text:
# Втілення простору масштабів
У галузях комп'ютерного бачення, аналізу зображень та обробки сигналів поняття масштабопросторового подання використовують для обробки даних вимірювань у декількох масштабах, а саме для посилення або пригнічування ознак зображення в різних діапазонах масштабу (див. статтю про простір масштабів). Особливий тип масштабопросторового подання забезпечує гауссів простір масштабів, де дані зображення в N вимірах зазнають згладжування гауссовою згорткою. Більша частина теорії гауссового простору масштабів має справу з безперервними зображеннями, тоді як при втіленні цієї теорії доведеться зіткнутися з тим, що більшість даних вимірювань є дискретними. Отже, виникає теоретична проблема щодо того, як здискретувати цю неперервну теорію, зберігаючи або добре наближуючи бажані теоретичні властивості, що ведуть до обрання гауссового ядра (див. статтю про масштабопросторові аксіоми). У цій статті описано основні підходи для цього, які було розроблено в літературі.

## Постановка проблеми
Гауссове масштабопросторове подання N -вимірного безперервного сигналу,
{\displaystyle f_{C}\left(x_{1},\cdots ,x_{N},t\right),}
отримують згортанням f C з N -вимірним гауссовим ядром:
{\displaystyle g_{N}\left(x_{1},\cdots ,x_{N},t\right).}
Іншими словами:
{\displaystyle L\left(x_{1},\cdots ,x_{N},t\right)=\int _{u_{1}=-\infty }^{\infty }\cdots \int _{u_{N}=-\infty }^{\infty }f_{C}\left(x_{1}-u_{1},\cdots ,x_{N}-u_{N},t\right)\cdot g_{N}\left(u_{1},\cdots ,u_{N},t\right)\,du_{1}\cdots du_{N}.}
Проте для втілення це визначення непрактичне, оскільки воно безперервне. Для застосування концепції простору масштабів до дискретного сигналу fD можливо використовувати різні підходи. Ця стаття являє собою короткий виклад деяких з найчастіше вживаних методів.

## Роздільність
Використання властивості роздільності гауссового ядра
{\displaystyle g_{N}\left(x_{1},\dots ,x_{N},t\right)=G\left(x_{1},t\right)\cdots G\left(x_{N},t\right)}
дає можливість розкласти N-вимірну операцію згортки на набір роздільних кроків згладжування з одновимірним гауссовим ядром G вздовж кожного виміру
{\displaystyle L(x_{1},\cdots ,x_{N},t)=\int _{u_{1}=-\infty }^{\infty }\cdots \int _{u_{N}=-\infty }^{\infty }f_{C}(x_{1}-u_{1},\cdots ,x_{N}-u_{N},t)G(u_{1},t)\,du_{1}\cdots G(u_{N},t)\,du_{N},}
де
{\displaystyle G(x,t)={\frac {1}{\sqrt {2\pi t}}}e^{-{\frac {x^{2}}{2t}}}}
а стандартне відхилення гауссіана σ пов'язано з параметром масштабу t як t = σ2.
В подальшому роздільність вважатиметься припущеною, навіть якщо ядро не є точно гауссовим, оскільки роздільність вимірів є найпрактичнішим способом втілення багатовимірного згладжування, особливо у більших масштабах. Тому решту статті зосереджено на одновимірному випадку.

## Вибіркове гауссове ядро
При втілюванні кроку одновимірного згладжування на практиці, ймовірно, найпростіший підхід полягає в згортанні дискретного сигналу fD з вибірковим гауссовим ядром (англ. sampled Gaussian kernel):
{\displaystyle L(x,t)=\sum _{n=-\infty }^{\infty }f(x-n)\,G(n,t)}
де
{\displaystyle G(n,t)={\frac {1}{\sqrt {2\pi t}}}e^{-{\frac {n^{2}}{2t}}}}
(де t = σ2), що, своєю чергою, обрізається на кінцях, щоб отримати фільтр зі скінченною імпульсною характеристикою
{\displaystyle L(x,t)=\sum _{n=-M}^{M}f(x-n)\,G(n,t)}
для M, обраного достатньо великим (див. функцію похибки), щоби
{\displaystyle 2\int _{M}^{\infty }G(u,t)\,du=2\int _{\frac {M}{\sqrt {t}}}^{\infty }G(v,1)\,dv<\varepsilon .}
Поширений вибір — встановлювати M у сталу C, помножену на стандартне відхилення гауссового ядра
{\displaystyle M=C\sigma +1=C{\sqrt {t}}+1}
де C часто обирають десь між 3 та 6.
Використання вибіркового гауссового ядра може, проте, призводити до проблем із втіленням, зокрема при обчисленні похідних вищих порядків у тонших масштабах шляхом застосування вибіркових похідних гауссових ядер. Якщо основними критеріями проєктування є точність та робастність, слід розглядати альтернативні підходи до втілення.
Для малих значень ε (від 10−6 до 10−8) похибки, що вносить обтинання гауссіана, зазвичай незначні. Проте для більших значень ε існує багато кращих альтернатив прямокутній віконній функції. Наприклад, для заданої кількості точок вікно Геммінга, Блекмана, або Кайзера завдасть менше шкоди спектральним та іншим властивостям гауссіана, ніж просте обтинання. Незважаючи на це, оскільки гауссове ядро швидко зменшується у хвостах, головна рекомендація все ще полягає у використанні достатньо малого значення ε, щоб ефекти обтинання залишалися неважливими.

## Дискретне гауссове ядро
Досконалішим підходом є згортання первинного сигналу з дискретним гауссовим ядром T(n, t)
{\displaystyle L(x,t)=\sum _{n=-\infty }^{\infty }f(x-n)\,T(n,t)}
де
{\displaystyle T(n,t)=e^{-t}I_{n}(t)}
а {\displaystyle I_{n}(t)} позначує видозмінені функції Бесселя цілого порядку, n. Це дискретний аналог безперервного гауссіана в тому, що він є розв'язком дискретного рівняння дифузії (дискретний простір, безперервний час), так само як безперервний гауссіан є розв'язком безперервного рівняння дифузії.
Цей фільтр можливо обітнути в просторовій області, як і вибірковий гауссіан,
{\displaystyle L(x,t)=\sum _{n=-M}^{M}f(x-n)\,T(n,t)}
або втілити в області Фур'є, використовуючи вираз замкненого вигляду для його дискретночасового перетворення Фур'є:
{\displaystyle {\widehat {T}}(\theta ,t)=\sum _{n=-\infty }^{\infty }T(n,t)\,e^{-i\theta n}=e^{t(\cos \theta -1)}.}
За цього частотнообласного підходу масштабопросторові властивості передаються до дискретної області точно, або з чудовим наближенням з використанням періодичного розширення та відповідно довгого дискретного перетворення Фур'є для наближення дискретночасового перетворення Фур'є згладжуваного сигналу. Понад те, наближення похідних вищого порядку можливо обчислювати прямим чином (зі збереженням масштабопросторових властивостей), застосуючи до дискретного масштабопросторового подання оператори центральної різниці з невеликою кількістю опорних точок.
Як і у випадку вибіркового гауссіана, звичайне обтинання нескінченної імпульсної характеристики в більшості випадків буде достатнім наближенням для малих значень ε, тоді як для більших значень ε краще використовувати або розкладання дискретного гауссіана на каскад узагальнених біномних фільтрів або, як варіант, будувати скінченне наближене ядро шляхом множення на віконну функцію. Якщо ε було обрано занадто великим, щоби почав проявлятися вплив похибки обтинання (наприклад, як помилкові екстремуми, або помилкові відгуки на оператори похідних вищого порядку), тоді можливі варіанти зменшити значення ε так, щоби використовувалося більше скінченне ядро з обтинанням з дуже малою опорою, або використовувати конічне вікно.

## Рекурсивні фільтри
Оскільки обчислювальна ефективність часто важлива, для масштабопросторового згладжування часто використовують рекурсивні фільтри низького порядку. Наприклад, Янг і ван Вліет використовують рекурсивний фільтр третього порядку з одним дійсним полюсом та парою комплексних полюсів, застосовуваний поступально й зворотно, щоби робити симетричне наближення гауссіана шостого порядку з низькою обчислювальною складністю для будь-якого масштабу згладжування.
Послабивши деякі аксіоми, Ліндеберг виснував, що добрими згладжувальними фільтрами будуть «нормовані частотні послідовності Поя», сімейство дискретних ядер, яке містить усі фільтри з дійсними полюсами при 0 < Z < 1 та/або Z > 1, а також з дійсними нулями при Z < 0. Для симетрії, яка призводить до приблизної напрямової однорідності, ці фільтри мусить бути додатково обмежено парами полюсів і нулів, що веде до нульфазових фільтрів.
Щоби забезпечити відповідність кривини передавальної функції при нульовій частоті дискретного гауссіана, що забезпечує наближену напівгрупову властивість адитивного t, можливо застосовувати поступально й зворотно два полюси в
{\displaystyle Z=1+{\frac {2}{t}}-{\sqrt {\left(1+{\frac {2}{t}}\right)^{2}-1}}}
для симетрії та стабільності. Цей фільтр є найпростішим втіленням ядра нормованої частотної послідовності Поя, яке працює для будь-якого масштабу згладжування, але він не є таким чудовим наближення гауссіана як фільтр Янга та ван Вліета, що не є нормованою частотною послідовністю Поя через свої складні полюси.
Передавальна функція H1 рекурсивного фільтра з симетричною парою полюсів тісно пов'язана з дискретночасовим перетворенням Фур'є дискретного гауссового ядра через наближення першого порядку експоненти
{\displaystyle {\widehat {T}}(\theta ,t)={\frac {1}{e^{t(1-\cos \theta )}}}\approx {\frac {1}{1+t(1-\cos \theta )}}=H_{1}(\theta ,t),}
де параметр t тут пов'язаний зі стабільним положенням полюса Z = p через
{\displaystyle t={\frac {2p}{(1-p)^{2}}}.}
Крім того, такі фільтри з N парами полюсів, як-от двополюсні пари, показані в цьому розділі, є ще кращим наближенням експоненти
{\displaystyle {\frac {1}{\left(1+{\frac {t}{N}}(1-\cos \theta )\right)^{N}}}=H_{N}(\theta ,t),}
де стабільні положення полюсів підлаштовуються розв'язанням
{\displaystyle {\frac {t}{N}}={\frac {2p}{(1-p)^{2}}}.}
Імпульсні характеристики цих фільтрів не дуже близькі до гауссової, якщо не використовувати понад дві пари полюсів. Проте навіть з однією або двома парами полюсів на масштаб, сигнал, послідовно згладжений на збільшуваних масштабах, буде дуже близьким до гауссово згладженого сигналу. Напівгрупова властивість наближується погано, якщо використовувати занадто мало пар полюсів.
Масштабопросторові аксіоми, яким все ще задовольняють ці фільтри:
- лінійність
- інваріантність щодо зміщення (цілочислові зміщення)
- нестворення локальних екстремумів (перетинів нуля) в одному вимірі
- непосилення локальних екстремумів у будь-якій кількості вимірів
- додатність
- нормування

Наведеним нижче вони задовольняють лише наближено, наближення краще для більшої кількості пар полюсів:
- існування нескінченно малого породжувача A (нескінченно малий породжувач дискретного гауссіана або фільтр, що його наближує, наближено відображує відгук рекурсивного фільтра на один із нескінченно більших t)
- напівгрупова структура з пов'язаною властивістю каскадного згладжування (цю властивість наближують, вважаючи ядра еквівалентними, коли вони мають однакове значення t, навіть якщо вони не зовсім рівні)
- обертова симетрія
- масштабоінваріантність

Цей метод рекурсивного фільтра та його варіації для обчислення як гауссового згладжування, так і гауссових похідних було описано кількома авторами. Тан та ін. проаналізували та порівняли деякі з цих підходів і вказали, що фільтри Янга та Ван Вліета — це каскад (множення) поступальних і зворотних фільтрів, тоді як фільтри Деріша та Джіна та ін. фільтри — це суми поступальних і зворотних фільтрів.
На тонких масштабах підхід рекурсивного фільтрування, як й інші роздільні підходи, не гарантовано дають найкраще можливе наближення до обертової симетрії, тому як альтернативу для двовимірних зображень можна розглядати нероздільні втілення.
При одночасному обчисленні кількох похідних в N-струмені дискретне масштабопросторове згладжування дискретним аналогом гауссового ядра, або наближенням рекурсивним фільтром, за яким слідують різницеві оператори з невеликою опорою, може бути як швидшим, так і точнішим, ніж обчислення рекурсивних наближень кожного оператора похідної.

## Згладжувачі зі скінченною імпульсною характеристикою (СІХ)
Для малих масштабів фільтр СІХ низького порядку може бути кращим згладжувальним фільтром, ніж рекурсивний. Симетричне 3-ядро [t/2, 1-t, t/2], для t ≤ 0,5 згладжує до масштабу t з використанням пари дійсних нулів у Z < 0 і наближається до дискретного гауссіана за гранично малого t. Фактично, за нескінченно малого t як нескінченно малий породжувач для дискретних гауссових ядер, описаних вище, можливо використовувати або цей двонульовий фільтр, або двополюсний фільтр з полюсами в Z = t/2 та Z = 2/t.
Нулі фільтра СІХ можливо поєднувати з полюсами рекурсивного фільтра для створення загального високоякісного згладжувального фільтра. Наприклад, якщо процес згладжування полягає в тому, щоб завжди застосовувати біквадратичний (двополюсний, двонульовий) фільтр поступально, а потім зворотно до кожного рядка даних (і до кожного стовпця у двовимірному випадку), як полюси так і нулі можуть виконувати частину згладжування. Нулі обмежуються на t = 0,5 на пару (нулі при Z = –1), тому для великих масштабів більшу частину роботи виконують полюси. У тонших масштабах це поєднання дає чудове наближення дискретного гауссіана, якщо як полюси, так і нулі виконують приблизно половину згладжування. Значення t для кожної частини згладжування (полюсів, нулів, поступальних і зворотних багаторазових застосувань тощо) адитивні, відповідно до наближено напівгрупової властивості.
Передавальна функція фільтра СІХ тісно пов'язана з ДЧПФ дискретного гауссіана, так само як і для рекурсивного фільтра. Для однієї пари нулів передавальною функцією є
{\displaystyle {\widehat {T}}(\theta ,t)=e^{-t(1-\cos \theta )}\approx {1-t(1-\cos \theta )}=F_{1}(\theta ,t),}
де параметр t тут пов'язано з нульовими положеннями Z = z через
{\displaystyle t=-{\frac {2z}{(1-z)^{2}}},}
і ми вимагаємо t ≤ 0,5, щоби передавальна функція була невід'ємною.
Крім того, такі фільтри з N парами нулів є ще кращим наближенням експоненти й поширюються на вищі значення t :
{\displaystyle \left(1-{\frac {t}{N}}(1-\cos \theta )\right)^{N}=F_{N}(\theta ,t),}
де стабільні нульові положення встановлюють шляхом розв'язання
{\displaystyle {\frac {t}{N}}=-{\frac {2z}{(1-z)^{2}}}.}
Ці СІХ та полюсно-нульові фільтри є чинними масштабопросторовими ядрами, які задовольняють ті ж аксіоми, що й виключно полюсні рекурсивні фільтри.

