text:
# Війська Цивільної оборони України
Війська Цивільної оборони України — це спеціалізовані військові формування, які підпорядковувалися Міністерству України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильскої катастрофи. Діяли у 1991—2005 роках.
Були призначені для захисту населення і територій у разі виникнення надзвичайних ситуацій, спричинених аварією, катастрофою, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, великою пожежею, застосуванням засобів ураження, що призвели або можуть призвести до людських і матеріальних втрат, ліквідації їх наслідків та виконання інших передбачених законом завдань.
Законом України затверджено загальну чисельність військ Цивільної оборони у кількості 10 218 осіб, у тому числі 9550 військовослужбовців.
Правонаступником військ Цивільної оборони стала Оперативно-рятувальна служба цивільного захисту МНС України, що утворилась шляхом злиття Військ Цивільної оборони з Державною пожежною охороною.

## Організація і призначення
Підпорядковувалися керівнику центрального органу виконавчої влади з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і призначені для захисту населення і територій у разі виникнення надзвичайних ситуацій, спричинених аварією, катастрофою, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, великою пожежею, застосуванням засобів ураження, що призвели або можуть призвести до людських і матеріальних втрат, ліквідації їх наслідків та виконання інших передбачених законом завдань.
Була затверджена така загальна структура військ Цивільної оборони:
- Головне управління сил Цивільної оборони;
- сили оперативного реагування — окремі бригади, полки, батальйони, аварійно-рятувальні загони, вузли зв'язку;
- сили забезпечення.

Основними завданнями військ Цивільної оборони України є:
- здійснення заходів щодо підтримання органів управління, сил і засобів військ Цивільної оборони України в стані постійної готовності до виконання поставлених завдань;
- нагромадження, розміщення, зберігання та своєчасне відновлення озброєння, військової та спеціальної техніки, інших матеріально-технічних засобів, призначених для проведення аварійно-рятувальних робіт у мирний та воєнний час;
- проведення рятувальних та інших невідкладних робіт у зонах надзвичайної екологічної ситуації, осередках ураження та районах стихійного лиха;
- проведення піротехнічних робіт, пов'язаних із знешкодженням вибухонебезпечних предметів;
- сприяння Збройним Силам України в обороні України, захисті її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

## Структура

### 1990-ті
Управління командування (Київ)
Бригади:
- 148 окрема мобільна механізована бригада (в/ч Д0040, м. Київ)
- 155 окрема мобільна механізована бригада (в/ч Д0090, м. Дрогобич, Львівська обл.)
- 186 окрема мобільна механізована бригада (в/ч Д0065, м. Донецьк)
- 238 окрема учбова бригада (в/ч Д0050, м. Мерефа-3, Харківська обл.)

Полки:
- 262 окремий мобільний механізований полк (в/ч Д0100, с. Знамянка, Одеська обл.)
- 264 окремий мобільний механізований полк (в/ч Д0130, м. Мелітополь, Запорізька обл.)
- 439 окремий мобільний механізований полк (в/ч Д0140, м. Верхівцеве, Дніпропетровська обл.)
- 473 окремий мобільний механізований полк (в/ч Д0150, с. Лоскутівка, Луганська обл.)
- 290 об'єднаний загін оперативного реагування (в/ч Д0070, м. Кропивницкий)

Батальйони:
- 76 окремий аварійно-рятувальний батальйон (в/ч Д0060, м. Ромни, Сумська обл.)
- 215 окремий аварійно-рятувальний батальйон (в/ч Д0055, м. Вінниця)
- 319 окремий аварійно-рятувальний батальйон (в/ч Д0990, с. Мазанка, АР Крим)
- 123 окремий аварійно-рятувальний батальйон (в/ч Д0080, м. Рівне)
- 245 окремий аварійно-рятувальний батальйон (в/ч Д0160, м. Хмельницький)

Інші частини та підрозділи:
- військова комендатура (в/ч Д1001, м. Київ)
- 300 спеціальний авіаційний загін (в/ч Д0170, м. Ніжин) — організаційно в склад Військ Цивільної оборони не входив
- 823 регіональний рятувальний координаційний центр (в/ч Д0120, м. Керч, АР Крим)
- 692 окремий вузол зв'язку (в/ч Д3728)
- 301 вузол зв'язку

### 2000-ні
Управління командування (Київ)
Частини полкового типу
- 10 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0040, м. Київ)
- 11 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0065, м. Донецьк)
- 12 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0090, м. Дрогобич, Львівська обл.)
- 13 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0070, м. Кропивницкий)
- 14 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0100, с. Знамянка, Одеська обл.)
- 15 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0130, м. Мелітополь, Запорізька обл.)
- 16 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0140, м. Верхівцеве, Дніпропетровська обл.)
- 17 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0150, с. Лоскутівка, Луганська обл.)

Частини батальйонного типу:
- 20 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0055, м. Вінниця)
- 21 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0060, м. Ромни, Сумська обл.)
- 22 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0080, м. Рівне)
- 23 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0990, с. Мазанка, АР Крим)
- 24 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0160, м. Хмельницький)
- 25 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0180, м. Ужгород)
- 26 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0190, м. Чернівці)

Спеціальні частини:
- 1 навчальний центр Цивільної оборони (в/ч Д0050, м. Мерефа-3, Харківська обл.)
- 300 спеціальний авіаційний загін (в/ч Д0170, м. Ніжин) - організаційно в склад Військ Цивільної оборони не входив
- 295 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0120, м. Керч, АР Крим)

Частини забезпечення:
- 1 загін забезпечення (в/ч Д1001, м. Київ)
- 2 загін забезпечення аварійно-рятувальних робіт (в/ч Д1002, м. Ананьїв-4, Одеська обл.)
- 692 окремий вузол зв'язку (в/ч Д3728)

Підрозділи забезпечення:
- 301 вузол зв'язку (Київ)
- 501 центральна лабораторія вимірювальної техніки (Київ)
- хіміко-радіометричні лабораторії (Харків (517 ХРЛ), Донецьк, Сімферопіль, Одеса, Львів)
- мобілізаційні групи (20 груп)
- матеріально-технічні склади (20 складів)
- відділення воєнізованої охорони (18 відділень)
- відокремлені відділи схову (3 відділа)
- центральна аптека (Київ)
- окремий показовий оркестр (Київ)

Військово-навчальні заклади:
- Спеціальний факультет (МНС України) ВІІ КПДАТА (Кам'янець-Подільський)
- Військова кафедра при КНУБА (Київ)
- Військова кафедра при СІЯЕІП (Севастополь)
- курси Цивільної оборони (26 курсів)

title: Війська Цивільної оборони України

wikitext:
{{Картка військового формування
| назва                     = Війська Цивільної оборони
| оригінальна_назва         =
| зображення                = Ministry of Emergencies of Ukraine emblem (pre-2003).svg
| розмір_зображення         =
| альт                      =
| підпис                    = Емблема військ Цивільної оборони України
| дати                      = 1991 - 2005
| країна                    = {{ПрТ|Україна}}
| належність                = Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи
| вид                       = війська Цивільної оборони
| тип                       =
| роль                      = Цивільна оборона
| спеціалізація             =
| кількість                 = 10 218 осіб, у тому числі 9550 військовослужбовців
| командна_структура        =
| гарнізон                  =
| гарнізон_назва            =
| прізвисько                =
| оборонець                 =
| гасло                     =
| штандарт                  = <!-- або | кольори = -->
| штандарт_назва            = <!-- або | кольори_назва = -->
| марш                      =
| талісман                  =
| річниці                   =
| оснащення                 =
| оснащення_назва           =
| битви                     =
| битви_назва               =
| нагороди                  =
| почесні_найменування      =
| почесні_найменування_назва =
| розформовано              = 2005 рік
| льотні_години             =
| вебсайт                   = <!-- Командувачі -->
| командувач1               = <!-- або | поточний_командувач = -->
| командувач1_назва         =
| командувач2               =
| командувач2_назва         =
| командувач3               =
| командувач3_назва         =
| командувач4               =
| командувач4_назва         =
| визначні_командувачі      = <!-- Знаки розрізнення -->
| знак_розрізнення          = [[Файл:Нашивка на повседневную форму сотрудников МНС (99г).jpg|150x150пкс]]
| знак_розрізнення_назва    = Шеврон
| знак_розрізнення2         =
| знак_розрізнення2_назва   =
| знак_розрізнення3         =
| знак_розрізнення3_назва   =
| знак_розрізнення4         =
| знак_розрізнення4_назва   =
| знак_розрізнення5         =
| знак_розрізнення5_назва   = <!-- Авіація -->
| літак_ударний             =
| літак_бомбардувальник     =
| літак_електронний         =
| літак_винищувач           =
| літак_перехоплювач        =
| літак_патрульний          =
| літак_розвідник           =
| літак_навчальний          =
| літак_транспорт           =
| літак_танкер              =
| гелікоптер                =
| гелікоптер_ударний        =
| гелікоптер_транспорт      =
| гелікоптер_універсальний  =
| гелікоптер_спостереження  =
| гелікоптер_навчальний     =
| гелікоптер_підтримки      =
| бпла                      =
| авіація_загальне          =
}}
'''Війська Цивільної оборони України''' — це спеціалізовані [[військове формування|військові формування]], які підпорядковувалися [[Міністерство надзвичайних ситуацій України|Міністерству України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильскої катастрофи]]. Діяли у 1991—2005 роках.

