text:
# 20-мм автоматична гармата Madsen
Гармата Madsen — це 20-міліметрова багатоцільова скорострільна автоматична гармата розроблена у 1930-х роках Данським промисловим синдикатом (дан. Dansk Industri Syndikat, DISA, раніше Compagnie Madsen). Була основною зенітною гарматою на озброєнні ЗС Данії, але різноманітність кріпленнь також дозволяла використовувати її як протитанкову і корабельну гармату. Завдяки своїй універсальності гармата також експортувалася у ряд країн.

## Розробка
Гармату було розроблено на основі легкого кулемета Мадсена версії 1902 року. Для гасіння відбою спеціально розроблених для гармати боєприпасів 20×120 мм пружинний буфер було замінено гідравлічним.
Початковим напрямком досліджень була розробка нового типу авіаційної гармати, однак від такої ідеї відмовилися через значну потужність боєприпасів, відбій яких заважав роботі двигуна. Пізніше дослідження відновилися, але були переключені на наземне використання гармати. Цей напрямок мав успіх, і гармату Madsen було запущено у серійне виробництво в 1933 році.

## Варіанти
DISA пропонував чотири стандартні різновиди станків для цих гармат.
1. Легка польова гармата — основна протитанкова версія на колісному станку. Могла буксуватися кіньми або (в розібраному вигляді) переноситися силами особового складу. Також така гармата придатна для встановлення на транспортному засобі і, у складеному вигляді, на колясці мотоциклів Nimbus. Також відома як тип Madsen F5.
2. Універсальна версія, M1937. Для транспортування гармата встановлювалася на колісний станок, а для стрільби могла бути установлена на триногий станок (при зенітному використанні — на чотириногий). Цей варіант міг використовуватися і для горизонтальної стрільби, і як зенітна гармата.
3. Мобільна зенітна версія.
4. Корабельна версія, також придатна для установки в фортифікаційних спорудах. Трьохосьове шарнірне кріплення дозволяє вести як горизонтальну, так і зенітну стрільбу.

Також існував варіант, що використовувався як протитанкова рушниця, встановлювався на сошку і міг переноситися на спині людини. Виробник рекомендував використовувати в такому варіанті лише режим поодиноких пострілів. Втім, в такій ролі ці гармати виявилися надто неточними.
Крім 20-мм версії гармати Madsen було розроблено варіант калібру 23×120 мм.
Шведська компанія Landsverk AB встановлювала 20-мм гармати Madsen на військову техніку, таку як легкий танк L-60 і бронеавтомобілі Lynx та L-180.

## Бойове застосування
Датська армія під час німецького вторгнення в Данію у квітні 1940 року використовувала ці гармати для відбиття атак німецьких бронетанкових сил, знищивши одинадцять бронеавтомобілів і два танки Panzer I .
Варіант Madsen F5 виявився дуже ефективним проти японських танків у кінці Другої японо-китайської війни. В 1944 році китайському 21-му арсеналу в Нанкіні вдалося самостійно відтворити ці гармати з отриманих ще у 1938 році деталей, однак через брак матеріалів вдалося виготовити лише п'ять гармат .

## Оператори
Гармати Madsen експортувалися Данією у численні країни. Крім того, ряд країн здобули такі гармати як військовий трофей .
- Аргентина
- Бельгія
- Бразилія
- Болгарія
- Греція (лише тестування)
- Данія
- Естонія
- Іран
- Ірландія
- Іспанія
- Італія
- Китайська республіка
- Колумбія
- Норвегія
- Парагвай
- Польща (лише тестування[a])
- Португалія
- Таїланд
- Третій Рейх
- Угорщина
- Чехословаччина
- Фінляндія
- Франція
- Швеція

title: 20-мм автоматична гармата Madsen

wikitext:
{{Картка зброї
| назва                = 20 mm maskinkanon M/38
| зображення           = 20 PstK 40 Madsen 1.JPG
| розм_зобр            = 300px
| альт                 =
| підпис               = У музеї піхоти в [[Міккелі]].
| походження           = {{DNK}}
| тип                  = [[автоматична гармата]]

| є_стрілецька         = так

| служба               =
| оператори            =
| війни                = [[Громадянська війна в Іспанії]]
[[Японсько-китайська війна (1937—1945)]]
[[Друга світова війна]]
[[Радянсько-фінська війна (1939—1940)]]
[[Радянсько-фінська війна (1941—1944)]]
[[Громадянська війна в Китаї]]

| розробник            =
| дата_розробки        =
| виробник             =
| вартість_одиниці     =
| дата_виготовлення    =
| кількість            =
| варіанти             =

| хар_підпис           =
| вага                 = 55 кг
| довжина              = 2,5 м
| част_довжина         = 1,2 м
| ширина               =
| висота               =
| діаметр              =
| обслуга              =
| десант               =

| набій                = 20
| вага_набою           = 0,29 кг [[Бронебійний снаряд|бронебійні]]
0,32 кг [[Фугасний снаряд|фугасні]]
| калібр               = 20 мм
| стволи               = повітряне охолодження
| дія                  = відбій ствола з коротким ходом
| темп                 = 400 (технічний) / 250 (практичний) пост./хв.
| д_швидкість          = 900 м/с
| дальність            = 500 м
| м_дальність          = 2123 м
| живлення             = магазин на 10, 15 або 60 набоїв
| приціл               =
| ref = Джерело: ''Anti-aircraft guns''{{r|Chamberlain}}
}}

'''Гармата Madsen''' — це [[Калібр 20 мм|20-міліметрова]] багатоцільова скорострільна [[автоматична гармата]] розроблена у 1930-х роках [[DISA|Данським промисловим синдикатом]] ({{lang-da|Dansk Industri Syndikat}}, ''DISA'', раніше ''Compagnie Madsen''). Була основною [[Зенітна гармата|зенітною гарматою]] на озброєнні [[Збройні сили Данії|ЗС Данії]], але різноманітність [[Станок (зброя)|кріпленнь]] також дозволяла використовувати її як [[Протитанкова гармата|протитанкову]] і [[Корабельна гармата|корабельну]] гармату. Завдяки своїй універсальності гармата також експортувалася у ряд країн.

== Розробка ==
Гармату було розроблено на основі легкого [[Кулемет Мадсена|кулемета Мадсена]] версії [[1902]] року. Для гасіння [[Відбій|відбою]] спеціально розроблених для гармати боєприпасів 20×120 мм пружинний [[Противідкотний пристрій|буфер]] було замінено гідравлічним.

