстр природно-заповідного фонду Збаразького району]{{Недоступне посилання|date=квітень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} // Управління екології та природних ресурсів Тернопільської ОДА.

{{Природно-заповідний фонд Збаразького району}}

[[Категорія:Загальнозоологічні заказники Тернопільської області]]
[[Категорія:Природоохоронні об'єкти, засновані 1990]]
[[Категорія:Мала Березовиця]]
[[Категорія:Іванчани]]

{{Ukraine-geo-stub}}

title: Малоберезовицько-Іванчанський заказник

Розташування: Україна · Тернопільська область, · Збаразький район

Оператор: Збаразька районна організація УТМР


text:
# Псари (Бендзинський повіт)
Псари (пол. Psary) — село в Польщі, у гміні Псари Бендзинського повіту Сілезького воєводства.
Населення — 2735 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Катовицького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 1310    | 213                | 911              | 186                  |
| Жінки    | 1425    | 176                | 823              | 426                  |
| Разом    | 2735    | 389                | 1734             | 612                  |

title: Псари (Бендзинський повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Псари
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Psary}}
|підпорядкування    =
|герб           = POL gmina Psary COA.svg
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = MOs810 WG 23 2016 (Zaglebiowskie Zakamarki) (Psary kolo Bedzina) (3).jpg
|опис зображення    =  <!--Główna droga wsi – ul. Zwycięstwa ([[Droga wojewódzka nr 913|DW913]])-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Сілезьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Бендзинський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Псари (гміна){{!}}Псари
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 2735
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 32
|поштовий індекс        = 42-512
|автомобільний код      = SBE
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0220291
|сайт  = http://psary.pl
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Псари}}

'''Псари''' ({{lang-pl|Psary}}) — село в Польщі, у [[Псари (гміна)|гміні Псари]] [[Бендзинський повіт|Бендзинського повіту]] [[Сілезьке воєводство|Сілезького воєводства]].
Населення — {{formatnum:2735}} {{МНОЖИНА:2735|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Катовицьке воєводство|Катовицького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=1310 |ЧолПре=213 |ЧолПрац=911 |ЧолПост=186
|Жін=1425 |ЖінПре=176 |ЖінПрац=823 |ЖінПост=426
|Разом=2735 |РазомПре=389 |РазомПрац=1734 |РазомПост=612
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Псари}}

{{Сілезьке-доробити}}

[[Категорія:Села Бендзинського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Сілезьке воєводство

Повіт: Бендзинський повіт

Гміна: Псари

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: SBE

OSM: ↑2832464 ·R (Ґміна Псари)


text:
# Бушменленд
Бушменленд (англ. Bushmanland) — бантустан часів апартеїду у регіоні Очосонд'юпа на терені сьогоденної Намібії. Був створений як домівка для бушменів, які мешкали на цьому терені.
Створено у 1976, бантустан займав площу 23 927 км² і мав населення 12000 жителів.
Бушменленд, як і інші бантустани Південно-Західної Африки, був скасований в травні 1989 року. У 1991 увійшов до складу незалежної Намібії.

title: Бушменленд

wikitext:
{{Адміністративна одиниця}}
[[Файл:Namibia homelands 78.jpeg|дясно|мини|300п|Бантустани в Південно-Західній Африці]]

'''Бушменленд''' ({{lang-en|Bushmanland}}) — [[бантустан]] часів [[апартеїд]]у у регіоні [[Очосонд'юпа]] на терені сьогоденної [[Намібія|Намібії]]. Був створений як домівка для [[бушмени|бушменів]], які мешкали на цьому терені.

Створено у 1976, бантустан займав площу 23 927 км² і мав населення 12000 жителів.

Бушменленд, як і інші бантустани [[Південно-Західна Африка|Південно-Західної Африки]], був скасований в травні 1989 року. У 1991 увійшов до складу незалежної Намібії.

{{Бібліоінформація}}
{{Бантустани ПЗА}}
[[Категорія:Бантустани Південно-Західної Африки]]
[[Категорія:Засновані в Африці 1976]]
[[Категорія:Зникли в Африці 1989]]

title: Бушменленд

Адм. центр: Цумкве

Країна: Південно-Західна Африка

Дата ліквідації: травень 1989


text:
# Гаролд Кларк
Гаролд Кларк (англ. Harold Clarke, 1888 — 11 березня 1969) — британський стрибун у воду.
Учасник Олімпійських Ігор 1908, 1920 років, бронзовий медаліст 1924 року.

