text:
# Гаррі Поттер і смертельні реліквії
Ця стаття про книгу. Див. також Гаррі Поттер і смертельні реліквії (фільм).

«Га́ррі По́ттер і смерте́льні релі́квії» (англ. «Harry Potter and the Deathly Hallows») — сьомий роман серії «Гаррі Поттер» британської письменниці Дж. К. Ролінґ. Його опублікувало 21 липня 2007 року видавництво «Блумсбері Паблішинґ» у Лондоні. Роман завершує серію, публікація якої тривала 10 років (1997—2007). Однак у 2015 році було оголошено про вихід нової, восьмої книги про Гаррі Поттера «Гаррі Поттер і прокляте дитя».
Книгу було видано одночасно у 93 країнах світу. Протягом першої доби від моменту релізу книги було продано одинадцять мільйонів примірників. Цим було встановлено рекорд, який тримала попередня частина серії — Гаррі Поттер і напівкровний Принц — з 2005 року.
Українською мовою роман переклав Віктор Морозов (за редакцією Олекси Негребецького та Івана Малковича) і опублікувало видавництво «А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА» 25 вересня 2007 року — раніше за всі інші переклади різними мовами.
За романом створено однойменний фільм у двох частинах. Прем'єра «Частини 1» відбулася 18 листопада 2010 року, «Частина 2» вийшла на великі екрани 14 липня 2011 року.

## Анотація
Гаррі взяв на свої плечі таємниче і небезпечне завдання — знищити всі горокракси Волдеморта. Ще ніколи Гаррі не почувався таким самотнім… У цій, мабуть, найяскравішій книзі знайдуться довгоочікувані відповіді на багато запитань.

## Епіграф
Кожна з книг серії має посвяти, але тільки «Гаррі Поттер і смертельні реліквії» містить епіграф. На першій сторінці роману наведено дві цитати: перша — з трагедії Есхіла «Узливальниці» («Хоефори»), друга — з «Плодів самотності» Вільяма Пенна, письменника-квакера, засновника штату Пенсільванія.

## Сюжет

### Останнє літо
Лорд Волдеморт і його спільники планують зненацька захопити Гаррі Поттера під час його відльоту з магічно захищеного помешкання Дурслів під охороною членів Ордена фенікса. Крім того, Волдеморт розшукує нову чарівну паличку, яка могла б подолати у двобої паличку Гаррі. Члени Ордена, користуючись багатозільною настійкою, перетворюються на шість копій Гаррі. Попри складні конспіративні заходи, смертежери атакують їх на шляху до безпечного місця, внаслідок чого Джордж Візлі втрачає вухо, а сова Гедвіґа і Дикозор Муді гинуть.
У будинку родини Візлі «Барлозі» міністр магії Руфус Скрімджер зустрічається з Гаррі, Роном і Герміоною, щоби передати їм залишені у спадок речі Албуса Дамблдора: Рон отримує світлогасник, а Герміона — дитячу книжку «Казки барда Бідла». Гаррі має отримати меч Ґордика Ґрифіндора і золотий снич, упійманий ним у першому в його житті матчі з квідичу, проте Міністерство конфіскує меч через його велику історичну цінність (фактично, він Дамблдору не належить). Не зрозумівши призначення цих предметів, друзі роблять припущення, що вони допоможуть їм у пошуках горокраксів.
(До речі, Руфус Скімджер відвідує Візлів саме у День народження Гаррі. Герміона подарувала Гаррі стервоскоп, Рон — книгу «Дванадцять абсолютно надійних способів причарувати відьму», а Джіні — палкий поцілунок…)

### Початок пошуків
У «Барлозі» святкують весілля Білла Візлі та Флер Делакур, під час якого прибуває патронус Кінґслі Шеклболта і оголошує про смерть міністра Скрімджера і захоплення влади Волдемортом. Рятуючись від смертежерів, Гаррі, Рон і Герміона з'являються до маґлівського кафе на Тотенгем-корт-роуд у Лондоні. Там вони стикаються з іншою групою смертежерів (як з'ясовується пізніше, причиною цього стало табу, накладене на ім'я Волдеморта: ця магія дозволяє смертежерам миттєво дізнаватися місцеперебування будь-кого, хто вимовить ім'я). Трійці вдається сховатися у будинку, що належав Сіріусу Блеку (за адресою: площа Гримо 12), де раніше знаходилася штаб-квартира Ордену фенікса і який тепер перейшов у власність Гаррі.
Переховуючись там, Гаррі доходить висновку, що таємничим чарівником, який викрав медальйон Салазара Слизерина і залишив записку з ініціалами «Р. А. Б.», був брат Сіріуса Реґулус Арктур Блек. Герміона пригадує, що бачила медальйон під час прибирання у будинку (описаного в книзі «Гаррі Поттер і Орден фенікса»). Друзі з'ясовують, що медальйон спершу забрав домовий ельф Блеків Крічер (саме він за наказом свого хазяїна Реґулуса поклав його у чашу в печері; натомість, Реґулус Блек загинув після того, як здобув горокракс). Пізніше медальйон був викрадений Манданґусом Флетчером, якого Гаррі наказує Крічеру знайти, передавши йому фальшивий медальйон. Із цього моменту Крічер почав ставитися до Гаррі куди добріше.
Крічер довго не повертається. Одного разу, до будинку заходить Люпин і ділиться з ними новинами - захопивши владу, Волдеморт встановив режим, подібний до нацистського: усі нечистокровні чарівники мають доводити, що у родині є чаклуни, а маґлородці (які фактично не зможуть цього зробити) отримують звинувачення у крадіжці чарів та караються відправленням до Азкабану, а іноді і позбавленням життя. Також, відвідування Гоґвортської школи чарів та чаклунства обов'язкове для усіх юних чаклунів та відьом, окрім маґлородців і тих напівкровок, хто не отримав підтвердження Кровного статусу (не довів, що має чаклунське походження). Люпин проситься разом з трійцею шукати горокракси, але Гаррі здогадується, що щось не так. Виявляється, Тонкс завагітніла і Люпин покинув її, боячись, що дитина народиться перевертнем, як він. Гаррі звинувачує Люпина у боягузстві. Той навісніє і йде геть.
Зрештою, з'являється Крічер, який знаходить Манданґуса Флечера, який покинув Дикозора під час гонитви. Той підтверджує, що дійсно знайшов медальон, але згодом передав його Долорес Амбридж як хабаря. Трійця використовує Багатозільну настоянку та проникає в Міністерство магії. У міністерстві трійця здобуває медальйон і рятує від вірної загибелі дружину міністерського працівника, на якого перетворився Рон. проте внаслідок цього рейду порушуються чари Довіри, що боронили будинок Блеків, і друзям доводиться рятуватися, роз'явившись далеко за місто.
Вони оселяються у наметі, захищеному чарами. Одної ночі їм вдається підслухати розмову групи ґоблінів, їх приятеля Діна Томаса та батька Німфадори Тонкс Теда, які стверджують, що конфіскований Міністерством меч Ґрифіндора є підробкою. Друзі вирішують знайти справжній меч, адже саме він, на їхню думку, здатний знищити горокракси. У цей час Рон, під впливом горокракса, розчарований тривалою бездіяльністю, залишає друзів. У пошуках меча Герміона з Гаррі відвідують Ґодрикову Долину, де мало не потрапляють у пастку, зіткнувшись із Волдемортовою змією Нагіні. Під час колотнечні, Гаррі у думках Волдеморта бачить момент убивства його родини, а Герміона випадково ламає чарівну паличку Гаррі.
Для убезпечення від смертежерів, друзі регулярно змінюють місце свого табору. Коли вони зупиняються у Діновому лісі, Гаррі зустрічає патронуса у формі лані, що приводить його до замерзлого ставка, на дні якого лежить справжній меч Ґрифіндора. Намагаючись витягнути його, Гаррі мало не гине, задушений ланцюжком медальйона-горокракса, що висить у нього на шиї, проте його рятує Рон, якого привів до табору світлогасник Дамблдора. Рон знищує медальйон мечем. Він також попереджає про табу, накладене на ім'я Волдеморта: тепер ним користуються так звані «хапуни», що полюють за нагородами, призначеними за впійманих маґлородців. Саме через них Рон і не зміг повернутися до друзів одразу

### Смертельні реліквії
Троє друзів відвідують Ксенофілія Лавґуда, батька Луни, і дізнаються, що загадковий символ, який неодноразово зустрічався їм, є емблемою трьох стародавніх артефактів, відомих, як «смертельні реліквії»: бузинової чарівної палички, воскресального каменя і плаща-невидимки. Цими предметами, як стверджує легенда, володіли три брати Певерелли: Кадмус (камінь), Антіох (паличка) та Іґнотус (плащ). Герміона згадує, що Іґнотус був похований у Годриковій Долині. Також з'ясовується, що Луну було викрадено через опозиційне спрямування часопису «Базікало», який видає її батько. Сподіваючись повернути Луну, Ксенофілій викликає смертежерів, але друзі встигають зникнути. Ксенофілія ув'язнено в Азкабані.
Після того, як Гаррі випадково промовляє ім'я Волдеморта, друзі потрапляють до рук хапунів. Герміона маскує Гаррі, вражаючи його жалячим закляттям. Підозрюючи, що вони захопили Поттера і сподіваючись отримати нагороду, хапуни відводять трійцю до маєтку Мелфоїв, де ті зустрічаються з Луною, Діном Томасом, Олівандером і Ґрипхуком. Волдеморт у цей час відсутній, оскільки займається пошуками бузинової палички у Східній Європі у темного чаклуна Ґріндельвальда, який відмовляється надати Волдеморту інформацію, за що той його вбиває. Побачивши серед речей полонених меч Ґрифіндора, Белатриса Лестранж, налякана тим, що вони проникли до її сховища у банку Ґрінґотс, катує Герміону, намагаючись вивідати подробиці. На порятунок приходить Добі, який з'являється у підвалі та вилучає звідти Луну, Діна й Олівандера. На шум з'являється Пітер Петіґру. Він намагається вбити Гаррі, але той нагадує йому про те, що врятував його життя кілька років тому (див. Гаррі Поттер і в'язень Азкабану). Відпустивши Гаррі, Петіґру раптово гине, задушений власною срібною рукою, яку вичаклував для нього Волдеморт на заміну тієї руки, яку Петіґру відрізав для відродження хазяїна. Гаррі та Рон кидаються нагору, щоби врятувати Герміону. Рон роззброює Белатрису, а Гаррі заволодіває паличкою Драко. Повторно з'являється Добі, щоб забрати друзів із собою до котеджу «Мушля», де живуть Білл і Флер, проте Белатриса встигає кинути в ельфа ножем, вбивши його.
У «Мушлі» Олівандер підтверджує факт існування бузинової палички, а також пояснює, що паличка завжди переходить у власність того, хто вбив або роззброїв попереднього її власника. Також Олівандер робить важливе зауваження: попри те, що бузинова паличка є непереможною, ця властивість не розповсюджується на того, хто володіє нею. Поведінка Белатриси переконує друзів у тому, що у її сховищі в банку Ґрінґотс знаходиться інший горокракс. Скориставшись допомогою Ґрипхука, вони здобувають чашу Гельґи Гафелпаф, але втрачають меч Ґрифіндора, разом з яким зникає Ґрипхук.
Тим часом Волдеморт викрадає бузинову паличку з гробниці Дамблдора, вірячи в те, що вона допоможе йому перемогти Гаррі. Дамблдор здобув паличку внаслідок двобою з Ґріндельвальдом. Від ґоблінів Волдеморт дізнається, що чашу Гельґи Гафелпаф викрадено, і завдяки ментальному зв'язку з ним, Гаррі дізнається, що наступний горокракс знаходиться у Гоґвортсі. Сам же Волдеморт збирається перевірити свої сховки.

