text:
# Спотинг
Спотинг (від англійського слова «spot» — «побачити», «упізнати»; також плейн-спотинг, тобто авіаційний спотинг) — особливий вид хобі, ведення реєстру літаків, супроводжується фотографуванням і відеозйомкою літальних апаратів, найчастіше літаків.
Головне для плейн-спотера визначити що за літак, його бортовий номер, серійний номер, все це звичайно супроводжується фотографуванням чи відозйомкою для наочності, або просто записом в «блокноті споттера». Місцем споттінгу служить аеропорт або невеликий аеродром. При самому поширеному виді полювання — сідаючих літаків — зазвичай вибирається місце під глісадою злітно-посадкової смуги. Для якісного фотографування рухомих з великою швидкістю (до 300 км/год) об'єктів необхідний великий досвід, тому спотери займаються улюбленою справою як можна частіше. Багато вирушають в інші міста, щоб познімати в місцевому аеропорту.
Під час холодної війни в західних країнах спотинг був особливо популярний. Вважалося величезною удачею зафільмувати радянський літак, оскільки в СРСР фотографувати аеропорти і літаки було заборонено.

## Радарспотинг і система ADS-B
В даний час набуває поширення радарспотинг, в якому спотери ведуть спостереження за повітряними суднами, обладнаними системою ADS-B за допомогою спеціальних приймачів і програмного забезпечення на екрані монітору ПК.
ADS-B — це технологія, при якій «кожне повітряне судно бачить інше», що дозволяє запобігати пілотам небезпечні ситуації, іншим же дозволяє спостерігати. Повітряне судно, що обладнане системою ADS-B, кожну секунду передає по радіо свої GPS координати, швидкість, висоту, курс, номер рейсу, сквок, залишок палива тощо. Приймачі ADS-B, встановлені на борту іншого повітряного судна, в диспетчерському пункті або у вас удома, приймають ці дані для точного відображення на екрані монітора положення повітряних суден як в небі, так на землі.
Радарспотинг нерідко поєднаний з плейн-спотингом, оскільки дозволяє безперервно моніторити повітряний простір на предмет появи заздалегідь заданого повітряного судна з повідомленням при появі по телефону або сигналом комп'ютера.

## Спотинг-майданчики
Найбільш відомі в світі місця для спотингу:
- Пляж Махо поруч з аеропортом Принцеси Джуліани на острові Святого Мартіна.
- Сквер біля ресторану In-N-Out біля аеропорту Лос-Анджелеса.
- Закритий нині гонконзький аеропорт Кай-Так.
- Аеропорт Амстердаму, де замість огорожі використовується рів з водою, внаслідок чого відкривається гарний вид на злітно-посадкову смугу.

## Правове регулювання
Правове становище плейн-спотингу не визначено в жодній країні.
Відомий випадок, коли в 2001 році у грецька поліція затримала 14 спотерів (12 британців і двох громадян Нідерландів, коли ті знімали в околицях бази грецьких ВПС Каламата. Їм загрожував термін по 20 років за звинуваченням у шпигунстві. Через 6 тижнів їм було пред'явлено інше звинувачення — в незаконному зборі інформації. Проте їх випустили під заставу в 9000 фунтів стерлінгів. У квітні наступного року, впевнені в своїй невинуватості, вони подали відповідний позов проти Греції. Підсумок був несподіваним: вісьмох засудили до трьох років ув'язнення, інших — до одного року. У листопаді того ж року з 11 британців були зняті всі звинувачення.
Тим не менш, іноді зустрічаються і зворотні приклади, коли спотерські заходи організовуються офіційно.

## Спотинг в Україні
Спотинг повільно набуває популярності в Україні. В першу чергу це пов'язане з нешвидким розвитком авіації. Відомі групи «Київські та Бориспільські Спотери», а також сайт, що об'єднує українських спотерів Spotters.aero

title: Спотинг

wikitext:
'''Спотинг''' (від англійського слова «spot» — «побачити», «упізнати»; також ''плейн-спотинг'', тобто ''авіаційний спотинг'') — особливий вид [[хобі]], ведення реєстру літаків, супроводжується фотографуванням і відеозйомкою літальних апаратів, найчастіше [[літак]]ів.
[[Файл:Planespotter photographing an UTair-Ukraine ATR 72-212A as it lands at Boryspil Airport.jpeg|thumb|right|250px|Спотер фотографує літак в аеропорту «Бориспіль»]]
[[Файл:Spotter.jpg|thumb|right|250px|Спотери на вежі контролю в [[Міжнародний аеропорт Сан-Паулу-Гуарульюс|Міжнародному Аеропорту São Paulo/Guarulhos]] ]]

Головне для плейн-спотера визначити що за літак, його бортовий номер, серійний номер, все це звичайно супроводжується фотографуванням чи відозйомкою для наочності, або просто записом в «блокноті споттера». Місцем споттінгу служить [[аеропорт]] або невеликий [[аеродром]]. При самому поширеному виді полювання — сідаючих літаків — зазвичай вибирається місце під [[глісада|глісадою]] [[Злітно-посадкова смуга|злітно-посадкової смуги]]. Для якісного фотографування рухомих з великою швидкістю (до 300 [[Кілометр за годину|км/год]]) об'єктів необхідний великий досвід, тому спотери займаються улюбленою справою як можна частіше. Багато вирушають в інші міста, щоб познімати в місцевому аеропорту.

Під час [[Холодна війна|холодної війни]] в західних країнах спотинг був особливо популярний. Вважалося величезною удачею зафільмувати [[СРСР|радянський]] літак, оскільки в СРСР фотографувати аеропорти і літаки було заборонено.

== Радарспотинг і система ADS-B ==
В даний час набуває поширення радарспотинг, в якому спотери ведуть спостереження за [[Повітряне судно|повітряними суднами]], обладнаними системою [[Автоматичне залежне спостереження - мовлення (ADS–B)|ADS-B]] за допомогою спеціальних приймачів і програмного забезпечення на екрані монітору ПК.

ADS-B — це технологія, при якій «кожне повітряне судно бачить інше», що дозволяє запобігати пілотам небезпечні ситуації, іншим же дозволяє спостерігати. Повітряне судно, що обладнане системою ADS-B, кожну секунду передає по радіо свої GPS координати, швидкість, висоту, курс, номер рейсу, сквок, залишок палива тощо. Приймачі ADS-B, встановлені на борту іншого повітряного судна, в диспетчерському пункті або у вас удома, приймають ці дані для точного відображення на екрані монітора положення повітряних суден як в небі, так на землі.

Радарспотинг нерідко поєднаний з плейн-спотингом, оскільки дозволяє безперервно моніторити повітряний простір на предмет появи заздалегідь заданого повітряного судна з повідомленням при появі по телефону або сигналом комп'ютера.

== Спотинг-майданчики ==
Найбільш відомі в світі місця для спотингу:
* Пляж Махо поруч з [[Аеропорт Принцеси Джуліани|аеропортом Принцеси Джуліани]] на [[Острів Святого Мартіна|острові Святого Мартіна]].
* Сквер біля ресторану In-N-Out біля аеропорту Лос-Анджелеса.
* Закритий нині [[Гонконг|гонконзький]] аеропорт [[Кай-Так]].
* Аеропорт [[Амстердам]]у, де замість огорожі використовується рів з водою, внаслідок чого відкривається гарний вид на злітно-посадкову смугу.

== Правове регулювання ==
[[Файл: malaysia airlines b747-400 specialcolours arp.jpg | thumb | right | Фотографи люблять літаки з рідкісним розфарбуванням фюзеляжу. Наприклад, [[Boeing 747-400]], [[Малайзійські авіалінії]]]]

Правове становище плейн-спотингу не визначено в жодній країні.

Відомий випадок, коли в 2001 році у [[Греція|грецька]] поліція затримала 14 спотерів (12 [[Велика Британія|британців]] і двох громадян [[Нідерланди|Нідерландів]], коли ті знімали в околицях бази грецьких ВПС Каламата. Їм загрожував термін по 20 років за звинуваченням у [[шпигунство|шпигунстві]]. Через 6 тижнів їм було пред'явлено інше звинувачення — в незаконному зборі інформації. Проте їх випустили під заставу в 9000 [[Фунт стерлінгів|фунтів стерлінгів]]. У квітні наступного року, впевнені в своїй невинуватості, вони подали відповідний позов проти Греції. Підсумок був несподіваним: вісьмох засудили до трьох років ув'язнення, інших — до одного року. У листопаді того ж року з 11 британців були зняті всі звинувачення.

Тим не менш, іноді зустрічаються і зворотні приклади, коли спотерські заходи організовуються офіційно.

== Спотинг в Україні ==
Спотинг повільно набуває популярності в Україні. В першу чергу це пов'язане з нешвидким розвитком авіації. Відомі групи «Київські та Бориспільські Спотери», а також сайт, що об'єднує українських спотерів [http://spotters.aero/ Spotters.aero]
{{Розширити розділ|дата=лютий 2013}}

== Посилання ==
* [http://www.spotters.aero Spotters.aero]
* [http://nosivka-syut.at.ua/news/spotting_radarspotters_aviaspotting/2013-02-04-120 Радарспотинг — захоплююче заняття] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170914025812/http://nosivka-syut.at.ua/news/spotting_radarspotters_aviaspotting/2013-02-04-120 |date=14 вересня 2017 }}
* [http://www.airliners.net/ www.airliners.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160614012958/http://www.airliners.net/ |date=14 червня 2016 }} — найбільший сайт з авіаційними фотографіями
* [http://www.jetphotos.net Jetphotos.Net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170127100731/http://www.jetphotos.net/ |date=27 січня 2017 }}
* [https://web.archive.org/web/20090912062552/http://www.spotteando.net/ Spotteando.Net]
* [http://www.planepictures.net PlanePictures.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110724010932/http://www.planepictures.net/ |date=24 липня 2011 }}
* [http://nosivka-syut.at.ua/news/ce_cikavo/2013-05-14-147 Спостереження за кораблями] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304191417/http://nosivka-syut.at.ua/news/ce_cikavo/2013-05-14-147 |date=4 березня 2016 }}
* [http://www.n2yo.com Спостереження за штучними супутниками Землі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100304221042/http://www.n2yo.com/ |date=4 березня 2010 }}

[[Категорія:Захоплення]]
[[Категорія:Жанри фотографії]]
[[Категорія:Авіація в мистецтві]]


text:
# Віндонісса
47°28′51″ пн. ш. 8°13′12″ сх. д. / 47.48092744° пн. ш. 8.220067498° сх. д.
Віндонісса (лат. Vindonissa, від кельт. *uindo — білий) — римський військовий табір на території сучасного міста Віндіш у швейцарському кантоні Ааргау. Лежачи при злитті річок Ааре і Ройс, контролював важливі торгові та військові дороги в римській провінції Реція. У 14—101 рр. н. е. в ньому були почергово розквартировані три різні легіони, і потім, після тривалої паузи, викликаної алеманським вторгненням, з 270 року заново відбудований каструм Віндонісса був частиною Дунай-Іллер-Рейнського лімесу.