## Реальночасове втілення в пірамідах та дискретному наближенні масштабонормованих похідних
Стосовно теми автоматичного обирання масштабу на основі нормованих похідних, то для отримання реальночасової продуктивності часто використовують пірамідні наближення. Доречність наближування масштабопросторових операцій в пірамідах випливає з того факту, що повторне каскадне згладжування з узагальненими біномними ядрами призводить до еквівалентних ядер згладжування, які за помірних умов наближаються до гауссового. Крім того, можливо продемонструвати, що біномні ядра (або, загальніше, клас узагальнених біномних ядер) становлять унікальний клас ядер зі скінченною опорою, які гарантують нестворення локальних екстремумів або перетину нуля зі збільшенням масштабу (докладніше див. статтю про багатомасштабні підходи). Проте може знадобитися особлива обережність задля уникнення артефактів дискретування.

## Інші багатомасштабні підходи
Для одновимірних ядер існує добре розроблена теорія багатомасштабних підходів, що стосуються фільтрів, які зі збільшенням масштабів не створюють нових локальних екстремумів чи нових перетинів нуля. Для безперервних сигналів до цього класу належать фільтри з дійсними полюсами в s-площині, тоді як для дискретних сигналів ці критерії задовольняють вищеописані рекурсивні фільтри та фільтри СІХ. У поєднанні з суворою вимогою безперервної напівгрупової структури, безперервний гауссіан та дискретний гауссіан становить унікальний вибір для безперервних і дискретних сигналів.
Існує багато інших методик багатомасштабної обробки сигналів, обробки зображень і стискання даних, що використовують вейвлети та безліч інших ядер, які не використовують чи не висувають тих же вимог, що й описи простору масштабів; тобто вони не залежать від непороджування грубішим масштабом нового екстремуму, якого не було в тоншому масштабі (в єдиному вимірі), або непосилення локальних екстремумів між сусідніми рівнями масштабу (у будь-якій кількості вимірів).

title: Втілення простору масштабів

wikitext:
{{Простір масштабів}}

У галузях [[Комп'ютерне бачення|комп'ютерного бачення]], {{нп|Аналіз зображень|аналізу зображень||Image analysis}} та [[Обробка сигналів|обробки сигналів]] поняття масштабопросторового подання використовують для обробки даних вимірювань у декількох масштабах, а саме для посилення або пригнічування ознак зображення в різних діапазонах масштабу (див. статтю про [[простір масштабів]]). Особливий тип масштабопросторового подання забезпечує гауссів простір масштабів, де дані зображення в ''N'' вимірах зазнають згладжування гауссовою [[Згортка (математичний аналіз)|згорткою]]. Більша частина теорії гауссового простору масштабів має справу з безперервними зображеннями, тоді як при втіленні цієї теорії доведеться зіткнутися з тим, що більшість даних вимірювань є дискретними. Отже, виникає теоретична проблема щодо того, як здискретувати цю неперервну теорію, зберігаючи або добре наближуючи бажані теоретичні властивості, що ведуть до обрання гауссового ядра (див. статтю про [[масштабопросторові аксіоми]]). У цій статті описано основні підходи для цього, які було розроблено в літературі.

== Постановка проблеми ==
'''Гауссове [[масштабопросторове подання]]''' ''N'' -вимірного безперервного сигналу,

: <math>f_C \left (x_1, \cdots, x_N, t \right),</math>

отримують [[Згортка (математичний аналіз)|згортанням]] ''f C'' з ''N'' -вимірним [[Гауссове ядро|гауссовим ядром]]:

: <math>g_N \left (x_1, \cdots, x_N, t \right).</math>

Іншими словами:

: <math>L \left (x_1, \cdots, x_N, t \right ) =\int_{u_1=-\infty}^{\infty} \cdots \int_{u_N=-\infty}^{\infty} f_C \left (x_1-u_1, \cdots, x_N-u_N, t \right ) \cdot g_N \left(u_1, \cdots, u_N, t \right) \, du_1 \cdots du_N.</math>

Проте для '''втілення''' це визначення непрактичне, оскільки воно безперервне. Для застосування концепції простору масштабів до дискретного сигналу ''fD'' можливо використовувати різні підходи. Ця стаття являє собою короткий виклад деяких з найчастіше вживаних методів.

== Роздільність ==
Використання ''властивості роздільності'' гауссового ядра

: <math>g_N \left (x_1,\dots, x_N, t \right) = G\left(x_1, t \right) \cdots G\left(x_N, t\right) </math>

дає можливість розкласти ''N''-вимірну операцію [[Згортка (математичний аналіз)|згортки]] на набір роздільних кроків згладжування з одновимірним гауссовим ядром ''G'' вздовж кожного виміру

: <math>L(x_1, \cdots, x_N, t) = \int_{u_1=-\infty}^{\infty} \cdots \int_{u_N=-\infty}^{\infty} f_C(x_1-u_1, \cdots, x_N-u_N, t) G(u_1, t) \, du_1 \cdots G(u_N, t) \, du_N,</math>

де

: <math>G(x, t) = \frac {1}{\sqrt{2\pi t}} e^{-\frac{x^2}{2t}}</math>

а стандартне відхилення гауссіана σ пов'язано з параметром масштабу ''t'' як ''t'' = σ2.

В подальшому роздільність вважатиметься припущеною, навіть якщо ядро не є точно гауссовим, оскільки роздільність вимірів є найпрактичнішим способом втілення багатовимірного згладжування, особливо у більших масштабах. Тому '''решту статті зосереджено на одновимірному випадку.'''

== Вибіркове гауссове ядро ==
При втілюванні кроку одновимірного згладжування на практиці, ймовірно, найпростіший підхід полягає в згортанні дискретного сигналу ''fD'' з ''вибірковим гауссовим ядром'' ({{lang-en|sampled Gaussian kernel}}):

: <math>L(x, t) = \sum_{n=-\infty}^{\infty} f(x-n) \, G(n, t)</math>

де

: <math>G(n, t) = \frac {1}{\sqrt{2\pi t}} e^{-\frac{n^2}{2t}}</math>

(де ''t'' = σ2), що, своєю чергою, обрізається на кінцях, щоб отримати фільтр зі скінченною імпульсною характеристикою

: <math>L(x, t) = \sum_{n=-M}^{M} f(x-n) \, G(n, t)</math>

для ''M'', обраного достатньо великим (див. [[Функція похибки|функцію похибки]]), щоби

: <math>2 \int_M^{\infty} G(u, t) \, du = 2 \int_{\frac{M}{\sqrt{t}}}^{\infty} G(v, 1) \, dv < \varepsilon.</math>

Поширений вибір — встановлювати ''M'' у сталу ''C'', помножену на стандартне відхилення гауссового ядра

: <math>M = C \sigma + 1 = C \sqrt{t} + 1</math>

де ''C'' часто обирають десь між 3 та 6.

Використання вибіркового гауссового ядра може, проте, призводити до проблем із втіленням, зокрема при обчисленні похідних вищих порядків у тонших масштабах шляхом застосування вибіркових похідних гауссових ядер. Якщо основними критеріями проєктування є точність та робастність, слід розглядати альтернативні підходи до втілення.

Для малих значень ε (від 10−6 до 10−8) похибки, що вносить обтинання гауссіана, зазвичай незначні. Проте для більших значень ε існує багато кращих альтернатив прямокутній [[Віконна функція|віконній функції]]. Наприклад, для заданої кількості точок [[вікно Геммінга]], {{нп|Вікно Блекмана|Блекмана||Blackman window}}, або {{нп|вікно Кайзера|Кайзера||Kaiser window}} завдасть менше шкоди спектральним та іншим властивостям гауссіана, ніж просте обтинання. Незважаючи на це, оскільки гауссове ядро швидко зменшується у хвостах, головна рекомендація все ще полягає у використанні достатньо малого значення ε, щоб ефекти обтинання залишалися неважливими.

== Дискретне гауссове ядро ==
[[Файл:Discrete_Gaussian_kernel.svg|міні| Ідеальне дискретне гауссове ядро (суцільне) у порівнянні з вибірковим звичайним гауссіаном (пунктир) для масштабів ''t'' = [0,5, 1, 2, 4]]]
Досконалішим підходом є згортання первинного сигналу з ''дискретним гауссовим ядром'' ''T''(''n'', ''t'')<ref name="tpl90">[http://kth.diva-portal.org/smash/record.jsf?pid=diva2%3A472968&dswid=3087 Lindeberg, T., "Scale-space for discrete signals," PAMI(12), No. 3, March 1990, pp. 234-254.] {{ref-en}}</ref><ref name=lin94>[http://www.csc.kth.se/~tony/book.html Lindeberg, T., Scale-Space Theory in Computer Vision, Kluwer Academic Publishers, 1994], {{ISBN|0-7923-9418-6}} {{ref-en}}</ref><ref name="HaddadAkansu">R.A. Haddad and A.N. Akansu, "[https://web.njit.edu/~akansu/PAPERS/Haddad-AkansuFastGaussianBinomialFiltersIEEE-TSP-March1991.pdf A Class of Fast Gaussian Binomial Filters for Speech and Image Processing]," IEEE Transactions on Acoustics, Speech, and Signal Processing, vol. 39, pp 723-727, March 1991. {{ref-en}}</ref>

: <math>L(x, t) = \sum_{n=-\infty}^{\infty} f(x-n) \, T(n, t)</math>

де

: <math>T(n, t) = e^{-t} I_n(t)</math>

а <math>I_n(t)</math> позначує {{li|Видозмінена функція Бесселя|видозмінені функції Бесселя|Q2607225}} цілого порядку, ''n''. Це дискретний аналог безперервного гауссіана в тому, що він є розв'язком дискретного [[рівняння дифузії]] (дискретний простір, безперервний час), так само як безперервний гауссіан є розв'язком безперервного рівняння дифузії.<ref name="tpl90"/><ref name=lin94/><ref>Campbell, J, 2007, ''[https://dx.doi.org/10.1016/j.tpb.2007.08.001 The SMM model as a boundary value problem using the discrete diffusion equation]'', Theor Popul Biol. 2007 Dec;72(4):539-46. {{ref-en}}</ref>

Цей фільтр можливо обітнути в просторовій області, як і вибірковий гауссіан,

: <math>L(x, t) = \sum_{n=-M}^{M} f(x-n) \, T(n, t)</math>

або втілити в області Фур'є, використовуючи вираз замкненого вигляду для його {{нп|Дискретночасове перетворення Фур'є|дискретночасового перетворення Фур'є||Discrete-time Fourier transform}}:

: <math>\widehat{T}(\theta, t) = \sum_{n=-\infty}^{\infty} T(n, t) \, e^{-i \theta n} = e^{t(\cos \theta - 1)}. </math>

За цього частотнообласного підходу масштабопросторові властивості передаються до дискретної області ''точно'', або з чудовим наближенням з використанням періодичного розширення та відповідно довгого [[Дискретне перетворення Фур'є|дискретного перетворення Фур'є]] для наближення {{нп|Дискретночасове перетворення Фур'є|дискретночасового перетворення Фур'є||Discrete-time Fourier transform}} згладжуваного сигналу. Понад те, наближення похідних вищого порядку можливо обчислювати прямим чином (зі збереженням масштабопросторових властивостей), застосуючи до дискретного [[Масштабопросторове подання|масштабопросторового подання]] оператори центральної різниці з невеликою кількістю опорних точок.<ref>[http://kth.diva-portal.org/smash/record.jsf?pid=diva2%3A473368&dswid=1120 Lindeberg, T. Discrete derivative approximations with scale-space properties: A basis for low-level feature extraction, J. of Mathematical Imaging and Vision, 3(4), pp. 349--376, 1993.] {{ref-en}}</ref>

Як і у випадку вибіркового гауссіана, звичайне обтинання нескінченної імпульсної характеристики в більшості випадків буде достатнім наближенням для малих значень ε, тоді як для більших значень ε краще використовувати або розкладання дискретного гауссіана на каскад узагальнених біномних фільтрів або, як варіант, будувати скінченне наближене ядро шляхом множення на [[Віконна функція|віконну функцію]]. Якщо ε було обрано занадто великим, щоби почав проявлятися вплив похибки обтинання (наприклад, як помилкові екстремуми, або помилкові відгуки на оператори похідних вищого порядку), тоді можливі варіанти зменшити значення ε так, щоби використовувалося більше скінченне ядро з обтинанням з дуже малою опорою, або використовувати конічне вікно.