Початковим напрямком досліджень була розробка нового типу [[Авіаційна гармата|авіаційної]] гармати, однак від такої ідеї відмовилися через значну потужність боєприпасів, відбій яких заважав роботі [[Авіаційний двигун|двигуна]]. Пізніше дослідження відновилися, але були переключені на наземне використання гармати. Цей напрямок мав успіх, і гармату Madsen було запущено у [[серійне виробництво]] в 1933 році.

== Варіанти ==

DISA пропонував чотири стандартні різновиди [[Станок (зброя)|станків]] для цих гармат.
# Легка польова гармата — основна [[Протитанкова гармата|протитанкова]] версія на колісному станку. Могла [[Гужовий транспорт|буксуватися кіньми]] або (в розібраному вигляді) переноситися силами особового складу. Також така гармата придатна для встановлення на транспортному засобі і, у складеному вигляді, на [[Мотоцикл з коляскою|колясці мотоциклів]] ''[[Nimbus]]''. Також відома як тип Madsen F5.
# Універсальна версія, M1937. Для транспортування гармата встановлювалася на колісний станок, а для стрільби могла бути установлена на триногий станок (при зенітному використанні — на чотириногий). Цей варіант міг використовуватися і для горизонтальної стрільби, і як зенітна гармата.
# Мобільна [[Зенітна гармата|зенітна]] версія.
# [[Корабельна гармата|Корабельна]] версія, також придатна для установки в [[Фортифікація|фортифікаційних]] спорудах. Трьохосьове [[шарнір]]не кріплення дозволяє вести як горизонтальну, так і зенітну стрільбу.

Також існував варіант, що використовувався як [[протитанкова рушниця]], встановлювався на [[Сошка (зброя)|сошку]] і міг переноситися на спині людини. Виробник рекомендував використовувати в такому варіанті лише режим поодиноких пострілів. Втім, в такій ролі ці гармати виявилися надто неточними.

Крім 20-мм версії гармати Madsen було розроблено варіант калібру [[Калібр 23 мм|23×120 мм]].

Шведська компанія [[Landsverk AB]] встановлювала 20-мм гармати Madsen на військову техніку, таку як легкий танк [[L-60 (Strv m/38-Strv m/40)|L-60]] і бронеавтомобілі [[Pbil m/39|Lynx]] та {{нп|Pbil m/41|L-180|en|Landsverk L-180}}.

== Бойове застосування ==
[[Королівська армія Данії|Датська армія]] під час [[Німецька окупація Данії (1940–1945)|німецького вторгнення в Данію]] у квітні [[1940]] року використовувала ці гармати для відбиття атак [[Панцерваффе|німецьких бронетанкових сил]], знищивши одинадцять бронеавтомобілів і два танки [[Panzer I]] {{r|Gert}}.

Варіант Madsen F5 виявився дуже ефективним проти японських танків у кінці [[Японсько-китайська війна (1937—1945)|Другої японо-китайської війни]]. В 1944 році китайському 21-му арсеналу в [[Нанкін]]і вдалося самостійно [[Зворотна розробка|відтворити]] ці гармати з отриманих ще у 1938 році деталей, однак через брак матеріалів вдалося виготовити лише п'ять гармат {{r|Ness}}.

== Оператори ==
Гармати Madsen експортувалися Данією у численні країни. Крім того, ряд країн здобули такі гармати як [[Трофей (військова справа)|військовий трофей]] {{r|Chamberlain}}.
{{div col|colwidth=23em}}
* {{flag|Аргентина}} [[Аргентина]]
* {{flag|Бельгія}} [[Бельгія]]
* {{flag|Бразилія}} [[Бразилія]]
* {{flag|Болгарія}} [[Болгарія]]
* {{flag|Греція}} [[Греція]] (лише тестування)
* {{flag|Данія}} [[Данія]]
* {{flag|Естонія}} [[Естонія]]
* {{flag|Іран}} [[Іран]]
* {{flag|Ірландія}} [[Ірландія]]
* {{flag|Іспанія}} [[Іспанія]]
* {{flag|Італія}} [[Італія]]
* {{flag|Китайська республіка}} [[Китайська республіка]]
* {{flag|Колумбія}} [[Колумбія]]
* {{flag|Норвегія}} [[Норвегія]]
* {{flag|Парагвай}} [[Парагвай]]
* {{flag|Польща}} [[Польща]] (лише тестування{{efn|Розглядалося застосування в ролі озброєння для танкеток [[TK]]S і легких танків [[4TP]].}})
* {{flag|Португалія}} [[Португалія]]
* {{flag|Таїланд}} [[Таїланд]]
* {{flag|Nazi Germany}} [[Третій Рейх]]
* {{flag|Угорщина}} [[Угорщина]]
* {{flag|Чехословаччина}} [[Чехословаччина]]
* {{flag|Фінляндія}} [[Фінляндія]]
* {{flag|Франція}} [[Франція]]
* {{flag|Швеція}} [[Швеція]]
{{div col end}}

== Примітки ==
{{notelist}}
{{reflist|
<ref name = Chamberlain>
{{cite book
 | author = Peter Chamberlain
 | title = Big Compilation Book with Many Chapters and Distinct Chapter Authors
 | publisher = Arco Pub. Co
 | date = 1975
 | isbn = 0668038187
 | location = [[New York]]
 | page = 6
 | lang = en}}
</ref>

<ref name = Gert>
{{cite web
 | url = http://www.milhist.dk/besattelsen/9april/9april.html
 | title = The German occupation of Denmark
 | publisher = Dansk Militærhistorie
 | date = 29 листопада 2014
 | lang = da
 | access-date = 25 квітня 2024
 | url-status = live
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20131015025325/http://www.milhist.dk/besattelsen/9april/9april.html
 | archive-date = 15 жовтня 2013
}}
</ref>

<ref name = Ness>
{{cite book
 | author = Leland Ness
 | title = Kangzhan: Guide to Chinese Ground Forces 1937–45
 | publisher = Helion & Company
 | isbn = 9781910294420
 | date = 2016
 | url = https://books.google.com/books?id=ZYQwDwAAQBAJ
 | page = 328
 | lang = en}}
</ref>
}}