### Битва у Гоґвортсі
Трійця прибуває у Гоґсмід, де Еберфорс Дамблдор допомагає їм пробратися у Гоґвортс. Повернення Гаррі вселяє бойовий дух в учасників Дамблдорової Армії, які готуються прийняти бій зі смертежерами (хоча це й не входило до планів Гаррі). Волдеморт тим часом перевіряє свої сховки і виявляє, що вони порожні. Здогадавшись, що саме відбувається, він лютує та прямує у Гоґвортс.
Гаррі повідомляє всім про неминучий напад Волдеморта і розпочинає пошуки горокракса. На думку Луни Лавґуд, ним має бути втрачена діадема Ровени Рейвенклов. У спільній залі Рейвенклову вона і Гаррі стикаються з Алектою Керроу, яка негайно сигналізує про небезпеку Волдемортові. Друзів рятує професорка Макґонеґел, яка також попереджає всіх викладачів школи про підготовку до битви. Побачивши чорну мітку, директор Снейп зникає зі школи. Гаррі пригадує, що бачив діадему в «кімнаті на вимогу». Тим часом Герміона знищує чашу Гафелпаф зубом василіска, здобутим у Таємній кімнаті. У «кімнаті на вимогу» на друзів нападають Драко Мелфой, Креб і Ґойл, які хочуть отримати нагороду за Поттера. Креб активує потужні чари «зложар», які знищують горокракс і його самого, мало не завдавши шкоди іншим.
Знову проникнувши у свідомість Волдеморта, Гаррі приводить друзів у Верескливу халупу, де вони стають свідками сцени вбивства професора Снейпа Темним Лордом за допомогою Нагіні (на думку Волдеморта, внаслідок цього він має стати повноцінним володарем бузинової палички тому що, на його думку, перемігши Дамблдора, Снейп став володарем бузинової палички). Помираючи, Снейп передає Гаррі спогади, переглянувши які, той дізнається, що професор був і залишався вірним Дамблдорові, в чому важливу роль відіграло пронесене ним через усе життя нерозділене кохання до Лілі Поттер. Дізнавшись, що Волдеморт намагатиметься вбити Лілі, він перейшов на бік Ордену. Смертельно вражений прокляттям, що містилося в персні Ярволода Ґонта, Дамблдор наказав Снейпові вбити його самого, Дамблдора, вибравши для цього стратегічно вдалий момент: завадивши тим самим здійснити це вбивство Драко Мелфою за наказом Волдеморта. Снейп також прислав до Гаррі патронуса, що вказав йому на місце знаходження меча Ґрифіндора (через кохання до Лілі його патронус набув тієї ж форми, що патронус матері Гаррі — срібної лані). Зі спогадів також з'ясовується, що останнім горокраксом є сам Гаррі: він має загинути для того, щоб Волдеморта було знищено.
Змирившись зі своєю долею, Гаррі вирушає в Заборонений ліс, до табору Темного Лорда (ніхто, крім Невіла цього не помічає). Дорогою йому вдається відкрити заповіданий Дамблдором золотий снич і виявити в ньому воскресальний камінь, останню зі смертельних реліквій. За допомогою каменя хлопець викликає духів померлих батьків, Сіріуса і Ремуса Люпина, які супроводжують його на шляху до смерті. Волдеморт вражає Гаррі смертельним закляттям.
Хлопець приходить до тями у загадковому місці, схожому на інтер'єр вокзалу Кінґс-Кросс, не впевнений, живий він чи мертвий. З'являється Дамблдор, який пояснює, що Волдемортів горокракс всередині Гаррі було знищено. За словами професора, скориставшись кров'ю хлопця для свого відродження, Волдеморт став своєрідним горокраксом для Гаррі, і той житиме доти, доки житиме Темний Лорд. Він також бачить можливу остаточну долю Темного Лорда: понівечене плачуче немовля, якому «вже ніщо не допоможе». Дамблдор каже, що Гаррі має вибір - повернутися або піти далі.
Гаррі повертається до життя, проте вдає мертвого. Волдеморт наказує Нарцисі Мелфой пересвідчитися в тому, що хлопець загинув. Утім Нарциса, виявивши, що Гаррі живий, повідомляє Волдемортові неправду, дізнавшись від Гаррі що Драко досі живий. Полонений Геґрід відносить Гаррі до замку як трофей Волдеморта. Прибічники Гаррі приголомшені. На Невіла, який намагається протистояти йому, Волдеморт вдягає Сортувальний капелюх, підпаливши його.
Атака кентаврів і підкріплення захисників поновлює битву. Невіл витягає з капелюха меч Ґодрика Ґрифіндора і стинає голову Нагіні, знищивши тим самим останній наявний горокракс. Бій зі смертежерами триває, зокрема Джордж та Лі Джордан перемогли Якслі, Флітвік - Долохова, Геґрід - Макнейра, Артур та Персі Візлі - Тікнесі, Молі Візлі, яка перемагає Белатрису. Тим часом Гаррі виступає на останній двобій з Волдемортом: хлопець збагнув, що саме він є володарем бузинової палички (після того, як Драко Мелфой роззброїв Дамблдора на Астрономічній вежі, паличка перейшла до нього; згодом же її власником став Гаррі, відібравши її у Драко під час утечі з маєтку Мелфоїв). Волдеморт знову вражає Гаррі смертельним закляттям, проте воно знову відбивається і знищує його самого, на цей раз остаточно.
Серед загиблих: Фред Візлі, Ремус Люпин, Німфадора Тонкс і Колін Кріві. Після битви Гаррі повідомляє портретові Дамблдора, що залишить плащ-невидимку собі, але не шукатиме загублений у лісі воскресальний камінь. Натомість бузинову паличку він повертає до гробниці директора, і якщо Гаррі помре природною смертю, її сила зникне. Перед цим Гаррі використовує всемогутність бузинової палички, щоби полагодити власну, зламану.

### Епілог
Дев'ятнадцять років потому. Гаррі одружений із Джині Візлі, вони мають трьох дітей: Джеймс Сіріус названий на честь батька та хрещеного батька Гаррі, Албус Северус — на честь двох покійних директорів Гоґвортсу, Лілі Луна — на честь матері та близької подруги Гаррі. Рон одружився з Герміоною, у них двоє дітей: Роуз і Г'юґо. Обидві родини зустрічаються на вокзалі Кінґс-Кросс, проводжаючи дітей до школи (маленький Албус їде вперше, через що дуже занепокоєний). Ненароком вони помічають, як 19-річний похресник Гаррі Тедді Люпин (син покійних Ремуса і Тонкс) цілується з Вікторією Візлі (дочкою Білла і Флер) в одному з купе. Також Гаррі бачить Драко Мелфоя з дружиною (її ім'я, згідно з інформацією, поданою на вебсайті Джоан Ролінґ, — Асторія Ґрінґрасс) і сином Скорпіусом; Мелфой стримано вітає Гаррі кивком голови і відвертається. З розмов з'ясовується, що Невіл викладає в Гоґвортсі гербалогію і досі є близьким другом Гаррі. Гаррі заспокоює Албуса, який побоюється призначення у Слизерин. Він каже синові, що один з його тезок — Северус Снейп — належав до Слизерину і був найсміливішим з усіх, кого знав Гаррі. Крім того, додає батько синові, Сортувальний капелюх завжди враховує вибір самого сортованого. Роман завершується словами: «Шрам не болів уже дев'ятнадцять років. Все було добре.»

title: Гаррі Поттер і смертельні реліквії

wikitext:
: ''Ця стаття про книгу. Див. також [[Гаррі Поттер і смертельні реліквії (фільм)]].''
{{Видання
| назва              = Гаррі Поттер і смертельні реліквії
| назва_оригіналу    = Harry Potter and the Deathly Hallows
| переклад           = [[Морозов Віктор|Віктор Морозов]]
| зображення         = HP and the Deathly Hallows UKR.jpg
| підпис_зображення  = Українська обкладинка книги Гаррі Поттер і Смертельні Реліквії
| автор              = [[Роулінг Джоан|Дж. К. Ролінґ]]
| ілюстрації         =
| дизайн_обкладинки_укр = [[Єрко Владислав|Владислав Єрко]]
| країна             = {{UK}}
| мова = [[Англійська мова|англійська]]
| серія = [[Гаррі Поттер (серія романів)|Гаррі Поттер]]
| тема =
| жанр = [[фентезі]]
| видавництво = {{UK}}: Блумсбері Паблішинґ<br/> {{UKR}}: [[А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА]]
| дата_публікації = [[21 липня]] [[2007]] року
| публікація_українською_мовою = [[25 вересня]] [[2007]] року
| media_type =
| сторінки = 640
| isbn = 978-966-7047-70-2
| попереднє_видання = [[Гаррі Поттер і напівкровний Принц]]
}}

'''«Га́ррі По́ттер і смерте́льні релі́квії»''' ({{lang-en|«Harry Potter and the Deathly Hallows»}}) — сьомий роман [[Гаррі Поттер (серія романів)|серії «Гаррі Поттер»]] британської письменниці [[Джоан Ролінґ|Дж. К. Ролінґ]]. Його опублікувало [[21 липня]] [[2007]] року видавництво «[[Блумсбері Паблішинґ]]» у [[Лондон]]і. Роман завершує серію, публікація якої тривала 10 років (1997—2007). Однак у 2015 році було оголошено про вихід нової, восьмої книги про Гаррі Поттера «Гаррі Поттер і прокляте дитя».

Книгу було видано одночасно у 93 країнах світу. Протягом першої доби від моменту релізу книги було продано одинадцять мільйонів примірників. Цим було встановлено рекорд, який тримала попередня частина серії — [[Гаррі Поттер і напівкровний Принц]] — з [[2005]] року.

Українською мовою роман переклав [[Віктор Морозов]] (за редакцією [[Олекса Негребецький|Олекси Негребецького]] та [[Іван Малкович|Івана Малковича]]) і опублікувало видавництво «[[А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА]]» [[25 вересня]] [[2007]] року — раніше за всі інші переклади різними мовами.

За романом створено [[Гаррі Поттер і смертельні реліквії (фільм)|однойменний фільм]] у двох частинах. Прем'єра ''«Частини 1»'' відбулася [[18 листопада]] [[2010 в кіно|2010]] року, ''«Частина 2»'' вийшла на великі екрани [[14 липня]] [[2011 в кіно|2011]] року.

== Анотація ==
Гаррі взяв на свої плечі таємниче і небезпечне завдання — знищити всі [[горокракс]]и [[Волдеморт]]а. Ще ніколи Гаррі не почувався таким самотнім… У цій, мабуть, найяскравішій книзі знайдуться довгоочікувані відповіді на багато запитань.

== Епіграф ==
Кожна з книг серії має посвяти, але тільки «Гаррі Поттер і смертельні реліквії» містить епіграф. На першій сторінці роману наведено дві цитати: перша — з трагедії [[Есхіл]]а «Узливальниці» («Хоефори»), друга — з «Плодів самотності» Вільяма Пенна, письменника-[[Квакери|квакера]], засновника штату [[Пенсільванія]].

== Сюжет ==

=== Останнє літо ===
[[Лорд Волдеморт]] і його спільники планують зненацька захопити [[Гаррі Поттер]]а під час його відльоту з магічно захищеного помешкання [[Дурслі]]в під охороною членів [[Орден фенікса|Ордена фенікса]]. Крім того, Волдеморт розшукує нову чарівну паличку, яка могла б подолати у двобої паличку Гаррі. Члени Ордена, користуючись багатозільною настійкою, перетворюються на шість копій Гаррі. Попри складні конспіративні заходи, [[смертежери]] атакують їх на шляху до безпечного місця, внаслідок чого [[Фред і Джордж Візлі|Джордж Візлі]] втрачає вухо, а сова [[Магічні істоти світу Гаррі Поттера#Гедвіґа|Гедвіґа]] і [[Аластор Муді|Дикозор Муді]] гинуть.

У будинку [[Родина Візлі|родини Візлі]] «Барлозі» міністр магії [[Руфус Скрімджер]] зустрічається з Гаррі, [[Рон Візлі|Роном]] і [[Герміона Ґрейнджер|Герміоною]], щоби передати їм залишені у спадок речі [[Албус Дамблдор|Албуса Дамблдора]]: Рон отримує світлогасник, а Герміона — дитячу книжку «Казки барда Бідла». Гаррі має отримати [[Меч Ґодрика Ґрифіндора|меч Ґордика Ґрифіндора]] і золотий [[снич]], упійманий ним у першому в його житті матчі з [[квідич]]у, проте Міністерство конфіскує меч через його велику історичну цінність (фактично, він Дамблдору не належить). Не зрозумівши призначення цих предметів, друзі роблять припущення, що вони допоможуть їм у пошуках [[горокракс]]ів.

(До речі, Руфус Скімджер відвідує Візлів саме у День народження Гаррі. Герміона подарувала Гаррі стервоскоп, Рон — книгу «Дванадцять абсолютно надійних способів причарувати відьму», а Джіні — палкий поцілунок…)

=== Початок пошуків ===
У [[Місця світу Гаррі Поттера#"Барліг"|«Барлозі»]] святкують весілля [[Білл Візлі|Білла Візлі]] та [[Флер Делакур]], під час якого прибуває [[Магічні істоти світу Гаррі Поттера#Патронус|патронус]] [[Кінґслі Шеклболт]]а і оголошує про смерть міністра Скрімджера і захоплення влади Волдемортом. Рятуючись від смертежерів, Гаррі, Рон і Герміона з'являються до [[маґл]]івського кафе на Тотенгем-корт-роуд у [[Лондон]]і. Там вони стикаються з іншою групою смертежерів (як з'ясовується пізніше, причиною цього стало табу, накладене на ім'я Волдеморта: ця магія дозволяє смертежерам миттєво дізнаватися місцеперебування будь-кого, хто вимовить ім'я). Трійці вдається сховатися у будинку, що належав [[Сіріус Блек|Сіріусу Блеку]] (за адресою: [[Місця світу Гаррі Поттера#Площа Ґримо, 12|площа Гримо 12]]), де раніше знаходилася штаб-квартира [[Орден Фенікса (Гаррі Поттер)|Ордену фенікса]] і який тепер перейшов у власність Гаррі.

Переховуючись там, Гаррі доходить висновку, що таємничим чарівником, який викрав медальйон Салазара Слизерина і залишив записку з ініціалами «Р. А. Б.», був брат Сіріуса Реґулус Арктур Блек. Герміона пригадує, що бачила медальйон під час прибирання у будинку (описаного в книзі «[[Гаррі Поттер і Орден фенікса]]»). Друзі з'ясовують, що медальйон спершу забрав домовий ельф Блеків [[Магічні істоти світу Гаррі Поттера#Крічер|Крічер]] (саме він за наказом свого хазяїна Реґулуса поклав його у чашу в печері; натомість, Реґулус Блек загинув після того, як здобув горокракс). Пізніше медальйон був викрадений [[Орден Фенікса (Гаррі Поттер)#Манданґус Флетчер|Манданґусом Флетчером]], якого Гаррі наказує Крічеру знайти, передавши йому фальшивий медальйон. Із цього моменту Крічер почав ставитися до Гаррі куди добріше.