== Рекурсивні фільтри ==
[[Файл:ScaleSpaceKernels.png|міні| Масштабопросторові ядра. Ідеальний дискретний гауссіан на основі функцій Бесселя (червоний) і поступально/зворотні рекурсивні згладжувальні фільтри з двома парами полюсів (сині) з полюсами, як описано в тексті. Вгорі показано окремі ядра, а знизу — їхня сукупна згортка одне з одним; ''t'' = [0,5, 1, 2, 4].]]
Оскільки обчислювальна ефективність часто важлива, для масштабопросторового згладжування часто використовують ''[[Рекурсивний фільтр|рекурсивні фільтри]]'' низького порядку. Наприклад, Янг і ван Вліет<ref name=young>{{cite journal | url = http://citeseer.ist.psu.edu/young95recursive.html |author1=Ian T. Young  |author2=Lucas J. van Vliet  |name-list-style=amp | title = Recursive implementation of the Gaussian filter | journal = Signal Processing | volume = 44 | year = 1995 | pages =139–151 | doi = 10.1016/0165-1684(95)00020-E | issue = 2 |citeseerx=10.1.1.12.2826  }} {{ref-en}}</ref> використовують рекурсивний фільтр третього порядку з одним дійсним [[Полюс (комплексний аналіз)|полюсом]] та парою комплексних полюсів, застосовуваний поступально й зворотно, щоби робити симетричне наближення гауссіана шостого порядку з низькою обчислювальною складністю для будь-якого масштабу згладжування.

Послабивши деякі аксіоми, Ліндеберг<ref name="tpl90"/> виснував, що добрими згладжувальними фільтрами будуть «нормовані частотні послідовності [[Дьордь Поя|Поя]]<nowiki/>», сімейство дискретних ядер, яке містить усі фільтри з дійсними полюсами при 0 < ''Z'' < 1 та/або ''Z'' > 1, а також з дійсними [[Нуль (комплексний аналіз)|нулями]] при ''Z'' < 0. Для симетрії, яка призводить до приблизної напрямової однорідності, ці фільтри мусить бути додатково обмежено парами полюсів і нулів, що веде до нульфазових фільтрів.

Щоби забезпечити відповідність кривини передавальної функції при нульовій частоті дискретного гауссіана, що забезпечує наближену [[Напівгрупа|напівгрупову]] властивість адитивного ''t'', можливо застосовувати поступально й зворотно два полюси в

: <math>Z = 1 + \frac{2}{t} - \sqrt{\left (1 + \frac{2}{t} \right)^2 - 1}</math>

для симетрії та стабільності. Цей фільтр є найпростішим втіленням ядра нормованої частотної послідовності Поя, яке працює для будь-якого масштабу згладжування, але він не є таким чудовим наближення гауссіана як фільтр Янга та ван Вліета, що ''не'' є нормованою частотною послідовністю Поя через свої складні полюси.

Передавальна функція ''H''1 рекурсивного фільтра з симетричною парою полюсів тісно пов'язана з {{нп|Дискретночасове перетворення Фур'є|дискретночасовим перетворенням Фур'є||Discrete-time Fourier transform}} дискретного гауссового ядра через наближення першого порядку експоненти

: <math>\widehat{T}(\theta, t) = \frac{1}{e^{t(1 - \cos \theta)}} \approx \frac{1}{{1 +t(1 - \cos \theta)}} = H_1(\theta, t),</math>

де параметр ''t'' тут пов'язаний зі стабільним положенням полюса ''Z'' = ''p'' через

: <math>t = \frac{2p}{(1-p)^2}.</math>

Крім того, такі фільтри з ''N'' парами полюсів, як-от двополюсні пари, показані в цьому розділі, є ще кращим наближенням експоненти

: <math>\frac{1}{\left (1 +\frac{t}{N}(1 - \cos \theta)\right)^N} = H_N(\theta, t),</math>

де стабільні положення полюсів підлаштовуються розв'язанням

: <math>\frac{t}{N} = \frac{2p}{(1-p)^2}.</math>

Імпульсні характеристики цих фільтрів не дуже близькі до гауссової, якщо не використовувати понад дві пари полюсів. Проте навіть з однією або двома парами полюсів на масштаб, сигнал, послідовно згладжений на збільшуваних масштабах, буде дуже близьким до гауссово згладженого сигналу. Напівгрупова властивість наближується погано, якщо використовувати занадто мало пар полюсів.

[[Масштабопросторові аксіоми]], яким все ще задовольняють ці фільтри:

* ''лінійність''
* ''інваріантність щодо зміщення'' (цілочислові зміщення)
* ''нестворення локальних екстремумів'' (перетинів нуля) в одному вимірі
* ''непосилення локальних екстремумів'' у будь-якій кількості вимірів
* ''додатність''
* ''нормування''

Наведеним нижче вони задовольняють лише наближено, наближення краще для більшої кількості пар полюсів:

* існування ''нескінченно малого породжувача'' ''A'' (нескінченно малий породжувач дискретного гауссіана або фільтр, що його наближує, наближено відображує відгук рекурсивного фільтра на один із нескінченно більших ''t'')
* ''напівгрупова структура'' з пов'язаною ''властивістю каскадного згладжування'' (цю властивість наближують, вважаючи ядра еквівалентними, коли вони мають однакове значення ''t'', навіть якщо вони не зовсім рівні)
* ''обертова симетрія''
* ''масштабоінваріантність''

Цей метод рекурсивного фільтра та його варіації для обчислення як гауссового згладжування, так і гауссових похідних було описано кількома авторами.<ref name=young/><ref>[http://citeseer.ist.psu.edu/deriche93recursively.html Deriche, R: Recursively implementing the Gaussian and its derivatives, INRIA Research Report 1893, 1993.] {{ref-en}}</ref><ref>[http://www.dicklyon.com/tech/Scans/ICASSP87_ScaleSpace-Lyon.pdf Richard F. Lyon. "Speech recognition in scale space," Proc. of 1987 ICASSP. San Diego, March, pp. 29.3.14, 1987.] {{ref-en}}</ref><ref>Jin, JS, Gao Y. "Recursive implementation of LoG Filtering". ''Real-Time Imaging'' 1997;3:59–65. {{ref-en}}</ref> Тан та ін. проаналізували та порівняли деякі з цих підходів і вказали, що фільтри Янга та Ван Вліета — це каскад (множення) поступальних і зворотних фільтрів, тоді як фільтри Деріша та Джіна та ін. фільтри — це суми поступальних і зворотних фільтрів.<ref>[http://www.pspc.dibe.unige.it/ecovision/pubs/papers/tan-dale-johnston.pdf .] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20060509092722/http://www.pspc.dibe.unige.it/ecovision/pubs/papers/tan-dale-johnston.pdf |date=2006-05-09 }} {{cite magazine | title = Performance of three recursive algorithms for fast space-variant Gaussian filtering |author1=Sovira Tan |author2=Jason L. Dale |author3=Alan Johnston  |name-list-style=amp |magazine= Real-Time Imaging | volume = 9 | year = 2003 | pages = 215–228 | doi = 10.1016/S1077-2014(03)00040-8 | issue = 3 }} {{ref-en}}</ref>

На тонких масштабах підхід рекурсивного фільтрування, як й інші роздільні підходи, не гарантовано дають найкраще можливе наближення до обертової симетрії, тому як альтернативу для двовимірних зображень можна розглядати нероздільні втілення.

При одночасному обчисленні кількох похідних в [[N-струмінь|''N''-струмені]] дискретне масштабопросторове згладжування дискретним аналогом гауссового ядра, або наближенням рекурсивним фільтром, за яким слідують різницеві оператори з невеликою опорою, може бути як швидшим, так і точнішим, ніж обчислення рекурсивних наближень кожного оператора похідної.

== Згладжувачі зі скінченною імпульсною характеристикою (СІХ) ==
Для малих масштабів [[фільтр СІХ]] низького порядку може бути кращим згладжувальним фільтром, ніж рекурсивний. Симетричне 3-ядро {{Nobr|[''t''/2, 1-''t'', ''t''/2]}}, для ''t'' ≤ 0,5 згладжує до масштабу ''t'' з використанням пари дійсних нулів у ''Z'' < 0 і наближається до дискретного гауссіана за гранично малого ''t''. Фактично, за нескінченно малого ''t'' як нескінченно малий породжувач для дискретних гауссових ядер, описаних вище, можливо використовувати або цей двонульовий фільтр, або двополюсний фільтр з полюсами в ''Z'' = ''t''/2 та ''Z'' = 2/''t''.

Нулі фільтра СІХ можливо поєднувати з полюсами рекурсивного фільтра для створення загального високоякісного згладжувального фільтра. Наприклад, якщо процес згладжування полягає в тому, щоб завжди застосовувати біквадратичний (двополюсний, двонульовий) фільтр поступально, а потім зворотно до кожного рядка даних (і до кожного стовпця у двовимірному випадку), як полюси так і нулі можуть виконувати частину згладжування. Нулі обмежуються на ''t'' = 0,5 на пару (нулі при ''Z'' = –1), тому для великих масштабів більшу частину роботи виконують полюси. У тонших масштабах це поєднання дає чудове наближення дискретного гауссіана, якщо як полюси, так і нулі виконують приблизно половину згладжування. Значення ''t'' для кожної частини згладжування (полюсів, нулів, поступальних і зворотних багаторазових застосувань тощо) адитивні, відповідно до наближено напівгрупової властивості.
[[Файл:Smoothing_Filter_Pole_Zero_Plot.svg|центр|міні| Положення на площині ''Z'' чотирьох полюсів (X) і чотирьох нулів (кола) для згладжувального фільтра, який використовує поступально/зворотний біквадрат для згладжування до масштабу ''t'' = 2, із половиною згладжування від полюсів і половиною від нулів. Усі нулі в ''Z'' = –1; а полюси в ''Z'' = 0,172 та ''Z'' = 5,83. Полюси за межами одиничного кола втілюють зворотним фільтруванням зі стабільними полюсами.]]
Передавальна функція фільтра СІХ тісно пов'язана з ДЧПФ дискретного гауссіана, так само як і для рекурсивного фільтра. Для однієї пари нулів передавальною функцією є

: <math>\widehat{T}(\theta, t) = e^{-t(1 - \cos \theta)} \approx {1 -t(1 - \cos \theta)} = F_1(\theta, t),</math>

де параметр ''t'' тут пов'язано з нульовими положеннями ''Z'' = ''z'' через

: <math>t = -\frac{2z}{(1-z)^2},</math>

і ми вимагаємо ''t'' ≤ 0,5, щоби передавальна функція була невід'ємною.

Крім того, такі фільтри з ''N'' парами нулів є ще кращим наближенням експоненти й поширюються на вищі значення ''t'' :

: <math>\left(1 -\frac{t}{N}(1 - \cos \theta) \right)^N = F_N(\theta, t),</math>

де стабільні нульові положення встановлюють шляхом розв'язання

: <math>\frac{t}{N} = -\frac{2z}{(1-z)^2}.</math>

Ці СІХ та полюсно-нульові фільтри є чинними масштабопросторовими ядрами, які задовольняють ті ж аксіоми, що й виключно полюсні рекурсивні фільтри.

== Реальночасове втілення в пірамідах та дискретному наближенні масштабонормованих похідних ==
Стосовно теми автоматичного обирання масштабу на основі нормованих похідних, то для отримання реальночасової продуктивності часто використовують [[Піраміда (обробка зображень)|пірамідні наближення]].<ref>{{cite book |author1=Lindeberg, Tony  |author2=Bretzner, Lars  |name-list-style=amp | year = 2003 | title = Real-time scale selection in hybrid multi-scale representations | journal = Proc. Scale-Space'03, Springer Lecture Notes in Computer Science | volume = 2695 | pages = 148–163 | doi = 10.1007/3-540-44935-3_11 | isbn = 978-3-540-40368-5 | url = http://kth.diva-portal.org/smash/record.jsf?pid=diva2%3A440700&dswid=227 | series = Lecture Notes in Computer Science }} {{ref-en}}</ref><ref>[http://www-prima.inrialpes.fr/Prima/Homepages/jlc/papers/Crowley-ScaleSpace03.pdf Crowley, J, Riff O: Fast computation of scale  normalised Gaussian receptive fields, Proc. Scale-Space'03, Isle of Skye, Scotland, Springer Lecture Notes in Computer Science, volume 2695, 2003.] {{ref-en}}</ref><ref>[http://citeseer.ist.psu.edu/lowe04distinctive.html Lowe, D. G., “Distinctive image features from scale-invariant keypoints”, International Journal of Computer Vision, 60, 2, pp. 91-110, 2004.] {{ref-en}}</ref> Доречність наближування масштабопросторових операцій в пірамідах випливає з того факту, що повторне каскадне згладжування з узагальненими біномними ядрами призводить до еквівалентних ядер згладжування, які за помірних умов наближаються до гауссового. Крім того, можливо продемонструвати, що біномні ядра (або, загальніше, клас узагальнених біномних ядер) становлять унікальний клас ядер зі скінченною опорою, які гарантують нестворення локальних екстремумів або перетину нуля зі збільшенням масштабу (докладніше див. статтю про [[багатомасштабні підходи]]). Проте може знадобитися особлива обережність задля уникнення артефактів дискретування.

== Інші багатомасштабні підходи ==
Для одновимірних ядер існує добре розроблена теорія [[Багатомасштабні підходи|багатомасштабних підходів]], що стосуються фільтрів, які зі збільшенням масштабів не створюють нових локальних екстремумів чи нових перетинів нуля. Для безперервних сигналів до цього класу належать фільтри з дійсними полюсами в ''s''-площині, тоді як для дискретних сигналів ці критерії задовольняють вищеописані рекурсивні фільтри та фільтри СІХ. У поєднанні з суворою вимогою безперервної напівгрупової структури, безперервний гауссіан та дискретний гауссіан становить унікальний вибір для безперервних і дискретних сигналів.

Існує багато інших методик багатомасштабної обробки сигналів, обробки зображень і стискання даних, що використовують [[вейвлет]]и та безліч інших ядер, які не використовують чи не висувають [[Масштабопросторові аксіоми|тих же вимог]], що й описи [[Простір масштабів|простору масштабів]]; тобто вони не залежать від непороджування грубішим масштабом нового екстремуму, якого не було в тоншому масштабі (в єдиному вимірі), або непосилення локальних екстремумів між сусідніми рівнями масштабу (у будь-якій кількості вимірів).

== Див. також ==

* [[Простір масштабів]]
* [[Піраміда (обробка зображень)]]
* [[Багатомасштабні підходи]]
* [[Гауссів фільтр]]

== Примітки ==
{{примітки}}

[[Категорія:Обробка зображень]]
[[Категорія:Комп'ютерний зір]]
[[Категорія:Ґаусова функція]]

title: Виявляння ознак

Виявляння ознак:
Виявляння контурів
Виявляння плям
Виявляння кутів
Виявляння хребтів
Виявляння особливих точок


text:
# International German Open 2014
International German Open 2014 — тенісний турнір, що проходив на ґрунтових кортах у місті Гамбург, Німеччина з 14 липня. Належав до категорії ATP World Tour 500, був турніром серії Hamburg European Open 2014 року.

