text:
# Коротконадкрил великий
Коротконадкрил великий (Necydalis major Linnaeus, 1758 = Necydalis salicis Mulsant, 1839 = ?Necydalis xantha Semenov, 1898 = Necydalis ichneumonea Degeer, 1775 = Molorchus duponti Mulsant, 1839 = Molorchus abbreviatus (Fabricius) Boheman, 1850 = Leptura abbreviata Fabricius, 1775) — жук з родини вусачів.

## Поширення
N. major – вид пан'європейської групи у складі європейського зоогеографічного комплексу. Ареал охоплює всю Європу та Кавказ.
В Карпатському Єврорегіоні зустрічається спорадично у передгірних районах, проте не є рідкісним. Єдине знаходження відоме з гірської місцевості — в околицях с. Осмолода — вказується у публікації М. Ломницького за 1880 рік.

## Екологія
Вид прив’язаний до листяних лісових угруповань. Дорослі комахи зустрічаються на стовбурах дерев, квіти, зазвичай, не відвідують. Літ триває з червня по серпень.

## Морфологія

### Імаго
N. major належить до великих видів. Тіло має 21-32 мм довжини. Черевце довге і вузьке, його основа помітно вужча заднього краю задньогрудей. Надкрила сильно вкорочені, звичайно не заходять своєю вершиною за задній край задньогрудей. Крила лежать відкрито і прикривають черевце. Передньоспинка довга, циліндрична. Скроні сильно виступають в сторони. Ноги, особливо задні, довгі. Стегна булавоподібні, 1-й членик задньої лапки довший за другий і третій разом взяті. Загальне забарвлення тіла – чорне. Надкрила, ноги, вусики наполовину (♂) або цілком (♀), а також перші членики черевця буро-червоні.

### Личинка
Тіло личинки призматичне. При основі лоба невеликий кіль. Є шість епістомальних щетинок. Вусики 3-членикові, довгі. Ґула широка з припіднятими і затемненими краями. Мала максила широка, товста, на верхівці вкрита щетинками. З кожної сторони голови по одному вічку. Потиличний отвір не розділений, суцільний. Мандибули міцні, на вершині зрізані, з гострим дорзальним зубцем, зсередини із косими кілями. Ноги розвинені. Дорзальні мозолі черевця з характерним малюнком гранул і мікроскопічних шипиків. На 6-9-му сегментах є опуклі поздовжньо витягнуті епіплеври. 9-й сегмент не озброєний. Довжина – 20-38, ширина – 5-7 мм.

## Життєвий цикл
Личинки заселяють різні види листяних дерев: липу (Tilia), вербу (Salix), дуб (Quercus), тополю та осику (Populus), але перевагу надає вільсі клейкій (Alnus glutinosa). Розвиток відбувається у мертвій сухій або частково згнилій деревині стовбурів та товстих гілок. Життєвий цикл триває 3 роки.

### Цитована література
1. ↑  Łomnicki M. Sprawozdanie z wycieczki entomologicznej w góry Stryjskie podjętej w r. 1880 // Sprawozdanie Komisyi Fizyjograficznej. – Kraków, 1882. – 16. – S. 240-254

### Основна література
1. Бартенев А.Ф. Обзор видов жуков-усачей (Coleoptera: Cerambycidae) фауны Украины // Вісті Харківського ентомологічного товариства. — 2003 (2004). — 11, № 1-2. — с. 24-43
2. Загайкевич І.К. До вивчення вусачів (Cerambycidae) Станіславської обл. // Проблеми ентомології на Україні. — К.: Вид-во АН УРСР, 1959. — с. 45-47;
3. Загайкевич І.К. Таксономия и экология усачей. — К.: Наукова Думка, 1991. — 420 с.;
4. Заморока А.М. Висотно-домінантний розподіл фауни жуків-вусачів на північно-східному меґасхилі Українських Карпат та південно-західній окраїні Східноєвропейської платформи // Вісн. Прикарпатського у-ту, серія біол. № 3 — Івано-Франківськ, 2003. — с. 112—127;
5. Заморока А.М. Вплив комплексного висотного градієнту на формування домінантних форм жуків-вусачів (Coleoptera: Cerambycidae) на північно-східному макросхилі Українських Карпат та Передкарпатті // II міжнародна наукова конференція студентів та аспірантів «Молодь і поступ біології». — Львів, 2006. — с. 251—252;
6. Заморока А.М. Жуки-вусачі Івано-Франківської області // мат. конф. «Проблеми вивчення та охорони біорізноманіття Карпат і прилеглих територій». — Івано-Франківськ, 2007. — с. 131—132;
7. Łomnicki M. Catalogus Coleopterorum Haliciae. — Leopoli, 1884. — S. 1-43;
8. Nowicki M. Verzeichniss galizischer Käfer // Beitrage zur Insektenfauna Galiziens. — Krakow, 1873. — S. 7-52.

title: Коротконадкрил великий

wikitext:
{{Taxobox
| color = pink
| name = Коротконадкрил великий
| fossil_range =
| image = Necydalis major 1231091.jpg
| image_width = 250px
| image_caption = ''[[Necydalis]] major'' [[Карл Лінней|Linnaeus]], [[1758]]
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| subregnum = [[Справжні багатоклітинні (підцарство)|Справжні багатоклітинні тварини]] (Eumetazoa)
| phylum = [[Членистоногі]] (Arthropoda)
| classis = [[Комахи]] (Insecta)
| subclassis = [[Крилаті комахи]] (Pterygota)
| infraclassis = [[Новокрилі]] (Neoptera)
| superordo = [[Голометабола]] (Holometabola)
| ordo = [[Твердокрилі|Жуки]] (Coleoptera)
| subordo = [[Всеїдні жуки]] (Polyphaga)
| infraordo = [[Кукуїформні]] (Cucujiformia)
| superfamilia = [[Церамбікоїдні]] (Cerambycoidea)
| familia = [[Вусачі]] (Cerambycidae [[Latreille]], [[1802]])
| subfamilia = [[Нецідаліни]] (Necydalinae ([[Latreille]]) [[Pascoe]], [[1864]])
| genus = [[Коротконадкрил]] (''Necydalis'' [[Карл Лінней|Linnaeus]], [[1758]])
| species = '''Коротконадкрил великий''' ('''''N. major''''')
| binomial = ''Necydalis major''
| binomial_authority = [[Карл Лінней|Linnaeus]], [[1758]]<ref>{{FaunaEur| id=114835 |name=Necydalis major |aut=Linnaeus 1758 |date=6 липня 2015 }}</ref>
| synonyms=
''Leptura abbreviata'' Fabricius, 1775<ref name="lpEOL">{{cite web | url=http://eol.org/pages/10732293/names/synonyms | title=''Necydalis major'' | work=Encyclopedia of Life (EoL) | accessdate=6 липня 2015 | archive-date=15 липня 2015 | archive-url=https://web.archive.org/web/20150715095634/http://eol.org/pages/10732293/names/synonyms }}</ref>
''Necydalis salicis'' Mulsant, 1839<ref name="lpEOL" />
''Molorchus duponti'' Mulsant, 1839<ref name="lpEOL" />
''Necydalis ichneumonea'' Degeer, 1775<ref name="lpEOL" />
| wikispecies= Necydalis major
| commonscat= Necydalis major
| eol=10732293
| ncbi=558728
}}

'''Коротконадкрил великий''' ('''''Necydalis major''''' [[Карл Лінней|Linnaeus]], [[1758]] = ''Necydalis salicis'' [[Mulsant]], [[1839]] = ?''Necydalis xantha'' [[Semenov]], [[1898]] = ''Necydalis ichneumonea'' [[Degeer]], [[1775]] = ''[[Molorchus]] duponti'' [[Mulsant]], [[1839]] = ''Molorchus abbreviatus'' ([[Fabricius]]) [[Boheman]], [[1850]] = ''[[Leptura]] abbreviata'' Fabricius, [[1775]]) — [[Твердокрилі|жук]] з [[родина (біологія)|родини]] [[вусачі]]в.

== Поширення ==
[[Файл:Necydalis major.jpg|міні|ліворуч|250пкс|Імаго Коротконадкрила великого]]
[[Файл:Necydalis major pupa 1231090.jpg|міні|ліворуч|250пкс|Лялечка Коротконадкрила великого]]
''N. major'' – вид пан'європейської групи у складі європейського зоогеографічного комплексу. Ареал охоплює всю [[Європа|Європу]] та [[Кавказ]].

В [[Українські Карпати|Карпатському]] Єврорегіоні зустрічається спорадично у передгірних районах, проте не є рідкісним. Єдине знаходження відоме з гірської місцевості — в околицях с. [[Осмолода]] — вказується у публікації [[Ломницький Мар'ян|М. Ломницького]] за [[1880]] рік<ref group=A>[[Ломницький Мар'ян|Łomnicki M.]] Sprawozdanie z wycieczki entomologicznej w góry Stryjskie podjętej w r. 1880 // Sprawozdanie Komisyi Fizyjograficznej. – Kraków, 1882. – 16. – S. 240-254</ref>.

== [[Екологія]] ==
Вид прив’язаний до листяних лісових угруповань. Дорослі комахи зустрічаються на стовбурах дерев, квіти, зазвичай, не відвідують. Літ триває з червня по серпень.

== Морфологія ==
=== [[Імаго]] ===
''N. major'' належить до великих видів. Тіло має 21-32 мм довжини. Черевце довге і вузьке, його основа помітно вужча заднього краю задньогрудей. Надкрила сильно вкорочені, звичайно не заходять своєю вершиною за задній край задньогрудей. Крила лежать відкрито і прикривають черевце. Передньоспинка довга, циліндрична. Скроні сильно виступають в сторони. Ноги, особливо задні, довгі. Стегна булавоподібні, 1-й членик задньої лапки довший за другий і третій разом взяті. Загальне забарвлення тіла – чорне. Надкрила, ноги, вусики наполовину (♂) або цілком (♀), а також перші членики черевця буро-червоні.

=== [[Личинка]] ===
Тіло личинки призматичне. При основі лоба невеликий кіль. Є шість епістомальних щетинок. Вусики 3-членикові, довгі. Ґула широка з припіднятими і затемненими краями. Мала максила широка, товста, на верхівці вкрита щетинками. З кожної сторони голови по одному вічку. Потиличний отвір не розділений, суцільний. Мандибули міцні, на вершині зрізані, з гострим дорзальним зубцем, зсередини із косими кілями. Ноги розвинені. Дорзальні мозолі черевця з характерним малюнком гранул і мікроскопічних шипиків. На 6-9-му сегментах є опуклі поздовжньо витягнуті епіплеври. 9-й сегмент не озброєний. Довжина – 20-38, ширина – 5-7 мм.

== Життєвий цикл ==
Личинки заселяють різні види листяних дерев: [[липа|липу]] (Tilia), [[верба|вербу]] (Salix), [[дуб]] (Quercus), [[тополя|тополю]] та [[осика|осику]] (Populus), але перевагу надає [[вільха|вільсі]] клейкій (Alnus glutinosa). Розвиток відбувається у мертвій сухій або частково згнилій деревині стовбурів та товстих гілок. Життєвий цикл триває 3 роки.

== Література ==
=== Цитована література ===
{{reflist|group=A}}

=== Основна література ===
# [[Бартєнєв Олександр|Бартенев А.Ф.]] Обзор видов жуков-усачей (Coleoptera: Cerambycidae) фауны Украины // Вісті Харківського ентомологічного товариства. — 2003 (2004). — 11, № 1-2. — с. 24-43
# Загайкевич І.К. До вивчення [[вусачі]]в (Cerambycidae) Станіславської обл. // Проблеми ентомології на Україні. — К.: Вид-во АН УРСР, 1959. — с. 45-47;
# Загайкевич І.К. Таксономия и экология усачей. — К.: Наукова Думка, 1991. — 420 с.;
# Заморока А.М. Висотно-домінантний розподіл фауни жуків-вусачів на північно-східному меґасхилі Українських Карпат та південно-західній окраїні Східноєвропейської платформи // Вісн. Прикарпатського у-ту, серія біол. № 3 — Івано-Франківськ, 2003. — с. 112—127;
# Заморока А.М. Вплив комплексного висотного градієнту на формування домінантних форм жуків-вусачів (Coleoptera: Cerambycidae) на північно-східному макросхилі Українських Карпат та Передкарпатті // II міжнародна наукова конференція студентів та аспірантів «Молодь і поступ біології». — Львів, 2006. — с. 251—252;
# Заморока А.М. Жуки-вусачі Івано-Франківської області // мат. конф. «Проблеми вивчення та охорони біорізноманіття Карпат і прилеглих територій». — Івано-Франківськ, 2007. — с. 131—132;
# [[Ломницький Мар'ян|Łomnicki M.]] Catalogus Coleopterorum Haliciae. — Leopoli, 1884. — S. 1-43;
# [[Новицький Максиміліан|Nowicki M.]] Verzeichniss galizischer Käfer // Beitrage zur Insektenfauna Galiziens. — Krakow, 1873. — S. 7-52.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
# http://www.biolib.cz/en/taxon/id11170/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304142538/http://www.biolib.cz/en/taxon/id11170/ |date=4 березня 2016 }}
# http://www.cerambyx.uochb.cz/necydmaj.htm {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110918104709/http://www.cerambyx.uochb.cz/necydmaj.htm |date=18 вересня 2011 }}

[[Категорія:Комахи, описані 1758]]
[[Категорія:Нецідаліни]]
[[Категорія:Жуки України]]

title: ?Коротконадкрил великий

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Підцарство: Справжні багатоклітинні тварини (Eumetazoa)

Тип: Членистоногі (Arthropoda)

Клас: Комахи (Insecta)

Підклас: Крилаті комахи (Pterygota)

Інфраклас: Новокрилі (Neoptera)

Надряд: Голометабола (Holometabola)

Ряд: Жуки (Coleoptera)

Підряд: Всеїдні жуки (Polyphaga)

Інфраряд: Кукуїформні (Cucujiformia)

Надродина: Церамбікоїдні (Cerambycoidea)

Родина: Вусачі (Cerambycidae Latreille, 1802)

Підродина: Нецідаліни (Necydalinae (Latreille) Pascoe, 1864)

Рід: Коротконадкрил (Necydalis Linnaeus, 1758)

Вид: Коротконадкрил великий (N. major)

Вікісховище: Necydalis major

Віківиди: Necydalis major


text:
# Смарди-Гурне
Смарди-Гурне (пол. Smardy Górne, нім. Ober Schmardt) — село в Польщі, у гміні Ключборк Ключборського повіту Опольського воєводства.
Населення — 402 особи (2011).

