text:
# Глибівка (Кам'янець-Подільський район)
Глибівка — село в Україні, у Новоушицькій селищній територіальній громаді Кам'янець-Подільського району Хмельницької області. До адміністративної реформи 19 липня 2020 року село належало до Новоушицького району. Населення становить 278 осіб.

## Символіка

### Герб
Щит у золотій оправі, у центрі зображено два пагорби, що символізує горбисту місцевість. У лівій і правій частині зображенні дві фосфорні шахти, які діяли на території села. У центрі щита гілка калини з листям – символ України. Синя хвиляста база у нижній частині щита символізує річку Дністер, що протікає біля села.

### Прапор
Прямокутне полотнище складається з трьох частин. Верхня ліва половина прапора зеленого кольору, верхня права половина – блакитного кольору, нижня – жовтого  кольору. У лівій верхні частині зображено калину, як символ України.  Блакитний колір - символізує річку Дністер, що протікає біля села, зелений – горбисту місцевість, жовтий – родючість та достаток.

title: Глибівка (Кам'янець-Подільський район)

wikitext:
{{значення}}
{{Село
 | назва           = Глибівка
 | область         = [[Хмельницька область]]
 | район           = [[Кам'янець-Подільський район]]
 | громада         = [[Новоушицька селищна громада]]
 | код КОАТУУ      = 6823384502
 | розташування    =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | засновано       = 1670
 | населення       = 235 (станом на 01.01.2010 року)
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 1,148
 | ref-площа       =
 | щільність       =
 | поштовий індекс = 32663
 | телефонний код  = 3847
 | координати      =  {{coord|48|41|39|N|27|17|56|E|scale:100000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 48 || lat_min = 41 || lat_sec = 39
   | lon_deg = 27 || lon_min = 17 || lon_sec = 56
 | висота          = 155
 | ref-висота      =
 | водойма         =
 | адреса          = 32663, Хмельницька обл., Новоушицький р-н, с. Куражин, вул. Центральна, 71
 | облікова картка =
 | прапор          =Glybivka novoush prapor.png
 | герб            =Glybivka novoush gerb.png
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 }}
[[Файл:Автобусна зупинка біля села Глибівка.jpg|міні|Автобусна зупинка]]
'''Глибівка''' — [[село]] в Україні, у [[Новоушицька селищна громада|Новоушицькій селищній територіальній громаді]] [[Кам'янець-Подільський район|Кам'янець-Подільського району]] [[Хмельницька область|Хмельницької області]]. До адміністративної реформи [[19 липня]] [[2020]] року село належало до Новоушицького району<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>. Населення становить 278 осіб.

==Символіка==
===Герб===
Щит у золотій оправі, у центрі зображено два пагорби, що символізує горбисту місцевість. У лівій і правій частині зображенні дві фосфорні шахти, які діяли на території села. У центрі щита гілка калини з листям – символ України. Синя хвиляста база у нижній частині щита символізує річку Дністер, що протікає біля села.
===Прапор===
Прямокутне полотнище складається з трьох частин. Верхня ліва половина прапора зеленого кольору, верхня права половина – блакитного кольору, нижня – жовтого  кольору. У лівій верхні частині зображено калину, як символ України.  Блакитний колір - символізує річку Дністер, що протікає біля села, зелений – горбисту місцевість, жовтий – родючість та достаток.

== Світлини ==
{{без зображень}}

== Див. також ==
* [[Поділля]] — історико-географічна область.
* [[Подоляни]] — етнографічна група українців, населення Поділля.
* [[Подільський говір]] — різновид говорів української мови.
* [[Децентралізація в Україні|Децентралізація]] — реформа місцевого самоврядування для формування ефективної і відповідальної місцевої влади.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://rada.info/rada/04404734/ На сайті Верховної ради] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191013091016/http://rada.info/rada/04404734/ |date=13 жовтня 2019 }}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/hmel'nickaja/5142 Погода в селі Глибівка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111220083648/http://weather.in.ua/ua/hmel'nickaja/5142 |date=20 грудня 2011 }}

{{Новоушицька селищна громада}}
{{Новоушицький район}}

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}

[[Категорія:Села Хмельницької області]]
[[Категорія:Населені пункти Кам'янець-Подільського району]]

title: село Глибівка

Герб: Прапор

Область: Хмельницька область

Район: Кам'янець-Подільський район

Тер. громада: Новоушицька селищна громада

title: Основні дані

title: Географічні дані

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Глибівка

title: Мапа

Мапа: Глибівка у Вікісховищі


text:
# Василевка (Моргауський район)
Васи́левка (рос. Васильевка, чув. Ваçильевка) — виселок у Чувашії Російської Федерації, у складі Ільїнського сільського поселення Моргауського району.
Населення — 10 осіб (2010; 10 в 2002, 33 в 1979; 44 в 1939, 22 в 1928). Національний склад — чуваші, росіяни.

## Історія
Засноване 29 лютого 1928 року. Селяни займались землеробством, тваринництвом. 1931 року утворено колгосп «Дружба». До 1939 року виселок перебував у складі Сундирського, 1962 року — до складу Чебоксарського, 1964 року — до складу Моргауського району.

wikiname: ukwiki

title: Василевка (Моргауський район)

in_language: uk

wikitext:
{{Otheruses|Василевка}}
{{Населений пункт Росії
 | тип             = висілок
 | тип_род         = висілка
 | назва           = Василевка
 | назва ін.       = {{lang-ru|Васильевка}}<br/>{{lang-cv|Ваçильевка}}
 | прапор          =
 | опис прапора    =
 | герб            =
 | опис герба      =
 | розташування    =
 | опис розташування   =
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | карта розташування1 = Росія Чувашія
 | суб'єкт РФ      = [[Чувашія]]
 | район           = [[Моргауський район]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[ільїнське сільське поселення (Моргауський район)|Ільїнське сільське поселення]]
 | рада            =
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       = [[29 лютого]] [[1928]]
 | перша згадка    =
 | завойоване      =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 10 осіб ([[2010]]<ref>{{ cite web | url = http://gov.cap.ru/HOME/75/2012/02/240212/численность%20населения%20чувашии%20по%20впн%202010.doc | title = Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, населённых пунктов Чувашской Республики | accessdate = 2015-03-23 | archive-url = https://web.archive.org/web/20210727110743/http://gov.cap.ru/HOME/75/2012/02/240212/численность%20населения%20чувашии%20по%20впн%202010.doc | archive-date = 2021-07-27 |lang=ru}}</ref>)
 | площа           =
 | ref-площа       =
 | густота         =
 | поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
 | код             = <!--або телефонний код-->
 | координати      = {{coord|56|09|14|N|46|51|49|E|scale:30000|display=inline}}
 | часовий пояс    = [[UTC+3]] ([[UTC+4]])
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань        = <!--відстань до станції-->

 <!--До центру муніципального району/міського округу-->
 | залізниця р     =
 | ref-залізниця р =
 | автошлях р      =
 | ref-автошлях р  =
 | фізична р       = <!--або відстань р-->
 | ref-фізична р   =
 <!--До центру суб'єкта РФ-->
 | залізниця о     =
 | ref-залізниця о =
 | автошлях о      =
 | ref-автошлях о  =
 | фізична о       = <!--або відстань о-->
 | ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
 | залізниця с     =
 | ref-залізниця с =
 | автошлях с      =
 | ref-автошлях с  =
 | фізична с       = <!--або відстань с-->
 | ref-фізична с   =

 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | катойконіми     =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             = <!--або голова-->
 | ремарки         =
 }}

'''Васи́левка''' ({{lang-ru|Васильевка}}, {{lang-cv|Ваçильевка}}) — [[виселок]] у [[чувашія|Чувашії]] [[росія|Російської Федерації]], у складі [[ільїнське сільське поселення (Моргауський район)|Ільїнського сільського поселення]] [[моргауський район|Моргауського району]].

Населення — 10 осіб ([[2010]]; 10 в [[2002]], 33 в [[1979]]; 44 в [[1939]], 22 в [[1928]]). Національний склад — [[чуваші]], [[росіяни]].

== Історія ==
Засноване [[29 лютого]] [[1928]] року. Селяни займались землеробством, тваринництвом. [[1931]] року утворено колгосп «Дружба». До [[1939]] року виселок перебував у складі [[сундирський район|Сундирського]], [[1962]] року — до складу [[чебоксарський район|Чебоксарського]], [[1964]] року — до складу Моргауського району.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=56.153008&lon=46.849995&z=14&m=b&show=/11850759/uk На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=56.153008&lon=46.849995&z=14&m=b&show=/11850759/uk |date=25 серпня 2011 }} {{ref-uk}}
* [http://enc.cap.ru/?t=world&lnk=369 Чуваська енциклопедія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150610222102/http://enc.cap.ru/?t=world&lnk=369 |date=10 червня 2015 }} {{ref-ru}}

{{chuv-stub}}
{{Моргауський район}}

[[Категорія:Населені пункти Моргауського району]]
[[Категорія:Висілки Чувашії]]

title: висілок Василевка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Чувашія

Муніципальний район: Моргауський район

Поселення: Ільїнське сільське поселення

title: Основні дані

Час заснування: 29 лютого 1928

Часовий пояс: UTC+3 (UTC+4)

Основні дані:
Мапа
· Василевка · Василевка


text:
# Кабаковська сільська рада (Кармаскалинський район)
Кабако́вська сільська рада (рос. Кабаковский сельский совет) — муніципальне утворення у складі Кармаскалинського району Башкортостану, Росія. Адміністративний центр — присілок Кабаково.

## Населення
Населення — 5454 особи (2019, 5384 в 2010, 5452 в 2002).

## Склад
До складу поселення входять такі населені пункти:
| Населений пункт            | Населення, осіб (2002) | Населення, осіб (2010) |
| -------------------------- | ---------------------- | ---------------------- |
| Балтіно, присілок          | 9                      | 6                      |
| Верхньотимкино, присілок   | 178                    | 170                    |
| Верхньоуглічино, присілок  | 18                     | 19                     |
| Кабаково, присілок         | 3072                   | 3141                   |
| Нижньотимкино, присілок    | 189                    | 195                    |
| Новомусино, присілок       | 6                      | 4                      |
| Романовка, присілок        | 9                      | 7                      |
| Сальзігутово, присілок     | 256                    | 265                    |
| Сіхонкіно, село            | 896                    | 891                    |
| Станції Кабаково, присілок | 193                    | 105                    |
| Старі Кієшки, присілок     | 626                    | 581                    |

wikitext:
{{Сільське поселення Удмуртії|
| назва               = Кабаковська сільська рада
| розташування        = KabakovSR.PNG
| країна              = {{RUS}}
| регіон = [[Башкортостан]]
| район = [[Кармаскалинський район]]
| центр = присілок [[кабаково (Кармаскалинський район)|Кабаково]]
| голова =
| дата утворення =
| депутатський корпус =
| площа = 169,56
| населення = 5454 особи ([[2019]])
| щільність = 32,17
| населені пункти = 11 сільських нп
}}

{{Otheruses|Кабаковська сільська рада}}

'''Кабако́вська сільська рада''' ({{lang-ru|Кабаковский сельский совет}}) — [[сільське поселення Росії|муніципальне утворення]] у складі [[кармаскалинський район|Кармаскалинського району]] [[Башкортостан]]у, [[Росія]]. Адміністративний центр — присілок [[кабаково (Кармаскалинський район)|Кабаково]].

== Населення ==
Населення — 5454 особи ([[2019]]{{RUS-population|2019}}, 5384 в [[2010]]{{RUS-BA-census}}, 5452 в [[2002]]{{RUS-BA-population-2002-2009}}).

== Склад ==
До складу поселення входять такі населені пункти:
{| align="center" class="standard" class="wikitable sortable"
|+
! |Населений пункт
! |Населення,
осіб ([[2002]])
! |Населення,
осіб ([[2010]])
|-----
| [[Балтіно]], присілок
| align="right"| 9
| align="right"| 6
|-----
| [[Верхньотимкино]], присілок
| align="right"| 178
| align="right"| 170
|-----
| [[Верхньоуглічино]], присілок
| align="right"| 18
| align="right"| 19
|-----
| [[кабаково (Кармаскалинський район)|Кабаково]], присілок
| align="right"| 3072
| align="right"| 3141
|-----
| [[Нижньотимкино]], присілок
| align="right"| 189
| align="right"| 195
|-----
| [[новомусино (Кабаковська сільська рада)|Новомусино]], присілок
| align="right"| 6
| align="right"| 4
|-----
| [[романовка (Кармаскалинський район)|Романовка]], присілок
| align="right"| 9
| align="right"| 7
|-----
| [[сальзігутово (Кармаскалинський район)|Сальзігутово]], присілок
| align="right"| 256
| align="right"| 265
|-----
| [[Сіхонкіно]], село
| align="right"| 896
| align="right"| 891
|-----
| [[Станції Кабаково]], присілок
| align="right"| 193
| align="right"| 105
|-----
| [[Старі Кієшки]], присілок
| align="right"| 626
| align="right"| 581
|+
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Bash-stub}}
{{Кармаскалинський район}}

[[Категорія:Поселення Кармаскалинського району]]

title: Кабаковська сільська рада

Регіон: Башкортостан

Район: Кармаскалинський район

Центр: присілок Кабаково

title: Основні дані

Густота населення: 32,17 осіб/км²

Населені пункти: 11 сільських нп


text:
# Гать (Берегівський район)
Гать — село в Берегівській громаді Берегівського району Закарпатської області України. Населення становить 3122 особи (станом на 2001 рік). Село розташоване за 9,5 кілометра від районного центру.