[[Категорія:Автоматична зброя Данії]]
[[Категорія:Артилерія Другої світової війни]]
[[Категорія:Артилерія калібру 20 мм]]

title: 20 mm maskinkanon M/38

Тип: автоматична гармата

Походження: Данія

title: Історія використання

Війни: Громадянська війна в Іспанії · Японсько-китайська війна (1937—1945) · Друга світова війна · Радянсько-фінська війна (1939—1940) · Радянсько-фінська війна (1941—1944) · Громадянська війна в Китаї

title: Характеристики

Вага: 55 кг

Вага набою: 0,29 кг бронебійні · 0,32 кг фугасні

Калібр: 20 мм

Стволи: повітряне охолодження

Дія: відбій ствола з коротким ходом

Характеристики: Дальність вогню

Система живлення: магазин на 10, 15 або 60 набоїв

Посилання: Джерело: Anti-aircraft guns


text:
# Пісня про Сокола
«Пісня про Сокола» — твір Максима Горького. Вперше надруковано 5 березня 1895 року в «Самарській газеті»; при першій публікації текст включено до оповідання «У Чорномор'ї» (рос. В Черноморье), що входить до циклу «Тіньові картинки» (рос. Теневые картинки). До книжкової публікації у збірнику «Нариси та оповідання» (рос. Очерки и рассказы; 1898) автор зробив у тексті низку виправлень, а для другого видання збірки 1899 року істотно переробив його і дав кінцеву назву. «Пісню про Сокола» перекладено багатьма мовами світу.

## Сюжет
Поранений у бою зі сильним супротивником Сокіл упав з небес на скелі і на зловтішне запитання Вужа відповів: «Так, я вмираю!.. Я жив на славу!.. Я знаю щастя!.. Я бачив небо… Ти не побачиш його так близько!.. Ех, бідолахо!». А потім "скрикнув… з журбою й болем, всю міць зібравши: «О, хоч би в небо ще раз злетіти!..». За порадою Вужа («Можливо, крила тебе підхоплять і поживеш тоді ще трохи в своїй стихії») він кинувся з краю прірви в ущелину, але, ударяючись об скелі, скотився вниз, де його тіло підхопило бурхливий потік. «Вуж довго думав про смерть сміливця, про зліт до неба» і вирішив звідати на собі, «злетівши в небо хоч на хвилину», що ж таке політ у небесах, чому птахи вважають це щастям. Він теж кинувся зі скелі, але не розбився, на відміну від Сокола, а розсміявся: «Так ось в чім розкіш злітань до неба! Вона — в падінні!.. Кумедні птиці!».
Тим часом у левиному реві хвиль гриміла пісня про горду птицю: «Безумству смілих співаєм славу!».

## Критичні оцінки
Радянська публіцистика та літературна критика приділяла «Пісні про Сокола» значну увагу. Омелян Ярославський зазначав у спогадах, що «заклики Горького та його полум'яні бойові пісні — „Буревісник“, його „Пісня про Сокола“ — мали не менший революційний вплив на маси, ніж прокламації окремих революційних комітетів партійної організації». Інший революціонер, Петро Заломов, згадував:
Пісня про Сокола була для нас цінніша за десятки прокламацій. Ми дивувалися дурості царської цензури, що її пропустила. Хіба тільки мертвий, або незмірно низький і боягузливий раб міг від неї не прокинутися, не спалахнути гнівом і жагою боротьби. <…> Вона була співзвучна нашим настроям, вона доводила нас до сліз захвату.Оригінальний текст (рос.)
Песня о Соколе была для нас ценнее десятков прокламаций. Мы изумлялись глупости царской цензуры, пропустившей её. Разве только мёртвый, или неизмеримо низкий и трусливый раб, мог от неё не проснуться, не загореться гневом и жаждой борьбы. <…> Она была созвучна нашим настроениям, она доводила нас до слёз восторга.
Володимир Ленін назвав свій відкритий лист Максиму Горькому, опублікований 1914 року, «Автору „Пісні про сокола“».

На думку І. О. Груздєва, автора біографії Максима Горького в серії «Життя чудових людей» (1960),
Ця «Пісня» — заклик до світла, до свободи — звернена була безпосередньо до революційних робітників, що протистоять громаді самодержавства та капіталістичних сил.Оригінальний текст (рос.)
Эта «Песня» — призыв к свету, к свободе — обращена была непосредственно к революционным рабочим, противостоящим громаде самодержавия и капиталистических сил.
Інакше оцінювала твір Горького права критика — так, М. О. Меньшиков 1900 року стверджував:
Ця «Пісня про Сокола» дуже багатьом подобається, багато хто з молоді від неї в захваті. Але мені ця річ здається надзвичайно фальшивою та слабкою, її навіть важко зрозуміти та вчити. Не кажучи про те, що вона погано написана крикливими фарбами, — вона наскрізь фальшива за моральним задумом.Оригінальний текст (рос.)
Эта «Песня о Соколе» очень многим нравится, многие из молодёжи от неё в восторге. Но мне эта вещь кажется необыкновенно фальшивой и слабой, её даже тяжело понять и учить. Не говоря о том, что она плохо написана, кричащими красками, — она насквозь фальшива по нравственному замыслу.

## У мистецтві
- Польский композитор Ґжеґож Фітельберг[pl] написав за мотивами твору Горького симфонічну поему «Пісня про сокола» (пол. Pieśń o sokole; 1905). На слова Горького написано однойменні твори радянських композиторів Рувима Пергамента[ru] (1942), Григорія Фінаровського (1946, 2-а ред. 1966), Олександра Крейна (1948), Юрія Чичкова[ru] (1953).
- Пісня Darko Rundek — Ruskaja
- Пісня Machine Spirit — Tale of the Falcon (2021)
- 1967 року режисер-мультиплікатор Борис Степанцев зняв анімаційний фільм «Пісня про Сокола[ru]». За словами режисера, |  | Своїм фільмом ми хотіли підкреслити, що наше мистецтво, як стверджував Горький, повинне активно виступати проти байдужості, міщанства, обивательщини — явищ, несумісних із суспільством майбутнього, — філософії зручної та ситої, філософії слизької та виверткої, філософії вужів. Так і виник Вуж — у нашій картині міщанин, приречений зрештою на загибель. Нам здавалося, що таке прочитання «Пісні про Сокола» не спотворить задуму автора, а, навпаки, змусить «Пісню» прозвучати з новою силою, злободенно і гостро…Оригінальний текст (рос.) Своим фильмом мы хотели подчеркнуть, что наше искусство, как утверждал Горький, должно активно выступать против равнодушия, мещанства, обывательщины — явлений, несовместимых с обществом будущего, — философии удобной и сытой, философии скользкой и изворотливой, философии ужей. Так и возник Уж — в нашей картине мещанин, обречённый в конечном итоге на гибель. Нам казалось, что такое прочтение «Песни о Соколе» не исказит замысел автора, а, напротив, заставит «Песню» прозвучать с новой силой, злободневно и остро… |