Були призначені для захисту населення і територій у разі виникнення надзвичайних ситуацій, спричинених аварією, катастрофою, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, великою пожежею, застосуванням засобів ураження, що призвели або можуть призвести до людських і матеріальних втрат, ліквідації їх наслідків та виконання інших передбачених законом завдань<ref name=":1">{{Cite web|title=Про війська Цивільної оборони України|url=https://zakon.rada.gov.ua/go/556-14|website=Офіційний вебпортал парламенту України|accessdate=2023-02-05|language=uk}}</ref>.

Законом України затверджено загальну чисельність військ Цивільної оборони у кількості 10 218 осіб, у тому числі 9550 військовослужбовців<ref name=":0">{{Cite web|title=Про загальну структуру і чисельність військ Цивільної оборони|url=https://zakon.rada.gov.ua/go/328-14|website=Офіційний вебпортал парламенту України|accessdate=2023-02-05|language=uk}}</ref>.

Правонаступником військ Цивільної оборони стала Оперативно-рятувальна служба цивільного захисту МНС України, що утворилась шляхом злиття Військ Цивільної оборони з Державною пожежною охороною.

== Організація і призначення ==
Підпорядковувалися керівнику центрального органу виконавчої влади з питань [[Надзвичайна ситуація|надзвичайних ситуацій]] та у справах захисту населення від наслідків [[Чорнобильська катастрофа|Чорнобильської катастрофи]] і призначені для захисту населення і територій у разі виникнення надзвичайних ситуацій, спричинених аварією, катастрофою, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, великою пожежею, застосуванням засобів ураження, що призвели або можуть призвести до людських і матеріальних втрат, ліквідації їх наслідків та виконання інших передбачених законом завдань.

Була затверджена така загальна структура військ Цивільної оборони<ref name=":0"/>:
* Головне управління сил Цивільної оборони;
* сили оперативного реагування — окремі бригади, полки, батальйони, аварійно-рятувальні загони, вузли зв'язку;
* сили забезпечення.

Основними завданнями військ Цивільної оборони України є<ref name=":1"/>:
* здійснення заходів щодо підтримання органів управління, сил і засобів військ Цивільної оборони України в стані постійної готовності до виконання поставлених завдань;
* нагромадження, розміщення, зберігання та своєчасне відновлення озброєння, військової та спеціальної техніки, інших матеріально-технічних засобів, призначених для проведення аварійно-рятувальних робіт у мирний та воєнний час;
* проведення рятувальних та інших невідкладних робіт у зонах надзвичайної екологічної ситуації, осередках ураження та районах стихійного лиха;
* проведення піротехнічних робіт, пов'язаних із знешкодженням вибухонебезпечних предметів;
* сприяння [[Збройні сили України|Збройним Силам України]] в обороні України, захисті її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

== Структура ==
{{розділ без джерел}}
=== 1990-ті ===
Управління командування (Київ)

Бригади:
* 148 окрема мобільна механізована бригада (в/ч Д0040, м. Київ)
* 155 окрема мобільна механізована бригада (в/ч Д0090, м. Дрогобич, Львівська обл.)
* [[186-та окрема мобільна механізована бригада ЦО (Україна)|186 окрема мобільна механізована бригада]] (в/ч Д0065, м. Донецьк)
* 238 окрема учбова бригада (в/ч Д0050, м. Мерефа-3, Харківська обл.)

Полки:
* 262 окремий мобільний механізований полк (в/ч Д0100, с. Знамянка, Одеська обл.)
* 264 окремий мобільний механізований полк (в/ч Д0130, м. Мелітополь, Запорізька обл.)
* 439 окремий мобільний механізований полк (в/ч Д0140, м. Верхівцеве, Дніпропетровська обл.)
* 473 окремий мобільний механізований полк (в/ч Д0150, с. Лоскутівка, Луганська обл.)
* 290 об'єднаний загін оперативного реагування (в/ч Д0070, м. Кропивницкий)

Батальйони:
* 76 окремий аварійно-рятувальний батальйон (в/ч Д0060, м. Ромни, Сумська обл.)
* 215 окремий аварійно-рятувальний батальйон (в/ч Д0055, м. Вінниця)
* 319 окремий аварійно-рятувальний батальйон (в/ч Д0990, с. Мазанка, АР Крим)
* 123 окремий аварійно-рятувальний батальйон (в/ч Д0080, м. Рівне)
* 245 окремий аварійно-рятувальний батальйон (в/ч Д0160, м. Хмельницький)

Інші частини та підрозділи:
* військова комендатура (в/ч Д1001, м. Київ)
* 300 спеціальний авіаційний загін (в/ч Д0170, м. Ніжин) — організаційно в склад Військ Цивільної оборони не входив
* 823 регіональний рятувальний координаційний центр (в/ч Д0120, м. Керч, АР Крим)
* 692 окремий вузол зв'язку (в/ч Д3728)
* 301 вузол зв'язку

=== 2000-ні ===
Управління командування (Київ)

Частини полкового типу
* 10 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0040, м. Київ)
* 11 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0065, м. Донецьк)
* 12 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0090, м. Дрогобич, Львівська обл.)
* 13 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0070, м. Кропивницкий)
* 14 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0100, с. Знамянка, Одеська обл.)
* 15 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0130, м. Мелітополь, Запорізька обл.)
* 16 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0140, м. Верхівцеве, Дніпропетровська обл.)
* 17 окремий аварійно-рятувальний загін оперативного реагування (в/ч Д0150, с. Лоскутівка, Луганська обл.)

