text:
# Ешелон (військова справа)
Ешело́н (фр. échelon, букв. — «щабель») — частина оперативного шикування військ, призначена для виконання різних завдань на різноманітних напрямках або в різних сферах.
Оперативне шикування військ фронту або армії може складатися з одного або декількох ешелонів, які розташовуються один за одним та підтримують один одного. Наприклад, в теорії глибокої операції війська ударного групування передбачалося застосовувати в сім ешелонів: 1-й ешелон складала бомбардувальна авіація, 2-й ешелон — важкі танки, 3-й ешелон — з'єднання середніх та легких танків, 4-й ешелон — з'єднання моторизованої та мотоциклетної піхоти, 5-й ешелон — великокаліберна артилерія супроводу, 6-й ешелон — стрілецькі війська з танками підтримки. Особливим ешелоном був повітряний десант.
У тактиці ешелон — бойовий порядок військової частини або з'єднання.
У стратегії ешелоном називається частина збройних сил держави, що розгортається у воєнний період, безпосередньо з початком війни або протягом воєнних дій по мірі здійснення мобілізації.

title: Ешелон (військова справа)

wikitext:
{{Otheruses}}
'''Ешело́н''' ({{lang-fr|échelon}}, букв. — «[[драбина|щабель]]») — частина оперативного шикування військ, призначена для виконання різних [[Бойове завдання|завдань]] на різноманітних напрямках або в різних сферах.

Оперативне шикування військ [[Фронт (військове об'єднання)|фронту]] або [[Армія|армії]] може складатися з одного або декількох ешелонів, які розташовуються один за одним та підтримують один одного. Наприклад, в [[Глибока операція|теорії глибокої операції]] війська ударного групування передбачалося застосовувати в сім ешелонів: 1-й ешелон складала [[бомбардувальна авіація]], 2-й ешелон — важкі танки, 3-й ешелон — з'єднання середніх та легких танків, 4-й ешелон — з'єднання моторизованої та мотоциклетної піхоти, 5-й ешелон — великокаліберна [[артилерія]] супроводу, 6-й ешелон — стрілецькі війська з танками підтримки. Особливим ешелоном був [[Десант повітряний|повітряний десант]].

У [[Військова тактика|тактиці]] ешелон — [[бойовий порядок]] військової частини або з'єднання.

У [[Військова стратегія|стратегії]] ешелоном називається частина збройних сил держави, що розгортається у воєнний період, безпосередньо з початком війни або протягом воєнних дій по мірі здійснення [[Мобілізація|мобілізації]].

== Див. також ==
* [[Пеленг (шикування)]]
* [[Передовий загін]]
* [[Рейд]]
* [[Глибока операція]]
* [[Бойові порядки]]
* [[Авангард військовий]]
* [[Артилерійська підготовка]]

== Джерела ==
* Велика радянська енциклопедія
* Д. Рогозин и др. Война и мир в терминах и определениях. Словарь.. — М.: ПоРог, 2004. — 624 с. — ISBN 5-902377-04-8

[[Категорія:Військова організація]]
[[Категорія:Військова термінологія]]


text:
# Густаво Маркос
Густаво Маркос (ісп. Gustavo Marcos, 23 грудня 1972) — іспанський ватерполіст.
Учасник Олімпійських Ігор 2000, 2004 років. Чемпіон світу з водних видів спорту 1998, 2001 років.

wikiname: ukwiki

title: Густаво Маркос

in_language: uk

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Густаво Маркос
| оригінал імені = Gustavo Marcos
| зріст  =
| вага   =
| медалі =
}}
'''Густаво Маркос''' ({{lang-es|Gustavo Marcos}}, 23 грудня 1972) — [[Іспанія|іспанський]] [[Водне поло|ватерполіст]].
<!--ДосягненняПочаток (будь ласка, не видаляйте цей і наступний коментарі, вони потрібні ботові для оновленнь)-->Учасник Олімпійських Ігор [[Водне поло на літніх Олімпійських іграх 2000|2000]], [[Водне поло на літніх Олімпійських іграх 2004|2004]] років. Чемпіон світу з водних видів спорту [[Водне поло на Чемпіонаті світу з водних видів спорту 1998|1998]], [[Водне поло на Чемпіонаті світу з водних видів спорту 2001|2001]] років.
<!--ДосягненняКінець Код:OGU0004.-->

== Посилання ==
* [https://www.olympedia.org/athletes/94612 Густаво Маркос на Olympedia.org]
* [https://olympics.com/en/athletes/Gustavo-Marcos Густаво Маркос на Olympics.com]
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/Ma/Gustavo-Marcos-1.html Густаво Маркос на Sports-Reference.com]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{DEFAULTSORT:Маркос Густаво}}
[[Категорія:Народились 1972]]
[[Категорія:Ватерполісти та ватерполістки на літніх Олімпійських іграх 2004]]
[[Категорія:Персоналії:Барселона]]
[[Категорія:Ватерполісти та ватерполістки на літніх Олімпійських іграх 2000]]
[[Категорія:Іспанські ватерполісти]]
[[Категорія:Іспанські олімпійські ватерполісти та ватерполістки]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Іспанія

Народження: 23 грудня 1972 (52 роки) · Сан-Фаліу-да-Любрагат, Столичний округ Барселона, провінція Барселона, Каталонія, Іспанія

title: Спорт

Вид спорту: водне поло


text:
# IC 2175
IC 2175 — галактика типу *2 (подвійна зірка) у сузір'ї Близнята.
Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції індексного каталогу.

title: IC 2175

wikitext:
{{Галактика IC
| IC = 2175
| Назва = IC 2175
| Тип = [[Зорі|зірка]]
| Сузір'я = Близнята
| Позначення =
| Пряме_сходження = 07 год 08 [[Мінута|мін.]] 39,6 сек
| Відхилення = +35° 17′ 17″
| Код = *2
| Хаббл-тип = [[Група зірок|подвійна зірка]]
| Епоха = [[J2000.0]]
| Видима_зоряна_величина =
| Видимі_розміри =
| Яскравість_поверхні =
| Фотографічна_зоряна_величина =
| Кутове_положення =
| bot = true
| dreyer = true
}}

'''IC 2175''' — [[галактика]] типу *2 ([[Група зірок|подвійна зірка]]) у сузір'ї [[Близнята (сузір'я)|Близнята]].

Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції [[Індексний каталог|індексного каталогу]].

== Посилання ==

* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+2175 IC 2175] в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-en}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+2175 IC 2175] в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-fr}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+2175 Перевірена інформація про IC 2175]{{ref-en}}
* [http://simbad.u-strasbg.fr/sim-id.pl?Ident=IC+2175 IC 2175 в базі SIMBAD]{{ref-en}}
* http://vizier.u-strasbg.fr/viz-bin/VizieR-S?IC+2175 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305084138/http://vizier.u-strasbg.fr/viz-bin/VizieR-S?IC+2175 |date=5 березня 2016 }}
* [http://nedwww.ipac.caltech.edu/cgi-bin/nph-objsearch?objname=IC+2175 IC 2175 в базі NASA Extragalactic  Database]{{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20070202212605/http://www.ngcic.org/steinicke/ Бази даних про об'єкти NGC/IC]{{ref-en}}

{{Навігатор NGC|IC 2170|IC 2171|IC 2173|IC 2174|IC 2175|IC 2176|IC 2177|IC 2178|IC 2179|}}

{{Бот|}}<!-- заберіть шаблон {{бот|}}, якщо вносите серйозні зміни в статтю -->

{{Портали|Астрономія}}

[[Категорія:Об'єкти IC|IC 2175]]
[[Категорія:Близнята (сузір'я)|IC 2175]]
[[Категорія:Галактики|IC 2175]]

title: Розташування (епоха J2000.0)

Сузір'я: Близнята

Пряме піднесення: 07 год 08 мін. 39,6 сек

title: Характеристики

Габбл-тип: подвійна зірка

Тип: зірка


text:
# Кулинич Ольга Павлівна
О́льга Па́влівна Кули́нич (нар. 1 лютого 2000) — українська професійна велосипедистка, майстер спорту України міжнародного класу.