wikiname: ukwiki

title: Пісня про Сокола

in_language: uk

wikitext:
{{Літературний твір}}
'''«Пісня про Сокола»''' — твір [[Максим Горький|Максима Горького]]. Вперше надруковано 5 березня [[1895 у літературі|1895 року]] в «Самарській газеті»;<ref>{{Cite web |url=http://news.samaratoday.ru/news/186697/ |title=Этот день в истории края. Горький в «Самарской газете» |archive-url=https://web.archive.org/web/20100225081831/http://news.samaratoday.ru/news/186697/ |archive-date=2010-02-25 |dead-url=no |access-date=2011-11-03}}</ref> при першій публікації текст включено до оповідання «У Чорномор'ї» ({{Lang-ru|В Черноморье}}), що входить до циклу «Тіньові картинки» ({{Lang-ru|Теневые картинки}}). До книжкової публікації у збірнику «Нариси та оповідання» ({{Lang-ru|Очерки и рассказы}}; [[1898 у літературі|1898]]) автор зробив у тексті низку виправлень, а для другого видання збірки [[1899 у літературі|1899 року]] істотно переробив його і дав кінцеву назву.<ref>{{Cite web |url=http://home.sinn.ru/~gorky/TEXTS/SSP/PRIM/sokol_pr.htm |title=О соколе и уже |archive-url=https://web.archive.org/web/20120109054927/http://home.sinn.ru/~gorky/TEXTS/SSP/PRIM/sokol_pr.htm |archive-date=2012-01-09 |dead-url=no |access-date=2011-11-03}}</ref> «Пісню про Сокола» перекладено багатьма мовами світу.

== Сюжет ==
Поранений у бою зі сильним супротивником Сокіл упав з небес на скелі і на зловтішне запитання Вужа відповів: «Так, я вмираю!.. Я жив на славу!.. Я знаю щастя!.. Я бачив небо… Ти не побачиш його так близько!.. Ех, бідолахо!»<ref>Тут і далі цитати в перекладі [[Малишко Андрій Самійлович|А. Малишка]]</ref>. А потім "скрикнув… з журбою й болем, всю міць зібравши: «О, хоч би в небо ще раз злетіти!..». За порадою Вужа («Можливо, крила тебе підхоплять і поживеш тоді ще трохи в своїй стихії») він кинувся з краю прірви в ущелину, але, ударяючись об скелі, скотився вниз, де його тіло підхопило бурхливий потік. «Вуж довго думав про смерть сміливця, про зліт до неба» і вирішив звідати на собі, «злетівши в небо хоч на хвилину», що ж таке політ у небесах, чому птахи вважають це щастям. Він теж кинувся зі скелі, але не розбився, на відміну від Сокола, а розсміявся: «Так ось в чім розкіш злітань до неба! Вона — в падінні!.. Кумедні птиці!».

Тим часом у левиному реві хвиль гриміла пісня про горду птицю: «Безумству смілих співаєм славу!».

== Критичні оцінки ==
Радянська публіцистика та літературна критика приділяла «Пісні про Сокола» значну увагу. [[Ярославський Омелян Михайлович|Омелян Ярославський]] зазначав у спогадах, що «заклики Горького та його полум'яні бойові пісні — „<nowiki/>[[Пісня про Буревісника|Буревісник]]<nowiki/>“, його „Пісня про Сокола“ — мали не менший революційний вплив на маси, ніж прокламації окремих революційних комітетів партійної організації». Інший революціонер, {{Нп|Заломов Петро Андрійович|Петро Заломов|ru|Заломов, Пётр Андреевич}}, згадував:
Пісня про Сокола була для нас цінніша за десятки прокламацій. Ми дивувалися дурості царської цензури, що її пропустила. Хіба тільки мертвий, або незмірно низький і боягузливий раб міг від неї не прокинутися, не спалахнути гнівом і жагою боротьби. <…> Вона була співзвучна нашим настроям, вона доводила нас до сліз захвату.<ref>Цит. по: [http://feb-web.ru/feb/irl/il0/ila/ila22252.htm Касторский С. В., Балухатый С. Д. Творчество Горького 90-х годов] {{Wayback|url=http://feb-web.ru/feb/irl/il0/ila/ila22252.htm|date=20130121000744}} // История русской литературы: В 10 т. / АН СССР. Ин-т рус. лит. (Пушкин. Дом). — Т. X. Литература 1890—1917 годов. — 1954. — С. 229.</ref>{{Oq|ru|Песня о Соколе была для нас ценнее десятков прокламаций. Мы изумлялись глупости царской цензуры, пропустившей её. Разве только мёртвый, или неизмеримо низкий и трусливый раб, мог от неё не проснуться, не загореться гневом и жаждой борьбы. <…> Она была созвучна нашим настроениям, она доводила нас до слёз восторга.}}
[[Ленін Володимир Ілліч|Володимир Ленін]] назвав свій відкритий лист Максиму Горькому, опублікований 1914 року, «Автору „Пісні про сокола“».<ref>[http://www.marxists.org/russkij/lenin/works/26-1.htm В. И. Ленин. Автору «Песни о соколе»] {{Wayback|url=http://www.marxists.org/russkij/lenin/works/26-1.htm|date=20111121111346}} // В. И. Ленин. Полное собрание сочинений: В 55 тт. — Том 26 (Июль 1914 — август 1915). — М.: Издательство политической литературы, 1969. — С. 96-97.</ref>

На думку {{Нп|Груздєв Ілля Олександрович|І. О. Груздєва|ru|Груздев, Илья Александрович}}, автора біографії Максима Горького в серії «[[Життя чудових людей]]» (1960),
Ця «Пісня» — заклик до світла, до свободи — звернена була безпосередньо до революційних робітників, що протистоять громаді самодержавства та капіталістичних сил.{{Oq|ru|Эта «Песня» — призыв к свету, к свободе — обращена была непосредственно к революционным рабочим, противостоящим громаде самодержавия и капиталистических сил.}}
Інакше оцінювала твір Горького права критика — так, {{Нп|Меньшиков Михайло Осипович|М. О. Меньшиков|ru|Меньшиков, Михаил Осипович}} 1900 року стверджував:
Ця «Пісня про Сокола» дуже багатьом подобається, багато хто з молоді від неї в захваті. Але мені ця річ здається надзвичайно фальшивою та слабкою, її навіть важко зрозуміти та вчити. Не кажучи про те, що вона погано написана крикливими фарбами, — вона наскрізь фальшива за моральним задумом.<ref>[http://az.lib.ru/m/menxshikow_m_o/text_0010.shtml M. Меньшиков. Красивый цинизм] {{Wayback|url=http://az.lib.ru/m/menxshikow_m_o/text_0010.shtml|date=20111105213938}} // Максим Горький: pro et contra / Вступ. ст., сост. и примеч. Ю. В. Зобнина. — СПб.: РХГИ, 1997.</ref>{{Oq|ru|Эта «Песня о Соколе» очень многим нравится, многие из молодёжи от неё в восторге. Но мне эта вещь кажется необыкновенно фальшивой и слабой, её даже тяжело понять и учить. Не говоря о том, что она плохо написана, кричащими красками, — она насквозь фальшива по нравственному замыслу.}}

