text:
# Економіка, заснована на часовому факторі
Еконо́міка, засно́вана на часово́му фа́кторі (ЕЧФ) — теорія про економічну систему, в якій основою визначення коефіцієнтів обміну (вартості), розміру податків, величини зарплати є робочий час (службові години). Саме опора на фактор часу відрізняє ЕЧФ від більшості інших економічних систем.
ЕВФ виходить із уявлень, що сучасні економічні системи спираються на чинники, які мають різне значення для різних людей (наявність капіталу, володіння правом власності на земельну ділянку, законодавчо закріплена чи природна монополія тощо). Комусь обов'язково доводиться пристосовуватися до правил, які влаштовують інших без жодних змін. Для когось ці умови обов'язково будуть несправедливими. Прихильники ЕВФ вважають, що причиною несправедливості в сьогоднішніх системах є відсутність постійних правил ведення економіки та встановлення цін. Припускається, що недоліки сучасних систем можна було б усунути, якби основою економіки стали закони природи. Час є об'єктивним показником, його тривалість неможливо регулювати чи змінювати політичними рішеннями. Це дозволяє вважати такий показник найсправедливішою основою економічної системи.

## Історія
Згадки про суспільну систему, засновану на рівному обміні робочого часу, можна зустріти у Джона Френсіса Брея. Його роботу «Несправедливості щодо праці та засоби до їх усунення» (1839) цитував К. Маркс, зазначаючи, що:
У Лондоні, Шеффілді, Лідсі та багатьох інших містах Англії засновано equitable-labour-exchange-bazars [базари для справедливого обміну продуктів праці]. Поглинувши значні капітали, всі ці базари зазнали скандального банкрутства. Це назавжди відбило від них охоту в цих людей.— див.: «Злидні філософії», К. Маркс, Ф. Енгельс
Періодично з'являються проєкти безпосередньої прив'язки розрахункових одиниць до робочого дня. В СРСР був трудодень. Сучасними прикладами є ітакська година, різні «банки часу».
1976 року член народної партії Швеції Андерс Ґернант ставив на голосування в риксдазі пропозицію про впровадження часового податку, але пропозицію відхилили.

## Мета
Основною метою ЕЧФ є заміна рентної системи встановленими за виконані роботи нормативними платежами, які залежать від часу (є математичними функціями, аргументом яких є «час»). За принципами ЕЧФ, капітал не може зростати з часом без здійснення праці, тривалість якої відповідатиме його збільшенню.
Ще одна мета ЕЧФ — пов'язати вартість капіталу з якоюсь об'єктивною фізичною основою, як розмір і вага пов'язані з фізичними поняттями «відстань» та «маса». За задумом авторів, такий підхід має ускладнити або навіть унеможливити шахрайство та спекуляцію.

## Критика
ЕЧФ критикували за те, що вона надто теоретична, щоб працювати в реальності; що виходить із того, що у всіх оподатковуваних є робота. Також ця теорія не вказує на об'єктивну основу для адекватного обліку відмінностей у кваліфікації та якості працівників, ефективності їх праці, що може створювати хибні стимули.

wikitext:
'''Еконо́міка, засно́вана на часово́му фа́кторі''' (''ЕЧФ'') — теорія про [[Економічна система|економічну систему]], в якій основою визначення коефіцієнтів обміну ([[Вартість|вартості]]), розміру [[Податок|податків]], величини [[Заробітна плата|зарплати]] є [[робочий час]] (службові години). Саме опора на фактор часу відрізняє ЕЧФ від більшості інших економічних систем.

ЕВФ виходить із уявлень, що сучасні економічні системи спираються на чинники, які мають різне значення для різних людей (наявність [[капітал]]у, володіння правом власності на земельну ділянку, законодавчо закріплена чи природна монополія тощо). Комусь обов'язково доводиться пристосовуватися до правил, які влаштовують інших без жодних змін. Для когось ці умови обов'язково будуть несправедливими. Прихильники ЕВФ вважають, що причиною несправедливості в сьогоднішніх системах є відсутність постійних правил ведення економіки та встановлення цін. Припускається, що недоліки сучасних систем можна було б усунути, якби основою економіки стали закони природи. ''Час'' є об'єктивним показником, його тривалість неможливо регулювати чи змінювати [[Політика|політичними]] рішеннями. Це дозволяє вважати такий показник [[Справедливість|найсправедливішою]] основою економічної системи.

== Історія ==
Згадки про суспільну систему, засновану на рівному обміні робочого часу, можна зустріти у [[Джон Френсіс Брей|Джона Френсіса Брея]]. Його роботу «Несправедливості щодо праці та засоби до їх усунення» (1839) цитував [[Карл Маркс|К. Маркс]], зазначаючи, що:{{Початок цитати}}У Лондоні, Шеффілді, Лідсі та багатьох інших містах Англії засновано equitable-labour-exchange-bazars [базари для справедливого обміну продуктів праці]. Поглинувши значні капітали, всі ці базари зазнали скандального банкрутства. Це назавжди відбило від них охоту в цих людей.{{Кінець цитати|джерело=див.: «Злидні філософії», К. Маркс, Ф. Енгельс}}

Періодично з'являються проєкти безпосередньої прив'язки розрахункових одиниць до робочого дня. В [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] був [[трудодень]]. Сучасними прикладами є [[ітакська година]], різні «[[Валюти, засновані на часовому факторі|банки часу]]».

[[1976]] року член [[Ліберали (Швеція)|народної партії Швеції]] {{Не перекладено|Андерс Ґернант||en|Anders Gernandt (politician)}} ставив на голосування в [[Риксдаг|риксдазі]] пропозицію про впровадження ''часового податку'', але пропозицію відхилили.

== Мета ==
Основною метою ЕЧФ є заміна [[Рента|рентної]] системи встановленими за виконані роботи нормативними платежами, які залежать від ''часу'' (є [[Функція (математика)|математичними функціями]], аргументом яких є «час»). За принципами ЕЧФ, [[капітал]] не може зростати з часом без здійснення праці, тривалість якої відповідатиме його збільшенню.

Ще одна мета ЕЧФ — пов'язати [[вартість]] капіталу з якоюсь об'єктивною фізичною основою, як [[Вимірювання|розмір]] і [[вага]] пов'язані з фізичними поняттями «[[відстань]]» та «[[маса]]». За задумом авторів, такий підхід має ускладнити або навіть унеможливити [[шахрайство]] та [[Спекуляція|спекуляцію]].

== Критика ==
ЕЧФ критикували за те, що вона надто [[Теорія|теоретична]], щоб працювати в [[Реальність|реальності]]; що виходить із того, що у всіх [[Оподаткування|оподатковуваних]] є робота. Також ця теорія не вказує на об'єктивну основу для адекватного обліку відмінностей у кваліфікації та якості працівників, ефективності їх праці, що може створювати хибні стимули.

== Див. також ==
{{Div col|3}}
* [[Ітакська година]]
* [[Система місцевого обміну та торгівлі]]
* [[Cincinnati Time Store]]
* [[Валюти, засновані на часовому факторі]]
* [[Приватні гроші]]
* [[Банк WIR|WIR — система вільних грошей у Швейцарії]]
* [[Трудодень]]
* [[Час (фільм, 2011)]]
* [[Еквівалентна економіка]] і [[Роза Петерса]]
* [[Економіка дарування]]
{{Div col end}}

== Примітки ==
{{примітки}}

== Література ==
* ''Карл Густафсон.'' Deus ex machina (2006)
* ''Герман Беньєс.'' Wer hat Angst vor Silvio Gesell (2006)

== Посилання ==
* [http://www.tidskatt.se Tidskattesystemet — Grundat i naturlagarna] {{Wayback|url=http://www.tidskatt.se/|date=20201030130740}} {{Ref-sv}}

[[Категорія:Робочий час]]
[[Категорія:Види економічних систем]]


text:
# Чигирин (судно)
«Чигирин» (А-540, до 2018 р. U540, до 1992 р. УК-96) — українське навчальне судно Академії ВМС України, побудоване у часи СРСР на верфі «Вісла» (заводський № 7) 20 грудня 1984 року у м. Гданськ (Польща). Катер входив до складу суден забезпечення Чорноморського вищого Військово-Морського училища ім. П. С. Нахимова. З 1992 р. у складі Військово-Морських Сил України як плавуча казарма.

## Особливості проекту
Навчання моряків у радянські часи потребувало значної кількості штатної техніки. Зважаючи на те, що у 1980-ті рр. йшло переозброєння ВМФ СРСР, то забезпечити випуск техніки власними силами було неможливо, саме тому було прийняте рішення про замовлення в уряду Польщі будівництва 21 одиниці навчальних суден проекту «УК».

## Історія корабля
Судно весь час експлуатації використовується як навчально-тренувальна машина для відпрацювання навичок майбутніх моряків.
З 1996 р. крім навчальних цілей використовувалося як плавуча казарма для матросів. Внаслідок розподілу Чорноморського флоту у 1997 р. була передане Військово-Морським Силам України, де отримало нову назву — «Чигирин» (бортовий номер U-540).
У складі ВМС України катер проходив службу: з 10 серпня 1997 року по 27 листопада 2000 року — у складі 5-го дивізіону кораблів охорони водного району;
з 27 листопада 2000 року по 29 грудня 2000 року — у складі 5-ї бригади ОВР;
з 29 грудня 2000 року по 30 жовтня 2002 року — у складі 22-го дивізіону катерів охорони рейду.
з 30 жовтня 2002 року навчальний катер «Чигирин» входив до складу суден забезпечення Академії ВМС України імені П. С. Нахімова.

### Після російської інтервенції до Криму
26 березня 2014 року було повідомлено, що російські військові з сил вторгнення захопили катер.
В червні 2017 року завершилося відновлення навчального катера, який був неходовим від 2000 року. На ньому планується похід курсантів до портів Румунії та Болгарії.
3 серпня 2018 року розпочався похід катерів ВМСУ «Нова Каховка» (А542), «Сміла» (А541) та «Чигирин» (А540) із залученням курсантів 2-го та 5-го курсів Інституту ВМС та курсантів 2-го курсу відділення військової підготовки Морехідного коледжу. Заплановано провести морську практику для курсантів та зайти в порти Гельджук (Турецька Республіка), Констанца (Румунія) і Варна (Республіка Болгарія).

## Додаткова інформація
Над катером, відповідно до указу Президента України від 27.09.2010 № 918/2010, встановлено шефство Чигиринською районною державною адміністрацією.
У 2014 р. після початку російської інтервенції в Україну судно захоплене, прапор Військово-Морських Сил України спущено та піднято російський. Пізніше переданий українській стороні.

wikiname: ukwiki

title: Чигирин (судно)

in_language: uk

wikitext:
{{Otheruses|Чигирин (значення)}}
{{Військовий корабель
| Назва                    = ''U-540 «Чигирин»''
| Оригінал назви           = УК-96
| Ілюстрація               = A540 Chigirin vessel.jpg
| Підпис                   = Навчальне судно
| Тип судна                = ПТРБ
| Прапор                   = {{URS}} [[Файл:Naval ensign of Ukraine.svg|20px|border]] [[Україна]]
| Порт = [[Севастополь]]
| Організація = [[Військово-Морські Сили Збройних Сил України|ВМС ЗС України]]
| Виготовлювач="[[Вісла (корабельня)|Wisła]]" м. [[Гданськ]]

| Будівництво розпочато = [[1984]] рік
| Спущено = [[1984]] рік
| Експлуатація з = [[1984]] року
| | Статус = у складі [[Військово-Морські Сили Збройних Сил України|ВМС ЗС України]]
| Водотоннажність = нормальний — 338,2 [[тонна|т]],
повний — 345,4 [[тонна|т]]
| Довжина = 39,24 [[метр|м]]
| Ширина = 8,6 [[метр|м]]
| Висота =
| Осадка = 2,55 [[метр|м]]
| Бронювання =
| Двигуни = дизели 31АМН, 2 ДГ по 90 кВт,2х310 [[к.с.]]

| Гвинти = 1
| Потужність =
| Швидкість =  — 12 [[Вузол (одиниця швидкості)|вузлів]]

| Автономність плавання = 9 діб
| Екіпаж = 13 + 28 курсантів
| Артилерія =
| Торпедно-мінне озброєння =
| Ракетне озброєння =
| Зенітне озброєння =
| Авіація =
}}

'''«Чигирин»''' ('''А-540'''<ref>{{Cite web|url=https://espreso.tv/news/2018/05/07/vms_ukrayiny_pereyshly_na_klasyfikaciyu_korabliv_za_standartamy_nato|title=ВМС України перейшли на класифікацію кораблів за стандартами НАТО|website=espreso.tv|accessdate=2018-05-19|archive-date=20 травня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180520054646/https://espreso.tv/news/2018/05/07/vms_ukrayiny_pereyshly_na_klasyfikaciyu_korabliv_za_standartamy_nato}}</ref>, до 2018 р. '''U540''', до 1992 р. '''УК-96''') — українське навчальне судно Академії ВМС України, побудоване у часи [[СРСР]] на [[Вісла (корабельня)|верфі «Вісла»]] (заводський № 7) 20 грудня 1984 року у м. [[Гданськ]] ([[Польська Народна Республіка|Польща]]). Катер входив до складу суден забезпечення Чорноморського вищого Військово-Морського училища ім. П. С. Нахимова. З 1992 р. у складі [[Військово-Морські Сили Збройних Сил України|Військово-Морських Сил України]] як плавуча казарма.

