text:
# Макака резус
Макака-резус (лат. Macaca mulatta) - вид макак-резусів із сімейства макак сімейства резус-резус. Існує від шести до дев'яти визнаних підвидів, які поділені на дві групи: китайську та індійську. Зазвичай коричневого або сірого кольору, він має довжину 47-53 см (19-21 дюйм) з хвостом 20,7-22,9 см (8,1-9,0 дюйма) і важить 5,3-7,7 кг ( 12-17 фунтів). Він виростає в Південній, Центральній та Південно-Східній Азії і має найширший географічний ареал серед усіх нелюдиноподібних приматів, займаючи велику різноманітність висот і велику різноманітність середовищ існування, від луків до посушливих і вологих лісових районів, а також поблизу людських поселень.
Макака-резус веде денний, деревний та наземний спосіб життя. Він переважно травоїдний, в основному харчується фруктами, але також споживає насіння, коріння, бруньки, кору та злаки. Дослідження показують майже 100 різних видів рослин у його раціоні. Макаки-резуси є всеїдними універсалами і мають дуже різноманітну та гнучку дієту. Зі збільшенням антропогенних змін земель макаки-резуси еволюціонували поряд з інтенсивним та швидким порушенням навколишнього середовища, пов'язаним із людським сільським господарством та урбанізацією, що призвело до зміни пропорцій їх раціону. [4] Він також харчується безхребетними, п'є воду з струмків та річок і має спеціальні защічкові мішечки, де він може тимчасово зберігати їжу.
Як і інші макаки, макака-резус веде стадний спосіб життя, його зграї налічують від 20 до 200 особин. Соціальні групи є матрилінійними, тобто. ранг жінки визначається рангом її матері. Провели великі дослідження жіночої філопатрії, поширеної серед соціальних тварин, оскільки самки, зазвичай, не залишають соціальну групу. Макака-резус спілкується за допомогою різних виразів обличчя, вокалізацій, поз тіла та жестів. Вирази особи використовуються для заспокоєння чи перенаправлення агресії, затвердження домінування та загрози іншим людям, а вокалізації можуть бути зроблені для того, щоб попросити грумінг, а також під час руху чи загрозливих ситуаціях. Більшу частину дня він проводить за годуванням та відпочинком; Решта часу зайнята подорожами, доглядом за собою та іграми.
Завдяки своїй відносній простоті у догляді, широкій доступності та близькості до людини анатомічно та фізіологічно, вона широко використовується в медичних та біологічних дослідженнях з тем, пов'язаних зі здоров'ям людини та тварин. Вона сприяла багатьом науковим проривам, включаючи вакцини проти сказу, віспи та поліомієліту, а також антиретровірусні препарати для лікування ВІЛ/СНІДу. Макака-резус стала першим астронавтом-приматом у 1948 році, але померла під час польоту, а 14 червня 1949 року за нею пішов Альберт II, який став першим приматом та першим ссавцем у космосі. Він занесений до Червоного списку загрозливих видів МСОП як вид, що викликає найменші побоювання, у зв'язку з його широким розповсюдженням, передбачуваною великою популяцією та його толерантністю до широкого спектру середовища проживання.
Макаки-резуси, у великій кількості живуть навіть у містах. Лице, вуха і кисті блідо-м'ясного кольору. Резуси не бояться води, добре плавають і пірнають. Вагітність триває 164 дні, народжується 1 дитинча, якого мати годує до року. Мати ревно захищає своє дитинча. Статева зрілість настає в 4 роки. Найвідоміший з усіх видів макак. Міститься в багатьох віваріях як модельний об'єкт для медичних, етологічних та нейробіологічних досліджень.

## Етимологія
Назва «резус» нагадує про міфологічного царя Резуса Фракійського, другорядного персонажа «Іліади». Однак французький натураліст Жан-Батіст Одеберт, який застосував цю назву на вигляд, заявив: «Вона не має жодного значення». Макака-резус також відома у розмовній мові як «макака-резус».
Архаїчна назва макакі-резусу, що використовується в 19 столітті, — «брух».

## Таксономія
Згідно з першим описом Циммермана 1780, макака-резус поширена в східному Афганістані, Бангладеш, Бутані, на сході до долини Брахмапутри, долини Барак, а також на півострові Індія, Непал і північний Пакистан. Сьогодні він відомий як індійська макака-резус M. m. mulatta, яка включає морфологічно подібного M. rhesus villosus, описаного Трутом в 1894 році, з Кашміру, і M. m. mcmahoni, описаний Пококом в 1932 році з Кутаї, Пакистан. Декілька китайських підвидів макак-резусів були описані між 1867 і 1917 роками. Однак молекулярні відмінності, виявлені між популяціями, самі собою недостатньо послідовні, щоб остаточно визначити який-небудь підвид.
Китайський підвид можна розділити так:
- M. m. mulatta зустрічається у західному та центральному Китаї, на півдні провінції Юньнань та на південний захід від Гуансі;[7]
- M. m. lasiota (Gray, 1868), західнокитайська макака-резус, поширена на заході провінції Сичуань, північному заході провінції Юньнань та південному сході провінції Цинхай;[7] можливо, він є синонімом M. m. sanctijohannis (R. Swinhoe, 1867), якщо не M. m. mulatta.[6]
- M. m. tcheliensis (Milne-Edwards, 1870), північнокитайська макака-резус, мешкає на півночі провінції Хенань, на південь від провінції Шаньсі та поблизу Пекіна. Дехто вважає його зникаючим підвидом. [12] Інші вважають, що він, можливо, синонімом M. m. sanctijohannis, якщо не з M. m. mulatta.[6]
- M. m. vestita (Milne-Edwards, 1892), тибетська макака-резус, мешкає на південному сході Тибету, на північний захід від провінції Юньнань (Децін) і, можливо, включаючи Юйшу; [11] можливо, він є синонімом M. m. sanctijohannis, якщо не M. m. mulatta.[6]
- M. m. littoralis (Elliot, 1909), південнокитайська макака-резус, мешкає в провінціях Фуцзянь, Чжецзян, Аньхой, Цзянсі, Хунань, Хубей, Гуйчжоу, на північний захід від Гуандуна, на північ від Гуансі, на північ від Сичуані та на південь від Шеньсі; [11] можливо, він є синонімом M. m. sanctijohannis, якщо не M. m. mulatta.[6]
- M. m. brevicaudus, також званий Pithecus brevicaudus (Elliot, 1913), мешкає на островах Хайнань та Ваньшань у провінції Гуандун, а також на островах поблизу Гонконгу; [11] може бути синонімом M. m. mulatta.[6]
- M. m. siamica (Kloss, 1917), індокитайська макака-резус, поширена в М'янмі, на півночі Таїланду та В'єтнаму, в Лаосі та в китайських провінціях Аньхой, північний захід Гуансі, Гуйчжоу, Хубей, Хунань, центральна та східна Сичу, центральна Юньнань; можливо, синонім M. m. sanctijohannis, якщо не M. m. mulatta.[6]

## Опис
Макака-резус коричневого або сірого кольору і має рожеву мордочку, позбавлену хутра. Він має, в середньому, 50 хребців та широку грудну клітку. Його хвіст становить від 20,7 до 22,9 см (від 8,1 до 9,0 дюймів). Дорослі самці в середньому мають зріст близько 53 см (21 дюйм) і важать близько 7,7 кг (17 фунтів). Самки менше, в середньому 47 см (19 дюймів) у довжину та 5,3 кг (12 фунтів) у вазі.  Ставлення довжини рук до довжини ніг становить 89,6-94,3%.
Макака-резус має зубну формулу
2.1.2.3
2.1.2.3
× 2 = 32 та білофодонтні корінні зуби. [16] Див.

## Поширення та довкілля
Макаки-резуси мешкають в Індії, Бангладеш, Пакистані, Непалі, М'янмі, Таїланді, Афганістані, В'єтнамі, південному Китаї та деяких сусідніх районах. Вони мають найширший географічний ареал серед усіх нелюдиноподібних приматів, займаючи велику різноманітність висот по всій Центральній, Південній та Південно-Східній Азії. Обиті в посушливих, відкритих районах, макак-резуси можуть бути знайдені на луках, у лісах та у гірських районах на висоті до 2 м (500 футів). Вони сильні плавці [8] і можуть перепливати річки. [200] Макакі-резуси відомі своєю тенденцією переміщатися із сільської місцевості до міст, покладаючись на подачки або відмовляючись від людей. [17] Вони добре пристосовуються до людської присутності і утворюють більші загони у ландшафтах, де домінує людина, ніж у лісах. [18] Макаки-резуси живуть на ділянках лісу в сільськогосподарських районах, що дає їм доступ до місць проживання в агроекосистемах і дозволяє їм легко орієнтуватися в них. [19] Див.
Південна і північна межі розповсюдження макак-резусів і макак-чепчиків, відповідно, в даний час проходять паралельно один одному в західній частині Індії, розділені великим розривом у центрі та сходяться на східному узбережжі півострова, утворюючи зону перекриття розповсюдження. Ця область перекриття характеризується присутністю змішаних загонів, причому чисті загони обох видів іноді зустрічаються навіть у безпосередній близькості друг від друга. Розширення ареалу макак-резусів - природний процес в деяких районах і прямий наслідок інтродукції людиною в інших регіонах - створює серйозні наслідки для ендемічних і популяцій, що скорочуються, макак-чепчиків на півдні Індії.  Див.
Кумар та ін. (2013) дають зведення про розподіл популяції та довкілля в Індії. У ньому говориться, що макакі-резуси були помічені у всіх обстежених місцях проживання, за винятком напіввічнозелених лісів.  Див.

### Палеонтологічний літопис
Скам'янілі ізольовані зуби і фрагменти нижньої щелепи з печери Тяньюань і молода верхня щелепа з печери Ванглаопу недалеко від Чжоукоудяня являють собою першу визнану появу скам'янілостей макак-резусів на крайній півночі Китаю, і, таким чином, популяція тому, як вважають, походить від предків плейстоцену, а не була завезена людиною.  Копалини фрагменти нижньої щелепи з басейну річки Тедон навколо Пхеньяну, Північна Корея, також були віднесені до цього виду.  Див.

### Дикі колонії
Макаки-резуси також були завезені до інших районів, таких як Сполучені Штати, і стали дикими. Найбільш поширеною територією для випуску була Флорида, з іншими дикими популяціями в Пуерто-Рико та напівневільною колонією, створеною в Південній Кароліні.
Приблизно навесні 1938 року колонію макак-резусів було випущено в Сілвер-Спрінгс у Флориді та його околицях туроператором, відомим як «Полковник Туї», щоб поліпшити свій «Круїз за джунглями». Туї сподівався отримати вигоду з буму пригодницьких історій про джунглі в кіно та друкованих ЗМІ, купуючи мавп як атракціони під час свого річкового туру. Туї, мабуть, не знав, що макакі-резуси є майстерними плавцями, а це означає, що його первісний план ізолювати мавп на острові всередині річки не спрацював. Тим не менш, макаки залишилися в регіоні завдяки щоденним годівлям Туї та екскурсіям човнів. Згодом Туї випустив додаткових мавп, щоб поповнити генофонд та уникнути інбридингу. Традиційна історія про те, що мавпи були випущені для покращення декорацій у фільмах про Тарзан, які знімалися в цьому місці, є хибною, оскільки єдиний фільм про Тарзан, знятий у цьому районі, «Тарзан знаходить сина!» 1939 року, не містить макак-резусів.  Хоча це була перша заснована колонія і найтриваліша, відтоді інші колонії були засновані навмисно чи випадково. Населення Тайтусвілля, штат Флорида, було представлено в неіснуючому тематичному парку Tropical Wonderland, який, за збігом, свого часу був схвалений Джонні Вайсмюллером, який зображував Тарзана у вищезгаданих фільмах. Ця асоціація, можливо, сприяла помилковому уявленню про те, що мавпи були безпосередньо пов'язані з фільмами про Тарзана. Ця колонія або втекла, або була навмисно випущена на волю, блукаючи лісами цього району протягом десяти років. У 1980-х роках мисливець упіймав кілька мавп із популяції Тайтусвілля і випустив їх у районі Сілвер-Спрінгс, щоб приєднатися до цієї популяції. Останні друковані записи про мавп у районі Тайтусвілля з'явилися на початку 1990-х років, але спостереження продовжуються й досі.  Див.
Передбачається, що різні колонії макак-резусів є результатом руйнування зоопарків та парків дикої природи ураганами, насамперед ураганом Ендрю.  За оцінками 2020 року, у штаті проживає 550-600 макак-резусів;  За останнє десятиліття чиновники зловили понад 1 мавп. Більшість спійманих мавп дали позитивний результат на вірус герпесу В, що змушує чиновників з охорони дикої природи вважати тварин небезпечними для здоров'я населення.  З трьох видів мавп, які мали будь-яку тривалу присутність у Флориді, два інших - африканські мавпи-верветки та американські біличі мавпи, макаки-резуси прожили найдовше і є єдиними, які демонструють постійне зростання популяції. Вважається, що характер виду, універсальна дієта і більший розмір, що знижує ймовірність холодового стресу або нападу хижаків, є причинами їх успіху.
Незважаючи на ризики, макаки продовжують користуватися давньою підтримкою жителів Флориди, які категорично не погоджуються з їх вилученням. Колонія Сілвер-Спрінгс продовжує зростати в розмірах та ареалі, її часто можна побачити як на території парку, так і в прилеглому місті Окала, штат Флорида, та в сусідньому Національному лісі Окала.  Особи, ймовірно, що походять з цієї колонії, були помічені за сотні кілометрів, в Сент-Огастіні, штат Флорида, і Сент-Пітерсберг, штат Флорида. Один сумнозвісний чоловік на прізвисько «Таємнича мавпа з Тампа-Бей» роками уникав упіймання в районі затоки Тампа, надихнувши на пости в соціальних мережах та пісню, про яку було написано про це.  Див.
Колонії диких також є наслідком науково-дослідної діяльності. На острові Морган, одному з морських островів у низовині Південної Кароліни, є колонія макак-резусів. Вони були імпортовані у 1970-х роках для використання у місцевих лабораторіях.  Ще одна дослідна колонія була заснована Карибським центром дослідження приматів Університету Пуерто-Рико на острові Кайо-Сантьяго,  неподалік Пуерто-Рико. На острові немає хижаків, і людям не дозволяється висаджуватись на берег, окрім як у рамках дослідницької програми. Ще одна дослідницька колонія Пуерто-Рико була випущена до Національного заповідника дикої природи Десечео у 1966 році. Станом на 2022 рік Вони продовжують завдавати екологічних збитків, завдають шкоди сільськогосподарським культурам на суму 300 000 доларів США на рік і коштують 1 000 000 доларів США на рік.  Див.