Частини батальйонного типу:
* 20 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0055, м. Вінниця)
* 21 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0060, м. Ромни, Сумська обл.)
* 22 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0080, м. Рівне)
* 23 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0990, с. Мазанка, АР Крим)
* 24 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0160, м. Хмельницький)
* 25 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0180, м. Ужгород)
* 26 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0190, м. Чернівці)

Спеціальні частини:
* 1 навчальний центр Цивільної оборони (в/ч Д0050, м. Мерефа-3, Харківська обл.)
* 300 спеціальний авіаційний загін (в/ч Д0170, м. Ніжин) ''- організаційно в склад Військ Цивільної оборони не входив''
* 295 окремий аварійно-рятувальний загін (в/ч Д0120, м. Керч, АР Крим)

Частини забезпечення:
* 1 загін забезпечення (в/ч Д1001, м. Київ)
* 2 загін забезпечення аварійно-рятувальних робіт (в/ч Д1002, м. Ананьїв-4, Одеська обл.)
* 692 окремий вузол зв'язку (в/ч Д3728)
Підрозділи забезпечення:
* 301 вузол зв'язку (Київ)
* 501 центральна лабораторія вимірювальної техніки (Київ)
* хіміко-радіометричні лабораторії (Харків ''(517 ХРЛ)'', Донецьк, Сімферопіль, Одеса, Львів)
* мобілізаційні групи (20 груп)
* матеріально-технічні склади (20 складів)
* відділення воєнізованої охорони (18 відділень)
* відокремлені відділи схову (3 відділа)
* центральна аптека (Київ)
* окремий показовий оркестр (Київ)
Військово-навчальні заклади:

* Спеціальний факультет (МНС України) ВІІ КПДАТА (Кам'янець-Подільський)
* Військова кафедра при КНУБА (Київ)
* Військова кафедра при СІЯЕІП (Севастополь)
* курси Цивільної оборони (26 курсів)

== Див. також ==
* [[Збройні сили України]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/556-14  ЗАКОН УКРАЇНИ «Про війська Цивільної оборони України» (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1999, N 19, ст.172)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181101194322/http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/556-14 |date=1 листопада 2018 }}
* [http://zakon2.rada.gov.ua/laws/show/2974-12 ЗАКОН УКРАЇНИ «Про Цивільну оборону України»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130219001944/http://zakon2.rada.gov.ua/laws/show/2974-12 |date=19 лютого 2013 }}

{{-}}{{Збройні сили України}}

[[Категорія:Війська Цивільної оборони України]]
[[Категорія:Напіввійськові організації України]]
[[Категорія:Військові формування України]]

title: Війська Цивільної оборони

Вид: війська Цивільної оборони

Роль: Цивільна оборона


text:
# Чемпіонат світу з легкої атлетики 2019 — метання диска (жінки)
Змагання з метання диска серед жінок на Чемпіонаті світу з легкої атлетики 2019 у Досі проходили 2 та 4 жовтня на стадіоні «Халіфа».

## Напередодні старту
На початок змагань основні рекордні результати були такими:
| WR | Габріеле Райнш (GDR)    | 76,80 | Нойбранденбург   | 7 липня 1988   |
| CR | Мартіна Гелльманн (GDR) | 71,62 | Рим              | 31 серпня 1987 |
| WL | Яйме Перес (CUB)        | 69,39 | Соттвіль-ле-Руан | 16 липня 2019  |

Чемпіонка світу-2017 Сандри Перкович не виграла жодного змагання в межах Діамантової ліги-2019 та намагалась впродовж сезону вийти на звичний для себе рівень після травм. Водночас, кубинка Яйме Перес, переможниця трьох (з п'яти) стартів дискоболок в лізі та володарка найкращого результату сезону, розглядалась як фаворитка змагань.

## Результати

### Кваліфікація
Кваліфікаційні змагання впевнено виграла Яйме Перес спробою на 67,78. Умовою проходження до фіналу було метання на 63,00 м або входження до 12 найкращих за результатом атлеток у обох групах кваліфікації.

### Фінал
Фінальні змагання виграла Яйме Перес.
| Місце | Атлетка                  | #1    | #2    | #3    | #4    | #5    | #6    | Результат | Примітки |
| ----- | ------------------------ | ----- | ----- | ----- | ----- | ----- | ----- | --------- | -------- |
| 1     | Яйме Перес (CUB)         | 68,10 | 65,01 | 65,76 | 68,01 | 69,17 | 64,61 | 69,17     |          |
| 2     | Денія Кабальєро (CUB)    | х     | 66,80 | 67,32 | 68,44 | х     | 65,64 | 68,44     |          |
| 3     | Сандра Перкович (HRV)    | 66,72 | 62,30 | 66,19 | х     | х     | х     | 66,72     |          |
| 4     | Чень Ян (CHN)            | 59,54 | 61,50 | 63,38 | х     | 61,31 | х     | 63,38     |          |
| 5     | Фен Бінь (CHN)           | 62,48 | х     | х     | 61,31 | х     | 61,00 | 62,48     |          |
| 6     | Фернанда Мартінш (BRA)   | 60,47 | 62,44 | 61,11 | х     | х     | 62,24 | 62,44     |          |
| 7     | Валарі Олман (USA)       | х     | 61,82 | 59,40 | х     | х     | х     | 61,82     |          |
| 8     | Надіне Мюллер (GER)      | х     | 59,88 | 60,98 | 61,55 | х     | 60,35 | 61,55     |          |
| 9     | Клаудіне Віта (GER)      | 60,77 | 59,14 | х     |       |       |       | 60,77     |          |
| 10    | Меліна Робер-Мішон (FRA) | х     | 59,99 | 57,64 |       |       |       | 59,99     |          |
| 11    | Крістін Пуденц (GER)     | 55,94 | 57,69 | х     |       |       |       | 57,69     |          |
| —     | Лаулауга Таусага (USA)   | х     | х     | х     |       |       |       | —         | NM       |

wikiname: ukwiki

in_language: uk

wikitext:
{{Картка:Підсумок дисципліни на чемпіонаті світу з легкої атлетики
| дисципліна       = Метання диска (жінки)
| рік              = 2019
| зображення       =
| підпис           =
| місце            = «[[Халіфа]]»
| учасників        =
| країн            =
| попередній раунд =
| забіги           =
| півфінали        =
| кваліфікація     = 2 жовтня
| фінал            = 4 жовтня
| золото           = [[Яйме Перес]]
| золото_країна    = CUB
| золото2          =
| золото_країна2   =
| золото3          =
| золото_країна3   =
| срібло           = [[Денія Кабальєро]]
| срібло_країна    = HRV
| срібло2          =
| срібло_країна2   =
| срібло3          =
| срібло_країна3   =
| бронза           = [[Сандра Елкасевич|Сандра Перкович]]
| бронза_країна    = HRV
| бронза2          =
| бронза_країна2   =
| бронза3          =
| бронза_країна3   =
| попередній       = [[Чемпіонат світу з легкої атлетики 2017 — метання диска (жінки)|2017]]
| наступний        = [[Чемпіонат світу з легкої атлетики 2022 — метання диска (жінки)|2022]]
}}

[[Файл:TV-icon-2.svg|thumb|150px|'''[https://www.youtube.com/watch?v=71Do649oEWI Переможна спроба Яйме Перес]''']]

{{Чемпіонат світу з легкої атлетики 2019}}

Змагання з '''[[метання диска]]''' серед жінок на '''[[Чемпіонат світу з легкої атлетики 2019|Чемпіонаті світу з легкої атлетики 2019]]''' у [[Доха|Досі]] проходили 2 та 4 жовтня на стадіоні «[[Халіфа]]».

== Напередодні старту ==

На початок змагань основні рекордні результати були такими:

{| class="wikitable"
|-
| {{AthAbbr|WR}}
| {{Flagathlete|[[Габріеле Райнш]]|GDR}}
| 76,80
| {{Прапорець|GDR}} [[Нойбранденбург]]
| align=right|7 липня 1988
|-
|{{AthAbbr|CR}}
| {{Flagathlete|[[Мартіна Гелльманн]]|GDR}}
| 71,62
| {{Прапорець|ITA}} [[Рим]]
| align=right|31 серпня 1987
|-
| {{AthAbbr|WL}}
| {{Flagathlete|[[Яйме Перес]]|CUB}}
| 69,39
| {{Прапорець|FRA}} [[Соттвіль-ле-Руан]]
| align=right|16 липня 2019
|}

Чемпіонка світу-2017 [[Сандра Елкасевич|Сандри Перкович]] не виграла жодного змагання в межах [[Діамантова ліга ІААФ 2019|Діамантової ліги-2019]] та намагалась впродовж сезону вийти на звичний для себе рівень після травм. Водночас, кубинка [[Яйме Перес]], переможниця трьох (з п'яти) стартів дискоболок в лізі та володарка найкращого результату сезону, розглядалась як фаворитка змагань<ref>{{Cite web |url=https://www.iaaf.org/news/preview/world-championships-doha-2019-women-discus-pr |title=PREVIEW: WOMEN'S DISCUS - IAAF WORLD ATHLETICS CHAMPIONSHIPS DOHA 2019 |publisher=[[Світова легка атлетика|ІААФ]] |access-date=21 вересня 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20190921211235/https://www.iaaf.org/news/preview/world-championships-doha-2019-women-discus-pr |archivedate=21 вересень 2019}}</ref>.