== Особливості проекту ==
Навчання моряків у радянські часи потребувало значної кількості штатної техніки. Зважаючи на те, що у 1980-ті рр. йшло переозброєння ВМФ СРСР, то забезпечити випуск техніки власними силами було неможливо, саме тому було прийняте рішення про замовлення в уряду [[Польська Народна Республіка|Польщі]] будівництва 21 одиниці навчальних суден проекту «УК».

== Історія корабля ==
[[Файл:(U540) Чигирин.png|ліворуч|228x228px|міні|Шеврон моряків катера «Чигирин»]]
Судно весь час експлуатації використовується як навчально-тренувальна машина для відпрацювання навичок майбутніх моряків.
З 1996 р. крім навчальних цілей використовувалося як плавуча казарма для матросів. Внаслідок розподілу [[Чорноморський флот СРСР|Чорноморського флоту]] у 1997 р. була передане [[Військово-Морські Сили Збройних Сил України|Військово-Морським Силам України]], де отримало нову назву — «Чигирин» (бортовий номер U-540).

У складі ВМС України катер проходив службу: з 10 серпня 1997 року по 27 листопада 2000 року — у складі 5-го дивізіону кораблів охорони водного району;

з 27 листопада 2000 року по 29 грудня 2000 року — у складі 5-ї бригади ОВР;

з 29 грудня 2000 року по 30 жовтня 2002 року — у складі 22-го дивізіону катерів охорони рейду.

з 30 жовтня 2002 року навчальний катер «Чигирин» входив до складу суден забезпечення Академії ВМС України імені П. С. Нахімова<ref>{{Cite web |url=http://chigrvk.com/news/kater_chigirin/2013-04-30-22 |title=Служба за контрактом на навчальному катері «Чигирин» |accessdate=2014-11-17 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20141129030950/http://chigrvk.com/news/kater_chigirin/2013-04-30-22 |archivedate=2014-11-29 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141129030950/http://chigrvk.com/news/kater_chigirin/2013-04-30-22 |date=2014-11-29 }}</ref>.

=== Після російської інтервенції до Криму ===
26 березня 2014 року було повідомлено, що російські військові з сил вторгнення захопили катер.<ref>{{Cite news|url=https://dzvin.news/okupanty-zahopyly-sche-j-kamyanku-smilu-chyhyryn-j-zolotonoshu/|title=Окупанти захопили ще й “Кам’янку”, “Смілу”, “Чигирин” й “Золотоношу”|language=uk|work=ДЗВІН|accessdate=2017-12-12|archiveurl=https://web.archive.org/web/20171213011816/https://dzvin.news/okupanty-zahopyly-sche-j-kamyanku-smilu-chyhyryn-j-zolotonoshu/|archivedate=2017-12-13|deadurl=yes}}</ref><ref>{{Cite news|url=https://ukr.lb.ua/news/2014/03/26/260769_rossiyskie_okkupanti_zahvatili_51.html|title=Російські окупанти захопили 51 корабель ВМС України (список)|work=LB.ua|accessdate=2017-12-12|archive-date=12 грудня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20171212193355/https://ukr.lb.ua/news/2014/03/26/260769_rossiyskie_okkupanti_zahvatili_51.html}}</ref>

В червні 2017 року завершилося відновлення навчального катера, який був неходовим від 2000 року. На ньому планується похід курсантів до портів Румунії та Болгарії.<ref>{{cite web |url=http://mil.in.ua/navchalnyy-kater-vms-ukrayiny-chyhyryn-vyyde-v-more-vpershe-za-17-rokiv/ |title=Навчальний катер ВМС України “Чигирин” вийде в море вперше за 17 років |author= |date=2017-06-19 |website=mil.in.ua |publisher=[[Український мілітарний портал]] |accessdate=20 червня 2017 |archive-date=22 червня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170622181542/http://mil.in.ua/navchalnyy-kater-vms-ukrayiny-chyhyryn-vyyde-v-more-vpershe-za-17-rokiv/ }}</ref><ref>{{cite web |url=http://mil.in.ua/kursanty-instytutu-vms-pid-chas-katernoho-pohodu-vidvidayut-inozemni-porty-varna-ta-konstanca/ |title=Курсанти Інституту ВМС під час катерного походу відвідають іноземні порти – Варна та Констанца |author= |date=2017-06-20 |website=mil.in.ua |publisher=[[Український мілітарний портал]] |accessdate=20 червня 2017 |archive-date=22 червня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170622232220/http://mil.in.ua/kursanty-instytutu-vms-pid-chas-katernoho-pohodu-vidvidayut-inozemni-porty-varna-ta-konstanca/ }}</ref>

3 серпня 2018 року розпочався похід катерів ВМСУ «[[Нова Каховка (судно)|Нова Каховка]]» (А542), «[[Сміла (судно)|Сміла]]» (А541) та «Чигирин» (А540) із залученням курсантів 2-го та 5-го курсів [[Інститут військово-морських сил НУ «ОМА»|Інституту ВМС]] та курсантів 2-го курсу [[Відділення військової підготовки МКТФ НУ «ОМА»|відділення військової підготовки Морехідного коледжу]]. Заплановано провести морську практику для курсантів та зайти в порти Гельджук (Турецька Республіка), Констанца (Румунія) і Варна (Республіка Болгарія).<ref>{{cite web |url=https://www.ukrmilitary.com/2018/08/katernyi-pohid.html |title=У ВМС розпочався катерний курсантський похід із заходом в іноземні порти |author= |date=2018-08-06 |website=www.ukrmilitary.com|publisher=[[Ukrainian Military Pages]] |accessdate=6 серпня 2018 |archive-date=6 серпня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180806145730/https://www.ukrmilitary.com/2018/08/katernyi-pohid.html }}</ref>

== Додаткова інформація ==
Над катером, відповідно до указу Президента України від 27.09.2010 № 918/2010, встановлено шефство Чигиринською районною державною адміністрацією.
У 2014 р. після початку [[Російська інтервенція в Україну 2014|російської інтервенції в Україну]] судно захоплене, прапор [[Військово-Морські Сили Збройних Сил України|Військово-Морських Сил України]] спущено та піднято російський. Пізніше переданий українській стороні.

== Див. також ==
* [[Список кораблів Військово-морських Сил України]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Основні тактико-технічні елементи кораблів та суден Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Довідник. — К.: [[Національна академія оборони України]], 1999.
* {{книга
|автор       = Кузык Б.Н., Никольский В.И., Новичков Н.Н.
|частина     =
|заголовок   = Военные флоты мира. Справочник
|оригінал    =
|посилання   =
|видання     =
|місце       = М.
|видавництво = Национальный центр научно-технической информации
|рік         = 2005
|том         =
|сторінки    =
|сторінок    = 1250
|isbn        = 5-98384-005-3
}}

[[Категорія:Допоміжні кораблі та судна ВМС України]]
[[Категорія:Військові навчальні судна]]
[[Категорія:Кораблі, побудовані на корабельні Вісла]]

title: Служба

Тип/клас: ПТРБ

Держава прапора: СРСР Україна

Належність: ВМС ЗС України

Корабельня: "Wisła" м. Гданськ

Введено в експлуатацію: 1984 року

Статус: у складі ВМС ЗС України

title: Параметри

Тоннаж: нормальний — 338,2 т, · повний — 345,4 т

title: Технічні дані

Рухова установка: дизели 31АМН, 2 ДГ по 90 кВт,2х310 к.с.

Швидкість: — 12 вузлів

Автономність плавання: 9 діб

Екіпаж: 13 + 28 курсантів


text:
# Оттава (річка)
 Оттава  (англ. Ottawa River, фр. Rivière des Outaouais) — найдовша річка у провінціях Квебек і Онтаріо, Канада.  Середньорічний стік 1 950  м³/с.  Сточище 146 300 км².
Беручи початок на озері Капімичіґама у Лаврентійських горах, річка тече до озера Тіміскамінг, відтак — до міст Гатіно і Оттава через водоспад Шодьє. Річки Рідо (фр. Rivière Rideau) і Гатіно (фр. Rivière Gatineau) впадають у р. Оттава у містах Гатіно і Оттава, звідки річка тече в озеро Де-Монтань (фр. Lac des Deux Montagnes) і вливається в річку Святого Лаврентія.
Річка Оттава є частиною мезозойської рифтової долини Оттава-Боннешер Ґрабен (англ. Ottawa-Bonnechere Graben), яка утворилася років із 175 мільйонів тому.
Назва Оттава походить від українського слова воттава.

## Історія
Перші мешканці затоки — народи алґонкіни жили над озером ще до його відкриття європейцями. Мовою алґонкінів річка відома як Кічісіпі, перекладається як «Велика Річка».
У 1615 р. до річки прибули французи Самюель де Шамплен (фр. Samuel de Champlain) і Етьєн Брюле (фр. Étienne Brûlé), які стали першими європейцями-дослідниками, що висадились на річці Оттава.

## Каскад ГЕС
На річці Оттава — 13 гідроелектростанцій, які є власністю державних електричних компаній Квебеку - фр. Hydro-Québec (читається як «Ідро-Кебек») і «Онтаріо-Гайдро» (англ. Ontario Power Generation): ГЕС Rapide-7, ГЕС Rapide-2, ГЕС Rapides-des-Quinze, ГЕС Rapides-des-Îles, ГЕС Première-Chute, ГЕС Otto Holden, ГЕС Des Joachims, ГЕС Bryson, ГЕС Chenaux, ГЕС Chute-des-Chats, ГЕС Chaudière Falls, ГЕС Карильйон.

## Мости
Береги Оттави з'єднують мости Шодьєр, Портедж, Шамплен.

title: Оттава (річка)

wikitext:
{{інші значення|Оттава (значення)}}
{{не плутати|Отава (річка)|річкою Отава в Чехії}}
{{Річка
| назва = річка Оттава
{{lang-en| Ottawa River}},
{{lang-fr| Rivière des Outaouais}}
| зображення = Ottawa Chaudiere Falls.jpg
| підпис = вид р. Оттава поміж містами [[Гатіно]] і [[Оттава]]
| довжина = 1 271 км
| висота_витоку = 409 м
| площа_басейну = 146 300 км²
|стік = 1 950 м³/с
| витік = [[Озеро Капімичіґама]]
| гирло = [[Річка Святого Лаврентія]]
| країни_басейну = {{CAN}}: провінції:
{{QC}}, {{CAN-ON}}
| притоки =
| мапа = Ottawarivermap.png
| мапа_розмір =
| мапа_підпис = Басейн річки  Оттава
}}
''' Оттава ''' ({{lang-en|Ottawa River}}, {{lang-fr|Rivière des Outaouais}}) — найдовша [[річка]] у провінціях [[Квебек (провінція)|Квебек]] і [[Онтаріо (провінція)|Онтаріо]], [[Канада]].  Середньорічний стік 1 950  м³/с.  Сточище 146 300 км².

Беручи початок на озері[[Озеро Капімичіґама| Капімичіґама]] у [[Лаврентійські гори|Лаврентійських горах]], річка тече до [[Тіміскамінг (озеро)|озера Тіміскамінг]], відтак — до міст [[Гатіно]] і [[Оттава]] через ''водоспад Шодьє''. Річки [[Рідо (ріка)|Рідо]] ({{lang-fr| Rivière Rideau}}) і [[Гатіно (річка)|Гатіно]] ({{lang-fr| Rivière Gatineau}}) впадають у р. Оттава у містах [[Гатіно]] і [[Оттава]], звідки річка тече в [[Де-Монтань (озеро)|озеро Де-Монтань]] ({{lang-fr|Lac des Deux Montagnes}}) і вливається в [[Річка Святого Лаврентія|річку Святого Лаврентія]].

Річка Оттава є частиною [[Мезозойська ера|мезозойської]] [[Рифтова долина|рифтової долини]] Оттава-Боннешер Ґрабен ({{lang-en|Ottawa-Bonnechere Graben}}), яка утворилася років із 175 мільйонів тому.