title: Макака резус

wikitext:
{{Speciesbox
| name = Макака резус
| status = LC
| status_system = iucn3.1
| image = Macaque India 3.jpg
| image_width = 250px
| genus = Macaca
| species = mulatta
| authority = (Zimmermann, 1780)
| range_map = Rhesus Macaque area.png
| range_map_caption = Ареал
}}
[[Файл:Rhesus Macaque (Macaca mulatta) in Kinnarsani WS, AP W IMG 5792.jpg|thumb|250px|left|Макака-резус в заповіднику [[Індія]]]]
[[Файл:Macaque India 4.jpg|thumb|250px|left|Макака-резус в Північній Індії]]
[[File:Neonatal-Imitation-in-Rhesus-Macaques-pbio.0040302.sv003.ogv|thumb|left|thumbtime=5|upright=1.35|Поцілунки та обійми між матір'ю і немовлям макак резус ({{lang-la|Macaca mulatta}}) в природних умовах]]
[[Файл:Rhesus Macaques.jpg|thumb|250px|left|Макака-резус з дитиною]]{{Машинний переклад|дата=лютий 2025}}
Макака-резус (лат. Macaca mulatta) - вид макак-резусів із сімейства макак сімейства резус-резус. Існує від шести до дев'яти визнаних підвидів, які поділені на дві групи: китайську та індійську. Зазвичай коричневого або сірого кольору, він має довжину 47-53 см (19-21 дюйм) з хвостом 20,7-22,9 см (8,1-9,0 дюйма) і важить 5,3-7,7 кг ( 12-17 фунтів). Він виростає в [[Південна Азія|Південній]], [[Центральна Азія|Центральній]] та [[Південно-Східна Азія|Південно-Східній Азії]] і має найширший географічний ареал серед усіх нелюдиноподібних приматів, займаючи велику різноманітність висот і велику різноманітність середовищ існування, від луків до посушливих і вологих лісових районів, а також поблизу людських поселень.

Макака-резус веде денний, деревний та наземний спосіб життя. Він переважно травоїдний, в основному харчується фруктами, але також споживає насіння, коріння, бруньки, кору та злаки. Дослідження показують майже 100 різних видів рослин у його раціоні. Макаки-резуси є всеїдними універсалами і мають дуже різноманітну та гнучку дієту. Зі збільшенням антропогенних змін земель макаки-резуси еволюціонували поряд з інтенсивним та швидким порушенням навколишнього середовища, пов'язаним із людським сільським господарством та урбанізацією, що призвело до зміни пропорцій їх раціону. [4] Він також харчується безхребетними, п'є воду з струмків та річок і має спеціальні защічкові мішечки, де він може тимчасово зберігати їжу.

Як і інші макаки, макака-резус веде [[стадний спосіб життя]], його зграї налічують від 20 до 200 особин. Соціальні групи є [[матрилінійними]], тобто. ранг жінки визначається рангом її матері. Провели великі дослідження жіночої [[Філопатрія|філопатрії]], поширеної серед соціальних тварин, оскільки самки, зазвичай, не залишають соціальну групу. Макака-резус спілкується за допомогою різних виразів обличчя, вокалізацій, поз тіла та жестів. Вирази особи використовуються для заспокоєння чи перенаправлення агресії, затвердження домінування та загрози іншим людям, а вокалізації можуть бути зроблені для того, щоб попросити грумінг, а також під час руху чи загрозливих ситуаціях. Більшу частину дня він проводить за годуванням та відпочинком; Решта часу зайнята подорожами, доглядом за собою та іграми.

Завдяки своїй відносній простоті у догляді, широкій доступності та близькості до людини анатомічно та фізіологічно, вона широко використовується в медичних та біологічних дослідженнях з тем, пов'язаних зі здоров'ям людини та тварин. Вона сприяла багатьом науковим проривам, включаючи вакцини проти сказу, [[Віспа мавп|віспи]] та [[поліомієліт]]у, а також антиретровірусні препарати для лікування [[Вірус імунодефіциту людини|ВІЛ]]/[[ВІЛ/СНІД|СНІДу]]. Макака-резус стала першим астронавтом-приматом у 1948 році, але померла під час польоту, а 14 червня 1949 року за нею пішов [[Альберт II Макака резус|Альберт II]], який став першим [[Примати|приматом]] та першим [[Ссавці|ссавцем]] у космосі. Він занесений до [[Червоний список загрозливих видів МСОП|Червоного списку загрозливих видів МСОП]] як вид, що викликає [[Вид, що викликає найменші побоювання|найменші побоювання]], у зв'язку з його широким розповсюдженням, передбачуваною великою популяцією та його толерантністю до широкого спектру середовища проживання.

Макаки-резуси, у великій кількості живуть навіть у містах. Лице, вуха і кисті блідо-м'ясного кольору. Резуси не бояться води, добре плавають і пірнають. [[Вагітність]] триває 164 дні, народжується 1 дитинча, якого мати годує до року. Мати ревно захищає своє дитинча. [[Статева зрілість]] настає в 4 роки. Найвідоміший з усіх видів [[макака|макак]]. Міститься в багатьох [[віварій|віваріях]] як [[Модельний організм|модельний об'єкт]] для [[медицина|медичних]], [[етологія|етологічних]] та [[нейробіологія|нейробіологічних]] досліджень.

== Етимологія ==

Назва «резус» нагадує про міфологічного царя [[Резус Фракійський|Резуса Фракійського]], другорядного персонажа «<nowiki/>[[Іліада|Іліади]]<nowiki/>». Однак французький натураліст [[Жан-Батіст Одеберт]], який застосував цю назву на вигляд, заявив: «Вона не має жодного значення».<ref>{{cite book |language=en|last=Jaeger |first=E. |year=1972 |title=A source-book of biological names and terms |location=Springfield, Illinois |publisher=Charles C. Thomas}}</ref> Макака-резус також відома у розмовній мові як «макака-резус».<ref>{{cite web |language=en|title=Rhesus macaque monkey (1932) |publisher=[[British Society for Immunology]] |url=https://www.immunology.org/rhesus-macaque-monkey-1932 |archive-url=https://web.archive.org/web/20201108003247/https://www.immunology.org/rhesus-macaque-monkey-1932 |archive-date=2020-11-08}}</ref><ref>{{cite news |language=en |title=Frequently asked questions about nonhuman primates in research |newspaper=National Primate Research Centers |date=|url=https://nprcresearch.org/primate/faq.php|archive-url=https://web.archive.org/web/20151123053404/https://nprcresearch.org/primate/faq.php |archive-date=2015-11-23}}</ref>

Архаїчна назва макакі-резусу, що використовується в 19 столітті, — «брух».<ref>{{Cite book |last=Rennie |first=James |title=The Menageries: The Natural History of Monkeys, Opossums, and Lemurs, Volume 1 |publisher=Charles Knight and Company |year=1838 |pages=376 |language=en}}</ref><ref>{{cite book|language=en|last=Layard|first=E. L.|year=1802|title=Catalogue of the specimens in the collection of the South African Museum. Part 1. The Mammalia|publisher=Saul Solomon & Co|location=Cape Town}}</ref>

== Таксономія ==
Згідно з першим описом Циммермана 1780, макака-резус поширена в [[Афганістан|східному Афганістані]], [[Бангладеш]], [[Бутан]]і, на сході до долини [[Брахмапутра|Брахмапутри]], [[Долина Барак|долини Барак]], а також на [[Індія|півострові Індія]], [[Непал]] і [[Пакистан|північний Пакистан]]. Сьогодні він відомий як індійська макака-резус M. m. mulatta, яка включає морфологічно подібного M. rhesus villosus, описаного Трутом в 1894 році, з [[Кашмір]]у, і M. m. mcmahoni, описаний [[Реджинальд Інес Покок|Пококом]] в 1932 році з [[Кутаї Пакистан|Кутаї, Пакистан]]. Декілька китайських [[підвид]]ів макак-резусів були описані між 1867 і 1917 роками. Однак молекулярні відмінності, виявлені між популяціями, самі собою недостатньо послідовні, щоб остаточно визначити який-небудь підвид.<ref name="apc04">{{cite book |language=en |author=Brandon-Jones, D. |author2=Eudey, A. A. |author3=Geissmann, T. |author4=Groves, C. P. |author5=Melnick, D. J. |author6=Morales, J. C. |author7=Shekelle, M. |author8=Stewart, C.-B. |title=Asian primate classification |publisher= International Journal of Primatology |volume=25 |issue=1 |date=2004 |pages=97–164 |url=http://www.gibbons.de/main/papers/pdf_files/2004asianprimates.pdf |access-date=5 січня 2016}}</ref>

Китайський підвид можна розділити так:

* M. m. mulatta зустрічається у західному та центральному [[Китайська Народна Республіка|Китаї]], на півдні [[Юньнань|провінції Юньнань]] та на південний захід від [[Гуансі-Чжуанський автономний район|Гуансі]];<ref name="shilai1991">{{cite journal |language=en |author1=Jiang, X. |author2=Wang, Y. |author3=Ma, S. |year=1991 |title=Taxonomic revision and distribution of subspecies of rhesus monkey (''Macaca mulatta'') in China |journal=Zoological Research |volume=12 |url=http://www.zoores.ac.cn/EN/abstract/abstract1901.shtml}}</ref>
* M. m. lasiota (Gray, 1868), західнокитайська макака-резус, поширена на заході провінції [[Сичуань]], північному заході провінції [[Юньнань]] та південному сході провінції [[Цинхай]];<ref name="shilai1991" /> можливо, він є синонімом M. m. sanctijohannis (R. Swinhoe, 1867), якщо не M. m. mulatta.<ref name="apc04" />
* M. m. tcheliensis (Milne-Edwards, 1870), північнокитайська макака-резус, мешкає на півночі провінції [[Хенань]], на південь від провінції [[Шаньсі]] та поблизу [[Пекін]]а. Дехто вважає його зникаючим підвидом. [12] Інші вважають, що він, можливо, синонімом M. m. sanctijohannis, якщо не з M. m. mulatta.<ref name="apc04" />
* M. m. vestita (Milne-Edwards, 1892), тибетська макака-резус, мешкає на південному сході [[Тибет]]у, на північний захід від провінції [[Юньнань]] (Децін) і, можливо, включаючи [[Юйшу (місто, Цзілінь)|Юйшу]]; [11] можливо, він є синонімом M. m. sanctijohannis, якщо не M. m. mulatta.<ref name="apc04" />
* M. m. littoralis (Elliot, 1909), південнокитайська макака-резус, мешкає в провінціях [[Фуцзянь]], [[Чжецзян]], [[Аньхой]], [[Цзянсі]], [[Хунань]], [[Хубей]], [[Ґуйчжоу|Гуйчжоу]], на північний захід від [[Гуандун]]а, на північ від [[Гуансі-Чжуанський автономний район|Гуансі]], на північ від [[Сичуань|Сичуані]] та на південь від [[Шеньсі]]; [11] можливо, він є синонімом M. m. sanctijohannis, якщо не M. m. mulatta.<ref name="apc04" />
* M. m. brevicaudus, також званий Pithecus brevicaudus (Elliot, 1913), мешкає на островах [[Хайнань]] та Ваньшань у провінції [[Гуандун]], а також на островах поблизу [[Гонконг]]у; [11] може бути синонімом M. m. mulatta.<ref name="apc04" />
* M. m. siamica (Kloss, 1917), індокитайська макака-резус, поширена в [[М'янма|М'янмі]], на півночі [[Таїланд]]у та [[В'єтнам]]у, в [[Лаос]]і та в китайських провінціях [[Аньхой]], [[Гуансі-Чжуанський автономний район|північний захід Гуансі]], [[Ґуйчжоу|Гуйчжоу]], [[Хубей]], [[Хунань]], центральна та східна [[Сичуань|Сичу]], центральна [[Юньнань]]; можливо, синонім M. m. sanctijohannis, якщо не M. m. mulatta.<ref name="apc04" />

== Опис ==
Макака-резус коричневого або сірого кольору і має рожеву мордочку, позбавлену хутра. Він має, в середньому, 50 хребців та широку грудну клітку. Його хвіст становить від 20,7 до 22,9 см (від 8,1 до 9,0 дюймів). Дорослі самці в середньому мають зріст близько 53 см (21 дюйм) і важать близько 7,7 кг (17 фунтів). Самки менше, в середньому 47 см (19 дюймів) у довжину та 5,3 кг (12 фунтів) у вазі.  [[Межмембранний індекс|Ставлення довжини рук до довжини ніг становить]] 89,6-94,3%.<ref name="Hamada_etal2005">{{cite journal |last1=Hamada |first1=Y. |last2=Watanabe |first2=T. |last3=Chatani |first3=K. |last4=Hayakawa |first4=S. |last5=Iwamoto |first5=M. |year=2005 | title=Morphometrical comparison between Indian- and Chinese-derived rhesus macaques (''Macaca mulatta'') |journal=Anthropological Science |volume=113 |issue=2 |pages=183–188 |doi=10.1537/ase.03104 |doi-access=free}}</ref>

Макака-резус має зубну формулу

2.1.2.3

2.1.2.3
[[Файл:Rhesus Macaque.jpg|міні|Макака Резус їсть банан]]
× 2 = 32 та [[Корінні зуби|білофодонтні]] [[корінні зуби]]. [16] Див.
[[Файл:Rhesus Macaque Macaca mulatta by Dr. Raju Kasambe DSCN3402 (35).jpg|міні|Макакі Резус розкрадають сміття]]

== Поширення та довкілля ==
Макаки-резуси мешкають в [[Індія|Індії]], [[Бангладеш]], [[Пакистан]]і, [[Непал]]і, [[М'янма|М'янмі]], [[Таїланд]]і, [[Афганістан]]і, [[В'єтнам]]і, південному [[Китайська Народна Республіка|Китаї]] та деяких сусідніх районах. Вони мають найширший географічний ареал серед усіх нелюдиноподібних приматів, займаючи велику різноманітність висот по всій Центральній, Південній та Південно-Східній Азії. Обиті в посушливих, відкритих районах, макак-резуси можуть бути знайдені на луках, у лісах та у гірських районах на висоті до 2 м (500 футів). Вони сильні плавці [8] і можуть перепливати річки. [200] Макакі-резуси відомі своєю тенденцією переміщатися із сільської місцевості до міст, покладаючись на подачки або відмовляючись від людей. [17] Вони добре пристосовуються до людської присутності і утворюють більші загони у ландшафтах, де домінує людина, ніж у лісах. [18] Макаки-резуси живуть на ділянках лісу в сільськогосподарських районах, що дає їм доступ до місць проживання в агроекосистемах і дозволяє їм легко орієнтуватися в них. [19] Див.