title: Гаролд Кларк

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Гаролд Кларк
| оригінал імені = Harold Clarke
| зріст  =
| вага   =
| медалі =
{{MedalSport|Чоловічі [[Стрибки у воду на Олімпійських іграх|стрибки у воду]]}}
{{MedalBronze| [[Літні Олімпійські ігри 1924|Париж 1924]] | [[Стрибки у воду на літніх Олімпійських іграх 1924 — прості стрибки з вишки (чоловіки)|Прості стрибки з вишки]]}}

}}

'''Гаролд Кларк''' ({{lang-en|Harold Clarke}}, 1888 — 11 березня 1969) — [[Велика Британія|британський]] [[Стрибки у воду|стрибун у воду]].
Учасник Олімпійських Ігор [[Стрибки у воду на літніх Олімпійських іграх 1908|1908]], [[Стрибки у воду на літніх Олімпійських іграх 1920|1920]] років, бронзовий медаліст [[Стрибки у воду на літніх Олімпійських іграх 1924|1924]] року.

== Посилання ==
* [https://www.olympedia.org/athletes/47229 Гаролд Кларк на Olympedia.org]
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/Cl/Harold-Clarke-1.html Гаролд Кларк на Sports-Reference.com]

== Примітки ==
{{примітки}}

{{DEFAULTSORT:Кларк Гаролд}}
[[Категорія:Народились 1888]]
[[Категорія:Померли 1969]]
[[Категорія:Британські бронзові олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Бронзові призери літніх Олімпійських ігор 1924]]
[[Категорія:Стрибуни у воду на літніх Олімпійських іграх 1908]]
[[Категорія:Стрибуни у воду на літніх Олімпійських іграх 1920]]
[[Категорія:Стрибуни у воду на літніх Олімпійських іграх 1924]]
[[Категорія:Олімпійські медалісти зі стрибків у воду]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Велика Британія

Смерть: 11 березня 1969 · Крайстчерч, Нова Зеландія

title: Спорт

Вид спорту: стрибки у воду

title: Чоловічі стрибки у воду

Бронза: Париж 1924 · Прості стрибки з вишки


text:
# 1686
Епоха великих географічних відкриттів •  Перша наукова революція • Річ Посполита •  Запорозька Січ •  Руїна

## Геополітична ситуація
Османську імперію очолює Мехмед IV (до 1687). Під владою османського султана перебувають Близький Схід та Єгипет, Середземноморське узбережжя Північної Африки, частина Закавказзя, значні території в Європі: Греція, Болгарія і Сербія. Васалами османів є Волощина та Молдова.
Священна Римська імперія — наймогутніша держава Європи. Її територія охоплює, крім німецьких земель, Угорщину з Хорватією, Богемію, Північну Італію. Її імператор — Леопольд I Габсбург (до 1705).
Габсбург Карл II Зачарований є королем Іспанії (до 1700). Йому належать Іспанські Нідерланди, південь Італії, Нова Іспанія, Нова Гранада та Нова Кастилія в Америці, Філіппіни. Королем Португалії є Педру II (до 1706). Португалія має володіння в Бразилії, в Африці, в Індії, в Індійському океані й Індонезії.
Північ Нідерландів займає Республіка Об'єднаних провінцій. Вона має колонії в Північній Америці, Індонезії, на Формозі та на Цейлоні. Король Франції — Людовик XIV (до 1715). Франція має колонії в Північній Америці. Король Англії — Яків II Стюарт (до 1688). Англія має колонії в Північній Америці, на Карибах та в Індії. Король Данії та Норвегії — Кристіан V (до 1699), король Швеції — Карл XI (до 1697). На Апеннінському півострові незалежні Венеціанська республіка та Папська область. Король Речі Посполитої — Ян III Собеський (до 1696). Формально царями Московії є Іван V (до 1696) та Петро I, фактичну владу тримає в своїх руках регентка Софія Олексіївна.
Україну розділено по Дніпру між Річчю Посполитою та Московією. Діють два гетьмани: Андрій Могила (польський протекторат) на Правобережжі, Іван Самойлович (московський протекторат) на Лівобережжі. На півдні України існує Запорозька Січ. Існують Кримське ханство, Ногайська орда.
В Ірані правлять Сефевіди.
Значними державами Індостану є Імперія Великих Моголів, в якій править Аурангзеб, султанат Голконда, Імперія Маратха. У Китаї править Династія Цін. У Японії триває період Едо.

## Події

### В Україні
- 16 травня у Москві між Московським царством та Річчю Посполитою підписано так званий Вічний мир, за яким поляки визнали втрату Лівобережної України і Києва.
- Патріарх Константинопольський Діонісій IV (Dionysius IV Muselimes) надав право Московському Патріархові висвячувати Київського митрополита. Це рішення визнано актом хабарництва і скасоване у 1687 році.[1]
- Кошовими отаманами Запорозької Січі були Григорій Сагайдачний, потім Федір Іваник.