Назва Оттава походить від українського слова воттава.

== Історія ==
Перші мешканці затоки — народи [[алгонкіни|алґонкіни]] жили над озером ще до його відкриття європейцями. Мовою алґонкінів річка відома як ''Кічісіпі,'' перекладається як «Велика Річка».

У 1615 р. до річки прибули французи [[Самюель де Шамплен]] ({{lang-fr|Samuel de Champlain}}) і [[Етьєн Брюле]] ({{lang-fr|Étienne Brûlé}}), які стали першими європейцями-дослідниками, що висадились на річці Оттава.

== Каскад ГЕС ==
На річці Оттава — 13 [[Гідроелектростанція|гідроелектростанцій]], які є власністю [[Державне підприємство|державних]] електричних компаній Квебеку - {{lang-fr| Hydro-Québec}} (читається як «Ідро-Кебек») і «Онтаріо-Гайдро»'' ({{lang-en|Ontario Power Generation}}): [[ГЕС Rapide-7]], [[ГЕС Rapide-2]], [[ГЕС Rapides-des-Quinze]], [[ГЕС Rapides-des-Îles]], [[ГЕС Première-Chute]], [[ГЕС Otto Holden]], [[ГЕС Des Joachims]], [[ГЕС Bryson]], [[ГЕС Chenaux]], [[ГЕС Chute-des-Chats]], [[ГЕС Chaudière Falls]], [[ГЕС Карильйон]].

== Мости ==
Береги Оттави з'єднують мости [[Шодьєр (міст)|Шодьєр]], [[Портедж (міст)|Портедж]], [[Шамплен (міст, Оттава)|Шамплен]].

== Див. також ==
<gallery>
File:River Ottawa (view from the Peace Tower of Parliament Centre Block).JPG|Річка Оттава в містах Оттава (ліворуч) і Гатіно (праворуч)
File:River Ottawa (view from the Peace Tower of Parliament Centre Block) 2.JPG|Річка Оттава в містах Гатіно (ліворуч) і Оттава (праворуч)
</gallery>

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20090331043113/http://www.ogwa-hydrog.ca/ Вододільний атлас Гатіно-Оттава ]
* [http://www.ottawariver.ca/ Річка Оттава Правління Регулювання Планування]
* [http://www.ottawariverkeeper.ca/ Річка Оттава 1]
* [https://web.archive.org/web/20080228052929/http://www.greatcanadianrivers.com/rivers/ottawa/culture-home.html Річка Оттава 2]
* [http://www.tolatsga.org/alg.html Історія алгонкінів]
* [http://dingo-den.com Річка Оттава (вебкам)]

{{ВП-портали|Географія|Північна Америка|Канада}}

[[Категорія:Річка Святого Лаврентія]]
[[Категорія:Річки Квебеку]]
[[Категорія:Річки Онтаріо]]
[[Категорія:Оттава (Квебек)]]
[[Категорія:Річки канадської спадщини]]

title: 45°27′00″ пн. ш. 74°05′00″ зх. д. / 45.45° пн. ш. 74.083333333333° зх. д.

Витік: Озеро Капімичіґама

Гирло: Річка Святого Лаврентія

Басейн: басейн річки Оттаваd

Країни: Канада: провінції: · Квебек, Онтаріо

Регіон: Квебек · Онтаріо

Притоки: Rivière Kinojévisd, Kipawa Riverd, Rivière Dumoined, Noire Riverd, Coulonge Riverd, Rivière Rouged, Rivière du Nordd, Blanche Riverd, Montreal Riverd, Mattawa Riverd, Petawawa Riverd, Mississippi Riverd, Рідо, Rivière de la Petite Nationd, Rivière du Lièvred, Gatineau Riverd, Рідо, Madawaska Riverd, South Nation Riverd, Carillon Canald, Rivière Maganasipid, Rivière Quyond, Rigaud Riverd, Rivière Schyand, Rivière à la Raquetted, Carp Riverd, Muskrat Riverd, Rivière Viviryd, La Petite Blanched, Rivière Darlensd, Rivière Beauchêned, Rivière du Calumetd, Rivière Kinghamd, Rivière à la Loutred, Rivière Lavalléed, Rivière à l'Oursd, Petite rivière à l'Oursd, Ruisseau Mohrd, Petite rivière Saumond, Rivière Saumond, Rivière Antoined, Rivière Quinchiend, Rivière Blanched, Rivière Blanched, Petite rivière Blanched, Rivière Camachigamad, Rivière Camatosed, Rivière Capitachouaned, Rivière Chochocouaned, Rivière Doréd, Rivière Festubertd, Rivière Fraserd, Rivière Kânitawigamitekd, Rivière Marriasd, Rivière Rogerd, Rivière Saint-Cyrd, Chenal du Sudd і Ruisseau Cushingd

Водойми в руслі: Cabonga Reservoird, Dozois Reservoird, Lac Simardd, Де-Монтань, Lac des Outaouaisd, Allumette Laked, Lac des Chatsd, Lac McConnelld, Lac Saint-Louisd і lac des Quinzed


text:
# Кокошкіно (платформа)
Кокошкіно — зупинний пункт/пасажирська платформа Київського напрямку Московської залізниці та маршруту  МЦД-4 в однойменному дачному селищі Новомосковського округу Москви.
На платформі дві колії та дві берегові платформи, споучені настилами через колії з обох сторін платформи.
Зупиняються поїзди, що прямують до/від Апрелєвки, Нари, Малоярославця, Хрестів, Калуги-1/2. Частина електричок далекого прямування і деякі електрички, прямуючі до Нари, не мають зупинки.
Розташована за 33 км SW від Москва-Пасажирська-Київська. Час руху електропотягом від Москва-Пасажирська-Київська — 38 хвилин.

## Пересадки
- А: 486, 550, 878, 964, 950

title: Кокошкіно (платформа)

wikitext:
{{Залізнична станція
|тип = зупинний пункт
|Font-Color =
|Color =
|Name = Кокошкіно
|Line = [[Київський напрямок МЗ]]
[[Файл:Moskwa Metro Line D4.svg|border|15px|link=Лінія МЦД-4]] [[Лінія МЦД-4]]
|Railway = [[Московська залізниця]]
|Department = [[Тостопальцево (станція)|Тостопальцево]] —  [[Крекшино (станція)|Крекшино]] (2)
|населений_пункт = [[Москва]]
|Image =
  |lat_dir = N |lat_deg = 55 |lat_min = 35 |lat_sec = 59
  |lon_dir = E |lon_deg = 37 |lon_min = 10 |lon_sec = 17
  |region              = RU-MOS
  |CoordScale          = 2000
|карта розташування = Росія Москва
|Date =
|Year =
|ProjectName =
|OldName = Кокошкінська
|NameProjects =
|Type = проміжна
|Arhitector =
|Enginer =
|NumberOfPlatforms =2
|NumberOfTracks = 4
|PlatformType = берегові
|PlatformForm = пряма
|PlatformLength = 260
|PlatformWidth =
|Builder =
|Street =
|TransTo =
|TransTo1 = [[автобус|А]]:486, 550, 878, 964, 950
|DistanceKiev =
|Distance = 33
|Center = [[Москва-Пасажирська-Київська]]
|Distance2 = 29
|Center2 = [[Бекасово I]]
|Distance3 =
|Center3 =
|Tariff = 4
|Code = 180812
|CodeExpress = 2000525
|services =
|services1 =
|Commons =
}}
'''Кокошкіно''' — [[зупинний пункт]]/[[пасажирська платформа]] [[Київський напрямок МЗ|Київського напрямку Московської залізниці]] та маршруту [[Файл:Moskwa Metro Line D4.svg|border|15px|link=Лінія МЦД-4]] [[МЦД-4]] в [[Кокошкіно (Москова)|однойменному дачному селищі]] Новомосковського округу Москви.

На платформі дві колії та дві берегові платформи, споучені настилами через колії з обох сторін платформи.
Зупиняються поїзди, що прямують до/від [[Апрелєвка (станція)|Апрелєвки]], [[Нара (станція)|Нари]], [[Малоярославець (станція)|Малоярославця]], [[Хрести (станція)|Хрестів]], Калуги-1/2. Частина електричок далекого прямування і деякі електрички, прямуючі до Нари, не мають зупинки.

Розташована за 33 км SW від [[Москва-Пасажирська-Київська]]. Час руху електропотягом від Москва-Пасажирська-Київська — 38 хвилин.

== Пересадки ==
* [[Автобус|А]]: 486, 550, 878, 964, 950

== Посилання ==
* [https://www.tutu.ru/station.php?nnst=17603 Розклад електропотягів по станції] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161119163347/http://www.tutu.ru/station.php?nnst=17603 |date=19 листопада 2016 }}

{| class="wikitable"
|-
! Попередня зупинка
! colspan="3" | Лінія
! Наступна зупинка
|- style="text-align: center;"
| [[Тостопальцево (станція)|Тостопальцево]]
| style="background:#1A8BB9 |
| [[Київський напрямок МЗ]]
| style="background:#1A8BB9 |
| {{Пл.|Саніно|Київський напрямок МЗ}}
|- style="text-align: center;"
|}

{{Залізниця Москва — Калуга}}
{{МЦД-4}}
{{Портали|Залізниця}}

[[Категорія:Залізничні станції та платформи Москви]]
[[Категорія:МЦД-4]]

title: Зупинний пункт Кокошкіно Київський напрямок МЗ · Лінія МЦД-4 · Московська залізниця · Тостопальцево — Крекшино (2) · Москва

Попередня назва: Кокошкінська

Тип: проміжна

Тип платформ(и): берегові

Форма платформи: пряма


text:
# Операція загону «Дельта» 5
Операція загону «Дельта» 5 (англ. Operation Delta Force 5: Random Fire) — американський бойовик режисера Йоссі Вейна.

## Сюжет
Спецзавдання в гарячих точках усього світу загартували і згуртували відчайдушних хлопців із загону «Дельта». Забувши про страх, перемагаючи біль, долаючи перепони, непохитні воїни виконують найскладніші завдання. Їм доручають проведення небезпечної антитерористичної операції в одній з країн Африки, де терорист-самогубець направив свій літак на таран мосту, по якому рухався кортеж з сенатором США. В процесі операції загін втрачає трьох бійців, що прикривали відхід основних сил. Після повернення на базу від розвідки надходить інформація, що ці троє хлопців потрапили в полон до міжнародного терориста Осама Бен Ладена. Загін «Дельта» прямує на допомогу своїм бойовим товаришам, навіть не підозрюючи, що вони стали жертвами підступного задуму злочинця і відправлені на секретну базу, де людей перетворюють на бездушних зомбі і використовують в жахливих терористичних актах.

## У ролях
- Трае Томас — Бред Кеннеді
- Тодд Дженсен — Боб Джонсон
- Ентоні Бішоп — Скіп Луміс
- Грей Лосон — Скотт
- Пеппер Суіні — Чарлі
- Девід Дюка — Філ
- Джейсон Кеннетт  — Річі Трой
- Девід Лі — Девід Берман
- Нік Борейні — Гарі
- Грем Річардс — Седрік
- Ендрю Вебстер — Дюк
- Кліфф Саймон — Остін
- Шон Віттінг — Вінс Олі
- Брендан Полекатт — Джексон
- Невілл Стрідом — Брюс «Чопер» пілот
- Емілі Вайтфілд — Карен Соммерс
- Рон Смержак — Генерал Томпсон
- Грег Мелвілл-Сміт — Кіто
- Клайв Скотт — посол Родман
- Дадлі Коррейя — Морський лейтенант Маршалл
- Акін Омотосо — Віце-консул Вільямс
- Тоні Капрарі — Джафар бін Асім
- Аннабел Ліндер — місіс Берман
- Девід Шервуд — містер Берман
- Джастін Коен — Рубен Берман
- Дуглас Брістоу — диктор 1
- Джастін Брейтенбах — близнюк 1
- Мелані Брейтенбах — близнюк 2
- Девід С. Лі — Девід Берман

title: Операція загону «Дельта» 5

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Операція загону «Дельта» 5
| оригінальна назва = Operation Delta Force 5: Random Fire
| жанр              = [[бойовик]]
| режисер           = [[Йоссі Вейн]]
| продюсер          = [[Марлоу Де Мардт]]
[[Денні Лернер]]
[[Бріджид Олен]]
[[Денні Дімборт]]
[[Аві Лернер]]
[[Тревор Шорт]]
| сценарист         = [[Бернард Стоун]]
[[Денні Лернер]]
| на основі         =
| актори            =
| композитор        = [[Серж Колбер]]
| оператор          = [[Пітер Белчер]]
| художник          = [[Зак Гроблер]]
[[Віктор Бота]]
| монтаж            = [[Аманда І. Кірпол]]
| кінокомпанія      = Nu Image Films
Martien Holdings A.V.V.
City Heat Productions
| дистриб’ютор      =
| тривалість        = 91 хв.
| мова              = англійська
| країна            = {{USA}}
| рік               = 2000
| дата виходу       =
| кошторис          =
| касові збори      =
| ідентифікатор     = 0227200
| сайт              =
| попередній        = [[Операція загону «Дельта» 4]]
| наступний         =
| зображення= File:Operation Delta Force 5 Random Fire Movie Poster.jpg
}}
'''Операція загону «Дельта» 5''' ({{lang-en|Operation Delta Force 5: Random Fire}}) — [[США|американський]] бойовик режисера Йоссі Вейна.