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 211     | 48                 | 136              | 27                   |
| Жінки    | 191     | 40                 | 114              | 37                   |
| Разом    | 402     | 88                 | 250              | 64                   |

wikiname: ukwiki

title: Смарди-Гурне

in_language: uk

wikitext:
{{НП
|країна = [[Польща]]
|статус = село
|українська назва = Смарди-Гурне
|оригінальна назва = {{lang-pl|Smardy Górne}}
|підпорядкування =
|герб =
|прапор =
|ширина герба =
|ширина прапора =
|зображення =
|опис зображення =
|вид регіону = Воєводство
|регіон = Опольське воєводство
|вид району = Повіт
|район = [[Ключборський повіт]]
|вид общини = Гміна
|община = Ключборк (гміна){{!}}Ключборк
|внутрішній поділ =
|перша згадка =
|попередні назви =
|площа =
|висота центру НП =
|клімат =
|офіційна мова =
|офіційна мова-ref =
|населення = 402
|рік перепису = 2011{{R|nsp}}
|густота населення =
|агломерація =
|національний склад =
|конфесійний склад =
|катойконім =
|часовий пояс = +1
|DST = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код = (+48) 77
|поштовий індекс = 46-200
|автомобільний код = OKL
|вид ідентифікатора = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0496604
|сайт =
|add1n =
|add1 =
}}

'''Смарди-Гурне''' ({{lang-pl|Smardy Górne}}, {{lang-de|Ober Schmardt}}) — село в Польщі, у [[Ключборк (гміна)|гміні Ключборк]] [[Ключборський повіт|Ключборського повіту]] [[Опольське воєводство|Опольського воєводства]].

Населення — {{formatnum:402}} {{МНОЖИНА:402|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=211 |ЧолПре=48 |ЧолПрац=136 |ЧолПост=27
|Жін=191 |ЖінПре=40 |ЖінПрац=114 |ЖінПост=37
|Разом=402 |РазомПре=88 |РазомПрац=250 |РазомПост=64
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Ключборк}}

[[Категорія:Села Ключборського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Опольське воєводство

Повіт: Ключборський повіт

Гміна: Ключборк

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: OKL

OSM: ↑2813019 ·R (Ґміна Ключборк)


text:
# Котенко Наталія
Ната́лія Коте́нко (* 1974) — українська гандболістка й тренерка.

## З життєпису
Нарродилася 1974 року; виросла в Запоріжжі. У віці 12 років почала займатися гандболом. 1990 року вперше виступила за «Мотор» (Запоріжжя) у вищому дивізіоні. З командою вигравала у 1993, 1994 та 1995 роках чемпіонат України.
Як напівсередній гравець перейшла 1996 року в угорський клуб першого дивізіону «Дебрецен».
Виступала у сезоні 1999/2000 за клуб німецької гандбольної бундесліги «Festspielstadt Hersfeld». Потім перейшла до клубу з тої ж ліги «Buxtehuder SV»; за який забила 574 голи в 142 іграх. За час перебування в «Букстегуде» входила до складу збірної України, тому була змушена пропустити 17 матчів. 2008 року перейшла до клубу другого дивізіону «HL Buchholz 08-Rosengarten». Після сезону 2011/2012 завершила кар'єру.
Працює тренером молоді в «Buxtehuder SV» та готує національну команду для Гамбурзької асоціації гандболу.
Її чоловік Ігор Котенко виступав за збірну України з гандболу.

title: Котенко Наталія

wikitext:
{{однофамільці|Котенко}}
{{спортсмен
|дата народження = 3.4.1974
}}
'''Ната́лія Коте́нко''' (* 1974) — українська гандболістка й тренерка.

== З життєпису ==
Нарродилася 1974 року; виросла в Запоріжжі. У віці 12 років почала займатися гандболом. 1990 року вперше виступила за [[Мотор (жіночий гандбольний клуб, Запоріжжя)|«Мотор» (Запоріжжя)]] у вищому дивізіоні. З командою вигравала у 1993, 1994 та 1995 роках чемпіонат України.

Як [[Напівсередній (гандбол)|напівсередній гравець]] перейшла 1996 року в угорський клуб першого дивізіону «[[Дебрецен (гандбольний клуб)|Дебрецен]]».

Виступала у сезоні 1999/2000 за клуб німецької [[Гандбольна Бундесліга (жінки)|гандбольної бундесліги]] «[[Festspielstadt Hersfeld]]». Потім перейшла до клубу з тої ж ліги «[[Buxtehuder SV]]»; за який забила 574 голи в 142 іграх. За час перебування в «Букстегуде» входила до складу [[Жіноча збірна України з гандболу|збірної України]], тому була змушена пропустити 17 матчів. 2008 року перейшла до клубу другого дивізіону «[[HL Buchholz 08-Rosengarten]]». Після сезону 2011/2012 завершила кар'єру.

Працює тренером молоді в «Buxtehuder SV» та готує національну команду для [[Гамбурзька гандбольна асоціація|Гамбурзької асоціації гандболу]].

Її чоловік Ігор Котенко виступав за [[Збірна України з гандболу|збірну України з гандболу]].

== Джерела ==
* [http://history.eurohandball.com/ec/ct/men/player/503210 Natascha Kotenko Player] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211211161329/http://history.eurohandball.com/ec/ct/men/player/503210 |date=11 грудня 2021 }}
* [http://www.hbf-info.de/o.red.r/teams.php?sprache=1&gid=2&teamid=8&personid=1352&spieler=1 Natascha Kotenko] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220115110808/http://www.hbf-info.de/o.red.r/teams.php?sprache=1&gid=2&teamid=8&personid=1352&spieler=1 |date=15 січня 2022 }}
* [https://www.handball-world.news/o.red.r/news-1-2-36-13172.html Routinier mit Kampfgeist und Lust am Handball: Natascha Kotenko] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220115105305/https://www.handball-world.news/o.red.r/news-1-2-36-13172.html |date=15 січня 2022 }}
{{ukr-sport-bio-stub}}

[[Категорія:Українські гандболістки]]
[[Категорія:Гандболістки «Мотора»]]
[[Категорія:Спортсмени Дебрецена]]

title: Загальна інформація

Народження: 3 квітня 1974 (50 років)

title: Спорт

Вид спорту: гандбол

Команда: Мотор


text:
# Соломон Чекізо Плаакі
Соломон Чекізо Плаакі (сетсв. Solomon Tshekisho Plaatje, 9 жовтня 1876, Босхоф — 19 червня 1932, Пімвілль, Совето) — південноафриканський громадський діяч, журналіст, письменник, перший генеральний секретар Африканського національного конгресу.

## Життєпис
Плаакі народився в Дорнфонтейні поблизу Бошофа, у Оранжевій Республіці (нині провінція Фрі-Стейт, Південна Африка) Він був чотирнадцятою дитиною і шостим із восьми синів в родині Кушумана Йоганнеса Плаакі Могоді (англ. Kushumane Johannes Plaatje Mogodi) — баролонга (ролонга) з племені Ното та Кетханекве Ботсінгве (рід Ціпі з Селеки Ролонга (англ. Seleka Rolong)), яка згодом взяла християнське ім'я Марта. Його дід, Селогілве Могоді (1836—1881), працював у бурського фермера Груневальда, який у 1856 році дав йому прізвисько «Плаакі» (що означає «картина»). Відтоді це ім'я стало родинним прізвищем (за іншою версією Plaatje —  прізвисько від африкаанс 'plat' (плоский, або широкий, зважаючи на кремезну статуру). Батьки Соломона, Йоганнес і Марта, належали до народу тсвана. Близько 1836 року обидва батьки стали лютеранами, після того, як мали контакт з берлінськими місіонерами у Філіпполісі і працювали на місіонерських станціях лютеранського Берлінського місіонерського товариства у Південній Африці. Коли Соломонові виповнилося чотири роки, сім'я переїхала до Пніеля, поблизу Кімберлі в Капській колонії, де вони працювали на німецького місіонера Ернста Вестфаля (діда відомого лінгвіста Ернста Вестфаля) та його дружину Вільгельміну. Плаакі викладали у початкових класах місіонерської школи англійську, голландську, мову тсвана, арифметику, священне писання, співи і трудове навчання Саме у цій школі Соломон і здобував освіту. У ранньому віці він здобув надзвичайні знання німецької, англійської та голландської мов, а також своєї рідної мови, тсвана. Його здібності швидко проявилися, і, випереджаючи однолітків, він отримував додаткові приватні уроки від пані Вестфаль. Вона навчала його гри на піаніно та скрипці, а також давала уроки співу.
Після закінчення школи у 1894 році Сол Плаакі поїхав до Кімберлі, працювати почав  телеграфним кур'єром на пошті та навчався приватно, за 7 місяців отримавши сертифікат державної служби на посаду клерка (найвищий у колонії) з найкращими результатами серед усіх кандидатів з нідерландської мови та машинопису (як зазначає Ніл Парсонс у передмові до Native Life in South Africa, Before and Since the European War and the Boer Rebellion).
На той час у Капській колонії діяло обмежене виборче право для всіх чоловіків віком від 21 року. Умовою було вміння читати й писати англійською або нідерландською мовою та річний дохід понад 50 фунтів. Тож у 1897 році, коли Плаакі виповнився 21 рік, він отримав право голосу. Однак пізніше він втратив це право, коли Капську колонію об'єднали з іншими південноафриканськими колоніями у Південно-Африканський Союз.
Вільно володіючи 8 мовами, він продовжив працювати судовим перекладачем при британській колоніальній адміністрації в Мафікенгу, у той час, коли місто перебувало у семимісячній облозі під час Другої англо-бурської війни.
Після  завершення війни Сол Плаакі сподівався, що британський уряд забезпечить збереження виборчих прав для всіх чоловіків у Південній Африці. Однак замість цього влада передала політичний контроль новому уряду Південної Африки, який обмежив право голосу лише білими. Плаакі різко розкритикував британський уряд за це рішення у неопублікованому рукописі 1909 року Sekgoma — the Black Dreyfus.
У 1901 році в Мафікенгу Плаакі стає редактором першої газети на тсванській мові «Koranta ea Becoana» («Газета Тсвана»), яка виходила до 1908 року, Повернувшись до Кімберлі, у 1910 році засновує та стає редактором газети «Tsala ea Becoana» («Друг Бечуани»), яка у 1912 році перейменувалась на «Tsala ea Batho» («Друг народу»). У 1912 році очолив Південноафриканський національний конгрес корінних народів.