## З життєпису
Народилася 2000 року. Проживає в місті Біла Церква. Тренує Ольгу Сергій Чмирук, заслужений тренер України.
Виступає за UCI Women's Team — жіночу континентальну команду Doltcini–Van Eyck–Proximus..
Чемпіонат України з велоспорту на шосе — жінки-юніорки — переможниця (2017 і 2018 роки).
В січні 2020 року виграла золото в складі національної збірної України на міжнародних змаганнях у турецькому Білеку. У жовтні 2020 року брала участь в жіночій гонці Льєж–Бастонь–Льєж у Бельгії.

title: Кулинич Ольга Павлівна

wikitext:
{{Спортсмен
|ім'я                =
|повне ім'я          = Кулинич Ольга Павлівна
|оригінал імені      =
|зображення          =
|розмір зображення   =
|підпис              =
|прізвисько          =
|громадянство        =
|національність      =
|місце проживання    =
|дата народження     = 1.2.2000
|місце народження    =
|дата смерті         =
|місце смерті        =
|причина смерті      =
|зріст               =
|вага                =
|Alma mater          =
|військове звання    =
|батько              =
|мати                =
|чоловік             =
|діти                =
|вебсторінка         =
|країна              =
|вид спорту          =
|дисципліна          =
|спортивне звання    =
|студентська команда =
|клуб                =
|команда             =
|нац. збірна         =
|статус професіонала =
|тренери             = [[Чмирук Сергій Дмитрович]]
|завершення виступів =
|тренує              =
|світові             =
|регіональні         =
|національні         =
|олімпійські         =
|паралімпійські      =
|дефлімпійські       =
|найвищий рейтинг    =
|поточний рейтинг    =
|особисті рекорди    =
|медалі              =
|show-medals         = yes
|нагороди            = {{Майстер спорту України міжнародного класу}}
}}
{{однофамільці|Кулинич}}
'''О́льга Па́влівна Кули́нич''' ({{н|а}} [[1 лютого]] [[2000]]) — українська професійна велосипедистка, майстер спорту України міжнародного класу.

== З життєпису ==
Народилася 2000 року. Проживає в місті [[Біла Церква]]. Тренує Ольгу [[Чмирук Сергій Дмитрович|Сергій Чмирук]], [[заслужений тренер України]].

Виступає за [[UCI Women's Team]] — жіночу континентальну команду [[Doltcini–Van Eyck–Proximus]].<ref>[https://web.archive.org/web/20210205220201/https://www.uci.org/road/teams/TeamDetail/15815/1002073/277  "Doltcini — Van Eyck — Proximus Continental Team]</ref>.

[[Чемпіонат України з велоспорту на шосе]] — жінки-юніорки — переможниця (2017 і 2018 роки).

В січні 2020 року виграла золото в складі національної збірної України на міжнародних змаганнях у турецькому Білеку. У жовтні 2020 року брала участь в [[2020 Льєж–Бастонь–Льєж (жіноча гонка)|жіночій гонці Льєж–Бастонь–Льєж]] у Бельгії.<ref>{{Cite web |url=https://www.procyclingstats.com/race/liege-bastogne-liege-femmes/2020/startlist |title=4thLiège-Bastogne-Liège Femmes(1.WWT) |accessdate=31 березня 2022 |archive-date=31 березня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220331170729/https://www.procyclingstats.com/race/liege-bastogne-liege-femmes/2020/startlist }}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://www.04563.com.ua/news/1736207/bilocerkivcanka-olga-kulinic-zdobula-zoloto-u-cempionati-evropi-z-velosportu Білоцерківчанка Ольга Кулинич здобула золото у чемпіонаті Європи з велоспорту] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201109004849/https://www.04563.com.ua/news/1736207/bilocerkivcanka-olga-kulinic-zdobula-zoloto-u-cempionati-evropi-z-velosportu |date=9 листопада 2020 }}
* https://prosportua.com/velosport-kulinich-prinesla-sbornoj-ukrainy-pobedu-na-sorevnovaniyah-v-turtsii/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220209095926/https://prosportua.com/velosport-kulinich-prinesla-sbornoj-ukrainy-pobedu-na-sorevnovaniyah-v-turtsii/ |date=9 лютого 2022 }}
{{ukr-sport-bio-stub}}
[[Категорія:Українські велогонщиці]]
[[Категорія:Чемпіони Європи з велоспорту]]
[[Категорія:Спортсмени Білої Церкви]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Україна

Народження: 1 лютого 2000 (25 років) · Біла Церква, Київська область, Україна

title: Спорт

Вид спорту: шосейний велоспорт

Команда: YRDP Fred Whitton Challenged, Torellid, Cicloteld, Doltcini-Van Eyck-Proximusd, Duolar-Chevalmeired і Fenix-Deceuninck Development Teamd

Тренери: Чмирук Сергій Дмитрович


text:
# Спорт у Росії
Спорт у Росі́ї — один з найпопулярніших у росіян видів діяльності. Спортом займаються професійно та на дозвіллі. Аматорський спорт тісно пов'язаний з поняттям фізкультури.
Обидва напрямки в Росії розвиваються і пропагуються, але не так активно, як вимагається для прогресу і сучасних досягнень. Багато російських дітей відвідують різного роду спортивні секції. Проводяться масові спортивні змагання, наприклад, «Крос націй» і «Лижня Росії». Серед жителів селищ і сіл проводяться літні та зимові сільські спортивні ігри, що є аналогом спартакіад колишнього СРСР. І все це відбувається як правило в столицях, обласних центрах і рідше в районах, а про дітей з сіл та колгоспів забули вже давно. Хоча добра половина радянських спортсменів вийшла із сільських хлопчиків і дівчаток, які згодом стали чемпіонами СРСР, Європи, Світу. Які багато разів радували нас медалями Олімпійських ігор різного ґатунку.
Багато російських спортивних шкіл є провідними в світі, про що свідчать високі досягнення на найпрестижніших спортивних змаганнях, таких як Олімпійські ігри, чемпіонати світу та Європи з різних видів спорту. Багато російських спортсменів є світовими спортивними «зірками».
Регулюванням спортивної сфери в РФ займається Федеральне агентство по фізичній культурі та спорту Росії (Росспорт).
Також в Росії розвинені традиції співпереживання учасникам спортивних змагань. Найбільш популярними серед уболівальників є командні та індивідуальні зимові та літні види спорту, такі як фігурне катання, синхронне плавання, футбол, хокей, баскетбол,  біатлон, лижні перегони, легка атлетика, плавання, теніс та інші.
За даними на 2008 рік, в Росії було 2687 стадіонів з трибунами на 1500 місць і більше, 3762 плавальних басейни, 123,2 тис. площинних спортивних споруд. У 2008 році чисельність тих, що займалися в спортивних секціях і групах становила 22,6 млн осіб, у тому числі 8100000 жінок.
У 2011 році на XXV Всесвітній зимовій Універсіаді збірна Росії зайняла перше місце в загальнокомандному заліку.

## Правові основи
Основним законом, який регламентує заняття спортом в Росії є Федеральний закон № 329-ФЗ «Про фізичну культуру і спорт в Російській Федерації»
Згідно з цим законом
 Спорт — сфера соціально-культурної діяльності як сукупність видів спорту, що склалася у формі змагань та спеціальної практики підготовки людини до них.
 Вид спорту — частина спорту, яка визнана згідно з вимогами цього Закону відокремленою сферою суспільних відносин, що має відповідні правила, затверджені в установленому цим Законом порядку, середовище занять, використовуваний спортивний інвентар (без обліку захисних засобів) і обладнання.
 Визнані в Російській Федерації в установленому порядку види спорту і спортивні дисципліни включаються до Всеросійського реєстру видів спорту. Порядок визнання видів спорту, спортивних дисциплін та включення їх до Всеросійського реєстру видів спорту, порядок його ведення визначаються Урядом Російської Федерації.

Всеросійський реєстр видів спорту станом на 28.03.2008 включає 159 види спорту.
Види спорту, залежно від участі спортсменів у спортивних змаганнях, діляться на:
- Ігрові види спорту
- Спортивні єдиноборства
- Інші види спорту

Залежно від включення в програми Олімпійських ігор види спорту поділяються на:
- Олімпійські види спорту
  - Літні
  - Зимові
- Неолімпійські види спорту

Існують інші класифікації видів спорту.
Законом передбачено створення:
- Олімпійського комітету Росії
- Паралімпійського комітету Росії
- Загальноросійських, регіональних і місцевих спортивних федерацій
- Фізкультурно-спортивних організацій
- Спортивних клубів

Усередині кожного виду спорту виділяються спортивні дисципліни — частини видів спорту, що мають характерні ознаки і включає в себе один або кілька видів, програм спортивних змагань.

## Російський спорт в 2010-і
В десятиліття з 2010 по 2020 роки в Росії заплановано безліч великих міжнародних спортивних змагань, зокрема:
- 2011 — Чемпіонат світу з біатлону в Ханти-Мансійську
- 2011 — Чемпіонат світу з сучасного п'ятиборства в Москві
- 2011 — Чемпіонат світу з фігурного катання в Москві
- 2013 — Літня Універсіада в Казані
- 2013 — Чемпіонат світу з легкої атлетики в Москві
- 2014 — Зимові Олімпійські ігри в Сочі
- 2014 — Чемпіонат світу з хокею з м'ячем 2014 в Сочі, паралельно з Олімпійськими іграми[5]
- 2015 — Чемпіонат світу з водних видів спорту в Казані
- 2016 — Чемпіонат світу з хокею з шайбою в Москві і Санкт-Петербурзі
- 2017 — Кубок конфедерацій з футболу
- 2018 — Чемпіонат світу з футболу

title: Спорт у Росії

wikitext:
'''Спорт у Росі́ї''' — один з найпопулярніших у росіян видів діяльності. Спортом займаються професійно та на дозвіллі. Аматорський спорт тісно пов'язаний з поняттям [[фізкультура|фізкультури]].