Крічер довго не повертається. Одного разу, до будинку заходить Люпин і ділиться з ними новинами - захопивши владу, Волдеморт встановив режим, подібний до [[Націонал-соціалізм|нацистського]]: усі нечистокровні чарівники мають доводити, що у родині є чаклуни, а маґлородці (які фактично не зможуть цього зробити) отримують звинувачення у крадіжці чарів та караються відправленням до Азкабану, а іноді і позбавленням життя. Також, відвідування [[Гоґвортс|Гоґвортської школи чарів та чаклунства]] обов'язкове для усіх юних чаклунів та відьом, окрім маґлородців і тих напівкровок, хто не отримав підтвердження Кровного статусу (не довів, що має чаклунське походження). Люпин проситься разом з трійцею шукати горокракси, але Гаррі здогадується, що щось не так. Виявляється, Тонкс завагітніла і Люпин покинув її, боячись, що дитина народиться перевертнем, як він. Гаррі звинувачує Люпина у боягузстві. Той навісніє і йде геть.

Зрештою, з'являється Крічер, який знаходить Манданґуса Флечера, який покинув Дикозора під час гонитви. Той підтверджує, що дійсно знайшов медальон, але згодом передав його [[Долорес Амбридж]] як хабаря. Трійця використовує Багатозільну настоянку та проникає в [[Міністерство магії]]. У міністерстві трійця здобуває медальйон і рятує від вірної загибелі дружину міністерського працівника, на якого перетворився Рон. проте внаслідок цього рейду порушуються чари Довіри, що боронили будинок Блеків, і друзям доводиться рятуватися, роз'явившись далеко за місто.

Вони оселяються у наметі, захищеному чарами. Одної ночі їм вдається підслухати розмову групи ґоблінів, їх приятеля Діна Томаса та батька Німфадори Тонкс Теда, які стверджують, що конфіскований Міністерством меч Ґрифіндора є підробкою. Друзі вирішують знайти справжній меч, адже саме він, на їхню думку, здатний знищити [[Магічні речі світу Гаррі Поттера#Горокракс|горокракси]]. У цей час Рон, під впливом горокракса, розчарований тривалою бездіяльністю, залишає друзів. У пошуках меча Герміона з Гаррі відвідують [[Місця світу Гаррі Поттера#Ґодрикова Долина|Ґодрикову Долину]], де мало не потрапляють у пастку, зіткнувшись із Волдемортовою змією Нагіні. Під час колотнечні, Гаррі у думках Волдеморта бачить момент убивства його родини, а Герміона випадково ламає чарівну паличку Гаррі.

Для убезпечення від [[Смертежери|смертежерів]], друзі регулярно змінюють місце свого табору. Коли вони зупиняються у Діновому лісі, Гаррі зустрічає [[Магічні істоти світу Гаррі Поттера#Патронус|патронуса]] у формі [[Лань|лані]], що приводить його до замерзлого ставка, на дні якого лежить справжній меч Ґрифіндора. Намагаючись витягнути його, Гаррі мало не гине, задушений ланцюжком медальйона-горокракса, що висить у нього на шиї, проте його рятує Рон, якого привів до табору світлогасник Дамблдора. Рон знищує медальйон мечем. Він також попереджає про табу, накладене на ім'я Волдеморта: тепер ним користуються так звані «хапуни», що полюють за нагородами, призначеними за впійманих маґлородців. Саме через них Рон і не зміг повернутися до друзів одразу

=== Смертельні реліквії ===
[[Файл:Deathly Hallows Sign.svg|thumb|150px|Таємничий символ, який неодноразово з'являється в романі, представляє схематичне зображення легендарних смертельних реліквій.]]
Троє друзів відвідують Ксенофілія Лавґуда, батька [[Луна Лавґуд|Луни]], і дізнаються, що загадковий символ, який неодноразово зустрічався їм, є емблемою трьох стародавніх артефактів, відомих, як «смертельні реліквії»: бузинової чарівної палички, воскресального каменя і плаща-невидимки. Цими предметами, як стверджує легенда, володіли три брати Певерелли: Кадмус (камінь), Антіох (паличка) та Іґнотус (плащ). Герміона згадує, що Іґнотус був похований у Годриковій Долині. Також з'ясовується, що Луну було викрадено через опозиційне спрямування часопису «Базікало», який видає її батько. Сподіваючись повернути Луну, Ксенофілій викликає смертежерів, але друзі встигають зникнути. Ксенофілія ув'язнено в Азкабані.

Після того, як Гаррі випадково промовляє ім'я Волдеморта, друзі потрапляють до рук хапунів. Герміона маскує Гаррі, вражаючи його жалячим закляттям. Підозрюючи, що вони захопили Поттера і сподіваючись отримати нагороду, хапуни відводять трійцю до маєтку [[Мелфої]]в, де ті зустрічаються з Луною, Діном Томасом, Олівандером і Ґрипхуком. Волдеморт у цей час відсутній, оскільки займається пошуками бузинової палички у Східній Європі у темного чаклуна Ґріндельвальда, який відмовляється надати Волдеморту інформацію, за що той його вбиває. Побачивши серед речей полонених меч Ґрифіндора, [[Белатриса Лестранж]], налякана тим, що вони проникли до її сховища у банку [[Місця світу Гаррі Поттера#Ґрінґотс|Ґрінґотс]], катує Герміону, намагаючись вивідати подробиці. На порятунок приходить [[Добі]], який з'являється у підвалі та вилучає звідти Луну, Діна й Олівандера. На шум з'являється [[Пітер Петіґру]]. Він намагається вбити Гаррі, але той нагадує йому про те, що врятував його життя кілька років тому (див. [[Гаррі Поттер і в'язень Азкабану]]). Відпустивши Гаррі, Петіґру раптово гине, задушений власною срібною рукою, яку вичаклував для нього Волдеморт на заміну тієї руки, яку Петіґру відрізав для відродження хазяїна. Гаррі та Рон кидаються нагору, щоби врятувати Герміону. Рон роззброює [[Белатриса Лестранж|Белатрису]], а Гаррі заволодіває паличкою [[Мелфої#Драко Мелфой|Драко]]. Повторно з'являється Добі, щоб забрати друзів із собою до котеджу «Мушля», де живуть Білл і Флер, проте Белатриса встигає кинути в ельфа ножем, вбивши його.

У «Мушлі» Олівандер підтверджує факт існування бузинової палички, а також пояснює, що паличка завжди переходить у власність того, хто вбив або роззброїв попереднього її власника. Також Олівандер робить важливе зауваження: попри те, що бузинова паличка є непереможною, ця властивість не розповсюджується на того, хто володіє нею. Поведінка Белатриси переконує друзів у тому, що у її сховищі в банку Ґрінґотс знаходиться інший [[Магічні речі світу Гаррі Поттера#Горокракс|горокракс]]. Скориставшись допомогою Ґрипхука, вони здобувають чашу Гельґи Гафелпаф, але втрачають меч Ґрифіндора, разом з яким зникає Ґрипхук.

Тим часом Волдеморт викрадає бузинову паличку з гробниці Дамблдора, вірячи в те, що вона допоможе йому перемогти Гаррі. Дамблдор здобув паличку внаслідок двобою з Ґріндельвальдом. Від ґоблінів Волдеморт дізнається, що чашу Гельґи Гафелпаф викрадено, і завдяки ментальному зв'язку з ним, Гаррі дізнається, що наступний горокракс знаходиться у [[Гоґвортс]]і. Сам же Волдеморт збирається перевірити свої сховки.

=== Битва у Гоґвортсі ===
Трійця прибуває у [[Місця світу Гаррі Поттера#Гоґсмід|Гоґсмід]], де Еберфорс Дамблдор допомагає їм пробратися у Гоґвортс. Повернення Гаррі вселяє бойовий дух в учасників [[Дамблдорова Армія|Дамблдорової Армії]], які готуються прийняти бій зі [[Смертежери|смертежерами]] (хоча це й не входило до планів Гаррі). Волдеморт тим часом перевіряє свої сховки і виявляє, що вони порожні. Здогадавшись, що саме відбувається, він лютує та прямує у Гоґвортс.

Гаррі повідомляє всім про неминучий напад Волдеморта і розпочинає пошуки горокракса. На думку Луни Лавґуд, ним має бути втрачена діадема Ровени Рейвенклов. У спільній залі Рейвенклову вона і Гаррі стикаються з Алектою Керроу, яка негайно сигналізує про небезпеку Волдемортові. Друзів рятує [[Мінерва Макґонеґел|професорка Макґонеґел]], яка також попереджає всіх викладачів школи про підготовку до битви. Побачивши чорну мітку, [[Северус Снейп|директор Снейп]] зникає зі школи. Гаррі пригадує, що бачив діадему в «кімнаті на вимогу». Тим часом Герміона знищує чашу Гафелпаф зубом василіска, здобутим у Таємній кімнаті. У «кімнаті на вимогу» на друзів нападають [[Мелфої#Драко Мелфой|Драко Мелфой]], Креб і Ґойл, які хочуть отримати нагороду за Поттера. Креб активує потужні чари «зложар», які знищують горокракс і його самого, мало не завдавши шкоди іншим.

Знову проникнувши у свідомість [[Лорд Волдеморт|Волдеморта]], Гаррі приводить друзів у Верескливу халупу, де вони стають свідками сцени вбивства професора Снейпа Темним Лордом за допомогою Нагіні (на думку Волдеморта, внаслідок цього він має стати повноцінним володарем бузинової палички тому що, на його думку, перемігши Дамблдора, Снейп став володарем бузинової палички). Помираючи, [[Северус Снейп|Снейп]] передає Гаррі спогади, переглянувши які, той дізнається, що професор був і залишався вірним Дамблдорові, в чому важливу роль відіграло пронесене ним через усе життя нерозділене кохання до [[Лілі Поттер]]. Дізнавшись, що Волдеморт намагатиметься вбити Лілі, він перейшов на бік Ордену. Смертельно вражений прокляттям, що містилося в персні Ярволода Ґонта, Дамблдор наказав Снейпові вбити його самого, Дамблдора, вибравши для цього стратегічно вдалий момент: завадивши тим самим здійснити це вбивство Драко Мелфою за наказом Волдеморта. Снейп також прислав до Гаррі патронуса, що вказав йому на місце знаходження [[Меч Ґодрика Ґрифіндора|меча Ґрифіндора]] (через кохання до Лілі його [[Магічні істоти світу Гаррі Поттера#Патронус|патронус]] набув тієї ж форми, що патронус матері Гаррі — срібної лані). Зі спогадів також з'ясовується, що останнім [[Магічні речі світу Гаррі Поттера#Горокракс|горокраксом]] є сам Гаррі: він має загинути для того, щоб Волдеморта було знищено.

Змирившись зі своєю долею, Гаррі вирушає в Заборонений ліс, до табору Темного Лорда (ніхто, крім [[Невіл Лонґботом|Невіла]] цього не помічає). Дорогою йому вдається відкрити заповіданий Дамблдором золотий снич і виявити в ньому воскресальний камінь, останню зі смертельних реліквій. За допомогою каменя хлопець викликає духів померлих батьків, Сіріуса і [[Ремус Люпин|Ремуса Люпина]], які супроводжують його на шляху до смерті. Волдеморт вражає Гаррі [[Список заклять (Гаррі Поттер)|смертельним закляттям]].

Хлопець приходить до тями у загадковому місці, схожому на інтер'єр вокзалу Кінґс-Кросс, не впевнений, живий він чи мертвий. З'являється [[Албус Дамблдор|Дамблдор]], який пояснює, що Волдемортів [[Магічні речі світу Гаррі Поттера#Горокракс|горокракс]] всередині Гаррі було знищено. За словами професора, скориставшись кров'ю хлопця для свого відродження, Волдеморт став своєрідним горокраксом для Гаррі, і той житиме доти, доки житиме Темний Лорд. Він також бачить можливу остаточну долю Темного Лорда: понівечене плачуче немовля, якому «вже ніщо не допоможе». Дамблдор каже, що Гаррі має вибір - повернутися або піти далі.

Гаррі повертається до життя, проте вдає мертвого. [[Лорд Волдеморт|Волдеморт]] наказує [[Мелфої#Нарциса Мелфой|Нарцисі Мелфой]] пересвідчитися в тому, що хлопець загинув. Утім Нарциса, виявивши, що Гаррі живий, повідомляє Волдемортові неправду, дізнавшись від Гаррі що Драко досі живий. Полонений Геґрід відносить Гаррі до замку як трофей Волдеморта. Прибічники Гаррі приголомшені. На Невіла, який намагається протистояти йому, Волдеморт вдягає [[Гоґвортс#Сортувальний Капелюх|Сортувальний капелюх]], підпаливши його.