## Історія
До прибуття римлян на цьому місці розташовувався кельтський опідум, побудований, ймовірно, після поразки гельветів у битві при Бібракті в 58 році до н. е. Римська армія захопила поселення у 15 році до н. е. в результаті альпійського походу Друза і Тіберія, перейнявши стару систему ровів і валів.
Після встановлення кордону на Рейні 14 р. н. е. у Віндоніссу з каструму Августа-Вінделікорум (сучасний Аугсбург) перевели Legio XIII Gemina, який облаштував перші дерев'яні житлові бараки та нові укріплення навколо табору.
Близько 21 року табір розширили в західному напрямку; близько 30 року — розширили повторно й невдовзі перенесли в північно-східному напрямку.
У 44/45 рр. XIII легіон замінили на переведений з нижньогерманського каструму Ветера Legio XXI Rapax, який розпочав масову перебудову табору в камені.
Згідно з археологічними даними, військове поселення займало тепер майже 21 га і мало форму неправильного семикутника, оточеного валом та ровами.
З цього часу відомі руїни терм, валетудінаріума (військовий лазарет) та казарми.
На південь і схід від табору розташовувалося цивільне поселення (vicus); на південний захід — форум та амфітеатр.
XXI легіон, який брав участь у жорстокому придушенні повстання гельветів 68/69 рр., змінили на Legio XI Claudia, що залишався у Віндоніссі аж до втрати нею свого військового значення.
За імператора Доміціана Віндонісса увійшла до складу нової провінції Верхня Германія; в той же час з надбанням Римською імперією Декуматських полів кордон проліг набагато північніше, і необхідність у великому військовому таборі на Аарі відпала, що за імператора Траяна спричинило передислокацію XI легіону на Дунай для протистояння дакам.
До середини II століття табір залишався під керуванням Legio VIII Augusta, розквартированого в Аргенторатумі (сучасний Страсбург), і поступово дедалі більше використовувався і заселявся цивільним населенням.
У 259/260 року після падіння Верхньогермансько-ретійського лімесу на Швейцарське плато і, зокрема, у район Віндонісси вторглися племена алеманів, насилу витіснені за Рейн лише до 270 року.
Оскільки кордон знову проходив Рейном, Віндонісса повернула своє стратегічне значення, проте тепер уже як складова частина Дунай-Іллер-Рейнського лімесу. Близько 300 року тут збудували нове укріплення — Castrum Vindonissense, що проіснувало щонайменше до 406 року.

## Споруди
Віндонісса є одним з найважливіших місць розкопок римських військових поселень на північ від Альп: історія археологічних досліджень тут сягає понад 100 років; є також середньовічні відомості про виявлення римських монет і статуеток.
Водночас, оскільки на території табору лежить сучасне місто, розкопки в ряді випадків заважкі або ледве можливі.
На сьогодні поряд з частково реконструйованими бараками в таборі збереглися руїни амфітеатру й водовід I ст. н. е.
Крім того, виявлено та досліджено святилища, гавань, місця поховань, мансіо (заїжджий двір) та пізньоантичну вигрібну яму.
Наприкінці жовтня 2012 року стало відомо про виявлення ще одного римського цвинтаря на північному березі Ааре.
У 2016 році, при підготовці ділянки під забудову, за межами каструму виявили римський глиняний глечик, наповнений 22 олійними лампами, прикрашеними різними мотивами (серед іншого: богиня Луна, переможений гладіатор, лев, павич, еротична сцена), причому на кожному зі світильників розташовувалася мідна монета 66—67 років карбування. Однак мета цього поховання залишається непроясненою, і має, можливо, ритуальний характер
..

## Музеєфікація
Уздовж місць розкопок у громаді Віндіш прокладено туристично-інформаційний маршрут «Стежка легіонера» (нім. Legionärspfad), що розповідає про історію римського перебування у Швейцарії та особливості повсякденного життя в римському військовому таборі. За оригінальними кресленнями з використанням автентичних інструментів відтворено будівлю казарми. Головним атракціоном є, мабуть, реконструйований контуберній, в якому можна переночувати «як легіонери».
З осені 2010 року маршрут «Стежка легіонера» підпорядковується Музею Ааргау.
Більшість археологічних знахідок виставлено в Музеї Віндонісси

у місті Бругг.

## Civitas Vindoninsis
Про значення громадянського поселення Віндонісси як важливого регіонального центру навіть після повалення Римської імперії говорить той факт, що приблизно до 600 року Віндонісса була місцем перебування єпископа. Пізніше єпископську кафедру перенесли до Констанца (Констанцське єпископство), що зумовило подальшу долю міста.
Документально підтверджено два імені єпископів: Бубульк (лат. Bubulcus) — 517 рік, та Граматій (лат. Grammatius) — 541—49 рр.
У той самий час (V—VI ст.) у місті діяв монетний двір.

wikiname: ukwiki

title: Віндонісса

in_language: uk

wikitext:
{{Unibox}}
'''Віндонісса''' ({{langx|la|Vindonissa}}, від [[кельтські мови|кельт]]. ''*uindo'' — білий) — [[Римська імперія|римський]] [[каструм|військовий табір]] на території сучасного міста [[Віндіш]] у [[Швейцарія|швейцарському]] кантоні [[Ааргау]]. Лежачи при злитті річок [[Ааре]] і [[Ройс (річка)|Ройс]], контролював важливі торгові та військові дороги в римській провінції [[Реція]]. У 14—101 рр. н. е. в ньому були почергово розквартировані три різні [[легіон]]и, і потім, після тривалої паузи, викликаної [[алемани|алеманським]] вторгненням, з 270 року заново відбудований [[каструм]] Віндонісса був частиною [[Дунай-Іллер-Рейнський лімес|Дунай-Іллер-Рейнського лімесу]].

== Історія ==
До прибуття римлян на цьому місці розташовувався кельтський [[опід]]ум, побудований, ймовірно, після поразки [[гельвети|гельветів]] у {{нп|битва при Бібракті|битві при Бібракті||Battle of Bibracte}} в 58 році до н. е. Римська армія захопила поселення у 15 році до н. е. в результаті альпійського походу [[Децим Клавдій Друз|Друза]] і [[Тіберій|Тіберія]], перейнявши стару систему ровів і валів.
Після встановлення кордону на Рейні 14 р. н. е. у Віндоніссу з каструму {{нп|Августа-Вінделікорум||de|Augusta Vindelicum}} (сучасний [[Аугсбург]]) перевели [[Legio XIII Gemina]], який облаштував перші дерев'яні житлові бараки та нові укріплення навколо табору.
Близько 21 року табір розширили в західному напрямку; близько 30 року — розширили повторно й невдовзі перенесли в північно-східному напрямку.

У 44/45 рр. XIII легіон замінили на переведений з нижньогерманського каструму {{нп|Ветера||de|Vetera}} [[Legio XXI Rapax]], який розпочав масову перебудову табору в камені.
Згідно з археологічними даними, військове поселення займало тепер майже 21 га і мало форму неправильного семикутника, оточеного валом та ровами.
З цього часу відомі руїни [[терми|терм]], валетудінаріума (військовий лазарет) та казарми.
На південь і схід від табору розташовувалося цивільне поселення ({{нп|vicus}}); на південний захід — [[Форум (площа)|форум]] та [[амфітеатр]].
XXI легіон, який брав участь у жорстокому придушенні повстання гельветів 68/69 рр., змінили на [[Legio XI Claudia]], що залишався у Віндоніссі аж до втрати нею свого військового значення.

За імператора [[Доміціан]]а Віндонісса увійшла до складу нової провінції [[Верхня Германія]]; в той же час з надбанням Римською імперією [[Декуматські поля|Декуматських полів]] кордон проліг набагато північніше, і необхідність у великому військовому таборі на Аарі відпала, що за імператора [[Траян]]а спричинило передислокацію XI легіону на Дунай для протистояння [[даки|дакам]].
До середини II століття табір залишався під керуванням [[Legio VIII Augusta]], розквартированого в {{нп|Аргенторатум|Аргенторатумі||Argentoratum}} (сучасний [[Страсбург]]), і поступово дедалі більше використовувався і заселявся цивільним населенням.

У 259/260 року після падіння [[Верхньогермансько-реційський лімес|Верхньогермансько-ретійського лімесу]] на [[Швейцарське плато]] і, зокрема, у район Віндонісси вторглися племена алеманів, насилу витіснені за Рейн лише до 270 року.
Оскільки кордон знову проходив Рейном, Віндонісса повернула своє стратегічне значення, проте тепер уже як складова частина [[Дунай-Іллер-Рейнський лімес|Дунай-Іллер-Рейнського лімесу]]. Близько 300 року тут збудували нове укріплення — ''Castrum Vindonissense'', що проіснувало щонайменше до 406 року.