Південна і північна межі розповсюдження макак-резусів і [[Макак|макак-чепчиків]], відповідно, в даний час проходять паралельно один одному в західній частині Індії, розділені великим розривом у центрі та сходяться на східному узбережжі півострова, утворюючи зону перекриття розповсюдження. Ця область перекриття характеризується присутністю змішаних загонів, причому чисті загони обох видів іноді зустрічаються навіть у безпосередній близькості друг від друга. Розширення ареалу макак-резусів - природний процес в деяких районах і прямий наслідок інтродукції людиною в інших регіонах - створює серйозні наслідки для ендемічних і популяцій, що скорочуються, макак-чепчиків на півдні Індії.  Див.

Кумар та ін. (2013) дають зведення про розподіл популяції та довкілля в Індії. У ньому говориться, що макакі-резуси були помічені у всіх обстежених місцях проживання, за винятком напіввічнозелених лісів.  Див.

=== Палеонтологічний літопис ===
Скам'янілі ізольовані зуби і фрагменти [[Нижньощелепна кістка|нижньої щелепи]] з печери [[Печера Тяньюань|Тяньюань]] і молода [[верхня щелепа]] з [[Печера Ванглаопу|печери Ванглаопу]] недалеко від [[Чжоукоудянь|Чжоукоудяня]] являють собою першу визнану появу скам'янілостей макак-резусів на крайній півночі [[Китайська Народна Республіка|Китаю]], і, таким чином, популяція тому, як вважають, походить від предків [[плейстоцен]]у, а не була [[Інвазійні види|завезена]] людиною.  Копалини фрагменти нижньої щелепи з басейну [[Річка Тедон|річки Тедон]] навколо [[Пхеньян]]у, Північна Корея, також були віднесені до цього виду.  Див.

=== Дикі колонії ===
Макаки-резуси також були завезені до інших районів, таких як Сполучені Штати, і стали дикими. Найбільш поширеною територією для випуску була [[Флорида]], з іншими дикими популяціями в [[Пуерто-Рико]] та напівневільною колонією, створеною в [[Південна Кароліна|Південній Кароліні]].

Приблизно навесні 1938 року колонію макак-резусів було випущено в [[Сілвер-Спрінгс-Шорс (Флорида)|Сілвер-Спрінгс]] у [[Флорида|Флориді]] та його околицях туроператором, відомим як «Полковник Туї», щоб поліпшити свій «Круїз за джунглями». Туї сподівався отримати вигоду з буму пригодницьких історій про джунглі в кіно та друкованих ЗМІ, купуючи мавп як атракціони під час свого річкового туру. Туї, мабуть, не знав, що макакі-резуси є майстерними плавцями, а це означає, що його первісний план ізолювати мавп на острові всередині річки не спрацював. Тим не менш, макаки залишилися в регіоні завдяки щоденним годівлям Туї та екскурсіям човнів. Згодом Туї випустив додаткових мавп, щоб поповнити генофонд та уникнути [[Інбридинг|інбридингу.]] Традиційна історія про те, що мавпи були випущені для покращення декорацій у фільмах про [[Тарзан]], які знімалися в цьому місці, є хибною, оскільки єдиний фільм про Тарзан, знятий у цьому районі, «<nowiki/>[[Тарзан знаходить сина!]]<nowiki/>» 1939 року, не містить макак-резусів.  Хоча це була перша заснована колонія і найтриваліша, відтоді інші колонії були засновані навмисно чи випадково. Населення [[Тітусвілл (Пенсільванія)|Тайтусвілля]], штат [[Флорида]], було представлено в неіснуючому тематичному парку [[Tropical Wonderland]], який, за збігом, свого часу був схвалений [[Джонні Вайссмюллер|Джонні Вайсмюллером]], який зображував Тарзана у вищезгаданих фільмах. Ця асоціація, можливо, сприяла помилковому уявленню про те, що мавпи були безпосередньо пов'язані з фільмами про Тарзана. Ця колонія або втекла, або була навмисно випущена на волю, блукаючи лісами цього району протягом десяти років. У 1980-х роках мисливець упіймав кілька мавп із популяції Тайтусвілля і випустив їх у районі Сілвер-Спрінгс, щоб приєднатися до цієї популяції. Останні друковані записи про мавп у районі Тайтусвілля з'явилися на початку 1990-х років, але спостереження продовжуються й досі.  Див.

Передбачається, що різні колонії макак-резусів є результатом руйнування [[зоопарк]]ів та парків дикої природи ураганами, насамперед [[Ендрю (ураган)|ураганом Ендрю]].  За оцінками 2020 року, у штаті проживає 550-600 макак-резусів;  За останнє десятиліття чиновники зловили понад 1 мавп. Більшість спійманих мавп дали позитивний результат на [[Вірус герпесу B|вірус герпесу В]], що змушує чиновників з охорони дикої природи вважати тварин небезпечними для здоров'я населення.  З трьох видів мавп, які мали будь-яку тривалу присутність у Флориді, два інших - [[Мавпи верветкі|африканські мавпи-верветки]] та [[Біличі мавпи|американські біличі мавпи]], макаки-резуси прожили найдовше і є єдиними, які демонструють постійне зростання популяції. Вважається, що характер виду, універсальна дієта і більший розмір, що знижує ймовірність холодового стресу або нападу хижаків, є причинами їх успіху.

Незважаючи на ризики, макаки продовжують користуватися давньою підтримкою жителів Флориди, які категорично не погоджуються з їх вилученням. Колонія Сілвер-Спрінгс продовжує зростати в розмірах та ареалі, її часто можна побачити як на території парку, так і в прилеглому місті [[Окала|Окала, штат Флорида]], та в сусідньому [[Національний ліс Окала|Національному лісі Окала]].  Особи, ймовірно, що походять з цієї колонії, були помічені за сотні кілометрів, в [[Сент-Огастін (Іллінойс)|Сент-Огастіні]], штат Флорида, і [[Сент-Пітерсберг (Флорида)|Сент-Пітерсберг,]] штат Флорида. Один сумнозвісний чоловік на прізвисько «Таємнича мавпа з Тампа-Бей» роками уникав упіймання в районі [[Заток Тампа|затоки Тампа]], надихнувши на пости в соціальних мережах та пісню, про яку було написано про це.  Див.

Колонії диких також є наслідком науково-дослідної діяльності. На [[Остров Морган|острові Морган]], одному з [[Сі-Айлендс|морських островів]] у [[низовині Південної Кароліни]], є колонія макак-резусів. Вони були імпортовані у 1970-х роках для використання у місцевих лабораторіях.  Ще одна дослідна колонія була заснована Карибським центром дослідження приматів Університету Пуерто-Рико на острові [[Кайо-Сантьяго]],  неподалік [[Пуерто-Рико]]. На острові немає хижаків, і людям не дозволяється висаджуватись на берег, окрім як у рамках дослідницької програми. Ще одна дослідницька колонія Пуерто-Рико була випущена до [[Національний заповідник дикої природи Десечео|Національного заповідника дикої природи Десечео]] у 1966 році. Станом на 2022 рік Вони продовжують завдавати екологічних збитків, завдають шкоди сільськогосподарським культурам на суму 300 000 доларів США на рік і коштують 1 000 000 доларів США на рік.  Див.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.iucnredlist.org/details/12554/0 Timmins, R.J., Richardson, M., Chhangani, A. & Yongcheng, L. 2008. Macaca mulatta. In: IUCN 2012] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121114105504/http://www.iucnredlist.org/details/12554/0 |date=14 листопада 2012 }}

{{Authority control}}
{{Taxonbar |from=Q156606}}

[[Категорія:Тварини, описані 1780]]
[[Категорія:Примати]]
[[Категорія:Ссавці Азії]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Найменший ризик (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Примати (Primates)

Підряд: Сухоносі (Haplorhini)

Інфраряд: Вищі примати (Simiiformes)

Родина: Мавпові (Cercopithecidae)

Рід: Макак (Macaca)

Вид: Макака резус (M. mulatta)

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва:
Macaca mulatta · (Zimmermann, 1780)
Ареал


text:
# Kool & the Gang
Kool & The Gang — американський джаз/R&B/соул/фанк/диско гурт з Джерсі Сіті.

## Історія
Гурт був утворений у 1964 році під назвою The Jazziacs учнями Lincoln High School міста Джерсі Сіті. До першого складу гурту ввійшли:
- Роберт «Кул» Белл (Robert «Kool» Bell), 8.10.1950, Янгстаун, Огайо, США — бас, вокал;
- Рональд «Кептейн» Белл (Ronald «The Captain» Bell), 1.11.1951, Янгстаун, Огайо, США — саксофон;
- Денніс «Ді Ті» Томас (Dennis «Dee Tee» Thomas), 9.02.1951, Джерсі-Сіті, Нью-Джерсі, США — саксофон, флейта, ударні;
- Роберт «Спайк» Майкенс (Robert «Spike» Mickens), Джерсі Сіті, Нью-Джерсі, США — труба;
- Рік «Вест» Вестфілд (Rick «West» Westfield) — клавішні та Вуді Спарроу (Woody Sparrow) — гітара.

Ця провідна у 1970-х та 1980-х роках фанк-команда розпочала свою кар'єру як джазова формація, відкриваючи концерти таких виконавців, як Фарао Саундерс та Леон Томас. 1967 року Спарроу змінив Чарльз «Клейдс» Сміт (Charles «Claydes» Smith), 6.09.1948, Джерсі Сіті, Нью-Джерсі, США — гітара. Також склад поповнив Джордж «Фанкі» Браун (George «Funky» Brown), 5.01.1949, Джерсі Сіті, Нью-Джерсі, США — ударні, і гурт під новою назвою The Soul Town Revue дещо змінив раніше обраний напрям, поєднавши соул та фанк.
Надалі гурт кілька разів змінював назви (The New Dimensions та The New Flames), поки 1969 року остаточно не зупинилась на Kool & the Gang. 1973 року Kool & The Gang вперше потрапили до американського чарту і відкрили цілу серію з дев'ятнадцяти хітів, які гурт записав на власній фірмі «De-Lite». Першим з цих хітів був твір «Funky Stuff», успіх якого, потрапивши до Тор-10, повторили наступного року «Jungle Boogie» та «Hollywood Swinging». Музиканти продовжували насолоджуватись успіхом, однак наприкінці 1970-х, з появою музики диско, їхня популярність почала спадати.
1976 року з гуртом недовго виступали Ота Неш (Otha Nash) — труба, вокал та Леррі Гіттенс (Larry Gittens) — труба, вокал, а 1978 року замість Ріка Вестфілда (він помер 1987 року), прийшов Джеймс Тейлор (James T.Taylor), 16.08.1953, Лоренс, Південна Кароліна, США — вокал. Також у цей період у Kool & The Gang з'явились Кевін Белл (Kevin Bell) — клавішні та Ерл Тун-молодший (Earl Toon Jr.) — клавішні, вокал. Всі ці зміни збіглися з ангажуванням нового продюсера, яким виявився відомий джазмен, віртуоз-клавішник Емір Деодато. Новий продюсер ще більше підкреслив риси, характерні для еклектичного стилю гурту і разом з ним Kool & The Gang записали цілу серію міжнародних хітів, серед яких були «Ladies Night» (1979), «Too Hot» (1930) та «Celebration», що стала «платиновою» платівкою та американським хітом номер один 1980 року. Гурт здобув подібний успіх також і за кордоном, а у Великій Британії музикантам навіть вдалося внести до Тор-5 три пісні: «Get Dow On It» (1981), «Joanna» (1984) та «Cherish» (1985).
Після приєднання до гурту Тейлора альбоми Kool & The Gang почали займати місця в американському Тор-30, альбом «Celebrate!» 1980 року навіть потрапив у Тор-10. Така довга і продуктивна кар'єра була можлива в першу чергу завдяки стабільному складу. Однак 1980 року з Kool & The Gang пішли Тун, Рональд Белл (він прийняв іслам, як і його брат Роберт, і став зватись Khalis Bayyan, a другий Amir Bayyan) та Роберт Майкенс. Тоді склад гурту підкріпили нові музиканти — Кліффорд Адамс (Clifford Adams), 8.10.1962, Нью-Джерсі, США — труба, вокал; Майкл Рей (Michael Ray), 24.12.1962, Нью-Джерсі, США — труба та Кертіс «Фріц» Вілльямс (Curtis «Fritz» Williams), 1.12.1962, Буффало, Нью-Йорк, США — клавішні. Цим складом гурт співпрацював аж до 1988 року, поки Тейлор не вирішив залишити своїх колег і розпочати сольну кар'єру. На його місце прийшли одразу три вокалісти — Гері Браун (Gary Brown), Скіп Мартін (Skip Martin) та Одін «Бен» Мейс (Odeen «Bean» Mays).
1989 року Тейлор записав свій сольний альбом «Sister Rosa», а гурт того ж року запропонував лонгплей «Sweat». Чергову платівку Kool & The Gang довелось чекати аж чотири роки, коли 1993 року на музичному ринку з'явився альбом «Unite», де всі вокальні партії довірено виконати Одіну Мейсу.