## Фінальна частина

### Одиночний розряд
Леонардо Маєр —  Давид Феррер 6–7(3–7), 6–1, 7–6(7–4)

### Парний розряд
Марін Драганя /  Флорін Мерджа —  Александер Пея /  Бруно Соарес 6–4, 7–5

wikiname: ukwiki

title: International German Open 2014

in_language: uk

wikitext:
{{TennisEventInfo|2014|International German Open|
| дата      = 14 липня
| за ліком  =
| сітка     = 48S/16D
| категорія = ATP World Tour 500
| покриття  = Ґрунт (red)
| призові   = €1,322,150
| місце     = [[Гамбург]], Німеччина
| арена     =
| champs = {{flagicon|ARG}} [[Леонардо Маєр]]
| champd = {{flagicon|CRO}} {{не перекладено|треба=Марін Драганя|мова=en|є=Marin Draganja}} / {{flagicon|ROU}} [[Флорін Мерджа]]
| назва_серії = Hamburg European Open
| before_year = 2013
| after_year  = 2015
}}

'''International German Open 2014''' — [[теніс]]ний турнір, що проходив на [[Ґрунтовий корт|ґрунтових кортах]] у місті [[Гамбург]], Німеччина з 14 липня. Належав до категорії [[ATP World Tour 500]], був турніром серії [[Hamburg European Open]] 2014 року.

== Фінальна частина ==

=== Одиночний розряд ===
{{main|International German Open 2014, одиночний розряд}}
{{flagicon|ARG}} [[Леонардо Маєр]] — {{flagicon|ESP}} [[Давид Феррер]] 6–7(3–7), 6–1, 7–6(7–4)

=== Парний розряд ===
{{main|International German Open 2014, парний розряд}}
{{flagicon|CRO}} {{не перекладено|треба=Марін Драганя|мова=en|є=Marin Draganja}} / {{flagicon|ROU}} [[Флорін Мерджа]] — {{flagicon|AUT}} [[Александер Пея]] / {{flagicon|BRA}} [[Бруно Соарес]] 6–4, 7–5

== Посилання ==
* {{Official website|https://hamburg-open.com/}}

{{Турніри Hamburg European Open}}
{{Тур ATP 2014}}

[[Категорія:Світовий Тур ATP 2014]]
[[Категорія:Hamburg European Open|2014]]
[[Категорія:2014 у німецькому спорті]]
[[Категорія:Липень 2014]]

title: International German Open 2014

Дата: 14 липня

Категорія: ATP World Tour 500

Покриття: Ґрунт (red)

Місце: Гамбург, Німеччина


text:
# Прапор Нідерландських Антильських островів
Прапор Нідерландських Антильських островів — один з офіційних символів Нідерландських Антильських островів до 10 жовтня 2010 року (коли Нідерландські Антильські острови припинили своє існування). Офіційно затверджений 22 березня 1986 року. Використовується тільки з прапором Нідерландів. Співвідношення сторін прапора 2:3.
Прапор являє собою прямокутне полотнище білого кольору, через який горизонтально проходить синя стрічка, а вертикально – червона. Посередині прапора на синій стрічці зображено п’ять зірок, які символізують п’ять островів, які входять до складу Нідерландських Антильських островів. Верхні зірки це Саба, Сінт-Маартен, Сінт-Естатіус, нижні Кюрасао та Бонайре. Синя стрічка символізує Карибське море, червона – єдність всіх островів. Присутність на прапорі кольорів прапора Нідерландів символізує зв'язок з метрополією. В період з 1959-1985 роки на прапорі була присутня шоста зірка, яка символізувала Арубу.

## Прапори окремих островів
- Бонайре
- Кюрасао
- Саба
- Сінт-Маартен
- Сінт-Естатіус

## Порередній прапор
- 19 листопада 1959 - 20 березня 1986

## Прапори губернатора
- 5 квітня 1966 — 1 січня 1987
- 1 січня 1987 і до сьогодні

wikitext:
{{Картка:Прапор|
|назва        = Прапор Нідерландських Антильських островів
|зображення   = Flag of the Netherlands Antilles.svg
|використання = 110000
|пропорції    = 2:3
|затверджений = [[22 березня]] [[1986]]
|тип          = Державний
|колір1       = синій
|колір2       = червоний
|колір3       = білий
}}
'''Прапор Нідерландських Антильських островів''' — один з офіційних символів [[Нідерландські Антильські острови|Нідерландських Антильських островів]] до [[10 жовтня]] [[2010]] року (коли [[Нідерландські Антильські острови]] припинили своє існування). Офіційно затверджений [[22 березня]] [[1986]] року. Використовується тільки з [[прапор Нідерландів|прапором Нідерландів]]. Співвідношення сторін прапора 2:3.

Прапор являє собою прямокутне полотнище [[білий колір|білого кольору]], через який горизонтально проходить [[синій колір|синя]] стрічка, а вертикально – [[червоний колір|червона]]. Посередині прапора на синій стрічці зображено п’ять зірок, які символізують п’ять островів, які входять до складу Нідерландських Антильських островів. Верхні зірки це [[Саба (острів)|Саба]], [[Сінт-Маартен]], [[Сінт-Естатіус]], нижні [[Кюрасао]] та [[Бонайре]]. Синя стрічка символізує [[Карибське море]], червона – єдність всіх островів. Присутність на прапорі кольорів прапора Нідерландів символізує зв'язок з метрополією. В період з 1959-1985 роки на прапорі була присутня шоста зірка, яка символізувала [[Аруба|Арубу]].

== Прапори окремих островів ==
<gallery perrow=3 widths="120px" heights="80px" style="text-align:center">
Файл:Flag of Bonaire.svg|[[Прапор Бонайре|Бонайре]]
Файл:Flag of Curaçao.svg|[[Прапор Кюрасао|Кюрасао]]
Файл:Flag of Saba.svg|[[Прапор Саби|Саба]]
Файл:Flag of Sint Maarten.svg|[[Прапор Сінт-Маартен|Сінт-Маартен]]
Файл:Flag of Sint Eustatius.svg|[[Прапор Сінт-Естатіус|Сінт-Естатіус]]
</gallery>

== Порередній прапор ==
<gallery widths="200px" style="text-align:center">
Файл:Flag of the Netherlands Antilles (1959-1986).svg|19 листопада 1959 - 20 березня 1986
</gallery>

== Прапори губернатора ==
<gallery widths="200px" style="text-align:center">
Файл:Flag of the Governor of the Netherlands Antilles (1966–1986).svg|5 квітня 1966 — 1 січня 1987
Файл:Flag of the Governor of the Netherlands Antilles (1986–2010).svg|1 січня 1987 і до сьогодні
</gallery>

{{Прапори країн Північної Америки}}

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Прапори держав|Нідерландські Антильські острови]]
[[Категорія:Нідерландські Антильські острови]]
[[Категорія:Прапори, запроваджені 1959|Нідерландських Антильських островів]]
[[Категорія:Прапори, запроваджені 1986|Нідерландських Антильських островів]]

Затверджений: 22 березня 1986

Кольори: | | синій | | | червоний | | | білий |

Тип: Державний

Приналежність: Нідерландські Антильські острови


text:
# Джем: Створення утопії
«Джем: Створення утопії» (англ. Jem) — науково-фантастичний роман американського письменника Фредерика Пола. Вперше надрукований  1979 року.
У ньому розповідається про дослідження та колонізацію планети Джем, на якій живуть три розумні види, трьома блоками земних держав, антагоністичних, але взаємозалежних. Дія роману розгортається в невизначеному майбутньому середини-кінця 21-го століття чи 22-го століття.

## Сюжет
У майбутньому Земля буде організована на три економічні блоки: паливний блок (на прізвисько «слизькі»), утворений країнами ОПЕК та Великою Британією, харчовий блок («товстуни»), утворений Сполученими Штатами та експортерами продовольства з Америк та Європи, а також блок народних республік («піпи»), утворений країнами третього та четвертого світу, які експортують працівників. Усі залежать один від одного, що підтримує певний мир, хоча відносини не дуже хороші. Саме в цій атмосфері виявлено тьмяну зорю, навколо якого обертається трохи менша за Землю планета, названа N-OA Bes-bes Близнята 8426 і скорочено Джем, на якій є всі основні умови для життя людини, і всі блоки відправляють місії на планету.
Першими, хто прибуває на Клонг, іншу назву планети Джем, є «піпи». Нарешті, «товстунам» з Дахаусом як головним героєм також вдається висадитися на планеті та створити базу, не таку слабку, як у «піпів», але набагато менш розкішну, ніж у «слизьких». Кожен блок надсилає місію, що складається з кількох учасників з декількома еквівалентними персонажами, такими як біолог і перекладач. У романі Пола мозок перекладачів прооперований, щоб краще виконувати свою роботу.
На Джемі існує принаймні три місцеві види зі свідомістю та чіткою соціальною організацією:
- кротоподібні «плазуни»;
- «крінпіт», що нагадує величезних крабів, і
- «балонисти», різновид повітряних медуз розміром з повітряну кулю.

Ситуація напруженої політичної та соціальної конкуренції, яка панує на Джемі між колонізаторами кожного блоку, що прибули із Землі, закінчується катастрофічно для людей. Ті, хто вижив, зрештою формують досить утопічне суспільство протягом багатьох поколінь, у якому корінне населення Джема тримається в рабстві.

title: Джем: Створення утопії

wikitext:
{{Літературний твір
|назва           = Джем: Створення утопії
|оригінальна назва = Jem
|зображуння      =
|підпис          =
|автор           = [[Фредерик Пол]]
|жанр            = [[наукова фантастика]]
|мова оригіналу  = [[Англійська мова|англійська]]
|написаний       =
|публікація      = [[1979]]
|видання         =
|видавництво     =
|публікація_українською_мовою  =
|переклад        =
|ISBN-13         =
|ISBN-10         =
|нагороди        =
|попередник      =
|наступник       =
|сайт            =
|wikiquote       =
|wikisource      =
}}

'''«Джем: Створення утопії»''' ({{lang-en| Jem}}) — [[науково-фантастичний роман]] американського письменника [[Фредерик Пол|Фредерика Пола]]. Вперше надрукований  [[1979]] року.

У ньому розповідається про дослідження та колонізацію планети Джем, на якій живуть три розумні види, трьома блоками земних держав, антагоністичних, але взаємозалежних. Дія роману розгортається в невизначеному майбутньому середини-кінця 21-го століття чи 22-го століття.

== Сюжет ==
У майбутньому Земля буде організована на три економічні блоки: паливний блок (на прізвисько «слизькі»), утворений країнами [[ОПЕК]] та [[Велика Британія|Великою Британією]], харчовий блок («товстуни»), утворений [[Сполучені Штати Америки|Сполученими Штатами]] та експортерами продовольства з Америк та Європи, а також блок народних республік («піпи»), утворений країнами третього та четвертого світу, які експортують працівників. Усі залежать один від одного, що підтримує певний мир, хоча відносини не дуже хороші. Саме в цій атмосфері виявлено тьмяну зорю, навколо якого обертається трохи менша за Землю планета, названа N-OA Bes-bes [[Близнята (сузір'я)|Близнята]] 8426 і скорочено Джем, на якій є всі основні умови для життя людини, і всі блоки відправляють місії на планету.

Першими, хто прибуває на Клонг, іншу назву планети Джем, є «піпи». Нарешті, «товстунам» з Дахаусом як головним героєм також вдається висадитися на планеті та створити базу, не таку слабку, як у «піпів», але набагато менш розкішну, ніж у «слизьких». Кожен блок надсилає місію, що складається з кількох учасників з декількома еквівалентними персонажами, такими як біолог і перекладач. У романі Пола мозок перекладачів прооперований, щоб краще виконувати свою роботу.

На Джемі існує принаймні три місцеві види зі свідомістю та чіткою соціальною організацією:
* кротоподібні «плазуни»;
* «крінпіт», що нагадує величезних крабів, і
* «балонисти», різновид повітряних медуз розміром з повітряну кулю.

Ситуація напруженої політичної та соціальної конкуренції, яка панує на Джемі між колонізаторами кожного блоку, що прибули із Землі, закінчується катастрофічно для людей. Ті, хто вижив, зрештою формують досить утопічне суспільство протягом багатьох поколінь, у якому корінне населення Джема тримається в рабстві.

== Посилання ==
* {{isfdb title|id=1688}}

{{ВП-портали|Книги|Література|Фантастика|Наукова фантастика|США}}
[[Категорія:Твори Фредерика Пола]]
[[Категорія:Науково-фантастичні романи США]]
[[Категорія:Науково-фантастичні романи 1979]]
[[Категорія:Англомовні фантастичні романи]]

title: Jem

Жанр: наукова фантастика

Форма: роман

Тема: колонізація космосу, перший контакт і освоєння космосу

Автор: Фредерик Пол

Мова: англійська

Країна: США

Видавництво: St. Martin's Pressd

Нагороди: Національна книжкова преміяd (1980)


text:
# Оромія
Оромія (оромо Oromiyaa, амх. ኦሮሚያ ክልል) — один з дев'яти регіонів Ефіопії. Адміністративний центр — де-юре Аддис-Абеба, де-факто Адама. Межує з Кенією та Південним Суданом.
До XXI століття адміністративним центром оромо було місто Аддис-Абеба, назва якого мовою оромо звучить як — Фінфін. Перенесення адміністративного центру оромо в Адаму викликало численні суперечки. 10 червня 2005 Демократична Організація народу Оромо, яка є частиною правлячої коаліції у країні, заявила, що має намір перенести адміністративний центр оромо назад до Аддис-Абеби.