== Споруди ==
[[Файл:Amphitheater of Vindonissa.jpg|thumb|left|Руїни амфітеатру]]

Віндонісса є одним з найважливіших місць розкопок римських військових поселень на північ від Альп: історія археологічних досліджень тут сягає понад 100 років; є також середньовічні відомості про виявлення римських монет і статуеток.
Водночас, оскільки на території табору лежить сучасне місто, розкопки в ряді випадків заважкі або ледве можливі.
На сьогодні поряд з частково реконструйованими бараками в таборі збереглися руїни амфітеатру й водовід I ст. н. е.
Крім того, виявлено та досліджено святилища, гавань, місця поховань, мансіо (заїжджий двір) та пізньоантичну вигрібну яму.
Наприкінці жовтня 2012 року стало відомо про виявлення ще одного римського цвинтаря на північному березі Ааре.

У 2016 році, при підготовці ділянки під забудову, за межами каструму виявили римський глиняний глечик, наповнений 22 олійними лампами, прикрашеними різними мотивами (серед іншого: [[Луна (міфологія)|богиня Луна]], переможений гладіатор, лев, павич, еротична сцена), причому на кожному зі світильників розташовувалася мідна монета 66—67 років карбування. Однак мета цього поховання залишається непроясненою, і має, можливо, ритуальний характер
<ref>[https://www.ag.ch/de/weiteres/aktuelles/medienportal/medienmitteilung/medienmitteilungen/mediendetails_66504.jsp Das Geheimnis der 22 Öllampen] {{Wayback|url=https://www.ag.ch/de/weiteres/aktuelles/medienportal/medienmitteilung/medienmitteilungen/mediendetails_66504.jsp |date=20170329191811 }} // Kanton Aargau, 14.11.2016.{{ref-de}}</ref>..

== Музеєфікація ==
Уздовж місць розкопок у громаді Віндіш прокладено туристично-інформаційний маршрут «Стежка легіонера» ({{langx|de|Legionärspfad}}), що розповідає про історію римського перебування у Швейцарії та особливості повсякденного життя в римському військовому таборі. За оригінальними кресленнями з використанням автентичних інструментів відтворено будівлю казарми. Головним атракціоном є, мабуть, реконструйований [[контуберній]], в якому можна переночувати «як легіонери».

З осені 2010 року маршрут «Стежка легіонера» підпорядковується Музею Ааргау.<ref>{{Cite web |url=https://www.museumaargau.ch/legionaerspfad/ |title=«Стежка легіонера» на сайті Музею Ааргау |access-date=2020-06-07 |archive-date=2020-06-07 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200607202235/https://www.museumaargau.ch/legionaerspfad/ |deadlink=no }}</ref>

Більшість археологічних знахідок виставлено в {{нп|Музеї Віндонісси||de|Vindonissa-Museum}}
<ref>{{Cite web |url=https://www.museumaargau.ch/vindonissa-museum |title=Музей Віндонісси на сайті Музею Ааргау |access-date=2020-06-07 |archive-date=2020-07-15 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200715083955/https://www.museumaargau.ch/vindonissa-museum |deadlink=no }}</ref>
у місті [[Бругг]].

== Civitas Vindoninsis ==
Про значення громадянського поселення Віндонісси як важливого регіонального центру навіть після повалення Римської імперії говорить той факт, що приблизно до 600 року Віндонісса була місцем перебування єпископа. Пізніше єпископську кафедру перенесли до Констанца ({{нп|Констанцське єпископство||de|Bistum Konstanz}}), що зумовило подальшу долю міста.
Документально підтверджено два імені єпископів: Бубульк ({{langx|la|Bubulcus}}) — 517 рік, та Граматій ({{langx|la|Grammatius}}) — 541—49 рр.
У той самий час (V—VI ст.) у місті діяв монетний двір.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* ''M. Hartmann, H. Weber.'' Die Römer in Aargau. Sauerländer Verlag, 1985. ISBN 3-7941-2539-8
* ''M. Hartmann.'' Vindonissa: oppidum — Legionslager — castrum. Druckerei Effingerhof AG, Brugg 1986.
* ''Chr. Unz, E. Deschler-Erb.'' Katalog der Militaria aus Vindonissa. Gesellschaft Pro Vindonissa, Brugg 1997. ISBN 3-907549-04-X

{{нк}}

[[Категорія:Ааргау]]
[[Категорія:Каструми]]
[[Категорія:Археологія Швейцарії]]

Країна: Швейцарія

Адміністративна одиниця: Віндіш

Статус спадщини: культурна цінність Швейцарії національного значення класу Аd

Адреса: 5210 Windisch


text:
# Комарницька сільська рада
Комарницька сільська рада — колишній орган місцевого самоврядування у Турківському районі Львівської області. Адміністративний центр — село Комарники.

## Загальні відомості
Комарницька сільська рада утворена в 1939 році. Водоймища на території, підпорядкованій даній раді: річка Стрий.

## Населені пункти
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
- с. Комарники
- с. Буковинка
- с. Закичера
- с. Зворець

## Склад ради
Рада складалася з 16 депутатів та голови.

### Керівний склад попередніх скликань
| ПІБ                             | Основні відомості                                                 | Дата обрання | Дата звільнення |
| ------------------------------- | ----------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Матківський Євген Йосипович     | Сільський голова, 1949 року народження, безпартійний              | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Комарницький Ігор Володимирович | Сільський голова, 1950 року народження, освіта вища, безпартійний | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними джерела

title: Комарницька сільська рада

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Комарницька сільська рада
   | будівля             =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Львівська область]]
   | район               = [[Турківський район]]
   | центр               = с. [[Комарники]]
   | голова              = Комарницький Ігор Володимирович
   | секретар            =
   | кількість членів    = 16
   | утворена            = в 1939 році
   | код КОАТУУ          = 4625583900
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=21426 Комарницька сільська рада]
   | площа               = 4,2
   | населення           = 1645 ''(2001 р.)''
   | населення міське    =
   | населення сільське  =
   | щільність           = 391,67
   | населені пункти     = 4 села
   | поштовий індекс     = 82562
   | адреса              = 82562, Львівська обл., Турківський р-н, с.Комарники
   | телефонний код      = 3269
| вебсторінка         =
  }}

'''Комарницька сільська рада''' — колишній [[орган місцевого самоврядування]] у [[Турківський район|Турківському районі]] [[Львівська область|Львівської області]]. [[Адміністративний центр]] — [[село]] [[Комарники]].

== Загальні відомості ==
Комарницька сільська рада утворена в 1939 році. Водоймища на території, підпорядкованій даній раді: річка [[Стрий (річка)|Стрий]].

== Населені пункти ==
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
* с. [[Комарники]]
* с. [[Буковинка (Турківський район)|Буковинка]]
* с. [[Закичера]]
* с. [[Зворець]]

== Склад ради ==
Рада складалася з 16 депутатів та голови.

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#FAEBD7"
! ПІБ !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFAF0"
| Матківський Євген Йосипович
| Сільський голова, 1949 року народження, безпартійний
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFAF0"
| Комарницький Ігор Володимирович
| Сільський голова, 1950 року народження, освіта вища, безпартійний
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними джерела''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=3614&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=21426 Картка ради на сайті Верховної Ради України]

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}
{{Адміністративний устрій Турківського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Турківського району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Львівська область

Район: Турківський район

Адм. центр: с. Комарники

Утворена: в 1939 році

Облікова картка: Комарницька сільська рада

title: Склад

Голова ради: Комарницький Ігор Володимирович

title: Територія та населення

Площа: 4,2 км²

Густота: 391,67 осіб/км²

Населені пункти: 4 села

title: Контактні дані


text:
# Кручені паничі пурпурові
Кручені паничі пурпурові (Ipomoea purpurea) — вид рослин родини берізкових (Convolvulaceae), батьківщиною якої є Південна Америка й Північна Америка. Як і всі іпомеї, рослина обплітає себе навколо інших рослин досягаючи 2–3 м заввишки. Має листя у формі серця, стебла вкриті коричневими волосками, а квітки у формі труби 3–6 см у діаметрі, колір яких переважно від блакитного до пурпурового або білий. Насіння трикутної форми.

## Ареал
Рослина любить багато вологи та родючий ґрунт, але її можна зустріти на багатьох типах ґрунтів. Рослина натуралізована у теплих та помірних субтропічних регіонах по всьому світі. Хоча її часто вважають бур'яном, але також вирощують заради вишуканих квітів різних відтінків. Існує багато різних сортів. Серед найбільш поширених: I. purpurea 'Crimson Rambler' (червоно-пурпурові квітки з білою основою), 'Grandpa Ott's,' 'Kniola's Black Knight' та 'Star of Yelta' (квітне різними відтінками темно-пурпурового з білою або блідо-рожевою основою) та 'Milky Way' (Чумацький Шлях, білі квіти з бузковими вставками).

## Хімія
Насіння містить невелику кількість LSA, властивості якого дещо нагадують ЛСД.

### Колір квітів
Ацильовані цианідинові глікозиди можна виділити з фіолетово-блакитних квіток I. purpurea. Ці антоціаніни складаються з ціанідину 3-софорозид-5-глюкозиду, до якого приєднано залишок кофеїнової кислоти та/або p-кумарової кислоти.
Червоно-пурпурові квітки I. purpurea забарвлені ацильованими пеларгонідинами, які являють собою сполуку 3-софорозид-5-глюкозиду, до якого приєднано залишок кофеїнової та/або глюкозилкофеїнової кислоти.

## Медичне використання
Насіння має антигельмінтну, сечогінну і проносну дію. Застосовується для лікування набряків, олігурії, аскаридозу та запорів. Насіння містить невелику кількість галюциногену, схожого на ЛСД, який, у свою чергу, використовується в медицині для лікування деяких психічних розладів.