## Дискографія
- 1969: Kool & The Gang
- 1971: Live At The Sex Machine
- 1971: The Best Of Kool & The Gang
- 1971: Live At P.J.'s
- 1972: Music Is The Message
- 1972: Good Times
- 1973: Wild & Peaceful
- 1974: Kool Jazz
- 1974: Light Of Worlds
- 1975: Greatest Hits
- 1975: Spirit Of The Boogie
- 1976: Love & Understanding
- 1976: Open Sesame
- 1977: The Force
- 1978: Spin Their Top Hits
- 1978: Everybody's Dancin'
- 1979: Ladies Night
- 1980: Celebrate
- 1981: Something Special
- 1982: Kool Kuts
- 1982: As One
- 1983: Twice As Kool — The Hits Of Kool & The Gang
- 1983: In The Heart
- 1984: Emergency
- 1986: Forever
- 1988: Everything's Kool & The Gang — Greatest Hits & More
- 1989: Sweat
- 1990: Kool Love
- 1992: Anthology
- 1992: Remix Collection
- 1993: Unite
- 1994: Celebration — The Best Of Kool & The Gang
- 1994: Colection
- 1994: Greatest Hits Live
- 1994: Night People
- 1996: Wild & Peaceful
- 1996: State Of Affairs
- 1996: New York City Kool
- 2001: Gangland
- 2007: Still Kool
- 2013: Kool for the Holidays
- 2021: Perfect Union

wikiname: ukwiki

title: Kool & the Gang

in_language: uk

wikitext:
{{музичний гурт}}
{{Вікіфікувати|дата=вересень 2011}}

'''Kool & The Gang''' — американський [[джаз]]/[[R&B]]/[[соул]]/[[фанк]]/[[диско]] гурт з [[Джерсі-Сіті|Джерсі Сіті]].<ref>{{Cite web|title=ДЕСЯТЬ КРАЩИХ ГУРТІВ R&B В ІСТОРІЇ - РОЗВАГИ - 2020|url=https://uk.p-advice.com/ten-greatest-r-b-bands-all-time|website=P Advice|accessdate=2020-08-06|language=uk}}</ref>

== Історія ==
Гурт був утворений у [[1964]] році під назвою ''The Jazziacs'' учнями Lincoln High School міста [[Джерсі Сіті]]. До першого складу гурту ввійшли:

* Роберт «Кул» Белл (''Robert «Kool» Bell''), 8.10.1950, Янгстаун, [[Огайо]], [[Сполучені Штати Америки|США]] — бас, вокал;
* Рональд «Кептейн» Белл (''Ronald «The Captain» Bell''), 1.11.1951, Янгстаун, Огайо, США — саксофон;
* Денніс «Ді Ті» Томас (''Dennis «Dee Tee» Thomas''), 9.02.1951, Джерсі-Сіті, [[Нью Джерсі|Нью-Джерсі]], [[Сполучені Штати Америки|США]] — [[саксофон]], [[флейта]], ударні;
* Роберт «Спайк» Майкенс (''Robert «Spike» Mickens''), Джерсі Сіті, [[Нью Джерсі|Нью-Джерсі]], [[Сполучені Штати Америки|США]] — труба;
* Рік «Вест» Вестфілд (''Rick «West» Westfield'') — клавішні та Вуді Спарроу (''Woody Sparrow'') — гітара.

Ця провідна у 1970-х та 1980-х роках фанк-команда розпочала свою кар'єру як джазова формація, відкриваючи концерти таких виконавців, як Фарао Саундерс та Леон Томас. 1967 року Спарроу змінив Чарльз «Клейдс» Сміт (''Charles «Claydes» Smith''), 6.09.1948, Джерсі Сіті, Нью-Джерсі, США — гітара. Також склад поповнив Джордж «Фанкі» Браун (''George «Funky» Brown''), 5.01.1949, Джерсі Сіті, Нью-Джерсі, США — ударні, і гурт під новою назвою ''The Soul Town Revue'' дещо змінив раніше обраний напрям, поєднавши соул та фанк.

Надалі гурт кілька разів змінював назви (''The New Dimensions'' та ''The New Flames''), поки [[1969]] року остаточно не зупинилась на '''Kool & the Gang'''. [[1973]] року ''Kool & The Gang'' вперше потрапили до американського чарту і відкрили цілу серію з дев'ятнадцяти хітів, які гурт записав на власній фірмі «De-Lite». Першим з цих хітів був твір «Funky Stuff», успіх якого, потрапивши до Тор-10, повторили наступного року «Jungle Boogie» та «Hollywood Swinging». Музиканти продовжували насолоджуватись успіхом, однак наприкінці 1970-х, з появою музики диско, їхня популярність почала спадати.

[[1976]] року з гуртом недовго виступали Ота Неш (''Otha Nash'') — труба, вокал та Леррі Гіттенс (''Larry Gittens'') — труба, вокал, а 1978 року замість Ріка Вестфілда (він помер 1987 року), прийшов Джеймс Тейлор (''James T.Taylor''), 16.08.1953, Лоренс, Південна Кароліна, США — вокал. Також у цей період у ''Kool & The Gang'' з'явились Кевін Белл (''Kevin Bell'') — клавішні та Ерл Тун-молодший (''Earl Toon Jr.'') — клавішні, вокал. Всі ці зміни збіглися з ангажуванням нового продюсера, яким виявився відомий джазмен, віртуоз-клавішник Емір Деодато. Новий продюсер ще більше підкреслив риси, характерні для еклектичного стилю гурту і разом з ним ''Kool & The Gang'' записали цілу серію міжнародних хітів, серед яких були «Ladies Night» (1979), «Too Hot» (1930) та «Celebration», що стала «платиновою» платівкою та американським хітом номер один 1980 року. Гурт здобув подібний успіх також і за кордоном, а у Великій Британії музикантам навіть вдалося внести до Тор-5 три пісні: «Get Dow On It» (1981), «Joanna» (1984) та «Cherish» (1985).

Після приєднання до гурту Тейлора альбоми ''Kool & The Gang'' почали займати місця в американському Тор-30, альбом «[[Celebrate!]]» 1980 року навіть потрапив у Тор-10. Така довга і продуктивна кар'єра була можлива в першу чергу завдяки стабільному складу. Однак 1980 року з ''Kool & The Gang'' пішли Тун, Рональд Белл (він прийняв іслам, як і його брат Роберт, і став зватись ''Khalis Bayyan'', a другий ''Amir Bayyan'') та Роберт Майкенс. Тоді склад гурту підкріпили нові музиканти — Кліффорд Адамс (''Clifford Adams''), 8.10.1962, Нью-Джерсі, США — труба, вокал; Майкл Рей (''Michael Ray''), 24.12.1962, Нью-Джерсі, США — труба та Кертіс «Фріц» Вілльямс (''Curtis «Fritz» Williams''), 1.12.1962, Буффало, Нью-Йорк, США — клавішні. Цим складом гурт співпрацював аж до 1988 року, поки Тейлор не вирішив залишити своїх колег і розпочати сольну кар'єру. На його місце прийшли одразу три вокалісти — Гері Браун (''Gary Brown''), Скіп Мартін (''Skip Martin'') та Одін «Бен» Мейс (''Odeen «Bean» Mays'').

1989 року Тейлор записав свій сольний альбом «Sister Rosa», а гурт того ж року запропонував лонгплей «Sweat». Чергову платівку ''Kool & The Gang'' довелось чекати аж чотири роки, коли 1993 року на музичному ринку з'явився альбом «Unite», де всі вокальні партії довірено виконати Одіну Мейсу.

== Дискографія ==
* 1969: Kool & The Gang
* 1971: Live At The Sex Machine
* 1971: The Best Of Kool & The Gang
* 1971: Live At P.J.'s
* 1972: Music Is The Message
* 1972: Good Times
* 1973: Wild & Peaceful
* 1974: Kool Jazz
* 1974: Light Of Worlds
* 1975: Greatest Hits
* 1975: Spirit Of The Boogie
* 1976: Love & Understanding
* 1976: Open Sesame
* 1977: The Force
* 1978: Spin Their Top Hits
* 1978: Everybody's Dancin'
* 1979: Ladies Night
* 1980: Celebrate
* 1981: Something Special
* 1982: Kool Kuts
* 1982: As One
* 1983: Twice As Kool — The Hits Of Kool & The Gang
* 1983: In The Heart
* 1984: Emergency
* 1986: Forever
* 1988: Everything's Kool & The Gang — Greatest Hits & More
* 1989: Sweat
* 1990: Kool Love
* 1992: Anthology
* 1992: Remix Collection
* 1993: Unite
* 1994: Celebration — The Best Of Kool & The Gang
* 1994: Colection
* 1994: Greatest Hits Live
* 1994: Night People
* 1996: Wild & Peaceful
* 1996: State Of Affairs
* 1996: New York City Kool
* 2001: Gangland
* 2007: Still Kool
* 2013: Kool for the Holidays
* 2021: Perfect Union

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Музичні гурти Джерсі-Сіті]]
[[Категорія:Музичні колективи, що з'явились 1964]]
[[Категорія:Музиканти Mercury Records]]
[[Категорія:Виконавці ATO Records]]

title: Основна інформація

Жанр: ритм-енд-блюз, соул, джаз, фанк

Лейбл: De-Lite Records

Склад: Dennis Thomasd, Ronald Belld, George Brownd і James "J.T." Taylord


text:
# Тай Домі
Тай Домі (англ. Tie Domi, нар. 1 листопада 1969, Віндзор) — колишній канадський хокеїст, що грав на позиції крайнього нападника.
Провів понад тисячу матчів у Національній хокейній лізі. Відомий тафгай, один з лідерів НХЛ за кількістю штрафних хвилин у кар'єрі.

## Ігрова кар'єра
Хокейну кар'єру розпочав 1986 року.
1988 року був обраний на драфті НХЛ під 27-м загальним номером командою «Торонто Мейпл-Ліфс».
Протягом професійної клубної ігрової кар'єри, що тривала 18 років, захищав кольори команд «Торонто Мейпл-Ліфс», «Нью-Йорк Рейнджерс» та «Вінніпег Джетс».
Загалом провів 1118 матчів у НХЛ, включаючи 98 ігор плей-оф Кубка Стенлі.

## Інше
Один місяць працював на каналі «The Sports Network», знімався в кіно. У жовтні 2009 разом з Крістін Гаф вів шоу на Canadian Broadcasting Corporation.
Влітку 1995 з'явився в двох передсезонних товариських матчах «Торонто Арґонавтс» (Канадська футбольна ліга).

## Статистика
| Сезон        | Клуб                  | Ліга         | Регулярний сезон | Регулярний сезон | Регулярний сезон | Регулярний сезон | Регулярний сезон | Плей-оф | Плей-оф | Плей-оф | Плей-оф | Плей-оф |
| Сезон        | Клуб                  | Ліга         | І                | Г                | П                | О                | ШХ               | І       | Г       | П       | О       | ШХ      |
| ------------ | --------------------- | ------------ | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ------- | ------- | ------- | ------- | ------- |
| 1986–87      | «Пітерборо Пітс»      | ОХЛ          | 18               | 1                | 1                | 2                | 79               | 10      | 0       | 0       | 0       | 20      |
| 1987–88      | «Пітерборо Пітс»      | ОХЛ          | 60               | 22               | 21               | 43               | 292              | 12      | 3       | 9       | 12      | 24      |
| 1988–89      | «Пітерборо Пітс»      | ОХЛ          | 43               | 14               | 16               | 30               | 175              | 17      | 10      | 9       | 19      | 70      |
| 1989–90      | «Ньюмаркет Сейнтс»    | АХЛ          | 57               | 14               | 11               | 25               | 285              | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1989–90      | «Торонто Мейпл-Ліфс»  | НХЛ          | 2                | 0                | 0                | 0                | 42               | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1990–91      | «Бінгемтон Рейнджерс» | АХЛ          | 25               | 11               | 6                | 17               | 219              | 7       | 3       | 2       | 5       | 16      |
| 1990–91      | «Нью-Йорк Рейнджерс»  | НХЛ          | 28               | 1                | 0                | 1                | 185              | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1991–92      | «Нью-Йорк Рейнджерс»  | НХЛ          | 42               | 2                | 4                | 6                | 246              | 6       | 1       | 1       | 2       | 32      |
| 1992–93      | «Нью-Йорк Рейнджерс»  | НХЛ          | 12               | 2                | 0                | 2                | 95               | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1992–93      | «Вінніпег Джетс»      | НХЛ          | 49               | 3                | 10               | 13               | 249              | 6       | 1       | 0       | 1       | 23      |
| 1993–94      | «Вінніпег Джетс»      | НХЛ          | 81               | 8                | 11               | 19               | 347              | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1994–95      | «Вінніпег Джетс»      | НХЛ          | 31               | 4                | 4                | 8                | 128              | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1994–95      | «Торонто Мейпл-Ліфс»  | НХЛ          | 9                | 0                | 1                | 1                | 31               | 7       | 1       | 0       | 1       | 0       |
| 1995–96      | «Торонто Мейпл-Ліфс»  | НХЛ          | 72               | 7                | 6                | 13               | 297              | 6       | 0       | 2       | 2       | 4       |
| 1996–97      | «Торонто Мейпл-Ліфс»  | НХЛ          | 80               | 11               | 17               | 28               | 275              | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1997–98      | «Торонто Мейпл-Ліфс»  | НХЛ          | 80               | 4                | 10               | 14               | 365              | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1998–99      | «Торонто Мейпл-Ліфс»  | НХЛ          | 72               | 8                | 14               | 22               | 198              | 14      | 0       | 2       | 2       | 24      |
| 1999–00      | «Торонто Мейпл-Ліфс»  | НХЛ          | 70               | 5                | 9                | 14               | 198              | 12      | 0       | 1       | 1       | 20      |
| 2000–01      | «Торонто Мейпл-Ліфс»  | НХЛ          | 82               | 13               | 7                | 20               | 214              | 8       | 0       | 1       | 1       | 20      |
| 2001–02      | «Торонто Мейпл-Ліфс»  | НХЛ          | 74               | 9                | 10               | 19               | 157              | 19      | 1       | 3       | 4       | 61      |
| 2002–03      | «Торонто Мейпл-Ліфс»  | НХЛ          | 79               | 15               | 14               | 29               | 171              | 7       | 1       | 0       | 1       | 13      |
| 2003–04      | «Торонто Мейпл-Ліфс»  | НХЛ          | 80               | 7                | 13               | 20               | 208              | 13      | 2       | 2       | 4       | 41      |
| 2005–06      | «Торонто Мейпл-Ліфс»  | НХЛ          | 77               | 5                | 11               | 16               | 109              | —       | —       | —       | —       | —       |
| Усього в НХЛ | Усього в НХЛ          | Усього в НХЛ | 1020             | 104              | 141              | 245              | 3515             | 98      | 7       | 12      | 19      | 238     |