## Населення
За даними перепису 2007 населення регіону становить 27 158 471 осіб, міське населення — 11,3 % (3 370 040 осіб). Середня густота населення становить 91,09 осіб/км². У регіоні налічується 5 590 530 окремих господарств, таким чином, у середньому припадає 4,8 осіб на одне господарство. Етнічні групи включають: оромо (87,8 %), амхарці (7,22 %), гураге (0,93 %) та інші. 47,5 % населення — мусульмани; 30,5 % — християни-монофізити; 17,7 % — протестанти; 3,3 % дотримуються традиційних релігійних поглядів. Релігійна картина у міських районах сильно змінюється, християни-монофізити тут складають 51,2 %; мусульмани — 29,9 %; протестанти — 17,5 %; інші релігійні групи — 1,5 %.
За даними минулого перепису 1994 року населення регіону складало 18 732 525 осіб, міське населення було близько 14 %. Основна мова регіону — оромо (близько 83,5 % населення), близько 11 % говорить на амхарською.
Згідно з даними CSA на 2004 рік, доступ до чистої питної води мають лише 32 % населення (23,7 % у сільській місцевості та 91 % у містах). Рівень грамотності становить 61,5 % для чоловіків і 29,5 % серед жінок. Дитяча смертність становить 76 на 1000 народжених (майже однакова з середнім по країні показником 77 на 1000).

## Адміністративний поділ
- Адама (Adama)
- Арсі (Arsi)
- Балі (Bale)
- Борена (Borena)
- Бураю (Burayu)
- Східне Харарге (Misraq Hararghe)
- Східна Шева (Misraq Shewa)
- Східна Велега (Misraq Welega)
- Гудж (Guji)
- Хоро-Гудрем-Велега (Horo Gudru Welega)
- Іллубабор (Illubabor)
- Джимма (Jimma)
- Джимма-спеціальна зона (Jimma Special-Zone)
- Келем-Велега (Kelem Welega)
- Оромія (Oromia)
- Північна Шева (Semien Shewa)
- Південнозахідна Шева (Debub Mirab Shewa)
- Західний Арсі (Mirab Arsi)
- Західне Харарге (Mirab Hararghe)
- Західна Шева (Mirab Shewa)
- Західна Велега (Mirab Welega)

title: Оромія

wikitext:
{{Адміністративна одиниця
| назва               = Оромія
| місцева_назва       = {{lang-om|Oromiyaa}}<br/>{{lang-am|ኦሮሚያ ክልል}}
| зображення          =
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                =
| прапор              = Flag of the Oromia Region.svg
| герб_підпис         =
| прапор_підпис       =Прапори регіонів Ефіопії
| розташування        = Oromia in Ethiopia.svg
| розташування_підпис =
| розташування_розмір = 270px
| інші_одиниці        =
| тип_найменування    =
| найменування        =
| девіз               =
| гімн                =

| тип_центра        =
| центр             = де-юре [[Аддис-Абеба]], де-факто [[Адама]]
| найбільше_місто   = [[Аддис-Абеба]], [[Адама]]
| країна            = {{ETH}}
| тип_регіону       = [[Адміністративний устрій Ефіопії|Регіон]]
| регіон            =
| тип_регіону2      =
| регіон2           =
| тип_регіону3      =
| регіон3           =
| сусіди            =
| тип_підрозділів   =
| підрозділи        = 21 зона
| номерний_знак     =

| офіційна_мова          =
| населення              = 27 158 471  (2007)
| список_за_населенням   = Адміністративний устрій Ефіопії
| місце_за_населенням    = 1
| щільність_населення    = 91,09
| список_за_щільністю_населення = Адміністративний устрій Ефіопії
| місце_за_щільністю_населення  = 6
| етнікон                =

| площа             = 298 164,29
| список_за_площею  = Адміністративний устрій Ефіопії
| місце_за_площею   = 2
| відсоток_води     =
| ширина            =
| довжина           =
| широта            =
| довгота           =
  |lat_dir = N |lat_deg = 7.9890616 |lat_min =  |lat_sec =
  |lon_dir = E |lon_deg = 39.3811798 |lon_min =  |lon_sec =
|регіон     = ET
|CoordScale = 1600000
| середня_висота    =
| макс_висота_місце =
| макс_висота       =
| мін_висота_місце  =
| мін_висота        =
| часовий_пояс      = [[UTC+3]]

| список_за_ввп     =
| ввп               =
| ввп_на_душу_населення =
| список_за_ірлп    =
| ірлп              =
| список_за_джіні   =
| джіні             =

| тип_заснування       =
| заснований           =
| назва_до_заснування  =
| титул_голови_уряду   =
| голова_уряду         =
| титул_представників1 =
| представник1         =
| титул_представників2 =
| представник2         =
| адреса               =
| вебсайт              =

| тип_коду_iso    =
| код_iso         = ET-OR
| тип_скорочення  =
| скорочення      =
| тип_скорочення2 =
| скорочення2     =
| тип_скорочення3 =
| скорочення3     =
}}
{{Otheruses|Оромія (значення)}}
'''Оромія''' ({{lang-om|Oromiyaa}}, {{lang-am|ኦሮሚያ ክልል}}) — один з дев'яти [[Адміністративний поділ Ефіопії|регіонів]] [[Ефіопія|Ефіопії]]. Адміністративний центр — де-юре [[Аддис-Абеба]], де-факто [[Адама]]. Межує з [[Кенія|Кенією]] та [[Південний Судан|Південним Суданом]].

До XXI століття адміністративним центром оромо було місто [[Аддис-Абеба]], назва якого мовою [[оромо (мова)|оромо]] звучить як — Фінфін. Перенесення адміністративного центру оромо в [[Адама|Адаму]] викликало численні суперечки. [[10 червня]] [[2005]] [[Демократична Організація народу Оромо]], яка є частиною правлячої коаліції у країні, заявила, що має намір перенести адміністративний центр оромо назад до [[Аддис-Абеба|Аддис-Абеби]].

== Населення ==
За даними перепису 2007 населення регіону становить 27 158 471 осіб, міське населення — 11,3 % (3 370 040 осіб). Середня густота населення становить 91,09 осіб/км². У регіоні налічується 5 590 530 окремих господарств, таким чином, у середньому припадає 4,8 осіб на одне господарство. Етнічні групи включають: [[оромо]] (87,8 %), [[амхарці]] (7,22 %), [[гураге]] (0,93 %) та інші. 47,5 % населення — мусульмани; 30,5 % — християни-монофізити; 17,7 % — протестанти; 3,3 % дотримуються традиційних релігійних поглядів. Релігійна картина у міських районах сильно змінюється, християни-монофізити тут складають 51,2 %; мусульмани — 29,9 %; протестанти — 17,5 %; інші релігійні групи — 1,5 %.

За даними минулого перепису 1994 року населення регіону складало 18 732 525 осіб, міське населення було близько 14 %. Основна мова регіону — [[Оромо (мова)|оромо]] (близько 83,5 % населення), близько 11 % говорить на [[Амхарська мова|амхарською]].

Згідно з даними CSA на 2004 рік, доступ до чистої питної води мають лише 32 % населення (23,7 % у сільській місцевості та 91 % у містах). Рівень грамотності становить 61,5 % для чоловіків і 29,5 % серед жінок. Дитяча смертність становить 76 на 1000 народжених (майже однакова з середнім по країні показником 77 на 1000).

== Адміністративний поділ ==
* [[Адама (зона)|Адама]] (Adama)
* [[Арсі (зона)|Арсі]] (Arsi)
* [[Балі (зона)|Балі]] (Bale)
* [[Борена]] (Borena)
* [[Бураю]] (Burayu)
* [[Східне Харарге]] (Misraq Hararghe)
* [[Східна Шева]] (Misraq Shewa)
* [[Східна Велега]] (Misraq Welega)
* [[Гудж]] (Guji)
* [[Хоро-Гудрем-Велега]] (Horo Gudru Welega)
* [[Іллубабор]] (Illubabor)
* [[Джимма (зона)|Джимма]] (Jimma)
* [[Джимма-спеціальна зона]] (Jimma Special-Zone)
* [[Келем-Велега]] (Kelem Welega)
* [[Оромія (зона)|Оромія]] (Oromia)
* [[Північна Шева]] (Semien Shewa)
* [[Південнозахідна Шева]] (Debub Mirab Shewa)
* [[Західний Арсі]] (Mirab Arsi)
* [[Західне Харарге]] (Mirab Hararghe)
* [[Західна Шева]] (Mirab Shewa)
* [[Західна Велега]] (Mirab Welega)

== Посилання ==
* http://www.oromiya.gov.et/{{Недоступне посилання|date=квітень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* https://web.archive.org/web/20080530003828/http://www.ocha-eth.org/Maps/downloadables/OROMIYA.pdf
* https://web.archive.org/web/20070927204328/http://www.dppc.gov.et/downloadable/map/administrative/Atlas_Oromiya.pdf
* https://web.archive.org/web/20080617164544/http://www.ethiopar.net/type/English/basinfo/infoormy.htm

{{Ethiopia-geo-stub}}

{{Портал|Ефіопія}}
{{Адміністративний устрій Ефіопії першого рівня}}
{{Організація непредставлених націй та народів}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Регіони Ефіопії]]

title: оромо Oromiyaa · амх. ኦሮሚያ ክልል

Герб: Прапори регіонів Ефіопії

Адм. центр: де-юре Аддис-Абеба, де-факто Адама

Найбільше місто: Аддис-Абеба, Адама

Країна: Ефіопія

Регіон: ET

Підрозділи: 21 зона

Код ISO 3166-2: ET-OR


text:
# Chironex
Chironex — рід кубомедуз родини Chirodropidae. Їх укуси дуже отруйні і спричиняють людські жертви. Рід обмежений центральною частиною Індо-Тихоокеанського регіону, починаючи від півдня Японії і закінчуючи північчю Австралії.

## Види
У Всесвітньому реєстрі морських видів перелічені такі види:
- Chironex fleckeri Southcott, 1956 рік
- Chironex indrasaksajiae Sucharitakul, 2017
- Chironex yamaguchii Lewis & Bentlage, 2009 рік

title: Chironex

wikitext:
{{універсальна картка}}

'''''Chironex''''' — [[Рід (біологія)|рід]] [[Кубомедузи|кубомедуз]] родини Chirodropidae. Їх укуси дуже отруйні і спричиняють людські жертви. Рід обмежений центральною [[Індо-Тихоокеанська область|частиною Індо-Тихоокеанського регіону]], починаючи від півдня Японії і закінчуючи північчю Австралії.<ref name="Cyamaguchii">{{Cite journal|last=Lewis, C.|last2=Bentlage, B.|year=2009|title=Clarifying the identity of the Japanese Habu-kurage, ''Chironex yamaguchii'', sp. nov. (Cnidaria: Cubozoa: Chirodropida)|url=http://www.mapress.com/zootaxa/2009/f/z02030p065f.pdf|journal=Zootaxa|volume=2030|pages=59–65|doi=10.11646/zootaxa.2030.1.5|issn=1175-5326|accessdate=19 серпня 2021|archive-date=4 березня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160304070507/http://www.mapress.com/zootaxa/2009/f/z02030p065f.pdf}}</ref><ref name="distribution">Fenner, P. J. (2000). ''[http://www.marine-medic.com.au/pages/biology/biologyBreakup/jellyfishChironex.pdf Chironex fleckeri — the north Australian box-jellyfish.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170216120627/http://marine-medic.com.au/pages/biology/biologyBreakup/jellyfishChironex.pdf |date=16 лютого 2017 }}'' marine-medic.com</ref>

== Види ==
У [[World Register of Marine Species|Всесвітньому реєстрі морських видів]] перелічені такі види:<ref>{{Cite web|url=http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=267309|title=WoRMS - World Register of Marine Species - Chironex Southcott, 1956|website=marinespecies.org|language=en|accessdate=2018-03-18|archive-date=19 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210819231650/http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=267309}}</ref>

* ''[[Морська оса|Chironex fleckeri]]'' Southcott, 1956 рік
* ''Chironex'' indrasaksajiae Sucharitakul, 2017
* ''Chironex yamaguchii'' Lewis & Bentlage, 2009 рік

== Примітки ==

<references />

Наукова назва таксона: Chironex

Таксономічний ранг: рід

Батьківський таксон: Chirodropidaed


text:
# Сі Кефа
Сі Кефа (*шанська သိူဝ်ၶၢၼ်ႇၾႃႉ, кит.: 思可法, бірм. သိုချည်ဘွာာ; д/н — 1371) — 1-й володар держави Муанг Мао у 1340—1371 роках.

## Життэпис
Походив з шанського роду вождів. Молодший син Тхо Кхін Бва, собви (князя) Мао (Мо). При народженні звався шанським ім'я Тсо Ханпа. Бірманці називали його Точібва. Проте став більше відомий за китайським аналогом свого імені — Сі Кефа.
Замолоду брав участь у неодноразових набігах на сусідні шанські вождіства та князівства. 1340 року після смерті старшого брата Тоханбва успадкував владу. Розпочав політику зміцнення держави та розширення володінь, перетворивши невеличке князівство на потужну державу, якуе отримало назву Муанг Мао (Велике Мао). Відмовився підкоритися імперії Юань, почавши напади на її васалів.
У 1348 році юаньський імператор Тоґон-Темур відправив військо на чолі з Дашібаду. Проте останній не зміг повністю здолати Муанг Мао. Разом з тим 1349 року намагаючись виграти час та відновити господарство і військо, Сі Кефа відправив свого сина Мансана до двору Юань, щоб засвідчити визнання зверхності імператора.
Сі Кефа продовжив розширення володінь, досягши кордонів колишньої держави Далі на півночі, Сіпсонг Панна (населеного таями) на півдні, царства Сікайну на південному заході. До 1355 року скинув номінальну залежності від Юань, яка на той час поринула у численні повстання.
1356 року розпочав війну проти Мінб'яук Тхіхапате, царя Сікайна, розграбувавши його північні володіння. Бойові дії тривали до 1357 року. 1358 року знову виступив проти Сікайна, володар якого на той час утворив союз з Чавсвою II, царем Піньї. Сі Кефа захопив північ Сікайн, а Піньї завдав тяжкої поразки, розграбувавши значну частину цього царства. 1362 року втретє почав наступ, пограбувавши вкотре Сікайн та Пінью. 1363 року змусив Наратху, нового царя піньї, укласти союз проти Сікайна. 1364 року вчетверте напав на Сікайн, у квітні захопивши ворожу столицю. За цим виступив проти Наратху, невдаволений виконанням тим союзницьких умов. Швидко завдав поразки війську піньї, полонивши її правителя, якого було відправлено до столиці Муанг Мао.
Протягом 1365—1366 років боровся з Тадомінб'єю, царем Ави, але не зміг його здолати. Натомість відновив напади на володіння Юань, яка фактично все менше контролювала південні свої провінції. Потім проджовжив напади на володіння нового аваського царя Свасоке, грабуючи тамтешні землі.
Помер Сі Кефа 1371 року. Йому спадкував Сопемпа.

title: Сі Кефа

wikitext:
{{особа}}
'''Сі Кефа''' (*{{lang-shn|သိူဝ်ၶၢၼ်ႇၾႃႉ}}, {{lang-zh|思可法}}, {{lang-my|သိုချည်ဘွာာ}}; д/н — [[1371]]) — 1-й володар [[Муанг Мао|держави Муанг Мао]] у [[1340]]—[[1371]] роках.