== У мистецтві ==
* Польский композитор {{нп|Ґжеґож Фітельберг||pl|Grzegorz Fitelberg}} написав за мотивами твору Горького симфонічну поему «Пісня про сокола» ({{Lang-pl|Pieśń o sokole}}; [[1905]]). На слова Горького написано однойменні твори радянських композиторів {{нп|Пергамент Рувим Самуїлович|Рувима Пергамента|ru|Пергамент, Рувим Самуилович}} (1942), Григорія Фінаровського (1946, 2-а ред. 1966), [[Крейн Олександр Абрамович|Олександра Крейна]] (1948), {{нп|Чичков Юрій Михайлович|Юрія Чичкова|ru|Чичков, Юрий Михайлович}} (1953).
* Пісня Darko Rundek — Ruskaja
* Пісня Machine Spirit — Tale of the Falcon (2021)
* 1967 року режисер-мультиплікатор [[Степанцев Борис Павлович|Борис Степанцев]] зняв анімаційний фільм «{{нп|Пісня про Сокола (анімаційний фільм)|Пісня про Сокола|ru|Песня о Соколе (мультфильм)}}». За словами режисера, {{Цитата|Своїм фільмом ми хотіли підкреслити, що наше мистецтво, як стверджував Горький, повинне активно виступати проти байдужості, міщанства, обивательщини — явищ, несумісних із суспільством майбутнього, — філософії зручної та ситої, філософії слизької та виверткої, філософії вужів. Так і виник Вуж — у нашій картині міщанин, приречений зрештою на загибель. Нам здавалося, що таке прочитання «Пісні про Сокола» не спотворить задуму автора, а, навпаки, змусить «Пісню» прозвучати з новою силою, злободенно і гостро…<ref>[http://smena-online.ru/stories/pesnya-o-sokole Э. Тадэ. Песня о Соколе] // "Смена", 1968, № 980. {{ref-ru}}</ref>{{oq|ru|Своим фильмом мы хотели подчеркнуть, что наше искусство, как утверждал Горький, должно активно выступать против равнодушия, мещанства, обывательщины — явлений, несовместимых с обществом будущего, — философии удобной и сытой, философии скользкой и изворотливой, философии ужей. Так и возник Уж — в нашей картине мещанин, обречённый в конечном итоге на гибель. Нам казалось, что такое прочтение «Песни о Соколе» не исказит замысел автора, а, напротив, заставит «Песню» прозвучать с новой силой, злободневно и остро…}}}}

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Література ==
* Антонченков П. Т. Изучение «Песни о Соколе» М. Горького в VII классе средней школы // Учёные записки Якутского государственного педагогического института. — Якутск, 1955. — Вып. IV, с. 87-104. {{Ref-ru}}

[[Категорія:Птахи в мистецтві]]
[[Категорія:Книги 1895]]

title: рос. Песня о Соколе

Жанр: поема в прозіd

Автор: Максим Горький

Мова: російська


text:
# Кармел-Гамлет (Нью-Йорк)
Кармел-Гамлет (англ. Carmel) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Патнем штату Нью-Йорк. Населення — 7538 осіб (2020).

## Географія
Кармел-Гамлет розташований за координатами 41°25′15″ пн. ш. 73°41′15″ зх. д. / 41.42083° пн. ш. 73.68750° зх. д. (41.420695, -73.687422).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 26,91 км², з яких 21,59 км² — суходіл та 5,32 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкало 6817 осіб у 2333 домогосподарствах у складі 1726 родин. Густота населення становила 253 особи/км².  Було 2490 помешкань (93/км²).
Расовий склад населення:
| - 90,3 % — білих - 3,0 % — чорних або афроамериканців - 1,9 % — азіатів - 0,2 % — корінних американців - 2,9 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 1,7 %. Частка іспаномовних становила 13,1 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 24,8 % — особи молодші 18 років, 62,4 % — особи у віці 18—64 років, 12,8 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,9 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 98,6 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 97,2 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 109 548 доларів США (медіана — 83 636), а середній дохід на одну сім'ю — 140 422 долари (медіана — 109 332). Медіана доходів становила 80 405 доларів для чоловіків та 51 646 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 5,6 % осіб, у тому числі 5,4 % дітей у віці до 18 років та 4,9 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 2654 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 25,2 %, роздрібна торгівля — 11,6 %, будівництво — 10,5 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 10,4 %.

title: Кармел-Гамлет (Нью-Йорк)

wikitext:
{{Otherplaces|Кармел (значення){{!}}Кармел}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Кармел-Гамлет
|оригінальна назва  = {{lang-en|Carmel}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Downtown Carmel, NY.jpg
|опис зображення= <!-- Downtown, looking east on [[New York State Route 52|NY 52]] -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Нью-Йорк (штат){{!}}Нью-Йорк
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Патнем (округ, Нью-Йорк)|Патнем]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 26,91
|висота центру НП   =
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 253,33
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           =
|DST                    =
|телефонний код         = 845
|поштовий індекс        = 10512
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 3612532
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Кармел-Гамлет''' ({{lang-en|Carmel}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Патнем (округ, Нью-Йорк)|Патнем]] штату [[Нью-Йорк (штат)|Нью-Йорк]]. Населення — 7538 осіб (2020).