== Сюжет ==
Спецзавдання в гарячих точках усього світу загартували і згуртували відчайдушних хлопців із загону «Дельта». Забувши про страх, перемагаючи біль, долаючи перепони, непохитні воїни виконують найскладніші завдання. Їм доручають проведення небезпечної антитерористичної операції в одній з країн Африки, де терорист-самогубець направив свій літак на таран мосту, по якому рухався кортеж з сенатором США. В процесі операції загін втрачає трьох бійців, що прикривали відхід основних сил. Після повернення на базу від розвідки надходить інформація, що ці троє хлопців потрапили в полон до міжнародного терориста [[Осама Бен Ладен]]а. Загін «Дельта» прямує на допомогу своїм бойовим товаришам, навіть не підозрюючи, що вони стали жертвами підступного задуму злочинця і відправлені на секретну базу, де людей перетворюють на бездушних зомбі і використовують в жахливих терористичних актах.

== У ролях ==
* [[Трае Томас]] — ''Бред Кеннеді''
* [[Тодд Дженсен]] — ''Боб Джонсон''
* [[Ентоні Бішоп]] — ''Скіп Луміс''
* [[Грей Лосон]] — ''Скотт''
* [[Пеппер Суіні]] — ''Чарлі''
* [[Девід Дюка]] — ''Філ''
* [[Джейсон Кеннетт]]  — ''Річі Трой''
* Девід Лі — ''Девід Берман''
* [[Нік Борейні]] — ''Гарі''
* [[Грем Річардс]] — ''Седрік''
* [[Ендрю Вебстер]] — ''Дюк''
* [[Кліфф Саймон]] — ''Остін''
* [[Шон Віттінг]] — ''Вінс Олі''
* [[Брендан Полекатт]] — ''Джексон''
* [[Невілл Стрідом]] — ''Брюс «Чопер» пілот''
* [[Емілі Вайтфілд]] — ''Карен Соммерс''
* [[Рон Смержак]] — ''Генерал Томпсон''
* [[Грег Мелвілл-Сміт]] — ''Кіто''
* [[Клайв Скотт]] — ''посол Родман''
* [[Дадлі Коррейя]] — ''Морський лейтенант Маршалл''
* [[Акін Омотосо]] — ''Віце-консул Вільямс''
* [[Тоні Капрарі]] — ''Джафар бін Асім''
* [[Аннабел Ліндер]] — ''місіс Берман''
* [[Девід Шервуд]] — ''містер Берман''
* [[Джастін Коен]] — ''Рубен Берман''
* [[Дуглас Брістоу]] — ''диктор 1''
* [[Джастін Брейтенбах]] — ''близнюк 1''
* [[Мелані Брейтенбах]] — ''близнюк 2''
* [[Девід С. Лі]] — ''Девід Берман''

== Посилання ==
* {{IMDb title|0227200}}

[[Категорія:Фільми США 2000]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми-бойовики США]]
[[Категорія:Фільми-сиквели]]

title: Operation Delta Force 5: Random Fire

Жанр: бойовик

Режисер: Йоссі Вейн

Продюсер: Марлоу Де Мардт · Денні Лернер · Бріджид Олен · Денні Дімборт · Аві Лернер · Тревор Шорт

Сценарист: Бернард Стоун · Денні Лернер

Оператор: Пітер Белчер

Композитор: Серж Колбер

Монтаж: Аманда І. Кірпол

Художник: Зак Гроблер · Віктор Бота

Кінокомпанія: Nu Image Films · Martien Holdings A.V.V. · City Heat Productions

Дистриб'ютор: Sony Pictures Home Entertainment

Мова: англійська

Країна: США

Попередній: Операція загону «Дельта» 4


text:
# Металургійний комбінат у Сейшал
Металургійний комбінат у Сейшал — підприємство чоної металургії у Португалії, розташоване у місті Сейшал. Став до ладу у 1961 році. Був першим і протягом десятиліть єдиним в країні підприємством повного металургійного циклу. Належав компанії «Сідеруржиа насіональ» (порт. Siderurgia Nacional). На базі заводу утворилося кілька самостійних підприємств з виробництва сортового і листового прокату, труб і сталевого дроту.

## Історія
Будівництво заводу було розпочато у 1958 році за допомоги західнонімецького капіталу. Будував завод промисловець Антоніо Шампалімо (порт. António Champalimaud), що на початку 21 століття був найбагатшою людиною Португалії. Завод став до ладу у серпні 1961 року. Потужність першої черги становила 250 тис. т. сталі на рік з можливісттю подальшого розширення до 0,8 — 1,0 млн т сталі на рік. Планувалося будівництво 4 доменних печей, спочатку було побудовано 1 доменну піч. У 1961 році на комбінаті було вироблено 85758 т чавуну і 91888 т сталі. У 1962 році комбінат виплавив 170 тис. т сталі і виробив 90 тис. т. прокату.
Завод мав працювати на місцевій залізній руді (Монкорву) з вмістом 50 — 60 % заліза, марганці і довізному кам'яному вугіллі. Місцеве вугілля, що його видобуток вівся у районі Порту, у зв'язку з великим вмістом золи, був непридатний для отримання металургійного коксу.
Комбінат належав компанії «Сідеруржиа Насіональ», 15 % акції якої станом на 1968 рік знаходилося в уряду і 85 % — у приватних осіб. Після Революції гвоздик, що сталася 1974 року, комбінат було націоналізовано.
У 1984 році протягом 4 місяців було проведено капітальний ремонт доменної печі з реконструкцією. Було відремонтовано систему завантаження, встановлено безконусовий завантажувальний пристрій, замінено кожух і мурування доменої печі, встановлено компьютеризовану систему контролю і автоматизації системи завантаження тощо.
У 2001 році доменну піч було виведено з експлуатації, весь комплекс доменного цеху у 2012 році було вирішено залишити як пам'ятку промисловості.

## Виноски
1. ↑  http://casacomum.org/cc/visualizador?pasta=06541.079.17213#!14
2. ↑   The World Today. Oxford University Press, 1961. P. 382 (англ.)
3. 1 2  Мировая экономика и международные отношения. — М.: Правда. № 1- 6. С. 103 [Архівовано 2 листопада 2020 у Wayback Machine.]
4. ↑   Португалия. // Большая советская энциклопедия : в 30 т. / главн. ред. А. М. Прохоров. — 3-е изд. — М. : «Советская энциклопедия», 1969—1978. (рос.)
5. 1 2  Thomas R. Howell. Steel And The State: Government Intervention And Steel's Structural Crisis. — 2019. — 947 [Архівовано 2 листопада 2020 у Wayback Machine.]. ISBN 13: 978-0-367-28881-5 (англ.)
6. 1 2   Мировая экономика и международные отношения. Выпуски 1 — 6, 1968. — С. 103. (рос.)
7. ↑   В. А. Цоппи. Португальская революция: пути и проблемы. — М.: Международные отношения. — 1979. — С. 19. (рос.)
8. 1 2  Alto-Forno da Siderurgia Nacional no Seixal vai passar a Monumento de Interesse Público (MIP). www.rostos.pt. Jornal Rostos. 10.5.2012. Архів оригіналу за 7 листопада 2020. Процитовано 21 жовтня 2020. (порт.)
9. 1 2   Das erste Eisenhüttenwerk Portugals. F. Tt. «Fördern und Heben», 1962, 12, № 3, 112—118. (нім.)
10. ↑  R. H. Chilcote. Portugal's new iron and steel industry [Архівовано 3 листопада 2020 у Wayback Machine.]. // Geography. Vol. 48, No. 2 (April 1963), pp. 188—190. (англ.)
11. ↑   Basevi, B., Castagna, M. No. 1 blast furnace at Siderurgia Nacional, Seixal. A turnkey rebuild in record time. // Iron and Steel Engineer. Volume 61, issue 8, pages 21-26, 1984. ISSN: 0021-1559 (англ.)

title: Металургійний комбінат у Сейшал

wikitext:
{{Підприємство}}
'''Металургійний комбінат у Сейшал''' — підприємство чоної металургії у [[Португалія|Португалії]], розташоване у місті [[Сейшал]]. Став до ладу у 1961 році. Був першим<ref> The World Today. Oxford University Press, 1961. [https://books.google.com.ua/books?hl=ru&id=7qpmAAAAMAAJ&dq=%22Siderurgia+Nacio%C2%ADnal%22%2B%22Seixal%22%2B%22today%22&focus=searchwithinvolume&q=Siderurgia P. 382] {{Ref-en}} </ref> і протягом десятиліть єдиним в країні підприємством повного металургійного циклу.<ref name="L">Мировая экономика и международные отношения. — М.: Правда. № 1- 6. [https://books.google.com.ua/books?hl=uk&id=O2YJAAAAIAAJ&dq=Сидеруржиа+Насиональ&focus=searchwithinvolume&q=Сидеруржиа+Насиональ С. 103] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201102083725/https://books.google.com.ua/books?hl=uk&id=O2YJAAAAIAAJ&dq=Сидеруржиа+Насиональ&focus=searchwithinvolume&q=Сидеруржиа+Насиональ |date=2 листопада 2020 }}</ref><ref> Португалия. // {{БСЭ}} </ref><ref name="W">Thomas R. Howell. Steel And The State: Government Intervention And Steel's Structural Crisis. — 2019. — [https://books.google.com.ua/books?id=102fDwAAQBAJ&lpg=PA947&dq=Siderurgia%20Nacional%20Portugal&hl=uk&pg=PA947#v=onepage&q&f=false 947] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201102072933/https://books.google.com.ua/books?id=102fDwAAQBAJ&lpg=PA947&dq=Siderurgia%20Nacional%20Portugal&hl=uk&pg=PA947#v=onepage&q&f=false |date=2 листопада 2020 }}. ISBN 13: 978-0-367-28881-5 {{Ref-en}}</ref> Належав компанії «Сідеруржиа насіональ» ({{lang-pt|Siderurgia Nacional}}). На базі заводу утворилося кілька самостійних підприємств з виробництва сортового і листового прокату, труб і сталевого дроту.

== Історія ==
Будівництво заводу було розпочато у 1958 році за допомоги західнонімецького капіталу.<ref name="А"> Мировая экономика и международные отношения. Выпуски 1 — 6, 1968. — С. 103. {{Ref-ru}} </ref> Будував завод промисловець Антоніо Шампалімо ({{lang-pt|António Champalimaud}}),<ref> В. А. Цоппи. Португальская революция: пути и проблемы. — М.: Международные отношения. — 1979. — С. 19. {{Ref-ru}} </ref><ref name="I">{{cite web |url= https://www.rostos.pt/inicio2.asp?cronica=42734 |title= Alto-Forno da Siderurgia Nacional no Seixal vai passar a Monumento de Interesse Público (MIP) |author=  |date= 10.5.2012 |website=www.rostos.pt |publisher= Jornal Rostos |archiveurl= https://web.archive.org/web/20201107163101/https://www.rostos.pt/inicio2.asp?cronica=42734 |archivedate= 7 листопада 2020 |deadurl=  |accessdate= 21 жовтня 2020 }} {{Ref-pt}}</ref> що на початку 21 століття був найбагатшою людиною Португалії. Завод став до ладу у серпні 1961 року. Потужність першої черги становила 250 тис. т. сталі на рік з можливісттю подальшого розширення до 0,8 — 1,0 млн т сталі на рік.<ref name="V"> Das erste Eisenhüttenwerk Portugals. F. Tt. «Fördern und Heben», 1962, 12, № 3, 112—118. {{Ref-de}} </ref> Планувалося будівництво 4 доменних печей, спочатку було побудовано 1 доменну піч. У 1961 році на комбінаті було вироблено 85758 т чавуну і 91888 т сталі.<ref>R. H. Chilcote. [https://www.jstor.org/stable/40565581?seq=1 Portugal's new iron and steel industry] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201103223235/https://www.jstor.org/stable/40565581?seq=1 |date=3 листопада 2020 }}. // Geography. Vol. 48, No. 2 (April 1963), pp. 188—190. {{Ref-en}}</ref> У 1962 році комбінат виплавив 170 тис. т сталі і виробив 90 тис. т. прокату.<ref name="А" />