== Життэпис ==
Походив з [[шани|шанського]] роду вождів. Молодший син Тхо Кхін Бва, собви (князя) Мао (Мо). При народженні звався шанським ім'я Тсо Ханпа. Бірманці називали його Точібва. Проте став більше відомий за китайським аналогом свого імені — Сі Кефа.

Замолоду брав участь у неодноразових набігах на сусідні шанські вождіства та князівства. 1340 року після смерті старшого брата Тоханбва успадкував владу. Розпочав політику зміцнення держави та розширення володінь, перетворивши невеличке князівство на потужну державу, якуе отримало назву Муанг Мао (Велике Мао). Відмовився підкоритися [[Династія Юань|імперії Юань]], почавши напади на її васалів.

У 1348 році юаньський імператор [[Тоґон-Темур]] відправив військо на чолі з Дашібаду. Проте останній не зміг повністю здолати Муанг Мао. Разом з тим 1349 року намагаючись виграти час та відновити господарство і військо, Сі Кефа відправив свого сина Мансана до двору Юань, щоб засвідчити визнання зверхності імператора.

[[Файл:Mong Mao-the detail map.svg|міні|ліворуч|200пкс|Володіння Сі Кефа]]Сі Кефа продовжив розширення володінь, досягши кордонів колишньої держави [[Далі (держава)|Далі]] на півночі, [[Сішуанбаньна-Дайська автономна префектура|Сіпсонг Панна]] (населеного таями) на півдні, [[Сікайн (царство)|царства Сікайну]] на південному заході. До 1355 року скинув номінальну залежності від Юань, яка на той час поринула у численні повстання.

1356 року розпочав війну проти [[Мінб'яук Тхіхапате]], царя Сікайна, розграбувавши його північні володіння. Бойові дії тривали до 1357 року. 1358 року знову виступив проти Сікайна, володар якого на той час утворив союз з [[Чавсва II|Чавсвою II]], царем Піньї. Сі Кефа захопив північ Сікайн, а Піньї завдав тяжкої поразки, розграбувавши значну частину цього царства. 1362 року втретє почав наступ, пограбувавши вкотре Сікайн та Пінью. 1363 року змусив [[Наратху (цар Піньї)|Наратху]], нового царя піньї, укласти союз проти Сікайна. 1364 року вчетверте напав на Сікайн, у квітні захопивши ворожу столицю. За цим виступив проти Наратху, невдаволений виконанням тим союзницьких умов. Швидко завдав поразки війську піньї, полонивши її правителя, якого було відправлено до столиці Муанг Мао.

Протягом 1365—1366 років боровся з [[Тадомінб'я|Тадомінб'єю]], царем Ави, але не зміг його здолати. Натомість відновив напади на володіння Юань, яка фактично все менше контролювала південні свої провінції. Потім проджовжив напади на володіння нового аваського царя [[Свасоке]], грабуючи тамтешні землі.

Помер Сі Кефа 1371 року. Йому спадкував [[Сопемпа]].

== Джерела ==
* Liew, Foon Ming. (1996) The Luchuan-Pingmian Campaigns (1436—1449): In the Light of Official Chinese Historiography. Oriens Extremus 39/2, pp. 162–203.
* Daniels, Christian (2006) Historical memories of a Chinese adventurer in a Tay chronicle; Usurpation of the throne of a Tay polity in Yunnan, 1573—1584, International Journal of Asian Studies, 3, 1 (2006), pp. 21–48.
* Fernquest, Jon (Autumn 2006). Crucible of War: Burma and the Ming in the Tai Frontier Zone (1382—1454) SOAS Bulletin of Burma Research. 4 (2).

[[Категорія:Правителі М'янми]]
[[Категорія:Правителі XIV століття]]

title: Сі Кефа

Народився: 14 століття

Діти: Сопемпа, Сокаппа і Совакпа


text:
# Провулок За Рудкою (Тернопіль)
Провулок За Рудкою — провулок в мікрорайоні «Новий світ» міста Тернополя.

## Відомості
Розпочинається від вулиці За Рудкою, пролягає на південь та закінчується в дворі будинку №1 вулиці Соломії Крушельницької.

title: Провулок За Рудкою (Тернопіль)

wikitext:
{{Вулиця України
 |назва = Провулок За Рудкою
 |населений пункт = [[Тернопіль]]
 |названа на честь =
 |на карті =
 |фото =
 |підпис =
 |австрійська назва укр =
 |австрійська назва нім =
 |польська назва укр =
 |польська назва пол =
 |радянська назва укр = Ю. Крашевського, Крупської
 |радянська назва рос =
 |протяжність =
 |місцевість = [[Новий Світ (Тернопіль)|Новий Світ]]
 |індекс =
 |телефони =
 |автобус =
 |тролейбус =
 |маршрутні таксі =
 |зупинки =
 |заклади культури =
 |архітектурні пам'ятки =
 |пам'ятники =
 |храми =
 |державні установи =
 |навчальні заклади =
 |медичні заклади =
 |аптеки =
 |комерція =
}}
'''Провулок За Рудкою''' — [[Вулиці Тернополя#Вулиці, провулки|провулок]] в мікрорайоні [[Новий Світ (Тернопіль)|«Новий світ»]] міста [[Тернопіль|Тернополя]].

== Відомості ==
Розпочинається від вулиці [[Вулиця За Рудкою (Тернопіль)|За Рудкою]], пролягає на південь та закінчується в дворі будинку №1 вулиці [[Вулиця Соломії Крушельницької (Тернопіль)|Соломії Крушельницької]].

== Див. також ==
* [[Вулиці Тернополя]]

== Посилання ==
* [https://www.openstreetmap.org/relation/3529561 Провулок на карті]

title: Провулок За Рудкою · Тернопіль

Місцевість: Новий Світ

title: Колишні назви

радянського періоду (українською): Ю. Крашевського, Крупської

title: Зовнішні посилання

У проєкті OpenStreetMap: пошук у Nominatim


text:
# Вімблдонський турнір 1991
Вімблдонський турнір 1991 проходив з 24 червня по 7 липня 1991 року на кортах Всеанглійського клубу лаун-тенісу і крокету в передмісті Лондона Вімблдоні. Це був 105-й Вімблдонський чемпіонат, а також третій турнір Великого шолома з початку року. Турнір входив до програм ATP та WTA турів.

## Огляд подій та досягнень
У чоловічому одиночному розряді Міхаель Штіх виграв свій перший турнір Великого шолома. Торішнього переможця Стефана Едберга він здолав у півфіналі. В турнірі вперше взяв участь майбутній чемпіон Андре Агассі, який раніше відмовлявся грати на кортах Вімблдону через вимогу повністю білого одягу.
У жінок теж перемогла представниця Німеччини — Штеффі Граф. Це були для неї третій вімблдонський титул та 11-й титул Великого шолома. Торішня чемпіонка Мартіна Навратілова поступилася в півфіналі Дженніфер Капріаті.
У парному чоловічому розряді Джон Фіцджеральд та Андерс Яррід виграли Вімблдон удруге й здобули 7-й титул Великого шолома.
Представниці Радянського Союзу Лариса Савченко та Наташа Звєрєва виграли парні змагання у жінок. Для обох це була перша вімблдонська перемога, Савченко здобула свій другий титул Великого шолома, Зверєва — третій.
У міксті Елізабет Смайлі виграла 4-й титул Великого шолома й 2-й вімблдонський, а Джон Фіцджеральд — 8-й титул Великого шолома й 3-й вімблдонський.

## Результати фінальних матчів

### Дорослі
| Одиночний розряд. Джентльмени    |                               |                         |
| Міхаель Штіх                     | Борис Бекер                   | 6–4, 7–6(7–4), 6–4      |
|                                  |                               |                         |
| Одиночний розряд. Леді           |                               |                         |
| Штеффі Граф                      | Габріела Сабатіні             | 6–4, 3–6, 8–6           |
|                                  |                               |                         |
| Парний розряд. Джентльмени       |                               |                         |
| Джон Фіцджеральд Андерс Яррід    | Хав'єр Франа Леонардо Лавалль | 6–3, 6–4, 6–7(7–9), 6–1 |
|                                  |                               |                         |
| Парний розряд. Леді              |                               |                         |
| Лариса Савченко Наташа Звєрєва   | Джиджі Фернандес Яна Новотна  | 6–4, 3–6, 8–6           |
|                                  |                               |                         |
| Мікст                            |                               |                         |
| Елізабет Смайлі Джон Фіцджеральд | Наташа Звєрєва Джим П'ю       | 7–6(7–4), 6–2           |
|                                  |                               |                         |

### Юніори
| Одиночний розряд. Хлопці  |                                     |                    |
| Томас Енквіст             | Майкл Джойс                         | 6–4, 6–3           |
|                           |                                     |                    |
| Одиночний розряд. Дівчата |                                     |                    |
| Барбара Ріттнер           | Олена Макарова                      | 6–7(6–8), 6–2, 6–3 |
|                           |                                     |                    |
| Парний розряд. Хлопці     |                                     |                    |
| Карім Аламі Грег Руседскі | Джон-Лаффні де Ягер Андрій Медведєв | 1–6, 7–6(7–4), 6–4 |
|                           |                                     |                    |
| Парний розряд. Дівчата    |                                     |                    |
| Кетрін Барклі Лімор Зальц | Джоенн Ліммер Енджі Вулкок          | 6–4, 6–4           |
|                           |                                     |                    |

title: Вімблдонський турнір 1991

wikitext:
{{TennisEventInfo
|1991|Вімблдонський турнір| дата         = 24 червня — 7 липня
| за ліком     = 105
| defchampms   =
| defchampws   =
| defchampmd   =
| defchampwd   =
| defchampxd   =
| defchampbs   =
| defchampgs   =
| defchampbd   =
| defchampgd   =
| champms      = {{flagicon|GER}} [[Міхаель Штіх]]
| champws      = {{flagicon|GER}} [[Штеффі Граф]]
| champmd      = {{flagicon|AUS}} [[Джон Фіцджеральд (тенісист)|Джон Фіцджеральд]] / {{flagicon|SWE}} [[Андерс Яррід]]
| champwd      = {{flagicon|URS}} [[Лариса Нейланд|Лариса Савченко]] / {{flagicon|URS}} [[Наташа Звєрєва]]
| champxd      = {{flagicon|AUS}} [[Елізабет Смайлі]] / {{flagicon|AUS}} [[Джон Фіцджеральд (тенісист)|Джон Фіцджеральд]]
| champbs      = {{flagicon|SWE}} [[Томас Енквіст]]
| champgs      = {{flagicon|GER}} [[Барбара Ріттнер]]
| champbd      = {{flagicon|MAR}} [[Карім Аламі]] / {{flagicon|CAN}} [[Грег Руседскі]]
| champgd      = {{flagicon|AUS}} [[Кетрін Барклі]] / {{flagicon|ISR}} [[Лімор Зальц]]
}}
'''Вімблдонський турнір 1991''' проходив з 24 червня по 7 липня [[1991]] року на кортах [[Всеанглійський клуб лаун-тенісу і крокету|Всеанглійського клубу лаун-тенісу і крокету]] в передмісті [[Лондон]]а [[Вімблдон (Лондон)|Вімблдоні]]. Це був 105-й [[Вімблдонський турнір|Вімблдонський чемпіонат]], а також третій [[Турніри Великого шолома (теніс)|турнір Великого шолома]] з початку року. Турнір входив до програм [[ATP]] та [[WTA]] турів.

== Огляд подій та досягнень ==
У чоловічому одиночному розряді [[Міхаель Штіх]] виграв свій перший турнір Великого шолома. Торішнього переможця [[Стефан Едберг|Стефана Едберга]] він здолав у півфіналі. В турнірі вперше взяв участь майбутній чемпіон [[Андре Агассі]], який раніше відмовлявся грати на кортах Вімблдону через вимогу повністю білого одягу.

У жінок теж перемогла представниця Німеччини — [[Штеффі Граф]]. Це були для неї третій вімблдонський титул та 11-й титул Великого шолома. Торішня чемпіонка [[Мартіна Навратілова]] поступилася в півфіналі [[Дженніфер Капріаті]].

У парному чоловічому розряді [[Джон Фіцджеральд (тенісист)|Джон Фіцджеральд]] та [[Андерс Яррід]] виграли Вімблдон удруге й здобули 7-й титул Великого шолома.

Представниці Радянського Союзу [[Лариса Савченко]] та [[Наташа Звєрєва]] виграли парні змагання у жінок. Для обох це була перша вімблдонська перемога, Савченко здобула свій другий титул Великого шолома, Зверєва — третій.

У міксті [[Елізабет Смайлі]] виграла 4-й титул Великого шолома й 2-й вімблдонський, а [[Джон Фіцджеральд (тенісист)|Джон Фіцджеральд]] — 8-й титул Великого шолома й 3-й вімблдонський.