== Географія ==
Кармел-Гамлет розташований за координатами {{Coord|41|25|15|N|73|41|15|W|type:city_region:US-DE}} (41.420695, -73.687422){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 26,91 км², з яких 21,59 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 5,32 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2000 = 5650
| 2020 = 7538
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкало {{formatnum:6817}} осіб у {{formatnum:2333}} домогосподарствах у складі {{formatnum:1726}} родин. [[Густота населення]] становила 253 особи/км².  Було 2490 помешкань (93/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 90,3 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 3,0 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 1,9 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,2 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 2,9 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 1,7 %. Частка іспаномовних становила 13,1 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 24,8 % — особи молодші 18 років, 62,4 % — особи у віці 18—64 років, 12,8 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,9 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 98,6 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 97,2 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:109548}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:83636}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:140422}} долари (медіана — {{formatnum:109332}}). Медіана доходів становила {{formatnum:80405}} доларів для чоловіків та {{formatnum:51646}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 5,6 % осіб, у тому числі 5,4 % дітей у віці до 18 років та 4,9 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:2654}} особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 25,2 %, роздрібна торгівля — 11,6 %, будівництво — 10,5 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 10,4 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Патнем (округ, Нью-Йорк)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Нью-Йорку]]
[[Категорія:Населені пункти округу Патнем (Нью-Йорк)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Нью-Йорк

Округ: Патнем

Густота населення: 253,33 осіб/км²


text:
# Бути людиною (фільм, 1973)
«Бути людиною» — радянський двосерійний телефільм 1973 року, знятий режисером Олександром Ігішевим на кіностудії «Білорусьфільм».

## Сюжет
За мотивами повісті Г. Немченка «Здрастуйте, Галочкіне!». Герої фільму — молоді будівельники нафтохімічного комбінату.

## У ролях
- Микола Сектименко — Михайло Бєлоус
- Борис Владомирський — Петро Богданович Середа, виконроб
- Юрій Каморний — Борис Корольов
- Ніна Зоткіна — Надя
- Наталія Санько — Валька
- Любов Рум'янцева — Світлана
- Анатолій Луцевич — Андрій Буравчик
- Костянтин Веремейчик — Петрович
- Сергій Проханов — Жека Зайцев
- Олександр Владомирський — очкарик
- Олександр Івановський — Федя
- Зоя Недбай — Жукова
- Георгій Куликов — Павло Андрійович Рубльов
- Віктор Тарасов — Георгій Миронович Решетніков, депутат райради, парторг
- В. Цаава — Гіві, шофер
- Геннадій Овсянников — художник
- М. Власенко — епізод
- Л. Рентель — епізод
- Марія Зінкевич — епізод
- Л. Ігішева — епізод
- В'ячеслав Кубарьов — будівельник
- Ігор Тозік — Михайло Бєлоус в дитинстві
- Віталій Базін — Володя, комсорг будівництва
- Володимир Кремена — будівельник
- Валерій Дайнеко — епізод
- Валерій Раїнчик — епізод

## Знімальна група
- Режисер — Олександр Ігішев
- Сценарист — Борис Половников
- Оператор — Віталій Ніколаєв
- Композитор — Лев Моллер
- Художник — В'ячеслав Кубарєв

title: Бути людиною (фільм, 1973)

wikitext:
{{Otheruses|Бути людиною (значення)}}{{Фільм
|вид =
|українська назва =Бути людиною
|оригінальна назва =
|зображення =Бути людиною 1973.png
|жанр =кіноповість
|режисер =[[Ігішев Олександр Сергійович|Олександр Ігішев]]
|сценарист =[[Борис Половников]]
|Продюсер =
|Актори =[[Сектименко Микола Григорович|Микола Сектименко]]<br/>[[Борис Владомирський]]
|оператор =[[Віталій Ніколаєв]]
|композитор =[[Лев Моллер]]
|художник =[[В'ячеслав Кубарєв]]
|кінокомпанія ="[[Білорусьфільм]]"
|країна = {{USSR}}
|тривалість =130 хв. (2 серії)
|рік = 1973
| ідентифікатор =4716948
}}
'''«Бути людиною»''' — радянський двосерійний телефільм 1973 року, знятий режисером [[Ігішев Олександр Сергійович|Олександром Ігішевим]] на кіностудії «[[Білорусьфільм]]».

== Сюжет ==
За мотивами повісті Г. Немченка «Здрастуйте, Галочкіне!». Герої фільму — молоді будівельники нафтохімічного комбінату.

== У ролях ==
{{div col}}
* [[Сектименко Микола Григорович|Микола Сектименко]] — ''Михайло Бєлоус
* [[Борис Владомирський]] — ''Петро Богданович Середа, виконроб
* [[Каморний Юрій Юрійович|Юрій Каморний]] — ''Борис Корольов
* [[Ніна Зоткіна]] — ''Надя
* [[Наталія Санько]] — ''Валька
* [[Любов Рум'янцева]] — ''Світлана
* [[Анатолій Луцевич]] — ''Андрій Буравчик
* [[Костянтин Веремейчик]] — ''Петрович
* [[Проханов Сергій Борисович|Сергій Проханов]] — ''Жека Зайцев
* [[Олександр Владомирський]] — ''очкарик
* [[Олександр Івановський]] — ''Федя
* [[Зоя Недбай]] — ''Жукова
* [[Куликов Георгій Іванович|Георгій Куликов]] — ''Павло Андрійович Рубльов
* [[Віктор Тарасов]] — ''Георгій Миронович Решетніков, депутат райради, парторг
* В. Цаава — ''Гіві, шофер
* [[Геннадій Овсянников]] — ''художник
* М. Власенко — епізод
* Л. Рентель — епізод
* [[Марія Зінкевич]] — епізод
* Л. Ігішева — епізод
* [[В'ячеслав Кубарьов]] — ''будівельник
* [[Ігор Тозік]] — ''Михайло Бєлоус в дитинстві
* [[Віталій Базін]] — ''Володя, комсорг будівництва
* [[Володимир Кремена]] — ''будівельник
* [[Валерій Дайнеко]] — епізод
* [[Валерій Раїнчик]] — епізод
{{div col end}}

== Знімальна група ==
* Режисер — [[Ігішев Олександр Сергійович|Олександр Ігішев]]
* Сценарист — [[Борис Половников]]
* Оператор — [[Віталій Ніколаєв]]
* Композитор — [[Лев Моллер]]
* Художник — [[В'ячеслав Кубарєв]]

== Посилання ==
* {{imdb|id=4716948|name=Бути людиною}}
{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Кінематограф}}
[[Категорія:Фільми СРСР 1973]]

title: Бути людиною ·

Жанр: кіноповість

Режисер: Олександр Ігішев

Сценарист: Борис Половников

У головних · ролях: Микола Сектименко · Борис Владомирський

Оператор: Віталій Ніколаєв

Композитор: Лев Моллер

Художник: В'ячеслав Кубарєв

Кінокомпанія: "Білорусьфільм"

Тривалість: 130 хв. (2 серії)

Країна: СРСР


text:
# Ритм мовлення
Ритм мовлення (ізохронія) — часова організація мовленнєвого потоку, його циклічність. У фонології є одним із аспектів просодії разом із мелодикою, темпом мовлення, паузами та наголосом.