Атака кентаврів і підкріплення захисників поновлює битву. Невіл витягає з капелюха [[меч Ґодрика Ґрифіндора]] і стинає голову Нагіні, знищивши тим самим останній наявний горокракс. Бій зі [[Смертежери|смертежерами]] триває, зокрема Джордж та Лі Джордан перемогли Якслі, Флітвік - Долохова, Геґрід - Макнейра, Артур та Персі Візлі - Тікнесі, [[Молі Візлі]], яка перемагає Белатрису. Тим часом Гаррі виступає на останній двобій з Волдемортом: хлопець збагнув, що саме він є володарем бузинової палички (після того, як Драко Мелфой роззброїв Дамблдора на Астрономічній вежі, паличка перейшла до нього; згодом же її власником став Гаррі, відібравши її у Драко під час утечі з маєтку Мелфоїв). Волдеморт знову вражає Гаррі смертельним закляттям, проте воно знову відбивається і знищує його самого, на цей раз остаточно.

Серед загиблих: [[Фред і Джордж Візлі|Фред Візлі]], [[Ремус Люпин]], [[Німфадора Тонкс]] і Колін Кріві. Після битви Гаррі повідомляє портретові Дамблдора, що залишить [[Плащ-невидимка|плащ-невидимку]] собі, але не шукатиме загублений у лісі воскресальний камінь. Натомість бузинову паличку він повертає до гробниці директора, і якщо Гаррі помре природною смертю, її сила зникне. Перед цим Гаррі використовує всемогутність бузинової палички, щоби полагодити власну, зламану.

=== Епілог ===
Дев'ятнадцять років потому. Гаррі одружений із Джині Візлі, вони мають трьох дітей: Джеймс Сіріус названий на честь [[Джеймс Поттер|батька]] та [[Сіріус Блек|хрещеного батька]] Гаррі, Албус Северус — на честь двох покійних директорів Гоґвортсу, Лілі Луна — на честь матері та [[Луна Лавґуд|близької подруги Гаррі]]. Рон одружився з Герміоною, у них двоє дітей: Роуз і Г'юґо. Обидві родини зустрічаються на вокзалі Кінґс-Кросс, проводжаючи дітей до школи (маленький Албус їде вперше, через що дуже занепокоєний). Ненароком вони помічають, як 19-річний похресник Гаррі Тедді Люпин (син покійних Ремуса і Тонкс) цілується з Вікторією Візлі (дочкою Білла і Флер) в одному з купе. Також Гаррі бачить Драко Мелфоя з дружиною (її ім'я, згідно з інформацією, поданою на вебсайті Джоан Ролінґ, — Асторія Ґрінґрасс) і сином Скорпіусом; Мелфой стримано вітає Гаррі кивком голови і відвертається. З розмов з'ясовується, що Невіл викладає в Гоґвортсі [[Гоґвортс#Гербалогія|гербалогію]] і досі є близьким другом Гаррі. Гаррі заспокоює Албуса, який побоюється призначення у Слизерин. Він каже синові, що один з його тезок — [[Северус Снейп]] — належав до [[Слизерин]]у і був найсміливішим з усіх, кого знав Гаррі. Крім того, додає батько синові, Сортувальний капелюх завжди враховує вибір самого сортованого. Роман завершується словами: «Шрам не болів уже дев'ятнадцять років. Все було добре.»

== Коментарі і додатки ==
В одному з інтерв'ю{{Fact}} після виходу книги авторка повідомила додаткові подробиці долі головних і другорядних персонажів:

* Гаррі став [[Міністерство магії#Аврори|аврором]], пізніше був призначений головою відповідного відділу в Міністерстві магії. Він зберіг летючий мотоцикл Сіріуса, який полагодив для нього [[Артур Візлі]], але втратив здатність говорити парселмовою (після знищення фрагмента душі Волдеморта, який перебував у ньому).
* Джіні Візлі певний час грала у квідич за команду «Гарпії з Голігеду», згодом покинула спорт, зайнявшись вихованням дітей, і зрештою стала провідним спортивним кореспондентом «Щоденного віщуна».
* Рон Візлі став аврором, як і Гаррі, але потім почав працювати у крамниці [[Місця світу Гаррі Поттера#"Відьмацькі витівки Візлів"|«Відьмацькі витівки Візлі»]] разом із Джорджем.
* Герміона знайшла своїх батьків в Австралії та повернула їм пам'ять. Спершу працювала у Відділі нагляду за магічними істотами Міністерства: на цій посаді домоглася значного покращення умов життя ельфів-домовиків. Пізніше перейшла до Відділу магічного права, де сприяла скасуванню низки законів, що обмежували права нечистокровних магів. Також вона єдина з трійці головних героїв завершила повний семирічний курс навчання в Гоґвортсі.
* [[Невіл Лонґботом]] одружився з Ганною Еббот, яка стала новою власницею «Дірявого казана».
* Джордж Візлі продовжує тримати крамницю жартів. Одружився з Анджеліною Джонсон і має двох дітей: Фреда (названого на честь загиблого брата) і Роксанну.
* [[Луна Лавґуд]] присвятилася пошукам дивних і незвичних створінь. Зрештою одружилася з Рольфом, онуком відомого натураліста Ньюта Скамандера (згадується в книзі «[[Фантастичні тварини і де їх шукати]]»). У подружжя народилися близнята Лоркан і Лісандр. Батько Луни продовжує видавати популярний часопис «Базікало».
* Фіренце було прийнято назад у громаду кентаврів, які визнали його сприяння і допомогу людям за шляхетність.
* [[Долорес Амбридж]] було заарештовано й ув'язнено в [[Азкабан]]і через злочини проти маґлородців.
* [[Чо Чанґ]] одружилася з маґлом.<ref>{{Cite web |url=http://blog.nola.com/living/2007/10/new_orleans_students_give_rowl.html |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20110902151536/http://blog.nola.com/living/2007/10/new_orleans_students_give_rowl.html |archivedate=2 вересня 2011 |deadurl=yes }}</ref>
* Деніс Кріві, брат загиблого Коліна Кріві, одружився з Орлою Свірк та назвав сина на честь свого брата.
* Віктор Крум знайшов кохання у своїй рідній Болгарії.

Певних змін також зазнав магічний світ у цілому:

* [[Кінґслі Шеклболт]] став міністром магії. [[Персі Візлі]] працює під його керівництвом на високій посаді. Серед реформ, запроваджених новою адміністрацією, є те, що для вартування Азкабану більше не використовують [[Магічні істоти світу Гаррі Поттера#Дементор|дементор]]ів. В цілому світ став більш «світлим і сонячним». У реформуванні Міністерства важливу роль відіграли Гаррі, Рон і Герміона.
* Гоґвортський гуртожиток Слизерин став демократичнішим і тепер приймає не лише чистокровних магів. Проте за ним збереглася дещо «темна» репутація.
* Прокляття, що лежало на посаді вчителя захисту від темних мистецтв, зникло зі смертю [[Лорд Волдеморт|Волдеморта]]. У Гоґвортсі нині викладає постійний професор. Кілька разів на рік лекції з цього предмету читає Гаррі.
* Гаррі повідомив широкому загалу про справжню долю професора Снейпа, повністю виправдавши його. Втім його портрет не з'явився серед інших директорів [[Гоґвортс]]у, адже він передчасно покинув свій пост.

== Історія створення і видання ==

=== Вибір назви ===
Незадовго до публікації заголовка майбутньої книги Джоан Ролінґ повідомила, що розглядає три варіанти.<ref name="webchat">{{Cite web |url=http://www.bloomsbury.com/harrypotter/content.asp?sec=3&sec2=1 |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20080214064648/http://www.bloomsbury.com/harrypotter/content.asp?sec=3&sec2=1 |archivedate=14 лютого 2008 |deadurl=yes }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://www.jkrowling.com/textonly/en/news_view.cfm?id=93 |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070415224736/http://www.jkrowling.com/textonly/en/news_view.cfm?id=93 |archivedate=15 квітня 2007 |deadurl=yes }}</ref> Остаточний заголовок було оголошено [[21 грудня]] [[2006]] року в вигляді спеціальної Різдвяної головоломки-«шибениці» на офіційному сайті письменниці.<ref name=book-7-title>{{Cite web |url=http://www.bloomsbury.com/harrypotter/cont_text.asp?sec=4&unart=yes&artTitle=Harry%20Potter%20and%20the%20Deathly%20Hallows |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070203070649/http://www.bloomsbury.com/harrypotter/cont_text.asp?sec=4&unart=yes&artTitle=Harry%20Potter%20and%20the%20Deathly%20Hallows |archivedate=3 лютого 2007 |deadurl=yes }}</ref> На питання про інші варіанти, що розглядалися авторкою, та згадала «Гаррі Поттер і бузинова паличка» і «Гаррі Поттер і пошуки Певереллів».<ref name="webchat"/>

=== Маркетингова кампанія ===
{| class="infobox bordered" style="width: 25em; text-align: left; font-size: 90%;"
|-
| colspan="2" style="text-align:center; font-size: large;" | Сім питань
|-
| colspan="2" style="text-align: left;" |Незадовго до виходу книги американське дитяче видавництво «Scholastic» опублікувало перелік семи питань, відповіді на які читачі знайдуть у сьомій частині циклу:<ref>{{Cite web |url=http://www.scholastic.com/harrypotter/activities/shriekingshack/ |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070714162403/http://www.scholastic.com/harrypotter/activities/shriekingshack/ |archivedate=14 липня 2007 |deadurl=yes }}</ref><br/>
# Хто залишиться жити, а хто помре?
# Добрий чи злий [[Северус Снейп]]?
# Чи буде знов відкрито Гоґвортс?
# Як розвиватимуться особисті стосунки героїв?
# Де горокракси?
# Чи зазнає поразки Волдеморт?
# Що таке Смертельні реліквії?
|}

Нічному релізові книги передував вечір співів і читань у Музеї природознавства в Лондоні, на якому була присутня авторка поряд із 1700 гістьми, обраними жеребкуванням.<ref>{{Cite web |url=http://www.bloomsbury.com/jkrevent/ |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070525033940/http://www.bloomsbury.com/jkrevent/ |archivedate=25 травня 2007 |deadurl=yes }}</ref> Ролінґ також здійснила турне по США в жовтні 2007, протягом якого подібна акція відбулася в [[Карнеґі-холл]]і у [[Нью-Йорк]]у.<ref>{{Cite web |url=http://www.jkrowling.com/textonly/en/news_view.cfm?id=99 |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070707140702/http://www.jkrowling.com/textonly/en/news_view.cfm?id=99 |archivedate=7 липня 2007 |deadurl=yes }}</ref>

Видавництво «Scholastic» ініціювало багатомільйонну маркетингову кампанію під гаслом «ЇХ СКОРО БУДЕ СІМ», яка мала в собі «Лицарський автобус», що відвідав 40 бібліотек в різних місцях США, онлайн-дискусії фанів, змагання і різноманітні призи.

«Scholastic» також провела інтерактивне вуличне святкування біля своєї штаб-квартири в Нью-Йорку, на якому було презентовано перші примірники книги з автографом авторки<ref>{{Cite web|title=Earth Times: show/news_press_release,129035.shtml|url=http://www.earthtimes.org/articles/show/news_press_release,129035.shtml|website=www.earthtimes.org|accessdate=2020-06-25|archive-date=20 травня 2011|archive-url=https://web.archive.org/web/20110520043244/http://www.earthtimes.org/articles/show/news_press_release,129035.shtml}}</ref>.

=== Ролінґ про завершення книги ===
Джоан Ролінґ закінчила написання книги в готелі «Балморал» в [[Единбург|Единбурзі]] в січні 2007 року, про що залишила напис на бюсті [[Гермес]]а у своєму номері: «Дж. К. Ролінґ закінчила написання „Гаррі Поттера і смертельних реліквій“ у цьому (652) номері [[11 січня]] [[2007]] року». У повідомленні на своєму сайті авторка писала: «Я ніколи в житті не переживала настільки змішаних почуттів: водночас пригнічення та ейфорію… „Смертельні реліквії“ — моя улюблена річ і найкращий спосіб завершити весь цикл.»<ref>{{Cite web|title=Rowling reacts to Potter's end - USATODAY.com|url=https://usatoday30.usatoday.com/life/books/news/2007-02-06-rowling_x.htm|website=usatoday30.usatoday.com|accessdate=2020-06-25|archive-date=20 квітня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190420042604/https://usatoday30.usatoday.com/life/books/news/2007-02-06-rowling_x.htm}}</ref>

Ролінґ також заявила, що в жодному разі не стала б змінювати фінал книги. «Ці романи замислювалися та обмірковувалися протягом такого тривалого часу і весь час поступово підводили до певного логічного завершення.»<ref>{{Cite web|title=Owen Jones interview with J.K. Rowling, July 17, 2005 (Accio Quote!, the Largest Archive of J.K. Rowling quotes on the web)|url=http://www.accio-quote.org/articles/2005/0705-edinburgh-jones-official.html|website=www.accio-quote.org|accessdate=2020-06-25|archive-date=29 червня 2007|archive-url=https://web.archive.org/web/20070629084714/http://www.accio-quote.org/articles/2005/0705-edinburgh-jones-official.html}}</ref> Також письменниця повідомила, що останній розділ книги був створений іще «коло 1990 року».<ref>{{Cite news|title=Rowling to kill two in final book|url=http://news.bbc.co.uk/2/hi/entertainment/5119836.stm|date=2006-06-27|accessdate=2020-06-25|language=en-GB|archive-date=3 серпня 2009|archive-url=https://web.archive.org/web/20090803133633/http://news.bbc.co.uk/2/hi/entertainment/5119836.stm}}</ref>