## Галерея
- Світло-синя I. purpurea
- Рожева іпомея пурпурова
- іпомея пурпурова в Логанвілі, Джорджія, США
- Пурпурова іпомея пурпурова
- Пурпурова іпомея пурпурова зблизька
- Пилок іпомеї пурпурової під електронним мікроскопом.

title: Кручені паничі пурпурові

wikitext:
{{переклад}}
{{Speciesbox
|name =
|image = BlueMorningGlory.jpg
|image_width = 270px
|genus = Ipomoea
|species = purpurea
|authority =
|binomial_authority = ([[L.]]) [[Roth]]<ref>{{Cite web |url=http://plants.usda.gov/java/profile?symbol=IPPU2 |title=USDA Plants Profile |accessdate=10 серпня 2015 |archive-date=26 квітня 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20130426080627/http://plants.usda.gov/java/profile?symbol=IPPU2 }}</ref>
}}
'''Кручені паничі пурпурові'''<ref>{{Кобів|Ipomoea|purpurea}}</ref><ref>{{ОВРУ|}}</ref> (''Ipomoea purpurea'') — вид рослин родини [[Берізкові|берізкових]] (Convolvulaceae), батьківщиною якої є [[Південна Америка]] й [[Північна Америка]]. Як і всі іпомеї, рослина обплітає себе навколо інших рослин досягаючи 2–3 м заввишки. Має листя у формі серця, стебла вкриті коричневими волосками, а [[Квітка|квітки]] у формі труби 3–6 см у діаметрі, колір яких переважно від блакитного до пурпурового або білий<ref>{{Cite web |url=http://www.ars-grin.gov/cgi-bin/npgs/html/taxon.pl?20214 |title=Germplasm Resources Information Network: ''Ipomoea purpurea'' |accessdate=10 серпня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20150924140707/http://www.ars-grin.gov/cgi-bin/npgs/html/taxon.pl?20214 |archivedate=24 вересня 2015 |deadurl=yes }}</ref>. Насіння трикутної форми.

== Ареал ==
Рослина любить багато вологи та родючий [[ґрунт]], але її можна зустріти на багатьох типах ґрунтів<ref name="Richard H. Uva 1997 Pp. 214-217">Richard H. Uva, Joseph C. Neal and Joseph M. Ditomaso, ''Weeds of The Northeast'', (Ithaca, NY: Cornell University Press, 1997), Pp. 214–217</ref>. Рослина [[Натуралізація (біологія)|натуралізована]] у теплих та помірних субтропічних регіонах по всьому світі. Хоча її часто вважають бур'яном, але також вирощують заради вишуканих квітів різних відтінків. Існує багато різних [[сорт]]ів. Серед найбільш поширених: ''I. purpurea'' 'Crimson Rambler' (червоно-пурпурові квітки з білою основою), 'Grandpa Ott's,' 'Kniola's Black Knight' та 'Star of Yelta' (квітне різними відтінками темно-пурпурового з білою або блідо-рожевою основою) та 'Milky Way' (Чумацький Шлях, білі квіти з бузковими вставками).

== Хімія ==
Насіння містить невелику кількість [[Ергін (речовина)|LSA]]<ref name="Richard H. Uva 1997 Pp. 214-2172">Richard H. Uva, Joseph C. Neal and Joseph M. Ditomaso, ''Weeds of The Northeast'', (Ithaca, NY: Cornell University Press, 1997), Pp. 214–217</ref>, властивості якого дещо нагадують [[ЛСД]].<ref>Charles Savage, Willis W. Harman and James Fadiman, [http://diseyes.lycaeum.org/olo/glory.txt ''Ipomoea purpurea'': A Naturally Occurring Psychedelic] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20051224093432/http://diseyes.lycaeum.org/olo/glory.txt |date=24 грудня 2005 }}</ref>

=== Колір квітів ===
Ацильовані цианідинові глікозиди можна виділити з фіолетово-блакитних квіток ''I. purpurea''. Ці [[антоціани|антоціаніни]] складаються з ціанідину 3-софорозид-5-глюкозиду, до якого приєднано залишок [[кофеїнова кислота|кофеїнової кислоти]] та/або p-[[кумарова кислота|кумарової кислоти]].<ref>Acylated cyanidin glycosides in the violet-blue flowers of Ipomoea purpurea. Norio Saito, Fumi Tatsuzawa, Kyoko Yoda, Masato Yokoi, Kichiji Kasahara, Shigeru Iida, Atsushi Shigihara and Toshio Honda, Phytochemistry, November 1995, Volume 40, Issue 4, Pages 1283–1289, {{doi|10.1016/0031-9422(95)00369-I}}</ref>

Червоно-пурпурові квітки ''I. purpurea'' забарвлені ацильованими пеларгонідинами, які являють собою сполуку 3-софорозид-5-глюкозиду, до якого приєднано залишок кофеїнової та/або глюкозилкофеїнової кислоти.<ref>Acylated pelargonidin glycosides in red-purple flowers of Ipomoea purpurea. Norio Saito, Fumi Tatsuzawa, Masato Yokoi, Kichiji Kasahara, Shigeru Iida, Atsushi Shigihara and Toshio Honda, Phytochemistry, December 1996, Volume 43, Issue 6, Pages 1365–1370, {{doi|10.1016/S0031-9422(96)00501-8}}</ref>

== Медичне використання ==
Насіння має [[Протиглисні засоби|антигельмінтну]], [[Діуретики|сечогінну]] і [[Проносне|проносну]] дію. Застосовується для лікування [[набряк]]ів, [[Олігурія|олігурії]], [[аскаридоз]]у та [[запор]]ів. Насіння містить невелику кількість галюциногену, схожого на ЛСД, який, у свою чергу, використовується в медицині для лікування деяких [[Психічний розлад|психічних розладів]].<ref>{{Cite journal |last=Fuentes |first=Juan José |last2=Fonseca |first2=Francina |last3=Elices |first3=Matilde |last4=Farré |first4=Magí |last5=Torrens |first5=Marta |date=2019 |title=Therapeutic Use of LSD in Psychiatry: A Systematic Review of Randomized-Controlled Clinical Trials |url=https://pmc.ncbi.nlm.nih.gov/articles/PMC6985449/ |journal=Frontiers in Psychiatry |volume=10 |pages=943 |doi=10.3389/fpsyt.2019.00943 |issn=1664-0640 |pmc=6985449 |pmid=32038315}}</ref>

== Галерея ==
<gallery mode="packed" heights="160" caption="">
BlueMorningGloryClose.jpg|Світло-синя ''I. purpurea''
MorningGlory-Pink.jpg|Рожева ''іпомея пурпурова''
MorningGlories-Tonsofem.jpg|''іпомея пурпурова'' в Логанвілі, Джорджія, США
MorningGlory-Pink 2.jpg|Пурпурова ''іпомея пурпурова''
PurpleGlory1-Close.jpg|Пурпурова ''іпомея пурпурова'' зблизька
Ipomoea purpurea pollen.jpg|Пилок іпомеї пурпурової під електронним мікроскопом.
</gallery>

== Див. також ==
* [[Morning glory]]

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* [http://www.topwalks.net/plants/blue/ipomoea_purpurea_b_more.htm Ipomoea purpurea in TopWalks] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210112014214/http://www.topwalks.net/plants/blue/ipomoea_purpurea_b_more.htm |date=12 січня 2021 }}
* [https://www.zimbabweflora.co.zw/speciesdata/species.php?species_id=147950 Ipomoea purpurea (L.) Roth // Flora of Zimbabwe]{{ref-en}}
{{Портали|Ботаніка|Біологія}}
{{Taxonbar|from1=Q1630964|from2=Q38634898}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Флора Північної Америки]]
[[Категорія:Кручені паничі|пурпурові]]
[[Категорія:Флора Південної Америки]]
[[Категорія:Лікарські рослини]]
[[Категорія:Рослини, описані 1787]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Пасльоноцвіті (Solanales)

Родина: Берізкові (Convolvulaceae)

Рід: Кручені паничі (Ipomoea)

Вид: I. purpurea

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Ipomoea purpurea ·


text:
# Самохвалове (станція)
Самохва́лове (до 1952 — Шаку́л, крим. Şaqul) — пасажирська й вантажна залізнична станція Кримської дирекції Придніпровської залізниці.
Розташована на лінії Джанкой — Севастополь між станціями Поштова та Бахчисарай у Бахчисарайському районі Автономної республіки Крим.
Станція електропоїздів та деяких пасажирських поїздів розташована між селами Глибокий Яр та Ароматне Бахчисарайського району АРК Крим на Севастопольського напрямку. Основне призначення станції — вантажне, вивіз вапняку та сортувальний пункт для деяких підприємств Бахчисарая.
Виникла 1895 року під назвою Шакул. Сучасна назва — з 1952 року. Найближче від станції село Глибокий Яр — за 1 км

title: Самохвалове (станція)

wikitext:
{{Залізнична станція
|тип = Станція
|Font-Color =
|Color =
|Name = Самохвалове
|Line = [[Джанкой (станція)|Джанкой]] — [[Севастополь (станція)|Севастополь]]
|Railway = [[Придніпровська залізниця]]
|Department = [[Кримська дирекція залізничних перевезень|Кримська дирекція]]
|населений_пункт = с. [[Глибокий Яр]], [[Ароматне (Бахчисарайський район)|Ароматне]]
|Image =
|lat_dir =N |lat_deg =44 |lat_min =47|lat_sec =57
  |lon_dir =E |lon_deg =33 |lon_min =53 |lon_sec = 52
  |region                 =
  |CoordScale             =
|Date =
|Year =  1895
|ProjectName = Шакул
|OldName = Шакул
|NameProjects = <!--проекти перейменування-->
|Type = пасажирська, вантажна
|Arhitector = <!--архітектори вокзалу-->
|Enginer = <!--інженери-конструктори-->
|NumberOfPlatforms = 2
|NumberOfTracks = 4
|PlatformType = острівна та берегова
|PlatformForm = пряма
|PlatformLength =
|PlatformWidth =
|Builder =
|Street = <!--вихід на вулиці-->
|TransTo = <!--переходи на станції-->
|TransTo1 = <!--пересадка на-->
|DistanceKiev = 1099
|Center = [[Джанкой (станція)|Джанкоя]]
|Distance = 117
|Center2 = [[Севастополь (станція)|Севастополя]]
|Distance2 = 40
|Distance3 =
|Center3 =
|Tariff =
|Mobile =
|Code = 473700
|CodeExpress = 2210846
|Commons =
|services =
|services1 =
}}
{{Otheruses|Самохвалове}}
{{Otheruses|Шакул}}
{{Севастополь — Острякове}}
'''Самохва́лове''' (до 1952 — '''Шаку́л''', {{lang-crh|Şaqul}}) — пасажирська й [[вантажна станція|вантажна залізнична станція]] [[Кримська дирекція Придніпровської залізниці|Кримської дирекції]] [[Придніпровська залізниця|Придніпровської залізниці]].