## Назва
Назва села, вочевидь, походить від слов'янського слова «гать» — в цій колись болотистій місцевості навколо великого, нині осушеного озера Серне селились люди, гативши собі землі, відвойовані від болота. Такі землі були практично недоступними монгольській орді, яка знищувала села краю в ХІІІ ст. Угорська назва населеного пункту — «Гат».

## Герб
Щит напіврозтятий і понижено перетятий срібним, лазуровим і зеленим. У першій частині стоїть срібний журавель вліво з чорними очима і кінчиками крил, і червоними дзьобом і лапами. У другій частині золотий сніп. У третій частині дві срібні хвилеподібні балки.

## Географія
Село Гать лежить за 9,5 км на північ від районного центру, фізична відстань до Києва — 600,2 км.
Селом протікає річка Чорна Вода, ліва притока Керепця.
| Клімат Гаті             | Клімат Гаті | Клімат Гаті | Клімат Гаті | Клімат Гаті | Клімат Гаті | Клімат Гаті | Клімат Гаті | Клімат Гаті | Клімат Гаті | Клімат Гаті | Клімат Гаті | Клімат Гаті | Клімат Гаті |
| Показник                | Січ.        | Лют.        | Бер.        | Квіт.       | Трав.       | Черв.       | Лип.        | Серп.       | Вер.        | Жовт.       | Лист.       | Груд.       | Рік         |
| Середній максимум, °C   | 0,8         | 3,4         | 9,3         | 16,1        | 21,2        | 24,2        | 26,0        | 25,6        | 21,4        | 15,7        | 8,2         | 3,0         | 14,6        |
| Середня температура, °C | −2,5        | −0,2        | 4,7         | 10,6        | 15,4        | 18,5        | 20,2        | 19,7        | 15,7        | 10,5        | 4,8         | 0,3         | 9,8         |
| Середній мінімум, °C    | −5,8        | −3,7        | 0,1         | 5,2         | 9,7         | 12,9        | 14,4        | 13,8        | 10,1        | 5,3         | 1,4         | −2,4        | 5,1         |
| Норма опадів, мм        | 46          | 39          | 40          | 46          | 69          | 86          | 76          | 68          | 49          | 45          | 51          | 59          | 674         |
| ----------------------- | ----------- | ----------- | ----------- | ----------- | ----------- | ----------- | ----------- | ----------- | ----------- | ----------- | ----------- | ----------- | ----------- |
| Джерело:                |             |             |             |             |             |             |             |             |             |             |             |             |             |

### Присілки
Ердов
Ердов  - колишнє село в Україні, в Закарпатській області. Обєднане з селом Гат. Згадки: 1475: Erdőd.
Мужга
Мужга — колишнє село в Україні, в Закарпатській області. Обєднане з селом Гать. Згадки:  1645: Muzga Falwa.
Троян
Троян — колишнє село в Україні, в Закарпатській області. Обєднане з селом Гать. Згадки: 1600: Trojánfalva, 1645: Troian Falva, 1672: Trojánfalva.

## Історія
Місцевість почалась заселятись до періоду освоєння краю угорцями. Під назвою Гать село вперше зустрічається в письмових документах в 1374 р., на той час село перебувало у власності королеви Ержебет (Єлизавети). В подальшому протягом кількох століть переходило у власність різних володарів, як відомих родин, зокрема, в 1529 р. було дароване королем Яношем І-м Іштвану Баторі. В 1566 р. село було розорене татарами. В  XVII ст. переходило на час до Габора Бетлена та Дьордя Ракоці, в 1726 р. с. Гать було подароване графу Шонборну, який заснував тут маєток із садибою. В подальшому родиною Шонборнів були засновані також хутори Чикош-Горонда та Нярош-Горонда (нині зникле).
З 1844 р. селище мало власну символіку: печатку з зображенням лелеки, що стоїть серед болота.
В 1938 році під час копання колодязя знайдено мідний чекано-молот доби неоліту.

## Населення
Станом на 1989 рік у селі проживало 3012 осіб, серед них — 1442 чоловіки і 1570 жінок.
За даними перепису населення 2001 року у селі проживали 3122 особи. Рідною мовою назвали:
| Мова       | Кількість осіб | Відсоток |
| ---------- | -------------- | -------- |
| угорська   | 2941           | 94,20 %  |
| українська | 170            | 5,45 %   |
| російська  | 7              | 0,22 %   |
| молдовська | 2              | 0,06 %   |
| польська   | 1              | 0,03 %   |
| німецька   | 1              | 0,03 %   |

## Архітектура
Дерев'яна реформатська церква в с. Гать була побудована в  1733 р.,  в 1828 р. замість неї була збудована мурована церква, яка поєднує в собі класичний та романтичний стилі. У 2017 р. за допомоги Угорщини та Реформатської церкви Закарпаття церква була відремонтована із заміною дахового покриття.
Православна громада села збудувала нову невелику церкву.
На стіні місцевої загальноосвітньої школи в 2007 р. відкрито мармурову меморіальну дошку з нагоди 80-річчя із Дня народження Вільмоша Ковача (1927—1977), уродженця села, поета, письменника та громадського діяча, із відповідним написом угорською мовою. Інша дошка на честь цього діяча, двомовна, була встановлена раніше і прикріплена на стіні Будинку культури.
На околиці села знаходиться старовинний млин, орієнтовно 1920-30-хх рр. Частина млина в 2020 р. переобладнана під паб та мотель, інша частина, в занедбаному стані, продається.
Цікавою в мистецькому плані є автобусна зупинка в центрі села. Її художнє оформлення в тениці «сграфіто» в 1970-х рр. виконали видатні закарпатські художники Гаврило Глюк та Василь Габда.

## Туристичні місця
- В 1938 році під час копання колодязя знайдено мідний чекано-молот доби неоліту.
- На околиці села знаходиться старовинний млин, орієнтовно 1920-30-хх рр.
- Цікавою в мистецькому плані є автобусна зупинка в центрі села. Її художнє оформлення в тениці «сграфіто» в 1970-х рр. виконали видатні закарпатські художники Гаврило Глюк та Василь Габда.
- в 2007 р. відкрито мармурову меморіальну дошку з нагоди 80-річчя із Дня народження Вільмоша Ковача (1927—1977), уродженця села, поета, письменника та громадського діяча, із відповідним написом угорською мовою. Інша дошка на честь цього діяча, двомовна, була встановлена раніше і прикріплена на стіні Будинку культури.
- 1828 р. мурований храм
- маєток із садибою Шенборна

## Пам'ятки
- Пам'ятник радянським воїнам-визволителям[d];

## Відомі люди

### Народилися
- Карой Беньямін[hu] (1897–1968) — угорський архітектор.
- Вільмош Ковач (1927—1977) — письменник, перекладач.
- Ципола Гізела (1944) — українська оперна співачка, народна артистка СРСР.

### Проживали
- Деак Жолт Йожефович (1979–2024) — український військовослужбовець, учасник російсько-української війни.

title: Гать (Берегівський район)

wikitext:
{{Село
 | назва           = Гать
 | область         = [[Закарпатська область]]
 | район           = [[Берегівський район]]
 | громада         = [[Берегівська міська громада|Берегівська громада]]
 | код КОАТУУ      = 2120482801
 | засновано       = 1374 року<ref name="Облікова картка на сайті ВРУ">[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rdat1=02.12.2014&rf7571=10975 Облікова картка на сайті ВРУ]</ref>
 | населення       = 3122 особи<ref name="Облікова картка на сайті ВРУ" /><ref name="Населення населених пунктів Закарпатської області за даними перепису 2001 року">{{Cite web |url=http://pop-stat.mashke.org/ukraine-census-2001/zakarpatska.htm |title=Населення населених пунктів Закарпатської області за даними перепису 2001 року |accessdate=2 грудня 2014 |archive-date=9 серпня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170809173405/http://pop-stat.mashke.org/ukraine-census-2001/zakarpatska.htm }}</ref>
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 4,15<ref name="Облікова картка на сайті ВРУ"/>
 | ref-площа       =
 | щільність       = 752,29<ref name="Облікова картка на сайті ВРУ"/>
 | поштовий індекс = 90231<ref name="Облікова картка на сайті ВРУ"/>
 | телефонний код  = 3141<ref name="Облікова картка на сайті ВРУ"/>
 | координати      = {{coord|48|19|13|N|22|38|22|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 48 || lat_min = 19 || lat_sec = 13
   | lon_deg = 22 || lon_min = 38 || lon_sec = 22
 | висота          =
 | ref-висота      =
 | водойма         = річки [[Чорна Вода (притока Керепця)|Чорна Вода]], [[Керепець]].
 | адреса          = 90231, Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Гать, вул. Головна, 56-а<ref name="Облікова картка на сайті ВРУ"/>
 | облікова картка = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rdat1=02.12.2014&rf7571=10975 Облікова картка]
 | прапор          =
 | герб            =Gat ber gerb.png
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      = 9,5<ref name="Село Гать — Геопортал адміністративно-територіального устрою України">[http://atu.gki.com.ua/atu/24323 Село Гать — Геопортал адміністративно-територіального устрою України]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 }}
{{перекласти|hu|Gát (település)}}
{{Otheruses|тип=населений пункт|1=Гать}}
'''Гать''' — село в [[Берегівська міська громада|Берегівській громаді]] [[Берегівський район|Берегівського району]] [[Закарпатська область|Закарпатської області]] України. Населення становить 3122 особи (станом на 2001 рік)<ref name="Облікова картка на сайті ВРУ"/><ref name="Населення населених пунктів Закарпатської області за даними перепису 2001 року" />. Село розташоване за 9,5 кілометра<ref name="Село Гать — Геопортал адміністративно-територіального устрою України" /> від [[Берегове|районного центру]].

== Назва ==

Назва села, вочевидь, походить від слов'янського слова «гать» — в цій колись болотистій місцевості навколо великого, нині осушеного озера Серне селились люди, гативши собі землі, відвойовані від болота. Такі землі були практично недоступними монгольській орді, яка знищувала села краю в ХІІІ ст. Угорська назва населеного пункту — «''Гат''»<ref name="Облікова картка на сайті ВРУ"/>.

==Герб==
Щит напіврозтятий і понижено перетятий срібним, лазуровим і зеленим. У першій частині стоїть срібний журавель вліво з чорними очима і кінчиками крил, і червоними дзьобом і лапами. У другій частині золотий сніп. У третій частині дві срібні хвилеподібні балки.<ref>[https://heraldry.com.ua/index.php3?lang=U&id=15592#verh Герб села]</ref>

== Географія ==

Село Гать лежить за 9,5 км на північ від [[Берегове|районного центру]], фізична відстань до [[Київ|Києва]] — 600,2 км<ref name="Село Гать — Геопортал адміністративно-територіального устрою України" />.

Селом протікає річка [[Чорна Вода (притока Керепця)|Чорна Вода]], ліва притока [[Керепець|Керепця]].
{{Клімат міста
|Місто_род= Гаті
|Джерело=[http://en.climate-data.org/location/267462/]
| Січ_сер=-2.5          | Січ_сер_опади=46
| Лют_сер=-0.2          | Лют_сер_опади=39
| Бер_сер=4.7          | Бер_сер_опади=40
| Кві_сер=10.6         | Кві_сер_опади=46
| Тра_сер=15.4          | Тра_сер_опади=69
| Чер_сер=18.5         | Чер_сер_опади=86
| Лип_сер=20.2          | Лип_сер_опади=76
| Сер_сер=19.7          | Сер_сер_опади=68
| Вер_сер=15.7          | Вер_сер_опади=49
| Жов_сер=10.5          | Жов_сер_опади=45
| Лис_сер=4.8          | Лис_сер_опади=51
| Гру_сер=0.3          | Гру_сер_опади=59
| Рік_сер=9.8          | Рік_сер_опади=674
| Січ_сер_мін=-5.8      | Січ_сер_макс=0.8
| Лют_сер_мін=-3.7      | Лют_сер_макс=3.4
| Бер_сер_мін=0.1      | Бер_сер_макс=9.3
| Кві_сер_мін=5.2      | Кві_сер_макс=16.1
| Тра_сер_мін=9.7     | Тра_сер_макс=21.2
| Чер_сер_мін=12.9     | Чер_сер_макс=24.2
| Лип_сер_мін=14.4     | Лип_сер_макс=26.0
| Сер_сер_мін=13.8     | Сер_сер_макс=25.6
| Вер_сер_мін=10.1     | Вер_сер_макс=21.4
| Жов_сер_мін=5.3     | Жов_сер_макс=15.7
| Лис_сер_мін=1.4      | Лис_сер_макс=8.2
| Гру_сер_мін=-2.4      | Гру_сер_макс=3.0
| Рік_сер_мін=5.1     | Рік_сер_макс=14.6
|}}
=== Присілки ===

'''Ердов'''

Ердов  - колишнє село в Україні, в Закарпатській області. Обєднане з селом Гат. Згадки: 1475: Erdőd.