== Результати ==

=== Кваліфікація ===

Кваліфікаційні змагання впевнено виграла [[Яйме Перес]] спробою на 67,78. Умовою проходження до фіналу було метання на 63,00 м або входження до 12 найкращих за результатом атлеток у обох групах кваліфікації<ref>{{Cite web |url=https://media.aws.iaaf.org/competitiondocuments/pdf/6033/AT-DT-W-q----.RS6.pdf?v=2034153306 |title=Discus Throw Women - Qualification Results |publisher=[[Світова легка атлетика]] |access-date=11 грудня 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20191211150954/https://media.aws.iaaf.org/competitiondocuments/pdf/6033/AT-DT-W-q----.RS6.pdf?v=2034153306 |archivedate=11 грудень 2019}}</ref>.

=== Фінал ===

Фінальні змагання виграла [[Яйме Перес]]<ref>{{Cite web |url=https://www.worldathletics.org/athletes/cuba/yaime-perez-234520 |title=Report: women's discus - IAAF World Athletics Championships Doha 2019 |publisher=[[Світова легка атлетика]] |access-date=10 грудня 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20191210191212/https://www.worldathletics.org/news/report/world-championships-doha-2019-womens-discus-t |archivedate=10 грудень 2019}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://media.aws.iaaf.org/competitiondocuments/pdf/6033/AT-DT-W-f----.RS6.pdf?v=1937444990 |title=Discus Throw Women - Final Results |publisher=[[Світова легка атлетика]] |access-date=11 грудня 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20191211151234/https://media.aws.iaaf.org/competitiondocuments/pdf/6033/AT-DT-W-f----.RS6.pdf?v=1937444990 |archivedate=11 грудень 2019}}</ref>.

{| class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! width=50px|Місце
! width=300px|Атлетка
! width=70px|#1
! width=70px|#2
! width=70px|#3
! width=70px|#4
! width=70px|#5
! width=70px|#6
! Результат
! Примітки
|-
| {{Gold01}} || align=left|{{Flagathlete|[[Яйме Перес]]|CUB}} || 68,10 || 65,01 || 65,76 || 68,01 || 69,17 || 64,61 || '''69,17''' ||
|-
| {{Silver02}} || align=left|{{Flagathlete|[[Денія Кабальєро]]|CUB}} || х || 66,80 || 67,32 || 68,44 || х || 65,64 || '''68,44''' ||
|-
| {{Бронза3}} || align=left|{{Flagathlete|[[Сандра Елкасевич|Сандра Перкович]]|HRV}} || 66,72 || 62,30 || 66,19 || х || х || х || '''66,72''' ||
|-
| {{sort|04|4}} || align=left|{{Flagathlete|[[Чень Ян (легкоатлетка)|Чень Ян]]|CHN}} || 59,54 || 61,50 || 63,38 || х || 61,31 || х || '''63,38''' ||
|-
| {{sort|05|5}} || align=left|{{Flagathlete|[[Фен Бінь]]|CHN}} || 62,48 || х || х || 61,31 || х || 61,00 || '''62,48''' ||
|-
| {{sort|06|6}} || align=left|{{Flagathlete|[[Фернанда Мартінш]]|BRA}} || 60,47 || 62,44 || 61,11 || х || х || 62,24 || '''62,44''' ||
|-
| {{sort|07|7}} || align=left|{{Flagathlete|[[Валарі Олман]]|USA}} || х || 61,82 || 59,40 || х || х || х || '''61,82''' ||
|-
| {{sort|08|8}} || align=left|{{Flagathlete|[[Надіне Мюллер]]|GER}} || х || 59,88 || 60,98 || 61,55 || х || 60,35 || '''61,55''' ||
|-
| {{sort|09|9}} || align=left|{{Flagathlete|[[Клаудіне Віта]]|GER}} || 60,77 || 59,14 || х ||  ||  ||  || '''60,77''' ||
|-
| {{sort|10|10}} || align=left|{{Flagathlete|[[Меліна Робер-Мішон]]|FRA}} || х || 59,99 || 57,64 ||  ||  ||  || '''59,99''' ||
|-
| {{sort|11|11}} || align=left|{{Flagathlete|[[Крістін Пуденц]]|GER}} || 55,94 || 57,69 || х ||  ||  ||  || '''57,69''' ||
|-
| {{sort|12|—}} || align=left|{{Flagathlete|[[Лаулауга Таусага]]|USA}} || х || х || х ||  ||  ||  || — || {{AthAbbr|NM}}
|}

== Примітки ==

{{Reflist}}

== Джерела ==

* [https://www.worldathletics.org/competitions/world-athletics-championships/iaaf-world-athletics-championships-doha-2019-7125365/timetable/bydiscipline/women/discus-throw Сторінка дисципліни змагань] на вебсайті [[Світова легка атлетика|Світової легкої атлетики]] {{ref-en}}

{{Метання диска на чемпіонатах світу з легкої атлетики}}
{{Чемпіонки світу з метання диска}}

[[Категорія:Змагання на Чемпіонаті світу з легкої атлетики 2019|Жінки 21]]
[[Категорія:Метання диска на чемпіонатах світу з легкої атлетики|Жінки]]

title: Метання диска (жінки) · на Чемпіонаті світу з легкої атлетики 2019

Місце: «Халіфа»

title: Розклад

Кваліфікація: 2 жовтня

Фінал: 4 жовтня

title: Призери

Яйме Перес

Денія Кабальєро

Сандра Перкович

title: Чемпіонат світу з легкої атлетики 2019 ·

100 м: чоловіки · жінки

200 м: чоловіки · жінки

400 м: чоловіки · жінки

800 м: чоловіки · жінки

1500 м: чоловіки · жінки

5000 м: чоловіки · жінки

10000 м: чоловіки · жінки

100 м з/б: жінки

110 м з/б: чоловіки

400 м з/б: чоловіки · жінки

3000 м з/п: чоловіки · жінки

4×100 м: чоловіки · жінки

4×400 м:
чоловіки · жінки
змішаний

Марафон: чоловіки · жінки

Ходьба 20 км: чоловіки · жінки

Ходьба 50 км: чоловіки · жінки

Висота: чоловіки · жінки

Жердина: чоловіки · жінки

Довжина: чоловіки · жінки

Потрійний: чоловіки · жінки

Ядро: чоловіки · жінки

Диск: чоловіки · жінки

Молот: чоловіки · жінки

Спис: чоловіки · жінки

title: Багатоборства

Семиборство: жінки

Десятиборство: чоловіки

Багатоборства: Цей шаблон: переглянути обговорити редагувати


text:
# Неманичі
Неманичі — південнослов'янська династія володарів Сербії та інших країн у 1170—1371 роках, які носили титули жупанів (князів), великих жупанів, королів та царів (імператорів). Засновником династії став жупан Стефан Неманя. Створена ним держава успішно протистояла Візантії та відбила спроби втручання у свої внутрішні справи королів Угорщини. За часів Неманичів Сербія остаточно з племінної держави перетворилася на феодальну та досягла свого найбільшого розквіту та могутності в середньовічний період. Серед Неманичів було багато талановитих полководців та покровителів православної церкви. У династії було популярне ім'я Стефан, яке в Угорщині та у південнослов'янських народів, що зазнали її впливу, асоціювалося із верховною владою та часто прибиралося у якості  тронного імені навіть правителями хрещеними під іншим ім'ям, фактично перетворишись на титул.