=== Заборона спойлерів ===
Ролінґ зробила офіційну заяву, в якій закликала всіх, хто має достатньо детальну інформацію про зміст останнього тому, не розголошувати її, щоби не зіпсувати враження від книги майбутнім читачам. Видавництво «Блумсбері» витратило 10 мільйонів фунтів стерлінгів на заходи забезпечення нерозголошення змісту книги до офіційної дати релізу. Попри це, дві американські газети опублікували рецензії на книгу до публікації.<ref>{{Cite web|title=Music – Music News, New Songs, Videos, Music Shows and Playlists from MTV|url=http://www.mtv.com/music?vid=163195|website=www.mtv.com|accessdate=2020-06-25|archive-date=27 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200627193109/http://www.mtv.com/music?vid=163195}}</ref>

=== Інтернет-піратство і передчасні продажі ===
Протягом останнього тижня перед виходом книги низка текстів, що презентувалися як справжні фрагменти роману, з'явилися в Інтернеті в різних формах. [[16 липня]] на сайті «Ebaumsworld» з'явилися фотографії всіх 759 сторінок американського видання. Згодом один із відвідувачів сайту зробив повну текстову транскрипцію цих сторінок<ref>{{Cite web|title=Harry Potter Fans Transcribe Book from Photos * TorrentFreak|url=https://torrentfreak.com/harry-potter-fans-transcribe-book-from-photos/|website=TorrentFreak|date=2007-07-18|accessdate=2020-06-25|language=en|archive-date=27 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200627085455/https://torrentfreak.com/harry-potter-fans-transcribe-book-from-photos/}}</ref><ref>{{Cite web|title=New Potter book leaked online|url=https://www.smh.com.au/technology/new-potter-book-leaked-online-20070718-gdqnac.html|website=The Sydney Morning Herald|date=2007-07-18|accessdate=2020-06-25|language=en|first=Asher|last=Moses|archive-date=6 травня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190506020300/https://www.smh.com.au/technology/new-potter-book-leaked-online-20070718-gdqnac.html}}</ref>. Пізніше фотографії з'явилися також на інших сайтах і в [[Peer-to-peer|p2p-мережах]]. Ролінґ та її адвокат підтвердили автентичність сторінок. Цей інцидент став найсерйознішим порушенням прав за всю історію публікації серії романів.

«Scholastic» оголосила, що приблизно 0,01 % виданого в США накладу (що дорівнює 1200 примірників) було доставлено покупцям передчасно. Один читач у штаті [[Меріленд]] отримав примірник книги поштою від Інтернет-магазину «DeepDiscount.com» за чотири дні до релізу, що призвело до судового позову «Scholastic», яка заявила, що з боку «DeepDiscount.com» було здійснено «грубе свідоме порушення домовленості, яка являла собою частину складного і продуманого релізу цієї давно очікуваної книги». Також кілька примірників книги з'явилося передчасно на Інтернет-аукціоні [[eBay]], де ціна за них досягла 250 доларів США (при початковій — 18 доларів).

=== Цінові війни та інше ===
Мережа британських супермаркетів «ASDA» виступила з заявою, в якій назвала роздрібну ціну за книгу (17,99 фунта стерлінгів) рівнозначною «вимаганню викупу за дітей». У відповідь на це видавець пригрозив відмовити у постачанні книги магазинам, посилаючись на несплачений раніше борг.<ref name=":0" /> «ASDA» опублікувала офіційне вибачення і сплатила борг, після чого постачання було відновлено. Тим часом «ASDA» розпочала нову цінову війну, заявивши, що продаватиме книгу за ціною 5,00 фунтів стерлінгів за примірник. Інші роздрібні мережі також почали пропонувати значно знижені ціни. Ці заяви викликали обурення у традиційних британських книгопродавців, які побоювалися неспроможності конкурувати в таких умовах. Найбільше протестували незалежні крамниці, але навіть найбільша в Великій Британії мережа книгарень «Вотерстоунз» нездатна була конкурувати з ціною супермаркетів. В результаті дрібні книгарні почали закуповувати книжки в супермаркетах, замість користуватися послугами гуртових продавців. «ASDA» намагалася протидіяти цьому, встановивши ліміт «дві книжки в одні руки». Представник Асоціації книгопродавців Великої Британії Філіп Вікс заявив, що «супермаркети втягують їх у війну, в якій вони нездатні брати участі». Аналітик компанії «Simba Information» додав, що «збиваючи ціну, супермаркети знецінюють саме читання».

== Продажі ==
Реліз усіх видань книги англійською мовою (крім американського і канадського) відбувся [[21 липня]] [[2007]] року о першій хвилині після півночі (00:01) за західноєвропейським літнім часом. У США і Канаді реліз відбувся о 0:01 за місцевим часом.
Книга очолила списки бестселерів «[[Amazon.com]]» і «Barnes and Noble» протягом кількох годин після оголошення дати релізу [[1 лютого]] [[2007]] року. У липні 2007 року британська газета «Дейлі телеграф» повідомила, що книгу було придбано 10 % населення Великої Британії протягом 5 днів після релізу.

«Amazon.com», «Barnes & Noble» і «Borders Group» повідомили, що число замовлень на книгу перевищило число замовлень на будь-яку іншу книгу в історії: це число досягло 2,2 мільйона примірників, перевершивши попередній рекорд у 1,5 мільйона, встановлений шостою книгою серії. «Scholastic» оцінила первинний наклад друку книги у 12 мільйонів примірників (безпрецедентний випадок).

У перший день після релізу було продано 11 мільйонів примірників у Великій Британії та США (рекорд). До того ж за першу добу 400 000 примірників було продано в Німеччині, 250 000 — у Нідерландах і Бельгії, та понад 573 000 — в Австралії. У Канаді 800 000 примірників було продано за перші 2 дні. Найбільша в США мережа книгарень «Barnes & Noble» також повідомила про рекордний продаж 1,8 мільйона примірників за перші два дні, включаючи 560 000 за першу годину — в середньому 150 примірників у секунду. Проданий наклад [[Аудіокнига|аудіокниг]] також став рекордним — 225 000 копій за перші два дні.

== Відгуки критиків ==
Рецензент газети «Балтімор Сан» Мері Керол Макколі назвала серію «класичним прикладом „більдунґсроману“ або історією становлення особистості». Вона відзначила, що «сьомій частині бракує чарівності та гумору, властивих попереднім романам. Навіть стиль став дещо прозаїчнішим… Проте, враховуючи похмурий характер теми книги, інакше бути й не могло»<ref>{{Cite web |url=http://www.baltimoresun.com/entertainment/booksmags/bal-2potter0718,0,2741335.story?coll=bal_tab05_layout |title=Архівована копія |accessdate=8 лютого 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070927193029/http://www.baltimoresun.com/entertainment/booksmags/bal-2potter0718,0,2741335.story?coll=bal_tab05_layout |archivedate=27 вересня 2007 |deadurl=yes }}</ref>

Еліс Фордгем, рецензент газети [[Таймс|«Таймс»]] пише, що «талант Ролінґ створив не лише повноцінний фантастичний світ, але й плеяду персонажів, що оживають на папері, справжні, живі, зі своїми недоліками, сміливі та гідні захоплення. Читач проходить разом із ними довгий складний шлях, і наприкінці ані авторка, ані Гаррі не розчаровують його.»<ref name=":0">{{Cite web|title=TLS - Times Literary Supplement|url=https://www.the-tls.co.uk/|website=TLS|accessdate=2020-06-25|language=en-GB|archive-date=25 липня 2011|archive-url=https://web.archive.org/web/20110725051753/http://the-tls.co.uk/}}</ref>.

Натомість Дженні Сойєр з «Крістіан Саєнс Монітор» відзначає: «Серію романів про Гаррі Поттера можна любити за багато позитивних рис: починаючи з чудово змальованого чарівного світу й закінчуючи багатошаровою оповіддю. Проте, історія має показувати зміни та розвиток. Гаррі ж зазнає лише природних вікових змін у процесі статевого дозрівання. Він проходить свій шлях настільки передбачувано, що його перемога над Волдемортом у фіналі сприймається як щось невідворотне, а отже шаблонне.»<ref>{{Cite news|title=Missing from 'Harry Potter" – a real moral struggle|url=https://www.csmonitor.com/2007/0725/p09s02-coop.html|work=Christian Science Monitor|date=2007-07-25|accessdate=2020-06-25|issn=0882-7729|archive-date=4 травня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190504170158/https://www.csmonitor.com/2007/0725/p09s02-coop.html}}</ref>

[[Стівен Кінг]] піддав критиці поверхову оцінку деяких рецензентів, включно з Макколі.<ref>{{Cite web|title=Protected Blog › Log in|url=http://www.ew.com/ew/article/0,,20044270_20044274_20050689,00.html|website=www.ew.com|accessdate=2021-01-03|archive-date=16 серпня 2007|archive-url=https://web.archive.org/web/20070816225423/http://www.ew.com/ew/article/0,,20044270_20044274_20050689,00.html}}</ref> Письменник, утім, не зміг не відзначити об'єктивних причин такої реакції: адже внаслідок специфічних обставин релізу, більшості рецензентів бракувало часу уважно прочитати й осмислити книгу. Кінг оцінив стиль письма як зріліший, визнав, що тематика роману стала більш «дорослою», і порівняв серію з такими творами як «[[Пригоди Гекльберрі Фінна]]» і [[Аліса у Дивокраї|«Аліса в Країні Див»]], що є однаково близькими і дитячій, і дорослій аудиторії.

[[Лев Ґроссман]] же часопису «[[Тайм]]» присудив романові 8 місце у списку 10 найкращих художніх книг 2007 року.<ref>{{Cite web |url=http://www.time.com/time/specials/2007/top10/article/0,30583,1686204_1686244_1691862,00.html |title=Ґроссман, Лев; 10 найкращих художніх книг; time.com |accessdate=8 лютого 2008 |archive-date=22 грудня 2007 |archive-url=https://web.archive.org/web/20071222075454/http://www.time.com/time/specials/2007/top10/article/0,30583,1686204_1686244_1691862,00.html }}</ref>

== Переклади ==
Незадовго до релізу шведський видавець серії звернувся до авторки з проханням зробити пояснення щодо заголовка роману: адже словосполучення «Deathly Hallows» є малозрозумілим для того, хто не знайомий зі змістом роману. У відповідь Ролінґ повідомила альтернативний заголовок для перекладачів книги іноземними мовами: «''Harry Potter and the Relics of Death''»

Першим офіційно виданим став переклад роману українською мовою, що з'явився [[25 вересня]] [[2007]] року.

== Примітки ==
{{примітки|2}}

== Посилання ==
* [http://www.jkrowling.com/ Офіційний сайт Дж. К. Ролінґ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130723081400/http://www.jkrowling.com/ |date=23 липня 2013 }}
* [https://web.archive.org/web/20080221093911/http://hpclub.com.ua/hp-books/7book.htm Сторінка на сайті «Українського фан-клубу Гаррі Поттера»]

{{Гаррі Поттер}}
{{Бібліоінформація}}
{{ВП-портали|Література|Книги|Фантастика|Фентезі|Гаррі Поттер||Англія}}
[[Категорія:Англомовні фантастичні романи]]
[[Категорія:Фентезійні романи Великої Британії]]
[[Категорія:Романи, перекладені українською мовою]]
[[Категорія:Книжки про Гаррі Поттера]]
[[Категорія:Романи, нагороджені премією «Ґеффен»]]
[[Категорія:Фентезійні романи 2007]]
[[Категорія:Воєнні фантастичні романи]]
[[Категорія:Дитячі фентезійні романи]]
[[Категорія:Художні твори про перевтілення]]
[[Категорія:Романи про магію]]
[[Категорія:Романи про сиріт]]

title: «Гаррі Поттер і смертельні реліквії»

Автор: Дж. К. Ролінґ

Назва мовою оригіналу: Harry Potter and the Deathly Hallows

Країна: Велика Британія

Мова: англійська

Серія: Гаррі Поттер

Тема: магія у світі Гаррі Поттера і Гаррі Поттер

Жанр: фентезі

Видавництво: Велика Британія: Блумсбері Паблішинґ · Україна: А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА

Видано: 21 липня 2007 року

Попередній твір: Гаррі Поттер і напівкровний Принц

Наступний твір: Гаррі Поттер і прокляте дитя

title: Видання українською

Видано українською: 25 вересня 2007 року

Перекладач(і): Віктор Морозов

Дизайн обкладинки: Владислав Єрко


text:
# Захарівці
Заха́рівці — село в Україні, у Чорноострівській селищній територіальній громаді Хмельницького району Хмельницької області. Населення становить 463 особи.