### Політична діяльність
Перша політична промова Сола Плаакі відбулася в Кімберлі 29 жовтня 1895 року. Як активіст і політик, Плаакі присвятив значну частину свого життя боротьбі за виборчі права та звільнення африканського народу та боротьбу з трайбалізмом.
У 1912 році Сол Плаакі став одним із засновників та першим Генеральним секретарем Південноафриканського національного конгресу корінного населення (SANNC), який  у 1922 році трансформувався у Африканський національний конгрес (ANC).
Перша значуща кампанія SANNC була спрямована проти Закону про землю 1913 року, який суттєво обмежував права африканців на володіння та використання землі в Південноафриканському Союзі. У 1914 році Плаакі відправився до Лондона разом з делегацією SANNC, якій було доручено звернутися до британського уряду з протестом проти цього Закону. Єдиним представником британського уряду, з яким делегати змогли поспілкуватися у червні 1914 року, був міністр колоній. Делегація мала зустріч з керівництвом Міжнародного Товариства боротьби з рабством і захисту аборигенів (англ. «Anti-Slavery and Aborigines' Protection Society»), але підтримки ід них не отримала.Загалом місія виявилася невдалою. Початок Першої світової війни змусив чотирьох з п'яти делегатів повернутися до Африки, тоді як Сол Плаакі залишився у Британії до лютого 1917 року.
Плаакі отримав підтримку та знайшов авдиторію серед учасників руху «Приємний недільний день» (інша назва —  рух «Братство» (англ. «Pleasant Sunday Afternoon/Brotherhood»), які здебільшого були нонконформістами; їхні регулярні збори по неділях стали майданчиком для його виступів.
Протягом цього часу Сол Плаакі виголосив понад 300 промов, читав лекції, писав статті для лондонського тижневика «Африканський світ» (англ. «The African World») працював над документальною повістю «Корінне життя у Південній Африці».
Повернувшись до Південної Африки в 1917 році Сол Плаакі відновив свою політичну роль і прагнув створити південноафриканський еквівалент «Руху братства». У 1919 році він повернувся до Європи у складі  делегації SANNC на Версальську мирну конференцію.  Ця делегація теж успіхів не досягла. Африканери також направили делегацію під керівництвом генерала Герцога. Плаакі скористався цією нагодою, щоб опублікувати свій памфлет «Деякі юридичні обмеження, яких зазнає корінне населення Південно-Африканського Союзу, та імперська відповідальність» (англ. Some of the Legal Disabilities Suffered by the Native Population of the Union of South Africa and Imperial Responsibility).
Ймовірно Плаакі був присутній на першій панафриканській конференції в Парижі в лютому 1919 року, а також на конференції 1921 року, але жодних доказів цьому немає. У складі делегації SANNC Плаакі повернувся до Лондона в травні 1919 року, згодом взяв участь у зустрічі з прем'єр-міністром Великої Британії Ллойд Джорджем. Грудень 1919 року Платже провів у Шотландії, де познайомився з радикальними соціалістами. Наприкінці літа 1920 року Сол Плаакі від'їжджає до Канади та Сполучених Штатів, прагнучи оприлюднити скарги свого народу та зібрати коштина діяльність свого Братства. Плаакі багато подорожує, зустрічається з лідерами Національної асоціації сприяння розвитку кольорового населення Маркусом Гарві та В. Е. Б. Дюбойсом, організує вихід в США своєї книги «Корінне життя у Південній Африці».
Сол Плаакі повернувся до Лондона у вересні 1922 року. 26 жовтня 1923 року він вирушає до Кейптауна, збіднілий після багатьох років подорожей. Тривалий час Плаакі перебував поза її межами, тому втратив звʼязок з наступним поколінням урбанізованих та індустріалізованих південноафриканців і його політичний вплив на них слабне. Плаакі продовжував писати статті і під час засідань парламенту їздив до Кейптауна, щоб висвітлювати засідання та лобіювати інтереси чорношкірих південноафриканців як представник АНК. Під впливом своїх вражень у США він приєднався до руху Об'єднаної ради. Плаакі також став членом Організації африканських народів доктора Абдули Абдурахмана. представляв Африканський національний конгрес на конференції в Преторії 1927 року. Сол Плаакі відвідав Конго, щоб оцінити ситуацію там. Він повернувся переконаним, що, незважаючи на расові та правозахисні утиски, чорношкірі люди Південної Африки живуть краще, ніж африканці на півночі. Незважаючи на час від часу непрості стосунки з АНК, у грудні 1930 року він супроводжував делегацію АНК до відділу у справах корінних народів, щоб зареєструвати скарги африканців на закони про перепустки.
На знак вдячності чорношкірі громадяни проводили збір коштів, аби придбати  для Соломона земельну ділянку в Кімберлі.
Як масон, Сол Плаакі завжди уникав споживання алкоголю і акцентував на значенні морального відновлення корінних народів Південної Африки. В кінці 1920-х років він багато часу приділяв питанням тверезості, боровся проти вживання алкоголю у співпраці з Незалежним орденом справжніх тамплієрів (англ. Independent Order of True Templars), членом якого він був, редагував журнал Ордену «Наша спадщина».
Останній публічний виступ Соломона Плаакі відбувся в  містечку Ґейлшеве англ. Galeshewe 24 травня 1932 року, менше місяця до його смерті.

### Журналістська та літературна діяльність
Хоча рідною мовою Плаакі була тсвана, він був поліглотом. Вільно володіючи принаймні сімома мовами, він працював судовим перекладачем під час облоги Мафікенга, як військовий кореспондент газети «Mafikeng Mail» написав під псевдонімом кілька статей. Його рукописний щоденник про семимісячну облогу Мафікенга є єдиним африканським описом спроби бурів захопити місто.  Щоденник з Мафекінга був віднайдений у 1969 році, відредагований Джоном Л. Комароффом (англ. John L. Comaroff) та опублікований у 1972 році під назвою «Щоденник англо-бурської війни Сола Т. Плаакі: африканець у Мафекінгу» (англ. «The Boer War Diary of Sol T. Plaatje: An African at Mafeking»). Сол Плаакі стає дописувачем до різних південноафриканських англомовних газет і британських журналів, його мовний талант відкриває йому шлях у журналістику та письменницьку діяльність. Плаакі був редактором і співвласником газети «Kuranta еa Becoana» («Газета Бечуани») у Мафекінгу, а також редагував видання «Tsala ea Becoana» («Друг Бечуани») та «Tsala ea Batho» («Друг народу») в Кімберлі.
1916 рік для Сола Плаакі стає плідним: у видавництві «Wits Press» у Лондоні виходить його 600-сторінкова збірка есеїв «Життя корінних жителів Південної Африки: до і після європейської війни та повстання бурів» (англ. «Native Life in South Africa: Before and since the European war and the Boer rebellion»), яку Ніл Парсонс називає «однією з найвизначніших книг про Африку, написаних одним із найвидатніших африканських авторів». Книга є своєрідним політичним подорожнім щоденником: від тривалих подорожей Плаакі сільською глибинкою Південної Африки до участі в депутації Південноафриканського національного конгресу до британського імперського уряду у 1914 році аби донести факти наступу на права та можливості темношкірих південноафриканців з метою усунення їх від політичної влади, які були здійснені у перші роки правління білої меншини  в нещодавно об'єднаному Південно-Африканському Союзі. Книга охоплює різні теми політичного та життя корінних народів Південної Африки і її основною темою є негативні наслідки прийняття Закону 1913 року, який вплинув на життя мільйонів чорношкірих південноафриканців, заборонивши їм купувати або орендувати землю поза межами встановлених резервацій. Книжка, випущена трьома виданнями в Лондоні, швидко здобула популярність за межами Великої Британії та була перевидана в США у 1921 році.
У 1916 році Плаакі написав есей «Південно-африканська шана»  для «Книги шани Шекспіру» (англ. «Book of Homage to Shakespeare») Ізраеля Голланца (англ. Israel Gollancz) і у тому ж році видає «Прислів'я Тсвана з дослівним перекладом та їх європейські відповідники» (англ. «Sechuana Proverbs with Literal Translations and their European Equivalents») та, разом з лінгвістом Деніелом Джонсом (англ. Daniel Jones) з Лондонського університету — «Фонетичний розмовник (читанка) мовою тсвана» (англ. «Sechuana Phonetic Reader»).
Під час перебування в США Плаакі у 2021 році опублікував свою працю «Порошинка та балка: епопея про статеві стосунки між білими та чорними в Британській Південній Африці» (англ. «The Mote and the Beam: an epic on the sex relationship twixt white and black in British South Africa»).
У 1930 році місіонерське видавництво «Lovedale Press» в Алісі видало англомовний роман Сола Плаакі «Муді» (англ. «Mhudi»), який став його найвідомішим літературним твором та визнаний першим романом, написаним темношкірим південноафриканцем англійською мовою. Раніше, у 1928 році, у тому ж видавництві зулуський письменник Р. Р. Р. Дгломо (англ. Rolfes Robert Reginald Dhlomo) видав англомовний роман «Африканська трагедія» англ. «An African Tragedy», що робить його першим офіційно опублікованим англомовним романом чорного південноафриканського письменника, хоча Mhudi було написано раніше, між 1919 і 1920 роками.
У підзаголовку до «Муді» було зазначено, що це «епос про життя корінних жителів Південної Африки сто років тому». Це романтична історія про вродливу та мужню жінку Муді, яка ризикує своїм життям, щоб врятувати свого чоловіка Ра-Тагу (англ. Ra-Thaga). Історія кохання розгортається на жорстокому тлі війни союзу баролонгів, гриква та бурів з матабеле.
Сол Плаакі переклав мовою тсвана шість п’єс Вільяма Шекспіра: «Комедія помилок», «Венеціанський купець», «Багато галасу з нічого», «Юлій Цезар», «Отелло» та «Ромео і Джульєтта». Згодом було опубліковано лише дві з них: «Комедія помилок» (1930) та «Юлій Цезар» (1937),.

### Мистецькі виступи
Плаакі тричі відвідував Великобританію, де зустрічав людей зі схожими поглядами. Одним із них був кінематографічний та театральний імпресаріо Джордж Латтімор, який у 1923 році разом із компанією Pathé просував фільм «Колиска світу» (англ. Cradle of the World) – «найдивовижніший і найзахопливіший тревел-фільм, який коли-небудь демонструвався на екрані». для чого перед початком сеансу проводились театральні вистави-ревю. Плаакі був запрошений Латтімором для виконання ролі африканського воїна. У листі до панафриканіста В. Е. Б. Дюбойса Латтімор повідомляв, що вистава мала «успішний прокат» у Philharmonic Hall у Лондоні. За даними Лондонського університету SOAS, ця короткочасна участь у виставі відображає період у житті Плаакі, коли він «відчайдушно потребував грошей». Зважаючи на характер «Колиски світу» та його спрощене зображення корінних культур, імовірно, що Плаакі погодився на цю роль лише через фінансову скруту.
16  жовтня 1923 року в лондонському офісі звукозаписної компанії «Zonophone» Сол Плаакі зробив шість записів, випущених на трьох двосторонніх дисках зі швидкістю 78 об/хв. Одним з записів була пісня «Nkosi Sikelel' iAfrika» («Боже, благослови Африку»), виконана під фортепіанний супровід Сільвії Коленсо, яка стала гімном Африканського національного конгресу та майбутнім національним гімном Південно-Африканської республіки і вважається найдавнішим збереженим його записом.

### Особисте життя
Соломон Плаакі був відданим християнином і організував релігійну спільноту Christian Brotherhood у Кімберлі.
У 1898 році Соломон одружився з Елізабет Ліліт М'белле,  вчителькою з Мафікенгу, у подружжя народилося шестеро дітей: Фредерік Йорк Сент-Леджер, Хеллі, Річард, Вайолет, Олів і Йоганнес Гутенберг.
Плаакі помер від пневмонії у Пімвіллі, Йоганнесбург, 19 червня 1932 року у віці 55 років. Його поховали в Кімберлі, а на похорон зібралося понад тисячу людей.

## Праці
- The Boer War Diary of Sol T. Plaatje: an African at Mafeking. Macmillan. 1973. ISBN 978-0-86954-002-2. з Джон Л. Комаров.
- The Essential Interpreter (circa 1909): an essay
- Mhudi, an epic of South African native life a hundred years ago. Negro Universities Press. 1930. ISBN 9780837129303.
- Native Life in South Africa. London: P. S. King and Son Ltd. 1916. ISBN 978-3-8491-6441-6.
- Sechuana Proverbs, with Literal Translations and Their European Equivalents,... by Solomon T. Plaatje,... K. Paul, Trench, Trubner and Company. 1916.
- A Sechuana Reader in International Phonetic Orthography: (with English Translations). Arts & Culture Trust. 1916.
- Bantu Folk-Tales and Poems
- Selected writings. Johannesburg: University of the Witwatersrand Press. 1996. ISBN 978-1-86814-303-0. за ред. Браяна Віллана.

title: Соломон Чекізо Плаакі

wikitext:
{{особа}}
'''Соломон Чекізо Плаакі''' ({{lang-tn|Solomon Tshekisho Plaatje}}, {{ДН|9|10|1876}}, Босхоф — {{ДС|19|06|1932}}, Пімвілль<ref>[https://sahistory.org.za/place/primville-soweto-johannesburg Pimville, Soweto- Johannesburg] // South African History Online {{ref-en}}</ref>, [[Совето]]) — південноафриканський громадський діяч, журналіст, письменник, перший генеральний секретар [[Африканський національний конгрес|Африканського національного конгресу]].

== Життєпис ==
Плаакі народився в Дорнфонтейні поблизу Бошофа, у [[Оранжева Республіка|Оранжевій Республіці]] (нині провінція [[Фрі-Стейт]], [[Південно-Африканська Республіка|Південна Африка]]) Він був чотирнадцятою дитиною і шостим із восьми синів{{sfn|Van Wyk|2003|p=}} в родині Кушумана Йоганнеса Плаакі Могоді ({{langx|en|Kushumane Johannes Plaatje Mogodi}}) — баролонга (ролонга) з племені Ното та Кетханекве Ботсінгве (рід Ціпі з Селеки Ролонга<ref>''Sandra D. Bishop''.[https://journals.co.za/doi/pdf/10.10520/AJA10162275_837 The Rolong of Thaba Nchu] {{ref-en}}</ref> ({{langx|en|Seleka Rolong}})), яка згодом взяла християнське ім'я Марта. Його дід, Селогілве Могоді (1836—1881), працював у [[бури|бурського]] фермера Груневальда, який у 1856 році дав йому прізвисько «Плаакі» (що означає «картина»). Відтоді це ім'я стало родинним прізвищем (за іншою версією Plaatje —  [[прізвисько]] від [[африкаанс]] 'plat' (плоский, або широкий, зважаючи на кремезну [[статура|статуру]])<ref>[https://overcomingapartheid.msu.edu/about.php Solomon (Sol) Plaatje] // South Africa: Overcoming Apartheid, Building Democracy {{ref-en}}</ref>. Батьки Соломона, Йоганнес і Марта, належали до народу [[тсвана]]. Близько 1836 року обидва батьки стали лютеранами, після того, як мали контакт з берлінськими місіонерами у Філіпполісі і працювали на місіонерських станціях лютеранського Берлінського місіонерського товариства у Південній Африці. Коли Соломонові виповнилося чотири роки, сім'я переїхала до Пніеля, поблизу [[Кімберлі (місто)|Кімберлі]] в [[Капська колонія|Капській колонії]], де вони працювали на німецького місіонера Ернста Вестфаля (діда відомого лінгвіста Ернста Вестфаля) та його дружину Вільгельміну. Плаакі викладали у початкових класах місіонерської школи [[англійська мова|англійську]], [[голландська мова|голландську]], мову [[тсвана (мова)|тсвана]], [[арифметика|арифметику]], [[священне писання]], [[співи]] і [[трудове навчання]] Саме у цій школі Соломон і здобував освіту. У ранньому віці він здобув надзвичайні знання німецької, англійської та голландської мов, а також своєї рідної мови, тсвана. Його здібності швидко проявилися, і, випереджаючи однолітків, він отримував додаткові приватні уроки від пані Вестфаль. Вона навчала його гри на піаніно та скрипці, а також давала уроки співу{{sfn|Van Wyk|2003|p=}}.