### У світі
- Польські війська здійснили похід проти османів в Молдовське князівство, але змушені були відступити.
- 9 липня сім європейських держав заснували Аугсбурзьку лігу з метою зупинити експансію Французького королівства в Західній Європі.
- Московія, Бранденбург та Баварія приєдналися до Священної ліги проти Османської імперії.
- 2 вересня війська Священної ліги захопили Буду.
- Венеція вигнала османів з Мореї.
- Англійський король Яків II призначив членами Таємної ради чотирьох католицьких єпископів, що ознаменувало початок змови проти нього і планів зведення на трон Віллема III Оранського.
- У Швеції запроваджено церковний закон, який проголошував країну повністю лютеранською. Закон також зобов'язав священників навчати дітей читати й писати. Незабаром неписьменність у країні було подолано.
- Падишах Великих Моголів Аурангзеб захопив Біджапурський султанат.

### Наука і культура
- Французькому королю Людовику XIV видалили свищ прямої кишки — ця королівська операція стала відомою у всій Європі.
- У Парижі відкрилося кафе Прокоп — заклад громадського харчування, що працює і в XXI столітті.

## Народились
див. також Категорія:Народились 1686
- 24 травня — Даніель Габріель Фаренгейт, німецький хімік і фізик

## Померли
див. також Категорія:Померли 1686
- 25 листопада — Ніколас Стено, данський анатом і геолог.

title: 1686

wikitext:
{{Значення|1686 (значення)}}
{{Навігація для року|1686}}
{{Рік в інших календарях}}
[[Епоха великих географічних відкриттів]]{{•}} [[Революція в науці#Перша наукова революція XVII–XVIII століть|Перша наукова революція]]{{•}}[[Річ Посполита]]{{•}} [[Запорозька Січ]]{{•}} [[Руїна]]

== Геополітична ситуація ==

[[Османська імперія|Османську імперію]] очолює [[Мехмед IV]] (до 1687). Під владою османського султана перебувають [[Близький Схід]] та [[Єгипет]], Середземноморське узбережжя Північної Африки, частина [[Закавказзя]], значні території в Європі: [[Греція]], [[Болгарія]] і Сербія. Васалами османів є [[Волощина]] та [[Молдова]].

[[Священна Римська імперія]] — наймогутніша держава Європи. Її територія охоплює, крім німецьких земель, Угорщину з Хорватією, [[Богемія|Богемію]], [[Північна Італія|Північну Італію]]. Її імператор — [[Леопольд I Габсбург]] (до 1705).

Габсбург [[Карл II Зачарований]] є королем Іспанії (до 1700). Йому належать [[Іспанські Нідерланди]], південь Італії, [[Нова Іспанія]], [[Нова Гранада]] та [[Віцекоролівство Перу|Нова Кастилія]] в Америці, [[Філіппіни]]. Королем Португалії є [[Петро II Спокійний|Педру II]] (до 1706). Португалія має володіння в Бразилії, в Африці, в Індії, в Індійському океані й [[Індонезія|Індонезії]].

Північ Нідерландів займає [[Республіка Об'єднаних провінцій]]. Вона має колонії в [[Північна Америка|Північній Америці]], Індонезії, на Формозі та на Цейлоні. Король Франції — [[Людовик XIV]] (до 1715). Франція має колонії в Північній Америці. Король Англії — [[Яків II (король Англії)|Яків II Стюарт]] (до 1688). Англія має колонії в Північній Америці, на Карибах та в Індії. Король Данії та Норвегії — [[Кристіан V]] (до 1699), король Швеції — [[Карл XI]] (до 1697). На Апеннінському півострові незалежні [[Венеціанська республіка]] та [[Папська область]]. Король [[Річ Посполита|Речі Посполитої]] — [[Ян III Собеський]] (до 1696). Формально царями Московії є [[Іван V Олексійович|Іван V]] (до 1696) та [[Петро II Олексійович|Петро I]], фактичну владу тримає в своїх руках регентка [[Софія Олексіївна]].

Україну розділено по Дніпру між Річчю Посполитою та Московією. Діють два гетьмани: [[Андрій Могила]] (польський [[протекторат]]) на Правобережжі, [[Іван Самойлович]] (московський протекторат) на Лівобережжі. На півдні України існує [[Запорозька Січ]]. Існують [[Кримське ханство]], [[Ногайська орда]].