## Населення

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова       | Кількість | Відсоток |
| ---------- | --------- | -------- |
| українська | 453       | 97.84%   |
| російська  | 10        | 2.16%    |
| Усього     | 463       | 100%     |

## Відомі уродженці
В селі народилися:
- Ковац Петро Семенович (нар.1913 — †1941) — Герой Радянського Союзу.
- Ігнащенко Анатолій Федорович (1930—2011) — український архітектор, народний художник України

wikiname: ukwiki

title: Захарівці

in_language: uk

wikitext:
{{Село
| назва           = Захарівці
| зображення_підпис = Пам'ятник П. С. Ковацу
| область         = [[Хмельницька область]]
| район           = [[Хмельницький район]]
| громада         = [[Чорноострівська селищна громада]]
| код КОАТУУ      = 6825083001
| розташування    =
| зображення      = Пам'ятник Ковацу.jpg|Пам'ятник П.С. Ковацу
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       =
| населення       = 463
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           = 2,311
| ref-площа       =
| щільність       = 200,35
| поштовий індекс = 31307
| телефонний код  = 382
| координати      = {{coord|49|31|40|N|26|43|21|E|scale:100000|display=inline,title}}
| lat_deg         = 49|
| lat_min         = 31|
| lat_sec         = 40
| lon_deg         = 26|
| lon_min         = 43|
| lon_sec         = 21
| висота          = 291
| ref-висота      =
| водойма         = Буг
| адреса          = Хмельницька обл., Хмельницький р-н,  смт Чорний Острів, вул. Незалежності, 13
| облікова картка =
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}

'''Заха́рівці''' — [[село]] в Україні, у [[Чорноострівська селищна громада|Чорноострівській селищній територіальній громаді]] [[Хмельницький район|Хмельницького району]] [[Хмельницька область|Хмельницької області]]. Населення становить 463 особи.

== Населення ==

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]]{{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="wikitable sortable"
!Мова
!Кількість
!Відсоток
|-
|[[Українська мова|українська]]
|453
|97.84%
|-
|[[Російська мова|російська]]
|10
|2.16%
|- class="sortbottom"
!Усього
|463
|100%
|}

== Відомі уродженці ==
В селі народилися:
* [[Ковац Петро Семенович]] ({{н}}[[1913]] — †[[1941]]) — [[Герой Радянського Союзу]].
* [[Ігнащенко Анатолій Федорович]] (1930—2011) — український архітектор, [[народний художник України]]

== Примітки ==
{{reflist}}
== Посилання ==
* {{SgKP|XIV|212|Zacharowce}}

{{Хмельницький район}}
{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}

[[Категорія:Села Хмельницької області]]
[[Категорія:Населені пункти Хмельницького району]]

title: село Захарівці

Країна: Україна

Область: Хмельницька область

Район: Хмельницький район

Тер. громада: Чорноострівська селищна громада

title: Основні дані

Густота населення: 200,35 осіб/км²

title: Географічні дані

Водойми: Буг

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Захарівці


text:
# NCSA Mosaic
NCSA Mosaic — графічний вебоглядач, створений дослідниками з National Center for Supercomputing Applications університету Іллінойс. Метою створення оглядача було полегшення доступу користувачів до ресурсів комп'ютерних мереж. Його перша версія вийшла 22 квітня 1993 року. Цей оглядач популяризував використання Всесвітньої Мережі Інтернет, оскільки він мав дружній інтерфейс та давав змогу переглядати не тільки текстові, а й графічні об'єкти, відтворювати аудіофайли, робити закладки та інше.

title: NCSA Mosaic

wikitext:
{{без джерел|дата=вересень 2019}}
{{Картка програми
| name                   = NCSA Mosaic
| logo                   =
| screenshot             =
| caption                = NCSA Mosaic 2.7b6 для X Window
| developer              = [[National Center for Supercomputing Applications|NCSA]]
| latest release version = 3.0
| latest release date    = {{start date and age|1997}}
| discontinued           = yes
| released               = 0.5 / {{start date and age|1993|1|23}}
| programming language   = [[C (programming language)|C]]
| platform               = [[Windows]], [[Unix]], [[Amiga]], [[Macintosh]]
| language               = English
| genre                  = [[Вебоглядач]]
| license                = [[Власницьке програмне забезпечення|Пропріетарна]]
| website                = {{URL|http://www.ncsa.uiuc.edu/Projects/mosaic.html}}
}}
'''NCSA Mosaic''' — [[графічний інтерфейс користувача|графічний]] [[вебоглядач]], створений дослідниками з [[National Center for Supercomputing Applications]] [[Іллінойський університет в Урбана-Шампейн|університету Іллінойс]]. Метою створення оглядача було полегшення доступу користувачів до ресурсів комп'ютерних мереж. Його перша версія вийшла 22 квітня [[1993]] року. Цей оглядач популяризував використання Всесвітньої Мережі [[Інтернет]], оскільки він мав дружній інтерфейс та давав змогу переглядати не тільки текстові, а й графічні об'єкти, відтворювати аудіофайли, робити закладки та інше.

== Історія створення ==
{{розширити розділ}}
[[Файл:NCSA Mosaic Browser Screenshot.png|thumb|left|Mosaic 2.76, запущений під [[X Window]], показує інформацію з одного з вебсерверів [[CERN]].]]

== Джерела ==
{{reflist}}

{{Вебоглядачі}}

[[Категорія:Вебоглядачі]]
[[Категорія:Припинені веббраузери]]
[[Категорія:Браузери для OS/2]]
[[Категорія:Браузери для POSIX]]
[[Категорія:Браузери для Windows]]

title: NCSA Mosaic

Тип: Вебоглядач

Розробники: NCSA

Платформа: Windows, Unix, Amiga, Macintosh

Операційна система: Windows, UNIX, AmigaOS, Mac OS Classicd і OpenVMS

Мова програмування: C

Доступні мови: English

Ліцензія: Пропріетарна


text:
# А147 (Росія)
| \| А147 \| Автодорога А147 (Росія) | \| А147 \| Автодорога А147 (Росія) |
| ---------------------------------- | ---------------------------------- |
|                                    |                                    |
| Довжина:                           | 217 км                             |
| Північно-західний край:            | Джубга                             |
| Південно-східний край:             | кордон з Абхазією/Грузією          |
| А147                               |                                    |

Автодорога А147 — автомобільна дорога федерального значення Джубга — Туапсе — Сочі — Адлер — кордон з Абхазією/Грузією. Складова частина європейського маршруту Е97. Довжина автомагістралі — 217 кілометрів. На території Росії дорога проходить по Краснодарському краю, після кордону дорога продовжується в напрямку Сухумі, та далі в Грузію. До 2017 року — «Автодорога M27».

## Маршрут
(В дужках кілометраж, як історична M27)
0 (137) km — Джубга, продовження M4 Москва – Новоросійськ
16 (153) km — Новомихайлівський
57 (194) km — Туапсе
106 (243) km — Лазаровське
163 (300) km — Дагомис
181 (318) km — Сочі
209 (346) km — Адлер
217 (354) km — кордон Грузії

## Колишній маршрут як M27 до Джубги
0 km — Абрау-Дюрсо
23 km — Новоросійськ, продовження A290 (колишня M25)
44 km — Кабардинка
59 km — Геленджик
96 km — Пшада
137 km — Джубга

title: А147 (Росія)

wikitext:
{| class="wikitable" align=right
! colspan="2" align="center"|<div style="width:auto; float:left; margin-left:6px">
{| style="-moz-border-radius: 0.4em; border: 1px #0090FF solid; float: left; margin-right: 0.3em;"
| style="-moz-border-radius: 0.1em; padding: 0.25em 0.25em 0.2em 0.35em; color: white; font-weight: bold; font-size: x-large; background: #0090FF; text-align: center; font-family: Arial, Helvetica, sans-serif; letter-spacing: 0;" | А147
|} </div> <big>Автодорога А147 (Росія)</big>
|-
| colspan="2" align="center" |[[Файл:M27_karte_RF.jpg|280px]]
|-
! width="30" align="center" | Довжина:
| width="70" align="center" | 217 км
|-
! width="30" align="center" | Північно-західний край:
| width="70" align="center" | [[Джубга]]
|-
! width="30" align="center" | Південно-східний край:
| width="70" align="center" | кордон з [[Абхазія|Абхазією]]<ref name="abh">Відповідно до юрисдикції [[Абхазія|Абхазії]]</ref>/[[Грузія|Грузією]]<ref name="geo">Відповідно до юрисдикції [[Грузія|Грузії]]</ref>
|-
|}
{{Otheruses|M27 (значення)}}
'''Автодорога А147''' — [[Федеральні автомагістралі Росії|автомобільна дорога федерального значення]] [[Джубга]] — [[Туапсе]] — [[Сочі]] — [[Адлер (Сочі)|Адлер]] — кордон з [[Абхазія|Абхазією]]<ref name="abh" />/[[Грузія|Грузією]]<ref name="geo" />. Складова частина європейського маршруту [[європейський маршрут Е97|Е97]]. Довжина [[Автомагістраль|автомагістралі]] — 217 кілометрів. На території [[Росія|Росії]] дорога проходить по [[Краснодарський край|Краснодарському краю]], після кордону дорога продовжується в напрямку [[Сухумі]], та далі в [[Грузія|Грузію]]. До 2017 року — «Автодорога M27».

== Маршрут ==
(В дужках кілометраж, як історична M27)
: 0 (137) km — [[Джубга]], продовження [[Автомагістраль M4 (Росія)|M4]] [[Москва]] – [[Новоросійськ]]
: 16 (153) km — [[Новомихайлівський]]
: 57 (194) km — [[Туапсе]]
: 106 (243) km — [[Лазаровське]]
: 163 (300) km — [[Дагомис]]
: 181 (318) km — [[Сочі]]
: 209 (346) km — [[Адлер (Сочі)|Адлер]]
: 217 (354) km — кордон Грузії

== Колишній маршрут як M27 до Джубги ==
: 0 km — [[Абрау-Дюрсо]]
: 23 km — [[Новоросійськ]], продовження [[A290 (Росія)|A290]] (колишня M25)
: 44 km — [[Кабардинка]]
: 59 km — [[Геленджик]]
: 96 km — [[Пшада]]
: 137 km — [[Джубга]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.flickr.com/photos/vlad2154/sets/72157622321632857/ Фотографии М-27]
* [https://web.archive.org/web/20111223143503/http://www.alfatrans.ru/pages/m27.html Описание дороги М-27]
* [https://web.archive.org/web/20080828074008/http://www.autodorogi.ru/?road&id=76 Главные дороги России]
* [http://www.rutrassa.ru/federal/m27.php Фотографии трассы М-27] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20091018063305/http://www.rutrassa.ru/federal/m27.php |date=18 жовтня 2009 }}

{{Автомобільні дороги федерального значення Російської Федерації}}

[[Категорія:Автомобільні шляхи Росії]]
[[Категорія:Автошляхи Краснодарського краю]]
[[Категорія:Туапсе]]
[[Категорія:Транспорт Сочі]]
[[Категорія:Адлер]]


text:
# Локомотив (Знам'янка)
Футбольний клуб «Локомотив» — український футбольний клуб з міста Знам'янки Кіровоградської області. Учасник аматорського чемпіонату України та кубку України.

## Історія
Перший футбольний матч у Знам'янці відбувся ще в 1911 році. З того часу футбол у місті почав ставати все популярнішим.
Футбольний клуб «Локомотив» було засновано в 1924 році знам'янськими залізничниками. Тому з самого початку команда перебувала на балансі тих же залізничників. Спочатку клуб виступав у регіональних футбольних змаганнях, згодом грав у чемпіонаті та кубку СРСР серед КФК. За радянських часів вважався третьою найсильнішою командою області, після кіровоградської «Зірки» та олександрійського «Шахтаря». Після розпаду СРСР залізничники припинили фінансування клубу.
У 1990-х роках «Локомотив» був одним з найсильніших аматорських клубів Кіровоградщини. Команда неодноразово вигравала обласний чемпіонат (1993/94, 1995/96, 2011) та кубок (1993, 1994, 1996, 1997, 2012). Також ставала призерами чемпіонату області. У 1990-х роках команда регулярно виступала в аматорському чемпіонаті України, у сезоні 1997/98 років виступала в аматорському кубку України. А в сезоні 1994/95 років знам'янці стартували в кубку України, де в 1/128 фіналу обіграли кременчуцький «Вагонобудівник», проте вже в наступному раунді поступилися земляками, кіровоградській «Зірці».
У 2000-х роках матеріальне становище клубу погіршилося, тому команда вже не могла дозволити собі виступати у всеукраїнських аматорських турнірах. Тому «Локомотив» продовжував виступи в обласних змаганнях. У 2017 році через фінансову скруту команда змушена була виступати в чемпіонаті Знам'янського району.