== Результати фінальних матчів ==
=== Дорослі ===
{| style width = 700

|-
|colspan=3 | '''Одиночний розряд. Джентльмени'''
|-
|style bgcolor=99cc00| {{flagicon|GER}} '''[[Міхаель Штіх]]''' ||style bgcolor=99cc00| {{flagicon|GER}} [[Борис Бекер]] ||style bgcolor=99cc00|  6–4, 7–6(7–4), 6–4
|-
|colspan=3 |
|-
|colspan=3 | '''Одиночний розряд. Леді'''
|-
|style bgcolor=99cc00| {{flagicon|GER}} '''[[Штеффі Граф]]'''  ||style bgcolor=99cc00| {{flagicon|ARG}} [[Габріела Сабатіні]] ||style bgcolor=99cc00|  6–4, 3–6, 8–6
|-
|colspan=3 style |
|-
|colspan=3 | '''Парний розряд. Джентльмени'''
|-
|style bgcolor=99cc00| {{flagicon|AUS}} '''[[Джон Фіцджеральд (тенісист)|Джон Фіцджеральд]]'''
 {{flagicon|SWE}} '''[[Андерс Яррід]]''' ||style bgcolor=99cc00| {{flagicon|ARG}} [[Хав'єр Франа]]
 {{flagicon|MEX}} [[Леонардо Лавалль]] ||style bgcolor=99cc00|  6–3, 6–4, 6–7(7–9), 6–1
|-
|colspan=3 |

|-
|colspan=3 | '''Парний розряд. Леді'''
|-
|style bgcolor=99cc00| {{flagicon|URS}} '''[[Лариса Нейланд|Лариса Савченко]]'''
 {{flagicon|URS}} '''[[Наташа Звєрєва]]''' ||style bgcolor=99cc00| {{flagicon|USA}} [[Джиджі Фернандес]]
 {{flagicon|CSK}} [[Яна Новотна]] ||style bgcolor=99cc00|  6–4, 3–6, 8–6
|-
|colspan=3 |
|-
|colspan=3 | '''Мікст'''

|-
|style bgcolor=99cc00| {{flagicon|AUS}} '''[[Елізабет Смайлі]]'''
 {{flagicon|AUS}} '''[[Джон Фіцджеральд (тенісист)|Джон Фіцджеральд]]''' ||style bgcolor=99cc00| {{flagicon|URS}} [[Наташа Звєрєва]]
 {{flagicon|USA}} [[Джим П'ю]] ||style bgcolor=99cc00|  7–6(7–4), 6–2
|-
|colspan=3 |
|-
|}

=== Юніори ===
{| style width = 700

|-
|colspan=3 | '''Одиночний розряд. Хлопці'''
|-
|style bgcolor=99cc00|{{flagicon|SWE}} '''[[Томас Енквіст]]''' ||style bgcolor=99cc00| {{flagicon|USA}} [[Майкл Джойс]] ||style bgcolor=99cc00|  6–4, 6–3
|-
|colspan=3|
|-
|colspan=3 | '''Одиночний розряд. Дівчата'''
|-
|style bgcolor=99cc00| {{flagicon|GER}} '''[[Барбара Ріттнер]]''' ||style bgcolor=99cc00| {{flagicon|URS}} [[Олена Макарова]] ||style bgcolor=99cc00|  6–7(6–8), 6–2, 6–3
|-
|colspan=3|
|-
|colspan=3 | '''Парний розряд. Хлопці'''
|-
|style bgcolor=99cc00| {{flagicon|MAR}} '''[[Карім Аламі]]'''
 {{flagicon|CAN}} '''[[Грег Руседскі]]''' ||style bgcolor=99cc00| {{flagicon|RSA|1928}} [[Джон-Лаффні де Ягер]]
 {{flagicon|URS}} [[Андрій Медведєв]] ||style bgcolor=99cc00|  1–6, 7–6(7–4), 6–4
|-
|
|-
|colspan=3 | '''Парний розряд. Дівчата'''
|-
|style bgcolor=99cc00| {{flagicon|AUS}} '''[[Кетрін Барклі]]'''
 {{flagicon|ISR}} '''[[Лімор Зальц]]''' ||style bgcolor=99cc00| {{flagicon|AUS}} [[Джоенн Ліммер]]
 {{flagicon|AUS}} [[Енджі Вулкок]] ||style bgcolor=99cc00|  6–4, 6–4
|-
|
|-
|}

== Див. також ==
* [[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 1991]]
* [[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 1991]]
* [[Відкритий чемпіонат США з тенісу 1991]]

== Виноски ==
{{reflist}}
{{Вімблдонський турнір}}

{{Портали|Теніс|Спорт}}

{{Тур WTA 1991}}

[[Категорія:Вімблдонський турнір]]
[[Категорія:1991 у тенісі]]
[[Категорія:Червень 1991]]
[[Категорія:Липень 1991]]
[[Категорія:1991 в англійському спорті]]
[[Категорія:Вімблдонський турнір 1991| ]]

title: Вімблдонський турнір 1991

Дата: 24 червня — 7 липня


text:
# Тригір'я
Тригі́р'я — село в Україні, в Тетерівській сільській територіальній громаді Житомирського району Житомирської області. Населення — 197 осіб.

## Історія
У 1598 р. Олександр Воронич надав село на утримання православного монастиря, який був заснований у 1613 р. його синами Миколою та Федором.
У 1906 році село Троянівської волості Житомирського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 24 версти, від волості 17. Дворів 5, мешканців 45.
Село постраждало внаслідок геноциду українського народу, проведеного урядом СРСР 1932—1933.

## Пам'ятки
- Спасо-Преображенський Тригірський чоловічий монастир
- Над Тетеревом — лісовий заказник над руслом річки Тетерів.

## Культурне життя
Музичний фестиваль Woodstock Україна оголосив про переїзд до села Тригір'я у 2019 році. Раніше фестиваль проходив поблизу Львова.

## Галерея
- Тригірський гідровузол, дамба і водосховище
- Тригірський гідровузол
- Дуби в Тригірському лісництві

title: Тригір'я

wikitext:
{{Село
 | назва           = Тригір'я
 | область         = [[Житомирська область]]
 | район           = [[Житомирський район]]
 | громада         = [[Тетерівська сільська громада]]
 | код КОАТУУ      = 1822080604
 | зображення      = Tryhirya_Monastery.jpg
 | зображення_розмір=250px
 | зображення_підпис=[[Преображенський Тригірський чоловічий монастир|Спасо-Преображенський Тригірський чоловічий монастир]]
 | розташування    =Zhytomyr raion.jpg
 | mapx            =75
 | mapy            =69
 | засновано       =1598
 | населення       = 197
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 0,588
 | ref-площа       =
 | щільність       = 335,03
 | поштовий індекс = 12422
 | телефонний код  = 412
 | координати      =  {{coord|50|11|40|N|28|22|29|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 50 || lat_min = 11 || lat_sec = 40
   | lon_deg = 28 || lon_min = 22 || lon_sec = 29
 | висота          = 231
 | ref-висота      =
 | водойма         =
 | адреса          = 12423, Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Буки, вул. Гагаріна, 2
 | облікова картка =
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 }}
'''Тригі́р'я''' — [[село]] в Україні, в [[Тетерівська сільська громада|Тетерівській сільській територіальній громаді]] [[Житомирський район|Житомирського району]] [[Житомирська область|Житомирської області]]. Населення — 197 осіб.

== Історія ==
[[Файл:Bobrovka4.JPG|ліворуч|thumb|Річка Бобрівка в районі Тригір'я]]
[[Файл:Тригори.png|міні|ліворуч|Тригір'я на мапі Зигмунда Герстмана]]
У 1598 р. Олександр [[Вороничі герба Павча|Воронич]] надав село на утримання православного монастиря, який був заснований у 1613 р. його синами Миколою та Федором.

У 1906 році село [[Троянівська волость (Житомирський повіт)|Троянівської волості]] [[Житомирський повіт (Волинська губернія)|Житомирського повіту]] [[Волинська губернія|Волинської губернії]]. Відстань від повітового міста 24 версти, від волості 17. Дворів 5, мешканців 45<ref name="Список населених місць  Волинської губернії. —  Житомир: Волинська губернська типографія, 1906. — 219 с.">{{Cite web |url=http://history.org.ua/LiberUA/SpNasMestVolGub_1906/SpNasMestVolGub_1906.pdf |title=Список населених місць Волинської губернії. — Житомир: Волинська губернська типографія, 1906. — 219 с. |accessdate=25 травня 2019 |archive-date=14 грудня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171214071800/http://history.org.ua/LiberUA/SpNasMestVolGub_1906/SpNasMestVolGub_1906.pdf }}</ref>.

Село постраждало внаслідок геноциду українського народу, проведеного урядом [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] 1932—1933.

== Пам'ятки ==
* [[Преображенський Тригірський чоловічий монастир|Спасо-Преображенський Тригірський чоловічий монастир]]
* [[Над Тетеревом]] — лісовий заказник над руслом річки [[Тетерів]].

== Культурне життя ==
Музичний фестиваль [[Woodstock Україна]] оголосив про переїзд до села Тригір'я у 2019 році. Раніше фестиваль проходив поблизу Львова.

== Галерея ==
<gallery>
Тригірський гідровузол. Дамба. Водосховище.jpg|Тригірський гідровузол, дамба і водосховище
Тригірський гідровузол 1.jpg|Тригірський гідровузол
Тригірське лісництво - дуби велетні 6.jpg|Дуби в Тригірському лісництві
</gallery>

== Див. також ==
* [[Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Житомирська область)]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
# Адміністративно-територіальний устрій Житомирщини 1795—2006 Довідник. — Житомир: Волинь, 2007—620 с. --  ISBN 966—690 –090 — 4
# Список населених місць  Волинскої губернії. —  Житомир: Волинська губернська типографія, 1906. —- 219 с.

== Посилання ==
{{commonscat|Trygirya}}
* [http://tutbuv.com/?p=1097 Мандри Україною. Тригір'я] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201106161859/http://tutbuv.com/?p=1097 |date=6 листопада 2020 }}
* [http://weather.in.ua/ua/zhitomirskaja/26409 Погода в селі Тригір'я] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111219160840/http://weather.in.ua/ua/zhitomirskaja/26409 |date=19 грудня 2011 }}
* [https://web.archive.org/web/20110915195159/http://www.zhytomyr-rda.gov.ua/Rozdil_3/Golodomor_1932_1933_rokiv/Golodomor_u_regioni/Masshtabi_Golodomoru_u_regioni__CHorni_doshki__Postrazhdali_sela_ Масштаби Голодомору в Житомирському районі. Сайт Житомирської РДА]
{{Zhytomyr-obl-stub}}
{{Тетерівська сільська громада}}

[[Категорія:Села Житомирської області]]

title: село Тригір'я

Країна: Україна

Область: Житомирська область

Район: Житомирський район

Тер. громада: Тетерівська сільська громада

title: Основні дані

Густота населення: 335,03 осіб/км²

title: Географічні дані

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Тригір'я

title: Мапа

Мапа: Тригір'я у Вікісховищі


text:
# Генрик Збєжховський
Генрик Збєжховський (пол. Henryk Zbierzchowski; 19 листопада 1881, Львів — 6 листопада 1942, Криниця) — польський поет, прозаїк, драматург, пісняр-сатирик, співробітник львівської преси: редактор (у 1920—1926) сатиричного тижневика «Щиголь» (пол. Szczutek), ведучий власної рубрики «Що сказав Немо» у газеті «Gazeta Poranna». Двоюрідний брат Олександра Бучацького.

## Біографія
Народився у Львові в «музичній» родині: батько Владислав — піаніст, композитор, музикознавець, мати Анна (Флоріана; з Бучацьких) — відома оперна співачка. За освітою юрист, мав довголітню посаду урядовця відділу фінансів Львівського магістрату. Видав понад 40 книжок. Відомий насамперед як автор величезної кількості віршів легкої лірики, які публікувалися впродовж кількох десятиріч не тільки у збірках, але й у багатьох газетах, як типові «одноденки». Генрик створив цілу школу легкої сатиричної літератури, у великій мірі львівським «балаком». Особливу прихильність львів'ян Збєжховський здобув своїми віршами, присвяченими улюбленому місту.
Належав до найпопулярніших постатей міжвоєнного Львова. Двічі був удостоєний престижних літературних нагород: 1928 року — Літературної премії міста Львова і 1938 — Золотого Лаврового вінця Польської академії літератури.
Збєжховський свідомо творив свій образ богемного поета. Ще у своїй ранній повісті «Художник» (1907) він зобразив типового цигана, який носив довге волосся, великого капелюха, найбільше любив абсент, каву та сигарети і при кожній нагоді дискутував про мистецтво, якому служив усією душею.
Вивчав право у Львівському університеті. Вже 1898 року, коли йому було 17 років, Генрик друкував свої вірші в краківському журналі «Życie», редактором якого був Станіслав Пшибишевський. В 1900 вийшла перша збірка під назвою Impresje. В 1906–1910 роках працював в редакції часопису Nasz Kraj і «був народним поетом львівським» Gazety Porannej. В роках 1920–1926 був редактором львівського сатиричного тижневика Szczutek.
Помер Генрик Ґжимала-Збєжховський у листопаді 1942 року в Криниці, на своїй улюбленій віллі «Немо», якою володів з 1928 року. На руках трьох жінок: дружини, доньки й онуки. Збєжховський був тісно пов'язаний з Криницею, проводив тут вакації, був у цих околицях знаним і шанованим. У Львові, у Вірменському Соборі, над «процесійними» дверима, з лівого боку, де є фрески відомого художника-монументаліста Яна Генрика Розена «Смерть св. Катерини Олександрійської», можна побачити його обличчя. Художник змалював з Генрика Збєжховського одного з ангелів.