Після закінчення школи у 1894 році Сол Плаакі поїхав до Кімберлі, працювати почав  телеграфним кур'єром на пошті{{sfn|Van Wyk|2003|p=}} та навчався приватно, за 7 місяців отримавши сертифікат державної служби на посаду клерка (найвищий у колонії) з найкращими результатами серед усіх кандидатів з [[Нідерландська мова|нідерландської мови]] та машинопису (як зазначає Ніл Парсонс у передмові до ''Native Life in South Africa, Before and Since the European War and the Boer Rebellion''){{sfn|Плаакі|1996|loc=Передмова}}.

На той час у Капській колонії діяло обмежене виборче право для всіх чоловіків віком від 21 року. Умовою було вміння читати й писати англійською або нідерландською мовою та річний дохід понад 50 фунтів. Тож у 1897 році, коли Плаакі виповнився 21 рік, він отримав право голосу. Однак пізніше він втратив це право, коли Капську колонію об'єднали з іншими південноафриканськими колоніями у [[Південно-Африканський Союз]]{{sfn|Van Wyk|2003|p=}}.

Вільно володіючи 8 мовами, він продовжив працювати судовим перекладачем при британській колоніальній адміністрації в [[Мафікенг]]у, у той час, коли місто перебувало у семимісячній облозі під час [[Друга англо-бурська війна|Другої англо-бурської війни]].

Після  завершення війни Сол Плаакі сподівався, що британський уряд забезпечить збереження виборчих прав для всіх чоловіків у Південній Африці. Однак замість цього влада передала політичний контроль новому уряду Південної Африки, який обмежив право голосу лише білими. Плаакі різко розкритикував британський уряд за це рішення у неопублікованому рукописі 1909 року ''Sekgoma — the Black Dreyfus''{{sfn|Плаакі|1996|loc=Передмова}}.

У 1901 році в Мафікенгу Плаакі стає редактором першої газети на тсванській мові ''«Koranta ea Becoana» («Газета Тсвана»)'', яка виходила до 1908 року, Повернувшись до Кімберлі, у 1910 році засновує та стає редактором газети ''«Tsala ea Becoana» («Друг Бечуани»)'', яка у 1912 році перейменувалась на ''«Tsala ea Batho» («Друг народу»)''. У 1912 році очолив Південноафриканський національний конгрес корінних народів.

=== Політична діяльність ===
[[File:ANC1914.jpg|thumb|Делегація Південноафриканського національного конгресу корінного населення (South African Native National Congress, SANNC) до Англії, червень 1914 року. Зліва направо: Томас Мапіке, преподобний [[Волтер Рубусана]], преподобний Джон Дубе, Соул Мсане, Сол Плаакі]]
Перша політична промова Сола Плаакі відбулася в Кімберлі 29 жовтня 1895 року. Як активіст і політик, Плаакі присвятив значну частину свого життя боротьбі за виборчі права та звільнення африканського народу та боротьбу з [[трайбалізм]]ом.

У 1912 році Сол Плаакі став одним із засновників та першим Генеральним секретарем Південноафриканського національного конгресу корінного населення (SANNC), який  у 1922 році трансформувався у [[Африканський національний конгрес]] (ANC)<ref name=":0">{{Cite web |title=PLAATJE, Solomon T. (1876-1932) |url=https://www.english-heritage.org.uk/visit/blue-plaques/solomon-plaatje/|access-date=01.02.2025|website=
English Heritage}}</ref>.

Перша значуща кампанія SANNC була спрямована проти Закону про землю 1913 року, який суттєво обмежував права африканців на володіння та використання землі в Південноафриканському Союзі. У 1914 році Плаакі відправився до Лондона разом з делегацією SANNC, якій було доручено звернутися до британського уряду з протестом проти цього Закону. Єдиним представником британського уряду, з яким делегати змогли поспілкуватися у червні 1914 року, був міністр колоній. Делегація мала зустріч з керівництвом Міжнародного Товариства боротьби з рабством і захисту аборигенів ({{langx|en|«Anti-Slavery and Aborigines' Protection Society»}}), але підтримки ід них не отримала.Загалом місія виявилася невдалою. Початок Першої світової війни змусив чотирьох з п'яти делегатів повернутися до Африки, тоді як Сол Плаакі залишився у Британії до лютого 1917 року.
Плаакі отримав підтримку та знайшов авдиторію серед учасників руху «Приємний недільний день» (інша назва —  рух «Братство» ({{langx|en|«Pleasant Sunday Afternoon/Brotherhood»}})<ref>[https://www.grandadswar.org/things/p-s-a-movement/ P.S.A. Movement // Grandadswar.org] {{ref-en}}</ref>, які здебільшого були [[нонконформізм|нонконформістами]]; їхні регулярні збори по неділях стали майданчиком для його виступів.
Протягом цього часу Сол Плаакі виголосив понад 300 промов, читав лекції, писав статті для лондонського тижневика «Африканський світ» ({{langx|en|«The African World»}}) працював над документальною повістю «Корінне життя у Південній Африці».

Повернувшись до Південної Африки в 1917 році Сол Плаакі відновив свою політичну роль і прагнув створити південноафриканський еквівалент «Руху братства». У 1919 році він повернувся до Європи у складі  делегації SANNC на Версальську мирну конференцію.  Ця делегація теж успіхів не досягла. Африканери також направили делегацію під керівництвом генерала Герцога. Плаакі скористався цією нагодою, щоб опублікувати свій памфлет «Деякі юридичні обмеження, яких зазнає корінне населення Південно-Африканського Союзу, та імперська відповідальність» ({{langx|en|Some of the Legal Disabilities Suffered by the Native Population of the Union of South Africa and Imperial Responsibility}}).

Ймовірно Плаакі був присутній на першій панафриканській конференції в Парижі в лютому 1919 року, а також на конференції 1921 року, але жодних доказів цьому немає. У складі делегації SANNC Плаакі повернувся до Лондона в травні 1919 року, згодом взяв участь у зустрічі з прем'єр-міністром Великої Британії Ллойд Джорджем. Грудень 1919 року Платже провів у Шотландії, де познайомився з радикальними соціалістами. Наприкінці літа 1920 року Сол Плаакі від'їжджає до Канади та Сполучених Штатів, прагнучи оприлюднити скарги свого народу та зібрати коштина діяльність свого Братства. Плаакі багато подорожує, зустрічається з лідерами Національної асоціації сприяння розвитку кольорового населення [[Маркус Гарві|Маркусом Гарві]] та [[Вільям Едуард Беркхардт Дюбойс|В. Е. Б. Дюбойсом]]<ref>{{Cite web |title=Solomon Tshekisho Plaatje (1876 - 1932)|url=https://www.thepresidency.gov.za/solomon-tshekisho-plaatje-1876-1932 |access-date=01.02.2025 |website=The Presidency, Republic of South Africa}}</ref>, організує вихід в США своєї книги «Корінне життя у Південній Африці».

Сол Плаакі повернувся до Лондона у вересні 1922 року. 26 жовтня 1923 року він вирушає до Кейптауна, збіднілий після багатьох років подорожей. Тривалий час Плаакі перебував поза її межами, тому втратив звʼязок з наступним поколінням урбанізованих та індустріалізованих південноафриканців і його політичний вплив на них слабне. Плаакі продовжував писати статті і під час засідань парламенту їздив до Кейптауна, щоб висвітлювати засідання та лобіювати інтереси чорношкірих південноафриканців як представник АНК. Під впливом своїх вражень у США він приєднався до руху Об'єднаної ради. Плаакі також став членом Організації африканських народів доктора Абдули Абдурахмана. представляв Африканський національний конгрес на конференції в Преторії 1927 року. Сол Плаакі відвідав Конго, щоб оцінити ситуацію там. Він повернувся переконаним, що, незважаючи на расові та правозахисні утиски, чорношкірі люди Південної Африки живуть краще, ніж африканці на півночі. Незважаючи на час від часу непрості стосунки з АНК, у грудні 1930 року він супроводжував делегацію АНК до відділу у справах корінних народів, щоб зареєструвати скарги африканців на закони про перепустки.

На знак вдячності чорношкірі громадяни проводили збір коштів, аби придбати  для Соломона земельну ділянку в Кімберлі.

Як [[масон]], Сол Плаакі завжди уникав споживання алкоголю і акцентував на значенні морального відновлення корінних народів Південної Африки. В кінці 1920-х років він багато часу приділяв питанням тверезості, боровся проти вживання алкоголю у співпраці з Незалежним орденом справжніх тамплієрів ({{langx|en|Independent Order of True Templars}}), членом якого він був, редагував журнал Ордену «Наша спадщина».

Останній публічний виступ Соломона Плаакі відбувся в  містечку Ґейлшеве {{langx|en|Galeshewe}} 24 травня 1932 року, менше місяця до його смерті.

=== Журналістська та літературна діяльність ===
Хоча рідною мовою Плаакі була [[тсвана (мова)|тсвана]], він був поліглотом. Вільно володіючи принаймні сімома мовами, він працював судовим перекладачем під час облоги Мафікенга, як військовий кореспондент газети «Mafikeng Mail» написав під псевдонімом кілька статей. Його рукописний щоденник про семимісячну облогу Мафікенга є єдиним африканським описом спроби [[бури|бурів]] захопити місто.  Щоденник з Мафекінга був віднайдений у 1969 році, відредагований Джоном Л. Комароффом ({{langx|en|John L. Comaroff}}) та опублікований у 1972 році під назвою ''«Щоденник англо-бурської війни Сола Т. Плаакі: африканець у Мафекінгу»'' ({{langx|en|«The Boer War Diary of Sol T. Plaatje: An African at Mafeking»}}). Сол Плаакі стає дописувачем до різних південноафриканських англомовних газет і британських журналів, його мовний талант відкриває йому шлях у журналістику та письменницьку діяльність. Плаакі був редактором і співвласником газети ''«Kuranta еa Becoana» («Газета Бечуани»)'' у Мафекінгу, а також редагував видання ''«Tsala ea Becoana» («Друг Бечуани»)'' та ''«Tsala ea Batho» («Друг народу»)'' в Кімберлі<ref>{{Cite web |date=17 лютого 2011 |title=Solomon Tshekisho Plaatje |url=https://www.sahistory.org.za/people/solomon-tshekisho-plaatje |access-date=2024-06-24 |website=South African History Online}}</ref>.

1916 рік для Сола Плаакі стає плідним: у видавництві «Wits Press» у Лондоні виходить його 600-сторінкова збірка [[есей|есеїв]] ''«Життя корінних жителів Південної Африки: до і після європейської війни та повстання бурів»'' (''{{langx|en|«Native Life in South Africa: Before and since the European war and the Boer rebellion»}}''), яку Ніл Парсонс називає «однією з найвизначніших книг про Африку, написаних одним із найвидатніших африканських авторів»{{sfn|Плаакі|1996|loc=Передмова}}. Книга є своєрідним політичним подорожнім щоденником: від тривалих подорожей Плаакі сільською глибинкою Південної Африки до участі в депутації Південноафриканського національного конгресу до британського імперського уряду у 1914 році аби донести факти наступу на права та можливості темношкірих південноафриканців з метою усунення їх від політичної влади, які були здійснені у перші роки правління білої меншини  в нещодавно об'єднаному Південно-Африканському Союзі. Книга охоплює різні теми політичного та життя корінних народів Південної Африки і її основною темою є негативні наслідки прийняття Закону 1913 року, який вплинув на життя мільйонів чорношкірих південноафриканців, заборонивши їм купувати або орендувати землю поза межами встановлених резервацій. Книжка, випущена трьома виданнями в Лондоні, швидко здобула популярність за межами Великої Британії та була перевидана в США у 1921 році.

У 1916 році Плаакі написав [[есей]] ''«Південно-африканська шана»''  для ''«Книги шани Шекспіру»'' (''{{langx|en|«Book of Homage to Shakespeare»}}'') Ізраеля Голланца ({{langx|en|Israel Gollancz}}) і у тому ж році видає «Прислів'я Тсвана з дослівним перекладом та їх європейські відповідники» ({{langx|en|«Sechuana Proverbs with Literal Translations and their European Equivalents»}}) та, разом з лінгвістом Деніелом Джонсом ({{langx|en|Daniel Jones}}) з Лондонського університету — ''«Фонетичний розмовник (читанка) мовою тсвана»'' ({{langx|en|«Sechuana Phonetic Reader»}})<ref> ''Thurman, Chris''. [https://theconversation.com/anniversaries-spark-renewed-readings-of-south-africas-celebrated-sol-plaatje-131580 Anniversaries spark renewed readings of South Africa’s celebrated Sol Plaatje] // The Conversation — Feb. 19, 2020 {{ref-en}}</ref>.