Завод мав працювати на місцевій залізній руді (Монкорву) з вмістом 50 — 60 % заліза, марганці і довізному кам'яному вугіллі. Місцеве вугілля, що його видобуток вівся у районі Порту, у зв'язку з великим вмістом золи, був непридатний для отримання металургійного коксу.<ref name="V" />

Комбінат належав компанії «Сідеруржиа Насіональ», 15 % акції якої станом на 1968 рік знаходилося в уряду і 85 % — у приватних осіб.<ref name="L" /> Після [[Революція гвоздик|Революції гвоздик]], що сталася 1974 року, комбінат було націоналізовано.<ref name="W" />

У 1984 році протягом 4 місяців було проведено [[Доменна піч#Ремонти доменних печей|капітальний ремонт]] доменної печі з реконструкцією. Було відремонтовано [[Доменна піч#Подача шихтових матеріалів на колошник|систему завантаження]], встановлено [[Доменна піч#Засипний апарат безконусового типу|безконусовий завантажувальний пристрій]], замінено кожух і [[Доменна піч#Вогнетривке мурування|мурування]] доменої печі, встановлено компьютеризовану систему контролю і автоматизації системи завантаження тощо.<ref> Basevi, B., Castagna, M. No. 1 blast furnace at Siderurgia Nacional, Seixal. A turnkey rebuild in record time. // Iron and Steel Engineer. Volume 61, issue 8, pages 21-26, 1984. ISSN: 0021-1559 {{Ref-en}} </ref>

У 2001 році доменну піч було виведено з експлуатації, весь комплекс доменного цеху у 2012 році було вирішено залишити як пам'ятку промисловості.<ref name="I" />

== Сучасний стан ==

== Література ==
* Das erste Eisenhüttenwerk Portugals. F. Tt. «Fördern und Heben», 1962, 12, № 3, 112—118. {{Ref-de}}
* Basevi, B., Castagna, M. No. 1 blast furnace at Siderurgia Nacional, Seixal. A turnkey rebuild in record time. // Iron and Steel Engineer. Volume 61, issue 8, pages 21-26, 1984. ISSN: 0021-1559 {{Ref-en}}
* R. H. Chilcote. [https://www.jstor.org/stable/40565581?seq=1 Portugal's new iron and steel industry]. // Geography. Vol. 48, No. 2 (April 1963), pp. 188—190. {{Ref-en}}

== Виноски ==
{{примітки}}

[[Категорія:Металургійні підприємства Португалії]]
[[Категорія:Сейшал]]

title: Металургійний комбінат у Сейшал

Тип: комбінат

Засновано: 24 серпня 1961

Штаб-квартира: Rua de Braancampd

Продукція: переробний чавун · сталь · металопрокат


text:
# 496 Грифія
496 Грифія (496 Gryphia) — астероїд головного поясу, відкритий 25 жовтня 1902 року Максом Вольфом у Гейдельберзі.

title: 496 Грифія

wikitext:
{{Планета
| назва               = 496 Грифія
| тип                 = астероїд
| центр               = Сонце
| відкривач           = [[Макс Вольф]]
| місце відкриття     = [[Обсерваторія Гейдельберг-Кеніґштуль]]
| дата відкриття      = [[25 жовтня]] [[1902]]
| мп_назва            = 496 Gryphia
| мп_категорія        = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви          = 1902 KH,
 1931 TB,
 1931 TN2,
 1933 FQ,
 1936 CB,
 1951 WS2
| пос_орбіта          = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|496|2014.05.02|2014.03.19}}</ref>
| епоха               = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр            = 2,373663328258 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр           = 2,024609760784 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь      = 2,199136544521 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| ексцентриситет      = 0,079361504028
| орбітальний період  = 1191,178154798 д
| середня швидкість   = 0,302221794909 °/д
| середня аномалія    = 25,36682065228°
| нахил орбіти        = 3,790992125992°
| висх_довгота        = 207,6296981864°
| арг_перицентру      = 258,6634448996°
| розміри             = 15,47 км
| період обертання    = 18,0 год
| альбедо             = 0,1676
| спектр_тип          = S (Толен)
S (SMASS)
| абсолютна величина  = 11,61
| стандартна величина = 11,61
}}

'''496 Грифія''' (''496 Gryphia'') — астероїд [[Пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[25 жовтня]] [[1902]] року [[Макс Вольф|Максом Вольфом]] у [[Обсерваторія Гейдельберг-Кьоніґштуль|Гейдельберзі]].

== Примітки ==
{{примітки}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (401-500)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|496}}

{{Навігація малих планет|495 Евлалія|497 Іва}}

{{DEFAULTSORT:Грифія}}
{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1902]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 496 Грифія

Відкривач: Макс Вольф

Місце відкриття: Обсерваторія Гейдельберг-Кеніґштуль

Дата відкриття: 25 жовтня 1902

title: Позначення

Позначення: 496 Gryphia

Названа на честь: Андреас Грифіус

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики

Спектральний тип: S (Толен) · S (SMASS)


text:
# Нефар
Нефа́р — пасажирський залізничний зупинний пункт Шевченківської дирекції Одеської залізниці на вузькоколійній залізниці (ширина — 75 см) Гайворон — Рудниця між станціями Рудниця (7 км) та Бершадь (47 км).
Розташований біля села Рудницьке Піщанського району Вінницької області.
Колишня станція. Отримала назву, ймовірно, з німецької мови часів 2-ї світової війни.
Зупиняються приміські поїзди (з 14.10.2021 р відновлено одну пару на добу щоденно) сполученням Рудниця — Гайворон.

title: Нефар

wikitext:
{{Станція
| назва_колір = Blue1
| назва_колір_фону = yellow
| підзаголовок_колір = Purple1
| підзаголовок_колір_фону = Cyan1
| назва = Нефар
| лінія_верх = [[Шевченківська дирекція залізничних перевезень|Шевченківська дирекція]]
| система_верх = [[Одеська залізниця]]
| тип = зупинний пункт
| зображення = Nefar train stop.jpg
| зображення_розмір =
| зображення_підпис =
| розташування = с. [[Рудницьке (Піщанський район)|Рудницьке]]
| адреса =
| координати = {{coord|48|16|35|N|29|00|09|E|scale:1500}}
| лінії = [[Гайворон (станція)|Гайворон]] — [[Рудниця (станція, вузькоколійна)|Рудниця]]
| структура =
| глибина =
| рівнів =
| платформ = 1
| тип_платформ = бічна
| колій = 1
| час_роботи =
| транспортні_послуги =
| супутні_послуги =
| інженер =
| відкрито =
| закрито =
| перебудовано =
| електрифіковано =
| колишні_назви =
| архітектор =
| стиль =
| поверхів =
| власник = [[Одеська залізниця]]
| оператор = [[Укрзалізниця]]
| вебсайт =
| тип_коду =
| код =
| зона =
| пасажиропотік =
| мапа =
| мапа_стан =
| мапа_назва =
| мапа_маршруту =
| мапа_маршруту_стан =
| мапа_маршруту_назва =
}}

{{Рудниця — Голованівськ}}
'''Нефа́р''' — пасажирський залізничний [[зупинний пункт]] [[Шевченківська дирекція залізничних перевезень|Шевченківської дирекції]] [[Одеська залізниця|Одеської залізниці]] на вузькоколійній залізниці (ширина — 75 см) [[Гайворон (станція)|Гайворон]] — [[Рудниця (станція, вузькоколійна)|Рудниця]] між станціями [[Рудниця (станція, вузькоколійна)|Рудниця]] (7 км) та [[Бершадь (станція)|Бершадь]] (47 км).

Розташований біля села [[Рудницьке (Піщанський район)|Рудницьке]] [[Піщанський район|Піщанського району]] [[Вінницька область|Вінницької області]].

Колишня станція. Отримала назву, ймовірно, з німецької мови часів 2-ї світової війни.

Зупиняються приміські поїзди (з 14.10.2021 р відновлено одну пару на добу щоденно) сполученням [[Рудниця (станція, вузькоколійна)|Рудниця]] — [[Гайворон (станція)|Гайворон]].

== Джерела ==
* {{ЖДС}}
* {{ТК4}}

{{railway-station}}
{{railway-stub}}

[[Категорія:Зупинні пункти Одеської залізниці]]
[[Категорія:Транспорт Піщанського району]]
[[Категорія:Зупинні пункти Вінницької області]]

title: Розташування

Розташування: с. Рудницьке

title: Структура

Лінія(ї): Гайворон — Рудниця

Тип платформ: бічна

title: Інша інформація

Власник: Одеська залізниця

Оператор: Укрзалізниця

title: Залізниця Рудниця — Голованівськ

Подільськ – Вапнярка
| 0 | | 78,2 | · Рудниця (вузьк.)
7 · Нефар
13 · Щербакове
22 · Куренівка
28 · Дохно
31 · Каташин
Р33
38 · П'ятківка
41 · Яланець 2
45 · Село Яланець
Р54
53,7 · Бершадь
58,2 · Кириївка
64,3 · Устя
68,2 · Осіївка
71 · Лугова
73,6 · Жданове
| 85 | | 300,2 | · Хащувате
Т 0207
| 115 | | 330,3 | · Грушка
М05
| 122 | | 338,5 | · 339 км
Т 1215

р. Південний Буг | Вінницька область | | Кіровоградська область |

75,2 · Передбужжя Вінниця

| 130 | | 344,7 | · Голованівськ


text:
# Видобуток урану в Намібії
Видобуток урану в Намібії має важливе значення для економіки країни. У 2011 році Намібія була одним з найбільших в світі виробників урану (займала четверте місце після Казахстану, Канади та Австралії).
Уран є однією з шести корисних копалин, які були оголошені «стратегічними» урядом Намібії. З 2009 року нова ліцензія на розвідку не може бути надана без участі урядової гірничодобувної компанії.

## Історія
Вперше родовище відкрито в 1928 році в пустелі Наміб Пітером Лу. Розвідка родовища йшла 30 років. В кінці 1950-х років компанія Anglo American досліджувала родовище, але незабаром, у 1966 році розробка була припинена. Через десять років розробка відновилася. У 1980 році ООН провела збори по темі намібійського уранового родовища. У 1999 році Міжнародне агентство з атомної енергії повідомило, що рудник Рессінг — найбільший урановий рудник у світі. У 2008 році видобуток урану у всій Африці збільшився на 16% порівняно з попереднім роком.

title: Видобуток урану в Намібії

wikitext:
'''Видобуток [[Уран (хімічний елемент)|урану]] в [[Намібія|Намібії]]''' має важливе значення для економіки країни. У 2011 році [[Намібія]] була одним з найбільших в світі виробників урану (займала четверте місце після [[Казахстан|Казахстану]], [[Канада|Канади]] та [[Австралія|Австралії]])<ref name="MerkelSchipek2011">{{Cite book|url=https://books.google.com/books?id=ZrmhBB9jY00C&pg=PR16|title=The New Uranium Mining Boom: Challenge and Lessons Learned|last=Merkel|first=Broder|last2=Schipek|first2=Mandy|date=28 жовтня 2011|publisher=Springer|pages=xvi, 111–|isbn=978-3-642-22121-7|accessdate=30 травня 2012|archive-date=26 березня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170326070833/https://books.google.com/books?id=ZrmhBB9jY00C&pg=PR16}}</ref>.

Уран є однією з шести корисних копалин, які були оголошені «стратегічними» урядом Намібії. З 2009 року нова ліцензія на розвідку не може бути надана без участі урядової гірничодобувної компанії<ref name="Seenitall">{{Цитата:Новини|title=Boom and Slump. The Mining Industry Has Seen it All|last=Kufa|first=Leon|work=Mining Journal|publisher=Supplement to ''[[The Namibian]]''|date=April 2016|pages=9-11}}</ref>.