## Історія

### Піднесення роду
Початок сходження роду Неманичів пов'язують із Стефаном Неманею, від якого йде назва династії. Він був одним із синів князя Захумлє Завіди з роду Вукановичів. В 60-х роках XII сторіччя він почав боротьбу за владу — спочатку із своїми братами за батьківське князівство, а потім з родиною Воїславичів — за князівство (жупанію) Рашка, ядро майбутньої Сербії. Головною метою Стефана Немані було здобути незалежність від Візантії. Він зміг значно розширити свої володіння, а у 1191 році укласти мирний договір з візантійським імператором Ісааком II Ангелом. Від спадкоємця останнього — Олексія III Ангела — Неманя отримав найвищий титул імперії — себастократора. Цим засвідчувалася формальна залежність Сербії від Візантії. На цей час Стефан Неманя вже оголосив себе великим жупаном Рашки.
 Справу свого батька продовжив Стефан II Неманич. Сербія продовжувала зміцнення зсередини та розшируювати свій вплив на Балканському півострові. У 1217 році Сербія стає королівством. Водночас налагоджує стосунки з Римом, Венецією, Константиноволем. Також стає фактично незалежною Сербська православна церква. Активно розвивається торгівля, зокрема через Дубровник.

### Від Стефана Радослава до Стефана Уроша III
Весь час володарі Сербії спрямовували свої зусилля на розширення кордонів Сербів, здебільшого за рахунок Візантії. Водночас починається протистояння за владу на півострові з Болгарією. Значного успіху досяг Стефан Урош II Мілутін, який значно збільшив землі Сербії після перемоги над Візантією у 1299 році.
Його син Стефан Урош III Дечанський багато час приділяв боротьбі із внутрішніми ворогами, яки намагалися позбавити його влади, а також з Угорщиною, Боснією. Водночас завдав у 1330 році важкої поразки Болгарському царству. Після цього Сербське королівство фактично стає найпотужнішою силою на Балканах.

### Останні Неманичі
Найбільшого розквіту Сербія досягла за правління Стефана Душана Неманича, який захопив Албанію, Македонію, Фесалію та Епір, поставив у залежність від Сербії Болгарію. У 1345 році сербська архієпископія стала патріархією. А у 1346 році коронувався у м. Скоп'є як імператор сербів та ромеїв. У 1349 році випустив Законник, який став значної подією у житті країни й був кодифікацією публічного права. В цей же час Сербія дедалі більше відчуває культурний вплив з боку Візантії.
Після смерті Стефана Душана Сербіська держава фактично розпалася на декілька князівств. Спадкоємець Душана — Стефан Урош V — не зміг зберегти здобутки попердників. Внаслідок чого до 1371 році Османською імперією була захоплена Македонія, Сербія втратила Албанію й Фесалію. В цьому ж році помер Стефан Урош V, який став останнім представником династії на троні Сербського королівства. Водночас з Стефаном Урошем V як фактично незалежним володарем Епіру та Фессалії правив його дядько Симеон Синіша, після смерті якого у 1371 році кермо влади перебрав його син Іоанн Урош. Проте незабаром — у 1372 році — він зрікся своєї влади і став ченцем. Із смертю Іоанна Уроша у 1423 році скінчився рід Неманичів. Наступні сербські володарі часто підкріплювали свої претензії на владу реальною чи декларованою спорідненістю з Неманичами.

## Володарі з роду Неманичів
- Стефан I Неманя (1170—1196) — великий жупан східної Сербії
- Стефан II (1196—1202, 1203—1228), король Сербії з 1217 року
- Вукан (1202—1203)
- Стефан Радослав (1228—1233)
- Стефан Владислав I (1233—1243)
- Стефан Урош I (1243—1276)
- Стефан Драгутін (1276—1316)
- Стефан Урош II Мілутін (1282—1321)
- Стефан Владислав II (1321—1325)
- Стефан Костянтин (1321—1322)
- Стефан Урош III Дечанський (1321—1331)
- Стефан Урош IV Душан (1331—1355)
- Стефан Урош V (1355—1371), імператор Сербії та Ромеї
- Симеон Синіша (1355—1371), цар Епіру та Фессалії
- Іоанн Урош (1371—1372)

title: Неманичі

wikitext:
{{універсальна картка}}
[[Файл:Грб из Доба Немањића.jpg|міні|праворуч|220пкс|Герб Неманичів]]
'''Неманичі''' — південнослов'янська династія володарів [[Сербія|Сербії]] та інших країн у 1170—1371 роках, які носили титули жупанів (князів), великих жупанів, королів та царів (імператорів). Засновником династії став жупан [[Стефан I Неманя|Стефан Неманя]]. Створена ним держава успішно протистояла [[Візантія|Візантії]] та відбила спроби втручання у свої внутрішні справи королів [[Угорщина|Угорщини]]. За часів Неманичів Сербія остаточно з племінної держави перетворилася на феодальну та досягла свого найбільшого розквіту та могутності в середньовічний період. Серед Неманичів було багато талановитих полководців та покровителів [[православна церква|православної церкви]]. У династії було популярне ім'я Стефан, яке в Угорщині та у південнослов'янських народів, що зазнали її впливу, асоціювалося із верховною владою та часто прибиралося у якості  [[Тронне ім'я|тронного імені]] навіть правителями хрещеними під іншим ім'ям, фактично перетворишись на титул.

== Історія ==

=== Піднесення роду ===

Початок сходження роду Неманичів пов'язують із [[Стефан I Неманя|Стефаном Неманею]], від якого йде назва династії. Він був одним із синів князя [[Захумлє]] Завіди з роду Вукановичів. В 60-х роках XII сторіччя він почав боротьбу за владу — спочатку із своїми братами за батьківське князівство, а потім з родиною Воїславичів — за князівство (жупанію) Рашка, ядро майбутньої Сербії. Головною метою Стефана Немані було здобути незалежність від Візантії. Він зміг значно розширити свої володіння, а у 1191 році укласти мирний договір з візантійським імператором Ісааком II Ангелом. Від спадкоємця останнього — Олексія III Ангела — Неманя отримав найвищий титул імперії — себастократора. Цим засвідчувалася формальна залежність Сербії від Візантії. На цей час Стефан Неманя вже оголосив себе великим жупаном Рашки.
[[Файл:Dynastie Nemanjic.svg|міні|ліворуч|250пкс|Династія Неманичів]] Справу свого батька продовжив Стефан II Неманич. Сербія продовжувала зміцнення зсередини та розшируювати свій вплив на Балканському півострові. У 1217 році Сербія стає королівством. Водночас налагоджує стосунки з Римом, Венецією, Константиноволем. Також стає фактично незалежною Сербська православна церква. Активно розвивається торгівля, зокрема через Дубровник.

=== Від Стефана Радослава до Стефана Уроша III ===
Весь час володарі Сербії спрямовували свої зусилля на розширення кордонів Сербів, здебільшого за рахунок Візантії. Водночас починається протистояння за владу на півострові з Болгарією. Значного успіху досяг Стефан Урош II Мілутін, який значно збільшив землі Сербії після перемоги над Візантією у 1299 році.

Його син Стефан Урош III Дечанський багато час приділяв боротьбі із внутрішніми ворогами, яки намагалися позбавити його влади, а також з Угорщиною, Боснією. Водночас завдав у 1330 році важкої поразки Болгарському царству. Після цього Сербське королівство фактично стає найпотужнішою силою на Балканах.

=== Останні Неманичі ===
Найбільшого розквіту Сербія досягла за правління [[Стефан Душан|Стефана Душана Неманича]], який захопив [[Албанія|Албанію]], Македонію, Фесалію та Епір, поставив у залежність від Сербії Болгарію. У 1345 році сербська архієпископія стала патріархією. А у 1346 році коронувався у [[Скоп'є|м. Скоп'є]] як [[Сербська імперія|імператор сербів та ромеїв]]. У 1349 році випустив [[Законник Стефана Душана|Законник]], який став значної подією у житті країни й був [[Кодифікація|кодифікацією]] [[Публічне право|публічного права]]. В цей же час Сербія дедалі більше відчуває культурний вплив з боку [[Візантія|Візантії]].