'''Мужга'''

Мужга — колишнє село в Україні, в Закарпатській області. Обєднане з селом Гать. Згадки:  1645: Muzga Falwa.

'''Троян'''

Троян — колишнє село в Україні, в Закарпатській області. Обєднане з селом Гать. Згадки: 1600: Trojánfalva, 1645: Troian Falva, 1672: Trojánfalva.

== Історія ==
{{Розділ без джерел|дата=Жовтень 2024}}
Місцевість почалась заселятись до періоду освоєння краю угорцями. Під назвою Гать село вперше зустрічається в письмових документах в 1374 р., на той час село перебувало у власності королеви Ержебет (Єлизавети). В подальшому протягом кількох століть переходило у власність різних володарів, як відомих родин, зокрема, в 1529 р. було дароване королем Яношем І-м Іштвану Баторі. В 1566 р. село було розорене татарами. В  XVII ст. переходило на час до [[Габор Бетлен|Габора Бетлена]] та [[Дєрдь II Ракоці|Дьордя Ракоці]], в 1726 р. с. Гать було подароване графу [[Шенборн|Шонборну]], який заснував тут маєток із садибою. В подальшому родиною Шонборнів були засновані також хутори [[Чикош-Горонда]] та Нярош-Горонда (нині зникле).

З 1844 р. селище мало власну символіку: печатку з зображенням лелеки, що стоїть серед болота.

В 1938 році під час копання колодязя знайдено мідний чекано-молот доби неоліту.

== Населення ==

Станом на [[Перепис населення УРСР (1989)|1989]] рік у селі проживало 3012 осіб, серед них — 1442 чоловіки і 1570 жінок<ref>{{cite web|url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Dialog/Varvalagg.asp?ma=19A050201%5F021%5F021&ti=19A050201%5F021%5F021%2E+%D1%EA%EB%E0%E4+%ED%E0%FF%E2%ED%EE%E3%EE+%F2%E0+%EF%EE%F1%F2%B3%E9%ED%EE%E3%EE+%ED%E0%F1%E5%EB%E5%ED%ED%FF+%E7%E0+%F1%F2%E0%F2%F2%FE%2C+%C7%E0%EA%E0%F0%EF%E0%F2%F1%FC%EA%E0+%EE%E1%EB%E0%F1%F2%FC+%281%2C2%2C3%2C4%29&path=../Database/Census/02/01/01/&lang=1&xu=&yp=&nr=1&aggfile(1)=021+%C1%C5%D0%C5ò%C2%D1%DC%CA%C8%C9+%D0%C0%C9%CE%CD&prevagg=NNNN&mapname=&multilang=uk&aggdir1=|title=Склад наявного та постійного населення за статтю, Закарпатська область (осіб) - 021 БЕРЕГІВСЬКИЙ РАЙОН, Рік, Категорія населення , Стать|language=|accessdate=2014-12-02|archive-date=5 березня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160305023752/http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Dialog/Varvalagg.asp?ma=19A050201_021_021&ti=19A050201_021_021.+%D1%EA%EB%E0%E4+%ED%E0%FF%E2%ED%EE%E3%EE+%F2%E0+%EF%EE%F1%F2%B3%E9%ED%EE%E3%EE+%ED%E0%F1%E5%EB%E5%ED%ED%FF+%E7%E0+%F1%F2%E0%F2%F2%FE%2C+%C7%E0%EA%E0%F0%EF%E0%F2%F1%FC%EA%E0+%EE%E1%EB%E0%F1%F2%FC+%281%2C2%2C3%2C4%29&path=..%2FDatabase%2FCensus%2F02%2F01%2F01%2F&lang=1&xu=&yp=&nr=1&aggfile%281%29=021+%C1%C5%D0%C5ò%C2%D1%DC%CA%C8%C9+%D0%C0%C9%CE%CD&prevagg=NNNN&mapname=&multilang=uk&aggdir1=}}</ref>.

За даними [[Перепис населення України (2001)|перепису населення 2001]] року у селі проживали 3122<ref name="Облікова картка на сайті ВРУ" /><ref name="Населення населених пунктів Закарпатської області за даними перепису 2001 року" /> особи. Рідною мовою назвали<ref>{{cite web|url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Dialog/Varvalagg.asp?ma=19A050501%5F02%5F021&ti=19A050501%5F02%5F021%2E+%D0%EE%E7%EF%EE%E4%B3%EB+%ED%E0%F1%E5%EB%E5%ED%ED%FF+%E7%E0+%F0%B3%E4%ED%EE%FE+%EC%EE%E2%EE%FE%2C+%C7%E0%EA%E0%F0%EF%E0%F2%F1%FC%EA%E0+%EE%E1%EB%E0%F1%F2%FC+%281%2C2%2C3%2C4%29&path=../Database/Census/05/01/01/&lang=1&xu=&yp=&nr=1&aggfile(1)=021+%C1%C5%D0%C5%C3I%C2%D1%DC%CA%C8%C9+%D0%C0%C9%CE%CD&prevagg=NNN&mapname=&multilang=uk&aggdir1=|title=Розподіл населення за рідною мовою, Закарпатська область (у % до загальної чисельності населення) - 021 БЕРЕГІВСЬКИЙ РАЙОН, Рік , Вказали у якості рідної мову|accessdate=2014-12-02|archive-date=5 березня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160305023607/http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Dialog/Varvalagg.asp?ma=19A050501_02_021&ti=19A050501_02_021.+%D0%EE%E7%EF%EE%E4%B3%EB+%ED%E0%F1%E5%EB%E5%ED%ED%FF+%E7%E0+%F0%B3%E4%ED%EE%FE+%EC%EE%E2%EE%FE%2C+%C7%E0%EA%E0%F0%EF%E0%F2%F1%FC%EA%E0+%EE%E1%EB%E0%F1%F2%FC+%281%2C2%2C3%2C4%29&path=..%2FDatabase%2FCensus%2F05%2F01%2F01%2F&lang=1&xu=&yp=&nr=1&aggfile%281%29=021+%C1%C5%D0%C5%C3I%C2%D1%DC%CA%C8%C9+%D0%C0%C9%CE%CD&prevagg=NNN&mapname=&multilang=uk&aggdir1=}}</ref>:

{| class="standard"
|-
! style="background-color:#CD9B9B" | Мова
! style="background-color:#CD9B9B" | Кількість осіб
! style="background-color:#CD9B9B" | Відсоток
|-
| [[Угорська мова|угорська]]
| align="right"| 2941
| align="right"| 94,20 %
|-
| [[Українська мова|українська]]
| align="right"| 170
| align="right"| 5,45 %
|-
| [[Російська мова|російська]]
| align="right"| 7
| align="right"| 0,22 %
|-
| [[Молдовська мова|молдовська]]
| align="right"| 2
| align="right"| 0,06 %
|-
| [[Польська мова|польська]]
| align="right"| 1
| align="right"| 0,03 %
|-
| [[Німецька мова|німецька]]
| align="right"| 1
| align="right"| 0,03 %
|}

== Архітектура ==
{{Розділ без джерел|дата=Жовтень 2024}}
Дерев'яна реформатська церква в с. Гать була побудована в  1733 р.,  в 1828 р. замість неї була збудована мурована церква, яка поєднує в собі класичний та романтичний стилі. У [[2017]] р. за допомоги Угорщини та [[Реформація|Реформатської]] церкви [[Закарпаття]] церква була відремонтована із заміною дахового покриття<ref>{{Cite web |url=https://goloskarpat.info/culture/5a08ba69a7aeb/ |title=У селі Гать на Берегівщині відновили реформатську церкву |accessdate=13 листопада 2017 |archive-date=13 листопада 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171113011611/https://goloskarpat.info/culture/5a08ba69a7aeb/ }}</ref>.

Православна громада села збудувала нову невелику церкву.

На стіні місцевої загальноосвітньої школи в 2007 р. відкрито мармурову меморіальну дошку з нагоди 80-річчя із Дня народження Вільмоша Ковача (1927—1977), уродженця села, поета, письменника та громадського діяча, із відповідним написом угорською мовою. Інша дошка на честь цього діяча, двомовна, була встановлена раніше і прикріплена на стіні Будинку культури.

На околиці села знаходиться старовинний млин, орієнтовно 1920-30-хх рр. Частина млина в 2020 р. переобладнана під паб та мотель, інша частина, в занедбаному стані, продається.

Цікавою в мистецькому плані є [[Автобусні зупинки в Україні|автобусна зупинка]] в центрі села. Її художнє оформлення в тениці «[[сграфіто]]» в 1970-х рр. виконали видатні закарпатські художники [[Глюк Гаврило Мартинович|Гаврило Глюк]] та Василь Габда.

== Туристичні місця ==

* В 1938 році під час копання колодязя знайдено мідний чекано-молот доби неоліту.
* На околиці села знаходиться старовинний млин, орієнтовно 1920-30-хх рр.
* Цікавою в мистецькому плані є автобусна зупинка в центрі села. Її художнє оформлення в тениці «сграфіто» в 1970-х рр. виконали видатні закарпатські художники Гаврило Глюк та Василь Габда.
* в 2007 р. відкрито мармурову меморіальну дошку з нагоди 80-річчя із Дня народження Вільмоша Ковача (1927—1977), уродженця села, поета, письменника та громадського діяча, із відповідним написом угорською мовою. Інша дошка на честь цього діяча, двомовна, була встановлена раніше і прикріплена на стіні Будинку культури.
* 1828 р. мурований храм
* маєток із садибою Шенборна

== Пам'ятки ==

* {{не перекладено|Пам'ятник радянським воїнам-визволителям (Гать)|Пам'ятник радянським воїнам-визволителям|d|Q122519428}};

== Відомі люди ==

=== Народилися ===

* {{не перекладено|Карой Беньямін||hu|Benjamin Károly}} (1897–1968) — угорський архітектор.
* [[Вільмош Ковач]] (1927—1977) — письменник, перекладач.
* [[Ципола Гізела Альбертівна|Ципола Гізела]] (1944) — українська оперна співачка, народна артистка СРСР.

=== Проживали ===

* [[Деак Жолт Йожефович]] (1979–2024) — український військовослужбовець, учасник російсько-української війни.

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==

* [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rdat1=02.12.2014&rf7571=10975 Облікова картка на сайті ВРУ]
* «[http://zakarpattja.livejournal.com/62303.html Архітектурні, історичні та природні цінності Берегівщини]»
* [http://beregovo.today/NewsOpen/id_news_532041 Гать — придорожнє село із старовинним млином] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200811023350/http://beregovo.today/NewsOpen/id_news_532041 |date=11 серпня 2020 }}
* [http://beregovo.today/NewsOpen/id_news_532042 Зупинка в селі Гать є роботою видатних закарпатських майстрів] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200811023246/http://beregovo.today/NewsOpen/id_news_532042 |date=11 серпня 2020 }}

{{Берегівська міська громада}}
{{Zakarpattia-geo-stub}}

[[Категорія:Села Закарпатської області]]
[[Категорія:Населені пункти України, засновані 1374]]

title: село Гать

Країна: Україна

Область: Закарпатська область

Район: Берегівський район

Тер. громада: Берегівська громада

Облікова картка: Облікова картка

title: Основні дані

Засноване: 1374 року

Населення: 3122 особи

Густота населення: 752,29 осіб/км²

title: Географічні дані

Водойми: річки Чорна Вода, Керепець.

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Гать

title: Мапа

Мапа: Гать у Вікісховищі


text:
# Бондурівська сільська рада (Гайсинський район)
| Бондурівська сільська рада — колишній орган місцевого самоврядування у Гайсинському районі Вінницької області з адміністративним центром у с. Бондурі. Сільській раді були підпорядковані населені пункти: - с. Бондурі - с. Шура-Бондурівська |

## Склад ради
Рада складалася з 16 депутатів та голови.

## Історія
На 1 жовтня 1959 Бондурянська, площа 3555 га, населення 3954 чоловік, 4 сільських населених пункта.

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Бондурівська сільська рада
   | будівля             =Бондурі. Сільрада.jpg
   | область             = [[Вінницька область]]
   | район               = {{Вн-Гс}}
   | центр               = с. [[Бондурі]]
   | голова              =
   | кількість членів    = 16
   | код КОАТУУ          = 0520880300
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=1611 Бондурівська сільська рада]
   | площа               = 4,432
   | населення           = 1191
   | щільність           = 268,73
   | населені пункти     = 2
   | поштовий індекс     = 23722
   | телефонний код      = 4334
   | адреса              = 23722, Вінницькая обл., Гайсинський р-н, с.Бондурі, вул.Садова,1а
| вебсторінка         =
  }}
{{Otheruses|Бондурівська сільська рада}}
{|
| valign="top" | '''Бондурівська сільська рада''' — колишній [[орган місцевого самоврядування]] у [[Гайсинський район|Гайсинському районі]] [[Вінницька область|Вінницької області]] з [[Адміністративний центр|адміністративним центром]] у с. [[Бондурі]].