== Історія ==
Вперше родовище відкрито в 1928 році в пустелі [[Наміб]] Пітером Лу. Розвідка родовища йшла 30 років. В кінці 1950-х років компанія [[Anglo American]] досліджувала родовище, але незабаром, у 1966 році розробка була припинена<ref name="Agency2008">{{Cite book|url=https://books.google.com/books?id=EtPaFEFsYw0C&pg=PA256|title=Uranium 2007: Resources, Production and Demand|last=International Atomic Energy Agency|date=17 червня 2008|publisher=OECD Publishing|pages=256–|isbn=978-92-64-04766-2|accessdate=30 травня 2012|archive-date=24 травня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210524095355/https://books.google.com/books?id=EtPaFEFsYw0C&pg=PA256}}</ref>. Через десять років розробка відновилася. У 1980 році [[Організація Об'єднаних Націй|ООН]] провела збори по темі намібійського уранового родовища<ref name="EriksenMoorsom1989">{{Cite book|url=https://books.google.com/books?id=xLoO44mOlNgC&pg=PA183|title=The Political Economy of Namibia: An Annotated Critical Bibliography|last=Eriksen|first=Tore Linné|last2=Moorsom|first2=Richard|year=1989|publisher=Nordic Africa Institute|pages=183–|isbn=978-91-7106-297-0|accessdate=29 травня 2012|archive-date=14 березня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170314071531/https://books.google.com/books?id=xLoO44mOlNgC&pg=PA183}}</ref>. У 1999 році [[Міжнародне агентство з атомної енергії]] повідомило, що рудник Рессінг — найбільший урановий рудник у світі<ref name="Agency1999">{{Cite book|url=https://books.google.com/books?id=1x2SFgesCckC&pg=PA115|title=Environmental Activities in Uranium Mining and Milling: A Joint Report|last=International Atomic Energy Agency|date=21 вересня 1999|publisher=OECD Publishing|page=115|isbn=978-92-64-17064-3|accessdate=30 травня 2012|archive-date=14 березня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170314071811/https://books.google.com/books?id=1x2SFgesCckC&pg=PA115}}</ref><ref name="SantcrossBallard2001">{{Cite book|url=https://books.google.com/books?id=sspa0QIFtkMC&pg=PA355|title=Namibia Handbook: The Travel Guide|last=Santcross|first=Nick|last2=Ballard|first2=Sebastian|last3=Baker|first3=Gordon|year=2001|publisher=Footprint Travel Guides|pages=355–|isbn=978-1-900949-91-0|accessdate=29 травня 2012|archive-date=14 березня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170314071459/https://books.google.com/books?id=sspa0QIFtkMC&pg=PA355}}</ref>. У 2008 році видобуток урану у всій Африці збільшився на 16% порівняно з попереднім роком<ref name="(U.S.)2010">{{Cite book|url=https://books.google.com/books?id=cOUq1JKeQ18C&pg=SA1-PA6|title=Minerals Yearbook, 2008, V. 3, Area Reports, International, Africa and the Middle East|last=Geological Survey (U.S.)|date=24 жовтня 2010|publisher=Government Printing Office|page=1|isbn=978-1-4113-2965-2|accessdate=30 травня 2012|archive-date=14 березня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170314071726/https://books.google.com/books?id=cOUq1JKeQ18C&pg=SA1-PA6}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Authority control}}
[[Категорія:Уранові руди]]
[[Категорія:Гірнича промисловість Намібії]]


text:
# GPU-Z
GPU-Z — це безкоштовна прикладна програма для відображення технічної інформації про графічний процесор персонального комп'ютера, що працює під ОС Microsoft Windows.

title: GPU-Z

wikitext:
{{Картка програми
| name        = GPU-Z
| logo        =
| screenshot  =
| caption     =
| genre       = [[Утиліти|Утиліта]]
| developer   = [http://www.techpowerup.com/ TechPowerUp]
| programming_language    =
| operating_system        = [[Microsoft Windows]] 2000 / XP / Vista (32 та 64 біт)
| latest_release_version  = 0.6.5
| latest_release_date     = 10 жовтня 2012
| latest_preview_version  =
| latest_preview_date     =
| license     = [[freeware]]
| website     = [http://www.techpowerup.com/gpuz techpowerup.com/gpuz]
}}

'''GPU-Z''' — це [[freeware|безкоштовна]] [[Прикладне програмне забезпечення|прикладна програма]] для [[Системний монітор|відображення технічної інформації]] про [[GPU|графічний процесор]] [[Персональний комп'ютер|персонального комп'ютера]], що працює під [[Операційна система|ОС]] [[Microsoft Windows]].

== Див. також ==
* [[CPU-Z]]

== Посилання ==
* [http://www.techpowerup.com/gpuz/ Офіційна сторінка продукту] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210128132544/http://www.techpowerup.com/gpuz/ |date=28 січня 2021 }}
* {{ref-ru}} Фан-сайт програми {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211218114008/https://gpuz1.ru/ |date=18 грудня 2021 }}

{{soft-stub}}

[[Категорія:Системне програмне забезпечення]]
[[Категорія:Програмне забезпечення для Windows]]
[[Категорія:Продуктивність комп'ютера]]
[[Категорія:Утиліти для Windows]]

title: GPU-Z

Тип: Утиліта

Розробник: TechPowerUp

Операційна система: Microsoft Windows 2000 / XP / Vista (32 та 64 біт)

Ліцензія: freeware


text:
# Скотті Мур
«Скотті» Мур англ. Winfield Scott "Scotty" Moore III (27 лютого 1931, Ґадсден, Теннессі — 28 червня 2016, Нешвілл, Теннессі) — відомий американський гітарист, який з Білом Блеком творили музичний супровід Елвіса Преслі з перших днів його музичної кар'єри: його і Біла Блека обрав Сем Філліпс із «Сан-Рекордс», переконаний, що саме ці двоє — той акомпанемент, який буде потрібним молодому Елвісу для музичного зльоту.
Мур підігравав Елвісу, коли той записував такі свої найвідоміші пісні, як-от: «Good Rockin' Tonight», «Baby Let's Play House», «Heartbreak Hotel», «Mystery Train», «Hound Dog», «Too Much», а також «Jailhouse Rock».

title: Скотті Мур

wikitext:
{{Особа}}
{{Othernames|Мур (прізвище)|Мур}}
'''«Скотті» Мур''' {{lang-en|Winfield Scott "Scotty" Moore III}} ({{ДН|27|2|1931}}, [[Гадсден (Теннессі)|Ґадсден]], [[Теннессі]] — {{ДС|28|6|2016}}, [[Нешвілл]], Теннессі) — відомий американський гітарист, який з [[Біл Блек|Білом Блеком]] творили музичний супровід [[Елвіс Преслі|Елвіса Преслі]] з перших днів його музичної кар'єри: його і Біла Блека обрав [[Сем Філліпс]] із «Сан-Рекордс», переконаний, що саме ці двоє — той акомпанемент, який буде потрібним молодому Елвісу для музичного зльоту<ref>[http://www.bbc.com/ukrainian/news_in_brief/2016/06/160629_or_moore_died Помер гітарист Елвіса Преслі Скотті Мур.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160630233804/http://www.bbc.com/ukrainian/news_in_brief/2016/06/160629_or_moore_died |date=30 червня 2016 }} ''BBC Україна. 29 червня, 2016 рік''.</ref>.

Мур підігравав Елвісу, коли той записував такі свої найвідоміші пісні, як-от: ''«Good Rockin' Tonight», «Baby Let's Play House», «Heartbreak Hotel», «Mystery Train», «Hound Dog», «Too Much»'', а також ''«Jailhouse Rock».''

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Бібліоінформація}}
{{Music-stub}}
{{DEFAULTSORT:Мур, Скотті}}
[[Категорія:Гітаристи, які ввійшли у список 100 найкращих гітаристів усіх часів за версією журналу Rolling Stone]]

title: англ. Scotty Moore

Ім'я при народженні: англ. Winfield Scott Moore III

Народився: 27 грудня 1931 · Гадсден, Крокетт, Теннессі, США

Помер: 28 червня 2016 (84 роки) · Нашвілл, Теннессі, США

Діяльність: гітарист, аудіорежисер

Галузь: рок-музика

Знання мов: англійська

Заклад: Phillips Recording Serviced

Жанр: рок-н-рол

Нагороди: Зала слави рок-н-ролу (2000)


text:
# Казанка (Томський район)
Каза́нка (рос. Казанка) — присілок у складі Томського району Томської області, Росія. Входить до складу Спаського сільського поселення.

## Населення
Населення — 51 особа (2010; 69 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- татари — 73 %

title: Казанка (Томський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Казанка
 | назва ін.       = {{lang-ru|Казанка}}
 | карта розташування1 = Росія Томська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Томська область]]
 | район           = [[томський район|Томський]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[спаське сільське поселення (Томський район)|Спаське]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 51 особа ([[2010]]{{RUS-TOM-census}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 56
 | lat_min= 18
 | lat_sec= 04
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 84
 | lon_min= 58
 | lon_sec= 23
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Казанка}}

'''Каза́нка''' ({{lang-ru|Казанка}}) — [[присілок]] у складі [[томський район|Томського району]] [[томська область|Томської області]], [[Росія]]. Входить до складу [[спаське сільське поселення (Томський район)|Спаського сільського поселення]].

== Населення ==
Населення — 51 особа ([[2010]]; 69 у [[2002]]<ref>{{Cite web |url=http://lingvarium.org/russia/BD/2015/Tomskaya.xls |title=Дані перепису населення Росії 2002 року |accessdate=8 березня 2021 |archive-date=3 лютого 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190203215002/http://lingvarium.org/russia/BD/2015/Tomskaya.xls }}</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[татари]] — 73 %

== Джерела ==
* {{Карта|O-45-134}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=56.300634&lon=84.973927&z=13&show=/8189992/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=56.300634&lon=84.973927&z=13&show=/8189992/ru/ |date=25 серпня 2011 }}

{{tomsk-obl-stub}}
{{томський район}}

[[Категорія:Населені пункти Томського району]]
[[Категорія:Присілки Томської області]]

title: присілок Казанка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Томська область

Муніципальний район: Томський

Поселення: Спаське

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Казанка · Казанка


text:
# Рабство в Росії
Рабство в Росії сягає корінням у часи Новгородської республіки та Московії. У 1723 році Указ Петра Першого заборонив работоргівлю, але не заборонив кріпацтво.
Сучасні форми рабства в Російській Федерації — торгівля людьми, примусова праця і примусові шлюби. Згідно доповіді міжнародної правозахисної організації Walk Free Foundation «Global Slavery Index», у 2016 році в Росії нараховувалося 1 048 500 рабів (7-ме місце у світі), що становить 0.732 % від загальної кількості населення (16-те місце у світі).

## Історія
У московському праві з кінця XV століття виник особливий вид холопства — кабальне холопство. За своїм походженням, це холопство з позики: боржник особистою службою в дворі кредитора погашав проценти на залучений капітал. Це визначалося особливим документом — служилою кабалою. Як правило, кабальне холопство було довічним.
Правовий статус кабальних холопів змінювався указами московських князів 1586, 1597, 1606, 1607 років, Соборним уложенням 1649 року.
Холопство було скасоване Петром Першим найвищою резолюцією на доповідні пункти генерала Чернишова 19 січня 1723 року. Відтоді холопи і кріпаки становили одну загальну масу кріпосних людей.
Деякі кроки до обмеження і подальшого скасування кріпосного права були зроблені Павлом I і Олександром I у 1797 і 1803 роках підписанням Маніфесту про триденну панщину (щодо обмеження підневільної праці) та Указу про вільних хліборобів, яким прописане правове становище відпущених на волю селян.
До кінця царювання Миколи I частка поміщицьких кріпаків, за різними оцінками, скоротилася до 35-45 %.
19 лютого 1861 року Маніфестом імператора Олександра II кріпосне право було остаточно скасоване.
У радянські часи факторами невільного положення населення називають:
- широке використання праці засуджених;
- колективізацію, працю в колгоспах за трудодні;
- натуральний податок для селян, що був схожим на оброк;
- відсутність права приватної власності, перш за все, на нерухомість та засоби виробництва;
- інститут прописки (відсутність свободи пересування);
- невидачу паспортів селянам як мінімум до 1953 року;
- законодавчу заборону дармоїдства, бродяжництва, жебрацтва;
- широку практику мобілізації населення на обов'язкові роботи («суботники», «недільники», комсомольські будівництва, залучення студентів і службовців до збору врожаю[ru] тощо);
- факти геноциду (голодомор) і примусового переміщення цілих народів (кримських татар, чеченців, інгушів, німців, ін.)[5][6][7].