Розташована на лінії [[Джанкой (станція)|Джанкой]] — [[Севастополь (станція)|Севастополь]] між станціями [[Поштова (станція)|Поштова]] та [[Бахчисарай (станція)|Бахчисарай]] у [[Бахчисарайський район|Бахчисарайському районі]] [[Кримський півострів|Автономної республіки Крим]].

Станція електропоїздів та деяких пасажирських поїздів розташована між селами [[Глибокий Яр]] та [[Ароматне (Бахчисарайський район)|Ароматне]] [[Бахчисарайський район|Бахчисарайського району]] [[АРК Крим]] на [[Севастополь]]ського напрямку. Основне призначення станції — вантажне, вивіз [[вапняк]]у та сортувальний пункт для деяких підприємств [[Бахчисарай|Бахчисарая]].

Виникла [[1895]] року під назвою ''Шакул''. Сучасна назва — з 1952 року. Найближче від станції село [[Глибокий Яр]] — за 1 км

== Посилання ==
* [https://rasp.yandex.ua/station/9617097?type=suburban&span=g17&lang=ru Розклад руху електропоїздів по станції]

{{Роздільні пункти Кримської дирекції ПДЗ}}
{{Railway-stub}}

{{Портали|Залізниця}}

[[Категорія:Залізничні станції Криму]]
[[Категорія:Станції Придніпровської залізниці]]
[[Категорія:Транспорт Бахчисарайського району]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1895]]

title: Станція Самохвалове Джанкой — Севастополь · Придніпровська залізниця · Кримська дирекція · с. Глибокий Яр, Ароматне

Проєктна назва: Шакул

Попередня назва: Шакул

Тип: пасажирська, вантажна

Тип платформ(и): острівна та берегова

Форма платформи: пряма

title: Дільниця Севастополь — Острякове

Джанкой
1443 · Острякове
1449 · 1450 км
1452 · 1452 км
1454 · Сімферополь-Вантажний
1456 · 1457 км
1464 · Сімферополь
1470,2 · Чистенька
1473 · 1473 км
1478 · 1479 км
1481 · Поштова
1485 · 1486 км
1489 · Самохвалове
1495 · Бахчисарай
1500 · 1501 км
1502 · Сирень
| АР Крим | | Севастополь |
1508 · 1509 км
1512 · Верхньосадова
1518 · 1518 км
1519 · 1519 км
1521 · Мекензієві Гори
1528 · 1529 км
1531 · 1531 км
| 0 | | 1532 | · Інкерман I
1539,7 · Севастополь

Євпаторія-Курорт
р. Салгир
р. Альма
р. Кача
р. Бельбек
р. Чорна
27 · Комишова Бухта


text:
# Владимир Гойкович
Владимир Гойкович (29 січня 1981) — чорногорський ватерполіст.
Срібний медаліст  Олімпійських Ігор 2004 року, учасник 2008, 2012, 2016, 2020 років. Чемпіон світу з водних видів спорту 2005 року.

title: Владимир Гойкович

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Владимир Гойкович
| оригінал імені = Vladimir Gojković
| зріст  =
| вага   =
| медалі = {{MedalSport | Чоловіче [[водне поло]] }}
{{MedalCountry|{{SCG}}}}
{{MedalCompetition|[[Водне поло на Олімпійських іграх]]}}
{{MedalSilver|[[Водне поло на літніх Олімпійських іграх 2004 – чоловічий турнір|Афіни 2004]]|}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з водних видів спорту]]}}
{{MedalGold|[[Водне поло на Чемпіонаті світу з водних видів спорту 2005 – чоловічий турнір|Монреаль 2005]]|}}
{{MedalBronze|[[Водне поло на Чемпіонаті світу з водних видів спорту 2003 – чоловічий турнір|Барселона 2003]]|}}
{{MedalCountry|{{MNE}}}}
{{MedalCompetition | [[Чемпіонат Європи з водного поло|Чемпіонат Європи]] }}
{{MedalGold | [[Чемпіонат Європи з водного поло серед чоловіків 2008|Малага 2008]]|}}
{{MedalSilver | [[Чемпіонат Європи з водного поло серед чоловіків 2012|Ейндговен 2012]]|}}
}}
'''Владимир Гойкович''' (29 січня 1981) — [[Чорногорія|чорногорський]] [[Водне поло|ватерполіст]].
<!--ДосягненняПочаток (будь ласка, не видаляйте цей і наступний коментарі, вони потрібні ботові для оновленнь)-->Срібний медаліст  Олімпійських Ігор [[Водне поло на літніх Олімпійських іграх 2004|2004]] року, учасник [[Водне поло на літніх Олімпійських іграх 2008|2008]], [[Водне поло на літніх Олімпійських іграх 2012|2012]], [[Водне поло на літніх Олімпійських іграх 2016|2016]], [[Водне поло на літніх Олімпійських іграх 2020|2020]] років. Чемпіон світу з водних видів спорту [[Водне поло на Чемпіонаті світу з водних видів спорту 2005 – чоловічий турнір|2005]] року.
<!--ДосягненняКінець Код:OGU0408121620.-->

== Посилання ==
* [https://www.olympedia.org/athletes/109470 Владимир Гойкович на Olympedia.org]
* [https://olympics.com/en/athletes/Vladimir-Gojkovic Владимир Гойкович на Olympics.com]
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/Go/Vladimir-Gojkovic-1.html Владимир Гойкович на Sports-Reference.com]

== Примітки ==
{{примітки}}

{{olympic-medalist-stub}}
{{Waterpolo-bio-stub}}
{{нк}}
{{ОІ 2004, Водне поло, чоловіча збірна Сербії та Чорногорії}}

{{DEFAULTSORT:Гойкович Владимир}}
[[Категорія:Ватерполісти та ватерполістки на літніх Олімпійських іграх 2008]]
[[Категорія:Ватерполісти та ватерполістки на літніх Олімпійських іграх 2012]]
[[Категорія:Чорногорські ватерполісти]]
[[Категорія:Призери з водного поло чемпіонатів світу з водних видів спорту]]
[[Категорія:Призери чемпіонатів Європи з водного поло]]
[[Категорія:Чорногорські олімпійські ватерполісти та ватерполістки]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Чорногорія

Народження: 29 січня 1981 (44 роки) · Котор, Соціалістична Республіка Чорногорія, СФРЮ

title: Спорт

Країна: Чорногорія

Вид спорту: плавання і водне поло

title: Водне поло на Олімпійських іграх

Срібло: Афіни 2004

title: Чемпіонат світу з водних видів спорту

Золото: Монреаль 2005

Бронза: Барселона 2003

title: Чемпіонат Європи

Золото: Малага 2008

Срібло: Ейндговен 2012


text:
# Саад Каміль Аль-Фадлі
Саад Каміль Аль-Фадлі (араб. سعد مانع كميل الفضلي), або просто Саад Мане, нар. 6 січня 1963) — колишній футбольний арбітр з Кувейту . Маючи міжнародний статус ФІФА починаючи з 1994 року, він відсудив багато ігор на континентальному та світовому рівні, а також на глобальному рівні. Він завершив кар'єру в 2008 році, досягнувши граничного віку у 45 років.

## Кар'єра
Працював на великих турнірах [Архівовано 3 березня 2016 у Wayback Machine.] :
- Чемпіонат світу з футболу до 20 років 1997 року (5 матчів, включаючи фінал)
- Кубок конфедерацій 1997 року (1 матч)
- Олімпійські ігри 2000 року (2 гри)
- Клубний чемпіонат світу 2000 року (1 матч)
- Кубок Азії 2000 року (2 гри)
- Чемпіонат світу 2002 року (3 гри, включаючи матч за 3-тє місце)
- Кубок Азії 2004 року (3 гри, в яких фінал)
- Кубок Азії 2007 року (4 гри)
- Ліга арабських чемпіонів 2007/08 (фінал)

title: Саад Каміль Аль-Фадлі

wikitext:
{{Особа}}
'''Саад Каміль Аль-Фадлі''' ({{lang-ar|سعد مانع كميل الفضلي}}), або просто '''Саад Мане''', {{нар}} 6 січня 1963) — колишній футбольний [[Рефері (спорт)|арбітр]] з [[Кувейт]]у . Маючи міжнародний статус ФІФА починаючи з [[1994|1994 року]], він відсудив багато ігор на континентальному та світовому рівні, а також на глобальному рівні. Він завершив кар'єру в [[2008|2008 році]], досягнувши граничного віку у 45 років<ref>{{Cite web |url=http://worldreferee.com/site/copy.php?linkID=673&linkType=referee&contextType=bio |title=Архівована копія |accessdate=7 січня 2020 |archive-date=14 лютого 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190214115632/https://worldreferee.com/site/copy.php?linkID=673&linkType=referee&contextType=bio }}</ref>.