== Населені пункти ==
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
* с. [[Бондурі]]
* с. [[Шура-Бондурівська]]
| width="30%" | __TOC__
|}

== Склад ради ==
Рада складалася з 16 депутатів та голови.

== Історія ==
На 1 жовтня 1959 ''Бондурянська'', площа 3555 га, населення 3954 чоловік, 4 сільських населених пункта.<ref>{{АрхД|заголовок=Відомості про територіальний і населений склад сільських рад району|назва архіву=ДАВіО|фонд=Р-2700|опис=6|одиниця=1459|аркуш=20}}</ref>

== Посилання ==
* [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=1611 Картка ради на сайті ВРУ]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}
{{Адміністративний устрій Гайсинського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Гайсинського району]]

title: Основні дані

Область: Вінницька область

Район: Гайсинський район

Адм. центр: с. Бондурі

Облікова картка: Бондурівська сільська рада

title: Склад

title: Територія та населення

Густота: 268,73 осіб/км²

title: Контактні дані


text:
# NKX3-1
NKX3-1 (англ. NK3 homeobox 1) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 8-ї хромосоми. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 234 амінокислот, а молекулярна маса — 26 350.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MLRVPEPRPG |  | EAKAEGAAPP |  | TPSKPLTSFL |  | IQDILRDGAQ |  | RQGGRTSSQR |
| QRDPEPEPEP |  | EPEGGRSRAG |  | AQNDQLSTGP |  | RAAPEEAETL |  | AETEPERHLG |
| SYLLDSENTS |  | GALPRLPQTP |  | KQPQKRSRAA |  | FSHTQVIELE |  | RKFSHQKYLS |
| APERAHLAKN |  | LKLTETQVKI |  | WFQNRRYKTK |  | RKQLSSELGD |  | LEKHSSLPAL |
| KEEAFSRASL |  | VSVYNSYPYY |  | PYLYCVGSWS |  | PAFW       |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Кодований геном білок за функцією належить до репресорів.
Задіяний у таких біологічних процесах, як транскрипція, регуляція транскрипції, альтернативний сплайсинг.
Білок має сайт для зв'язування з ДНК.
Локалізований у ядрі.

title: NKX3-1

wikitext:
{{Картка гена}}
'''NKX3-1''' ({{lang-en|NK3 homeobox 1}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 8-ї хромосоми.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:7838 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:7838 |language=англ. |accessdate=7 вересня 2017 |archive-date=30 травня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170530051929/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:7838 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170530051929/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:7838 |date=2017-05-30 }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 234 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 26 350<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/Q99801#sequences |title=UniProt, Q99801 |language=англ. |accessdate=7 вересня 2017 |archive-date=29 серпня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170829205303/http://www.uniprot.org/uniprot/Q99801#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MLRVPEPRPG		EAKAEGAAPP		TPSKPLTSFL		IQDILRDGAQ		RQGGRTSSQR

QRDPEPEPEP		EPEGGRSRAG		AQNDQLSTGP		RAAPEEAETL		AETEPERHLG

SYLLDSENTS		GALPRLPQTP		KQPQKRSRAA		FSHTQVIELE		RKFSHQKYLS

APERAHLAKN		LKLTETQVKI		WFQNRRYKTK		RKQLSSELGD		LEKHSSLPAL

KEEAFSRASL		VSVYNSYPYY		PYLYCVGSWS		PAFW

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функцією належить до [[репресори (генетика)|репресор]]ів.
Задіяний у таких біологічних процесах, як [[транскрипція (біологія)|транскрипція]], регуляція [[транскрипція (біологія)|транскрипції]], [[альтернативний сплайсинг]].
Білок має сайт для зв'язування з [[Дезоксирибонуклеїнова кислота|ДНК]].
Локалізований у [[клітинне ядро|ядрі]].

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=Isolation and androgen regulation of the human homeobox cDNA, NKX3.1. |journal=Prostate |автор=Prescott J.L., Blok L., Tindall D.J. |дата=1998 |сторінки=71 — 80|volume=35}} {{PMID|9537602}} {{DOI|10.1002/(SICI)1097-0045(19980401)35:1<71::AID-PROS10>3.0.CO;2-H}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
* {{cite journal|назва=NKX-3.1 interacts with prostate-derived Ets factor and regulates the activity of the PSA promoter. |journal=Cancer Res. |автор=Chen H., Nandi A.K., Li X., Bieberich C.J. |дата=2002 |сторінки=338 — 340|volume=62}} {{PMID|11809674}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 8 (людина)|Хромосома 8]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Фактори транскрипції}}

[[Категорія:Некатегоризовані білки]]

title: NKX3-1

PDB: Пошук ортологів: PDBe RCSB

title: Ідентифікатори

Символи: NKX3-1, BAPX2, NKX3, NKX3.1, NKX3A, NK3 homeobox 1

Зовнішні ІД: OMIM: 602041 MGI: 97352 HomoloGene: 4494 GeneCards: NKX3-1

Молекулярна функція: • sequence-specific DNA binding · • DNA binding · • GO:0001131, GO:0001151, GO:0001130, GO:0001204 DNA-binding transcription factor activity · • transcription factor binding · • histone deacetylase binding · • GO:0000975 transcription cis-regulatory region binding · • GO:0000983 RNA polymerase II general transcription initiation factor activity · • estrogen receptor activity · • protein kinase activator activity · • protein self-association · • MADS box domain binding · • GO:0001948, GO:0016582 protein binding · • cysteine-type endopeptidase activator activity involved in apoptotic process · • estrogen receptor binding · • GO:0001200, GO:0001133, GO:0001201 DNA-binding transcription factor activity, RNA polymerase II-specific · • GO:0000980 RNA polymerase II cis-regulatory region sequence-specific DNA binding · • GO:0038050, GO:0004886, GO:0038051 nuclear receptor activity

Клітинна компонента: • внутрішньоклітинний · • клітинне ядро · • site of DNA damage

Біологічний процес: • somitogenesis · • androgen receptor signaling pathway · • cellular response to steroid hormone stimulus · • dorsal aorta development · • positive regulation of protein phosphorylation · • male gonad development · • positive regulation of cell death · • GO:0009373 regulation of transcription, DNA-templated · • protein kinase B signaling · • response to testosterone · • epithelial cell proliferation involved in salivary gland morphogenesis · • cellular response to tumor necrosis factor · • positive regulation of androgen secretion · • positive regulation of mitotic cell cycle · • positive regulation of apoptotic signaling pathway · • prostate gland development · • negative regulation of gene expression · • transcription, DNA-templated · • multicellular organism development · • GO:0060469, GO:0009371 positive regulation of transcription, DNA-templated · • salivary gland development · • heart development · • positive regulation of cysteine-type endopeptidase activity involved in apoptotic process · • GO:1901313 positive regulation of gene expression · • positive regulation of response to DNA damage stimulus · • branching involved in prostate gland morphogenesis · • negative regulation of epithelial cell proliferation involved in prostate gland development · • positive regulation of cell population proliferation · • cellular response to interleukin-1 · • negative regulation of epithelial cell proliferation · • negative regulation of insulin-like growth factor receptor signaling pathway · • urogenital system development · • positive regulation of phosphatidylinositol 3-kinase signaling · • metanephros development · • GO:0045996 negative regulation of transcription, DNA-templated · • activation of cysteine-type endopeptidase activity involved in apoptotic process · • branching morphogenesis of an epithelial tube · • positive regulation of intrinsic apoptotic signaling pathway · • positive regulation of cell division · • cellular response to hypoxia · • GO:0003257, GO:0010735, GO:1901228, GO:1900622, GO:1904488 positive regulation of transcription by RNA polymerase II · • negative regulation of cell population proliferation · • negative regulation of mitotic cell cycle · • pharyngeal system development · • activation of protein kinase activity · • regulation of protein localization · • positive regulation of DNA-binding transcription factor activity · • диференціація клітин

title: Шаблон експресії

Шаблон експресії:
·
Більше даних

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Гюнтер Закс
Гюнтер Закс (нім. Günther Sachs; 4 травня 1903, Шпрінге — 15 липня 1962, Венеція) — німецький воєначальник, генерал-майор люфтваффе (1 грудня 1944). Кавалер Лицарського хреста Залізного хреста.

## Біографія
16 березня 1921 року вступив у 6-й артилерійський полк. Навчався в піхотному училищі в Мюнхені (1922/23) та артилерійському училищі в Ютербозі (1923/24). В березні 1925 року закінчив курси спостерігачів при службі аерофотозйомки 6-ї дивізії, а в листопаді 1929 року — зенітні курси в Ютербозі. З жовтня 1934 по червень 1935 року навчався у Військовій академії. 1 квітня 1935 року переведений в люфтваффе, в серпні-жовтні 1935 року пройшов курс спостерігача у Брауншвейзі. З 1 квітня 1936 року — начальник оперативного відділу інспекції зенітної артилерії та ППО. З 1 лютого 1938 року — командир кадрованої важкої зенітної батареї «Хемніц», з 15 листопада 1938 по 30 квітня 1939 року — 1-го дивізіону 22-го зенітного полку.
З 1 вересня 1939 року — начальник оперативного відділу штабу 11-ї авіаційної області, з 24 травня 1940 року — авіаційної області «Бельгія-Північна Франція». З 12 жовтня 1940 року — начальник штабу 8-ї, з 16 грудня 1940 року — 11-ї авіаційної області. З 22 січня 1942 року — командир 6-го зенітного полку, з 20 листопада 1942 року — начальник оперативного відділу штабу 3-го авіапольового корпусу. З 20 листопада 1942 року — начальник штабу 8-ї авіаційної області. 1 лютого 1944 року призначений командиром 10-ї зенітної моторизованої бригади, одночасно в березні-червні 1944 року виконував обов'язки командира 10-ї зенітної дивізії. З 2 жовтня 1944 року — командир 18-ї зенітної моторизованої дивізії, одночасно 24 квітня 1945 року очолив командування ВПС «Східна Пруссія». Намагався організувати опір радянським військам. Наприкінці війни зміг вирватися з оточення і 8 травня 1945 року здався британським військам. 25 лютого 1948 року звільнений.

## Нагороди
- Нагрудний знак спостерігача (24 вересня 1935)
- Медаль «За вислугу років у Вермахті»
  - 4-го і 3-го класу (12 років; 2 жовтня 1936) — отримав 2 медалі одночасно.
  - 2-го класу (18 років; 15 травня 1939)
- Залізний хрест
  - 2-го класу (27 квітня 1940)
  - 1-го класу (9 квітня 1942)
- Медаль «За зимову кампанію на Сході 1941/42» (2 серпня 1942)
- Нагрудний знак зенітної артилерії люфтваффе (4 серпня 1942)
- Німецький хрест в золоті (3 січня 1944)
- Лицарський хрест Залізного хреста (24 січня 1945) — за особисту хоробрість і успішне командування 18-ю зенітною дивізією.
- Відзначений у Вермахтберіхт (10 березня 1945)

title: Гюнтер Закс

wikitext:
{{Особа
|військове звання = {{Ранг|країна=3 Рейх|звання=Генерал-майор|рід=люфтваффе}}
|нагороди = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}}{{Лицарський хрест Залізного хреста}}{{!!}}{{Залізний хрест 1-го класу 1939}}{{!!}}{{Залізний хрест 2-го класу 1939}}
{{!}}-
{{!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 2-го класу (Люфтваффе)}}{{!!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 3-го класу (Люфтваффе)}}{{!!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу (Люфтваффе)}}
{{!}}-
{{!}}{{Медаль «За зимову кампанію на Сході 1941/42»}}{{!!}}{{Золотий німецький хрест}}
{{!}}-
{{!}}{{Нагрудний знак спостерігача}}{{!!}}{{Нагрудний знак зенітної артилерії люфтваффе}}
{{!)}}
}}
'''Гюнтер Закс''' ({{lang-de|Günther Sachs}}; [[4 травня]] [[1903]], [[Шпрінге]] — [[15 липня]] [[1962]], [[Венеція]]) — німецький воєначальник, [[генерал-майор]] [[люфтваффе]] (1 грудня 1944). Кавалер [[Лицарський хрест Залізного хреста|Лицарського хреста Залізного хреста]].