title: Тай Домі

wikitext:
{{Infobox Ice Hockey Player
| name            = {{прапорець|CAN}} Тай Домі
| image           = Tie Domi 1462810555.jpg
| image_caption   =
| image_size      = 200пкс
| position      = [[Крайній нападник (хокей із шайбою)|крайній нападник]]
| shoots        = правий
| height        = 178 см
| weight        = 97 кг
| played_for      = «[[Торонто Мейпл-Ліфс]]»
«[[Нью-Йорк Рейнджерс]]»
«[[Вінніпег Джетс (1972—1996)|Вінніпег Джетс]]»
| ntl_team      =
| birth_date      = 1.11.1969
| birth_place     = [[Віндзор (Онтаріо)|Віндзор]], [[Канада]]
| draft           = 27-й загальний
| draft_year      = 1988
| draft_team      = «[[Торонто Мейпл-Ліфс]]»
| career_start      = 1989
| career_end      = 2006
| halloffame     =
}}
'''Тай Домі''' ({{lang-en|Tie Domi}}, {{н}} [[1 листопада]] [[1969]], [[Віндзор (Онтаріо)|Віндзор]]) — колишній канадський [[хокей із шайбою|хокеїст]], що грав на позиції [[Крайній нападник (хокей із шайбою)|крайнього нападника]].

Провів понад тисячу матчів у [[Національна хокейна ліга|Національній хокейній лізі]]. Відомий [[тафгай]], один з лідерів НХЛ за кількістю штрафних хвилин у кар'єрі.

==Ігрова кар'єра==
Хокейну кар'єру розпочав 1986 року.

1988 року був обраний на [[Драфт НХЛ 1988|драфті НХЛ]] під 27-м загальним номером командою «[[Торонто Мейпл-Ліфс]]».

Протягом професійної клубної ігрової кар'єри, що тривала 18 років, захищав кольори команд «[[Торонто Мейпл-Ліфс]]», «[[Нью-Йорк Рейнджерс]]» та «[[Вінніпег Джетс (1972—1996)|Вінніпег Джетс]]».

Загалом провів 1118 матчів у [[Національна хокейна ліга|НХЛ]], включаючи 98 ігор [[плей-оф]] Кубка Стенлі.

== Інше ==
Один місяць працював на каналі «The Sports Network», знімався в кіно. У жовтні 2009 разом з Крістін Гаф вів шоу на [[Сі-Бі-Сі|Canadian Broadcasting Corporation]].

Влітку 1995 з'явився в двох передсезонних товариських матчах «[[Торонто Арґонавтс]]» ([[Канадська футбольна ліга]]).

==Статистика==
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
|-
!rowspan="2"|Сезон
!rowspan="2"|Клуб
!rowspan="2"|Ліга
! colspan="5" |Регулярний сезон
! colspan="5" |Плей-оф
|-
! {{comment|І|Ігор}}
! {{comment|Г|Голів}}
! {{comment|П|Передач}}
! {{comment|О|Очок}}
! {{comment|ШХ|Штрафних хвилин}}
! {{comment|І|Ігор}}
! {{comment|Г|Голів}}
! {{comment|П|Передач}}
! {{comment|О|Очок}}
! {{comment|ШХ|Штрафних хвилин}}
|- ALIGN="center"
|1986–87
|«Пітерборо Пітс»
|[[Хокейна ліга Онтаріо|ОХЛ]]
|18
|1
|1
|2
|79
|10
|0
|0
|0
|20
|- bgcolor="#f0f0f0"
|1987–88
|«Пітерборо Пітс»
|ОХЛ
|60
|22
|21
|43
|292
|12
|3
|9
|12
|24
|- ALIGN="center"
|1988–89
|«Пітерборо Пітс»
|ОХЛ
|43
|14
|16
|30
|175
|17
|10
|9
|19
|70
|- bgcolor="#f0f0f0"
|1989–90
|«Ньюмаркет Сейнтс»
|[[Американська хокейна ліга|АХЛ]]
|57
|14
|11
|25
|285
|—
|—
|—
|—
|—
|- ALIGN="center"
|[[НХЛ у сезоні 1989—1990|1989–90]]
|«[[Торонто Мейпл-Ліфс]]»
|[[Національна хокейна ліга|НХЛ]]
|2
|0
|0
|0
|42
|—
|—
|—
|—
|—
|- bgcolor="#f0f0f0"
|1990–91
|«Бінгемтон Рейнджерс»
|АХЛ
|25
|11
|6
|17
|219
|7
|3
|2
|5
|16
|- ALIGN="center"
|[[НХЛ у сезоні 1990—1991|1990–91]]
|«[[Нью-Йорк Рейнджерс]]»
|НХЛ
|28
|1
|0
|1
|185
|—
|—
|—
|—
|—
|- bgcolor="#f0f0f0"
|[[НХЛ у сезоні 1991—1992|1991–92]]
|«Нью-Йорк Рейнджерс»
|НХЛ
|42
|2
|4
|6
|246
|6
|1
|1
|2
|32
|- ALIGN="center"
|[[НХЛ у сезоні 1992—1993|1992–93]]
|«Нью-Йорк Рейнджерс»
|НХЛ
|12
|2
|0
|2
|95
|—
|—
|—
|—
|—
|- bgcolor="#f0f0f0"
|1992–93
|«[[Вінніпег Джетс (1972—1996)|Вінніпег Джетс]]»
|НХЛ
|49
|3
|10
|13
|249
|6
|1
|0
|1
|23
|- ALIGN="center"
|[[НХЛ у сезоні 1993—1994|1993–94]]
|«Вінніпег Джетс»
|НХЛ
|81
|8
|11
|19
|347
|—
|—
|—
|—
|—
|- bgcolor="#f0f0f0"
|[[НХЛ у сезоні 1994—1995|1994–95]]
|«Вінніпег Джетс»
|НХЛ
|31
|4
|4
|8
|128
|—
|—
|—
|—
|—
|- ALIGN="center"
|1994–95
|«Торонто Мейпл-Ліфс»
|НХЛ
|9
|0
|1
|1
|31
|7
|1
|0
|1
|0
|- bgcolor="#f0f0f0"
|[[НХЛ у сезоні 1995—1996|1995–96]]
|«Торонто Мейпл-Ліфс»
|НХЛ
|72
|7
|6
|13
|297
|6
|0
|2
|2
|4
|- ALIGN="center"
|[[НХЛ у сезоні 1996—1997|1996–97]]
|«Торонто Мейпл-Ліфс»
|НХЛ
|80
|11
|17
|28
|275
|—
|—
|—
|—
|—
|- bgcolor="#f0f0f0"
|[[НХЛ у сезоні 1997—1998|1997–98]]
|«Торонто Мейпл-Ліфс»
|НХЛ
|80
|4
|10
|14
|365
|—
|—
|—
|—
|—
|- ALIGN="center"
|[[НХЛ у сезоні 1998—1999|1998–99]]
|«Торонто Мейпл-Ліфс»
|НХЛ
|72
|8
|14
|22
|198
|14
|0
|2
|2
|24
|- bgcolor="#f0f0f0"
|[[НХЛ у сезоні 1999—2000|1999–00]]
|«Торонто Мейпл-Ліфс»
|НХЛ
|70
|5
|9
|14
|198
|12
|0
|1
|1
|20
|- ALIGN="center"
|[[НХЛ у сезоні 2000—2001|2000–01]]
|«Торонто Мейпл-Ліфс»
|НХЛ
|82
|13
|7
|20
|214
|8
|0
|1
|1
|20
|- bgcolor="#f0f0f0"
|[[НХЛ у сезоні 2001—2002|2001–02]]
|«Торонто Мейпл-Ліфс»
|НХЛ
|74
|9
|10
|19
|157
|19
|1
|3
|4
|61
|- ALIGN="center"
|[[НХЛ у сезоні 2002—2003|2002–03]]
|«Торонто Мейпл-Ліфс»
|НХЛ
|79
|15
|14
|29
|171
|7
|1
|0
|1
|13
|- bgcolor="#f0f0f0"
|[[НХЛ у сезоні 2003—2004|2003–04]]
|«Торонто Мейпл-Ліфс»
|НХЛ
|80
|7
|13
|20
|208
|13
|2
|2
|4
|41
|- ALIGN="center"
|[[НХЛ у сезоні 2005—2006|2005–06]]
|«Торонто Мейпл-Ліфс»
|НХЛ
|77
|5
|11
|16
|109
|—
|—
|—
|—
|—
|-
! colspan="3" |Усього в НХЛ
! 1020
! 104
! 141
! 245
! 3515
! 98
! 7
! 12
! 19
! 238
|}

==Посилання==
* {{Hockeydb|1391}}

{{hockey-player-stub}}

{{DEFAULTSORT:Домі}}

[[Категорія:Канадські хокеїсти]]
[[Категорія:Хокеїсти «Торонто Мейпл-Ліфс»]]
[[Категорія:Хокеїсти «Нью-Йорк Рейнджерс»]]
[[Категорія:Хокеїсти «Вінніпег Джетс» (1972—1996)]]
[[Категорія:Хокеїсти АХЛ]]
[[Категорія:Задрафтовані «Торонто Мейпл-Ліфс»]]
[[Категорія:Уродженці Віндзора (Онтаріо)]]

title: Тай Домі

Народився: 1 листопада 1969 (55 років) · Віндзор, Канада

Вага: 97 кг

Позиція: крайній нападник

Кидок: правий

Проф. клуби: «Торонто Мейпл-Ліфс» · «Нью-Йорк Рейнджерс» · «Вінніпег Джетс»

Драфт НХЛ: 27-й загальний, 1988 · «Торонто Мейпл-Ліфс»


text:
# Bombus tricornis
Bombus tricornis — вид перетинчастокрилих комах роду Джміль (Bombus) родини Бджолині (Apidae).

## Поширення
Вид поширений на північному сході Китаю, у Північній Кореї та Далекому Сході Росії (Амурська область, Приморський край).

title: Bombus tricornis

wikitext:
{{Italic title}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Bombus tricornis''
| image=
| image_width = 260px
| image_caption =
| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] ([[Eukaryota]])
| regnum = [[Тварини]] ([[Animalia]])
| phylum = [[Членистоногі]] ([[Arthropoda]])
| ordo = [[Перетинчастокрилі]] ([[Hymenoptera]])
| classis = [[Комахи]] ([[Insecta]])
| familia = [[Бджолині]] ([[Apidae]])
| genus = [[Джміль]] (''Bombus'')
|species= '''''B. tricornis'''''
|binomial= ''Bombus tricornis''
|binomial_authority= [[Радошковський Октавій Іванович|Radoszkowski]], 1888
| wikispecies = Bombus tricornis
}}
'''''Bombus tricornis''''' — вид [[Перетинчастокрилі|перетинчастокрилих]] [[комахи|комах]] роду [[Джміль]] (''Bombus'') родини [[Бджолині]] ([[Apidae]]).

== Поширення ==
Вид поширений на північному сході [[Китай|Китаю]], у [[Північна Корея|Північній Кореї]] та [[Далекий Схід|Далекому Сході Росії]] ([[Амурська область]], [[Приморський край]]).

== Посилання ==
* {{cite web|url= http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/bombus+tricornis/match/1|title= Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.|author= Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.)|year= 2011|publisher= Species 2000: Reading, UK.|accessdate= 24 september 2012|archive-date= 24 липня 2018|archive-url= https://web.archive.org/web/20180724123555/http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/bombus+tricornis/match/1}}
* Williams, P. H. (1998) An annotated checklist of bumble bees with an analysis of patterns of description (Hymenoptera: Apidae, Bombini), Bulletin of the Natural History Museum (Entomology), vol. 67, no. 1
* [http://www.nhm.ac.uk/research-curation/research/projects/bombus/th.html#tricornis Bombus (Thoracobombus)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150122233255/http://www.nhm.ac.uk/research-curation/research/projects/bombus/th.html#tricornis |date=22 січня 2015 }} at [https://web.archive.org/web/20080913124017/http://www.nhm.ac.uk/index.html Natural History Museum].