Обидва напрямки в Росії розвиваються і пропагуються, але не так активно, як вимагається для прогресу і сучасних досягнень. Багато російських дітей відвідують різного роду спортивні секції. Проводяться масові спортивні змагання, наприклад, «[[Крос націй]]» і «[[Лижня Росії]]». Серед жителів селищ і сіл проводяться літні та зимові [[сільські спортивні ігри]], що є аналогом спартакіад колишнього СРСР. І все це відбувається як правило в столицях, обласних центрах і рідше в районах, а про дітей з сіл та колгоспів забули вже давно. Хоча добра половина радянських спортсменів вийшла із сільських хлопчиків і дівчаток, які згодом стали чемпіонами СРСР, Європи, Світу. Які багато разів радували нас медалями Олімпійських ігор різного ґатунку.

Багато російських спортивних шкіл є провідними в світі, про що свідчать високі досягнення на найпрестижніших спортивних змаганнях, таких як [[Олімпійські ігри]], чемпіонати світу та Європи з різних видів спорту. Багато російських спортсменів є світовими спортивними «[[Зірка (відома особа)|зірками]]».

Регулюванням спортивної сфери в РФ займається [[Федеральне агентство по фізичній культурі та спорту Росії]] (Росспорт).

Також в Росії розвинені традиції співпереживання учасникам спортивних змагань. Найбільш популярними серед уболівальників є командні та індивідуальні зимові та літні види спорту, такі як [[фігурне катання]], [[синхронне плавання]], [[футбол]], [[хокей]], [[баскетбол]], [[ біатлон]], [[лижні перегони]], [[легка атлетика]], [[Плавання (спорт)|плавання]], [[теніс]] та інші.

За даними на 2008 рік, в Росії було 2687 стадіонів з трибунами на 1500 місць і більше, 3762 плавальних басейни, 123,2 тис. площинних спортивних споруд.<ref Name="rs08">[http://www.gks.ru / doc_2009/year09_pril.xls Соціально-економічні показники Російської Федерації в 1992–2008 рр..] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101203204759/http://www.gks.ru/ |date=3 грудня 2010 }} / / Росстат</ref> У 2008 році чисельність тих, що займалися в спортивних секціях і групах становила 22,6 млн осіб, у тому числі 8100000 жінок.<ref name="rs08" />

У 2011 році на [[Зимова Універсіада 2011|XXV Всесвітній зимовій Універсіаді]] збірна Росії зайняла перше місце в загальнокомандному заліку<ref>{{Cite web |url=http://www.rbc.ru/rbcfreenews/20110208144047.shtml |title=РосБізнесКонсалтінг — Новини дня — В. Путін привітав з перемогою збірну Росії на Всесвітній зимовій Універсіаді <! — Заголовок доданий ботом -> |accessdate=23 серпня 2012 |archive-date=7 січня 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20120107125409/http://www.rbc.ru/rbcfreenews/20110208144047.shtml }}</ref>.

== Правові основи ==
[[Файл: RussianBear.JPG|right|330px|thumb|Банер на матчі збірної Росії з футболу. Стадіон Лужники. 17 жовтня 2007.]]
[[Файл: X b7b52ec0.jpg|right|300px]]
Основним [[Закон (право) |законом]], який регламентує заняття спортом в Росії є Федеральний закон № 329-ФЗ «Про фізичну культуру і спорт в Російській Федерації»

Згідно з цим законом<ref name="rg">[http://www.rg.ru/2007/12/08/sport-doc.html Федеральний закон Російської Федерації від 4 грудня 2007 р. N 329-ФЗ "Про фізичну культуру і спорт в Російській Федерації "] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120615155050/http://www.rg.ru/2007/12/08/sport-doc.html |date=15 червня 2012 }}, [[Російська Газета]]</ref>

<blockquote> Спорт — сфера соціально-культурної діяльності як сукупність видів спорту, що склалася у формі змагань та спеціальної практики підготовки людини до них. </blockquote>

<blockquote> Вид спорту — частина спорту, яка визнана згідно з вимогами цього Закону відокремленою сферою [[суспільні відносини|суспільних відносин]], що має відповідні правила, затверджені в установленому цим Законом порядку, середовище занять, використовуваний [[спортивний інвентар]] (без обліку захисних засобів) і [[обладнання]]. </blockquote>

<blockquote> Визнані в Російській Федерації в установленому порядку види спорту і [[спортивні дисципліни]] включаються до [[Всеросійського реєстру видів спорту]]. Порядок визнання видів спорту, спортивних дисциплін та включення їх до Всеросійського реєстру видів спорту, порядок його ведення визначаються Урядом Російської Федерації.
</Blockquote>

Всеросійський реєстр видів спорту станом на 28.03.2008<ref name="Р">{{Cite web |url=http://minstm.gov.ru/.cmsc/upload/docs/20090205111530dU.doc |title=Всеросійського реєстру видів спорту |accessdate=23 серпня 2012 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20120127153516/http://minstm.gov.ru/.cmsc/upload/docs/20090205111530dU.doc |archivedate=27 січня 2012 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120127153516/http://minstm.gov.ru/.cmsc/upload/docs/20090205111530dU.doc |date=2012-01-27 }}</ref> включає 159 види спорту.

Види спорту, залежно від участі спортсменів у спортивних змаганнях, діляться на:
* [[Ігрові види спорту]]
* [[Спортивні єдиноборства]]
* Інші види спорту

Залежно від включення в програми [[Олімпійські ігри|Олімпійських ігор]] види спорту поділяються на:
* [[Олімпійські види спорту]]
** Літні
** Зимові
* [[Неолімпійські види спорту]]
Існують інші класифікації видів спорту.

Законом передбачено створення:
* [[Олімпійський комітет Росії|Олімпійського комітету Росії]]
* [[Параолімпійський комітет Росії|Паралімпійського комітету Росії]]
* [[Загальноросійська федерація|Загальноросійських]], регіональних і місцевих спортивних федерацій
* Фізкультурно-спортивних організацій
* [[Спортивний клуб|Спортивних клубів]]

Усередині кожного виду спорту виділяються спортивні дисципліни — частини видів спорту, що мають характерні ознаки і включає в себе один або кілька видів, програм [[спортивні змагання|спортивних змагань]].<ref Name="rg"/>

== Російський спорт в 2010-і ==

В десятиліття з 2010 по 2020 роки в Росії заплановано безліч великих міжнародних спортивних змагань, зокрема:

* 2011 — [[Чемпіонат світу з біатлону 2011|Чемпіонат світу з біатлону]] в [[Ханти-Мансійськ]]у
* 2011 — [[Чемпіонат світу з сучасного п'ятиборства 2011|Чемпіонат світу з сучасного п'ятиборства]] в [[Москва|Москві]]
* 2011 — [[Чемпіонат світу з фігурного катання 2011|Чемпіонат світу з фігурного катання]] в [[Москва|Москві]]
* 2013 — [[Літня Універсіада 2013|Літня Універсіада]] в [[Казань|Казані]]
* 2013 — [[Чемпіонат світу з легкої атлетики 2013|Чемпіонат світу з легкої атлетики]] в [[Москва|Москві]]
* 2014 — [[Зимові Олімпійські ігри 2014|Зимові Олімпійські ігри]] в [[Сочі]]
* 2014 — [[Чемпіонат світу з хокею з м'ячем|Чемпіонат світу з хокею з м'ячем 2014]] в [[Сочі]], паралельно з Олімпійськими іграми<ref>{{Cite web |url=http://www.olymps.ru/news/bendi_2014 |title=Olympus . ru — Новини спорту - |accessdate=23 серпня 2012 |archive-date=6 березня 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20120306162612/http://www.olymps.ru/news/bendi_2014 }}</ref>
* 2015 — [[Чемпіонат світу з водних видів спорту 2015|Чемпіонат світу з водних видів спорту]] в [[Казань|Казані]]
* 2016 — [[Чемпіонат світу з хокею з шайбою 2016|Чемпіонат світу з хокею з шайбою]] в [[Москва|Москві]] і [[Санкт-Петербург|Санкт-Петербурзі]]
* 2017 — [[Кубок конфедерацій 2017|Кубок конфедерацій з футболу]]
* 2018 — [[Чемпіонат світу з футболу 2018|Чемпіонат світу з футболу]]

== Див. також ==
* [[Росія на Олімпійських іграх]]
* [[Список спортивних федерацій Росії]]
* [[Всеросійський реєстр видів спорту]]
* [[Олімпійський комітет Росії]]
* [[Футбол в Росії]]
* [[Хокей з шайбою в Росії]]
* [[Баскетбол в Росії]]
* [[Росія в автоспорті]]

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Література ==
* {{ref-ru}} {{книга |заголовок=Спортивная Россия: Кто есть кто? Энциклопедический словарь |посилання=  |відповідальний=Под общей ред. В. В. Кузина |місце={{М.}} |видавництво= |рік=1999 |сторінок= |isbn= |ref=Спортивная Россия }}

== Посилання ==
{{Commonscat-inline|Sports in Russia|Спорт в Росії}}

{{Росія в темах}}
{{Спорт у Європі}}

[[Категорія:Спорт у Росії| ]]


text:
# Омура Сумітада
Омура Сумітада (яп. 大村純忠, おおむらすみただ; 1533 — 23 червня 1587) — японський державний і військовий діяч 16 століття, кінця періоду Муроматі. Перший японський самурайський володар, що прийняв християнство.