== Біографія ==
16 березня 1921 року вступив у 6-й [[артилерійський полк]]. Навчався в піхотному училищі в [[Мюнхен]]і (1922/23) та артилерійському училищі в [[Ютербог|Ютербозі]] (1923/24). В березні 1925 року закінчив курси спостерігачів при службі аерофотозйомки 6-ї дивізії, а в листопаді 1929 року — зенітні курси в Ютербозі. З жовтня 1934 по червень 1935 року навчався у Військовій академії. 1 квітня 1935 року переведений в люфтваффе, в серпні-жовтні 1935 року пройшов курс спостерігача у [[Брауншвейг|Брауншвейзі]]. З 1 квітня 1936 року — начальник оперативного відділу інспекції зенітної артилерії та ППО. З 1 лютого 1938 року — командир кадрованої важкої зенітної батареї «Хемніц», з 15 листопада 1938 по 30 квітня 1939 року — 1-го дивізіону 22-го зенітного полку.

З 1 вересня 1939 року — начальник оперативного відділу штабу 11-ї авіаційної області, з 24 травня 1940 року — авіаційної області «Бельгія-Північна Франція». З 12 жовтня 1940 року — начальник штабу 8-ї, з 16 грудня 1940 року — 11-ї авіаційної області. З 22 січня 1942 року — командир 6-го зенітного полку, з 20 листопада 1942 року — начальник оперативного відділу штабу [[3-й авіапольовий корпус (Третій Рейх)|3-го авіапольового корпусу]]. З 20 листопада 1942 року — начальник штабу 8-ї авіаційної області. 1 лютого 1944 року призначений командиром 10-ї зенітної моторизованої бригади, одночасно в березні-червні 1944 року виконував обов'язки командира [[10-та зенітна дивізія (Третій Рейх)|10-ї зенітної дивізії]]. З 2 жовтня 1944 року — командир [[18-та зенітна дивізія (Третій Рейх)|18-ї зенітної моторизованої дивізії]], одночасно 24 квітня 1945 року очолив командування ВПС «Східна Пруссія». Намагався організувати опір радянським військам. Наприкінці війни зміг вирватися з оточення і 8 травня 1945 року здався британським військам. 25 лютого 1948 року звільнений.

== Нагороди ==

* [[Нагрудний знак спостерігача]] (24 вересня 1935)
* [[Медаль «За вислугу років у Вермахті»]]
** 4-го і 3-го класу (12 років; 2 жовтня 1936) — отримав 2 медалі одночасно.
** 2-го класу (18 років; 15 травня 1939)
* [[Залізний Хрест (Німеччина)|Залізний хрест]]
** 2-го класу (27 квітня 1940)
** 1-го класу (9 квітня 1942)
* [[Медаль «За зимову кампанію на Сході 1941/42»]] (2 серпня 1942)
* [[Нагрудний знак зенітної артилерії люфтваффе]] (4 серпня 1942)
* [[Німецький хрест]] в золоті (3 січня 1944)
* [[Лицарський хрест Залізного хреста]] (24 січня 1945) — за особисту хоробрість і успішне командування 18-ю зенітною дивізією.
* Відзначений у [[Вермахтберіхт]] (10 березня 1945)

== Література ==

* ''Залесский К. А.'' Люфтваффе. Военно-воздушные силы Третьего рейха. — М.: Яуза-Пресс, 2005. ISBN 5699137688
* Die Ordensträger der Deutschen Wehrmacht (CD), VMD-Verlag GmbH, Osnabrück, 2002
* [[Вальтер-Пер Фельгібель|Fellgiebel W.P.]], Elite of the Third Reich, The recipients of the Knight's Cross of the Iron Cross 1939—1945: A Reference, Helion & Company Limited, Solihull, 2003, ISBN 1-874622-46-9
* [[Клаус-Дітер Пацвалль|Patzwall K.]], [[Файт Шерцер|Scherzer V.]], Das Deutsche Kreuz 1941—1945, Geschichte und Inhaber Band II, Verlag Klaus D. Patzwall, Norderstedt, 2001, ISBN 3-931533-45-X
* THOMAS, FRANZ & WEGMANN, GÜNTER, Die Ritterkreuzträger der Deutschen Wehrmacht 1939—1945, Biblio-Verlag, 1991.
{{DEFAULTSORT:Закс Гюнтер}}
[[Категорія:Учасники Другої світової війни з Німеччини]]
[[Категорія:Відзначені у Вермахтберіхті]]

title: Гюнтер Закс

Народився: 4 травня 1903 · Шпрінге, Район Ганновер, Нижня Саксонія, Німеччина

Помер: 15 липня 1962 (59 років) · Венеція, Італія

Країна: Німеччина

Діяльність: воєначальник

Знання мов: німецька

Учасник: Друга світова війна

Військове звання: Генерал-майор

Нагороди: | Лицарський хрест Залізного хреста | Залізний хрест 1-го класу | Залізний хрест 2-го класу | | Медаль «За вислугу років у Вермахті» | Медаль «За вислугу років у Вермахті» 3-го класу | Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу | | Медаль «За зимову кампанію на Сході 1941/42» | Золотий німецький хрест | | | Нагрудний знак спостерігача | Нагрудний знак зенітної артилерії люфтваффе | |

title: Військове звання

Лицарський хрест Залізного хреста: Залізний хрест 1-го класу · Залізний хрест 2-го класу

Медаль «За вислугу років у Вермахті»: Медаль «За вислугу років у Вермахті» 3-го класу · Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу

Медаль «За зимову кампанію на Сході 1941/42»: Золотий німецький хрест


text:
# Підгор'є (Великоустюзький район)
Підго́р'є (рос. Подгорье) — присілок у складі Великоустюзького району Вологодської області, Росія. Входить до складу Красавинського міського поселення.

## Населення
Населення — 12 осіб (2010; 10 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 100 %

title: Підгор'є (Великоустюзький район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Підгор'є
 | назва ін.       = {{lang-ru|Подгорье}}
 | карта розташування1 = Росія Вологодська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Вологодська область]]
 | район           = [[великоустюзький район|Великоустюзький]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[красавинське міське поселення|Красавинське]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 12 осіб ([[2010]]{{RUS-VLG-census-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 60
 | lat_min= 58
 | lat_sec= 35
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 46
 | lon_min= 29
 | lon_sec= 40
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Підгор'є}}

'''Підго́р'є''' ({{lang-ru|Подгорье}}) — [[присілок]] у складі [[великоустюзький район|Великоустюзького району]] [[вологодська область|Вологодської області]], [[Росія]]. Входить до складу [[красавинське міське поселення|Красавинського міського поселення]].

== Населення ==
Населення — 12 осіб ([[2010]]; 10 у [[2002]]<ref>[http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Vologodskaya.xls Дані перепису населення Росії 2002 року]</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 100 %

== Джерела ==
* {{Карта|P-38-117,118}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=60.976938&lon=46.494827&z=12&show=/26136707/ru/ На Вікімапії]

{{vologda-obl-stub}}
{{великоустюзький район}}

[[Категорія:Населені пункти Великоустюзького району]]
[[Категорія:Присілки Вологодської області]]

title: присілок Підгор'є

Суб'єкт Російської Федерації: Вологодська область

Муніципальний район: Великоустюзький

Поселення: Красавинське

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Підгор'є · Підгор'є


text:
# Хосе Грагера
Хосе Грагера Амадо (ісп. José Gragera Amado, нар. 14 травня 2000, Хіхон, Іспанія) — іспанський футболіст, півзахисник клубу «Еспаньйол».

## Ігрова кар'єра

### Клубна
Хосе Грагера народився в Хіхоні і є вихованцем місцевого клубу «Спортінг». У 2018 році Хосе підписав з клубом перший професійний контракт.
У 2017 році футболіст почав виступи в резервному складі «Спортінга» (Сегунда Дивізіон Б). В основі команди Грагера дебютував у червні 2019 року в матчі Сегунда Дивізіон, коли вийшов на заміну в матчі проти «Кадіса».
У зимове міжсезоння, в січні 2023 року Грагера перейшов до «Еспаньйола», підписавши з клубом контракт на п'ять з половиною років. 4 лютого 2023 року Грагера провів першу гру в іспанській Прімері.

### Збірна
Хосе Грагера провів п'ять матчів у складі молодіжної збірної Іспанії.

title: Хосе Грагера

wikitext:
{{Футболіст
| дата-народження = 14.05.2000
| зображення =
| повне-ім'я = Хрсе Грагера Амадо
| місце-народження = [[Хіхон]], [[Іспанія]]
| зріст = 186 см
| вага = 78 кг
| громадянство = {{ESP}}
| позиція = [[півзахисник]]
| поточний-клуб = {{Прапорець|ESP}} «[[Еспаньйол]]»
| номер = 15
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|ESP}} [[Спортінг (Хіхон)|«Спортінг» (Хіхон)]]
| юнацькі-роки = 2008–2018
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2017–2020| {{Прапорець|ESP}} | [[Спортінг (Хіхон)|«Спортінг В» (Хіхон)]] | 56 |1}}
{{Футболіст рядок 1|2019–2023| {{Прапорець|ESP}} | [[Спортінг (Хіхон)|«Спортінг» (Хіхон)]] | 91 |4}}
{{Футболіст рядок 0|2023–    | {{Прапорець|ESP}} | «[[Еспаньйол]]» | 53 |2}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2018     | {{Прапорець|ESP}} | [[Юнацька збірна Іспанії з футболу (U-19)|Іспанія (U-19)]] | 1 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2021–2022| {{Прапорець|ESP}} | [[Молодіжна збірна Іспанії з футболу|Іспанія (U-21)]] | 5 |1}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 16 лютого 2025
| збірна-поновлення = 16 лютого 2025
| ім'я = Хосе Грагера
}}

'''Хосе Грагера Амадо''' ({{langx|es|José Gragera Amado}}, {{нар}} 14 травня 2000, [[Хіхон]], [[Іспанія]]) — іспанський футболіст, [[півзахисник]] клубу «[[Еспаньйол]]».

== Ігрова кар'єра ==
=== Клубна ===
Хосе Грагера народився в [[Хіхон]]і і є вихованцем місцевого клубу [[Спортінг (Хіхон)|«Спортінг»]]. У 2018 році Хосе підписав з клубом перший професійний контракт.<ref>https://web.archive.org/web/20230326180001/https://www.realsporting.com/noticia/jose-gragera-renueva-su-compromiso-con-el-sporting</ref>

У 2017 році футболіст почав виступи в резервному складі «Спортінга» ([[Сегунда Дивізіон Б]]). В основі команди Грагера дебютував у червні 2019 року в матчі [[Сегунда Дивізіон]], коли вийшов на заміну в матчі проти [[Кадіс (футбольний клуб)|«Кадіса»]].<ref>https://www.marca.com/futbol/segunda-division/cronica/2019/06/08/5cfbec80e2704e804d8b4652.html</ref>

У зимове міжсезоння, в січні 2023 року Грагера перейшов до «[[Еспаньйола]]», підписавши з клубом контракт на п'ять з половиною років.<ref>https://www.rcdespanyol.com/ca/noticia/gragera,-nou-jugador-del-rcd-espanyol/15151</ref> 4 лютого 2023 року Грагера провів першу гру в [[Ла-Ліга|іспанській Прімері]].

=== Збірна ===
Хосе Грагера провів п'ять матчів у складі [[Молодіжна збірна Іспанії з футболу|молодіжної збірної Іспанії]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.rcdespanyol.com/en/teams/rcd-espanyol/gragera/3515 Хосе Грагера] на сайті «Еспаньйола»
* [https://www.bdfutbol.com/en/j/j22623.html Хосе Грагера] на сайті BDFutbol
* [https://soccer365.com.ua/players/2338909/ Хосе Грагера] на soccer365.com.ua
* {{transfermarkt}}
* {{soccerway}}

{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Грагера Хосе}}
{{Склад ФК Еспаньйол}}

[[Категорія:Уродженці Хіхона]]
[[Категорія:Іспанські футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Іспанії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Спортінга» (Хіхон)]]
[[Категорія:Футболісти «Еспаньйола»]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Хрсе Грагера Амадо

Народження: 14 травня 2000 (24 роки)

Вага: 78 кг

Громадянство: Іспанія

Позиція: півзахисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Еспаньйол»

title: Юнацькі клуби

«Спортінг» (Хіхон)

title: Професіональні клуби*

Роки: клуб · І (г)

«Спортінг В» (Хіхон) · 56 · (1)

«Спортінг» (Хіхон) · 91 · (4)

«Еспаньйол» · 53 · (2)

title: Національна збірна**

Роки: збірна · І (г)

Іспанія (U-19) · 1 · (0)

Іспанія (U-21) · 5 · (1)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 16 лютого 2025.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 16 лютого 2025.


text:
# Ґерд Альбрехт
Ґерд Альбрехт (нім. Gerd Albrecht; 19 липня 1935, Ессен — 2 лютого 2014, Берлін) — німецький диригент.