Після смерті [[Стефан Душан|Стефана Душана]] Сербіська держава фактично розпалася на декілька князівств. Спадкоємець Душана — Стефан Урош V — не зміг зберегти здобутки попердників. Внаслідок чого до 1371 році [[Османська імперія|Османською імперією]] була захоплена Македонія, Сербія втратила Албанію й Фесалію. В цьому ж році помер Стефан Урош V, який став останнім представником династії на троні Сербського королівства. Водночас з Стефаном Урошем V як фактично незалежним володарем Епіру та Фессалії правив його дядько [[Симеон Синіша]], після смерті якого у 1371 році кермо влади перебрав його син [[Іоасаф Метеорит|Іоанн Урош]]. Проте незабаром — у 1372 році — він зрікся своєї влади і став ченцем. Із смертю Іоанна Уроша у 1423 році скінчився рід Неманичів. Наступні сербські володарі часто підкріплювали свої претензії на владу реальною чи декларованою спорідненістю з Неманичами.

== Володарі з роду Неманичів ==
* [[Стефан I Неманя]] (1170—1196) — великий жупан східної Сербії
* [[Стефан II Неманич|Стефан II]] (1196—1202, 1203—1228), король Сербії з 1217 року
* [[Вукан]] (1202—1203)
* [[Стефан Радослав]] (1228—1233)
* [[Стефан Владислав I]] (1233—1243)
* [[Стефан Урош I]] (1243—1276)
* [[Стефан Драгутін]] (1276—1316)
* [[Стефан Урош II Мілутін]] (1282—1321)
* [[Стефан Владислав II]] (1321—1325)
* [[Стефан Костянтин]] (1321—1322)
* [[Стефан Урош III|Стефан Урош III Дечанський]] (1321—1331)
* [[Стефан Душан|Стефан Урош IV Душан]] (1331—1355)
* [[Стефан Урош V]] (1355—1371), імператор Сербії та Ромеї
* [[Симеон Синіша]] (1355—1371), цар Епіру та Фессалії
* [[Іоасаф Метеорит|Іоанн Урош]] (1371—1372)

== Джерела ==
* Veselinović, Andrija & Ljušić, Radoš (2001). Српске династије, Platoneum.

{{royal-stub}}

{{commons|House of Nemanja|Неманичі}}
{{Сербські династії}}

[[Категорія:Королівські династії]]
[[Категорія:Середньовічна Сербія]]

Засновник: Стефан I Неманя

Країна: Сербія


text:
# Бокгорст
Бокгорст (нім. Bockhorst) — громада в Німеччині, розташована в землі Нижня Саксонія. Входить до складу району Емсланд. Складова частина об'єднання громад Нордгюммлінг.
Площа — 18,19 км2. Населення становить 979 ос. (станом на 31 грудня 2021).

title: Бокгорст

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Бокгорст
| місцева_назва       = Bockhorst
| тип_НП              = громада
| зображення          =
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DEU Bockhorst COA.png
| прапор              =
| карта               = Bockhorst in EL.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Бокгорст на карті району
| земля               = [[Нижня Саксонія]]
| округ               =
| район               = [[Емсланд (район)|Емсланд]]
| об'єднання громад = [[Нордгюммлінг (об'єднання громад)|Нордгюммлінг]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 7
| площа               = 18.19
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-NI||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-NI||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-NI|03454004}}
| latd=53 | latm=02| lats=
| longd=07| longm=35| longs=
| розміщення_підпису = right
| поштовий_код        = 26897
| телефонний_код      = 04967
| стат_код            = 03 4 54 004
| авто_номер          = EL
| вебсайт             = [http://www.gemeinde-bockhorst.de www.gemeinde-bockhorst.de]
}}
'''Бокгорст''' ({{lang-de|Bockhorst}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], розташована в [[Землі Німеччини|землі]] [[Нижня Саксонія]]. Входить до складу району [[Емсланд (район)|Емсланд]]. Складова частина [[Об'єднання громад (Німеччина)|об'єднання громад]] [[Нордгюммлінг (об'єднання громад)|Нордгюммлінг]].

Площа — 18,19 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-NI|03454004}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-NI||дата}}).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Bockhorst}}
* [https://web.archive.org/web/20071124210834/http://www.gemeinde-bockhorst.de/ Офіційний сайт] {{ref-de}}

{{Район Емсланд}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=7534642-4|VIAF=248308693}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Нижньої Саксонії]]

title: Координати: 53°02′ пн. ш. 07°35′ сх. д. / 53.033° пн. ш. 7.583° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Нижня Саксонія

Район: Емсланд

Об'єднання громад: Нордгюммлінг

Населення (31 грудня 2021)

Бокгорст на карті району

БокгорстРозташування на карті Німеччини

Висота над р.м.: 7 м

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Пам'ятник Андрієві Кузьменку (Луцьк)
Пам'ятник Андрієві Кузьменку  — пам'ятник видатному українському співакові, телеведучому, продюсерові, актору, солісту гурту «Скрябін» — Андрієві Кузьменку. Розташований в місті Луцьку. Офіційною датою встановлення та відкриття пам'ятника вважається 1 жовтня 2015 року. Урочистості приурочили до Міжнародного дня музики. Ініціатива встановлення та витрати на виготовлення належать Андрію Покровському. Це перший в Україні пам'ятник Андрієві Кузьменку.
Другий пам'ятник Кузьмі Скрябіну був встановлений 14 жовтня 2019 року у с. Святопетрівське, недалеко від Києва, на території ЖК «Петрівський квартал». Андрій Кузьменко брав участь у рекламі цього ЖК. На відкритті пам'ятника були присутні батьки Кузьми, дружина, донька, друзі та колеги.

## Історія створення та встановлення
1 жовтня 2015 року в Міжнародний день музики в Луцьку Андрій Покровський за власні кошти встановив та урочисто відкрив перший в Україні пам'ятник Кузьмі Скрябіну.  Зі слів мецената, Кузьма був особистістю, у якій кожен може побачити частинку себе. Вчинки Кузьми завжди надихали на правду та справедливість. «Він був гідним товаришем для мене і для мільйонів українців. Своїми прикладами вчив любити світ, любити себе, любити Україну» —   підкреслив Андрій Покровський.
На відкриття було запрошено батьків та дружину українського співака. Батько зірки Віктор Кузьмич розповів, що співак з особливою теплотою ставився до лучан: "Андрійко завжди, коли приїжджав із концертів, які він проводив в Луцьку та в інших містах Волині — він нам з мамою казав: «Мамцю, татку, там такі люди. Вони так мене сприймають. Я так перейнявся весь їхньою любов'ю, їхньою культурою».
Мама музиканта Ольга Михайлівна зазначила, що бажає, аби це місце ніколи не пустувало, а всі молоді люди, знайомі з піснями Андрія, слухали їх по-новому. З її слів, часом за «стьобом» він ховав свою гіркоту та розчарування, адже те, про що він розповідав зі сміхом, не було насправді смішним. Найсильніша людина — та, яка може посміятися сама із себе, знайти свої вади, тож Кузьма намагався це робити.