## Короткі відомості
Омура Сумітада народився 1533 року другим сином в сім'ї Аріми Харудзумі, володаря земель Такаку в провінції Хідзен, на території сучасної префектури Наґасакі. 1538 року його усиновив Омура Сумісакі, володар місцевості Омура. 1550 року названий батько передав Сумітаді головування у своєму роді. Ця подія викликала обурення частини васалів роду Омура, оскільки вони підтримували на головування рідного сина Сумісакі, Омуру Такаакі, та іншого названого сина, Ґото Суміакі.
1561 року Омура Сумітада зустрівся із єзуїтським місіонером Луїсом Альмейдою, який прибув до його володінь у село Йокосеура проповідувати християнство. Він дозволив місіонеру поширювати нову віру і за його допомоги розпочав торгівлю із португальцями. Незабаром у цих землях було закладено перший міжнародний порт. Сам Омура Сумітада запросив голову єзуїтської місії в Японії Косме де Торреса і 1563 року став першим японським володарем-християнином, прийнявши хрещення під іменем Варфоломій.
Швидке поширення нової віри серед простого люду і активне сприяння цьому Омури Сумітади виклали протести місцевої знаті та буддистського духовенства. Після того як противники християнства спалили порт і поселення в Йокосеурі, він заснував 1565 року новий порт у місцевості Фукуда, а 1570 року — порт Наґасакі. Останній став центром християнської місії та японсько-європейської торгівлі. 1580 року Омура Сумітада подарував Товариству Ісуса порт Наґасакі, а також відправив до Риму перше японське посольство.
Омура вів перманенту війну із сусіднім родом Рюдзодзі, який прагнув встановити гегемонію на півночі острова Кюсю. Тиск сусідів був надзвичайно сильним, тому 1584 року християнський володар був змушений визнати свою залежність від ворога. Проте того ж року голова Рюдзодзі, Рюдзодзі Таканобу, загинув у битві з коаліційними військами родів Аріма та Сімадзу, і незалежність Омури була відновлена. 1587 року, в ході походу об'єднувача Японії Тойотомі Хідейосі на Кюсю, він перейшов на його бік і став володарем-васалом роду Тойтомі. Омура отримав гаратії на свої володіння, але незабаром помер 23 червня того ж року.

title: Омура Сумітада

wikitext:
{{особа}}

'''Омура Сумітада''' ({{lang-ja|大村純忠, おおむらすみただ}}; [[1533]] — [[23 червня]] [[1587]]) — [[Японія|японський]] державний і військовий діяч [[16 століття]], кінця [[період Муроматі|періоду Муроматі]]. Перший японський [[даймьо|самурайський володар]], що прийняв [[християнство]].

== Короткі відомості ==
Омура Сумітада народився [[1533]] року другим сином в сім'ї [[Аріма Харудзумі|Аріми Харудзумі]], володаря земель Такаку в провінції [[провінція Хідзен|Хідзен]], на території сучасної [[префектура Наґасакі|префектури Наґасакі]]. [[1538]] року його усиновив [[Омура Сумісакі]], володар місцевості Омура. [[1550]] року названий батько передав Сумітаді головування у своєму роді. Ця подія викликала обурення частини васалів роду Омура, оскільки вони підтримували на головування рідного сина Сумісакі, [[Омура Такаакі|Омуру Такаакі]], та іншого названого сина, [[Ґото Суміакі]].

[[1561]] року Омура Сумітада зустрівся із [[єзуїт]]ським [[місіонер]]ом [[Луїс Альмейда|Луїсом Альмейдою]], який прибув до його володінь у село Йокосеура проповідувати [[християнство]]. Він дозволив місіонеру поширювати нову віру і за його допомоги [[намбан боекі|розпочав торгівлю]] із [[португальці|португальцями]]. Незабаром у цих землях було закладено перший міжнародний [[порт]]. Сам Омура Сумітада запросив голову єзуїтської місії в Японії [[Косме де Торрес|Косме де Торреса]] і [[1563]] року став першим японським володарем-християнином, прийнявши [[хрещення]] під іменем '''Варфоломій'''.

Швидке поширення нової віри серед простого люду і активне сприяння цьому Омури Сумітади виклали протести місцевої знаті та [[буддизм в Японії|буддистського]] духовенства. Після того як противники християнства спалили порт і поселення в Йокосеурі, він заснував [[1565]] року новий порт у місцевості Фукуда, а [[1570]] року — порт [[Наґасакі]]. Останній став центром християнської місії та японсько-європейської торгівлі. [[1580]] року Омура Сумітада подарував [[Товариство Ісуса|Товариству Ісуса]] порт Наґасакі, а також відправив до [[Рим]]у [[Посольство Тенсьо|перше японське посольство]].

Омура вів перманенту війну із сусіднім родом [[рід Рюдзодзі|Рюдзодзі]], який прагнув встановити гегемонію на півночі острова [[Кюсю]]. Тиск сусідів був надзвичайно сильним, тому [[1584]] року християнський володар був змушений визнати свою залежність від ворога. Проте того ж року голова Рюдзодзі, [[Рюдзодзі Таканобу]], загинув у битві з коаліційними військами родів Аріма та [[Сімадзу]], і незалежність Омури була відновлена. [[1587]] року, в ході походу об'єднувача Японії [[Тойотомі Хідейосі]] на Кюсю, він перейшов на його бік і став [[даймьо|володарем-васалом]] роду Тойтомі. Омура отримав гаратії на свої володіння, але незабаром помер [[23 червня]] того ж року.

== Джерела та література ==
{{Рубель Японська цивілізація}}

== Посилання ==
* {{ref-ja}} [https://web.archive.org/web/20150225012943/http://www.e-oomura.jp/rekishi/2.php Пам'ятки, пов'язані із Омурою Сумітадою]
* {{ref-ja}} [http://www.omuranavi.jp/02history/history01.html Християнський володар Омура Сумітада] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140105120635/http://omuranavi.jp/02history/history01.html |date=5 січня 2014 }}

[[Категорія:Період Муроматі]]
[[Категорія:Період Сенґоку]]
[[Категорія:Християнство в Японії]]

title: яп. 大村純忠

Народився: 1533 · Префектура Наґасакі, Японія

Помер: 23 червня 1587 · ·туберкульоз

Країна: Японія

Діяльність: самурай

Титул: даймьо

Посада: даймьо

Батько: Аріма Харудзуміd


text:
# Карпилово
Карпилово (рос. Карпилово) — присілок в Новоржевському районі Псковської області Російської Федерації.
Населення становить 5 осіб. Входить до складу муніципального утворення Виборська волость.

## Історія
Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Виборська волость.

## Населення
| 2001 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- |
| 8    | ↗9   | ↘5   |

title: Карпилово

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Карпилово
|назва ін.       = Карпилово
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Псковська область]]
|район           = [[Новоржевський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Виборська волость]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 5
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Псковська область
}}
'''Карпилово''' ({{lang-ru|Карпилово}}) — [[присілок]] в [[Новоржевський район|Новоржевському районі]] [[Псковська область|Псковської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 5 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Виборська волость]].

== Історія ==

Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Виборська волость<ref>[http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/6000201504020002?index=11&rangeSize=1 Закон Псковской области от 30 марта 2015 года № 1508-ОЗ «О преобразовании муниципальных образований»]</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Карпилово  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Новоржевський район}}
{{Pskov-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Новоржевського району]]

title: присілок Карпилово

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Псковська область

Муніципальний район: Новоржевський район

Поселення: Виборська волость

title: Основні дані

Населення: ▼ 5

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Карпилово · Карпилово


text:
# Рушайло Володимир Борисович
Володимир Борисовис Рушайло (рос. Влади́мир Бори́сович Руша́йло, 28 липня 1953, Моршанськ, Тамбовська область, РРФСР) — радянський та російський політично-військовий діяч, міністр внутрішніх справ Росії, секретар ради безпеки Росії. Генерал-полковник (1999), Герой Російської федерації.