## Біографія
Після навчання в Кілі та Гамбурзі у Вільґельма Брюкнер-Реґесберґа Ґерд Альбрехт в 1957 році у віці 22 років став переможцем серед непрофесіоналів на Міжнародному конкурсі молодих диригентів у Безансоні. З 1958 року займав посаду асистента в Штутгартській Опері. У 1961 році він став головним капельмейстером в Майнці, а в 1963 році головним диригентом в Любеку. У 1966—1972 роках він працював головним диригентом в Касселі, а в 1972 році став постійним диригентом в Німецькій опері в Берліні. З 1975 по 1980 рік він керував Оркестром Тонгале, а потім 8 років вільно працював в найважливіших музичних центрах світу. З 1988 по 1997 рік Альбрехт був генеральним музичним директором в Гамбурзькому оперному театрі та Філармонійному оркестрі в Гамбурзі. Крім того в 1993 році він очолив Чеський філармонічний оркестр, але через політичні скандали був змушений в 1996 році покинути цей пост. Альбрехт також очолював Симфонічний оркестр Еміурі (1988—2007) і Данський національний симфонічний оркестр (2000—2004).

title: Ґерд Альбрехт

wikitext:
{{ІП|Альбрехт}}
{{Музикант}}
'''Ґерд Альбрехт''' ({{Lang-de|Gerd Albrecht}}; [[19 липня]] [[1935]], [[Ессен]] — [[2 лютого]] [[2014]], [[Берлін]]) — [[Німеччина|німецький]] диригент.

== Біографія ==
Після навчання в [[Кіль (кораблебудування)|Кілі]] та [[Гамбург|Гамбурзі]] у [[Вільґельм Брюкнер-Реґесберґ|Вільґельма Брюкнер-Реґесберґа]] Ґерд Альбрехт в 1957 році у віці 22 років став переможцем серед непрофесіоналів на [[Міжнародний конкурс молодих диригентів у Безансоні|Міжнародному конкурсі молодих диригентів у Безансоні]]. З 1958 року займав посаду асистента в [[Штутгарт]]ській Опері. У 1961 році він став головним [[капельмейстер]]ом в [[Майнц]]і, а в 1963 році головним диригентом в [[Любек]]у. У 1966—1972 роках він працював головним диригентом в [[Кассель|Касселі]], а в 1972 році став постійним диригентом в [[Німецька опера|Німецькій опері]] в [[Берлін]]і. З 1975 по 1980 рік він керував [[Оркестр Тонгале (Цюрих)|Оркестром Тонгале]], а потім 8 років вільно працював в найважливіших музичних центрах світу. З 1988 по 1997 рік Альбрехт був генеральним музичним директором в [[Гамбурзька державна опера|Гамбурзькому оперному театрі]] та Філармонійному оркестрі в Гамбурзі. Крім того в 1993 році він очолив [[Чеський філармонічний оркестр]], але через політичні скандали був змушений в 1996 році покинути цей пост. Альбрехт також очолював Симфонічний оркестр Еміурі (1988—2007) і [[Данський національний симфонічний оркестр]] (2000—2004).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* http://www.gerd-albrecht.com/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201029040240/http://www.gerd-albrecht.com/ |date=29 жовтня 2020 }}

{{ac}}

{{DEFAULTSORT:Альбрехт Ґерд}}
[[Категорія:Німецькі диригенти]]

title: Основна інформація

Місце народження: Ессен, Дюссельдорф, Рейнська провінція, Вільна держава Пруссія

Дата смерті: 2 лютого 2014[…] (78 років)

Місце смерті: Берлін, Німеччина

Громадянство: Німеччина

Професії: диригент

Членство: Баварська академія витончених мистецтв

Заклад: Deutsche Oper Berlind

Нагороди: Золотий знак «За заслуги перед містом Віднем»d Міжнародний конкурс молодих диригентів у Безансоні (1957) Grimme-Preisd (1974)


text:
# Луїджі Ейнауді
Луїджі Ейнауді (італ. Luigi Einaudi; 24 березня 1874, Карру — 30 жовтня 1961, Рим) — італійський політик і економіст, президент Італії у 1948—1955 роках.

## Біографія
Луїджі Ейнауді народився 24 березня 1874 року в місті Карру (П'ємонт). Вищу освіту отримав в Туринському університеті, де перейнявся ідеями соціалізму, а також співпрацював з журналом «Sociale Critica» під керівництвом лідера соціалістичної партії Італії Філіппо Тураті. В 1895 році він закінчив навчання в університеті з дипломом з юриспруденції, після чого залишився там викладати. Крім цього він також працював у Політехнічному університеті Туріна й університеті Бокконі в Мілані.
З початку XX століття Ейнауді став схилятися до консервативних позицій у політиці. В 1919 році його призначили сенатором Королівства Італія. Ейнауді в той самий час працював журналістом у таких популярних газетах, як «La Stampa» і «Corriere della Sera», і був фінансовим кореспондентом у журналі «The Economist». В 1926 році він завершив свою журналістську діяльність, але після падіння фашистського режиму в 1943 році знову відновив співпрацю з «Corriere della Sera».
Після капітуляції італійського уряду 8 вересня 1943 року Луїджі Ейнауді втік до Швейцарію, знову повернувшись на батьківщину тільки рік потому. У новій Італії він став членом Ліберальної партії і зайняв посаду президента центрального Банку Італії, який очолював з 5 січня 1945 року по 11 травня 1948 рік.
11 травня 1948 року Луїджі Ейнауді був обраний другим президентом Італії. В роки своєї професійної кар'єри Ейнауді складався в багатьох різних культурних, економічних та освітніх організаціях. Він був прихильником ідеального європейського федералізму. Він також особисто керував діяльністю своєї ферми недалеко від містечка Дольяні у своєму рідному регіоні П'ємонт, де впроваджував самі передові сільськогосподарські процеси.
З 11 травня 1955 року — довічний сенатор.
У Луїджі Ейнауді було два сини. Перший, Джуліо, був видним італійським видавцем, а його онук Людовіко став знаменитим композитором. Його другий син, Маріо, був професором Корнелльського університету й активним антифашистом.
Помер 31 жовтня 1961 року в Римі у віці 87 років.

title: Луїджі Ейнауді

wikitext:
{{Однофамільці|Ейнауді}}
{{Картка:Лідер
| ім'я              = Луїджі Ейнауді<br />Luigi Einaudi
| жінка             =
| зображення        = Luigi Einaudi.jpg
| розмір_зображення = 210px
| підпис_під_зображенням =

| посада            = 2-й [[Список президентів Італії|Президент Італійської республіки]]
| попередник        = [[Енріко де Нікола]]
| наступник         = [[Джованні Гронкі]]
| початок_терміну   = [[11 травня]] [[1948]]
| кінець_терміну    = [[11 травня]] [[1955]]

| дата_народження   =
| місце_народження  =
| дата_смерті       =
| місце_смерті      =
| громадянство      = {{ITA}}
| національність    = [[Італійці|італієць]]
| виборчий_округ    =
| мати              =
| батько            =
| дружина           =
| чоловік           =
| діти              =
| родичі            =
| брати             =
| професія          = [[юрист]], [[економіст]]
| звання            = [[професор]]
| релігія           = [[католик]]
| особистий підпис  = Firma Luigi Einaudi.svg
| нагороди          = {{Орден Золотої шпори}} {{Кавалер Великого Хреста особливого ступеня ордена За заслуги перед ФРН}}
| партія            = [[Італійська ліберальна партія]]
| сайт              =
}}

'''Луїджі Ейнауді''' ({{lang-it|Luigi Einaudi}}; {{Дата народження|24|3|1874}}, [[Карру (місто)|Карру]] — {{Дата смерті|30|10|1961}}, [[Рим]]) — [[Італія|італійський]] [[політик]] і [[економіст]], [[президент Італії]] у 1948—1955 роках.

== Біографія ==
Луїджі Ейнауді народився [[24 березня]] [[1874]] року в місті [[Карру (місто)|Карру]] ([[П'ємонт]]). Вищу освіту отримав в Туринському університеті, де перейнявся ідеями соціалізму, а також співпрацював з журналом ''«Sociale Critica»'' під керівництвом лідера соціалістичної партії [[Італія|Італії]] Філіппо Тураті. В [[1895]] році він закінчив навчання в університеті з дипломом з юриспруденції, після чого залишився там викладати. Крім цього він також працював у Політехнічному університеті Туріна й [[Університет Луїджі Бокконі|університеті Бокконі]] в [[Мілан]]і.

З початку [[XX століття]] Ейнауді став схилятися до консервативних позицій у політиці. В [[1919]] році його призначили сенатором [[Королівство Італія (1861—1946)|Королівства Італія]]. Ейнауді в той самий час працював журналістом у таких популярних газетах, як ''«[[Ла стампа|La Stampa]]»'' і ''«[[Корр'єре делла Сера|Corriere della Sera]]»'', і був фінансовим кореспондентом у журналі ''«[[Економіст (журнал)|The Economist]]»''. В [[1926]] році він завершив свою журналістську діяльність, але після падіння фашистського режиму в [[1943]] році знову відновив співпрацю з ''«[[Корр'єре делла Сера|Corriere della Sera]]»''.

Після капітуляції італійського уряду [[8 вересня]] [[1943]] року Луїджі Ейнауді втік до [[Швейцарія|Швейцарію]], знову повернувшись на батьківщину тільки рік потому. У новій [[Італія|Італії]] він став членом Ліберальної партії і зайняв посаду президента центрального [[Банк Італії|Банку Італії]], який очолював з [[5 січня]] [[1945]] року по [[11 травня]] [[1948]] рік.

[[11 травня]] [[1948]] року Луїджі Ейнауді був [[Президентські вибори в Італії 1948|обраний другим президентом Італії]]. В роки своєї професійної кар'єри Ейнауді складався в багатьох різних культурних, економічних та освітніх організаціях. Він був прихильником ідеального європейського федералізму. Він також особисто керував діяльністю своєї ферми недалеко від містечка Дольяні у своєму рідному регіоні [[П'ємонт]], де впроваджував самі передові сільськогосподарські процеси.

З [[11 травня]] [[1955]] року — довічний сенатор.

У Луїджі Ейнауді було два сини. Перший, Джуліо, був видним італійським видавцем, а його онук [[Людовіко Ейнауді|Людовіко]] став знаменитим композитором. Його другий син, Маріо, був професором [[Корнелльський університет|Корнелльського університету]] й активним антифашистом.

Помер [[31 жовтня]] [[1961]] року в [[Рим]]і у віці 87 років.

== Бібліографія ==
* ''Principi di scienza delle finanze'' (1932)
* ''Il buon governo'' (1954)
* ''Prediche inutili'' (1956—1959)
* [http://www.polyarchy.org/basta/documenti/einaudi.1919.html Tracotanze protezionistiche (1919)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200803124440/http://www.polyarchy.org/basta/documenti/einaudi.1919.html |date=3 серпня 2020 }}
* [http://www.polyarchy.org/basta/documenti/einaudi.1944.html Via il Prefetto (1944)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200803113811/http://www.polyarchy.org/basta/documenti/einaudi.1944.html |date=3 серпня 2020 }}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.quirinale.it/ex_presidenti/Einaudi/Einaudi.htm Біографія Луїджі Ейнауді] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070303223659/http://www.quirinale.it/ex_presidenti/Einaudi/Einaudi.htm |date=3 березня 2007 }} {{ref-it}}

{{Президенти Італії}}
{{Бібліоінформація}}
{{ВП-Портали|Біографії|Італія}}

{{DEFAULTSORT:Ейнауді Луїджі}}
[[Категорія:Президенти Італії]]
[[Категорія:Довічні сенатори Італії]]
[[Категорія:Італійські банкіри]]
[[Категорія:Італійські економісти]]
[[Категорія:Випускники Туринського університету]]
[[Категорія:Італійські журналісти]]
[[Категорія:Кавалери ордена Pour le Mérite (цивільний клас)]]
[[Категорія:Члени Туринської академії наук]]
[[Категорія:Дійсні члени Економетричного товариства]]
[[Категорія:Члени Національної Академії дей-Лінчей]]

title: 2-й Президент Італійської республіки

2-й Президент Італійської республіки:
11 травня 1948 — 11 травня 1955
Роботи у Вікіджерелах
Висловлювання у Вікіцитатах
Медіафайли у Вікісховищі

Попередник: Енріко де Нікола

Наступник: Джованні Гронкі

Народився: 24 березня 1874[…] · Карру, Кунео, П'ємонт, Італія

Помер: 30 жовтня 1961[…] (87 років) · Рим, Італія

Похований: Дольяні

Відомий як: економіст, політик, журналіст, професор, адвокат, банкір

Місце роботи: Університет Луїджі Бокконі, Туринський університет і Туринський політехнічний університет

Громадянство: Італія

Національність: італієць

Alma mater: Туринський університет, Університет Луїджі Бокконі і Liceo Classico E Musicale "C. Cavour"d

Політична партія: Італійська ліберальна партія

У шлюбі з: Ida Pellegrinid

Діти: Giulio Einaudid і Mario Einaudid

Професія: юрист, економіст

Звання: професор

Релігія: католик

Нагороди: Орден Золотої шпори · Кавалер Великого Хреста особливого ступеня ордена За заслуги перед ФРН


text:
# 1328 км (зупинний пункт)
1328 км —  пасажирський залізничний зупинний пункт Запорізької дирекції Придніпровської залізниці на електрифікованій лінії Федорівка — Джанкой між зупинними пунктами Джимбулук (3 км) та Платформа 1334 км (6 км). Розташований неподалік села Новий Труд Генічеського району Херсонської області. На схід від зупинного пункту пролягає автошлях міжнародного значення М18E105 (Харків — Сімферополь).