В Ірані правлять [[Сефевіди]].
Значними державами Індостану є [[Імперія Великих Моголів]], в якій править [[Аурангзеб]], [[Голконда (султанат)|султанат Голконда]], [[Імперія Маратха]]. У Китаї править [[Династія Цін]]. У Японії триває [[період Едо]].

== Події ==

=== В Україні ===
[[Файл:Polish-Russian peace treaty 1686.JPG|thumb| Вічний мир.]]

* [[16 травня]] у [[Москва|Москві]] між [[Московське царство|Московським царством]] та [[Річ Посполита|Річчю Посполитою]] підписано так званий [[Вічний мир]], за яким поляки визнали втрату Лівобережної України і Києва.
* Патріарх Константинопольський [[Діонісій IV]] (''Dionysius IV Muselimes'') [[Приєднання Київської митрополії до Московського патріархату|надав право Московському Патріархові]] висвячувати [[Митрополит Київський і всієї Русі|Київського митрополита]]. Це рішення визнано актом хабарництва і скасоване у [[1687]] році.<ref>{{Cite web|title=Вселенський патріарх: РПЦвУ не може бути присутньою в межах юрисдикції Церкви України|url=https://duhovnyfront.com.ua/2020/10/30/vselenskyi-patriarkh-rptsvu-ne-mozhe-buty-prysutnoiu-v-mezhakh-iurysdyktsii-tserkvy-ukrainy/|website=Духовний фронт|date=2020-10-30|accessdate=2020-11-04|language=uk|archive-date=1 листопада 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201101143424/https://duhovnyfront.com.ua/2020/10/30/vselenskyi-patriarkh-rptsvu-ne-mozhe-buty-prysutnoiu-v-mezhakh-iurysdyktsii-tserkvy-ukrainy/}}</ref>
* Кошовими отаманами Запорозької Січі були [[Григорій Сагайдачний]], потім [[Федір Іваник]].

=== У світі ===
[[Файл:Liberation of Buda.jpg|thumb| Звільнення від османів Буди]]
* Польські війська здійснили [[Молдавські походи Яна Собеського|похід проти османів в Молдовське князівство]], але змушені були відступити.
* [[9 липня]] сім європейських держав заснували [[Аугсбурзька ліга|Аугсбурзьку лігу]] з метою зупинити експансію [[Французьке королівство|Французького королівства]] в Західній Європі.
* Московія, Бранденбург та [[Баварія]] приєдналися до [[Священна ліга (1684)|Священної ліги]] проти Османської імперії.
* 2 вересня війська Священної ліги [[Облога Буди (1686)|захопили Буду]].
* [[Венеціанська республіка|Венеція]] вигнала османів з [[Морея|Мореї]].
* Англійський король [[Яків II (король Англії)|Яків II]] призначив членами Таємної ради чотирьох католицьких єпископів, що ознаменувало початок змови проти нього і планів зведення на трон [[Вільгельм III Оранський|Віллема III Оранського]].
* У Швеції запроваджено церковний закон, який проголошував країну повністю лютеранською. Закон також зобов'язав священників навчати дітей читати й писати. Незабаром неписьменність у країні було подолано.
* Падишах Великих Моголів [[Аурангзеб]] захопив [[Біджапурський султанат]].

=== Наука і культура ===
* Французькому королю Людовику XIV видалили свищ прямої кишки — ця королівська операція стала відомою у всій Європі.
* У Парижі відкрилося [[кафе Прокоп]] — заклад громадського харчування, що працює і в XXI столітті.

== Народились ==
''див. також [[:Категорія:Народились 1686]]''
* [[24 травня]] — [[Даніель Габріель Фаренгейт]], німецький [[хімік]] і [[фізик]]

== Померли ==
''див. також [[:Категорія:Померли 1686]]''
* [[25 листопада]] — [[Ніколас Стено]], данський анатом і геолог.

== Див. також ==
* [[Список керівників держав 1686 року]]

== Примітки ==
{{reflist}}
[[Категорія:1680-ті]]

title: Рік:

Століття: XV · XVI — XVII — XVIII · XIX

Тисячоліття: 1-ше — 2-ге — 3-тє

title: 1686 в інших календарях

Григоріанський: 1686 · MDCLXXXVI

Вірменський: 1135 · ԹՎ ՌՃԼԵ

Китайський: 乙丑年 (деревяний бик) · 4383 або 4176 · — до — · 丙寅年 (вогняний тигр) · 4384 або 4177

Тайванський: 226 до РК · 民前226年

Юліанський: Григоріанський мінус 10 д.

Японський: Jōkyō 3 · (貞享３年)