## Життєпис
Народився 28 липня в Моршанську Тамбоської області в родині Бориса Юхимовича Рушайла, офіцера-співробітника радіотехнічних військ.
Закінчив Омську академію МВС та Академію управління МВС Росії. Починав кар'єру з розслідувань квартирних крадіжок, в 1981 перевівся до відділу по рослідуваню вбиств, в 1986 назначений на посаду заступника, в 1988 був назначений керівником 6-го відділу по боротьбі з бандитизмом та організованими злочинами.
Пізніше працював керівником у московському відділі головному управлінні МВС Росії.
Через деякий час на назначений на посаду радника по юридичних питанях та безпеки голови Ради федерації Федеральних зборів Росії Єгора Строєва.
9 травня 1998 року за наказом президента Єльцина був назначений заступником міністра внутрішніх справ Росії. Через рік посів місце міністра внутрішніх справ Росії та через місяць став членом Ради безпеки Російської Федерації.
З серпня 1999 року керував бойовими операціями окупаційних федеральних військ проти чеченських збройних сил та повстанців на території Дагестану та Чечні.
27 жовтня того ж року, отримав звання Героя Російської федерації.
В 2004 році виконуючий секретар комітету СНД.
6 серпня 2014 року указом президента Росії був звільнений з військової служби.

## Родина
Одружений, має трьох синів.
- Олексій (1976), випускник Академії ФСБ Російської Федерації, колишній працівник Служби зовнішньої розвідки РФ.
- Андрій (1980), випускник вищої школи поліції.
- Ілля (1988), співпрацівник ФСБ РФ.

title: Рушайло Володимир Борисович

wikitext:
{{Картка:Лідер
| ім'я = Володимир Борисович Рушайло
| оригінал імені = Владимир Борисович Рушайло
| посада = [[Файл:Flag of Russia.svg|20px]] [[Поліція Росії|Міністр внурішніх справ РФ]] [[Файл:Flag of MVD of Russia.png|20px]]
| початок_терміну = [[21 травня]] [[1999]]
| кінець_терміну = [[28 березня]] [[2001]]
| прем'єр-міністр = [[Сергій Степашин]]
[[Володимир Путін]]
[[Михайло Касьянов]]
| президент = [[Борис Єльцин]]
[[Володимир Путін]]
| попередник = [[Сергій Степашин]]
| наступник = [[Борис Гризлов]]
| дата_народження = 28.02.1953
| місце_народження = [[Моршанск]], [[Тамбовська область]]
| освіта = Омська вища школа міліції
Академія укравління МВС Росії
| діти = Олексій, Андрій, Ілля
| звання = Генерал-полковник поліції
| відомий_як = політик, чиновник, військовий діяч
| посада2 = [[Файл:Flag of Russia.svg|20px]] Заступник міністра внурішніх вправ Російської Федерації [[Файл:Flag of MVD of Russia.png|20px]]
| початок_терміну2 = [[9 травня]] [[1998]]
| кінець_терміну2 = [[21 травня]] [[1999]]
| посада3 = [[Файл:Flag of Russia.svg|20px]] Секрерат [[Рада Безпеки Російської Федерації|Ради Безпеки Росії]] [[File:Emblem Security Council of Russia.svg|20px]]
| початок_терміну3 = [[28 березня]] [[2001]]
| кінець_терміну3 = [[9 березня]] [[2004]]
| попередник2 =
| наступник2 =
| попередник3 = [[Іванов Сергій Борисович|Сергій Іванов]]
| наступник3 = [[Іванов Ігор Сергійович (дипломат)|Ігор Іванов]]
}}

'''Володимир Борисовис Рушайло''' (рос. ''Влади́мир Бори́сович Руша́йло,'' [[28 липня]] [[1953]], [[Моршанськ]], [[Тамбовська область]], [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|РРФСР]]) — радянський та російський політично-військовий діяч, міністр внутрішніх справ Росії, секретар [[Рада Безпеки Російської Федерації|ради безпеки Росії]]. [[Генерал-полковник]] (1999)<ref>{{Cite web|url=http://www.kremlin.ru/acts/bank/14061|title=Указ Президента Российской Федерации от 01.07.1999 г. № 863}}</ref>, [[Герой Російської Федерації|Герой Російської федерації]].

== Життєпис ==
Народився 28 липня в Моршанську Тамбоської області в родині Бориса Юхимовича Рушайла, офіцера-співробітника радіотехнічних військ.

Закінчив Омську академію МВС та [[Академія управління МВС Росії|Академію управління МВС Росії]]. Починав кар'єру з розслідувань квартирних крадіжок, в 1981 перевівся до відділу по рослідуваню вбиств, в 1986 назначений на посаду заступника, в 1988 був назначений керівником 6-го відділу по боротьбі з бандитизмом та організованими злочинами.

Пізніше працював керівником у [[Головне управління МВС Росії по місту Москва|московському відділі головному управлінні МВС Росії]].

Через деякий час на назначений на посаду радника по юридичних питанях та безпеки голови [[Рада Федерації|Ради федерації]] [[Федеральні збори Росії|Федеральних зборів Росії]] [[Строєв Єгор Семенович|Єгора Строєва]].

9 травня 1998 року за наказом президента Єльцина був назначений заступником [[Міністерство внутрішніх справ Російської Федерації|міністра внутрішніх справ Росії]]. Через рік посів місце міністра внутрішніх справ Росії та через місяць став членом Ради безпеки Російської Федерації.

З серпня 1999 року керував бойовими операціями окупаційних федеральних військ проти чеченських збройних сил та повстанців на території [[Дагестан|Дагестану]] та [[Чечня|Чечні]].

27 жовтня того ж року, отримав звання [[Герой Російської Федерації|Героя Російської федерації]].

В 2004 році виконуючий секретар комітету СНД.

6 серпня 2014 року указом президента Росії був звільнений з військової служби<ref>{{Cite web|url=http://www.rosbalt.ru/main/2014/08/06/1301013.html|title=Экс-глава МВД РФ Рушайло указом президента уволен с военной службы}}</ref>.

== Родина ==
Одружений, має трьох синів.

* Олексій (1976), випускник [[Академія Федеральної служби безпеки Російської Федерації|Академії ФСБ Російської Федерації]], колишній працівник [[Служба зовнішньої розвідки Російської Федерації|Служби зовнішньої розвідки РФ]].
* Андрій (1980), випускник вищої школи поліції.
* Ілля (1988), співпрацівник [[Федеральна служба безпеки Російської Федерації|ФСБ РФ]].

== Примітки ==
{{reflist}}

title: Міністр внурішніх справ РФ

Міністр внурішніх справ РФ: 21 травня 1999 — 28 березня 2001

Президент: Борис Єльцин · Володимир Путін

Прем'єр-міністр: Сергій Степашин · Володимир Путін · Михайло Касьянов

Попередник: Сергій Степашин

Наступник: Борис Гризлов

Заступник міністра внурішніх вправ Російської Федерації: 9 травня 1998 — 21 травня 1999

title: Секрерат Ради Безпеки Росії

Секрерат Ради Безпеки Росії:
28 березня 2001 — 9 березня 2004
Медіафайли у Вікісховищі

Попередник: Сергій Іванов

Наступник: Ігор Іванов

Народився: 28 лютого 1953 (72 роки) · Моршанск, Тамбовська область

Відомий як: політик, чиновник, військовий діяч

Країна: СРСР · Росія

Освіта: Омська вища школа міліції · Академія укравління МВС Росії

Alma mater: Omsk MIA Academyd (1976) і Академія управління МВС Росіїd

Діти: Олексій, Андрій, Ілля

Звання: Генерал-полковник поліції

Нагороди: · Орден Святого благовірного князя Данила Московськогоd · нагородна зброяd


text:
# SERPINB7
SERPINB7 (англ. Serpin family B member 7) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 18-ї хромосоми. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 380 амінокислот, а молекулярна маса — 42 905.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MASLAAANAE |  | FCFNLFREMD |  | DNQGNGNVFF |  | SSLSLFAALA |  | LVRLGAQDDS |
| LSQIDKLLHV |  | NTASGYGNSS |  | NSQSGLQSQL |  | KRVFSDINAS |  | HKDYDLSIVN |
| GLFAEKVYGF |  | HKDYIECAEK |  | LYDAKVERVD |  | FTNHLEDTRR |  | NINKWVENET |
| HGKIKNVIGE |  | GGISSSAVMV |  | LVNAVYFKGK |  | WQSAFTKSET |  | INCHFKSPKC |
| SGKAVAMMHQ |  | ERKFNLSVIE |  | DPSMKILELR |  | YNGGINMYVL |  | LPENDLSEIE |
| NKLTFQNLME |  | WTNPRRMTSK |  | YVEVFFPQFK |  | IEKNYEMKQY |  | LRALGLKDIF |
| DESKADLSGI |  | ASGGRLYISR |  | MMHKSYIEVT |  | EEGTEATAAT |  | GSNIVEKQLP |
| QSTLFRADHP |  | FLFVIRKDDI |  | ILFSGKVSCP |  |            |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Кодований геном білок за функціями належить до інгібіторів протеаз, інгібіторів серинових протеаз, фосфопротеїнів.
Задіяний у такому біологічному процесі, як альтернативний сплайсинг.
Локалізований у цитоплазмі.