## Пасажирське сполучення
До повномасштабного російського вторгнення в Україну (з 2022) на зупинному пункті  зупинялися приміські електропоїзди сполученням Запоріжжя — Новоолексіївка — Сиваш.

title: 1328 км (зупинний пункт)

wikitext:
{{Станція
| назва_колір = blue
| назва_колір_фону = yellow
| підзаголовок_колір = Purple1
| підзаголовок_колір_фону =
| назва = 1328 км
| лінія_верх = [[Федорівка (станція)|Федорівка]] — [[Джанкой (станція)|Джанкой]]
| система_верх = [[Придніпровська залізниця]]<br/>[[Запорізька дирекція залізничних перевезень|Запорізька дирекція]]
| тип = [[зупинний пункт]]
| зображення =
| зображення_розмір =
| зображення_підпис =
| розташування = {{UKR}}
| адреса = [[село|с.]] [[Новий Труд (Генічеський район)|Новий Труд]], [[Генічеський район]], [[Запорізька область]]
| координати = {{coord|46|04|33.1|N|34|34|27.4|E|scale:1500}}
| лінії = [[Федорівка (станція)|Федорівка]] — [[Джанкой (станція)|Джанкой]]
| структура =
| глибина =
| рівнів =
| платформ = 2
| тип_платформ = бічні
| колій = 2
| статус =
| час_роботи =
| транспортні_послуги =
| супутні_послуги =
| інженер =
| відкрито =
| закрито =
| перебудовано =
| електрифіковано = [[1970]] [[Постійний струм|(=3 кВ)]]<ref>{{Cite web|url=https://www.parovoz.com/history/electrification/1969-71.php|title=Історія електрифікації залізниць (1969—1971)|archive-date=2021-05-11|access-date=2022-01-09|archive-url=https://web.archive.org/web/20210511234456/https://www.parovoz.com/history/electrification/1969-71.php|url-status=dead}} {{ref-ru}}</ref>
| колишні_назви =
| архітектор =
| стиль =
| поверхів =
| власник = [[Придніпровська залізниця]]
| оператор = [[Укрзалізниця]]
| вебсайт =
| тип_коду =
| код =
| код_ємр = 475335
| код_експрес_2 = 2210232
| зона =
| пасажиропотік =
| мапа =
| мапа_стан =
| мапа_назва =
| мапа_маршруту =
| мапа_маршруту_стан =
| мапа_маршруту_назва =
| тп1= [[Запоріжжя I]]
| тп2= [[Запоріжжя II]]
| тп3= [[Новоолексіївка (станція)|Новоолексіївка]]
| тп4= [[Сиваш (станція)|Сиваш]]
| відстань1= 220
| відстань2= 223
| відстань3= 17
| відстань4= 15
}}
{{Новоолексіївка — Джанкой}}
'''1328 км''' —  пасажирський залізничний [[зупинний пункт]] [[Запорізька дирекція залізничних перевезень|Запорізької дирекції]] [[Придніпровська залізниця|Придніпровської залізниці]] на електрифікованій лінії [[Федорівка (станція)|Федорівка]] — [[Джанкой (станція)|Джанкой]] між зупинними пунктами [[Джимбулук]] (3 км) та [[1334 км (зупинний пункт)|Платформа 1334 км]] (6 км). Розташований неподалік села [[Новий Труд (Генічеський район)|Новий Труд]] [[Генічеський район|Генічеського району]] [[Херсонська область|Херсонської області]]. На схід від зупинного пункту пролягає автошлях міжнародного значення {{Автошлях М|18}}{{Автошлях E|105}} ([[Харків]] — [[Сімферополь]]).

== Пасажирське сполучення ==
До повномасштабного [[російське вторгнення в Україну (з 2022)|російського вторгнення в Україну (з 2022)]] на зупинному пункті  зупинялися приміські електропоїзди сполученням [[Запоріжжя]] — [[Новоолексіївка (станція)|Новоолексіївка]] — [[Сиваш (станція)|Сиваш]]<ref>{{Cite web|url=https://poizdato.net/rozklad-po-stantsii/1328-km/|title=Розклад руху приміських поїздів по зупинному пункту 1328 км на сайті poizdato.net|accessdate=9 січня 2022|archive-date=9 січня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220109151722/https://poizdato.net/rozklad-po-stantsii/1328-km/}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{ТК4}}
* {{ЖДС}}
* {{АЗУ-2008}}

== Посилання ==
* {{railwayz|8416|зупинний пункт 1328 км}}
* {{Cite web|url=https://dp.uz.gov.ua/ukr/timetable/|title=Розклад руху приміських поїздів на сайті Придніпровської залізниці}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220123192759/https://dp.uz.gov.ua/ukr/timetable|date=23 січня 2022}}

{{Stations-nav|[[Джимбулук]]|Платформа 1328 км|[[1334 км (зупинний пункт)|Платформа 1334 км]]|line=Дільниця [[Федорівка (станція)|Федорівка]] — [[Джанкой (станція)|Джанкой]]}}

{{railway-station}}
{{railway-stub}}

[[Категорія:Зупинні пункти Придніпровської залізниці]]
[[Категорія:Транспорт Генічеського району]]
[[Категорія:Зупинні пункти Херсонської області]]

title: Розташування

Розташування: Україна

Адреса: с. Новий Труд, Генічеський район, Запорізька область

title: Структура

Лінія(ї): Федорівка — Джанкой

Тип платформ: бічні

title: Історія

title: Інша інформація

Власник: Придніпровська залізниця

Оператор: Укрзалізниця

title: Тарифні відстані до транзитних пунктів

Новоолексіївка: 17 км

Сиваш: 15 км

title: Дільниця Новоолексіївка — Джанкой

Мелітополь Генічеськ Херсон Мирнівка Сімферополь

1309,8 · Новоолексіївка
1351 · Солоне Озеро
1371 · Джанкой

Р47
1360 · 1361 км
1362 · Мамут
1367 · 1367 км
Північнокримський канал
1368 · 1369 км
1369 · 1370 км
М17

| Херсонська область | | АР Крим |
Керч


text:
# Цоллікон
Цоллікон (нім. Zollikon) — місто в Швейцарії в кантоні Цюрих, округ Майлен.

## Географія
Місто розташоване на відстані близько 100 км на північний схід від Берна, 5 км на південний схід від Цюриха.
Цоллікон має площу 7,9 км², з яких на 41,8 % дозволяється будівництво (житлове та будівництво доріг), 20,4 % використовуються в сільськогосподарських цілях, 37,8 % зайнято лісами, 0 % не є продуктивними (річки, льодовики або гори).

## Демографія
2019 року в місті мешкало 13 067 осіб (+8,5 % порівняно з 2010 роком), іноземців було 26,1 %. Густота населення становила 1665 осіб/км².
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,8 % — особи молодші 20 років, 56,2 % — особи у віці 20—64 років, 23 % — особи у віці 65 років та старші. Було 5927 помешкань (у середньому 2,2 особи в помешканні).
Із загальної кількості 5764 працюючих 10 було зайнятих в первинному секторі, 336 — в обробній промисловості, 5418 — в галузі послуг.

title: Цоллікон

wikitext:
{{Адміністративна одиниця Швейцарії|CH-ZH|0161}}

'''Цоллікон''' ({{lang-de|Zollikon}}) — місто в [[Швейцарія|Швейцарії]] в [[Кантони Швейцарії|кантоні]] [[Цюрих (кантон)|Цюрих]], округ [[Майлен (округ)|Майлен]]<ref>{{cite web |url=https://www.bfs.admin.ch/bfs/en/home/basics/swiss-official-commune-register.assetdetail.22484825.html |title=Amtliches Gemeindeverzeichnis der Schweiz |date= 01.05.2022 |publisher=Bundesamt für Statistik |accessdate=10 листопада 2022}}{{ref-de}}</ref>.

== Географія ==
Місто розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 100 км на північний схід від [[Берн]]а, 5 км на південний схід від [[Цюрих]]а.
Цоллікон має площу<ref name="data2019">{{cite web |url=https://www.bfs.admin.ch/bfs/de/home/statistiken/regionalstatistik/regionale-portraets-kennzahlen/gemeinden.assetdetail.15864450.html |title=Regionalporträts 2021: Kennzahlen aller Gemeinden  |date= 26.03.2021 |publisher=Bundesamt für Statistik |accessdate=10 листопада 2022}}{{ref-de}}</ref> 7,9 км², з яких на 41,8 % дозволяється будівництво (житлове та будівництво доріг), 20,4 % використовуються в сільськогосподарських цілях, 37,8 % зайнято лісами, 0 % не є продуктивними (річки, льодовики або гори).

== Демографія ==
2019 року в місті мешкало {{formatnum:13067}} осіб<ref name="data2019" /> (+8,5 % порівняно з 2010 роком), іноземців було 26,1 %. [[Густота населення]] становила 1665 осіб/км².
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,8 % — особи молодші 20 років, 56,2 % — особи у віці 20—64 років, 23 % — особи у віці 65 років та старші. Було 5927 помешкань (у середньому 2,2 особи в помешканні).
Із загальної кількості 5764 працюючих 10 було зайнятих в [[Первинний сектор економіки|первинному секторі]], 336 — в обробній промисловості, 5418 — в галузі послуг.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Майлен (округ)}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Міста Швейцарії]]
[[Категорія:Громади Цюриху]]

title: нім. Zollikon

Країна: Швейцарія

Кантон: Цюрих

Номерний знак: ZH

Офіційна мова: німецька


text:
# Гоптарівка
Гоптарівка (рос. Гоптаровка) — село в Біловському районі Курської області Російської Федерації.
Населення становить 84 особи. Входить до складу муніципального утворення Кондратовська сільрада.

## Історія
Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю Східна Слобожанщина.
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Кондратовська сільрада.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 164  | ↘84  |

title: Гоптарівка

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[село]]
|тип_род         = села
|назва           = Гоптарівка
|назва ін.       = Гоптаровка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Курська область]]
|район           = [[Біловський район (Курська область)|Біловський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Кондратовська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 84
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Курська область
}}
'''Гоптарівка''' ({{lang-ru|Гоптаровка}}) — [[село]] в [[Біловський район (Курська область)|Біловському районі]] [[Курська область|Курської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 84 особи. Входить до складу муніципального утворення [[Кондратовська сільрада]].

== Історія ==

Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю [[Східна Слобожанщина]].

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення [[Кондратовська сільрада]]<ref>[https://web.archive.org/web/20160314021302/http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/legislation_rf/index.php?d_id4=bb946d29-340c-4f4d-a79c-98e025259910&do4=document&id4=1bcc3f5b-8dc3-4546-b263-22f994cbb55b Закон Курской области от 14.10.2004 № 48-ЗКО «О муниципальных образованиях Курской области»] {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Гоптаровка  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Біловський район (Курська область)}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Біловського району Курської області]]
[[Категорія:Села Курської області]]

title: село Гоптарівка

Суб'єкт Російської Федерації: Курська область

Муніципальний район: Біловський район

Поселення: Кондратовська сільрада

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Гоптарівка · Гоптарівка


text:
# 679 до н. е.

## Події
- Асирійська армія на чолі з Асархаддоном розгромила народ гіміррі, що ототожнюється з кімерійцями, цар останніх Теушпа загинув[1] Новим правителем кімерійців став Дугдамме.
- перша навала скіфів з царем Ішпакаєм до Закавказзя.
- За ірландською традицією короля Сіомона Брекка змінив Дуї Фінн.

### Астрономічні явища
- 17 червня. Кільцеподібне сонячне затемнення.[2]
- 11 грудня. Повне сонячне затемнення.[2]

## Померли
- Теушпа, очільник кімерійців

title: 679 до н. е.

wikitext:
{{Значення|679 (значення)}}
{{Навігація для року|-678}}
{{Рік в інших календарях|679 BC}}

== Події ==
* Асирійська армія на чолі з [[Асархаддон]]ом розгромила народ гіміррі, що ототожнюється з [[кімерійці|кімерійцями]], цар останніх Теушпа загинув<ref>''Гаврилюк Н. О.'' [http://history.org.ua//?termin=Gimirri Гіміррі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160309201105/http://history.org.ua/?termin=Gimirri |date=9 березня 2016 }} // {{ЕІУ|2| }}</ref> Новим правителем кімерійців став [[Дугдамме]].
* перша навала скіфів з царем [[Ішпакай|Ішпакаєм]] до [[Закавказзя]].
* За ірландською традицією короля [[Сіомон Брекк|Сіомона Брекка]] змінив [[Дуї Фінн]].