{{комахи-доробити}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Джміль|t]]
[[Категорія:Перетинчастокрилі Азії]]
[[Категорія:Комахи Китаю]]
[[Категорія:Фауна КНДР]]
[[Категорія:Фауна Росії]]
[[Категорія:Тварини, описані 1888]]

title: ?Bombus tricornis

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Тип: Членистоногі (Arthropoda)

Клас: Комахи (Insecta)

Ряд: Перетинчастокрилі (Hymenoptera)

Родина: Бджолині (Apidae)

Рід: Джміль (Bombus)

Вид: B. tricornis

Віківиди: Bombus tricornis


text:
# Кулак люті
«Кулак люті» (англ. Fist of Fury) — гонконгський фільм-бойовик, з Брюсом Лі у головній ролі. Кінофільм вийшов на екрани в 1972 році. У фільмі одну зі своїх перших великих ролей зіграв Джекі Чан. «Кулак люті» став найкасовішим гонконгським фільмом свого часу, зібравши понад $100 млн у прокаті при кошторисі в $100 тис.
Події відбуваються під час окупації японцями Шанхаю (1937—1945). Учень школи бойових мистецтв Чен Чжен підозрює, що його вчителя вбили японці. Коли решта не наважуються виступити проти окупантів, Чжен береться самотужки розкрити правду й покарати убивць.

## Сюжет
Дія фільму відбувається в окупованому японцями Шанхаї. Майстер бойових мистецтв Чен Чжен, повернувшись у Шанхай, дізнається про похорони свого вчителя, знаменитого майстра Хо Юаньцзя, засновника Асоціації бойових мистецтв «Цзін'у». Чен встигає лише побачити як труну вже закопують і картає себе за те, що не з'явився раніше.
Чен підозрює, що Хо помер не від пневмонії, як офіційно записано, а що його було вбито. На поминальну церемонію прибуває Ву Ен — перекладач і радник Хіроші Сузукі, наставника місцевого японського доджьо «Хонкоу». Японці дарують «Цзін'у» знущальну каліграфію з написом «Хворі Східної Азії» (образлива назва китайців, що використалася у кінці XIX — початку XX ст.). Посіпака Ву Ена обіцяє з'їсти напис, якщо хтось зуміє подолати японців. Ву Ен кидає виклик бійцям, але ніхто не наважується вступити з ним у поєдинок. Чен Чжен єдиний кидається в бій, але новий очільник «Цзін'у», Фен Ґуйші, зупиняє його, потім пояснивши, що Хо вчив не кидатися в бій безрозсудно.
Пізніше Чен Чжен повертає подарований напис у доджьо та пропонує помірятися силами. Японські бійці одні за одним програють і потім нападають усі разом. Їхній вчитель Йошіда викликає Чена на двобій і так само зазнає поразки. Чен змушує їх з'їсти їхній напис. Хіроші наказує помститися китайцям і знищити «Цзін'у».
Чен бачить на вулиці табличку «Собакам і китайцям вхід заборонено» та розбиває її. Це стає приводом для японців ввірватися в будівлю «Цзін'у» та вчинити погром. Вони глумляться з пам'яті Хо Юаньцзя та вимагають видати їм Чена як злочинця. Учні «Цзін'у» дорікають Чену, що його не було з ними. Вони вирішують, що Чен повинен покинути Шанхай. Той неохоче погоджується заради блага решти учнів. Його наречена Юань Ліер каже, що поїде з Ченом.
Перед від'їздом Чен підслуховує розмову кухаря Тяня, який працює в «Цзін'у», з учнем Фенгом Ґуйші. З їхніх слів Чен розуміє, що це зрадники, які отруїли вчителя. Розлютований Чен убиває Тяня, а потім розправляється з Фенгом, і вішає обох на ліхтарі, а для учнів лишає записку з поясненням.
Чен переховується на кладовищі біля могили учителя. Юань Лі-ер здогадується, що він там, і згадує про їхні мрії на спільне життя. Тим часом Хіроші Сузукі підбурює своїх людей убити Чена. Ву Ен зауважує, що якщо відкрито піти проти Чена, то всі зрозуміють, що Хо Юаньцзя вбили на замовлення японців. Тому він радить змусити учасників «Цзін'у» видати Чена під загрозою арешту їх усіх як спільників убивств. Ву Ен планує, що тоді Чен здасться сам аби врятувати побратимів. Японці святкують свій майбутній успіх, влаштувавши бенкет і викликавши повію. Їх відвідує російський кримінальний авторитет Петров, шукаючи прихистку. Напившись, Ву Ен їде додому. Чен перестріває його та б'є до смерті, після чого, як і зрадників, вішає на ліхтарі.
Сузукі звертається до японського консульства з проханням допомогти в упійманні Чена, але йому бракує доказів, що вбивця саме Чен. Тому він повертається до плану арештувати учнів «Цзін'у» аби Чен сам себе видав. Переодягнувшись продавцем газет, Чен підслуховує про ці плани японців і під виглядом електрика проникає в доджьо. Там він у двобоях убиває Йошіду, Петрова та Сузукі. Фен Ґуйші здогадується, що Юань Ліер знає де Чен і просить розповісти, хоча знає, що Чена тоді вб'ють японці. Японські бійці у відповідь нападають на «Цзін'у» та вбивають багатьох учнів. Фен Ґуйші визнає, що його бездіяльність була помилкою. Коли приходить поліція, він відмовляє їм у видачі Чена.
Чен повертається в «Цзін'у» та каже поліцейським, що згоден здатися, а решта учнів невинні. Він виходить перед японцями, але вони були прислані не арештувати Чена, а вбити. Чен робить рішучий стрибок і лунають постріли. Після стрибка у фільмі при титрах звучить пісня «Тоді моя рука стає кулаком люті».

## У ролях
- Брюс Лі — Чен Чжен, учень «Цзін'у»
- Нора Міао — Юань Ліер, наречена Чен Чжена, учениця «Цзін'у». Її ім'я в фільмі не згадується.
- Рікі Хашімото — Хіроші Сузукі, керівник доджьо «Хонкоу»
- Роберт Бейкер — Петров, бос російської банди та друг Сузукі
- Тян Фен — Фен Цзюнься, найстарший учень «Цзін'у»
- Пол Вей — Ву Ен, перекладач і радник Сузукі
- Фанг Нгай — Йошіда, головний інструктор в доджьо
- Ло Вей — Ло, інспектор поліції
- Хуан Цун Гсін — Тянь, кухар у «Цзін'у»
- Хань Ін-чі — Фен Гуйші, доглядач «Цзін'у»
- Джеймс Тьєн — Фан Цзяці, учень «Цзін'у»
- Марія І — Єн, учениця «Цзін'у»
- Джун Кацумура — охоронець Сузукі
- Лі Кван — Сюй, учень «Цзін'у»
- Джекі Чан — учень «Цзін'у»

title: Кулак люті

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Кулак люті
| оригінальна назва =
| плакат            = FistofFuryHongKongposter.jpg
| зображення розмір = 220пкс
| підпис            =
| жанр              = [[бойовик]]
| режисер           = [[Ло Вей]]
| продюсер          = [[Раймонд Чоу]]
| сценарист         = [[Ло Вей]]
| актори            = [[Брюс Лі]]
[[Нора Міао]]
[[Джекі Чан]]
| оператор        = [[Чан Чуі Лунг]]
| кінокомпанія      = [[Golden Harvest]]
| дистриб'ютор      =
| тривалість        = 108 хв
| бюджет            =
| країна            = {{ПрапорТекст|Гонконг|1959}}
| дата виходу = {{ПрапорТекст|Гонконг|1959}} [[22 березня]] [[1972]]
| рейтинг =
| ідентифікатор =
| мова = [[кантонська мова|кантонська]]
| попередній =
| наступний = [[Новий кулак люті]]
| композитор = [[Джозеф Ко]]
| касові_збори = HKD $4 431 423
| сайт =
}}

'''«Кулак люті»''' ({{lang-en|Fist of Fury}}) — [[гонконг]]ський [[фільм]]-[[Бойовик (кіножанр)|бойовик]], з [[Брюс Лі|Брюсом Лі]] у головній ролі. Кінофільм вийшов на екрани в {{рук|1972}} році. У фільмі одну зі своїх перших великих ролей зіграв [[Джекі Чан]]. «Кулак люті» став найкасовішим гонконгським фільмом свого часу, зібравши понад $100 млн у прокаті при кошторисі в $100 тис.

Події відбуваються під час [[Японсько-китайська війна (1937—1945)|окупації японцями]] [[Шанхай|Шанхаю]] (1937—1945). Учень школи [[Бойові мистецтва|бойових мистецтв]] Чен Чжен підозрює, що його вчителя вбили японці. Коли решта не наважуються виступити проти окупантів, Чжен береться самотужки розкрити правду й покарати убивць.

== Сюжет ==

Дія фільму відбувається в окупованому японцями [[Шанхай|Шанхаї]]. Майстер бойових мистецтв Чен Чжен, повернувшись у Шанхай, дізнається про похорони свого вчителя, знаменитого майстра Хо Юаньцзя, засновника Асоціації бойових мистецтв «Цзін'у». Чен встигає лише побачити як труну вже закопують і картає себе за те, що не з'явився раніше.

Чен підозрює, що Хо помер не від пневмонії, як офіційно записано, а що його було вбито. На поминальну церемонію прибуває Ву Ен — перекладач і радник Хіроші Сузукі, наставника місцевого японського [[доджьо]] «Хонкоу». Японці дарують «Цзін'у» знущальну каліграфію з написом «Хворі Східної Азії» (образлива назва китайців, що використалася у кінці XIX — початку XX ст.). Посіпака Ву Ена обіцяє з'їсти напис, якщо хтось зуміє подолати японців. Ву Ен кидає виклик бійцям, але ніхто не наважується вступити з ним у поєдинок. Чен Чжен єдиний кидається в бій, але новий очільник «Цзін'у», Фен Ґуйші, зупиняє його, потім пояснивши, що Хо вчив не кидатися в бій безрозсудно.

Пізніше Чен Чжен повертає подарований напис у доджьо та пропонує помірятися силами. Японські бійці одні за одним програють і потім нападають усі разом. Їхній вчитель Йошіда викликає Чена на двобій і так само зазнає поразки. Чен змушує їх з'їсти їхній напис. Хіроші наказує помститися китайцям і знищити «Цзін'у».

Чен бачить на вулиці табличку «Собакам і китайцям вхід заборонено» та розбиває її. Це стає приводом для японців ввірватися в будівлю «Цзін'у» та вчинити погром. Вони глумляться з пам'яті Хо Юаньцзя та вимагають видати їм Чена як злочинця. Учні «Цзін'у» дорікають Чену, що його не було з ними. Вони вирішують, що Чен повинен покинути Шанхай. Той неохоче погоджується заради блага решти учнів. Його наречена Юань Ліер каже, що поїде з Ченом.

Перед від'їздом Чен підслуховує розмову кухаря Тяня, який працює в «Цзін'у», з учнем Фенгом Ґуйші. З їхніх слів Чен розуміє, що це зрадники, які отруїли вчителя. Розлютований Чен убиває Тяня, а потім розправляється з Фенгом, і вішає обох на ліхтарі, а для учнів лишає записку з поясненням.

Чен переховується на кладовищі біля могили учителя. Юань Лі-ер здогадується, що він там, і згадує про їхні мрії на спільне життя. Тим часом Хіроші Сузукі підбурює своїх людей убити Чена. Ву Ен зауважує, що якщо відкрито піти проти Чена, то всі зрозуміють, що Хо Юаньцзя вбили на замовлення японців. Тому він радить змусити учасників «Цзін'у» видати Чена під загрозою арешту їх усіх як спільників убивств. Ву Ен планує, що тоді Чен здасться сам аби врятувати побратимів. Японці святкують свій майбутній успіх, влаштувавши бенкет і викликавши повію. Їх відвідує російський кримінальний авторитет Петров, шукаючи прихистку. Напившись, Ву Ен їде додому. Чен перестріває його та б'є до смерті, після чого, як і зрадників, вішає на ліхтарі.

Сузукі звертається до японського консульства з проханням допомогти в упійманні Чена, але йому бракує доказів, що вбивця саме Чен. Тому він повертається до плану арештувати учнів «Цзін'у» аби Чен сам себе видав. Переодягнувшись продавцем газет, Чен підслуховує про ці плани японців і під виглядом електрика проникає в доджьо. Там він у двобоях убиває Йошіду, Петрова та Сузукі. Фен Ґуйші здогадується, що Юань Ліер знає де Чен і просить розповісти, хоча знає, що Чена тоді вб'ють японці. Японські бійці у відповідь нападають на «Цзін'у» та вбивають багатьох учнів. Фен Ґуйші визнає, що його бездіяльність була помилкою. Коли приходить поліція, він відмовляє їм у видачі Чена.

Чен повертається в «Цзін'у» та каже поліцейським, що згоден здатися, а решта учнів невинні. Він виходить перед японцями, але вони були прислані не арештувати Чена, а вбити. Чен робить рішучий стрибок і лунають постріли. Після стрибка у фільмі при титрах звучить пісня «Тоді моя рука стає кулаком люті».