title: SERPINB7

wikitext:
{{Картка гена}}
'''SERPINB7''' ({{lang-en|Serpin family B member 7}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 18-ї хромосоми.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:13902 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:13902 |language=англ. |accessdate=12 вересня 2017 |url-status=dead }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 380 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 42 905<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/O75635#sequences |title=UniProt, O75635 |language=англ. |accessdate=12 вересня 2017 |archive-date=24 вересня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170924152656/http://www.uniprot.org/uniprot/O75635#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MASLAAANAE		FCFNLFREMD		DNQGNGNVFF		SSLSLFAALA		LVRLGAQDDS

LSQIDKLLHV		NTASGYGNSS		NSQSGLQSQL		KRVFSDINAS		HKDYDLSIVN

GLFAEKVYGF		HKDYIECAEK		LYDAKVERVD		FTNHLEDTRR		NINKWVENET

HGKIKNVIGE		GGISSSAVMV		LVNAVYFKGK		WQSAFTKSET		INCHFKSPKC

SGKAVAMMHQ		ERKFNLSVIE		DPSMKILELR		YNGGINMYVL		LPENDLSEIE

NKLTFQNLME		WTNPRRMTSK		YVEVFFPQFK		IEKNYEMKQY		LRALGLKDIF

DESKADLSGI		ASGGRLYISR		MMHKSYIEVT		EEGTEATAAT		GSNIVEKQLP

QSTLFRADHP		FLFVIRKDDI		ILFSGKVSCP

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функціями належить до [[інгібітори протеази|інгібіторів протеаз]], [[інгібітор серинових протеаз|інгібіторів серинових протеаз]], [[фосфопротеїни|фосфопротеїнів]].
Задіяний у такому біологічному процесі, як [[альтернативний сплайсинг]].
Локалізований у [[цитоплазма|цитоплазмі]].

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 18 (людина)|Хромосома 18]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Некатегоризовані білки]]

title: Ідентифікатори

Символи: SERPINB7, MEGSIN, PPKN, TP55, serpin family B member 7

Зовнішні ІД: OMIM: 603357 MGI: 2151053 HomoloGene: 68363 GeneCards: SERPINB7

title: Пов'язані генетичні захворювання

Пов'язані генетичні захворювання: palmoplantar keratoderma, Nagashima type

Молекулярна функція: • peptidase inhibitor activity · • serine-type endopeptidase inhibitor activity

Клітинна компонента: • цитоплазма · • міжклітинний простір

Біологічний процес: • positive regulation of collagen biosynthetic process · • positive regulation of transforming growth factor beta1 production · • negative regulation of peptidase activity · • positive regulation of glomerular mesangial cell proliferation · • positive regulation of platelet-derived growth factor production · • negative regulation of endopeptidase activity

title: Шаблон експресії

Шаблон експресії: Більше даних

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Орден Святого Іоанна Єрусалимського (Росія)
Орден Святого Іоанна Єрусалимського (Мальтійський хрест) (рос. Орден Святого Иоанна Иерусалимского, Мальтийский крест) — орден Російської Імперії.

## Історія
У 1798 році, коли Наполеон I під час експедиції до Єгипту захопив Мальту, лицарі ордена звернулися до російського імператора Павла I з проханням прийняти на себе сан Великого магістра ордену Святого Іоанна Єрусалимського, на що останній погодився.
29 листопада (10 грудня) 1798 Павло I видав свій Маніфест про встановлення на користь російського дворянства ордену Святого Іоанна Єрусалимського і правила для прийняття дворян Російської імперії через цей орден.
У роки правління Павла I орден Св. Іоанна Єрусалимського став вищою відзнакою, дарованої за цивільні та військові заслуги. Дарування ж командорства цього ордену перевершувало за значенням нагородження навіть орденом Св. Андрія Первозванного, оскільки цим виражалося приватна прихильність государя імператора. У день своєї коронації 5 квітня 1797 р. Павло I об'єднав існуючі в Росії орденські корпорації в єдиний Російський кавалерський орден, або Кавалерське товариство Російської імперії. Однак до нього не увійшли кавалери орденів Св. Георгія і Св. Володимира.
Наступник Павла I на російському престолі Олександр I прибрав з державного герба Мальтійський хрест, склав із себе повноваження Великого магістра, в 1810 році вийшов Указ про припинення нагородження знаками Мальтійського Ордену. Судячи з «височайше затвердженим положенням» Комітету міністрів від 20 січня 1817 року, згідно з яким після смерті родових командорів їх спадкоємці не мають права на це звання і не носять знаків ордену Св. Іоанна Єрусалимського, російська гілка зазначеного ордену фактично припинила своє існування.

## Ступені
Орден мав три ступені:
- І ступінь — Великий Командорський хрест
- II ступінь — Командорський хрест
- III ступінь — Кавалерський хрест

wikitext:
{{Картка нагороди
|Назва                = Орден «Святого Іоанна Єрусалимського»
|Зображення           = Cross of Sovereign Military Hospitaller Order of St. John of Jerusalem of Rhodes and of Malta.PNG
|ЗображенняСтрічка    =
|Зображення2ст        =
|ЗображенняСтрічка2ст =
|Зображення3ст        =
|ЗображенняСтрічка3ст =
|Розмір зображення    = 200px
|Розмір стрічки       = 150px
|OriginalName         = {{lang-ru|Орден Святого Иоанна Иерусалимского}}
|Девіз                =
|Країна               = {{RUSold}}
|Тип                  = [[орден]]
|КомуВручається       =
|КимВручається        =
|ПідставиНагородження =
|Статус               = не вручається
|Параметри            =
|ДатаЗаснування       = 29 листопада (10 грудня) [[1798]] р.
|ПершеНагородження    =
|ОстаннєНагородження  =
|ПершеВручення        =
|Кількість            =
|СтаршаНагорода       =
|МолодшаНагорода      = [[Орден Андрія Первозванного]]
|Відповідає           =
|Сайт                 =
}}
[[Файл:Order of St Giovanni of Gerusalem-Russia BAR.jpg|міні|Стрічка ордена Іоанна Єрусалимського]]
'''Орден Святого Іоанна Єрусалимського (Мальтійський хрест)''' ({{lang-ru|Орден Святого Иоанна Иерусалимского, Мальтийский крест}}) — [[орден]] [[Російська імперія|Російської Імперії]].

== Історія ==
У [[1798]] році, коли [[Наполеон I Бонапарт|Наполеон I]] під час експедиції до [[Єгипет|Єгипту]] захопив [[Мальта|Мальту]], [[лицар]]і [[Суверенний військовий Орден Госпітальєрів Святого Івана Єрусалимського, лицарів Родосу і Мальти|ордена]] звернулися до російського [[імператор]]а [[Павло I|Павла I]] з проханням прийняти на себе сан [[Великий магістр|Великого магістра]] ордену Святого Іоанна Єрусалимського, на що останній погодився.

29 листопада (10 грудня) 1798 Павло I видав свій [[Маніфест]] про встановлення на користь російського [[дворяни|дворянства]] ордену Святого Іоанна Єрусалимського і правила для прийняття [[дворянство|дворян]] [[Російська імперія|Російської імперії]] через цей [[орден]].

У роки правління Павла I орден Св. Іоанна Єрусалимського став вищою відзнакою, дарованої за цивільні та військові заслуги. Дарування ж [[командор]]ства цього ордену перевершувало за значенням нагородження навіть [[Орден Андрія Первозванного|орденом Св. Андрія Первозванного]], оскільки цим виражалося приватна прихильність [[Государ|государя]] [[імператор]]а. У день своєї [[Коронація|коронації]] 5 квітня 1797 р. Павло I об'єднав існуючі в Росії орденські корпорації в єдиний Російський кавалерський орден, або Кавалерське товариство Російської імперії. Однак до нього не увійшли [[кавалер]]и орденів [[Орден Святого Георгія (Російська імперія)|Св. Георгія]] і [[Імператорський орден Святого Рівноапостольного князя Володимира|Св. Володимира]].

Наступник Павла I на російському [[Престол (трон)|престолі]] [[Олександр I]] прибрав з державного [[герб]]а [[Мальтійський хрест]], склав із себе повноваження [[Великий магістр|Великого магістра]], в 1810 році вийшов [[Указ]] про припинення нагородження знаками [[Мальтійський орден|Мальтійського Ордену]]. Судячи з «височайше затвердженим положенням» Комітету міністрів від 20 січня 1817 року, згідно з яким після смерті родових командорів їх спадкоємці не мають [[право|права]] на це звання і не носять [[знак]]ів ордену Св. Іоанна Єрусалимського, російська гілка зазначеного ордену фактично припинила своє існування.