## Епітафія
На спинці лавки біля фігури написано епітафій: «Змінюйте світ на краще, піклуйтеся про нього, тому що ви в ньому живете».

title: Пам'ятник Андрієві Кузьменку (Луцьк)

wikitext:
{{пам'ятник
 | назва                  = Пам'ятник Андрієві Кузьменку
 | місцева назва          =
 | зображення             = Пам'ятник Андрієві Кузьменку, Луцьк.jpg
 | розмір_зображення      = 250px
 | зображення_підпис      =
 | статус                 = відкрито
 | країна                 = {{UKR}}
 | місце розташування     = [[Луцьк]]
 | координати             = {{Coord|50|44|40.4|N|25|21|03.9|E|scale:3000|display=inline,title}}
 | архітектурний стиль    =
 | автор проєкту          = Тарас Цюпа
Богдан Цюпа
 | матеріал               = Бронза
 | висота                 =
 | будівник               =
 | скульптор              = Тарас Цюпа
Богдан Цюпа
 | архітектор             =
 | замовник               =
 | перша згадка           = 1 жовтня 2015
 | встановлений           = 23 серпня 2016
 | початок будівництва    =
 | закінчення будівництва = серпень 2016
 | стан                   = відкрито
 | сховище                =
 | сайт                   =
|Місто=Луцьк}}

'''Пам'ятник Андрієві Кузьменку'''  — пам'ятник видатному українському співакові, телеведучому, продюсерові, актору, солісту гурту «[[Скрябін (гурт)|Скрябін]]» — [[Кузьменко Андрій Вікторович|Андрієві Кузьменку]].<ref>{{Cite news|url=http://ua.censor.net.ua/photo_news/402908/novyyi_pamyatnyk_kuzmi_skryabinu_vstanovyly_v_lutsku_fotoreportaj|title=Новий пам`ятник Кузьмі Скрябіну встановили в Луцьку. ФОТОрепортаж|last=Цензор.НЕТ|language=uk-UA|work=Цензор.НЕТ|accessdate=2017-04-26|archive-date=27 квітня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170427192320/http://ua.censor.net.ua/photo_news/402908/novyyi_pamyatnyk_kuzmi_skryabinu_vstanovyly_v_lutsku_fotoreportaj}}</ref> Розташований в [[Луцьк|місті Луцьку.]] Офіційною датою встановлення та відкриття пам'ятника вважається 1 жовтня 2015 року. Урочистості приурочили до Міжнародного дня музики. Ініціатива встановлення та витрати на виготовлення належать Андрію Покровському. Це перший в Україні пам'ятник Андрієві Кузьменку.

Другий пам'ятник Кузьмі Скрябіну був встановлений 14 жовтня 2019 року у с. Святопетрівське, недалеко від Києва, на території ЖК «Петрівський квартал». Андрій Кузьменко брав участь у рекламі цього ЖК. На відкритті пам'ятника були присутні батьки Кузьми, дружина, донька, друзі та колеги.

== Історія створення та встановлення ==
1 жовтня 2015 року в [[Міжнародний день музики]] в [[Луцьк]]у Андрій Покровський за власні кошти встановив та урочисто відкрив перший в Україні пам'ятник Кузьмі Скрябіну.  Зі слів мецената, Кузьма був особистістю, у якій кожен може побачити частинку себе. Вчинки Кузьми завжди надихали на правду та справедливість. «Він був гідним товаришем для мене і для мільйонів українців. Своїми прикладами вчив любити світ, любити себе, любити Україну» —   підкреслив Андрій Покровський.

На відкриття було запрошено батьків та дружину українського співака. Батько зірки Віктор Кузьмич розповів, що співак з особливою теплотою ставився до лучан: "Андрійко завжди, коли приїжджав із концертів, які він проводив в Луцьку та в інших містах Волині — він нам з мамою казав: «Мамцю, татку, там такі люди. Вони так мене сприймають. Я так перейнявся весь їхньою любов'ю, їхньою культурою».

Мама музиканта Ольга Михайлівна зазначила, що бажає, аби це місце ніколи не пустувало, а всі молоді люди, знайомі з піснями Андрія, слухали їх по-новому. З її слів, часом за «стьобом» він ховав свою гіркоту та розчарування, адже те, про що він розповідав зі сміхом, не було насправді смішним. Найсильніша людина — та, яка може посміятися сама із себе, знайти свої вади, тож Кузьма намагався це робити.

== Епітафія ==
На спинці лавки біля фігури написано епітафій: «Змінюйте світ на краще, піклуйтеся про нього, тому що ви в ньому живете».

== Галерея ==
<gallery mode="packed-hover">
|thumb|Перший пам'ятник Скрябіну
|
|
|
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
# https://www.youtube.com/watch?v=aZfx_pjQzAQ&t=2s
# http://lviv.vgorode.ua/news/sobytyia/270671-v-ukraini-vstanovyly-pershyi-pamiatnyk-skriabinu-foto {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170821173608/http://lviv.vgorode.ua/news/sobytyia/270671-v-ukraini-vstanovyly-pershyi-pamiatnyk-skriabinu-foto |date=21 серпня 2017 }}
# https://dt.ua/CULTURE/u-lucku-vidbulosya-vidkrittya-pam-yatnika-kuzmi-skryabinu-186503_.html {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170501220503/http://dt.ua/CULTURE/u-lucku-vidbulosya-vidkrittya-pam-yatnika-kuzmi-skryabinu-186503_.html |date=1 травня 2017 }}
# https://www.youtube.com/watch?v=a4t7ausTXIg
# https://antikor.com.ua/articles/65950-v_ukrajini_vstanovili_pershij_pamjatnik_kuzjmi_foto {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170821210803/https://antikor.com.ua/articles/65950-v_ukrajini_vstanovili_pershij_pamjatnik_kuzjmi_foto |date=21 серпня 2017 }}
# http://www.volynpost.com/news/58107-u-lucku-vidkryly-pamiatnyk-legendarnomu-kuzmi-foto-video {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170821173646/http://www.volynpost.com/news/58107-u-lucku-vidkryly-pamiatnyk-legendarnomu-kuzmi-foto-video |date=21 серпня 2017 }}
# http://vgolos.com.ua/photo/v_ukraini_vstanovyly_pershyy_pamyatnyk_kuzmi_foto_193819.html {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170821174445/http://vgolos.com.ua/photo/v_ukraini_vstanovyly_pershyy_pamyatnyk_kuzmi_foto_193819.html |date=21 серпня 2017 }}
# https://tsn.ua/video/video-novini/sogodni-u-lucku-vidkrili-pam-yatnik-kuzmi-skryabinu.html {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170821211435/https://tsn.ua/video/video-novini/sogodni-u-lucku-vidkrili-pam-yatnik-kuzmi-skryabinu.html |date=21 серпня 2017 }}
# https://www.youtube.com/watch?v=6B2sZk1joaQ&t=2s
# http://konkurent.in.ua/news/golovna/8146/a-visidila-yak-kvochka-cej-pamyatnik-mama-kuzmi-pro-novij-pamyatnik-u-lucku.html {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170821173210/http://konkurent.in.ua/news/golovna/8146/a-visidila-yak-kvochka-cej-pamyatnik-mama-kuzmi-pro-novij-pamyatnik-u-lucku.html |date=21 серпня 2017 }}
[[Категорія:Пам'ятники Луцька]]
[[Категорія:23 серпня]]
[[Категорія:Серпень 2016]]
[[Категорія:Пам'ятники, встановлені 2016]]
[[Категорія:2016 у Луцьку]]
[[Категорія:Засновані в Україні 2016]]
[[Категорія:Кузьма Скрябін]]

title: Пам'ятник Андрієві Кузьменку

Статус: відкрито

Країна: Україна : ISO3166-1 alpha-3: UKR ; ISO3166-1 цифровий: 804 ;

Розташування: Луцьк

Автор проєкту: Тарас Цюпа Богдан Цюпа

Скульптор: Тарас Цюпа Богдан Цюпа

Матеріал: Бронза

Засновано: 23 серпня 2016

Перша згадка: 1 жовтня 2015

Будівництво: серпень 2016

Встановлено: 23 серпня 2016

Стан: відкрито


text:
# Половков Іван Сергійович
Іван Сергійович Половков (1913, село Дніпровка, тепер Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області — 11 січня 1951, село Новодніпровка Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області) — український радянський діяч, голова колгоспу імені Ворошилова Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області. Герой Соціалістичної Праці (16.02.1948). Депутат Верховної Ради СРСР 3-го скликання (в 1950—1951 роках).

## Життєпис
Народився в бідній селянській родині. З дванадцятирічного віку працював у сільському господарстві. Потім був бурильником на марганцевих рудниках Криворіжжя. У 1930 році вступив до комсомолу.
У 1930-х роках брав активну участь в колективізації сільського господарства та організаційно-господарському зміцненню колгоспів на Запоріжчині.
Член ВКП(б) з 1940 року.
З лютого 1940 по жовтень 1945 року служив у Червоній армії, учасник німецько-радянської війни.
У 1945 — 11 січня 1951 року — голова колгоспу імені Ворошилова села Новодніпровка Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області.
Помер після тривалої важкої хвороби. Похований в парку Слави села Новодніпровка Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області.