## Характерні особливості
Ритмічну структуру усного мовлення формує циклічність послідовних інтервалів мовлення рівномірної тривалості. У фонетиці інтервали мовлення, що мають тенденцію вимовлятися рівномірно, тобто за однаковий період часу, називають ізохронними (від грец. isos — однаковий, chronos — час). У мовах циклічними інтервалами можуть бути різні одиниці, зокрема склад, мора або ж акцентна група, тобто група складів, об'єднаних наголосом (синоніми: мовленнєвий такт / фонетичне слово / фонотакт / ритмогрупа). Відповідно, виділяють три моделі ритму мовлення — складовий ритм, ритм мор і акцентний ритм.
- Складовий ритм мовлення є таким, що досягається ізохронністю інтервалів між вершинами складів (інтервали між голосними звуками як вершинами складів виявляють циклічність, створюючи складовий ритм).
- Ритм мор є таким, що забезпечується ізохронністю мор (циклічність у мовленні мор утворює ритм).
- Акцентний ритм є таким, що реалізується ізохронністю інтервалів між вершинами акцентних груп, тобто між наголосами (інтервали між наголошеними складами є циклічними, завдяки чому з’являється ритм).

## Ритм мовлення у мовах світу
Ще в першій половині 20 ст. науковці почали помічати, що різні мови світу різняться за ритмічним структуруванням. Наприклад, М. Трубецькой російську, англійську, німецьку та деякі інші називає мовами зі складовим ритмом (рос. слогосчитающие языки), а ті, що не виявляють складового ритму (литовська, словацька, латина тощо), — мовами з ритмом мор (рос. моросчитающие языки). Інші дослідники, вивчаючи темп мовлення, помітили тенденцію, за якою слова вимовляються швидше, якщо кількість складів у них перевищує середньостатистичну в мовленні, і навпаки: надто короткі за кількістю складів слова характеризуються сповільненою вимовою. Така закономірність є результатом дії ритму, а саме ізохронності інтервалів між акцентними групами: мовленнєвий потік структурується так, що акцентні групи, тобто слова, прагнуть вимовлятися з приблизно однаковою тривалістю незалежно від того, скільки складів вони містять у собі. Часто це реалізується коштом саме ненаголошених складів, тому в мовах із виразним акцентним ритмом характерним є протиставлення наголошених складів і ненаголошених за тривалістю, наявність таких явищ, як редукція ненаголошених голосних тощо. У мовах зі складовим ритмом (або ритмом мор) така закономірність не характерна. Отже, ритм мовлення визначає особливості тривалості звуків, складів, слів і фраз.
Нині існує типологічна класифікація мов світу за різновидом ритму, яку започаткував у 1945 році К. Л. Пайк:
- ізосилабічні мови (англ. syllable-timed languages): італійська, французька, іспанська, португальська (бразильська), ісландська, грузинська, румунська, вірменська, валлійська, китайська (кантонська, мандаринська), чеська, польська тощо;
- ізоморні мови (англ. mora-timed languages): японська, гільбертська, словацька, мова ганда; найімовірніше, і такі мертві мови, як давньогрецька, санскрит, індоєвропейська);
- ізоакцентні мови (англ. stress-timed languages): англійська, німецька, російська, данська, естонська, нідерландська, шведська, норвезька, португальська, перська, арабська, тайська тощо.

Дедалі частіше науковці стверджують про умовність цієї класифікації, адже дослідження з вимірювання ізохронних інтервалів свідчать про великі відхилення в рівності їхньої часової тривалості. Це означає, що будь-яка мова характеризується і складовим, і акцентним ритмом, при цьому один із них може превалювати виражено або невиражено. На цій підставі типологічну класифікацію мов за ритмом пропонують розглядати не як категорії, а як шкалу, на якій мови розміщуються у послідовності від виразно ізосилабічних до виразно ізоакцентних; мови, що розміщуються на цій шкалі посередині, є фактично мовами змішаного типу ритму.
Є також різка критика типологічного поділу мов світу за ритмом, відповідно до якої такі одиниці, як склад чи акцентна група структурують мовлення за законами фізіології незалежно від мови (склад і акцентна група є циклічними імпульсами фонації й артикуляції), і таке структурування не може бути диференційною ознакою мовлення тієї чи іншої мови.

## Ритм мовлення в українській мові
Згідно з експериментально-фонетичним дослідженням О. С. Іщенка ритм мовлення в українській мові не є яскраво вираженим ані як складовий, ані як акцентний. При цьому акцентний ритм превалює над складовим, що дає змогу класифікувати українську як ізоакцентну мову, тобто таку, що виявляє рівномірність інтервалів у мовленні між наголосами (наголошеними складами).

title: Ритм мовлення

wikitext:
'''Ритм мовлення (ізохронія)''' — часова організація мовленнєвого потоку, його циклічність. У [[Фонологія|фонології]] є одним із аспектів [[Надсегментна фонологія|просодії]] разом із [[Тон (лінгвістика)|мелодикою]], [[Темп мовлення|темпом мовлення]], [[Пауза|паузами]] та [[Наголос|наголосом]].

== Характерні особливості ==

Ритмічну структуру усного мовлення формує циклічність послідовних інтервалів мовлення рівномірної тривалості. У фонетиці інтервали мовлення, що мають тенденцію вимовлятися рівномірно, тобто за однаковий період часу, називають ізохронними (від грец. ''isos'' — однаковий, ''chronos'' — час). У мовах циклічними інтервалами можуть бути різні одиниці, зокрема [[Склад (мовознавство)|склад]], [[мора]] або ж акцентна група, тобто група складів, об'єднаних наголосом (синоніми: мовленнєвий такт / фонетичне слово / фонотакт / ритмогрупа). Відповідно, виділяють три моделі ритму мовлення — складовий ритм, ритм мор і акцентний ритм.

* ''Складовий ритм'' мовлення є таким, що досягається ізохронністю інтервалів між вершинами складів (інтервали між [[Голосний звук|голосними звуками]] як вершинами складів виявляють циклічність, створюючи складовий ритм).
* ''Ритм мор'' є таким, що забезпечується ізохронністю мор (циклічність у мовленні мор утворює ритм).
* ''Акцентний ритм'' є таким, що реалізується ізохронністю інтервалів між вершинами акцентних груп, тобто між [[Наголос|наголосами]] (інтервали між наголошеними складами є циклічними, завдяки чому з’являється ритм).