== Ступені ==
Орден мав три ступені:
* І ступінь — Великий Командорський [[хрест]]
* II ступінь — [[Командор]]ський хрест
* III ступінь — [[Кавалер]]ський хрест

== Див. також ==
* [[Суверенний військовий Орден Госпітальєрів Святого Івана Єрусалимського, лицарів Родосу і Мальти]]
* [[Донат Ордена Святого Іоанна Єрусалимського]]

== Джерела ==
* {{книга|автор =Спасский И. Г.,|заголовок =Иностранные и русские ордена до 1917 года|місце ={{СПб.}}|видавництво =Дорваль|рік =1993|сторінки =196|isbn = 5-8308-0042-X}} {{ref-ru}}
* {{книга|автор =Шепелёв Л. Е., |заголовок =Чиновный мир России: XVIII — начало XX вв|місце ={{СПб.}}|видавництво =Искусство—СПб.|рік =1999|сторінок =479|isbn = 5-210-01518-1}} {{ref-ru}}
* ''[[Милославський Юрій Георгійович|Милославский Ю. Г.]]'', Странноприимцы: Православная ветвь Державного Ордена рыцарей-госпитальеров Св. Иоанна Иерусалимского. — {{СПб.}}: Издательство Царское Дело, 2001. — 240 с. {{ref-ru}}
* {{стаття|автор=Серков С. Р.,|заголовок=Ордена Белого Орла, «Виртути милитари», Святого Иоанна Иерусалимского|видання="Военно-исторический [[журнал]]"|рік=1990|номер=7|сторінки=92-95}}

== Посилання ==
* {{commonscat-inline|Order of St. John (Russian Empire)|Орден Святого Іоанна Єрусалимського (Росія)}}
* [http://award.armor.kiev.ua/malta/index.html Орден Св. Иоанна Иерусалимского (Мальтийский крест)] {{ref-ru}}
* [http://history-gatchina.ru/article/nagrada.htm Российский кавалерский орден и награды русских приорств ордена Св. Иоанна Иерусалимского] {{ref-ru}}

{{Stub}}

{{ВП-Портали|Історія}}

[[Категорія:Нагороди Російської імперії|Іоанна]]
[[Категорія:Засновані в Росії 1798]]
[[Категорія:Нагороди, засновані 1798]]

title: Нагородження

Засновано: 29 листопада (10 грудня) 1798 р.

Нагородження: Категорія:Кавалери ордена Святого Іоанна Єрусалимського (Росія) (63)

title: Черговість

Молодша нагорода: Орден Андрія Первозванного

Черговість: Орден Святого Іоанна Єрусалимського у Вікісховищі


text:
# ГЕС Вотога
ГЕС Вотога (англ. Watauga) – гідроелектростанція у штаті Теннессі (Сполучені Штати Америки). Знаходячись перед ГЕС Вілбур (11 МВт), становить верхній ступінь каскаду на річці Ватауга, лівій притоці Холстону – правого витоку річки Теннессі (дренує Велику долину у Південних Аппалачах та впадає ліворуч до Огайо, котра в свою чергу є лівою притокою Міссісіпі).
Спорудження гребля стартувало у 1942-му, проте в зв’язкі із нестачею ресурсів під час Другої Світової війни було призупинене за кілька місяців. У підсумку роботи відновились в 1946-му, а заповнення сховища завершилось у кінці 1948-го. Річку перекрили кам’яно-накидною/земляною греблею висотою 98 метрів (від підошви фундаменту, висота від тальвегу – 94 метри) та довжиною 274 метри. Вона утримує витягнуте по долині річки на 26 км водосховище з площею поверхні 26 км2 та об’ємом 835 млн м3. Рівень резервуару контролюється між позначками 584 та 602 метри НРМ, що відповідає об’єму у 437 млн м3 (в т.ч. 188 млн м3 для протиповеневих заходів).
Зі сховища через прокладений у лівобережному масиві тунель ресурс подається до розташованого за 0,9 км від греблі машинного залу. В системі також працює вирівнювальний резервуар шахтного типу.
Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс загальною потужністю 66 МВт, які використовують напір у 66 метрів.

title: ГЕС Вотога

wikitext:
{{Гідроелектростанція
|Зображення                     =
|Назва                 =     ГЕС Вотога
|Пікселі                        =
|Підпис                         =
|Країна                         = {{USA}}
|lat_dir =N |lat_deg = 36 |lat_min = 19 |lat_sec = 47.6
|lon_dir =W |lon_deg = 82 |lon_min = 7 |lon_sec = 35.1
|region     =
  |CoordScale =
|Статус = діюча
|Річка = Ватауга
|Каскад = каскад на Ватаузі
|Початок будівництва =  [[1942]]
|Роки введення першого та останнього гідроагрегатів = [[1949]]
|Встановлена потужність       = 66
|Середнє річне виробництво    =
|Тип ГЕС = дериваційна
|Розрахований напір  = 66
|Тип турбін         = Френсіс
|Кількість та марка турбін    = 2
|Витрата через турбіни        =
|Кількість та марка гідрогенераторів = 2
|Потужність гідроагрегатів    =
|Тип греблі     =  кам’яно-накидна/земляна
|Висота греблі  = 94/98 (від тальвегу/фундаменту)
|Довжина греблі = 274
|Шлюз           =
|ЛЕП            =
|Власник        = Tennessee Valley Authority
}}

'''ГЕС Вотога''' ({{lang-en|Watauga}}) – гідроелектростанція у штаті [[Теннессі]] (Сполучені Штати Америки). Знаходячись перед ГЕС Вілбур (11 МВт), становить верхній ступінь каскаду на річці Ватауга, лівій притоці Холстону – правого витоку річки [[Теннессі (річка)|Теннессі]] (дренує Велику долину у Південних [[Аппалачі|Аппалачах]] та впадає ліворуч до [[Огайо (річка)|Огайо]], котра в свою чергу є лівою притокою [[Міссісіпі (річка)|Міссісіпі]]).

Спорудження гребля стартувало у 1942-му, проте в зв’язкі із нестачею ресурсів під час [[Друга світова війна|Другої Світової війни]] було призупинене за кілька місяців. У підсумку роботи відновились в 1946-му, а заповнення сховища завершилось у кінці 1948-го. Річку перекрили кам’яно-накидною/земляною греблею висотою 98 метрів (від підошви фундаменту, висота від тальвегу – 94 метри) та довжиною 274 метри. Вона утримує витягнуте по долині річки на 26 км водосховище з площею поверхні 26 км2 та об’ємом 835 млн м3. Рівень резервуару контролюється між позначками 584 та 602 метри [[Висота над рівнем моря|НРМ]], що відповідає об’єму у 437 млн м3 (в т.ч. 188 млн м3 для протиповеневих заходів).

Зі сховища через прокладений у лівобережному масиві тунель ресурс подається до розташованого за 0,9 км від греблі машинного залу. В системі також працює вирівнювальний резервуар шахтного типу.

Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс загальною потужністю 66 МВт, які використовують напір у 66 метрів.<ref>{{Cite web|title=Watauga Dam (Watauga Lake)|url=http://watauga.uslakes.info/DamInfo.asp?DamID=4D564D6A-5BE0-4DA5-9677-396D5D9D60C6|website=watauga.uslakes.info|accessdate=2019-02-16|archive-date=17 лютого 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190217030235/http://watauga.uslakes.info/DamInfo.asp?DamID=4D564D6A-5BE0-4DA5-9677-396D5D9D60C6}}</ref><ref>{{Cite web|title=TVA - Watauga|url=https://www.tva.gov/Energy/Our-Power-System/Hydroelectric/Watauga-Reservoir|website=www.tva.gov|accessdate=2019-02-16|archive-date=17 лютого 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190217142245/https://www.tva.gov/Energy/Our-Power-System/Hydroelectric/Watauga-Reservoir}}</ref><ref>{{Cite web|title=Watauga Lake TN Information {{!}} Lakeshore Marina & Resort|url=https://www.lakeshore-resort.com/watauga-lake-information/|website=Lakeshore Resort|accessdate=2019-02-16|language=en-US|archive-date=16 лютого 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190216212146/https://www.lakeshore-resort.com/watauga-lake-information/}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://pubs.usgs.gov/wdr/2005/wdr-tn-05/PDF/Tenn.Res.pdf|title=TENNESSEE RIVER BASIN RESERVOIRS IN TENNESSEE RIVER BASIN|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=|archive-date=1 березня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170301104638/https://pubs.usgs.gov/wdr/2005/wdr-tn-05/PDF/Tenn.Res.pdf}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://152.87.4.98/environment/pdf/rri_autovent.pdf|title=Update on Development of Auto-Venting Turbine Technology Paul Hopping1 , Patrick March2 , Thomas Brice3 , and Joseph Cybularz|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20190216212113/http://152.87.4.98/environment/pdf/rri_autovent.pdf|archivedate=16 лютого 2019|deadurl=yes}}</ref><ref>{{Cite web|title=Watauga Hydro Power Plant TN USA - GEO|url=http://www.globalenergyobservatory.com/geoid/1860|website=www.globalenergyobservatory.com|accessdate=2019-02-16|archive-date=28 лютого 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170228025216/http://globalenergyobservatory.com/geoid/1860}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Гідроелектростанції США|Ватауга]]