Під час перебування в США Плаакі у 2021 році опублікував свою працю ''«Порошинка та балка: епопея про статеві стосунки між білими та чорними в Британській Південній Африці»'' ({{langx|en|«The Mote and the Beam: an epic on the sex relationship twixt white and black in British South Africa»}}).

У 1930 році місіонерське видавництво «Lovedale Press» в [[Аліс (ПАР)|Алісі]] видало англомовний роман Сола Плаакі ''«Муді»'' ({{langx|en|«Mhudi»}}), який став його найвідомішим літературним твором та визнаний першим романом, написаним темношкірим південноафриканцем англійською мовою. Раніше, у 1928 році, у тому ж видавництві зулуський письменник Р. Р. Р. Дгломо ({{langx|en|Rolfes Robert Reginald Dhlomo}}) видав англомовний роман ''«Африканська трагедія»'' ''{{langx|en|«An African Tragedy»}}'', що робить його першим офіційно опублікованим англомовним романом чорного південноафриканського письменника, хоча ''Mhudi'' було написано раніше, між 1919 і 1920 роками<ref>{{Cite journal |last1=Couzens |first1=Tim |last2=Willan |first2=Brian |date=September 1976 |title=Solomon T. Plaatje, 1876-1932: An Introduction |url=https://journals.co.za/doi/pdf/10.10520/AJA03768902_81 |journal=English in Africa |volume=3 |issue=2}}</ref>.

У підзаголовку до ''«Муді»'' було зазначено, що це «епос про життя корінних жителів Південної Африки сто років тому». Це романтична історія про вродливу та мужню жінку Муді, яка ризикує своїм життям, щоб врятувати свого чоловіка Ра-Тагу ({{langx|en|Ra-Thaga}}). Історія кохання розгортається на жорстокому тлі війни союзу баролонгів, [[гриква]] та бурів з [[матабеле]]<ref>https://readinglist.click/sub/find-out-more-about-mhudi-the-first-novel-by-a-black-south-african-in-an-excerpt-from-sol-plaatje-a-life-of-solomon-tshekisho-plaatje/ Find out more about Mhudi, the first novel by a black South African, in an excerpt from Sol Plaatje: A Life of Solomon Tshekisho Plaatje // The Reading List {{ref-en}}</ref>.

Сол Плаакі переклав мовою тсвана шість [[п'єса|п’єс]] [[Вільям Шекспір|Вільяма Шекспіра]]: ''«Комедія помилок», «Венеціанський купець», «Багато галасу з нічого», «Юлій Цезар», «Отелло» та «Ромео і Джульєтта»''. Згодом було опубліковано лише дві з них: ''«Комедія помилок»'' (1930) та ''«Юлій Цезар»'' (1937)<ref>{{cite thesis |last=Willan |first=Brian Peel |date=November 1979 |title=The Role of Solomon T. Plaatje (1876-1932) in South African Society |url=https://eprints.soas.ac.uk/33784/1/11010557.pdf |degree=PhD |chapter= |publisher=School of Oriental and African Studies, University of London |docket= |oclc= |access-date=24 червня 2024 |page=270}}</ref>,<ref>[https://shakespeare.org.za/history Translating Shakespeare in South Africa] // Shakespeare Society of southern Africa {{ref-en}}</ref>.

=== Мистецькі виступи ===
[[File:Sol Plaatje (centre) in Cradle of the World 1923.jpg|thumbnail|Сцена з театральної постановки ''Cradle of the World'', 1923 рік. Сол Плаакі у центрі сцени]]
Плаакі тричі відвідував [[Велика Британія|Великобританію]], де зустрічав людей зі схожими поглядами. Одним із них був кінематографічний та театральний імпресаріо Джордж Латтімор, який у 1923 році разом із компанією [[Pathé]] просував фільм «Колиска світу» (''{{langx|en|Cradle of the World}}'') – «найдивовижніший і найзахопливіший тревел-фільм, який коли-небудь демонструвався на екрані». для чого перед початком сеансу проводились театральні вистави-[[Ревю (театр)|ревю]]. Плаакі був запрошений Латтімором для виконання ролі африканського воїна<ref>Topp Fargion, Janet. [http://www.bl.uk/reshelp/bldept/soundarch/saplayback/playback12.pdf "Sol t Plaatje: The hidden recording"] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111106120255/http://www.bl.uk/reshelp/bldept/soundarch/saplayback/playback12.pdf |date=6 листопада 2011 }}, in ''Playback'', Bulletin of the British Library National Sound Archive, No. 12, Autumn 1995, pp. 2-4.</ref>. У листі до [[Панафриканізм|панафриканіста]] [[Вільям Едуард Беркхардт Дюбойс|В. Е. Б. Дюбойса]] Латтімор повідомляв, що вистава мала «успішний прокат» у Philharmonic Hall у Лондоні<ref>[http://oubliette.library.umass.edu/view/full/mums312-b021-i418 Letter from George W. Lattimore to W. E. B. Du Bois, 21 August 1923.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180812052906/http://oubliette.library.umass.edu/view/full/mums312-b021-i418 |date=12 серпня 2018 }} W. E. B. Du Bois Papers, ''credo''. Retrieved 13 October 2014.</ref>. За даними Лондонського університету SOAS, ця короткочасна участь у виставі відображає період у житті Плаакі, коли він «відчайдушно потребував грошей». Зважаючи на характер «Колиски світу» та його спрощене зображення корінних культур, імовірно, що Плаакі погодився на цю роль лише через фінансову скруту.

16  жовтня 1923 року в лондонському офісі звукозаписної компанії «Zonophone» Сол Плаакі зробив шість записів, випущених на трьох двосторонніх дисках зі швидкістю 78 об/хв. Одним з записів була пісня «''Nkosi Sikelel' iAfrika''» (''«Боже, благослови Африку»''), виконана під фортепіанний супровід Сільвії Коленсо, яка стала гімном Африканського національного конгресу та майбутнім національним гімном Південно-Африканської республіки і вважається найдавнішим збереженим його записом<ref>BBC radio 4 Desert Island Disks 16 January 2022.</ref><ref>Audio recording MP3{{cite web |url=http://samap.ukzn.ac.za/audio-people/plaatjesol-t |title=Plaatje,Sol T. |last= |first= |date= |website=samap.ukzn.ac.za |publisher=South African Music Archive Project. DISA Digital Innovation South Africa, University of KwaZulu-Natal |access-date=3 січня 2022 |quote=Nkosi Sikelel' i-Afrika, Pesheya kotukela, Singa mawele}}</ref><ref>{{cite web |url=https://www.flatinternational.org/template_volume.php?volume_id=267 |title=SOL T. PLAATJE PESHEYA KO TUKELA / NKOSI SIKELEL IAFRIKA / SINGA MAWELA, recorded 1923-10-16. SOL T. PLAATJE - vocal, SYLVIA COLENSO - piano, vocal. Zonophone Gramophone Co. EMI |last= |first= |date= |website=flatinternational.org |publisher=flatinternational, south african audio archive |access-date=3 січня 2023 |quote=}}</ref>.

=== Особисте життя ===
Соломон Плаакі був відданим християнином<ref>[http://www.tourismnorthwest.co.za/mafikeng/sol_plaatje.html Solomon Tshekisho Plaatje (Sol Plaatje) Mafikeng Capital City – North West Province South Africa] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20060213071027/http://www.tourismnorthwest.co.za/mafikeng/sol_plaatje.html|date=13 лютого 2006}} at www.tourismnorthwest.co.za</ref> і організував релігійну спільноту Christian Brotherhood у Кімберлі.

У 1898 році Соломон одружився з Елізабет Ліліт М'белле,  вчителькою з Мафікенгу, у подружжя народилося шестеро дітей: Фредерік Йорк Сент-Леджер<ref>Названий на честь відомого журналіста та власника Diamond Fields Advertiser, Фредеріка Йорка Сент-Леджера {{Cite web |last=Lunderstedt |first=Steve |date=2019-12-27 |title=TODAY IN KIMBERLEY'S HISTORY 27 DECEMBER |url=https://www.kimberley.org.za/today-in-kimberleys-history-27-december/ |access-date=2023-07-09 |website=Kimberley City Info |language=en-US}}</ref>, Хеллі, Річард, Вайолет, Олів і Йоганнес Гутенберг.

Плаакі помер від [[пневмонія|пневмонії]] у Пімвіллі, [[Йоганнесбург]], 19 червня 1932 року у віці 55 років. Його поховали в [[Кімберлі (місто)|Кімберлі]], а на похорон зібралося понад тисячу людей{{sfn|Willan|1984|p=389}}.

== Праці ==
{{refbegin}}
* {{cite book|last1= Plaatje |first1=Solomon Tshekisho |first2=John L. |last2=Comaroff |title=The Boer War Diary of Sol T. Plaatje: an African at Mafeking|url=https://books.google.com/books?id=-G50AAAAMAAJ|year=1973|publisher=Macmillan|isbn=978-0-86954-002-2|display-authors=0}} з Джон Л. Комаров.
* ''The Essential Interpreter'' (circa 1909): an essay
* {{cite book|last= Plaatje|first=Solomon Tshekisho |title=Mhudi, an epic of South African native life a hundred years ago|url=https://books.google.com/books?id=to4dAAAAMAAJ|year=1930|publisher=Negro Universities Press|isbn=9780837129303 |display-authors=0}}
* {{cite book|last= Plaatje|first=Sol (Solomon Tshekisho) |title=Native Life in South Africa|url=http://www.gutenberg.org/ebooks/1452|year=1916|publisher=P. S. King and Son Ltd|location=London|isbn=978-3-8491-6441-6|display-authors=0}}
* {{cite book|last= Plaatje|first=Solomon T. |title=Sechuana Proverbs, with Literal Translations and Their European Equivalents,... by Solomon T. Plaatje,...|url=https://books.google.com/books?id=G_V4QwAACAAJ|year=1916|publisher=K. Paul, Trench, Trubner and Company|display-authors=0}}
* {{cite book|last1= Jones|first1=Daniel |last2=Plaatje|first2=Solomon Tshekisho |title=A Sechuana Reader in International Phonetic Orthography: (with English Translations)|publisher=Arts & Culture Trust|url=https://archive.org/details/sechuanareaderin00joneuoft|year=1916|display-authors=0}}
* ''Bantu Folk-Tales and Poems''
* {{cite book|last1= Plaatje|first1=Solomon Tshekisho |editor-first= |editor-last=|title=Selected writings|url=https://books.google.com/books?id=gxxzAAAAMAAJ|year=1996|publisher=University of the Witwatersrand Press|location=Johannesburg|isbn=978-1-86814-303-0|display-authors=0}} за ред. Браяна Віллана.
{{refend}}
{{commons category|Sol Plaatje}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://web.archive.org/web/20071019043924/http://www.anc.org.za/ancdocs/history/people/plaatje/plaatje.html Біографія Плаакі] на сайті АНК
* [https://encyclopaediaafricana.com/plaatje-solomon/ PLAATJE, SOLOMON] //  Encyclopaedia Africana {{ref-en}}
* [https://sahistory.org.za/people/solomon-tshekisho-plaatje Solomon Tshekisho Plaatje] // South African History Online {{ref-en}}
* [https://overcomingapartheid.msu.edu/people.php?kid=163-574-647 Solomon (Sol) Plaatje] // South Africa: Overcoming Apartheid, Building Democracy {{ref-en}}
* [https://www.ebsco.com/research-starters/history/solomon-tshekiso-plaatje Solomon Tshekiso Plaatje] // EBSCO {{ref-en}}
*  ''Lucy Burnett''. [https://www.blackpast.org/global-african-history/plaatje-solomon-tshekisho-1876-1932/ Solomon Tshekisho Plaatje (1876-1932)] // BlackPast — May 30, 2009 {{ref-en}}
== Література ==
* {{cite book|last=Van Wyk|first=Chris |title=Sol Plaatje|url=https://books.google.com/books?id=UotZ6YAyMroC|year=2003|publisher=Awareness Publishing|isbn=978-1-919910-82-6}}
* Plaatje S. T. The Mafeking Diary of Sol T. Plaatje. Cape Town, 1999 (1973).
* Sol Plaatje Selected Writings / Ed. by Brian Willan. Athens (Ohio), 1997.
* Willan, Brian. ''Sol Plaatje, South African Nationalist''. London, 1984
* De Villers, G. E. ''Servant of Africa: The life and times of Sol T. Plaatje. Pretoria, 2000
* ''Давидсон А. Б.'' Южная Африка: становление сил протеста (1870—1924). — М., 1972. {{ref-ru}}

{{SouthAfrica-bio-stub}}
{{DEFAULTSORT:Плаакі Соломон Чекізо}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Перекладачі з англійської]]
[[Категорія:Перекладачі Вільяма Шекспіра]]
[[Категорія:Історія Південно-Африканської Республіки]]
[[Категорія:Південноафриканські письменники]]

title: сетсв. Solomon Tshekisho Plaatje

Народився: 9 жовтня 1876 · Оранжева республіка

Помер: 19 січня 1932 (55 років) або 19 червня 1932 (55 років) · Йоганнесбург, Трансвааль, Південно-Африканський Союз · ·пневмонія

Країна: ПАР

Діяльність: політик, перекладач, журналіст, письменник

Знання мов: англійська

Членство: World Brotherhood Federationd

Magnum opus: Mhudid

Партія: Африканський Національний Конгрес

Нагороди: Order of Luthulid


text:
# Островська Олександра Петрівна
Олександра Петрівна Островська (1911, с. Стрижавка — 1969) — українська радянська колгоспниця, доярка місцевого колгоспу, Герой Соціалістичної Праці.
Народилась у бідній селянській родині. У 1927 році влаштувалася робітницею Стрижавського лісництва. З 1929 року працювала дояркою у колгоспі ім. XVII партконференції.
В 1938 році брала участь у Всесоюзній сільськогосподарській виставці, нагороджена дипломом 1-го ступеня.
Після Другої світової війни працювала дояркою в стрижавській артілі, яку пізніше перейменували в колгосп «Родина».
У 1953 році середній надій молока замість запланованих 2200 кг на корову становив близько 3 тис. кг, зокрема завдяки доярці О. П. Островській, про яку місцеві жителі склали пісню.
За високі виробничі досягнення, за виведення високопродуктивної племінної породи білоголових українських корів колгосп у 1954 році був учасником Всесоюзної сільськогосподарської виставки (ВСГВ). Виставочний комітет нагородив доярок О. П. Островську та Г. Г. Островську Великою срібною медаллю, а зоотехніка Л. С. Комар та доярок Н. О. Мельник і С. П. Севастьянову — Малою срібною медаллю.
За високі показники (у 1957 році надоїла від кожної закріпленої за нею корови по 7649 кг молока) 26 лютого 1958 року удостоєна звання Героя Соціалістичної Праці. Також нагороджена іншими орденами та медалями.
Обиралася депутатом районної ради та тричі депутатом обласної ради.

title: Островська Олександра Петрівна

wikitext:
{{Особа}}
'''Олександра Петрівна Островська''' ([[1911]], с. [[Стрижавка (селище)|Стрижавка]] — [[1969]]) — українська радянська колгоспниця, доярка місцевого колгоспу, [[Герой Соціалістичної Праці]].