== Ритм мовлення у мовах світу ==

Ще в першій половині 20 ст. науковці почали помічати, що різні мови світу різняться за ритмічним структуруванням. Наприклад, [[Трубецькой Микола Сергійович|М. Трубецькой]]<ref>''Trubetzkoy N.'' Grundzüge der Phonologie. — Prague, 1939.</ref> російську, англійську, німецьку та деякі інші називає мовами зі складовим ритмом ([[Російська мова|рос]]. ''слогосчитающие языки''), а ті, що не виявляють складового ритму (литовська, словацька, латина тощо), — мовами з ритмом мор ([[Російська мова|рос]]. ''моросчитающие языки''). Інші дослідники<ref>''Menzerath P., Oleza S.'' Spanische Lautdauer. Eine experimentelle Untersuchung. — Berlin; Leipzig, 1928. — 91.</ref>, вивчаючи темп мовлення, помітили тенденцію, за якою слова вимовляються швидше, якщо кількість складів у них перевищує середньостатистичну в мовленні, і навпаки: надто короткі за кількістю складів слова характеризуються сповільненою вимовою. Така закономірність є результатом дії ритму, а саме ізохронності інтервалів між акцентними групами: мовленнєвий потік структурується так, що акцентні групи, тобто слова, прагнуть вимовлятися з приблизно однаковою тривалістю незалежно від того, скільки складів вони містять у собі. Часто це реалізується коштом саме ненаголошених складів, тому в мовах із виразним акцентним ритмом характерним є протиставлення наголошених складів і ненаголошених за тривалістю, наявність таких явищ, як [[Редукція голосних|редукція]] ненаголошених голосних тощо. У мовах зі складовим ритмом (або ритмом мор) така закономірність не характерна. Отже, ритм мовлення визначає особливості тривалості звуків, складів, слів і фраз.

Нині існує типологічна класифікація мов світу за різновидом ритму, яку започаткував у 1945 році [[Кеннет Лі Пайк|К. Л. Пайк]]<ref>''Pike K. L.'' The intonation of American English. — Ann Arbor: University of Michigan Press, 1945.</ref>:

* ''ізосилабічні мови'' ([[Англійська мова|англ]]. ''syllable-timed languages''): [[Італійська мова|італійська]], [[Французька мова|французька]], [[Іспанська мова|іспанська]], [[Португальська мова|португальська]] (бразильська), [[Ісландська мова|ісландська]], [[Грузинська мова|грузинська]], [[Румунська мова|румунська]], [[Вірменська мова|вірменська]], [[Валлійська мова|валлійська]], [[Китайська мова|китайська]] ([[Кантонський діалект|кантонська]], [[Мандаринська мова|мандаринська]]), [[Чеська мова|чеська]], [[Польська мова|польська]] тощо;
* ''ізоморні мови'' ([[Англійська мова|англ]]. ''mora-timed languages''): [[Японська мова|японська]], [[Кірибаті (мова)|гільбертська]], [[Словацька мова|словацька]], [[Луганда|мова ганда]]; найімовірніше, і такі мертві мови, як [[Давньогрецька мова|давньогрецька]], [[санскрит]], [[Праіндоєвропейська мова|індоєвропейська]]);
* ''ізоакцентні мови'' ([[Англійська мова|англ]]. ''stress-timed languages''): [[Англійська мова|англійська]], [[Німецька мова|німецька]], [[Російська мова|російська]], [[Данська мова|данська]], [[Естонська мова|естонська]], [[Нідерландська мова|нідерландська]], [[Шведська мова|шведська]], [[Норвезька мова|норвезька]], [[Португальська мова|португальська]], [[Перська мова|перська]], [[Арабська мова|арабська]], [[Тайська мова|тайська]] тощо.

Дедалі частіше науковці стверджують про умовність цієї класифікації, адже дослідження з вимірювання ізохронних інтервалів свідчать про великі відхилення в рівності їхньої часової тривалості. Це означає, що будь-яка мова характеризується і складовим, і акцентним ритмом, при цьому один із них може превалювати виражено або невиражено. На цій підставі типологічну класифікацію мов за ритмом пропонують<ref>''Ramus F. et al.'' Correlates of linguistic rhythm in the speech signal // Cognition. 1999. — Vol. 73. — P. 265—292.</ref> розглядати не як категорії, а як шкалу, на якій мови розміщуються у послідовності від виразно ізосилабічних до виразно ізоакцентних; мови, що розміщуються на цій шкалі посередині, є фактично мовами змішаного типу ритму.

Є також різка критика<ref>''Auer P., Uhmann S.'' Silben- und akzentzählende Sprachen. Literaturüberblick und Diskussion // Zeitschrift für Sprachwissenschaft. — 1988. — Bd. 7 (2). S. 214—259.</ref> типологічного поділу мов світу за ритмом, відповідно до якої такі одиниці, як склад чи акцентна група структурують мовлення за законами фізіології незалежно від мови (склад і акцентна група є циклічними імпульсами [[Фонація|фонації]] й [[Артикуляція (мовознавство)|артикуляції]]), і таке структурування не може бути диференційною ознакою мовлення тієї чи іншої мови.

== Ритм мовлення в українській мові ==

Згідно з експериментально-фонетичним дослідженням О. С. Іщенка<ref>[https://phonetica.files.wordpress.com/2015/11/ukrajinska-mova-v-prosodychniy-typologiji-mov-svitu.pdf ''Іщенко О. С.'' Українська мова в просодичній типології мов світу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220123211828/https://phonetica.files.wordpress.com/2015/11/ukrajinska-mova-v-prosodychniy-typologiji-mov-svitu.pdf |date=23 січня 2022 }} // Dialog der Sprachen, Dialog der Kulturen. Die Ukraine aus globaler Sicht. — München: Verlag Otto Sagner, 2015. — S. 76—85.</ref> ритм мовлення в українській мові не є яскраво вираженим ані як складовий, ані як акцентний. При цьому акцентний ритм превалює над складовим, що дає змогу класифікувати українську як ізоакцентну мову, тобто таку, що виявляє рівномірність інтервалів у мовленні між наголосами (наголошеними складами).

== Примітки ==
{{reflist}}
[[Категорія:Мовознавство]]
[[Категорія:Фонологія| ]]
[[Категорія:Фонетика| ]]

<references />