== Кар'єра ==
Працював на великих турнірах[http://worldreferee.com/site/copy.php?linkID=673&linkType=referee&contextType=stats] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160303195020/http://worldreferee.com/site/copy.php?linkID=673&linkType=referee&contextType=stats |date=3 березня 2016 }} :

* [[Молодіжний чемпіонат світу з футболу 1997|Чемпіонат світу з футболу до 20 років 1997 року]] (5 матчів, включаючи фінал)
* [[Кубок конфедерацій 1997|Кубок конфедерацій 1997 року]] (1 матч)
* [[Футбол на літніх Олімпійських іграх 2000|Олімпійські ігри 2000 року]] (2 гри)
* [[Клубний чемпіонат світу з футболу 2000|Клубний чемпіонат світу 2000 року]] (1 матч)
* [[Кубок Азії з футболу 2000|Кубок Азії 2000 року]] (2 гри)
* [[Чемпіонат світу з футболу 2002|Чемпіонат світу 2002 року]] (3 гри, включаючи матч за 3-тє місце)
* [[Кубок Азії з футболу 2004|Кубок Азії 2004 року]] (3 гри, в яких фінал)
* [[Кубок Азії з футболу 2007|Кубок Азії 2007 року]] (4 гри)
* [[Кубок арабських чемпіонів з футболу|Ліга арабських чемпіонів]] 2007/08 (фінал)

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* [https://worldreferee.com/referee/saad_al_fadhli/ Профіль на ''worldreferee.com''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200811155412/https://worldreferee.com/referee/saad_al_fadhli/ |date=11 серпня 2020 }}
* [https://www.weltfussball.de/schiedsrichter_profil/saad-mane/ Профіль на ''weltfussball.de''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190418202726/https://www.weltfussball.de/schiedsrichter_profil/saad-mane/ |date=18 квітня 2019 }}
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Футбол|Спорт}}

[[Категорія:Кувейтські футбольні арбітри]]
[[Категорія:Арбітри чемпіонату світу з футболу 2002]]
[[Категорія:Футбольні арбітри на Олімпійських іграх]]

title: Саад Каміль Аль-Фадлі

Народився: 6 січня 1963 (62 роки)

Країна: Кувейт

Діяльність: футбольний суддя

Роки активності: 2008 — тепер. час


text:
# (I Can't Get No) Satisfaction
«(I Can't Get No) Satisfaction» (укр. Я не можу отримати задоволення) — пісня гурту The Rolling Stones. Автори — Мік Джаггер і Кіт Річардс. Пісня займає 2-ге місце в списку найкращих пісень всіх часів за версією журналу Rolling Stone і перше місце в аналогічному рейтингові каналу VH1.
У травні 1965 року композиція вперше вийшла як сингл у США, а в липні ввійшла в американську версію альбому Out of Our Heads. Сингл дозволив The Rolling Stones вперше піднятися на перше місце в американських чартах. У Великій Британії сингл «(I Can't Get No) Satisfaction» вийшов у серпні 1965 року і, завдяки йому, гурт вчетверте піднявся на верхівку британських хіт-парадів.
Аудіоприклад слухатиⓘ

## Історія

### Створення пісні
У 1960-х роках абсолютним і безконкурентним лідером музичного простору вважався гурт The Beatles. The Rolling Stones тоді дотримувалися блюзових концепцій. Переважна кількість інших молодіжних колективів характеризувалися мелодійним звучанням, у якому відчувалося рок-н-рольне натхнення та кантрі-мотиви.
Новим емоційним виплеском та звуковим вибухом стала пісня (I can't get no) Satisfaction. Цей трек став першою композицією, яка поклала початок новому музичному жанру, що отримав назву «рок». Більш жорстке та зухвале звучання принесло гуртові велику популярність, яка увіковічила the Rolling Stones на сторінках музичної історії.
«Satisfaction» була створена 5 червня 1965 року під час третього концертного туру по США. У той день музики відігравали у Клірвотер (штат Флорида) та залишились вкрай незадоволені своїм концертом. Їм вдалося відіграти лише чотири пісні, оскільки декілька глядачів розгорнули бійку в залі. Прибувши до місця події, поліція була змушена припинити концерт. Того ж вечора втомлений та засмучений гітарист гурту Кіт Річардс імпровізував на гітарі. На завершення він заграв тему, яка стала основною у пісні «Satisfaction». Кіт записав цей риф, наспівуючи фразу «I can't get no satisfaction» та ліг спати. Уранці, окрім уповільненої теми «Satisfaction», магнітна стрічка записала 40-хвилинне хропіння Річардса.
Автором тексту пісні став Мік Джаггер. Спочатку трек був записаний на студії в Чикаго, але невдовзі був перероблений у Голлівуді на RCA Studios. У кінцевій версії змінилась партія ударних та був доданий фуз.

### Реакція спільноти
Кіт Річардс побоювався, що пісня «Satisfaction» не отримає позитивної реакції слухачів та музичних критиків. На його думку, трек був незакінченим. Кіт вважав, що вступ має звучати на трубі. Проте ці побоювання були марними. Лише за два тижні трек швидко став хітом не лише в європейських чартах, але й очолив рейтинги США, протримавши лідерські позиції протягом цілого літа. Проте фраза «I'm tryin 'to make some girl» (Я намагаюсь звабити якусь дівчину) не пройшла цензуру на радіо New York City та в деяких телепрограмах: Shindig! і «Шоу Еда Саллівана».
Критики назвали пісню справжньою поворотною подією в музичній історії. Крім того, «Satisfaction» змогла викликати справжній скандал у суспільстві. Старше покоління вважало трек ганебним, вбачаючи в ньому відвертий сексуальний підтекст. Як наслідок, пластинка, до складу якої увійшла ця пісня, отримала золотий статус. Таким чином гурт the Rolling Stones легко створив конкуренцію молодіжним суперзіркам The Beatles. Згодом «Satisfaction» стали вважати першою в історії піснею, написаною в жанрі рок.
Трек «Satisfaction» посів 2-ге місце у чарті 500 найкращих пісень всіх часів за версією журналу The Rolling Stone. Журнал «Ньюсвік» назвав «Satisfaction» п'ятьма нотами, які потрясли весь світ.

Самі учасники гурту також відмічають роль цього треку у власній кар'єрі. В одному з інтерв'ю Мік Джаггер так висловився про цю композицію:
Саме ця пісня по-справжньому зробила The Rolling Stones, перетворила нас з чергової команди в крутий та потужний гурт… У нас назва, що дуже запам'ятовується. У неї гітарний риф, що дуже запам'ятовується. У ній класно звучить гітара, що тоді було оригінально. І вона відображає дух часу, що вельми важливо в подібних піснях…

## Знамениті кавери
Пісня «Satisfaction» має безліч кавер-версій у різноманітних музичних жанрах. 1967 року Отіс Реддінг виконав соул-версію «Satisfaction» на фестивалі попмузики в Монтереї. Отіс виконав незвершений задум Кіта Річардса, зігравши вступ на трубі.
Попри сексуальний підтекст, у 1968 році «Satisfaction» потрапила до церкви. Ця незвичайна подія сталася завдяки піано-версії Арети Франклін. Продюсером цього каверу став Джеррі Векслер. Фортепіанна версія знову принесла цій пісні перші позиції в чартах.
У 1980-х роках трек отримав панкове звучання від гурту Devo. Кавер вийшов на пластинці Q: Are We Not Men? A: We Are Devo!". Кавер зіграли Міку Джаггеру. За словами учасників Devo, через півтори хвилини прослуховування Мік вскочив та почав танцювати. Потім Джаггер зізнався, що це його улюблена кавер-версія.
2000 рік Мілленіуму приніс принципово нове звучання старому та відомому треку. У виконанні Cat Power зухвала пісня отримала депресивне та меланхолічне звучання. Нове трактування старої історії надала Брітні Спірс. Знаходячись у пошуку музики для зрілішої аудиторії, підліткова співачка вирішила зробити свій кавер на «Satisfaction». Нова версія треку створювалась у співпраці з продюсером Родні Джеркінсоном.

## Сертифікації
| Регіон                                                                                | Сертифікація  | Продажі    |
| ---------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ------------- | ---------- |
| Австралія (ARIA)                                                                                | 3× Платиновий | 210 000    |
| Бразилія (ABPD)                                                                                | Золотий       | 30 000     |
| Данія (IFPI Denmark)                                                                                | Золотий       | 45 000     |
| Німеччина (BVMI)                                                                                | Золотий       | 500 000^   |
| Німеччина (BVMI) reissue                                                                                | Золотий       | 250 000    |
| Італія (FIMI)                                                                                | Платиновий    | 50 000     |
| Іспанія (PROMUSICAE)                                                                                | Платиновий    | 60 000     |
| Велика Британія (BPI)                                                                                | Платиновий    | 600 000    |
| США (RIAA)                                                                                | Золотий       | 1 000 000^ |
| ^відвантаження, що базуються лише на сертифікаціях · продажі+прослуховування, що базуються лише на сертифікаціях |               |            |

title: (I Can't Get No) Satisfaction

wikitext:
{{Сингл
  |Назва       = (I Can't Get No) Satisfaction
  |Обкладинка  = I cant get no Satisfaction-us.jpg
  |Виконавець  = [[The Rolling Stones]]
  |Альбом      = [[Out of our Heads]]
  |Випущений   = [[6 червня]] [[1965]] ([[Сполучені Штати Америки|США]]
[[20 серпня]] [[1965]] ([[Велика Британія]])
  |Формат      = [[грамплатівка]]
  |Сторона Б  = «The Under Assistant West Coast Promotion Man» (США)
«The Spider and the Fly» (Велика Британія)
  |Записаний   = [[16 травня]] 1965, RCA Studios, [[Голлівуд]]
  |Жанр        = [[Рок-музика|Рок]]
  |Композитор  =  Мік Джаґґер, Кіт Річардс
  |Тривалість  = 3 [[хвилина|хв.]] 44 [[секунда|с]]
  |Лейбл       = London 45-LON 9766 (США)
Decca F12220 (Велика Британія)
  |Продюсер    = Ендрю Луг Олдхем
  |Чарти       = №1 ([[Велика Британія|ВБ]])
№1 (США)
  |Огляди      =
  |Попередній  = «[[The Last Time]]»
(1965)
  |Рік         = 1965
  |Наступний   = «[[Get off of my Cloud]]»
(1965)
}}
'''«(I Can't Get No) Satisfaction»''' ({{lang-uk|Я не можу отримати задоволення}}) — пісня гурту [[The Rolling Stones]]. Автори — [[Мік Джаггер]] і [[Кіт Річардс]]. Пісня займає 2-ге місце в [[Список 500 найкращих пісень усіх часів за версією журналу Rolling Stone|списку найкращих пісень всіх часів]] за версією журналу [[Rolling Stone]] і перше місце в аналогічному рейтингові каналу [[VH1]].