## Ресторан «Атляс» і панна Францішка
Останній представник «молодопольської» богеми, Генрик Збєжховський був душею товариства, яке збиралося в ресторані «Атляс» на площі Ринок, 45. Тут Генрик Збєжховський проводив більшість свого часу і навіть поставив своєрідний рекорд — пиячив, не виходячи з кнайпи, 72 години, тобто три доби. І саме тут народилось безліч тих віршів і статей, які хлопчик-кур'єр просто з ресторану доносив до редакцій львівських газет. Саме в «Атлясі» народжувалися на світ його шлягери винятково інтимного змісту, які жили якийсь час у репертуарі польського кабаре. Музику до них писав, зокрема, відомий львівський композитор легкої музики Збігнєв Ліпчинський і сам поет. Часто в ресторані, написавши чергового вірша, він сідав за «атлясовий» фортеп'ян, щоби відразу при власному акомпонементі явити свою нову пісеньку. Неодмінними слухачами були колеги-митці, його приятель, власник «Атлясу», Едзьо Тарлєрський та поет-«молодомузівець» Степан Чарнецький. Зрідка зустрічі проводились і на затишній віллі панства Збєжховських на вулиці Пісковій, 15, у товаристві дружини Геня — популярної естрадної співачки Ірени (Задора). Можливо, саме при такій зустрічі і народилась одна із найвідоміших львівських «батярських пісень» — балада про панну Францішку (у наш час відома у виконанні Віктора Морозова). Це свого роду історія про львівських Ромео і Джульєтту. Сюжет з панною Францішкою був надзвичайно популярний, за нього сперечалися навіть різні львівські райони. На Клепарові співали: «На Кліпарові за рогатками», на Личакові «На Личакові за рогатками».

## Творчість
- Вірші:
  - Impresje (1900)
  - Baśnie (1906)
  - Rzeczy wesołe (1918), під псевд. «Nemo»
  - Żongler. Rzeczy wesołe i smutne (1922)
  - Erotyki (1923)
  - Ogród życia (1935)
- Повісті, новели:
  - Przed wschodem słońca (1903)
  - Na złotej przełęczy (1904)
  - Malarze (1907)
  - Grający las i inne nowele (1908)
  - Literat (1909)
  - Pająk i inne nowele (1911)
  - Stepowa panienka (1912)
  - Anioły płaczą (1913)
  - Diabelska przełęcz (1917)
  - Człowiek o dwu twarzach (1919)
  - Oczyma dziecka. Opowiadania wierszowane dla dzieci i młodzieży (1921)
  - Śmierć czy miłość (1923)
  - W paryskim wirze (1929)
  - Kariera pana Franciszka (1939), повість (нова версія Człowieka o dwu twarzach)
- Piosenki kabaretowe (1912),
- Płomienie. Pieśni wojenne o Legionach Polskich (1916)
- Nowe piosenki kabaretowe (1919)
- Nowe piosenki żołnierskie (1920)
- Драматичні твори:
  - Kobieta bez twarzy (1913)
  - Małżeństwo Loli (1916), комедія
  - Budienny idzie… (1921), водевіль
  - Kłopoty pana Złotopolskiego (1922), фарс
  - Pojedynek (1922), комедія
  - Zawsze wierny, Widowisko z przeszłości Lwowa (1922)
  - Serce Matki albo przygody Tomcia Palucha (1926), казка
  - Czarodziej (1928)
  - Orlęta (1928)
  - To możesz opowiadać swojej babci (1929), ревю
  - Biały Orzeł (1931), комедія
  - Czapka niewidka i pałeczka nieruchomka (1932), казка
  - Porwana narzeczona (1933), водевіль
  - Złota rybka (1933), казка
  - Imieniny wodza (1937)
  - Szczęście Gzymsa (1937), комедія
- лібрето, сатири.

Про творчість Генрика Збєжховського в 2000 році була видана книжка «Pisarz wobec koniunktury. Twórczość literacka Henryka Zbierzchowskiego» авторства Вітольда Ващука.

title: Генрик Збєжховський

wikitext:
{{Письменник
 | Ім'я                = Генрик Збєжховський
 | Оригінал імені      =
 | Фото                = Henryk Zbierzchowski.jpg
 | Ширина              = 200px
 | Підпис              = Портрет, автор [[Казимир Сіхульський]]
 | Ім'я при народженні =
 | Псевдоніми          = Немо
 | Дата народження     = 19.11.1881
 | Місце народження    = [[Львів]]
 | Дата смерті         = 6.11.1942
 | Місце смерті        = [[Криниця-Здруй|Криниця]]
 | Громадянство        = {{AUT-HUN}}
 | Рід діяльності      = поет, прозаїк, драматург, львівський бард
 | Роки активності     =
 | Напрямок            =
 | Жанр                =
 | Magnum opus         =
 | Премії              =
 | Сайт                =
 }}
'''Генрик Збєжховський''' ({{lang-pl|Henryk Zbierzchowski}}; [[19 листопада]] [[1881]], [[Львів]] — [[6 листопада]] [[1942]], [[Криниця-Здруй|Криниця]]) — польський поет, прозаїк, драматург, пісняр-сатирик, співробітник львівської преси: редактор (у 1920—1926) сатиричного тижневика «Щиголь» ({{lang-pl|Szczutek}}), ведучий власної рубрики «Що сказав Немо» у газеті «Gazeta Poranna». Двоюрідний брат [[Бучацький Олександр Омелянович|Олександра Бучацького]].

== Біографія ==
Народився у Львові в «музичній» родині: батько Владислав — піаніст, композитор, музикознавець, мати Анна (Флоріана; з [[Бучацькі|Бучацьких]]) — відома оперна співачка. За освітою юрист, мав довголітню посаду урядовця відділу фінансів Львівського магістрату. Видав понад 40 книжок. Відомий насамперед як автор величезної кількості віршів легкої лірики, які публікувалися впродовж кількох десятиріч не тільки у збірках, але й у багатьох газетах, як типові «одноденки». Генрик створив цілу школу легкої сатиричної літератури, у великій мірі львівським «балаком». Особливу прихильність львів'ян Збєжховський здобув своїми віршами, присвяченими улюбленому місту.

Належав до найпопулярніших постатей міжвоєнного Львова. Двічі був удостоєний престижних літературних нагород: 1928 року — Літературної премії міста Львова і 1938 — Золотого Лаврового вінця Польської академії літератури.

Збєжховський свідомо творив свій образ богемного поета. Ще у своїй ранній повісті «Художник» ([[1907]]) він зобразив типового цигана, який носив довге волосся, великого капелюха, найбільше любив абсент, каву та сигарети і при кожній нагоді дискутував про мистецтво, якому служив усією душею.

Вивчав право у Львівському університеті. Вже [[1898]] року, коли йому було 17 років, Генрик друкував свої вірші в [[краків]]ському журналі «Życie», редактором якого був Станіслав Пшибишевський. В [[1900]] вийшла перша збірка під назвою ''Impresje''. В [[1906]]–[[1910]] роках працював в редакції часопису ''Nasz Kraj'' і «був народним поетом львівським» [[Gazeta Poranna|Gazety Porannej]]. В роках [[1920]]–[[1926]] був редактором львівського сатиричного тижневика ''[[Szczutek]]''.

Помер Генрик Ґжимала-Збєжховський у листопаді [[1942]] року в Криниці, на своїй улюбленій віллі «Немо», якою володів з [[1928]] року. На руках трьох жінок: дружини, доньки й онуки. Збєжховський був тісно пов'язаний з Криницею, проводив тут вакації, був у цих околицях знаним і шанованим. У Львові, у Вірменському Соборі, над «процесійними» дверима, з лівого боку, де є фрески відомого художника-монументаліста [[Ян Генрик Розен|Яна Генрика Розена]] «Смерть св. Катерини Олександрійської», можна побачити його обличчя. Художник змалював з Генрика Збєжховського одного з ангелів.

[[Файл:Zbierzchowski4.jpg|thumb|Могила Генріка Збєжховського у Криниці]]

== Ресторан «Атляс» і панна Францішка ==
Останній представник «молодопольської» богеми, Генрик Збєжховський був душею товариства, яке збиралося в ресторані «Атляс» на [[Площа Ринок (Львів)|площі Ринок]], 45. Тут Генрик Збєжховський проводив більшість свого часу і навіть поставив своєрідний рекорд — пиячив, не виходячи з кнайпи, 72 години, тобто три доби. І саме тут народилось безліч тих віршів і статей, які хлопчик-кур'єр просто з ресторану доносив до редакцій львівських газет. Саме в «Атлясі» народжувалися на світ його шлягери винятково інтимного змісту, які жили якийсь час у репертуарі польського кабаре. Музику до них писав, зокрема, відомий львівський композитор легкої музики Збігнєв Ліпчинський і сам поет. Часто в ресторані, написавши чергового вірша, він сідав за «атлясовий» фортеп'ян, щоби відразу при власному акомпонементі явити свою нову пісеньку. Неодмінними слухачами були колеги-митці, його приятель, власник «Атлясу», Едзьо Тарлєрський та поет-«молодомузівець» Степан Чарнецький. Зрідка зустрічі проводились і на затишній віллі панства Збєжховських на вулиці Пісковій, 15, у товаристві дружини Геня — популярної естрадної співачки Ірени (Задора). Можливо, саме при такій зустрічі і народилась одна із найвідоміших львівських «батярських пісень» — балада про панну Францішку (у наш час відома у виконанні [[Віктор Морозов|Віктора Морозова]]). Це свого роду історія про львівських Ромео і Джульєтту. Сюжет з панною Францішкою був надзвичайно популярний, за нього сперечалися навіть різні львівські райони. На Клепарові співали: «На Кліпарові за рогатками», на Личакові «На Личакові за рогатками».

== Творчість ==
* Вірші:
** ''Impresje'' (1900)
** ''Baśnie'' (1906)
** ''Rzeczy wesołe'' (1918), під псевд. «Nemo»
** ''Żongler. Rzeczy wesołe i smutne'' (1922)
** ''Erotyki'' (1923)
** ''Ogród życia'' (1935)
* Повісті, новели:
** ''Przed wschodem słońca'' (1903)
** ''Na złotej przełęczy'' (1904)
** ''Malarze'' (1907)
** ''Grający las i inne nowele'' (1908)
** ''Literat'' (1909)
** ''Pająk i inne nowele'' (1911)
** ''Stepowa panienka'' (1912)
** ''Anioły płaczą'' (1913)
** ''Diabelska przełęcz'' (1917)
** ''Człowiek o dwu twarzach'' (1919)
** ''Oczyma dziecka. Opowiadania wierszowane dla dzieci i młodzieży'' (1921)
** ''Śmierć czy miłość'' (1923)
** ''W paryskim wirze'' (1929)
** ''Kariera pana Franciszka'' (1939), повість (нова версія ''Człowieka o dwu twarzach'')
* ''Piosenki kabaretowe'' (1912),
* ''Płomienie. Pieśni wojenne o Legionach Polskich'' (1916)
* ''Nowe piosenki kabaretowe'' (1919)
* ''Nowe piosenki żołnierskie'' (1920)
* Драматичні твори:
** ''Kobieta bez twarzy'' (1913)
** ''Małżeństwo Loli'' (1916), комедія
** ''Budienny idzie…'' (1921), водевіль
** ''Kłopoty pana Złotopolskiego'' (1922), фарс
** ''Pojedynek'' (1922), комедія
** ''Zawsze wierny, Widowisko z przeszłości Lwowa'' (1922)
** ''Serce Matki albo przygody Tomcia Palucha'' (1926), казка
** ''Czarodziej'' (1928)
** ''Orlęta'' (1928)
** ''To możesz opowiadać swojej babci'' (1929), ревю
** ''Biały Orzeł'' (1931), комедія
** ''Czapka niewidka i pałeczka nieruchomka'' (1932), казка
** ''Porwana narzeczona'' (1933), водевіль
** ''Złota rybka'' (1933), казка
** ''Imieniny wodza'' (1937)
** ''Szczęście Gzymsa'' (1937), комедія
* лібрето, сатири.

Про творчість Генрика Збєжховського в [[2000]] році була видана книжка «Pisarz wobec koniunktury. Twórczość literacka Henryka Zbierzchowskiego» авторства Вітольда Ващука.

== Джерела ==
{{wikiquote|pl:Henryk_Zbierzchowski}}
* {{книга|автор = |частина = |посилання частина = |заголовок = [[Енциклопедія Львова]]: в 4 т.|оригінал = |посилання = |відповідальний = за ред. [[Козицький Андрій Михайлович|А. Козицького]] та [[Підкова Ігор Зіновійович|І. Підкови]]|видання = |місце = Львів|видавництво = [[Літопис (видавництво)|Літопис]]|рік = 2007|том = 1: А—Ґ|сторінки = |сторінок = 656|серія = |isbn = 978-966-7007-68-8|тираж = |ref = }}
* {{книга|автор = |частина = |посилання частина = |заголовок = [[Енциклопедія Львова]]: в 4 т.|оригінал = |посилання = |відповідальний = за ред. [[Козицький Андрій Михайлович|А. Козицького]]|видання = |місце = Львів|видавництво = [[Літопис (видавництво)|Літопис]]|рік = 2008|том = 2: Д—Й|сторінки = |сторінок = 608|серія = |isbn = 978-966-7007-69-0|тираж = |ref = }}
* {{книга|автор = [[Мориквас Надія Мирославівна|Надія Мориквас]]|частина = Закоханий львів'янин|посилання частина = |заголовок = Історія Львова: в 3 т.|оригінал = |посилання = |відповідальний = |видання = |місце = Львів|видавництво = Центр Європи|рік = 2007|том = 3: Листопад 1918 — поч. XXI ст|сторінки = 123|сторінок = 575|серія = |isbn = 978-966-7022-58-7|тираж = |ref = }}
* {{книга|автор = [[Ілько Лемко]]|частина = |посилання частина = |заголовок = Легенди старого Львова|оригінал = |посилання = |відповідальний = |видання = |місце = Львів|видавництво = [[Видавництво «Апріорі»|Апріорі]]|рік = 2018|том = |сторінки = |сторінок = 176|серія = |isbn = 978-617-629-419-1|тираж = |ref = }}
* Lwów. Ilustrowany przewodnik. — Lwów: Centrum Europy, 2003. — 320 s. {{ref-pl}}

== Посилання ==
{{бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Збєжховський, Генрик}}
[[Категорія:Уродженці Львова]]
[[Категорія:Померли в Малопольському воєводстві]]
[[Категорія:Польські поети]]
[[Категорія:Бучацькі]]

title: Генрик Збєжховський

Псевдонім: Немо

Народився: 19 листопада 1881 · Львів

Помер: 6 листопада 1942 (60 років) · Криниця

Поховання: Old cemetery in Krynicad

Громадянство: Австро-Угорщина

Alma mater: юридичний факультет Львівського національного університету імені Івана Франка

Нагороди: Лицарський Хрест ордена Відродження Польщі · Золоті академічні лаври