## Сучасність
Згідно з доповіддю міжнародної правозахисної організації Walk Free Foundation «Global Slavery Index», у 2016 році в Росії нараховувалося 1 048 500 рабів (7-те місце у світі), що становить 0.732 % від загальної кількості населення (16-ге місце у світі).
Росію доповідь називає «міжнародним хабом трудового трафіку», країною походження та країною призначення для жертв торгівлі людьми. Найбільш поширеними формами сучасного рабства є експлуатація іноземних трудящих-мігрантів і торгівля жінками й дітьми для комерційної сексуальної експлуатації як в Росії, так і за кордоном.
Багато іноземних робітників (від 5 до 12 мільйонів) трудяться на будівництві, сезонно у сільському господарстві, у швейній промисловості. Як вважається, приблизно половина з них не мають оформлених трудових відносин, базового доступу до основних державних послуг, екстреної медичної допомоги. Більшість із цих працівників походять з країн колишнього Радянського Союзу, таких як Таджикистан, Узбекистан і Киргизстан. Вони приїздять до порівняно багатої Росії в пошуках зайнятості. Також повідомляється, що північнокорейські робочі експлуатуються в лісовій промисловості Росії.
Працівники-мігранти постраждали в експлуататорських умовах при будівництві стадіонів та інших об'єктів для Зимових Олімпійських ігор у Сочі — 2014. Більше 800 робітників, зайнятих на олімпійських об'єктах повідомляли про невиплату заробітної плати та експлуатацію.
Жертви з України також зазнали примусової праці в секторах рибальства і мореплавання.
В'єтнамські мігранти, які в'їжджають в країну нелегально, працюють на «заводах-привидах» в рабських умовах. Це заводи, що офіційно не існують, але забезпечують працею тисячі робітників-мігрантів без офіційної реєстрації. Таким робітникам обмежують пересування, недоплачують заробітну плату, у них конфіскують паспорти. У 2013 році були також повідомлення про високу чисельність українських, молдавських і в'єтнамських жінок і дітей, що піддаються в Росії сексуальній експлуатації. Російські жертви були виявлені в Греції та на Кіпрі, на Близькому Сході, Єгипті, Китаї, Іспанії та на Мальті.
Реакція уряду Росії на проблему сучасного рабства описується в доповіді як дуже слабка.
Російській Федерації приділено увагу також у доповіді Державного департаменту США «Торгівля людьми — 2013» (2013 Trafficking in Persons Report). Так, Росія увійшла до групи країн, уряди яких ігнорують злочини, пов'язані з торгівлею людьми. До рабства автори доповіді зарахували примусову працю, сексуальне рабство і насильницьке залучення неповнолітніх до участі у бойових діях.
Сигнальні проблеми сучасного рабства в Росії
- утримання документів у жертв торгівлі людьми;
- невиплата їм належної платні;
- фізичне насильство над ними;
- украй погані умови їх життя;
- примусове жебракування;
- культивування наркотичної залежності;
- залучення до зайняття проституцією.

Ці проблеми залишаються без належної протидії уряду та судової системи.

### Сюжет The Guardian
The Guardian у березні 2017 року розмістила 12-хвилинний ролик, автори якого роблять висновок, що тисячі вразливих росіян щороку поневолюють на сільських цегельних заводах і фермах Дагестану. Розслідування містить зняті з натури сцени насильства і нелюдського поводження.

title: Рабство в Росії

wikitext:
'''Рабство в Росії''' сягає корінням у часи [[Новгородська республіка|Новгородської республіки]] та [[Велике князівство Московське|Московії]]. У [[1723]] році Указ [[Петро I Олексійович|Петра Першого]] заборонив [[Работоргівля|работоргівлю]], але не заборонив [[кріпацтво]].

Сучасні форми [[рабство|рабства]] в [[Росія|Російській Федерації]] — [[торгівля людьми]], примусова праця і примусові [[шлюб]]и<ref name="й">{{Cite web |url=http://news.bigmir.net/world/860048-Po-kolichestvu-rabov-Rossija-pjataja-strana-v-mire---million-chelovek |title=По количеству рабов Россия пятая страна в мире — миллион человек / bigmir)net, 20 ноября 2014 12:00 |accessdate=8 липня 2015 |archive-date=5 липня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150705063032/http://news.bigmir.net/world/860048-Po-kolichestvu-rabov-Rossija-pjataja-strana-v-mire---million-chelovek }}</ref>. Згідно доповіді міжнародної правозахисної організації {{не перекладено|Walk Free Foundation|Walk Free Foundation|en|Walk Free Foundation}} {{не перекладено|Global Slavery Index|«Global Slavery Index»|en|Global Slavery Index}}, у [[2016]] році в Росії нараховувалося 1 048 500 рабів (7-ме місце у світі), що становить 0.732 % від загальної кількості населення (16-те місце у світі)<ref name="ц">{{Cite web |url=http://www.globalslaveryindex.org/findings/ |title=In 2016, we estimate that 45.8 million people are in some form of modern slavery in 167 countries: Global Slavery Index 2016 |accessdate=31 травня 2016 |archive-date=26 грудня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20141226154749/http://www.globalslaveryindex.org/findings/ }}</ref>.

== Історія ==
У московському праві з кінця [[XV століття]] виник особливий вид холопства — {{не перекладено|Кабальне холопство|кабальне холопство|ru|Кабальное холопство}}. За своїм походженням, це холопство з [[Позика|позики]]: боржник особистою службою в дворі кредитора погашав проценти на залучений капітал. Це визначалося особливим документом — служилою кабалою. Як правило, кабальне холопство було довічним.

Правовий статус кабальних холопів змінювався указами [[Великі князі Московські|московських князів]] [[1586]], [[1597]], [[1606]], [[1607]] років, [[Соборне уложення 1649 року|Соборним уложенням 1649 року]].

Холопство було скасоване Петром Першим найвищою резолюцією на доповідні пункти генерала Чернишова [[19 січня]] [[1723]] року. Відтоді холопи і кріпаки становили одну загальну масу кріпосних людей<ref>Ключевский В. О. Происхождение крепостного права в России / В. Ключевский. — СПб., 1885.</ref>.

Деякі кроки до обмеження і подальшого скасування кріпосного права були зроблені [[Павло I (російський імператор)|Павлом I]] і [[Олександр I (російський імператор)|Олександром I]] у [[1797]] і [[1803]] роках підписанням {{не перекладено|Маніфест про триденну панщину|Маніфесту про триденну панщину|ru|Манифест о трёхдневной барщине}} (щодо обмеження підневільної праці) та [[Указ про вільних хліборобів|Указу про вільних хліборобів]], яким прописане правове становище відпущених на волю селян.

До кінця царювання [[Микола I (російський імператор)|Миколи I]] частка поміщицьких кріпаків, за різними оцінками, скоротилася до 35-45 %<ref name="лек86">''Ключевский В.'' Курс русской истории. Лекция LXXXVI.</ref>.

[[19 лютого]] [[1861]] року Маніфестом імператора [[Олександр II (російський імператор)|Олександра II]] кріпосне право було остаточно скасоване.

У [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|радянські часи]] факторами невільного положення населення називають:
* широке використання праці засуджених;
* [[колективізація|колективізацію]], працю в [[колгосп]]ах за [[Трудодень|трудодні]];
* [[Продподаток|натуральний податок]] для селян, що був схожим на [[оброк]];
* відсутність права [[Приватна власність|приватної власності]], перш за все, на нерухомість та засоби виробництва;
* інститут [[Прописка|прописки]] (відсутність свободи пересування);
* невидачу [[Паспорт громадянина СРСР|паспортів]] селянам як мінімум до 1953 року;
* законодавчу заборону [[Дармоїдство|дармоїдства]], [[Бродяжництво|бродяжництва]], [[Жебрак|жебрацтва]];
* широку практику мобілізації населення на обов'язкові роботи («[[суботник]]и», «недільники», [[комсомол]]ьські будівництва, {{не перекладено|Залучення до сільськогосподарських робіт громадян, зайнятих в інших сферах економіки|залучення студентів і службовців до збору врожаю|ru|Привлечение к сельскохозяйственным работам граждан, занятых в других сферах экономики}} тощо);
* факти [[геноцид]]у ([[Голодомор на Кубані 1932—1933 років|голодомор]]) і [[Депортація народів у СРСР|примусового переміщення цілих народів]] ([[Депортація кримських татар|кримських татар]], [[Депортація чеченців та інгушів|чеченців, інгушів]], [[Гоніння на німців (1941–1950)|німців]], ін.)<ref>{{Cite web |url=http://beloepyatno.blogspot.com/2011/04/blog-post.html |title=Архівована копія |accessdate=10 липня 2015 |archive-date=15 липня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150715142844/http://beloepyatno.blogspot.com/2011/04/blog-post.html }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://maxpark.com/community/3782/content/2056414 |title=Архівована копія |accessdate=10 липня 2015 |archive-date=11 липня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150711045820/http://maxpark.com/community/3782/content/2056414 }}</ref><ref name="nov-mir-87">Путко А. О тотальной люмпенизации советского общества. — Новый мир, 1987.</ref>.

== Сучасність ==
Згідно з доповіддю міжнародної правозахисної організації Walk Free Foundation «Global Slavery Index», у 2016 році в Росії нараховувалося 1 048 500 рабів (7-те місце у світі), що становить 0.732 % від загальної кількості населення (16-ге місце у світі)<ref name="ц"/>.

Росію доповідь називає «міжнародним [[хаб]]ом трудового трафіку», країною походження та країною призначення для жертв торгівлі людьми. Найбільш поширеними формами сучасного рабства є експлуатація іноземних [[Працівник-мігрант|трудящих-мігрантів]] і торгівля жінками й [[Торгівля дітьми|дітьми]] для комерційної сексуальної експлуатації як в Росії, так і за кордоном.

Багато іноземних робітників (від 5 до 12 мільйонів) трудяться на будівництві, сезонно у сільському господарстві, у швейній промисловості. Як вважається, приблизно половина з них не мають оформлених трудових відносин, базового доступу до основних державних послуг, екстреної медичної допомоги. Більшість із цих працівників походять з [[Пострадянські держави|країн колишнього Радянського Союзу]], таких як [[Таджикистан]], [[Узбекистан]] і [[Киргизстан]]. Вони приїздять до порівняно багатої Росії в пошуках зайнятості. Також повідомляється, що [[КНДР|північнокорейські]] робочі експлуатуються в лісовій промисловості Росії.

Працівники-мігранти постраждали в експлуататорських умовах при будівництві стадіонів та інших об'єктів для [[Зимові Олімпійські ігри 2014|Зимових Олімпійських ігор у Сочі — 2014]]. Більше 800 робітників, зайнятих на олімпійських об'єктах повідомляли про невиплату [[Заробітна плата|заробітної плати]] та експлуатацію.

Жертви з України також зазнали примусової праці в секторах рибальства і мореплавання.

[[В'єтнам]]ські мігранти, які в'їжджають в країну нелегально, працюють на «заводах-привидах» в рабських умовах. Це заводи, що офіційно не існують, але забезпечують працею тисячі робітників-мігрантів без офіційної реєстрації. Таким робітникам обмежують пересування, недоплачують заробітну плату, у них конфіскують паспорти. У 2013 році були також повідомлення про високу чисельність українських, молдавських і в'єтнамських жінок і дітей, що піддаються в Росії сексуальній експлуатації. Російські жертви були виявлені в Греції та на Кіпрі, на Близькому Сході, Єгипті, Китаї, Іспанії та на Мальті.

Реакція [[Уряд Росії|уряду Росії]] на проблему сучасного рабства описується в доповіді як дуже слабка<ref name="цм">{{Cite web |url=http://www.globalslaveryindex.org/country/russia/ |title=Global Slavery Index 2014: Russia |accessdate=8 липня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20150706035753/http://www.globalslaveryindex.org/country/russia/ |archivedate=6 липня 2015 |deadurl=yes }}</ref>.

Російській Федерації приділено увагу також у доповіді [[Державний департамент США|Державного департаменту США]] «Торгівля людьми — 2013» (''2013 Trafficking in Persons Report''). Так, Росія увійшла до групи країн, уряди яких ігнорують злочини, пов'язані з торгівлею людьми. До рабства автори доповіді зарахували примусову працю, [[сексуальне рабство]] і насильницьке залучення неповнолітніх до участі у бойових діях<ref>{{Cite web |url=http://www.state.gov/j/tip/rls/tiprpt/2013/index.htm |title=Trafficking in Persons Report 2013 |accessdate=11 липня 2015 |archive-date=12 липня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150712111753/http://www.state.gov/j/tip/rls/tiprpt/2013/index.htm }}</ref>.

;Сигнальні проблеми сучасного рабства в Росії
* утримання документів у жертв торгівлі людьми;
* невиплата їм належної платні;
* фізичне [[насильство]] над ними;
* украй погані умови їх життя;
* примусове [[жебракування]];
* культивування [[Наркоманія|наркотичної залежності]];
* залучення до [[Проституція в Росії|зайняття проституцією]].

Ці проблеми залишаються без належної протидії уряду та судової системи<ref>{{Cite web |url=http://www.state.gov/documents/organization/210741.pdf |title=Trafficking in Persons Report 2013, p. 310—312. |accessdate=11 липня 2015 |archive-date=14 липня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150714101632/http://www.state.gov/documents/organization/210741.pdf }}</ref>.