title: ГЕС Вотога

Країна: США

Адмінодиниця: Картер

Стан: діюча

Річка: Ватауга

Каскад: каскад на Ватаузі

title: Основні характеристики

Установлена потужність: 66 МВт

Тип ГЕС: дериваційна

title: Характеристики обладнання

Тип турбін: Френсіс

title: Основні споруди

Тип греблі: кам’яно-накидна/земляна

Висота греблі: 94/98 (від тальвегу/фундаменту) м

Власник: Tennessee Valley Authority

Основні споруди: ГЕС Вотога


text:
# ГАЕС Хандек 3
ГАЕС Хандек 3 (нім. Kraftwerke Handeck 3) — гідроелектростанція у центральній частині Швейцарії. Є однією з кількох станцій середнього ступеня гідровузла Оберхасіл, створеного у верхів'ях річки Ааре (ліва притока Рейну) та її правої притоки Гадмервассер, які дренують північний схил Бернських Альп.
Як верхній резервуар станції використовується водосховище Ретеріксбодензе (висота над рівнем моря 1767 м) із площею поверхні 0,7 км2 та об'ємом 26,3 млн м3, яке утримує зведена на Ааре бетонна гравітаційна споруда висотою 92 метри та довжиною 456 метрів, що потребувала для свого спорудження 278 тис. м3 матеріалу.
Як нижня водойма використовується балансуючий резервуар станції Хандек 2, котра так само отримує ресурс для роботи з Räterichsbodensee. При цьому можливо відзначити, що Хандек 3 частково використовує напірну шахту від сховища Ретеріксбодензе, прокладену для Хандек 2.
Втім, проєкт гідроакумулювальної станції не обмежився використанням створених раніше для Хандек 2 водойм. Протяжний дериваційний тунель зв'язує її із розташованою далі на північ долиною Гадменталь, через яку тече права притока Ааре Гадмервассер. При роботі у насосному режимі Хандек 3 може подавати воду із долини Ааре до дериваційного тунелю, що веде на станцію ГЕС Хопфлауенен, яка становить середній ступінь у північній гілці гідровузла Оберхаслі. Крім того, можливий і зворотний рух між долинами Гадмервассер та Ааре. В останньому випадку вода, захоплена із верхів'я Гадмервассер або отримана від ГЕС-ГАЕС Фурен (становить верхній ступінь у східній гілці гідровузла Оберхаслі) самопливом потрапляє до Хандек 3 та може бути закачана у Räterichsbodensee.
Станція Хандек 3 обладнана оборотною турбіною типу Френсіс потужністю 55 МВт у турбінному та 48,5 МВт у насосному режимах, яка працює при напорі у 460 метрів. При цьому річне виробництво електроенергії становить 30 млн кВт·год.
До 2017 року на станції також працював діагональний насос потужністю 7,2 МВт, який обслуговував підйом води на рівень у 30 метрів.

title: ГАЕС Хандек 3

wikitext:
{{Гідроелектростанція
|Зображення                     = Räterichsbodensee-Staumauer.jpg
|Назва                          = ГАЕС Хандек 3
|Пікселі                        = 300px
|Підпис                         = Гребля водосховища Ретеріксбодензе
|Країна                         = {{SUI}}
|lat_dir =N |lat_deg =46 |lat_min = 37 |lat_sec = 0.9
  |lon_dir =E |lon_deg = 8 |lon_min = 18 |lon_sec = 26.3
  |region     =
  |CoordScale =
|Статус = діюча
|Річка = [[Ааре]]
|Каскад = гідровузол на Ааре (Оберхаслі)
|Початок будівництва = [[1972]]
|Роки введення першого та останнього гідроагрегатів = [[1976]]
|Встановлена потужність = 55 (турбінний режим) / 48,5 (насосний режим)
|Середнє річне виробництво = 30
|Тип ГЕС = дериваційна, [[Гідроакумулювальна електростанція|гідроакумулювальна]]
|Розрахований напір = 460
|Тип турбін = Френсіс, оборотна
|Кількість та марка турбін = 1
|Витрата через турбіни = 14 (турбінний режим) / 7,9 (насосний режим)
|Кількість та марка гідрогенераторів = 1
|Потужність гідроагрегатів = 1х55 (турбінний режим) / 1х48,5 (насосний режим)
|Тип греблі = бетонна гравітаційна (Ретеріксбодензе)
|Висота греблі = 92 (Ретеріксбодензе)
|Довжина греблі = 456 (Ретеріксбодензе)
|Шлюз =
|ЛЕП =
|Власник = Kraftwerke Oberhasli AG
}}

'''ГАЕС Хандек 3''' ({{lang-de|Kraftwerke Handeck 3}}) — гідроелектростанція у центральній частині [[Швейцарія|Швейцарії]]. Є однією з кількох станцій середнього ступеня гідровузла [[Оберхасіл]], створеного у верхів'ях річки [[Ааре]] (ліва притока [[Рейн]]у) та її правої притоки [[Гадмервассер]], які дренують північний схил [[Бернські Альпи|Бернських Альп]].
[[Файл:Anlageschema_der_Kraftwerke_Oberhasli.svg|thumb|left|400px| Вертикальна схема гідровузла Оберхасіл. На червоному тлі позначені електростанції: Хандек 3 — 7, Хандек 2 — 6, Хопфлауенен — 2, Фурен — 1]]
[[Файл:Wassereinzugsgebiet Kraftwerke Oberhasli.svg|thumb|left|300px| Горизонтальна схема гідровузла Оберхасіл. На червоному тлі позначені електростанції: Хандек 3 — 7, Хандек 2 — 6, Хопфлауенен — 2, Фурен — 1]]
Як верхній резервуар станції використовується водосховище Ретеріксбодензе (висота над рівнем моря 1767 м) із площею поверхні 0,7 км2 та об'ємом 26,3 млн м3, яке утримує зведена на Ааре бетонна гравітаційна споруда висотою 92 метри та довжиною 456 метрів, що потребувала для свого спорудження 278 тис. м3 матеріалу<ref>{{Cite web|url=http://swissdams.ch/en/les-barrages/liste-des-barrages-suisses/Raeterichsboden.pdf|title=Raeterichsboden dam|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=|archive-date=17 серпня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170817165830/http://swissdams.ch/en/les-barrages/liste-des-barrages-suisses/Raeterichsboden.pdf}}</ref>.

Як нижня водойма використовується балансуючий резервуар станції [[ГЕС Хандек 2|Хандек 2]], котра так само отримує ресурс для роботи з Räterichsbodensee. При цьому можливо відзначити, що Хандек 3 частково використовує напірну шахту від сховища Ретеріксбодензе, прокладену для Хандек 2.

Втім, проєкт гідроакумулювальної станції не обмежився використанням створених раніше для Хандек 2 водойм. Протяжний дериваційний тунель зв'язує її із розташованою далі на північ долиною Гадменталь, через яку тече права притока Ааре Гадмервассер. При роботі у насосному режимі Хандек 3 може подавати воду із долини Ааре до дериваційного тунелю, що веде на станцію [[ГЕС Хопфлауенен]], яка становить середній ступінь у північній гілці гідровузла Оберхаслі. Крім того, можливий і зворотний рух між долинами Гадмервассер та Ааре. В останньому випадку вода, захоплена із верхів'я Гадмервассер або отримана від ГЕС-ГАЕС Фурен (становить верхній ступінь у східній гілці гідровузла Оберхаслі) самопливом потрапляє до Хандек 3 та може бути закачана у Räterichsbodensee.

Станція Хандек 3 обладнана оборотною турбіною типу Френсіс потужністю 55 МВт у турбінному та 48,5 МВт у насосному режимах, яка працює при напорі у 460 метрів. При цьому річне виробництво електроенергії становить 30 млн кВт·год.

До 2017 року на станції також працював діагональний насос потужністю 7,2 МВт, який обслуговував підйом води на рівень у 30 метрів.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Гідроелектростанції Швейцарії}}
[[Категорія:Засновані у Швейцарії 1976]]

title: ГАЕС Хандек 3

Країна: Швейцарія

Річка: Ааре

Каскад: гідровузол на Ааре (Оберхаслі)

title: Основні характеристики

Установлена потужність: 55 (турбінний режим) / 48,5 (насосний режим) МВт

Середнє річне виробництво: 30 млн кВт·год

Тип ГЕС: дериваційна, гідроакумулювальна

title: Характеристики обладнання

Тип турбін: Френсіс, оборотна

Витрата через турбіни: 14 (турбінний режим) / 7,9 (насосний режим) м³/с

Потужність гідроагрегатів: 1х55 (турбінний режим) / 1х48,5 (насосний режим) МВт

title: Основні споруди

Тип греблі: бетонна гравітаційна (Ретеріксбодензе)

Висота греблі: 92 (Ретеріксбодензе) м

Довжина греблі: 456 (Ретеріксбодензе) м

Власник: Kraftwerke Oberhasli AG

Основні споруди: ГАЕС Хандек 3