## Досягнення
- Чемпіонат Кіровоградської області
  -  Чемпіон (2): 1993/94, 1995/96, 2011
  -  Срібний призер (1): 2010
  -  Бронзовий призер (3): 1993, 1994/95, 1996/97
- Кубок Кіровоградської області
  -  Володар (5): 1993, 1994, 1996, 1997, 2012

## Всі сезони в незалежній Україні
| Сезон   | Чемпіонат         | Чемпіонат | Чемпіонат | Чемпіонат | Чемпіонат | Чемпіонат | Чемпіонат | Чемпіонат | Кубок              | Кубок | Кубок | Кубок | Кубок | Кубок | Кубок | Примітка |
| Сезон   | Ліга              | Місце     | І         | В         | Н         | П         | М         | О         | Етап               | І     | В     | Н     | П     | М     | О     | Примітка |
| ------- | ----------------- | --------- | --------- | --------- | --------- | --------- | --------- | --------- | ------------------ | ----- | ----- | ----- | ----- | ----- | ----- | -------- |
| 1994/95 | —                 | —         | —         | —         | —         | —         | —         | —         | 1/64 фіналу        | 2     | 1     | 0     | 1     | 1−4   | 2     |          |
| 1995/96 | Аматори (група 6) | 4 з 4     | 6         | 1         | 0         | 5         | 1-6       | 3         | —                  | —     | —     | —     | —     | —     | —     |          |
| 1997/98 | —                 | —         | —         | —         | —         | —         | —         | —         | Аматори 1/8 фіналу | 1     | 0     | 0     | 1     | 2−3   | 2     |          |

## Відомі тренери
- Микола Розмаїнський 1924-1930
- Микола Павлюченко 1930-1948
- Федір Лифар 1944-1948
- Микола Легкодух 1949-1956
- Володимир Борщик 1957-1958
- Дмитро Федоров 1959-1961
- Борис Муравський 1962-1966
- Анатолій Третьяков 1967
- Валерій Нечаєв 1968-1969
- Олександр Янчук 1970-1972
- Юхим Сприкут 1973-1974
- Валентин Демченко 1975-1977
- Юрій Сапожніков 1975-1977
- Анатолій Овчаренко 1978-1982
- Віктор Чичерков 1983-1986
- Олександр Гришин 1987-1988
- Валерій Лень з 1989 року

## Відео
- [2]ФК "Локомотив" Знам'янка. Історія команди (1 серія) [Архівовано 11 листопада 2020 у Wayback Machine.]

title: Локомотив (Знам'янка)

wikitext:
{{Футбольний клуб
 | назва клубу     = «Локомотив» (Знам'янка)
 | емблема         =
 | повна назва     = Футбольний клуб
«Локомотив» Знам'янка
 | прізвисько      =
 | коротка назва   =
 | рік заснування  = [[1924]]<ref>[https://ffu.ua/article/24128 НА КРИЛАХ «ІКАРА»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191209141909/https://ffu.ua/article/24128 |date=9 грудня 2019 }}. Офіційний сайт ФФУ</ref>
 | місто           = [[Знам'янка]]
 | країна          = {{UKR}}
 | стадіон         = «Локомотив», [[Знам'янка]]
 | вміщує          =
 | президент       =
 | головний тренер =
 | ліга            = [[Чемпіонат Кіровоградської області з футболу|Перша ліга
Кіровоградської області]]
 | сезон           = 2019
 | місце           = 2-ге
 | візерунок_лр1   =
 | візерунок1      = _unknown
 | візерунок_пр1   =
 | лівий_рукав1    =
 | футболка1       =
 | правий_рукав1   =
 | гетри1          =
 | труси1          =
 | візерунок_лр2   =
 | візерунок2      = _unknown
 | візерунок_пр2   =
 | лівий_рукав2    =
 | футболка2       =
 | правий_рукав2   =
 | гетри2          =
 | труси2          =
}}
{{Otheruses|Локомотив (значення)}}
'''Футбольний клуб «Локомотив»''' — [[Україна|український]] [[футбольний клуб]] з міста [[Знам'янка (місто)|Знам'янки]] [[Кіровоградська область|Кіровоградської області]]. Учасник [[Чемпіонат України з футболу серед аматорів|аматорського чемпіонату України]] та [[Кубок України з футболу|кубку України]].
[[Файл:Локомотив Знам’янка, прапор.jpg|альт=Прапор і емблема клубу|міні|Прапор і емблема клубу]]

== Історія ==
Перший футбольний матч у [[Знам'янка|Знам'янці]] відбувся ще в 1911 році. З того часу футбол у місті почав ставати все популярнішим.
[[File:Клуб_Локомотив_,_Знам'янка_,_1924.jpg|міні|Футбольний клуб «Локомотив», Знам'янка, 1924]]
[[File:Гравці_футбольного_клубу_"Локомотив"_,_Знам'янка_1924.jpg|міні|Гравці клубу «Локомотив», Знам'янка, 1924]]
[[File:Футбольний_клуб_Локомотив_,_Знам'янка_1925.jpg|міні|Футбольний клуб «Локомотив», 1925]]
Футбольний клуб «Локомотив» було засновано в 1924 році знам'янськими залізничниками. Тому з самого початку команда перебувала на балансі тих же залізничників. Спочатку клуб виступав у регіональних футбольних змаганнях, згодом грав у чемпіонаті та кубку СРСР серед КФК. За радянських часів вважався третьою найсильнішою командою області, після кіровоградської [[Зірка (Кропивницький)|«Зірки»]] та олександрійського [[Олександрія (футбольний клуб)|«Шахтаря»]]. Після розпаду СРСР залізничники припинили фінансування клубу.

У 1990-х роках «Локомотив» був одним з найсильніших аматорських клубів Кіровоградщини. Команда неодноразово вигравала обласний [[Чемпіонат Кіровоградської області з футболу|чемпіонат]] (1993/94, 1995/96, 2011) та [[Кубок Кіровоградської області з футболу|кубок]] (1993, 1994, 1996, 1997, 2012). Також ставала призерами чемпіонату області. У 1990-х роках команда регулярно виступала в [[Чемпіонат України з футболу серед аматорів|аматорському чемпіонаті України]], у сезоні 1997/98 років виступала в [[Кубок України з футболу серед аматорів|аматорському кубку України]]. А в сезоні 1994/95 років знам'янці стартували в кубку України, де в 1/128 фіналу обіграли кременчуцький [[Вагонобудівник (Кременчук)|«Вагонобудівник»]], проте вже в наступному раунді поступилися земляками, кіровоградській [[Зірка (Кропивницький)|«Зірці»]].

У 2000-х роках матеріальне становище клубу погіршилося, тому команда вже не могла дозволити собі виступати у всеукраїнських аматорських турнірах. Тому «Локомотив» продовжував виступи в обласних змаганнях. У 2017 році через фінансову скруту команда змушена була виступати в чемпіонаті Знам'янського району.

== Досягнення ==
* '''[[Чемпіонат Кіровоградської області з футболу|Чемпіонат Кіровоградської області]]'''
** [[Файл:Gold medal icon.svg|15px]] Чемпіон (2): 1993/94, 1995/96, 2011
** [[Файл:Silver medal icon.svg|15px]] Срібний призер (1): 2010
** [[Файл:Bronze medal icon.svg|15px]] Бронзовий призер (3): 1993, 1994/95, 1996/97
* '''[[Кубок Кіровоградської області з футболу|Кубок Кіровоградської області]]'''
** [[Файл:Cup Winner.png]] Володар (5): 1993, 1994, 1996, 1997, 2012

== Всі сезони в незалежній Україні ==
{| class="wikitable" style="text-align:center;"
!rowspan=2| Сезон
!colspan=8| Чемпіонат
!colspan=7| Кубок
!rowspan=2| Примітка
|-
! Ліга
! Місце
! І
! В
! Н
! П
! М
! О
! Етап
! І
! В
! Н
! П
! М
! О
|-
|1994/95||—||—||—||—||—||—||—||—
|[[Кубок України з футболу 1994—1995|1/64 фіналу]]||2||1||0||1||1−4||2
|
|-
|1995/96||Аматори (група 6)||4 з 4||6||1||0||5||1-6||3
|—||—||—||—||—||—||—
|
|-
|1997/98||—||—||—||—||—||—||—||—
|[[Кубок України з футболу серед аматорів 1997—1998|Аматори
1/8 фіналу]]||1||0||0||1||2−3||2
|
|}

== Відомі тренери ==

* Микола Розмаїнський 1924-1930
* Микола Павлюченко 1930-1948
* Федір Лифар 1944-1948
* Микола Легкодух 1949-1956
* Володимир Борщик 1957-1958
* Дмитро Федоров 1959-1961
* Борис Муравський 1962-1966
* Анатолій Третьяков 1967
* Валерій Нечаєв 1968-1969
* Олександр Янчук 1970-1972
*{{Прапорець|URS}} [[Сприкут Юхим Олександрович|Юхим Сприкут]] 1973-1974
*Валентин Демченко 1975-1977
*Юрій Сапожніков 1975-1977
*Анатолій Овчаренко 1978-1982
*Віктор Чичерков 1983-1986
*Олександр Гришин 1987-1988
*Валерій Лень з 1989 року

== Відео ==

* <ref>{{Citation|title=ФК "Локомотив" Знам'янка. Історія команди (1 серія)|url=https://www.youtube.com/watch?v=pWf0HUxbB30|accessdate=2020-02-06|language=uk-UA|archive-date=11 листопада 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201111051950/https://www.youtube.com/watch?v=pWf0HUxbB30}}</ref>[https://www.youtube.com/watch?v=pWf0HUxbB30 ФК "Локомотив" Знам'янка. Історія команди (1 серія)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201111051950/https://www.youtube.com/watch?v=pWf0HUxbB30 |date=11 листопада 2020 }}

== Див. також ==
* [[Список футбольних команд України]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.allplayers.in.ua/ua/club/2575 Профіль клубу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191209141740/http://www.allplayers.in.ua/ua/club/2575 |date=9 грудня 2019 }} на сайті allplayers.in.ua
* [http://footballfacts.ru/clubs/34263-lokomotiv-znamenka Профіль клубу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191224173902/http://footballfacts.ru/clubs/34263-lokomotiv-znamenka |date=24 грудня 2019 }} на сайті footballfacts.ru {{ref-ru}}
* [http://wildstat.ru/p/1/club/UKR_Lokomotyv_Znamianka Профіль клубу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191209141749/http://wildstat.ru/p/1/club/UKR_Lokomotyv_Znamianka |date=9 грудня 2019 }} на сайті wildstat.ru {{ref-ru}}
* [https://amateur.footboom.com/team/488-lokomotiv «Локомотив» (Знам'янка)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191209141745/https://amateur.footboom.com/team/488-lokomotiv |date=9 грудня 2019 }} на сайті amateur.footboom.com {{ref-ru}}
* [https://www.nashaznam.kr.ua/?p=16189 Знам’янський фарс] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170912055801/http://www.nashaznam.kr.ua/?p=16189 |date=12 вересня 2017 }} {{ref-ru}}

{{Портали|Футбол|Спорт|Кіровоградська область}}

{{FC-stub}}

[[Категорія:Знам'янка]]
[[Категорія:Футбольні клуби, засновані 1924]]
[[Категорія:Засновані в Кіровоградській області 1924]]
[[Категорія:1924 в українському спорті]]
[[Категорія:Футбольні клуби Кіровоградської області]]
[[Категорія:Аматорські футбольні клуби України]]

title: «Локомотив» (Знам'янка)

Повна назва: Футбольний клуб · «Локомотив» Знам'янка

Населений пункт: Знам'янка, Україна

Стадіон: «Локомотив», Знам'янка

Ліга: Перша ліга · Кіровоградської області

2-ге

Домашня: Виїзна


text:
# Негрова (потік)
Негрова — гірський потік в Україні, у Калуському районі Івано-Франківської області. Права притока Бистрика (басейн Лімниці).

## Опис
Довжина потоку приблизно 3,44 км, найкоротша відстань між витоком і гирлом — 2,98  км, коефіцієнт звивистості потоку — 1,5 . Формується багатьма безіменними гірськими потоками. Потік розташований в Українських Капатах.

## Розташування
Бере початок на північно-західних схилах гори Негрова (1602 м). Тече переважно на північний захід понад горами Мала Сивуля (1818 м), Велика Сивуля (1836 м) і на висоті 1025 м над рівнем моря на південно-східній стороні від Заповідного урочища Сивуля впадає у річку Бистрик, праву притоку Лімниці.

## Цікавий факт
- Біля витоку потоку пролягає туристичний шлях (Полонина Боярин [3]— Урочище Пекло — Полонина Рущина — Мала Сивуля — Велика Сивуля — Боревка — Полонина Середня[4])[1].
- В гирлі потоку розташований водоспад Неґровський (6 м).

title: Негрова (потік)

wikitext:
{{Річка
| назва             = Негрова
| оригінальна_назва =
| зображення        = Сивуля водоспад 5.jpg
| зображення_розмір = 250px
| підпис            =
| довжина           = ~3,44 км
| висота_витоку     =
| висота_гирла      =
| похил_річки       =
| стік              =
| площа_басейну     =
| витік             = на північно-західних схилах гори [[Негрова]] (1602 м)
| витік_коорд       = {{coord|48|32|09|N|24|07|28|E|scale:6000}}
| гирло             = [[Бистрик (притока Лімниці)|Бистрик]]
| гирло_коорд       = {{coord|48|32|36|N|24|05|08|E|scale:6000}}
| басейн            = [[Дністер|Дністра]]
| країни_басейну    = {{UKR}}<br/> [[Івано-Франківська область]]
| прирічкові_країни =
| притоки           =
| мапа              =
| мапа_розмір       =
| мапа_підпис       =
}}
'''Негрова''' — гірський потік в [[Україна|Україні]], у [[Калуський район|Калуському районі]] [[Івано-Франківська область|Івано-Франківської області]]. Права притока [[Бистрик (притока Лімниці)|Бистрика]] (басейн [[Лімниця|Лімниці]]).