Народилась у бідній селянській родині. У [[1927]] році влаштувалася робітницею Стрижавського лісництва. З [[1929]] року працювала дояркою у колгоспі ім. XVII партконференції.

В [[1938]] році брала участь у Всесоюзній сільськогосподарській виставці, нагороджена дипломом 1-го ступеня.

Після Другої світової війни працювала дояркою в стрижавській артілі, яку пізніше перейменували в колгосп «Родина».

У [[1953]] році середній надій молока замість запланованих 2200 кг на корову становив близько 3 тис. кг, зокрема завдяки доярці О. П. Островській, про яку місцеві жителі склали пісню.

За високі виробничі досягнення, за виведення високопродуктивної племінної породи білоголових українських корів колгосп у [[1954]] році був учасником Всесоюзної сільськогосподарської виставки (ВСГВ). Виставочний комітет нагородив доярок О. П. Островську та Г. Г. Островську Великою срібною медаллю, а зоотехніка Л. С. Комар та доярок Н. О. Мельник і С. П. Севастьянову — Малою срібною медаллю.

За високі показники (у [[1957]] році надоїла від кожної закріпленої за нею корови по 7649 кг молока) 26 лютого 1958 року удостоєна звання Героя Соціалістичної Праці. Також нагороджена іншими орденами та медалями.

Обиралася депутатом районної ради та тричі депутатом [[Вінницька обласна рада|обласної ради]].

== Джерела ==
* [[Гальчак Сергій Дмитрович|Гальчак С. Д.]] [https://library.vspu.net/server/api/core/bitstreams/0e5f7ae7-6e68-4889-ae12-90dbdaa9eaec/content Герої Вінниччини]. — [[Вінниця]]: ТОВ «МеркьюріПоділля», 2016. — С. 246—247. — ISBN 978-966-2954-97-5.
* Стрижавка // [[Історія міст і сіл Української РСР]] : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974 — том Вінницька область / А.Ф. Олійник (голова редколегії тому), 1972 : 788с. — С. 184—185.

{{Герої Соціалістичної Праці}}

[[Категорія:Доярки]]

title: Островська Олександра Петрівна

Народилася: 1911 · Стрижавка, Вінницький повіт, Подільська губернія, Російська імперія

Країна: СРСР

Діяльність: доярка, колгоспниця, депутат обласної ради

Нагороди: Герой Соціалістичної Праці · орден Леніна


text:
# Пересмішник білобровий
Пересмішник білобровий (Mimus saturninus) — вид горобцеподібних птахів родини пересмішникових (Mimidae). Вид зустрічається в Бразилії, Болівії, Уругваї, Парагваї, Аргентині та Суринамі. Мешкає на відкритих місцевостях серед чагарників. Тіло завдовжки до 27 см. Живиться фруктами, комахами, дрібними хребетними. У гніздо відкладає 2-3 блакитних яйця.

title: Пересмішник білобровий

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref>{{IUCN|id=22711035 |title=''Mimus saturninus'' |assessor=BirdLife International |assessor-link=BirdLife International |version=2013.2 |year=2012 |accessdate=26 листопада 2013}}</ref>
| name =
| image = Mimus saturninus -Piraju, Brasil-8.jpg
| image_caption =
| image_width = 260px
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| familia = [[Пересмішникові]] (Mimidae)
| genus = [[Пересмішник]] (''Mimus'')
| species = '''Пересмішник білобровий'''
| binomial = ''Mimus saturninus''
| binomial_authority = ([[Мартін Гінріх Ліхтенштайн|Lichtenstein]], 1823)
| synonyms =
| wikispecies = Mimus saturninus
}}
'''Пересмішник білобровий<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Mimus saturninus'')''' — вид [[Горобцеподібні|горобцеподібних]] птахів родини [[Пересмішникові|пересмішникових]] (Mimidae)<ref>[http://www.aou.org/checklist/south.php3 American Ornithologists' Union, changes since 2005]</ref>. Вид зустрічається в [[Бразилія|Бразилії]], [[Болівія|Болівії]], [[Уругвай|Уругваї]], [[Парагвай|Парагваї]], [[Аргентина|Аргентині]] та [[Суринам]]і. Мешкає на відкритих місцевостях серед чагарників. Тіло завдовжки до 27 см. Живиться фруктами, комахами, дрібними хребетними. У гніздо відкладає 2-3 блакитних яйця<ref>Cf. José Felipe Monteiro Pereira, ''Aves e Pássaros Comuns do Rio de Janeiro'', Rio de Janeiro, Technical Books, 2008, ISBN 978-85-61368-00-5, page 117</ref>.

== Примітки ==
{{примітки}}

[[Категорія:Пересмішникові]]
[[Категорія:Птахи Південної Америки]]
[[Категорія:Птахи, описані 1823]]

{{птахи-доробити}}

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Родина: Пересмішникові (Mimidae)

Рід: Пересмішник (Mimus)

Вид: Пересмішник білобровий

Вікісховище: Mimus saturninus

Віківиди: Mimus saturninus


text:
# HD126876
HD126876 — хімічно пекулярна зоря спектрального класу
B8 й має видиму зоряну величину в смузі V приблизно  8,3.

## Пекулярний хімічний склад
Зоряна атмосфера HD126876 має підвищений вміст
Si
.

title: HD126876

wikitext:
{{Starbox begin
| назва = HD126876}}
<!-- {{Starbox image
| зображення =
| підпис = HD126876}}-->
{{Starbox observe
| епоха = [[J2000,0]]
| сузір’я= <!--[[ (сузір'я)|]]-->
| пр_сходж = {{RA|14|30| 3,93}}
| схилення= {{DEC|-56|55| 2,4}}
| вид_вел =  8,30<ref name=CPcat>Renson P., Manfroid J., '''General catalogue of Ap, HgMn and Am stars''', 2009, A&A...498..961</ref>
}}
{{Starbox character
| клас = [[Зорі спектрального класу B|B8]]
| u-b =  0,00
| b-v =  0,00
| r-i =
| змінна =
}}
{{Фотометрія Стрьомґрена
| b-y =  0,18
| m1 =  0,03
| c1 =  0,60
| hb =  0,00<ref name=CPcat/>
}}
{{Starbox astrometry
| рад_швидк =
| пс =
| схилення =
| паралакс =
| п_похибка =
| відстань_ср =
| відстань_пс =
| абс_вел =
}}
{{Starbox detail
| світність =
| обертання =
| температура =
| маса =
| vsini =
| lg_g =
| метал =
| радіус =
| вік=
}}
{{Starbox catalog
| назви =
[[Henry Draper Catalogue|HD]] 126876,
[[Боннський огляд|CP-56 6283]],
[[Каталог опорних зір|GSC]] 8687-2145
}}
{{Starbox reference
| Simbad= HD126876
}}
{{Starbox end}}

'''HD126876''' — [[хімічно пекулярна зоря]] [[спектральна класифікація зір|спектрального класу]]
[[Зорі спектрального класу B|B8]] й має [[видима зоряна величина|видиму зоряну величину]] в [[Система UBV|смузі V]] приблизно  8,3.<ref name=CPcat />
<!--Вона знаходиться у [[сузір'я|сузір'ї]] [[ (сузір'я)|]] й розташована на відстані біля [[світловий рік|світлових років]] від [[Сонце|Сонця]].-->

==Пекулярний хімічний склад==

[[Зоряна атмосфера]] HD126876 має підвищений вміст
[[кремній|Si]]
.<ref name=CPcat />

== Див. також ==

* [[Перелік HgMn-зір]]
* [[Ртутно-манганова зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір (14h-16h)]]
* [[Хімічно пекулярна зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір з пониженим вмістом гелію]]
* [[Хімічно пекулярна зоря з пониженим вмістом гелію]]
* [[Перелік Am-зір]]
* [[Am-зоря]]

== Джерела ==
{{Reflist}}

<!--[[Категорія: (сузір'я)|]]-->
[[Категорія:Хімічно пекулярні зорі]]
[[Категорія:Зорі головної послідовності спектрального  класу B8]]
[[Категорія:HD126000-126999|8]]

{{astro-stub}}

title: HD126876

title: Характеристики

title: Дані фотометрії Стрьомґрена

title: Астрометрія

Власний рух (μ): за пр. піднес.: мас/рік · за схиленням: мас/рік

Відстань: світлових років · парсек

title: Подробиці

Маса: M☉

title: Інші позначення

title: Посилання

SIMBAD: дані для HD126876


text:
# Ньютон (Іллінойс)
Ньютон (англ. Newton) — місто (англ. city) в США, в окрузі Джеспер штату Іллінойс. Населення — 2777 осіб (2020).

## Географія
Ньютон розташований за координатами 38°59′17″ пн. ш. 88°9′53″ зх. д. / 38.98806° пн. ш. 88.16472° зх. д. (38.988169, -88.164784).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 4,78 км², уся площа — суходіл. В 2017 році площа становила 5,42 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 2849 осіб у 1229 домогосподарствах у складі 774 родин. Густота населення становила 596 осіб/км².  Було 1375 помешкань (288/км²).
Расовий склад населення:
| - 98,3 % — білих - 0,2 % — азіатів - 0,1 % — чорних або афроамериканців |

До двох чи більше рас належало 0,9 %. Частка іспаномовних становила 1,2 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 22,4 % — особи молодші 18 років, 57,9 % — особи у віці 18—64 років, 19,7 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 41,9 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 84,9 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 84,4 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 49 682 долари США (медіана — 40 417), а середній дохід на одну сім'ю — 62 177 доларів (медіана — 51 694). Медіана доходів становила 42 614 долари для чоловіків та 34 485 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 19,0 % осіб, у тому числі 28,6 % дітей у віці до 18 років та 11,7 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 1268 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 17,0 %, роздрібна торгівля — 14,0 %, виробництво — 12,8 %.

title: Ньютон (Іллінойс)

wikitext:
{{Otherplaces|Ньютон (значення){{!}}Ньютон}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Ньютон
|оригінальна назва  = {{lang-en|Newton}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Jasper County Courthouse in Newton.jpg
|опис зображення= <!-- [[Jasper Come unty Courthouse (Illinois)|Jasper County Courthouse]] -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Іллінойс
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Джеспер (округ, Іллінойс)|Джеспер]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 4,78
|висота центру НП   =
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 596,03
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           =
|DST                    =  <!--Якщо є літній час -->
|телефонний код         = 618
|поштовий індекс        = 62448
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 1752844
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Ньютон''' ({{lang-en|Newton}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Джеспер (округ, Іллінойс)|Джеспер]] штату [[Іллінойс]]. Населення — 2777 осіб (2020).