== У ролях ==

* [[Брюс Лі]] — Чен Чжен, учень «Цзін'у»
* [[Нора Міао]] — Юань Ліер, наречена Чен Чжена, учениця «Цзін'у». Її ім'я в фільмі не згадується.
* Рікі Хашімото — Хіроші Сузукі, керівник доджьо «Хонкоу»
* Роберт Бейкер — Петров, бос російської банди та друг Сузукі
* Тян Фен — Фен Цзюнься, найстарший учень «Цзін'у»
* Пол Вей — Ву Ен, перекладач і радник Сузукі
* Фанг Нгай — Йошіда, головний інструктор в доджьо
* Ло Вей — Ло, інспектор поліції
* Хуан Цун Гсін — Тянь, кухар у «Цзін'у»
* Хань Ін-чі — Фен Гуйші, доглядач «Цзін'у»
* Джеймс Тьєн — Фан Цзяці, учень «Цзін'у»
* Марія І — Єн, учениця «Цзін'у»
* Джун Кацумура — охоронець Сузукі
* Лі Кван — Сюй, учень «Цзін'у»
* [[Джекі Чан]] — учень «Цзін'у»

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20130817152718/http://gun-fu.kiev.ua/bryus-li/kulak-lyuti/ Кулак люті] — сайт фільму у [[Wayback Machine]]
* {{IMDb title|0068767}}
* [http://hkmdb.com/db/movies/view.mhtml?id=5299&display_set=eng ''Fist of Fury''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210514235228/https://hkmdb.com/db/movies/view.mhtml?id=5299&display_set=eng |date=14 травня 2021 }} в [[Hong Kong Movie DataBase]]
* {{Allmovie title|9371}}
* {{Rotten Tomatoes|chinese_connection}}

{{Бібліоінформація}}
{{ВП-портали|Китай|Азія|Кінематограф|міні=1|колір=1}}

[[Категорія:Фільми 1972]]
[[Категорія:Фільми Гонконгу]]
[[Категорія:Фільми Гонконгу про бойові мистецтва]]
[[Категорія:Фільми Golden Harvest Company]]
[[Категорія:Фільми кантонською мовою]]
[[Категорія:Брюс Лі]]

title: кит. 精武門

Жанр: бойовик

Режисер: Ло Вей

Продюсер: Раймонд Чоу

Сценарист: Ло Вей

У головних · ролях: Брюс Лі · Нора Міао · Джекі Чан

Оператор: Чан Чуі Лунг

Композитор: Джозеф Ко

Кінокомпанія: Golden Harvest

Мова: кантонська

Країна: Гонконг

Дата виходу: Гонконг 22 березня 1972

Наступний: Новий кулак люті


text:
# Іванківська волость
Іванківська волость — адміністративно-територіальна одиниця Радомисльського повіту (з 1919 року - Чорнобильського повіту) Київської губернії з центром у містечку Іванків.
Станом на 1900 рік складалася з 17 поселень - 1 містечка, 14 сіл, 1 хутора та 1 слободи. Населення — 14553 особи (7248 чоловічої статі та 7305 — жіночої).
|                     | Площа, десятин | У тому числі орної, дес. |
| ------------------- | -------------- | ------------------------ |
| Сільських громад    | 26120          |                          |
| Приватної власності | 1844           |                          |
| Казенної власності  | 256            | —                        |
| Іншої власності     | 46             |                          |
| Загалом             | 28266          | 14846                    |

Основні поселення волості:
- Містечко Іванків — власницьке містечко за 80 верст від повітового міста, 3138 осіб, 396 дворів, православна церква, римо-католицький костел, 2 єврейські синагоги, поштово-телеграфна та поштова земська станції, 1-класна міністерська народна школа, лікарня, аптека, 2 постоялих двори, 4 кузні, водяний млин, 4 вітряки, 1 шкіряний, 1 цегельний заводи, сільський банк.
- Запрудка — власницьке село за 76 верст від повітового міста, 1016 осіб, 180 дворів, 6 вітряків, 2 кузні.
- Коленці — казенне село за 70 верст від повітового міста, 971 особа, 185 дворів, православна церква, 1-класна народна міністерська школа, вітряк, кузня.
- Обуховичі — казенне село за 75 верст від повітового міста, 2496 осіб, 493 двори, православна церква, 1-класна міністерська школа, 2 кузні, 10 вітряків, водяний млин.
- Оцитель — власницьке село за 90 верст від повітового міста, 983 особи, 183 двори, школа грамоти, кузня, водяний млн, 3 вітряки.
- Сукачі — власницьке село за 82 версти від повітового міста, 896 осіб, 161 двір, кузня, 2 вітряки.
- Феневичі — власницьке село за 75 верст від повітового міста, 1443 особи, 268 дворів, церковно-парафіяльна школа, кузня, вітряк, 2 водяні млини.
- Шпилі — казенне село за 75 верст від повітового міста, 1222 особи, 239 дворів, 1-класна міністерська народна школа, кузня, 3 водяні млини.

title: Іванківська волость

wikitext:
{{Адміністративна одиниця Російської імперії
 |назва         = Іванківська волость
 |статус        = волость
 |Герб          =
 |герб_підпис   =
 |карта         =
 |центр         = [[Іванків (смт)|Іванків]]
 |утворена      =
 |Площа         = 28266
 |Одиниця       = [[Десятина (одиниця площі)|дес.]]
 |Дата обрахунку= [[1900]]
 |Населення     = 14553
 |Дата перепису = [[1900]]
 |до            =
 |після         = Іванківський район
}}
'''Іванківська волость''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] [[Радомисльський повіт|Радомисльського повіту]] (з 1919 року - [[Чорнобильський повіт|Чорнобильського повіту]]) [[Київська губернія|Київської губернії]] з центром у містечку [[Іванків (смт)|Іванків]].

Станом на [[1900]] рік складалася з 17 поселень - 1 містечка, 14 сіл, 1 хутора та 1 слободи. Населення — 14553 особи (7248 чоловічої статі та 7305 — жіночої).

{| align="center" class="standard"
|+Земля волості
! |
! |Площа, десятин
! |У тому числі орної, [[Десятина (одиниця площі)|дес.]]
|-----
! Сільських громад
| align=right| 26120
| align=right|
|-----
! Приватної власності
| align=right| 1844
| align=right|
|-----
! Казенної власності
| align=right| 256
| align=right| —
|-----
! Іншої власності
| align=right| 46
| align=right|
|-----
! Загалом
| align=right| 28266
| align=right| 14846
|+
|}

Основні поселення волості:
* Містечко [[Іванків (смт)|Іванків]] — власницьке містечко за 80 [[верста|верст]] від повітового міста, 3138 осіб, 396 дворів, православна церква, римо-католицький костел, 2 єврейські синагоги, поштово-телеграфна та поштова земська станції, 1-класна міністерська народна школа, лікарня, аптека, 2 постоялих двори, 4 кузні, водяний млин, 4 вітряки, 1 шкіряний, 1 цегельний заводи, сільський банк.
* [[Запрудка]] — власницьке село за 76 [[верста|верст]] від повітового міста, 1016 осіб, 180 дворів, 6 вітряків, 2 кузні.
* [[Коленці]] — казенне село за 70 [[верста|верст]] від повітового міста, 971 особа, 185 дворів, православна церква, 1-класна народна міністерська школа, вітряк, кузня.
* [[Обуховичі]] — казенне село за 75 [[верста|верст]] від повітового міста, 2496 осіб, 493 двори, православна церква, 1-класна міністерська школа, 2 кузні, 10 вітряків, водяний млин.
* [[Соснівка (Іванківський район)|Оцитель]] — власницьке село за 90 [[верста|верст]] від повітового міста, 983 особи, 183 двори, школа грамоти, кузня, водяний млн, 3 вітряки.
* [[Сукачі (Іванківський район)|Сукачі]] — власницьке село за 82 версти від повітового міста, 896 осіб, 161 двір, кузня, 2 вітряки.
* [[Феневичі]] — власницьке село за 75 верст від повітового міста, 1443 особи, 268 дворів, церковно-парафіяльна школа, кузня, вітряк, 2 водяні млини.
* [[Шпилі]] — казенне село за 75 верст від повітового міста, 1222 особи, 239 дворів, 1-класна міністерська народна школа, кузня, 3 водяні млини.

== Джерела ==
* {{КГ-СНМ-1900}}

== Посилання ==
{{reflist}}

{{RE-geo-stub}}
{{Бібліоінформація}}
{{Радомисльський повіт}}

[[Категорія:Волості Київської губернії]]

Центр: Іванків

Густота: 47.1 осіб / км²

Наступники: Іванківський район


text:
# Климово (Кіржацький район)
Климово (рос. Климово) — присілок у Кіржацькому районі Владимирської області Російської Федерації.
Входить до складу муніципального утворення Горкінське сільське поселення. Населення становить 68 осіб (2010).

## Історія
Присілок розташований на землях фіно-угорського народу мещери.
Від 10 квітня 1929 року належить до Кіржацького району, утвореного в складі Александровського округу Івановської промислової області з частини території Александровського повіту Владимирської губернії. З 11 березня 1936 року до 14 серпня 1944 року у складі Івановської області, відтак поселення перейшло до складу новоутвореної Владимирської області.
Згідно із законом від 27 травня 2005 року входить до складу муніципального утворення Горкінське сільське поселення.

## Населення
| 1859 | 1905 | 1926 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- | ---- | ---- |
| 112  | ↗174 | ↘150 | ↘57  | ↗68  |

title: Климово (Кіржацький район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Климово
|назва ін.       = Климово
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Владимирська область]]
|район           = [[Кіржацький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Горкінське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{збільшення}} 68 (2010){{RUS-VLA-census}}
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[UTC+3]], [[Літній час|літом]] [[UTC+4]]
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Владимирська область
}}
'''Климово''' ({{lang-ru|Климово}}) — [[присілок]] у [[Кіржацький район|Кіржацькому районі]] [[Владимирська область|Владимирської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Входить до складу муніципального утворення [[Горкінське сільське поселення]]. Населення становить 68 осіб (2010){{RUS-VLA-census}}.

== Історія ==

Присілок розташований на землях фіно-угорського народу [[Мещера (плем'я)|мещери]]<ref>''Боровков Е.'' [http://www.historicus.ru/mordva_muroma_meshera/ Мордва, мурома и мещера — древнее население Верхнего Поволжья] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200218152943/http://www.historicus.ru/mordva_muroma_meshera/ |date=18 лютого 2020 }}. Historicus.ru. {{ref-ru}}</ref>.

Від [[10 квітня]] [[1929]] року належить до Кіржацького району, утвореного в складі Александровського округу [[Івановська промислова область|Івановської промислової області]] з частини території Александровського повіту [[Владимирська губернія|Владимирської губернії]]. З 11 березня 1936 року до 14 серпня 1944 року у складі [[Івановська область|Івановської області]], відтак поселення перейшло до складу новоутвореної Владимирської області<ref>{{cite web|title=История АТД Владимирской области|url=http://vlarhiv.ru/view/media/files/Admin-territor_delenie.pdf|accessdate=2019-03-20|archive-date=30 жовтня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20171030003621/http://vlarhiv.ru/view/media/files/Admin-territor_delenie.pdf}}</ref>.

Згідно із законом від 27 травня 2005 року входить до складу муніципального утворення Горкінське сільське поселення<ref>{{cite web |url=http://7law.info/vladimir/act4e/u621.htm |title=Закон Владимирской области от 27.04.2005 № 36-ОЗ «О наделении Киржачского района и вновь образованных муниципальных образований, входящих в его состав, соответствующим статусом муниципальных образований и установлении их границ» |accessdate=2014-07-24 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20140908135353/http://7law.info/vladimir/act4e/u621.htm |archivedate=2014-09-08 |deadlink=yes }} {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Климово (Киржачский район) }}

{{Населення РФ | Климово (Киржачский район) | Графік }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Кіржацький район}}

{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Присілки Владимирської області]]
[[Категорія:Населені пункти Кіржацького району]]

title: присілок Климово

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Владимирська область

Муніципальний район: Кіржацький район

Поселення: Горкінське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: UTC+3, літом UTC+4

Основні дані:
Мапа
· Климово · Климово


text:
# Якубово (Бидґозький повіт)
Якубово (пол. Jakubowo) — село в Польщі, у гміні Нова-Весь-Велька Бидґозького повіту Куявсько-Поморського воєводства.
Населення — 86 осіб (2011).

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 42      | 8                  | 31               | 3                    |
| Жінки    | 44      | 14                 | 23               | 7                    |
| Разом    | 86      | 22                 | 54               | 10                   |

title: Якубово (Бидґозький повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Якубово
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Jakubowo}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Jakubowo 12 7-2015.jpg
|опис зображення    =  <!--Zabudowa mieszkalna-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Куявсько-Поморське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Бидґозький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Нова-Весь-Велька (гміна){{!}}Нова-Весь-Велька
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     = 74
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 86
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 52
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = CBY
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0092717
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Якубово}}

'''Якубово''' ({{lang-pl|Jakubowo}}) — [[село]] в [[Польща|Польщі]], у [[Нова-Весь-Велька (гміна)|гміні Нова-Весь-Велька]] [[Бидґозький повіт|Бидґозького повіту]] [[Куявсько-Поморське воєводство|Куявсько-Поморського воєводства]].
Населення — {{formatnum:86}} {{МНОЖИНА:86|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=42 |ЧолПре=8 |ЧолПрац=31 |ЧолПост=3
|Жін=44 |ЖінПре=14 |ЖінПрац=23 |ЖінПост=7
|Разом=86 |РазомПре=22 |РазомПрац=54 |РазомПост=10
}}

== Примітки ==
{{commonscat-inline|Jakubowo}}
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Нова-Весь-Велька}}

{{Куявсько-Поморське-доробити}}

[[Категорія:Села Бидґозького повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Куявсько-Поморське воєводство

Повіт: Бидґозький повіт

Гміна: Нова-Весь-Велька

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: CBY

OSM: ↑1280355 ·R (Ґміна Нова-Весь-Велька)


text:
# Теорема оригамі про вирізання многокутника
Теорема оригамі про вирізання многокутника стверджує, що завжди можна так скласти аркуш паперу, що будь-який многокутник, намальований на ньому (можливо не опуклий), можна отримати одним прямолінійним розрізом
Теорема находить застосування в оригамі. Патерном в оригамі називають набір ліній і відрізків, що вказують на те, як згортати папір з кресленнями, щоб отримати задану форму. Слід звернути увагу, в якому напрямку рухається папір, при згині — лінія згину наближається до нас, чи навпаки віддаляється. Кажемо, що складка має назву гора, якщо лінія перегину наближається, і долина, якщо віддаляється.