== Опис ==
Довжина потоку приблизно 3,44 км<ref name="Мапа України // Івано-Франківська область // Рожнятівський район // г. Мала Сивуля // п. Негрова ">[https://www.google.com.ua/maps/place/48%C2%B032'08.6%22N+24%C2%B007'27.8%22E/@48.535729,24.1222053,17z/data=!3m1!4b1!4m6!3m5!1s0x0:0x0!7e2!8m2!3d48.535729!4d24.1243935?hl=uk Мапа України // Івано-Франківська область // Рожнятівський район // г. Мала Сивуля // п. Негрова]</ref><ref name="Карта генштаба // Битков // г. Сивуля // п. Негрова (рос.)">{{Cite web |url=http://freemap.com.ua/maps/genshtab/m-35-121.jpg |title=Карта генштаба // Битков // г. Сивуля // п. Негрова (рос.) |accessdate=28 січня 2019 |archive-date=11 серпня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170811104017/http://freemap.com.ua/maps/genshtab/m-35-121.jpg }}</ref>, найкоротша відстань між витоком і гирлом — 2,98  км, коефіцієнт [[Звивистість річок|звивистості потоку]] — 1,5 . Формується багатьма безіменними гірськими потоками. Потік розташований в [[Українські Карпати|Українських Капатах]].

== Розташування ==
Бере початок на північно-західних схилах гори [[Негрова]] (1602 м). Тече переважно на північний захід понад горами [[Мала Сивуля]] (1818 м), [[Велика Сивуля]] (1836 м) і на висоті 1025 м над рівнем моря на південно-східній стороні від [[Урочище Сивуля|Заповідного урочища Сивуля]] впадає у річку Бистрик, праву притоку [[Лімниця|Лімниці]].

== Цікавий факт ==
* Біля витоку потоку пролягає туристичний шлях (Полонина Боярин <ref name="Полонина Боярин">{{Cite web |url=http://glazamiobektiva.com.ua/puteshestviya/maksimec-polonina-boyarin-den-pershij.html |title=Полонина Боярин |accessdate=28 січня 2019 |archive-date=11 лютого 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190211125850/http://glazamiobektiva.com.ua/puteshestviya/maksimec-polonina-boyarin-den-pershij.html }}</ref>— [[Урочище Пекло]] — [[Рущина|Полонина Рущина]] — Мала Сивуля — Велика Сивуля — [[Боревка]] — Полонина Середня<ref name="Полонина Середня">{{Cite web |url=http://blog.neyka.com.ua/polonina-serednya/ |title=Полонина Середня |accessdate=28 січня 2019 |archive-date=29 січня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200129081704/http://blog.neyka.com.ua/polonina-serednya/ }}</ref>)<ref name="Мапа України // Івано-Франківська область // Рожнятівський район // г. Мала Сивуля // п. Негрова "/>.
* В гирлі потоку розташований водоспад Неґровський (6 м).

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Портали|Географія|Гідрологія}}

[[Категорія:Малі річки України]]
[[Категорія:Річки Івано-Франківської області]]
[[Категорія:Річки Рожнятівського району]]
[[Категорія:Статті про річки Івано-Франківської області без зображення в картці]]

title: Негрова

Гирло: Бистрик

Басейн: Дністра

Країни: Україна · Івано-Франківська область


text:
# Майське (Полтавська область)
Майське — селище, Мартинівська сільська рада, Карлівський район, Полтавська область, Україна.
Село ліквідоване 1988 року.

## Географія
Селище Майське було розташоване за 1 км від села Дондасівка.

## Історія
- 1988 — село ліквідоване[1].

title: Майське (Полтавська область)

wikitext:
{{Колишній населений пункт
 | тип             = селище
 | назва           = Майське
 | область         = [[Полтавська область]]
 | район           = [[Полтавський район]]
 | рада            = [[Мартинівська сільська рада (Карлівський район)|Мартинівська сільська рада]]
|існувало до=1988|зняте з обліку=1988}}

{{Otheruses}}
'''Майське''' — [[селище]], [[Мартинівська сільська рада (Карлівський район)|Мартинівська сільська рада]], [[Карлівський район]], [[Полтавська область]], [[Україна]].

Село ліквідоване 1988 року<ref name="rada">{{Cite web|url=http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7503/A035?rdat=03.11.2009&letter=10963|title=Нормативно-правові акти з питань адміністративно-територіального устрою України|deadurl=yes}}</ref>.

== Географія ==
Селище ''Майське'' було розташоване за 1 км від села [[Дондасівка]].

== Історія ==
* [[1988]] — село ліквідоване<ref name="rada"/>.

== Примітки ==
{{Reflist}}

[[Категорія:Колишні населені пункти Полтавської області]]
[[Категорія:Населені пункти Карлівського району]]
[[Категорія:Зникли в Україні 1988]]

title: селище Майське

Область: Полтавська область

Район/міськрада: Полтавський район

Рада: Мартинівська сільська рада

title: Основні дані

title: Географічні дані

title: Карта

Карта: Майське


text:
# Березовка (Поспєлихинський район)
Бере́зовка (рос. Берёзовка) — селище у складі Поспєлихинського району Алтайського краю, Росія. Входить до складу Клепечихинської сільської ради.

## Населення
Населення — 101 особа (2010; 104 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 82 %

title: Березовка (Поспєлихинський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = селище
 | тип_род         = селища
 | назва           = Березовка
 | назва ін.       = {{lang-ru|Берёзовка}}
 | карта розташування1 = Росія Алтайський край
 | герб            =
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Алтайський край]]
 | район           = [[Поспєлихинський район]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[Клепечихинська сільська рада|Клепечихинська сільрада]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 101 особа ([[2010]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2010/altajskij-kraj.htm Дані перепису населення 2010 року]</ref>)
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 52
 | lat_min= 11
 | lat_sec= 00
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 81
 | lon_min= 46
 | lon_sec= 00
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}
{{Otheruses|Березовка}}

'''Бере́зовка''' ({{lang-ru|Берёзовка}}) — [[селище]] у складі [[Поспєлихинський район|Поспєлихинського району]] [[Алтайський край|Алтайського краю]], [[Росія]]. Входить до складу [[клепечихинська сільська рада|Клепечихинської сільської ради]].

== Населення ==
Населення — 101 особа ([[2010]]; 104 у [[2002]]<ref>{{Cite web |url=http://lingvarium.org/ |title=Дані перепису населення 2002 року. |accessdate=27 квітня 2022 |archive-date=2 квітня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220402182954/http://lingvarium.org/ }}</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 82 %

== Джерела ==
* {{Карта|N-44-140}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{altay-kr-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}
{{Поспєлихинський район}}

[[Категорія:Населені пункти Поспєлихинського району]]
[[Категорія:Селища Алтайського краю]]

title: селище Березовка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Алтайський край

Муніципальний район: Поспєлихинський район

Поселення: Клепечихинська сільрада

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Березовка · Березовка


text:
# Емгерст (Нью-Гемпшир)
Емгерст (англ. Amherst) — місто (англ. town) в США, в окрузі Гіллсборо штату Нью-Гемпшир. Населення — 11 753 особи (2020).

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкала 11 201 особа в 4063 домогосподарствах у складі 3322 родин. Було 4280 помешкань
Расовий склад населення:
| - 95,8 % — білих - 1,7 % — азіатів - 0,5 % — чорних або афроамериканців - 0,1 % — корінних американців |

До двох чи більше рас належало 1,5 %. Частка іспаномовних становила 1,9 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 26,0 % — особи молодші 18 років, 61,5 % — особи у віці 18—64 років, 12,5 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 44,4 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 97,0 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 96,5 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 153 594 долари США (медіана — 127 246), а середній дохід на одну сім'ю — 170 425 доларів (медіана — 142 557). Медіана доходів становила 100 926 доларів для чоловіків та 51 733 долари для жінок. За межею бідності перебувало 1,9 % осіб, у тому числі 1,4 % дітей у віці до 18 років та 1,8 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 6013 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 24,7 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 19,3 %, виробництво — 10,2 %, роздрібна торгівля — 8,8 %.

title: Емгерст (Нью-Гемпшир)

wikitext:
{{Otherplaces|Емгерст}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Емгерст
|оригінальна назва  = {{lang-en|Amherst}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Amherst NH Common, 2006.JPG
|опис зображення= <!-- Amherst Town Common in 2006 -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Нью-Гемпшир
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Гіллсборо (округ, Нью-Гемпшир)|Гіллсборо]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 89,9
|висота центру НП   = 79
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 124,59
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 603
|поштовий індекс        = 03031
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 3301101300
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Емгерст''' ({{lang-en|Amherst}}) — місто ({{lang-en|town}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Гіллсборо (округ, Нью-Гемпшир)|Гіллсборо]] штату [[Нью-Гемпшир]]. Населення — {{formatnum:11753}} особи (2020).

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1790 = 2369
| 1800 = 1470
| 1810 = 1554
| 1820 = 1622
| 1830 = 1657
| 1840 = 1565
| 1850 = 1613
| 1860 = 1598
| 1870 = 1353
| 1880 = 1225
| 1890 = 1053
| 1900 = 1231
| 1910 = 1060
| 1920 = 868
| 1930 = 1115
| 1940 = 1174
| 1950 = 1461
| 1960 = 2051
| 1970 = 4605
| 1980 = 8243
| 1990 = 9068
| 2000 = 10769
| 2010 = 11201
| 2020 = 11753
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html |title=Census of Population and Housing |publisher=Census.gov |accessdate=4 червня 2016  |archiveurl=https://web.archive.org/web/20150426102944/http://www.census.gov/prod/www/decennial.html |archivedate=26 квітня 2015 }}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкала {{formatnum:11201}} особа в {{formatnum:4063}} домогосподарствах у складі {{formatnum:3322}} родин. Було 4280 помешкань

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 95,8 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 1,7 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,5 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,1 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
|}
До двох чи більше рас належало 1,5 %. Частка іспаномовних становила 1,9 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 26,0 % — особи молодші 18 років, 61,5 % — особи у віці 18—64 років, 12,5 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 44,4 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 97,0 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 96,5 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:153594}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:127246}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:170425}} доларів (медіана — {{formatnum:142557}}). Медіана доходів становила {{formatnum:100926}} доларів для чоловіків та {{formatnum:51733}} долари для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 1,9 % осіб, у тому числі 1,4 % дітей у віці до 18 років та 1,8 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:6013}} осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 24,7 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 19,3 %, виробництво — 10,2 %, роздрібна торгівля — 8,8 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}
{{Commonscat|Amherst, New Hampshire}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Гіллсборо (округ, Нью-Гемпшир)}}

[[Категорія:Містечка Нью-Гемпширу]]
[[Категорія:Населені пункти округу Гіллсборо (Нью-Гемпшир)]]
[[Категорія:Населені пункти США, засновані 1760]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Нью-Гемпшир

Округ: Гіллсборо

Густота населення: 124,59 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4


text:
# Імре Захар
Імре Захар (угор. Imre Zachár, 11 травня 1890 — 7 квітня 1954) — угорський плавець і ватерполіст.
Призер Олімпійських Ігор 1908 року, учасник 1912 року.

title: Імре Захар

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Імре Захар
| оригінал імені = Imre Zachár
| зріст  =
| вага   =
| медалі =
{{MedalCountry | {{HUN}} }}
{{MedalSport | Чоловіче [[Плавання (вид спорту)|плавання]]}}
{{MedalCompetition|[[Плавання на Олімпійських іграх]]}}
{{MedalSilver| [[Літні Олімпійські ігри 1908|Лондон 1908]] | [[Плавання на літніх Олімпійських іграх 1908 — естафета 4x200 метрів вільним стилем (чоловіки)|естафета 4×200 метрів вільним стилем]]}}

}}

'''Імре Захар''' ({{lang-hu|Imre Zachár}}, 11 травня 1890 — 7 квітня 1954) — [[Угорщина|угорський]] [[Плавання (вид спорту)|плавець]] і [[Водне поло|ватерполіст]].
Призер Олімпійських Ігор [[Водне поло на літніх Олімпійських іграх 1908|1908]] року, учасник [[Водне поло на літніх Олімпійських іграх 1912|1912]] року.

== Посилання ==
* {{Olympedia}}
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/Za/Imre-Zachar-1.html Імре Захар на Sports-Reference.com]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{DEFAULTSORT:Захар Імре}}
[[Категорія:Спортсмени Будапешта]]
[[Категорія:Угорські ватерполісти]]
[[Категорія:Угорські плавці]]
[[Категорія:Угорські євреї]]
[[Категорія:Плавці на літніх Олімпійських іграх 1908]]
[[Категорія:Угорські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 1908]]
[[Категорія:Срібні олімпійські медалісти з плавання]]
[[Категорія:Плавці та плавчині на літніх Олімпійських іграх 1912]]
[[Категорія:Угорські олімпійські плавці та плавчині]]
[[Категорія:Угорські олімпійські ватерполісти та ватерполістки]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Угорщина

Народження: 11 травня 1890 · Будапешт, Австро-Угорщина

Смерть: 7 квітня 1954 (63 роки) · Будапешт, Угорська Народна Республіка

Поховання: Новий громадський цвинтарd

title: Спорт

Вид спорту: водне поло і спортивне плавання

Команда: MTK Budapestd, Magyar Atlétikai Clubd і Műegyetemi AFCd

title: Плавання на Олімпійських іграх

Срібло: Лондон 1908 · естафета 4×200 метрів вільним стилем