== Географія ==
Ньютон розташований за координатами {{Coord|38|59|17|N|88|9|53|W|type:city_region:US-DE}} (38.988169, -88.164784){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 4,78 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]]. В 2017 році площа становила{{R|gazetteer2017}} 5,42 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1880 = 1168
| 1890 = 1428
| 1900 = 1630
| 1910 = 2108
| 1920 = 2083
| 1930 = 2076
| 1940 = 2347
| 1950 = 2780
| 1960 = 2901
| 1970 = 3024
| 1980 = 3186
| 1990 = 3154
| 2000 = 3069
| 2010 = 2849
| 2020 = 2777
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало {{formatnum:2849}} осіб у {{formatnum:1229}} домогосподарствах у складі 774 родин. [[Густота населення]] становила 596 осіб/км².  Було 1375 помешкань (288/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 98,3 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,2 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,1 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
|}
До двох чи більше рас належало 0,9 %. Частка іспаномовних становила 1,2 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 22,4 % — особи молодші 18 років, 57,9 % — особи у віці 18—64 років, 19,7 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 41,9 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 84,9 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 84,4 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:49682}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:40417}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:62177}} доларів (медіана — {{formatnum:51694}}). Медіана доходів становила {{formatnum:42614}} долари для чоловіків та {{formatnum:34485}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 19,0 % осіб, у тому числі 28,6 % дітей у віці до 18 років та 11,7 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:1268}} осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 17,0 %, роздрібна торгівля — 14,0 %, виробництво — 12,8 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2017>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2017-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer-2017}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Джеспер (округ, Іллінойс)}}

{{Illinois-stub}}

[[Категорія:Міста Іллінойсу]]
[[Категорія:Населені пункти округу Джеспер (Іллінойс)]]
[[Категорія:Окружні центри Іллінойсу]]
[[Категорія:Населені пункти США, засновані 1835]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Іллінойс

Округ: Джеспер

Густота населення: 596,03 осіб/км²


text:
# Корнелл Ґантер
Корнелл Ґантер (англ. Cornell Gunter) (14 листопада 1936 - 26 лютого 1990) — американський співак у стилі ритм-енд-блюз, найактивніший у 1950-х і 1960-х. Він народився в місті Коффівілл, штат Канзас, а помер у Лас-Веґасі, штат Невада, застрілений у своєму автомобілі невідомим кілером. Він був введений до Зали слави рок-н-ролу в 1987 році як член групи «The Coasters» .

## Біографія
Ґантер був оригінально членом групи The Platters. Він потрапив у запис із ще неназваними Плеттерс, яко бек-вокаліст на їхньому записі «Nervous Man Nervous» у студії Federal Records у 1953 році. Ґантер також був членом вокальних груп The Flairs і The Coasters. Він заспівав заголовну пісню з фільму Сюзен Олівер 1957 року «Блондинка з зеленими очима». Вілл «Даб» Джонс і Ґантер приєдналися до «The Platters» як заміна Боббі Нанну і Леону Г'юзу на початку 1958 року. Після того, як Ґантер залишив Coasters, він здійснив гастролі з Дайною Вашинґтон. У 1963 році він створив власну групу «Coasters», — їх зазвичай представляли як «The Fabulous Coasters». Наприкінці 1950-х — на початку 1960-х Ґантер зробив кілька сольних синглів, включаючи кавер-версії Сема Кука «You Send Me» у Dot Records в 1957 році.
У 1987 році він був введений до Зали слави рок-н-ролу разом з рештою The Coasters.
Сестра Корнелла, Ширлі Ґантер, також записалася з The Flairs у релізах разом з Queens та в сольному виконанні наприкінці 1950-х — напочатку 1960-х. У 2006 році Ace Records випустили компіляційний альбом із записами Ширлі з 1950-х років, що називається Oop Shoop: The Flair and Modern Recordings 1953—1957.
Інша сестра, Ґлорія Ґантер, записала сингли «Move On Out» та «Your Love Reminds Me» (Arch # 1610) в 1959 році. «Move On Out» — це відповідь на популярну річ The Coasters «Yakety Yak», у якій співав Корнелл. Обидві сторони запису були доступні на CD у 2006 році. «Move On Out» з'являється на «Rock 'n' Roll Mamas» (Popcorn № 6004), а «Your Love Reminds Me» — на Rare Female Doo Wops (Popcorn # 6005).
Ґантер (який був ґеєм і в подальші роки вважав за краще писати своє ім'я Cornell Gunther через «h») був у процесі нового повернення до виступів, коли невідомий вбивця застрелив його у власній машині в Лас-Веґасі, штат Невада, 26 лютого 1990 року (за іншими джерелами 27 лютого). Інші артисти його групи продовжували гастролювати як «The Original Cornell Gunter's Coasters Inc.» Вбивство лишилося нерозкритим.

## Особисте життя
Корнелл Ґантер був відкритим геєм.

## Дискографія

### Синґли
- "I Had a Love" (Flair #1012) (1953)
- "This is the night for love/Let's make with some love (Flair #1044) (1954)
- "True Love" / "Peek, Peek-A-Boo" (Loma #701) (1955) (as The Ermines)
- "You Broke My Heart" / "Pretty Baby I’m Used To You Now" (Loma #703) (1956) (with The Ermines)
- "Keep Me Alive" / "Muchacha, Muchacha" (Loma #704) (1956) (with The Ermines)
- "I'm Sad" / "One Thing For Me" (Loma #705) (1956) (with The Ermines)
- "She Loves To Rock" / "In Self Defense" (ABC Paramount #9698) (1956) (with The Flairs[en])
- "You Send Me" / "Call Me A Fool" (Dot #15654) (1957)
- "Baby Come Home" / "I Want You Madly" (Eagle #301) (1957)
- "If We Should Meet Again" / "Neighborhood Dance" (Liberty #55096) (1957) (as Cornel Gunter)
- "Lift Me Up Angel" / "Rope Of Sand" (Warner Brothers #5266) (1962)
- "It Ain't No Use" / "In A Dream Of Love" (Warner Brothers #5292) (1962)
- "If I Had The Key To Your Heart" / "Wishful Thinking (Challenge #59281) (1965) (as Cornell Gunter and The Cornells)
- "Love in My Heart" / "Down in Mexico" (Together #101) (1976)

## Зовнішні посилання
- Оригінальний вебсайт Cornell Gunter's Coasters
- Вебсайт Coasters [Архівовано 25 червня 2021 у Wayback Machine.]
- Marv Goldberg's R&B Notebooks – The Flairs
- Зала слави року
- Знайди могильний меморіал [Архівовано 7 березня 2016 у Wayback Machine.]

title: Корнелл Ґантер

wikitext:
{{Музикант|name=Корнелл Ґантер|Image=|Caption=|Image_size=|дата народження=14.11.1936|дата смерті=26.02.1990|місце смерті=[[Лас-Вегас|Лас-Веґас]], [[Невада]]|інструмент=|genre=|years_active=|Label=|Website=}}
{{Othernames|Ґантер (прізвище){{!}}Ґантер}}

'''Корнелл Ґантер''' ({{lang-en|Cornell Gunter}}) (14 листопада 1936 - 26 лютого 1990) — американський співак у стилі [[ритм-енд-блюз]], найактивніший у 1950-х і 1960-х. Він народився в місті [[Коффівілл (Канзас)|Коффівілл]], штат Канзас, а помер у [[Лас-Вегас|Лас-Веґасі]], [[Невада|штат Невада]], застрілений у своєму автомобілі невідомим кілером<ref>{{Cite web|date=1990-02-28|title=Cornelius Gunter, Coasters Tenor, Slain in Las Vegas|url=https://www.latimes.com/archives/la-xpm-1990-02-28-mn-1498-story.html|accessdate=2020-11-22|website=Los Angeles Times|language=en-US|archive-date=24 червня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210624204116/https://www.latimes.com/archives/la-xpm-1990-02-28-mn-1498-story.html}}</ref>. Він був введений до [[Зала слави рок-н-ролу|Зали слави рок-н-ролу]] в 1987 році як член групи [[The Coasters|«The Coasters»]] .

== Біографія ==
Ґантер був оригінально членом групи [[The Platters]]<ref name="NME Rock 'N' Roll Years">{{Cite book
|title=NME Rock 'N' Roll Years
|last=Tobler
|first=John
|year=1992
|publisher=Reed International Books Ltd
|edition=1st
|location=London
|page=55
|id=CN 5585
}}</ref>. Він потрапив у [[Звукові технології|запис]] із ще неназваними Плеттерс, яко [[Беквокал|бек-вокаліст]] на їхньому записі «Nervous Man Nervous» у студії Federal Records у 1953 році<ref name="platters">{{Cite book
|title=L.A. R&B Vocal Groups 1945–1965
|last=Steve Propes
|first=& Galen Gart
|year=2001
|publisher=Big Nickel Publications
|location=Milford, NH
|page=128
|isbn=0-936433-18-3
}}</ref>. Ґантер також був членом вокальних груп [[The Flairs]] і [[The Coasters]]. Він заспівав заголовну пісню з фільму [[Сюзен Олівер]] 1957 року ''«Блондинка з зеленими очима»''. [[Вілл «Даб» Джонс (співак)|Вілл «Даб» Джонс]] і Ґантер приєдналися до «The Platters» як заміна [[Боббі Нанн (музикант Doowop)|Боббі Нанну]] і [[Леон Г'юз|Леону Г'юзу]] на початку 1958 року<ref name="coasters">{{Cite book
|title=L.A. R&B Vocal Groups 1945–1965
|last=Steve Propes
|first=& Galen Gart
|year=2001
|publisher=Big Nickel Publications
|location=Milford, NH
|page=135
|isbn=0-936433-18-3
}}</ref>. Після того, як Ґантер залишив Coasters, він здійснив гастролі з [[Дайна Вашингтон|Дайною Вашинґтон]]. У 1963 році він створив власну групу «Coasters», — їх зазвичай представляли як «The Fabulous Coasters»<ref name="joincoasters">{{Cite book
|title=The Coasters
|last=Millar
|first=Bill
|year=1974
|publisher=Star Books
|location=London, England
|page=178
|isbn=0-352-30020-5
}}</ref>. Наприкінці 1950-х — на початку 1960-х Ґантер зробив кілька сольних [[сингл]]ів, включаючи [[Кавер-версія|кавер-версії]] [[Сем Кук|Сема Кука]] «You Send Me» у [[Dot Records]] в 1957 році.

У 1987 році він був введений до [[Зала слави рок-н-ролу|Зали слави рок-н-ролу]] разом з рештою The Coasters.

Сестра Корнелла, [[Ширлі Ґантер]], також записалася з [[The Flairs]] у релізах разом з Queens та в сольному виконанні наприкінці 1950-х — напочатку 1960-х. У 2006 році Ace Records випустили [[Збірка (музика)|компіляційний альбом]] із записами Ширлі з 1950-х років, що називається ''Oop Shoop: The Flair and Modern Recordings 1953—1957''.

Інша сестра, Ґлорія Ґантер, записала сингли «Move On Out» та «Your Love Reminds Me» (Arch # 1610) в 1959 році. «Move On Out» — це відповідь на [[Хіт|популярну річ]] The Coasters «[[Yakety Yak]]», у якій співав Корнелл. Обидві сторони запису були доступні на CD у 2006 році. «Move On Out» з'являється на «''Rock 'n' Roll Mamas»'' (Popcorn № 6004), а «Your Love Reminds Me» — на ''Rare Female Doo Wops'' (Popcorn # 6005).

Ґантер (який був ґеєм і в подальші роки вважав за краще писати своє ім'я Cornell Gunther через «h») був у процесі нового повернення до виступів, коли невідомий вбивця застрелив його у власній машині в [[Лас-Вегас|Лас-Веґасі]], [[Невада|штат Невада]], 26 лютого 1990 року (за іншими джерелами 27 лютого). Інші артисти його групи продовжували гастролювати як «The Original Cornell Gunter's Coasters Inc.» Вбивство лишилося нерозкритим<ref>{{Cite web|url=http://elvispelvis.com/gunshot.htm|title=Gunshot Page in Fuller Up, Dead Musician Directory|website=Elvispelvis.com|accessdate=13 березня 2016|archive-date=3 березня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160303194753/http://elvispelvis.com/gunshot.htm}}</ref>.

== Особисте життя ==
Корнелл Ґантер був [[Камінг-аут|відкритим]] [[гей|геєм]].<ref>[https://beenhere.org/2017/11/14/cornell-gunter/ Cornell Gunter]</ref>

== Дискографія ==

=== Синґли ===

* "I Had a Love" (Flair #1012) (1953)
* "This is the night for love/Let's make with some love (Flair #1044) (1954)
* "True Love" / "Peek, Peek-A-Boo" (Loma #701) (1955) (as The Ermines)
* "You Broke My Heart" / "Pretty Baby I’m Used To You Now" (Loma #703) (1956) (with The Ermines)
* "Keep Me Alive" / "Muchacha, Muchacha" (Loma #704) (1956) (with The Ermines)
* "I'm Sad" / "One Thing For Me" (Loma #705) (1956) (with The Ermines)
* "She Loves To Rock" / "In Self Defense" (ABC Paramount #9698) (1956) (with {{iw|The_Flairs|The Flairs|en|The_Flairs}})
* "You Send Me" / "Call Me A Fool" (Dot #15654) (1957)
* "Baby Come Home" / "I Want You Madly" (Eagle #301) (1957)
* "If We Should Meet Again" / "Neighborhood Dance" (Liberty #55096) (1957) (as Cornel Gunter)
* "Lift Me Up Angel" / "Rope Of Sand" (Warner Brothers #5266) (1962)
* "It Ain't No Use" / "In A Dream Of Love" (Warner Brothers #5292) (1962)
* "If I Had The Key To Your Heart" / "Wishful Thinking (Challenge #59281) (1965) (as Cornell Gunter and The Cornells)
* "Love in My Heart" / "Down in Mexico" (Together #101) (1976)

== Посилання ==
{{reflist}}

== Зовнішні посилання ==

* [https://web.archive.org/web/20090124135147/http://home.att.net/~marvart/Flairs/flairs.html Оригінальний вебсайт Cornell Gunter's Coasters]
* [http://www.angelfire.com/mn/coasters Вебсайт Coasters] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210625153644/https://www.angelfire.com/mn/coasters/ |date=25 червня 2021 }}
* Marv Goldberg's R&B Notebooks – The Flairs
* [https://web.archive.org/web/20061017151905/http://www.rockhall.com/hof/inductee.asp?id=81 Зала слави року]
* [http://www.findagrave.com/cgi-bin/fg.cgi?page=gr&GSln=Gunter&GSfn=Corn&GSbyrel=all&GSdyrel=all&GSob=n&GRid=6973080& Знайди могильний меморіал] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160307091551/http://www.findagrave.com/cgi-bin/fg.cgi?page=gr&GSln=Gunter&GSfn=Corn&GSbyrel=all&GSdyrel=all&GSob=n&GRid=6973080& |date=7 березня 2016 }}