У травні 1965 року композиція вперше вийшла як [[сингл]] у [[Сполучені Штати Америки|США]], а в липні ввійшла в американську версію альбому [[Out of Our Heads]]. Сингл дозволив The Rolling Stones вперше піднятися на перше місце в американських [[чарт]]ах. У Великій Британії сингл «(I Can't Get No) Satisfaction» вийшов у серпні 1965 року і, завдяки йому, гурт вчетверте піднявся на верхівку британських хіт-парадів.

'''Аудіоприклад''' {{audio|The Rolling Stones - Satisfaction.ogg|слухати}}

== Історія ==

=== Створення пісні ===
У 1960-х роках абсолютним і безконкурентним лідером музичного простору вважався гурт [[The Beatles]]. [[The Rolling Stones]] тоді дотримувалися блюзових концепцій. Переважна кількість інших молодіжних колективів характеризувалися мелодійним звучанням, у якому відчувалося рок-н-рольне натхнення та кантрі-мотиви.

Новим емоційним виплеском та звуковим вибухом стала пісня ''(I can't get no) Satisfaction''. Цей трек став першою композицією, яка поклала початок новому музичному жанру, що отримав назву «<nowiki/>[[Рок-музика|рок]]<nowiki/>». Більш жорстке та зухвале звучання принесло гуртові велику популярність, яка увіковічила [[the Rolling Stones]] на сторінках музичної історії.

«Satisfaction» була створена 5 червня 1965 року під час третього концертного туру по США. У той день музики відігравали у [[Клірвотер]] (штат Флорида) та залишились вкрай незадоволені своїм концертом. Їм вдалося відіграти лише чотири пісні, оскільки декілька глядачів розгорнули бійку в залі. Прибувши до місця події, поліція була змушена припинити концерт. Того ж вечора втомлений та засмучений гітарист гурту Кіт Річардс імпровізував на гітарі. На завершення він заграв тему, яка стала основною у пісні «Satisfaction». Кіт записав цей риф, наспівуючи фразу «I can't get no satisfaction» та ліг спати. Уранці, окрім уповільненої теми «Satisfaction», магнітна стрічка записала 40-хвилинне хропіння Річардса.

Автором тексту пісні став Мік Джаггер. Спочатку трек був записаний на студії в Чикаго, але невдовзі був перероблений у Голлівуді на RCA Studios. У кінцевій версії змінилась партія ударних та був доданий фуз.

=== Реакція спільноти ===
Кіт Річардс побоювався, що пісня «Satisfaction» не отримає позитивної реакції слухачів та музичних критиків. На його думку, трек був незакінченим. Кіт вважав, що вступ має звучати на трубі. Проте ці побоювання були марними. Лише за два тижні трек швидко став хітом не лише в європейських чартах, але й очолив рейтинги США, протримавши лідерські позиції протягом цілого літа. Проте фраза «I'm tryin 'to make some girl» (Я намагаюсь звабити якусь дівчину) не пройшла цензуру на радіо New York City та в деяких телепрограмах: Shindig! і «<nowiki/>[[Шоу Еда Саллівана]]<nowiki/>».

Критики назвали пісню справжньою поворотною подією в музичній історії. Крім того, «Satisfaction» змогла викликати справжній скандал у суспільстві. Старше покоління вважало трек ганебним, вбачаючи в ньому відвертий сексуальний підтекст. Як наслідок, пластинка, до складу якої увійшла ця пісня, отримала золотий статус. Таким чином гурт the Rolling Stones легко створив конкуренцію молодіжним суперзіркам The Beatles. Згодом «Satisfaction» стали вважати першою в історії піснею, написаною в жанрі рок.

Трек «Satisfaction» посів 2-ге місце у чарті [[Список 500 найкращих пісень усіх часів за версією журналу Rolling Stone|500 найкращих пісень всіх часів за версією журналу The Rolling Stone]]. Журнал «<nowiki/>[[Ньюсвік]]<nowiki/>» назвав «Satisfaction» п'ятьма нотами, які потрясли весь світ.

Самі учасники гурту також відмічають роль цього треку у власній кар'єрі. В одному з інтерв'ю Мік Джаггер так висловився про цю композицію:
Саме ця пісня по-справжньому зробила The Rolling Stones, перетворила нас з чергової команди в крутий та потужний гурт… У нас назва, що дуже запам'ятовується. У неї гітарний риф, що дуже запам'ятовується. У ній класно звучить гітара, що тоді було оригінально. І вона відображає дух часу, що вельми важливо в подібних піснях…

== Знамениті кавери ==
Пісня «Satisfaction» має безліч кавер-версій у різноманітних музичних жанрах. 1967 року [[Отіс Реддінг]] виконав соул-версію «Satisfaction» на фестивалі попмузики в Монтереї. Отіс виконав незвершений задум Кіта Річардса, зігравши вступ на трубі.

Попри сексуальний підтекст, у 1968 році «Satisfaction» потрапила до церкви. Ця незвичайна подія сталася завдяки піано-версії [[Арета Франклін|Арети Франклін]]. Продюсером цього каверу став Джеррі Векслер. Фортепіанна версія знову принесла цій пісні перші позиції в чартах.

У 1980-х роках трек отримав панкове звучання від гурту [[Devo]]. Кавер вийшов на пластинці [[Are We Not Men? We Are Devo!|Q: Are We Not Men? A: We Are Devo!]]<nowiki/>". Кавер зіграли Міку Джаггеру. За словами учасників Devo, через півтори хвилини прослуховування Мік вскочив та почав танцювати. Потім Джаггер зізнався, що це його улюблена кавер-версія.

2000 рік Мілленіуму приніс принципово нове звучання старому та відомому треку. У виконанні [[Cat Power]] зухвала пісня отримала депресивне та меланхолічне звучання. Нове трактування старої історії надала [[Брітні Спірс]]. Знаходячись у пошуку музики для зрілішої аудиторії, підліткова співачка вирішила зробити свій кавер на «Satisfaction». Нова версія треку створювалась у співпраці з продюсером Родні Джеркінсоном.

== Сертифікації ==
{{Certification Table Top}}
{{Certification Table Entry|region=Australia|type=single|artist=The Rolling Stones|title=(I Can't Get No) Satisfaction|award=Platinum|number=3|relyear=1965|certyear=2023}}
{{Certification Table Entry|region=Brazil|artist=The Rolling Stones|title=(I Can't Get No) Satisfaction|award=Gold|type=single|relyear=1965|certyear=2024|access-date=3 червня 2024}}
{{Certification Table Entry|region=Denmark|type=single|relyear=1965|award=Gold|certyear=2022|id=11710|artist=The Rolling Stones|title=(I Can't Get No) Satisfaction|access-date=27 вересня 2022}}
{{Certification Table Entry|region=Germany|title=|artist=|type=single|relyear=1965|award=Gold|certyear=1965|certref=<ref>{{cite book|first=Günter|last=Ehnert|title=Hit Bilanz – Deutsche Chart Singles 1956–1980|edition=1|publisher=Verlag populärer Musik-Literatur|location=Norderstedt|year=2000|isbn=3-922542-24-7|page=446}}</ref>}}
{{Certification Table Entry|region=Germany|type=single|award=Gold|relyear=1965|certyear=2023|artist=The Rolling Stones|title=(I Can't Get No) Satisfaction|note=reissue|access-date=10 червня 2023}}
{{Certification Table Entry|region=Italy|type=single|relyear=2004|award=Platinum|certyear=2019|artist=The Rolling Stones|title=(I Can't Get No) Satisfaction|access-date=19 лютого 2021}}
{{Certification Table Entry|region=Spain|title=(I Can't Get No) Satisfaction|artist=The Rolling Stones|type=single|award=Platinum|certyear=2024|id=the-rolling-stones-i-cant-get-no-satisfaction|accessdate=18 лютого 2024}}
{{Certification Table Entry|region=United Kingdom|type=single|relyear=2004|award=Platinum|certyear=2023|id=14149-44-1|artist=Rolling Stones|title=(I Can't Get No) Satisfaction|access-date=10 лютого 2023}}
{{Certification Table Entry|region=United States|type=single|relyear=1965|award=Gold|certyear=1965|artist=The Rolling Stones|title=(I Can't Get No) Satisfaction|access-date=19 лютого 2021}}
{{Certification Table Bottom|nosales=true|streaming=true}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.rollingstone.com/news/story/6595847/i_cant_get_no_satisfaction Rolling Stone] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080418053414/http://www.rollingstone.com/news/story/6595847/i_cant_get_no_satisfaction |date=18 квітня 2008 }}
* [http://www.bbc.com/ukrainian/vert_cul_russian/2015/06/150610_ru_vert_cul_rolling_stones Історія пісні на ВВС] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150803094643/http://www.bbc.com/ukrainian/vert_cul_russian/2015/06/150610_ru_vert_cul_rolling_stones |date=3 серпня 2015 }}
{{Отіс Реддінг}}
{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:I Can't Get No Satisfaction}}