## Нагороди
- Герой Соціалістичної Праці (16.02.1948)
- орден Леніна (16.02.1948)
- орден Трудового Червоного Прапора (1949)

title: Половков Іван Сергійович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Половков Іван Сергійович
| зображення           =
| розмір_зображення    = 220px
| дата_народження      = 1913
| місце_народження     = село [[Дніпровка (Кам'янсько-Дніпровський район)|Дніпровка]], тепер [[Кам'янсько-Дніпровський район|Кам'янсько-Дніпровського району]] [[Запорізька область|Запорізької області]]
| дата_смерті          = 11.01.1951
| місце_смерті         = село [[Новодніпровка (Кам'янсько-Дніпровський район)|Новодніпровка]] [[Кам'янсько-Дніпровський район|Кам'янсько-Дніпровського району]] [[Запорізька область|Запорізької області]]
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       =
| Alma_mater           =
| військове звання     =
| партія               = [[ВКП(б)]]
| нагороди             = {{медаль Серп і Молот}}{{орден Леніна}}{{орден Трудового Червоного Прапора}}
}}
{{Othernames|Половков}}
'''Іван Сергійович Половков''' ({{ДН|||1913}}, село [[Дніпровка (Кам'янсько-Дніпровський район)|Дніпровка]], тепер [[Кам'янсько-Дніпровський район|Кам'янсько-Дніпровського району]] [[Запорізька область|Запорізької області]] — {{ДС|11|01|1951}}, село [[Новодніпровка (Кам'янсько-Дніпровський район)|Новодніпровка]] [[Кам'янсько-Дніпровський район|Кам'янсько-Дніпровського району]] [[Запорізька область|Запорізької області]]) — український радянський діяч, голова колгоспу імені Ворошилова Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області. [[Герой Соціалістичної Праці]] (16.02.1948). Депутат [[Верховна рада СРСР|Верховної Ради СРСР]] 3-го скликання (в 1950—1951 роках).

== Життєпис ==
Народився в бідній селянській родині. З дванадцятирічного віку працював у сільському господарстві. Потім був бурильником на марганцевих рудниках Криворіжжя. У 1930 році вступив до комсомолу.

У 1930-х роках брав активну участь в колективізації сільського господарства та організаційно-господарському зміцненню колгоспів на Запоріжчині.

Член [[ВКП(б)]] з [[1940]] року.

З лютого 1940 по жовтень 1945 року служив у Червоній армії, учасник [[німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]].

У 1945 — 11 січня 1951 року — голова колгоспу імені Ворошилова села Новодніпровка Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області.

Помер після тривалої важкої хвороби. Похований в парку Слави села Новодніпровка Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області.

== Нагороди ==
* [[Герой Соціалістичної Праці]] (16.02.1948)
* [[орден Леніна]] (16.02.1948)
* [[орден Трудового Червоного Прапора]] (1949)

== Джерела ==
* газета «Червоне Запоріжжя» — Запоріжжя — січень 1951.

{{politic-stub}}
{{Герої Соціалістичної Праці}}
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 3-го скликання]]
[[Категорія:Уродженці Кам'янсько-Дніпровського району]]
[[Категорія:Члени КПРС]]

title: Половков Іван Сергійович

Народився: 1913 · село Дніпровка, тепер Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області

Помер: 11 січня 1951 · село Новодніпровка Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області

Країна: СРСР

Діяльність: політик

Партія: ВКП(б)

Нагороди: Герой Соціалістичної Праці · Орден Леніна · Орден Трудового Червоного Прапора


text:
# Григорово (Сусанінський район)
Григорово (рос. Григорово) — присілок в Сусанінському районі Костромської області Російської Федерації.
Населення становить 201 особу. Входить до складу муніципального утворення Буяковське сільське поселення.

## Історія
Від 1928 року належить до Сусанінського району (спочатку називався Молвітінський), що у 1928-1929 роках перебував у складі Костромської губернії, у 1929-1936 роках Івановської промислової області, у 1936-1944 роках — Ярославської області. Від 1944 року населений пункт у складі Сусанінського району відійшов до новоутвореної Костромської області.
Від 2007 року входить до складу муніципального утворення Буяковське сільське поселення.

## Населення
| 2008 | 2010 | 2014 |
| ---- | ---- | ---- |
| 222  | ↘170 | ↗201 |

title: Григорово (Сусанінський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Григорово
|назва ін.       = Григорово
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Костромська область]]
|район           = [[Сусанінський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Буяковське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{збільшення}} 201
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Костромська область
}}
'''Григорово''' ({{lang-ru|Григорово}}) — [[присілок]] в [[Сусанінський район|Сусанінському районі]] [[Костромська область|Костромської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 201 особу. Входить до складу муніципального утворення [[Буяковське сільське поселення]].

== Історія ==

Від 1928 року належить до Сусанінського району (спочатку називався Молвітінський), що у 1928-1929 роках перебував у складі [[Костромська губернія|Костромської губернії]], у 1929-1936 роках [[Івановська промислова область|Івановської промислової області]], у 1936-1944 роках — [[Ярославська область|Ярославської області]]. Від 1944 року населений пункт у складі Сусанінського району відійшов до новоутвореної Костромської області<ref>[[s:ru:Указ Президиума ВС СССР от 13.08.1944 об образовании Костромской области в составе РСФСР|Указ Президиума Верховного Совета СССР от 13 августа 1944 г. «Об образовании Костромской области в составе РСФСР»]]</ref>.

Від 2007 року входить до складу муніципального утворення Буяковське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/802093069 |title=Закон Костромской области от 09 февраля 2007 года N 112-4-ЗКО «Об административно-территориальном устройстве Костромской области» |access-date=2018-09-21 |archive-date=2020-01-15 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200115000115/http://docs.cntd.ru/document/802093069 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Григорово (Сусанинский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Сусанінський район}}
{{Kostroma-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Сусанінського району]]

title: присілок Григорово

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Костромська область

Муніципальний район: Сусанінський район

Поселення: Буяковське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Григорово · Григорово


text:
# Сомово (Рамонський район)
Сомово (рос. Сомово) — село у Рамонському районі Воронезької області Російської Федерації.
Населення становить 392 особи (2010). Входить до складу муніципального утворення Сомовське сільське поселення.

## Історія
Населений пункт розташований у історичному регіоні Чорнозем'я. Від 1965 року належить до Рамонського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області.
Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Сомовське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 392  |

title: Сомово (Рамонський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[село]]
|тип_род         = села
|назва           = Сомово
|назва ін.       = Сомово
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Воронезька область]]
|район           = [[Рамонський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Сомовське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 392 (2010){{RUS-VOR-census}}
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Воронезька область
}}
'''Сомово''' ({{lang-ru|Сомово}}) — [[село]] у [[Рамонський район|Рамонському районі]] [[Воронезька область|Воронезької області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 392 особи (2010){{RUS-VOR-census}}. Входить до складу муніципального утворення [[Сомовське сільське поселення]].

== Історія ==

Населений пункт розташований у історичному регіоні [[Чорнозем'я]]. Від 1965 року належить до Рамонського району, спочатку в складі [[Центрально-Чорноземна область|Центрально-Чорноземної області]], а від 1934 року — Воронезької області.

Згідно із законом від [[15 жовтня]] [[2004]] року входить до складу муніципального утворення [[Сомовське сільське поселення]]<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/802017374 |title=Закон Воронежской области от 15 октября 2004 года № 63-ОЗ «Об установлении границ, наделении соответствующим статусом, определении административных центров отдельных муниципальных образований Воронежской области» |accessdate=19 квітня 2020 |archive-date=24 жовтня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20211024173226/https://docs.cntd.ru/document/802017374 }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Сомово (Рамонский район)  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Рамонський район}}

{{Voronezh-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Села Воронезької області]]
[[Категорія:Населені пункти Рамонського району]]

title: село Сомово

Суб'єкт Російської Федерації: Воронезька область

Муніципальний район: Рамонський район

Поселення: Сомовське сільське поселення

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Сомово · Сомово