=== Сюжет The Guardian ===
[[The Guardian]] у березні 2017 року розмістила 12-хвилинний ролик, автори якого роблять висновок, що тисячі вразливих росіян щороку поневолюють на сільських цегельних заводах і фермах [[Дагестан]]у. Розслідування містить зняті з натури сцени насильства і нелюдського поводження<ref>[https://www.facebook.com/theguardian/videos/10155250305901323/ 'We're taking them home': saving Russia's brick slaves / The Guardian, 31 березня 2017]</ref>.

== Див. також ==
* [[Дитяча проституція]]
* [[Примусова праця німців у СРСР]]
* [[Каторга]]
* [[Трудові мобілізації]]
* [[Гастарбайтер]]
* [[Дитяча праця]]
* [[Ода на рабство]]
* [[Рабство в Україні]]

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* [http://samlib.ru/a/ali_s/rabstwo.shtml Тарасов Борис. Россия крепостная. История народного рабства] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150713015845/http://samlib.ru/a/ali_s/rabstwo.shtml |date=13 липня 2015 }}{{ref-ru}}
* [[Андрій Зубов]]. [http://hbr-russia.ru/biznes-i-obshchestvo/fenomeny/a11487/ Разрушить миф о колее] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150511124740/http://hbr-russia.ru/biznes-i-obshchestvo/fenomeny/a11487/ |date=11 травня 2015 }}.{{ref-ru}} — Harvard Business Review, March 2013
{{Рабство в Європі}}
{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Економіка Російської імперії]]
[[Категорія:Історія права Росії]]
[[Категорія:Рабство за країною]]
[[Категорія:Суспільство Російської імперії]]
[[Категорія:Суспільство Росії]]


text:
# Ньюарк (Огайо)
Ньюарк (англ. Newark) — місто (англ. city) в США, в округах Лікінґ і Лікінґ штату Огайо. Населення — 49 934 особи (2020).

## Географія
Ньюарк розташований за координатами 40°4′11″ пн. ш. 82°25′30″ зх. д. / 40.06972° пн. ш. 82.42500° зх. д. (40.069732, -82.424925).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 55,35 км², з яких 54,09 км² — суходіл та 1,26 км² — водойми.

### Клімат
| Клімат : Ньюарк         | Клімат : Ньюарк | Клімат : Ньюарк | Клімат : Ньюарк | Клімат : Ньюарк | Клімат : Ньюарк | Клімат : Ньюарк | Клімат : Ньюарк | Клімат : Ньюарк | Клімат : Ньюарк | Клімат : Ньюарк | Клімат : Ньюарк | Клімат : Ньюарк | Клімат : Ньюарк |
| Показник                | Січ.            | Лют.            | Бер.            | Квіт.           | Трав.           | Черв.           | Лип.            | Серп.           | Вер.            | Жовт.           | Лист.           | Груд.           | Рік             |
| Абсолютний максимум, °C | 24,4            | 23,9            | 29,4            | 32,2            | 35,0            | 38,3            | 41,1            | 38,3            | 39,4            | 32,2            | 27,2            | 24,4            | 41,1            |
| Середній максимум, °C   | 2,2             | 4,4             | 10,6            | 17,2            | 22,8            | 27,8            | 29,4            | 28,9            | 25,0            | 18,9            | 11,1            | 4,4             | 17,0            |
| Середній мінімум, °C    | −6,7            | −6,1            | −1,7            | 3,9             | 8,9             | 13,9            | 16,1            | 15,6            | 11,1            | 5,0             | 0,0             | −5              | 4,6             |
| Абсолютний мінімум, °C  | −31,1           | −32,2           | −21,7           | −11,1           | −5              | 0,0             | 5,0             | 3,3             | −3,9            | −10             | −20             | −29,4           | −32,2           |
| Норма опадів, мм        | 79              | 64              | 89              | 97              | 107             | 114             | 109             | 91              | 74              | 66              | 76              | 74              | 1039            |
| ----------------------- | --------------- | --------------- | --------------- | --------------- | --------------- | --------------- | --------------- | --------------- | --------------- | --------------- | --------------- | --------------- | --------------- |
| Джерело: Weatherbase    |                 |                 |                 |                 |                 |                 |                 |                 |                 |                 |                 |                 |                 |

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкали 47 573 особи в 19 840 домогосподарствах у складі 12 057 родин. Густота населення становила 860 осіб/км².  Було 21976 помешкань (397/км²).
Расовий склад населення:
| - 92,8 % — білих - 3,3 % — чорних або афроамериканців - 0,6 % — азіатів - 0,3 % — корінних американців |

До двох чи більше рас належало 2,6 %. Частка іспаномовних становила 1,2 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 24,0 % — особи молодші 18 років, 61,5 % — особи у віці 18—64 років, 14,5 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 37,3 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 91,5 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 87,7 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 51 596 доларів США (медіана — 37 025), а середній дохід на одну сім'ю — 62 438 доларів (медіана — 50 515). Медіана доходів становила 42 799 доларів для чоловіків та 30 004 долари для жінок. За межею бідності перебувало 23,2 % осіб, у тому числі 36,2 % дітей у віці до 18 років та 7,4 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 21 419 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 23,2 %, роздрібна торгівля — 15,0 %, виробництво — 12,3 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 10,9 %.

title: Ньюарк (Огайо)

wikitext:
{{Otherplaces|Ньюарк (значення){{!}}Ньюарк}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Ньюарк
|оригінальна назва  = {{lang-en|Newark}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Newark CourtHouse 2008.jpg
|опис зображення= <!-- Licking County Courthouse -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Огайо
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Лікінґ (округ, Огайо)|Лікінґ]], [[Лікінґ (округ, Огайо)|Лікінґ]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 55,35
|висота центру НП   = 254
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 859,49
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 740
|поштовий індекс        = 43055, 43056, 43058, 43093
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 3954040
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Ньюарк''' ({{lang-en|Newark}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в округах [[Лікінґ (округ, Огайо)|Лікінґ]] і [[Лікінґ (округ, Огайо)|Лікінґ]] штату [[Огайо]]. Населення — {{formatnum:49934}} особи (2020).

== Географія ==
Ньюарк розташований за координатами {{Coord|40|4|11|N|82|25|30|W|type:city_region:US-DE}} (40.069732, -82.424925){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 55,35 км², з яких 54,09 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 1,26 км² — [[водойма|водойми]].

=== Клімат ===
{{Клімат міста
| Місто_род = : Ньюарк

| Січ_а_макс = 24.4
| Лют_а_макс = 23.9
| Бер_а_макс = 29.4
| Кві_а_макс = 32.2
| Тра_а_макс = 35.0
| Чер_а_макс = 38.3
| Лип_а_макс = 41.1
| Сер_а_макс = 38.3
| Вер_а_макс = 39.4
| Жов_а_макс = 32.2
| Лис_а_макс = 27.2
| Гру_а_макс = 24.4
| Рік_а_макс = 41.1

| Січ_сер_макс = 2.2
| Лют_сер_макс = 4.4
| Бер_сер_макс = 10.6
| Кві_сер_макс = 17.2
| Тра_сер_макс = 22.8
| Чер_сер_макс = 27.8
| Лип_сер_макс = 29.4
| Сер_сер_макс = 28.9
| Вер_сер_макс = 25.0
| Жов_сер_макс = 18.9
| Лис_сер_макс = 11.1
| Гру_сер_макс = 4.4
| Рік_сер_макс = 17.0

| Січ_сер_мін = -6.7
| Лют_сер_мін = -6.1
| Бер_сер_мін = -1.7
| Кві_сер_мін = 3.9
| Тра_сер_мін = 8.9
| Чер_сер_мін = 13.9
| Лип_сер_мін = 16.1
| Сер_сер_мін = 15.6
| Вер_сер_мін = 11.1
| Жов_сер_мін = 5.0
| Лис_сер_мін = 0.0
| Гру_сер_мін = -5.0
| Рік_сер_мін = 4.6

| Січ_а_мін = -31.1
| Лют_а_мін = -32.2
| Бер_а_мін = -21.7
| Кві_а_мін = -11.1
| Тра_а_мін = -5.0
| Чер_а_мін = 0.0
| Лип_а_мін = 5.0
| Сер_а_мін = 3.3
| Вер_а_мін = -3.9
| Жов_а_мін = -10.0
| Лис_а_мін = -20.0
| Гру_а_мін = -29.4
| Рік_а_мін = -32.2

| Січ_сер_опади = 79
| Лют_сер_опади = 64
| Бер_сер_опади = 89
| Кві_сер_опади = 97
| Тра_сер_опади = 107
| Чер_сер_опади = 114
| Лип_сер_опади = 109
| Сер_сер_опади = 91
| Вер_сер_опади = 74
| Жов_сер_опади = 66
| Лис_сер_опади = 76
| Гру_сер_опади = 74
| Рік_сер_опади = 1039

| Джерело =  Weatherbase<ref name=Weatherbase>{{cite web
| url=http://www.weatherbase.com/weather/weather.php3?s=747533&refer=&cityname=Newark-Ohio-United-States-of-America| title=Weatherbase: Historical Weather for Newark, Ohio, United States of America|language = |date=липень 2011}}</ref>
| br = 1
}}

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1810 = 232
| 1820 = 410
| 1830 = 999
| 1840 = 2705
| 1850 = 3654
| 1860 = 4675
| 1870 = 6698
| 1880 = 9600
| 1890 = 14270
| 1900 = 18157
| 1910 = 25404
| 1920 = 26718
| 1930 = 30596
| 1940 = 31487
| 1950 = 34275
| 1960 = 41790
| 1970 = 41836
| 1980 = 41162
| 1990 = 44389
| 2000 = 46279
| 2010 = 47573
| 2020 = 49934
| estyear =
| estimate =
| estref =
| footnote = Sources:<ref name="Census1960">{{cite web|title=Number of Inhabitants: Ohio|url=http://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/37749197v1p37_ch02.pdf|work=18th Census of the United States|publisher=U.S. Census Bureau|accessdate=22 листопада 2013|archive-date=7 квітня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200407010742/https://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/37749197v1p37_ch02.pdf?sec_ak_reference=18.3496df17.1586221661.58066521}}</ref><ref name="Census1990">{{cite web|title=Ohio: Population and Housing Unit Counts|url=https://www.census.gov/prod/cen1990/cph2/cph-2-37.pdf|publisher=U.S. Census Bureau|accessdate=22 листопада 2013}}</ref><ref name="GR2" /><ref name="CensusPopEst">{{cite web|title=Incorporated Places and Minor Civil Divisions Datasets: Subcounty Population Estimates: 1 квітня 2010 to 1 липня 2012|url=https://www.census.gov/popest/data/cities/totals/2012/SUB-EST2012.html|publisher=U.S. Census Bureau|accessdate=25 листопада 2013|archiveurl=https://web.archive.org/web/20130611010502/http://www.census.gov/popest/data/cities/totals/2012/SUB-EST2012.html|archivedate=11 червня 2013}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкали {{formatnum:47573}} особи в {{formatnum:19840}} домогосподарствах у складі {{formatnum:12057}} родин. [[Густота населення]] становила 860 осіб/км².  Було 21976 помешкань (397/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 92,8 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 3,3 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,6 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,3 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
|}
До двох чи більше рас належало 2,6 %. Частка іспаномовних становила 1,2 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 24,0 % — особи молодші 18 років, 61,5 % — особи у віці 18—64 років, 14,5 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 37,3 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 91,5 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 87,7 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:51596}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:37025}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:62438}} доларів (медіана — {{formatnum:50515}}). Медіана доходів становила {{formatnum:42799}} доларів для чоловіків та {{formatnum:30004}} долари для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 23,2 % осіб, у тому числі 36,2 % дітей у віці до 18 років та 7,4 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:21419}} осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 23,2 %, роздрібна торгівля — 15,0 %, виробництво — 12,3 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 10,9 %.
[[Файл:Newark-ohio-courthouse.jpg|left|thumb|Будівля суду]]

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist|2
|refs=<ref name="GR2">{{cite web|url=http://factfinder2.census.gov|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=2008-01-31|title=American FactFinder}}{{ref-en}} Наведено за англійською вікіпедією.</ref>
<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Лікінґ (округ, Огайо)}}
{{Лікінґ (округ, Огайо)}}

[[Категорія:Міста Огайо]]
[[Категорія:Населені пункти округу Лікінґ (Огайо)]]
[[Категорія:Окружні центри Огайо]]
[[Категорія:Населені пункти США, засновані 1802]]

title: Країна

Штат: Огайо

Округ: Лікінґ, Лікінґ

Водойма: Licking Riverd, North Fork Licking Riverd, South Fork Licking Riverd, Raccoon Creekd

Густота населення: 859,49 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4

Автомобільний код: 45 (Лікінґ)