=== Астрономічні явища ===
* 17 червня. Кільцеподібне [[сонячне затемнення]].<ref name="zatm">[http://www.secl.ru/eclipse_catalog/-678.html 679 до н. э. Каталог затмений. Полное солнечное затмение] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181225175445/http://www.secl.ru/eclipse_catalog/-678.html |date=25 грудня 2018 }}{{ref-ru}}</ref>
* 11 грудня. Повне сонячне затемнення.<ref name="zatm"/>

== Народились ==

== Померли ==
* Теушпа, очільник кімерійців

== Примітки ==
{{reflist}}

{{рік-доробити}}

[[Категорія:670-ті до н. е.]]

title: Рік:

Десятиліття: 690-ті до н. е. · 680-ті до н. е. — 670-ті до н. е. — 660-ті · 650-ті

Століття: IX до н. е. · VIII до н. е. — VII до н. е. — VI до н. е. · V до н. е.

Тисячоліття: 2-ге до н. е. — 1-ше до н. е. — 1-ше

title: 679 до н.е. в інших календарях

Григоріанський: 679 до н.е. · DCLXXIX до н.е.

Китайський: 辛丑年 (металевий бик) · 2019 або 1812 · — до — · 壬寅年 (водяний тигр) · 2020 або 1813

Стародавній Єгипет: XXV династія, 74

- Фараон: Тахарка, 12

Тайванський: 2590 до РК · 民前2590年


text:
# Павличко Богдана Михайлівна
Богдана Михайлівна Павличко (нар. 1987, Київ, Українська РСР) — українська видавниця, директор видавництва «Основи». Входила до проєкту журналу Forbes про 30 українців, які досягли успіху до 30 років. Дочка Соломії Павличко, онучка Дмитра Павличка.

## Життєпис
Народилася 1987 року в Києві у родині літературознавиці Соломії Павличко та письменника Михайла Загребельного, сина відомого романіста Павла Загребельного. Батьки прожили в шлюбі рік, Богдану виховав вітчим Богдан Кравченко — канадський політолог українського походження.
У 10-му класі здобула грант на навчання в італійському «United World College», виїхала на навчання за кордон. Отримала у Брюсселі диплом бакалавра міжнародних зв'язків і економіки. В лондонському Кінгс-коледжі захистила диплом магістра державного управління.
У 2014 році одружилася з головою правління ГО «Платформа для змін» Романом Блажаном.

## Діяльність
Працювала заступницею директора фонду EIDOS, кураторкою мистецьких проєктів Українського дому. 2011 року очолила засноване матір'ю видавництво «Основи», в якому за цей час видала близько 30 книжок.
Зараз Павличко розробляє додатки для IOS і Android.
У редакційному портфелі Павличко є дитяча книжка «12 місяців» графічної дизайнерки з Гааги Юлії Соботюк.
Також Павличко працювала над «Червоною книжечкою», в якій Анна Копилова розповідає дітям про тварин, занесених до Червоної книги України (ілюстрації Олени Васик).
Книга «Лісова пісня» Лесі Українки з ілюстраціями Поліни Дорошенко і видання-альбом, присвячене нон-конформізму, мистецтву шістдесятників, яке Павличко готувала разом із мистецтвознавицями Ольгою Балашовою і Лізою Герман.
«Основи» беруть в роботу і мистецькі книжки, й художні альбоми такі, як «Мистецтво українських шістдесятників», і філософську та духовну літературу — перший повний переклад українською «Корану», і відомі ділові книги — переклад західного ударної «Почни з чому» Саймона Сінека. Для роботи над кожним новим виданням Павличко збирає команду талантів. «Наші книги не йдуть за напрямками — вони їх створюють самі», — каже вона про результати колективної праці.[джерело?]

title: Павличко Богдана Михайлівна

wikitext:
{{Othernames|Павличко}}
{{Проблеми|стиль=вересень 2019|без джерел=вересень 2019}}
{{особа}}
'''Богдана Михайлівна Павличко''' ({{н|1}} [[1987]], [[Київ]], [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|Українська РСР]]) — українська видавниця, директор [[Видавництво «Основи»|видавництва «Основи»]]<ref>{{Cite web |url=http://wz.lviv.ua/interview/131166-dana-pavlychko-bida-koly-vidrodzhennia-rozstriliane-ale-shche-hirshe-koly-vono-zabute |title=''Олена Гутик''. Дана Павличко: «Біда, коли Відродження Розстріляне, але ще гірше, — коли воно забуте» |accessdate=28 вересня 2016 |archive-date=3 жовтня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161003144444/http://wz.lviv.ua/interview/131166-dana-pavlychko-bida-koly-vidrodzhennia-rozstriliane-ale-shche-hirshe-koly-vono-zabute }}</ref>. Входила до проєкту журналу [[Forbes]]<ref>{{Cite web |url=http://forbes.net.ua/ua/30under30 |title=Архівована копія |accessdate=28 вересня 2016 |archive-date=29 вересня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160929063540/http://forbes.net.ua/ua/30under30 }}</ref> про 30 українців, які досягли успіху до 30 років. Дочка [[Павличко Соломія Дмитрівна|Соломії Павличко]], онучка [[Павличко Дмитро Васильович|Дмитра Павличка]].

== Життєпис ==
Народилася 1987 року в Києві у родині літературознавиці [[Павличко Соломія Дмитрівна|Соломії Павличко]] та письменника [[Загребельний Михайло Павлович|Михайла Загребельного]], сина відомого романіста [[Загребельний Павло Архипович|Павла Загребельного]]. Батьки прожили в шлюбі рік, Богдану виховав вітчим [[Кравченко Богдан Олександрович|Богдан Кравченко]] — канадський політолог українського походження.

У 10-му класі здобула грант на навчання в італійському «United World College», виїхала на навчання за кордон. Отримала у Брюсселі диплом бакалавра міжнародних зв'язків і економіки. В лондонському [[Кінгс-коледж]]і захистила диплом магістра державного управління.

У 2014 році одружилася з головою правління ГО «Платформа для змін» Романом Блажаном.<ref>{{Cite web|title=Як українська видавчиня у штанах і кросівках заміж виходила (ФОТО) – Depo.ua|url=https://www.depo.ua/ukr/life/yak-ukrayinska-vidavchinya-u-shtanah-i-krosivkah-zamizh-vihodila-foto-20171204687342|website=www.depo.ua|accessdate=2019-08-30|language=uk|archive-date=30 серпня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190830182306/https://www.depo.ua/ukr/life/yak-ukrayinska-vidavchinya-u-shtanah-i-krosivkah-zamizh-vihodila-foto-20171204687342}}</ref>

== Діяльність ==
Працювала заступницею директора фонду [[EIDOS]], кураторкою мистецьких проєктів [[Український дім|Українського дому]]. 2011 року очолила засноване [[Павличко Соломія Дмитрівна|матір'ю]] [[видавництво «Основи»]], в якому за цей час видала близько 30 книжок.

Зараз Павличко розробляє додатки для [[IOS]] і [[Android]].

У редакційному портфелі Павличко є дитяча книжка «12 місяців» графічної дизайнерки з Гааги Юлії Соботюк.

Також Павличко працювала над «Червоною книжечкою», в якій Анна Копилова розповідає дітям про тварин, занесених до [[Червона книга України|Червоної книги України]] (ілюстрації Олени Васик).

Книга «<nowiki/>[[Лісова пісня]]<nowiki/>» [[Леся Українка|Лесі Українки]] з ілюстраціями [[Поліна Дорошенко|Поліни Дорошенко]] і видання-альбом, присвячене нон-конформізму, мистецтву шістдесятників, яке Павличко готувала разом із мистецтвознавицями [[Ольга Балашова|Ольгою Балашовою]] і [[Ліза Герман|Лізою Герман]].

[[Видавництво «Основи»|«Основи»]] беруть в роботу і мистецькі книжки, й художні альбоми такі, як «Мистецтво українських шістдесятників», і філософську та духовну літературу — перший повний переклад українською «Корану», і відомі ділові книги — переклад західного ударної «Почни з чому» Саймона Сінека. Для роботи над кожним новим виданням Павличко збирає команду талантів. «Наші книги не йдуть за напрямками — вони їх створюють самі», — каже вона про результати колективної праці.{{Джерело}}

== Примітки ==
{{Вікіцитати}}
{{reflist}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Українські видавці]]
[[Категорія:Випускники Лондонського королівського коледжу]]
[[Категорія:Випускники УШПС]]

title: Павличко Богдана Михайлівна

Народилася: 1987 · Київ, Українська РСР, СРСР

Країна: СРСР · Україна

Діяльність: видавчиня

Мати: Павличко Соломія Дмитрівна

Родичі: Дмитро Павличко


text:
# Кущавник новокаледонський
Куща́вник новокаледонський (Cincloramphus mariae) — вид горобцеподібних птахів родини кобилочкових (Locustellidae). Ендемік Нової Каледонії.

## Поширення і екологія
Новокаледонські кущавники є ендеміками острова Нова Каледонія. Вони живуть в чагарникових заростях, на луках і пасовищах, у вологих тропічних лісах і в саванах. Зустрічаються на висоті до 1000 м над рівнем моря.

## Збереження
МСОП класифікує цей вид як такий, що не потребує особливих заходів зі збереження. За оцінками дослідників, популяція новокаледонських кущавників становить від 1500 до 7000 птахів. Це досить поширений вид в межах свого ареалу.

title: Кущавник новокаледонський

wikitext:
{{taxobox
| name = Кущавник новокаледонський
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref>{{cite web |url=https://www.iucnredlist.org/species/22715525/94457294 |title=''Cincloramphus mariae'' |author=BirdLife International |author-link=BirdLife International |year=2016 |accessdate=17 грудня 2021 |archive-date=19 квітня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210419232937/https://www.iucnredlist.org/species/22715525/94457294 }}</ref>
| image =Megalurulus mariei.jpg
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| familia = [[Кобилочкові]] (Locustellidae)
| genus = [[Роляк]] (''Cincloramphus'')
| species = '''Кущавник новокаледонський'''
| binomial = ''Cincloramphus mariae''
| binomial_authority =[[Жюль Верро|Verreaux]], 1869
| range_map =
| range_map_caption =
| synonyms =''Megalurulus mariei''<br>''Megalurulus mariae''
| wikispecies = Cincloramphus mariae
| commonscat = Cincloramphus mariae
| commons = Cincloramphus mariae
}}
'''Куща́вник новокаледонський'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Cincloramphus mariae'') — вид [[Горобцеподібні|горобцеподібних]] птахів родини [[Кобилочкові|кобилочкових]] (Locustellidae)<ref name=ioc>{{cite web|editor1-last=Gill|editor1-first=Frank|editor1-link=Frank Gill (ornithologist)|editor2-last=Donsker|editor2-first=David|editor3-last=Rasmussen|editor3-first=Pamela|editor3-link=Pamela Rasmussen|date=July 2021|title=Grassbirds, Donacobius, Malagasy warblers, cisticolas, allies|work=IOC World Bird List Version 11.2|url=http://www.worldbirdnames.org/bow/grassbirds/|publisher=International Ornithologists' Union|access-date=17 грудня 2021|archive-date=4 жовтня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20181004213016/http://www.worldbirdnames.org/bow/grassbirds/}}</ref>. [[Ендемік]] [[Нова Каледонія|Нової Каледонії]].
[[Файл:DESMOULINS MECA (1 sur 1).jpg|міні|ліворуч|200пкс|Новокаледонський кущавник]]
== Поширення і екологія ==
Новокаледонські кущавники є [[ендемік]]ами острова [[Нова Каледонія (острів)|Нова Каледонія]]. Вони живуть в чагарникових заростях, на луках і пасовищах, у вологих тропічних лісах і в саванах. Зустрічаються на висоті до 1000 м над рівнем моря.

== Збереження ==
[[МСОП]] класифікує цей вид як такий, що не потребує особливих заходів зі збереження. За оцінками дослідників, популяція новокаледонських кущавників становить від 1500 до 7000 птахів. Це досить поширений вид в межах свого ареалу.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q2667911}}
{{bird-stub}}

[[Категорія:Кобилочкові]]
[[Категорія:Птахи, описані 1869]]
[[Категорія:Птахи Нової Каледонії]]
[[Категорія:Ендемічна фауна Нової Каледонії]]

title: ?Кущавник новокаледонський

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Родина: Кобилочкові (Locustellidae)

Рід: Роляк (Cincloramphus)

Вид: Кущавник новокаледонський

Вікісховище: Cincloramphus mariae

Віківиди: Cincloramphus mariae