{{DEFAULTSORT:Ґантер Корнелл}}
[[Категорія:Ритм-енд-блюзові співаки США]]
[[Категорія:ЛГБТ-співаки США]]
[[Категорія:ЛГБТ-люди США XX століття]]
[[Категорія:Співаки-геї]]
[[Категорія:ЛГБТ-афроамериканці]]

title: Основна інформація

Дата народження: 14 листопада 1936

Місце народження: Коффівілл, Монтґомері, Канзас, США

Дата смерті: 26 лютого 1990 (53 роки)

Місце смерті: Лас-Веґас, Невада

Громадянство: США

Професії: співак

Освіта: Jefferson High Schoold

Інструменти: вокал

Лейбли: Challenge Recordsd

Брати, сестри: Shirley Gunterd


text:
# Марпа Перекладач
Марпа Лоцава (མར་པ་ལོ་ཙཱ་བ་ཆོས་ཀྱི་བློ་གྲོས་, 1012—1097), іноді відомий як Марпа Чьокій Лодро(Вайлі: mar pa chos kyi blo gros), або загальновідоме — Марпа Перекладач (Марпа Лоцава), був тибетським буддистським вчителем, якому приписують передачу багатьох навчань Ваджраяни з Індії, включаючи вчення лінії Махамудри. Завдяки цьому, лінію Каг'ю, яку він заснував, часто називають Марпа Каг'ю, на його честь.
Хоч деякі розповіді говорять про те, що Махасіддха Наропа був особистим учителем Марпи, інші розповіді говорять про те, що Марпа отримав передачу лінії Наропи лише через учнів-посередників. У будь-якому випадку, Марпа був особистим учнем Махасіддха Майтріпи і дакині Нігуми.

## Біографія
Народжений як Марпа Чьокій Лодро, у Лодрак Чух'єр у південній частині Тибету, у заможній родині, він почав вчитися в молодому віці, але був диким і неприборкуваним порівняно з іншими дітьми. Марпа вперше отримав інструктаж на три роки в Мангхарі разом з Дрокмі Шакі Єше і освоїв санскрит. Він вирішив поїхати до Індії, щоб вчитися у відомих індійських буддистських майстрів. Перша його поїздка в Непал та Індію відбулася в компанії Ніо Лоцави, якого він відвідував як слуга. Марпа повернувся додому в Лодрак і перетворив усю спадщину на золото, щоб фінансувати витрати на поїздки та робити піднесення вчителям.
 Марпа вирушив спочатку до Непалу, де навчався з Паїндапою та Читерпою, двома відомими студентами Наропи. Пізніше Паїндапа супроводжував Марпу до Пуллахарі, поблизу університету Наланди, де викладав Наропа. Марпа провів дванадцять років, навчаючись з Наропою та іншими великими індійськими гуру, найвизначнішим Майтріпадою. Через дванадцять років він повернувся до Тибету, щоб викладати та продовжувати свою дхармічну діяльність.
Марпа подорожував до Індії ще двічі, а до Непалу - ще трчі, навчався у Наропи та інших чудових вчителів, включаючи Майтріпу. Кажуть, він залишився в печері в монастирі Пгугтал. Під час свого третього візиту до Індії, Наропа займався тантричними практиками, і його  виявилося важко віднайти. Однак зрештою Марпа знайшов його і отримав завершальне вчення та вказівки від Наропи. Саме тоді Наропа пророкував, що сімейний рід не продовжуватиметься для Марпи, але  його родом будуть його учні. Тепер Марпа отримав повну передачу, тому Наропа офіційно оголосив Марпу своїм наступником, хоч він мав інших головних учнів, серед яких Паїндапа, Чітерпа, Шрі Шантібхадра або Кукуріпа і Майтріпа.
Повернувшись до Тибету, Марпа витратив багато років на переклад буддиських писань та зробив великий внесок у передачу повної буддадхарми до Тибету. Марпа продовжував практикувати, навчати та здійснювати передавання багатьом студентам у Тибеті. Після другого візиту до Індії, Міларепа став його учнем. Марпа жив зі своєю дружиною Дакмемою та їхніми синами в Лодраку, південна частина Тибету. Марпа, як кажуть, заснував Stongdey монастир в Zanskar у 1052 CE. Після смерті сина Марпи, Дарми Доде, Міларепа успадкував усю лінію свого вичтеля Марпи.

## Подальше читання
- The Life  of Marpa the Translator. By Nalanda Translation Committee, Shambhala Publications, Inc. 1982. ISBN 1-57062-087-3
- Андросов В.П., Леонтьева Е.В. (2009). Марпа и история Карма Кагью. Жизнеописание Марпы переводчика в историческом контексте школы Карма Кагью. Россия: Открытый Мир. с. 512. ISBN 978-5-9743-0134-6.

title: Марпа Перекладач

wikitext:
[[Файл:Marpa_painting_Holy_isle.jpg|міні| Традиційне зображення Марпи, намальоване на скелі на острові Святий Острів, Фрірт-Клайд ]]
'''Марпа Лоцава''' ({{Lang|bo|མར་པ་ལོ་ཙཱ་བ་ཆོས་ཀྱི་བློ་གྲོས་}}, 1012—1097), іноді відомий як '''Марпа Чьокій Лодро'''<ref name="MarpaChL">{{Cite web|url=http://treasuryoflives.org/biographies/view/Marpa-Chokyi-Lodro/4354|title=Marpa Chokyi Lodro|website=The Treasury of Lives|language=en|accessdate=2018-12-11|archive-date=31 липня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200731012322/https://treasuryoflives.org/biographies/view/Marpa-Chokyi-Lodro/4354}}</ref>([[Вайлі]]: mar pa chos kyi blo gros), або загальновідоме — '''Марпа Перекладач (Марпа [[Лоцава]]),''' був [[Тибетський буддизм|тибетським буддистським]] вчителем, якому приписують передачу багатьох навчань [[Ваджраяна|Ваджраяни]] з [[Індія|Індії]], включаючи вчення лінії [[Махамудра|Махамудри]]. Завдяки цьому, лінію [[Каг'ю]], яку він заснував, часто називають Марпа Каг'ю, на його честь.<ref name="samye.org">samye.org: [http://www.samye.org/marpa.htm The Kagyu Lineage: the Tibetan Lineage Masters: Marpa the Translator] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190917194716/http://www.samye.org/marpa.htm |date=17 вересня 2019 }}</ref>

Хоч деякі розповіді говорять про те, що [[Магасіддга|Махасіддха]] Наропа був особистим учителем Марпи, інші розповіді говорять про те, що Марпа отримав передачу лінії Наропи лише через учнів-посередників.<ref>Davidson, Ronald M. ''Tibetan Renaissance''. pg 144-7. Columbia University Press, 2005.</ref> У будь-якому випадку, Марпа був особистим учнем Махасіддха [[Майтріпа|Майтріпи]] і [[дакині]] [[Нігума|Нігуми]].<ref>Kongtrul, Jamgon; Zangpo, Ngawang (2003). ''Timeless Rapture: Inspired Verses of the Shangpa Masters.'' Ithaca, New York, USA: Snow Lion Publications. p. 227. {{ISBN|978-1-55939-204-4}}.</ref>

== Біографія ==
Народжений як '''Марпа Чьокій Лодро''', у Лодрак Чух'єр у південній частині [[Тибет|Тибету]], у заможній родині, він почав вчитися в молодому віці, але був диким і неприборкуваним порівняно з іншими дітьми. Марпа вперше отримав інструктаж на три роки в Мангхарі разом з Дрокмі Шакі Єше і освоїв [[санскрит]]. Він вирішив поїхати до Індії, щоб вчитися у відомих індійських буддистських майстрів. Перша його поїздка в Непал та Індію відбулася в компанії Ніо Лоцави, якого він відвідував як слуга.<ref name="MarpaChL" /> Марпа повернувся додому в Лодрак і перетворив усю спадщину на золото, щоб фінансувати витрати на поїздки та робити піднесення вчителям.

[[Файл:Lotsawa_Marpa_Chokyi_Lodro.jpg|ліворуч|міні| Лоцава Марпа Чьокій Лодро, (1012-1097) <ref>{{Cite news|url=https://treasuryoflives.org/biographies/view/Marpa-Chokyi-Lodro/4354|title=Marpa Chokyi Lodro|last=Quintman|first=Andrew|date=September 2010|work=The Treasury of Lives|accessdate=2017-12-07|archiveurl=https://web.archive.org/web/20170628053402/https://treasuryoflives.org/biographies/view/Marpa-Chokyi-Lodro/4354|archivedate=28 June 2017|language=en}}</ref> ]] Марпа вирушив спочатку до [[Непал|Непалу,]] де навчався з Паїндапою та Читерпою, двома відомими студентами Наропи. Пізніше Паїндапа супроводжував Марпу до Пуллахарі, поблизу університету Наланди, де викладав Наропа. Марпа провів дванадцять років, навчаючись з Наропою та іншими великими індійськими гуру, найвизначнішим [[Майтріпа|Майтріпадою]]. Через дванадцять років він повернувся до Тибету, щоб викладати та продовжувати свою дхармічну діяльність.

Марпа подорожував до [[Індія|Індії ще]] двічі, а до Непалу - ще трчі, навчався у Наропи та інших чудових вчителів, включаючи Майтріпу. Кажуть, він залишився в печері в монастирі Пгугтал.<ref>{{Cite web|url=http://phuktalmonastery.com/about/|title=Phuktal Monastery|accessdate=2015-11-19|archiveurl=https://web.archive.org/web/20151119182500/http://phuktalmonastery.com/about/|archivedate=2015-11-19}}</ref> Під час свого третього візиту до Індії, Наропа займався тантричними практиками, і його  виявилося важко віднайти. Однак зрештою Марпа знайшов його і отримав завершальне вчення та вказівки від Наропи. Саме тоді Наропа пророкував, що сімейний рід не продовжуватиметься для Марпи, але  його родом будуть його учні. Тепер Марпа отримав повну передачу, тому Наропа офіційно оголосив Марпу своїм наступником, хоч він мав інших головних учнів, серед яких Паїндапа, Чітерпа, Шрі Шантібхадра або Кукуріпа і Майтріпа.

Повернувшись до Тибету, Марпа витратив багато років на переклад буддиських писань та зробив великий внесок у передачу повної [[Буддизм|буддадхарми]] до Тибету. Марпа продовжував практикувати, навчати та здійснювати передавання багатьом студентам у Тибеті. Після другого візиту до Індії, [[Міларепа]] став його учнем. Марпа жив зі своєю дружиною Дакмемою та їхніми синами в Лодраку, південна частина Тибету. Марпа, як кажуть, заснував Stongdey монастир в Zanskar у 1052 CE.<ref>[http://www.buddhist-temples.com/buddhist-monastery/ladakh/stongde.html Stongdey Monastery] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120626074418/http://www.buddhist-temples.com/buddhist-monastery/ladakh/stongde.html |date=2012-06-26 }}, Buddhist Temples</ref> Після смерті сина Марпи, Дарми Доде, [[Міларепа]] успадкував усю лінію свого вичтеля Марпи.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Подальше читання ==

* ''The Life  of Marpa the Translator''. By Nalanda Translation Committee, Shambhala Publications, Inc. 1982. ISBN 1-57062-087-3
* {{Cite book|title=Марпа и история Карма Кагью. Жизнеописание Марпы переводчика в историческом контексте школы Карма Кагью|last=Андросов В.П.|first=Леонтьева Е.В.|year=2009|publisher=Открытый Мир|location=Россия|pages=512|isbn=978-5-9743-0134-6}}

== Посилання ==
* {{ref-en}}[https://treasuryoflives.org/biographies/view/Marpa-Chokyi-Lodro/4354 Скарбниця життя: Біографічна енциклопедія Тибету, Внутрішньої Азії та Гімалаї] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170628053402/https://treasuryoflives.org/biographies/view/Marpa-Chokyi-Lodro/4354 |date=28 червня 2017 }}
* {{ref-en}}[https://web.archive.org/web/20041014213410/http://www.kagyuoffice.org/kagyulineage.marpa.html Біографія на kagyu office.org]
* {{ref-en}}[https://web.archive.org/web/20051023073147/http://kagyu-asia.com/l_marpa_1_index.html Марпа - Його життя, вчення та образи (заархівовано 23.10.2005)]
* {{ref-en}}[http://www.samye.org/marpa.htm Біографія Марпи] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190917194716/http://www.samye.org/marpa.htm |date=17 вересня 2019 }} | {{ref-en}}[http://www.samye.org/mila.htm Як Марпа навчав Міларепу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200130033444/http://www.samye.org/mila.htm |date=30 січня 2020 }} (Samye.org)
* {{ref-en}}[https://web.archive.org/web/20130505104620/http://www.kagyu.org/kagyulineage/lineage/kag04.php Марпа]

{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Каг'ю]]
[[Категорія:Померли 1097]]
[[Категорія:Народились 1012]]
[[Категорія:Історія Тибету]]
[[Категорія:Бодхісаттви]]
[[Категорія:Перекладачі]]