### Приклад
Послідовність основних кроків для вирізання однією лінією на прикладі багатокутника у вигляді фігури лебедя:
|        |
| 1 крок |

|        |
| 2 крок |

|        |
| 3 крок |

|        |
| 4 крок |

|        |
| 5 крок |

|        |
| 6 крок |

1. Потрібно роздрукувати шаблон (паттерн). На малюнку позначені лінії «долина» — червоним кольором, лінії «гора» — блакитним.
2. Усі лінії намічаються у потрібному напрямку: «долина» — до себе (лінія згину віддаляється), «гора» — від себе (лінія згину наближається). За межі намальованих ліній виходити не можна. Показаний згин «гора».
3. Паттерн з усіма наміченими лініями.
4. За усіма наміченими лініями проходить згин таким чином, щоб отримати одну лінію.
5. За цією лінією робиться розріз.
6. Обидві частини розгортаються. З аркушу паперу вирізаний лебідь, і отвір у аркуші лише у формі лебедя. Залишок аркушу цілий.

Теорема оригамі про вирізання многокутника фактично стверджує, що завжди можна створити паттерн, з якого можна отримати задану фігуру, розрізанням лише по одній лінії. Для цього існують різні методи, які наведені нижче.

## Доведення теореми у випадкутрикутника
Нехай потрібно отримати паттерн для вирізання по одній прямій заданого трикутника.
Проведемо бісектриси та із точки їх перетину опустимо перпендикуляри на сторони трикутника. По цим прямим і будемо складати аркуш паперу. Усі сторони трикутника опиняються на одній прямій. Уздовж неї відбувається прямолінійний розріз. Таким чином буде отримано у відрізаній частині шуканий трикутник, а на аркуші, з якого вирізали, буде відповідний отвір у вигляді заданого трикутника.

## Прямий скелетний метод
Ерік Демейн, Мартін Демейн і Анна Лубів розв'язували задачу «розрізу і згинання» за допомогою прямолінійного скелету. Ця структура визначається (приблизно) наступним чином. Для кожної грані бажаної схеми розрізу (область між розрізами), зменшуємо сторону так, щоб краї залишалися паралельно і рухалися з постійною швидкістю в перпендикулярному напрямку. Зупиняємося, коли границя перетинає себе, й продовжуємо зменшувати кожну частину. Прямий скелет — це траєкторія руху вершин бажаного паттерну розрізу під час цього процесу зменшення.
Прямолінійний скелет складається з більшості згинів і досягає бажаного «вибудовування в ряд» розрізів. Взагалі, з кожної вершини прямолінійного скелету проводять промінь, який перпендикулярний кожному досягнутому краю розрізу, промінь відбивається від будь-якої грані, що зустрічається.
Складною частиною є доказ того, що прямолінійний скелет згину разом з підмножиною перпендикулярних згинів (і декількома допоміжними згинами) може бути складено в пласке оригамі. Це робиться через показування положень складання, тобто за допомогою того, як шматочки паперу виглядають, коли складаються. Цей стан складання повинен задовольнити такої властивості: кожна сторона зберігає ізометрію і папір не повинен перетинати себе.
Найбільш детальний опис цього — книга «Геометрія алгоритмів складання: з'єднання, оригамі, багатогранники» Еріка Демейна і Джозефа О'Рурка.
Також цю проблему розглядав Роберт Ленг. Власне кажучи, він намагається згорнути многокутник в спеціальну згорнуту форму, але звертається лише до опуклих многокутників, у той час, коли метод прямолінійного скелету зосереджується на розгортанні форми й звертається до неопуклих й незв'язних многокутників.

## Метод пакування диска
Маршал Берн, Девід Енштайн, Баррі Хайес і Ерік Демейн розв'язували задачу «розрізу і згинання» використовуючи пакування диска. А саме розміщували диски на частині паперу так, що:
1. Диски не заходять один на одного (але можуть торкатися);
2. Проміжки між дисками мають або три, або чотири боки;
3. Є диск з центром у кожній вершині бажаної схеми розрізу;
4. Краї бажаної схеми розрізу — об'єднання радіусів дисків.

Внаслідок цього, можна розкласти бажаний паттерн розрізу за допомогою ребер між центрами дисків, що торкаються. Результатом цього є колекція трикутників і чотирикутників. Після цього потрібно скласти усі ці трикутники і чотирикутники використовуючи точки, що вибудовуються у ряд по границі трикутників і чотирикутників. Це головна ідея — пара особливостей, необхідних за для того, щоб показати, що точки можуть бути з'єднані разом. Подальша особливість полягає в тому, щоб показати, що тільки бажані лінії такі, що проходять разом на загальній лінії.
Найбільш детально це описано у книзі «Геометрія алгоритмів складання: з'єднання, оригамі, багатогранники». «Методи пакування диска для магії оригамі» також описують детально методи, але вона має маленькі проблеми. Сама остання версія включає деякі спрощення і з'явилася в працях Третьої міжнародної зустрічі наукового оригамі, математики й освіти. Оригінальна версія була опублікована в працях Міжнародної конференції веселих алгоритмів.

wikitext:
[[Файл:Схема бажаних згинів.svg|thumb|300px|[[Патерн оригамі|Патерн]] для многокутника у вигляді лебедя. Лінії «долина» позначені пунктирною лінією, лінії «гора» — штрих пунктирною]]
'''Теорема [[оригамі]] про вирізання [[многокутник]]а''' стверджує, що завжди можна так скласти аркуш паперу, що будь-який многокутник, намальований на ньому (можливо не опуклий), можна отримати одним прямолінійним розрізом<ref>{{citation|first1=Erik D.|last1=Demaine|author1-link=Ерік Демейн|first2=Martin L.|last2=Demaine|author2-link=Martin Demaine|contribution=Fold-and-Cut Magic|title=Tribute to a Mathemagician|year=2004|pages=23–30|publisher=A K Peters|url=http://erikdemaine.org/papers/FoldCut_G4G5/|accessdate=9 квітня 2014|archive-date=3 липня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140703001352/http://erikdemaine.org/papers/FoldCut_G4G5/}}.</ref>

Теорема находить застосування в оригамі. [[Патерн оригамі|Патерном]] в оригамі називають набір ліній і відрізків, що вказують на те, як згортати папір з кресленнями, щоб отримати задану форму. Слід звернути увагу, в якому напрямку рухається папір, при згині — лінія згину наближається до нас, чи навпаки віддаляється. Кажемо, що складка має назву ''гора'', якщо лінія перегину наближається, і ''долина'', якщо віддаляється.

=== Приклад ===
Послідовність основних кроків для вирізання однією лінією на прикладі багатокутника у вигляді фігури лебедя:

{{Gallery
|lines=2
|width=300
|height=
|Файл:Вирізання многокутника у вигляді лебедя1.jpg|1 крок
|Файл:Вирізання многокутника у вигляді лебедя2.jpg|2 крок
|Файл:Вирізання многокутника у вигляді лебедя3.jpg|3 крок
|Файл:Вирізання многокутника у вигляді лебедя4.jpg|4 крок
|Файл:Вирізання многокутника у вигляді лебедя5.jpg|5 крок
|Файл:Вирізання многокутника у вигляді лебедя6.jpg|6 крок
}}
# Потрібно роздрукувати шаблон (паттерн). На малюнку позначені лінії «долина» — червоним кольором, лінії «гора» — блакитним.
# Усі лінії намічаються у потрібному напрямку: «долина» — до себе (лінія згину віддаляється), «гора» — від себе (лінія згину наближається). За межі намальованих ліній виходити не можна. Показаний згин «гора».
# Паттерн з усіма наміченими лініями.
# За усіма наміченими лініями проходить згин таким чином, щоб отримати одну лінію.
# За цією лінією робиться розріз.
# Обидві частини розгортаються. З аркушу паперу вирізаний лебідь, і отвір у аркуші лише у формі лебедя. Залишок аркушу цілий.

Теорема оригамі про вирізання многокутника фактично стверджує, що завжди можна створити паттерн, з якого можна отримати задану фігуру, розрізанням лише по одній лінії. Для цього існують різні методи, які наведені нижче.

== Доведення теореми у випадку [[трикутник]]а ==
Нехай потрібно отримати паттерн для вирізання по одній прямій заданого трикутника.
Проведемо [[бісектриса|бісектриси]] та із точки їх перетину опустимо [[Перпендикулярність|перпендикуляри]] на сторони трикутника. По цим прямим і будемо складати аркуш паперу. Усі сторони трикутника опиняються на одній [[Пряма|прямій]]. Уздовж неї відбувається прямолінійний розріз. Таким чином буде отримано у відрізаній частині шуканий трикутник, а на аркуші, з якого вирізали, буде відповідний отвір у вигляді заданого трикутника.

== Прямий скелетний метод ==
[[Файл:Паттерн1.svg|thumb|300px|Метод прямолінійного скелету]]
[[Ерік Демейн]], {{Не перекладено|Мартін Демейн|||Martin_Demaine}} і {{Не перекладено|Анна Лубів|||Anna_Lubiw}} розв'язували задачу «розрізу і згинання» за допомогою прямолінійного скелету. Ця структура визначається (приблизно) наступним чином. Для кожної [[поверхня|грані]] бажаної схеми розрізу (область між розрізами), зменшуємо сторону так, щоб краї залишалися [[Паралельні прямі|паралельно]] і рухалися з постійною швидкістю в перпендикулярному напрямку. Зупиняємося, коли границя перетинає себе, й продовжуємо зменшувати кожну частину. Прямий скелет — це [[траєкторія]] руху вершин бажаного паттерну розрізу під час цього процесу зменшення.
Прямолінійний скелет складається з більшості згинів і досягає бажаного «вибудовування в ряд» розрізів. Взагалі, з кожної вершини прямолінійного скелету проводять промінь, який перпендикулярний кожному досягнутому краю розрізу, промінь відбивається від будь-якої грані, що зустрічається.

Складною частиною є доказ того, що прямолінійний скелет згину разом з підмножиною перпендикулярних згинів (і декількома допоміжними згинами) може бути складено в [[пласке оригамі]]. Це робиться через показування положень складання, тобто за допомогою того, як шматочки паперу виглядають, коли складаються. Цей стан складання повинен задовольнити такої властивості: кожна сторона зберігає [[Ізометрія (математика)|ізометрію]] і папір не повинен перетинати себе.

Найбільш детальний опис цього — книга «Геометрія алгоритмів складання: з'єднання, оригамі, багатогранники» Еріка Демейна і {{Не перекладено|Джозефа О'Рурка|||Joseph_O'Rourke_(professor)}}.

Також цю проблему розглядав [[Роберт Ленг]]. Власне кажучи, він намагається згорнути многокутник в спеціальну згорнуту форму, але звертається лише до [[Опуклий многокутник|опуклих многокутників]], у той час, коли метод прямолінійного скелету зосереджується на розгортанні форми й звертається до неопуклих й незв'язних многокутників.

== Метод пакування диска ==
[[Файл:Паттерн2.svg|thumb|300px|Метод пакування диска]]
[[Маршал Берн]], [[Девід Енштайн]], [[Баррі Хайес]] і Ерік Демейн розв'язували задачу «розрізу і згинання» використовуючи пакування диска. А саме розміщували диски на частині паперу так, що:
# Диски не заходять один на одного (але можуть торкатися);
# Проміжки між дисками мають або три, або чотири боки;
# Є диск з центром у кожній вершині бажаної схеми розрізу;
# Краї бажаної схеми розрізу — об'єднання радіусів дисків.

Внаслідок цього, можна розкласти бажаний паттерн розрізу за допомогою ребер між центрами дисків, що торкаються. Результатом цього є колекція трикутників і чотирикутників. Після цього потрібно скласти усі ці трикутники і чотирикутники використовуючи точки, що вибудовуються у ряд по границі трикутників і чотирикутників. Це головна ідея — пара особливостей, необхідних за для того, щоб показати, що точки можуть бути з'єднані разом. Подальша особливість полягає в тому, щоб показати, що тільки бажані лінії такі, що проходять разом на загальній лінії.

Найбільш детально це описано у книзі «Геометрія алгоритмів складання: з'єднання, оригамі, багатогранники». «Методи пакування диска для магії оригамі» також описують детально методи, але вона має маленькі проблеми. Сама остання версія включає деякі спрощення і з'явилася в працях ''Третьої міжнародної зустрічі наукового оригамі, математики й освіти''. Оригінальна версія була опублікована в працях ''Міжнародної конференції веселих алгоритмів''.

== Див. також ==
* [[Математика оригамі]]
* [[Паперовий літак]]
* [[Прямий скелет]]
* {{Не перекладено|Мартін Демейн|||Martin Demaine}}
* [[Ерік Демейн]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.math.sjsu.edu/~alperin/AlperinLang.pdf Аксіоми оригамі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220213123946/http://www.math.sjsu.edu/~alperin/AlperinLang.pdf |date=13 лютого 2022 }} {{ref-en}}
* [http://erikdemaine.org/ Сайт Еріка Демейна] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140405115441/http://erikdemaine.org/ |date=5 квітня 2014 }} {{ref-en}}
* [http://erikdemaine.org/foldcut/sen_book.html Проблема згину та розрізу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170311043239/http://erikdemaine.org/foldcut/sen_book.html |date=11 березня 2017 }} {{ref-en}}
* [http://erikdemaine.org/papers/JCDCG98/paper.pdf Згин та розріз паперу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130402064759/http://erikdemaine.org/papers/JCDCG98/paper.pdf |date=2 квітня 2013 }} {{ref-en}}

[[Категорія:Оригамі]]
[[Категорія:Мистецтво Японії]]