[[Категорія:Пісні, які ввійшли у список 500 найкращих пісень усіх часів за версією журналу «Rolling Stone»]]
[[Категорія:Пісні Арети Франклін]]
[[Категорія:Пісні Отіса Реддінга]]
[[Категорія:Сингли, які очолювали Billboard Hot 100]]
[[Категорія:Пісні The Rolling Stones]]
[[Категорія:Англомовні пісні]]
[[Категорія:Рок-пісні]]

title: Сингл The Rolling Stones · з альбому Out of our Heads

Випущений: 6 червня 1965 (США · 20 серпня 1965 (Велика Британія)

Формат: грамплатівка

Сторона Б: «The Under Assistant West Coast Promotion Man» (США) · «The Spider and the Fly» (Велика Британія)

Записаний: 16 травня 1965, RCA Studios, Голлівуд

Жанр: Рок

Мова: англійська

Композитор: Мік Джаґґер, Кіт Річардс

Лейбл: London 45-LON 9766 (США) · Decca F12220 (Велика Британія)

Продюсер: Ендрю Луг Олдхем

title: Місця в чартах

Місця в чартах: №1 (ВБ) · №1 (США)

title: Хронологія синглів The Rolling Stones

| Попередній | «The Last Time» (1965) |: | «Get off of my Cloud» (1965) | Наступний |

Попередній: «The Last Time» · (1965)

«Get off of my Cloud» · (1965): Наступний

title: Отіс Реддінг

Студійні альбоми: Pain in My Heart · The Great Otis Redding Sings Soul Ballads · Otis Blue · The Soul Album · Complete & Unbelievable: The Otis Redding Dictionary of Soul · King & Queen (Дует з Карлою Томас)

Живі альбоми: Live in Europe · In Person at the Whisky a Go Go · Monterey International Pop Festival · Good to Me: Live at the Whisky a Go Go, Vol. 2

Збірки: The History of Otis Redding · The Dock of the Bay · The Immortal Otis Redding · Love Man · Tell the Truth · The Best of Otis Redding · Remember Me · The Very Best of Otis Redding, Vol. 1 · Otis! The Definitive Otis Redding (Live) · The Very Best of Otis Redding, Vol. 2 · Dreams to Remember: The Otis Redding Anthology

Сингли · (US/UK Top Ten singles): «Mr. Pitiful» · «I've Been Loving You Too Long» · «Respect» · «(I Can't Get No) Satisfaction» · «My Lover's Prayer» · «Try a Little Tenderness» · «Tramp» з Карлою Томас · «Knock on Wood» · «(Sittin' On) The Dock of the Bay» · «The Happy Song (Dum-Dum)» · «I've Got Dreams to Remember» · «Papa's Got a Brand New Bag» (Live)

Пов'язане: Дискографія · Пісні · Альбоми · Стів Кроппер · Booker T. & the M.G.'s · Карла Томас · Stax · Південний соул · Соул


text:
# Щипачі (село)
Щипачі́ (рос. Щипачи) — село у складі Богдановицького міського округу Свердловської області.
Населення — 149 осіб (2010, 216 у 2002).
Національний склад станом на 2002 рік: росіяни — 93 %.

title: Щипачі (село)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = село
 | тип_род         = села
 | назва           = Щипачі
 | назва ін.       = {{lang-ru|Щипачи}}
 | карта розташування1 = Росія Свердловська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Свердловська область]]
 | район           = [[Богдановицький міський округ]]
 | поселення       =
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 149 осіб ([[2010]]{{RUS-SVE-census}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
| lat_deg= 56
| lat_min= 38
| lat_sec= 51
 | lon_dir=E
| lon_deg= 62
| lon_min= 15
| lon_sec= 51
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Щипачі}}

'''Щипачі́''' ({{lang-ru|Щипачи}}) — [[село]] у складі [[богдановицький міський округ|Богдановицького міського округу]] [[свердловська область|Свердловської області]].

Населення — 149 осіб ([[2010]], 216 у [[2002]]{{RUS-SVE-lingvarium}}).

Національний склад станом на 2002 рік: [[росіяни]] — 93 %.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|O-41-125}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=56.648017&lon=62.264843&z=13&show=/11624738/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=56.648017&lon=62.264843&z=13&show=/11624738/ru/ |date=25 серпня 2011 }}

{{sverdl-obl-stub}}
{{богдановицький міський округ}}

[[Категорія:Населені пункти Богдановицького міського округу]]
[[Категорія:Села Свердловської області]]

title: село Щипачі

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Свердловська область

Муніципальний район: Богдановицький міський округ

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Щипачі · Щипачі


text:
# Арсентєво (Липецька область)
Арсентєво (рос. Арсентьево) — присілок у Становлянському районі Липецької області Російської Федерації.
Населення становить 199 осіб. Належить до муніципального утворення Кириловська сільрада.

## Історія
З 13 червня 1934 до 1937 року у складі Воронезької області, 1937-1954 — Орловської області. Відтак входить до складу Липецької області.
Згідно із законом від 2 липня 2004 року №114-оз органом місцевого самоврядування є Кириловська сільрада.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 199  |

title: Арсентєво (Липецька область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Арсентєво
|назва ін.       = Арсентьево
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Липецька область]]
|район           = [[Становлянський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Кириловська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 199
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
| lat_dir=N
| lat_deg= 52
| lat_min= 44
| lat_sec= 31.596
| lon_dir=E
| lon_deg= 38
| lon_min= 14
 | lon_sec= 22.308
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Липецька область
}}
'''Арсентєво''' ({{lang-ru|Арсентьево}}) — [[присілок]] у [[Становлянський район|Становлянському районі]] [[Липецька область|Липецької області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 199 осіб. Належить до муніципального утворення [[Кириловська сільрада]].

== Історія ==

З [[13 червня]] [[1934]] до [[1937]] року у складі Воронезької області, 1937-1954 — Орловської області. Відтак входить до складу Липецької області.

Згідно із законом від [[2 липня]] [[2004]] року №114-оз органом місцевого самоврядування є Кириловська сільрада<ref>[http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/act_municipal_education/printable.php?do4=document&id4=101d7879-7ca5-4490-843f-50d39a3a23a2 Закон Липецкой области от 02 июля 2004 года N 114-ОЗ «О наделении муниципальных образований в Липецкой области статусом городского округа, муниципального района, городского и сельского поселения»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151117155306/http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/act_municipal_education/printable.php?do4=document&id4=101d7879-7ca5-4490-843f-50d39a3a23a2 |date=17 листопада 2015 }} {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Арсентьево (Липецкая область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Становлянський район}}
{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Присілки Липецької області]]
[[Категорія:Населені пункти Становлянського району]]

title: присілок Арсентєво

Суб'єкт Російської Федерації: Липецька область

Муніципальний район: Становлянський район

Поселення: Кириловська сільрада

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Арсентєво · Арсентєво


text:
# Honda VTX
Honda VTX-1300 — сімейство мотоциклів в стилі круізер, що виготовляється японською компанією Honda з 2007 року. VTX1300R прийшов на заміну Honda Shadow Sabre.

## Опис
Двигун V-подібний з розвалом циліндрів 52 градуси з рідинним охолодженням і об'ємом 1312 см3, присутні двухосні балансувальні вали для згладжування вібрацій.
У мотоцикла дві свічки на кожен циліндр. Масляний бак розташований в корпусі коробки передач. Висота двигуна зменшена, досягнута вдала ергономіка. Сидіння висотою 686 мм.
У мотоцикла присутній радіаторна система охолодження. У зчепленні використовується центральний гумовий амортизатор, що забезпечує м'яке і безшумне перемикання передач. Мотоцикл має 5 ступенів перемикання передач. Система кінцевого (головного) вала забезпечує м'яку роботу.
Рама мотоцикла виконана з трубчастої сталі. Мотоцикл виглядає довгим, низьким, з класичною посадкою мотоцикліста. Витягнута телескопічна вилка 41 мм володіє ходом в 130 мм.
Ззаду встановлено два хромованих амортизатора з ходом в 94 мм. Присутня система внутрішніх клапанів для поліпшення комфортабельності поїздки. Передні гальма дискові - діаметр диска 336 мм, виконані з нержавіючої сталі. Задні гальма дискові з диском діаметром 296 мм, який також виконаний з нержавіючої сталі.
Об'єм бензобака 18 літрів. Мотоцикл оснащений генератором на 364 Вт батарея на 14 А/год.
Максимальна швидкість мотоцикла 200 км/год. Крутний момент 123 Нм, розгін від 0 до 100 км/год - 6 с.

title: Honda VTX

wikitext:
[[Файл: Honda VTX-1300R.jpg | thumb |200пкс| Мотоцикл Honda VTX-1300R]]
[[Файл: Honda VTX.jpg| thumb |200пкс| Мотоцикл Honda VTX]]
'''Honda VTX-1300''' — сімейство мотоциклів в стилі [[круізер]], що виготовляється японською компанією [[Honda]] з [[2007]] року. VTX1300R прийшов на заміну [[Honda Shadow|Honda Shadow Sabre]].

== Опис ==
[[Двигун внутрішнього згоряння|Двигун]] V-подібний з розвалом [[Циліндр (двигун)|циліндрів]] 52 градуси з рідинним охолодженням і об'ємом 1312 см3, присутні двухосні балансувальні вали для згладжування [[Вібрація|вібрацій]].

У мотоцикла дві [[Свічка запалювання|свічки]] на кожен циліндр. Масляний бак розташований в корпусі [[Коробка передач|коробки передач]]. Висота двигуна зменшена, досягнута вдала [[ергономіка]]. Сидіння висотою 686 мм.

У мотоцикла присутній [[Радіатор|радіаторна]] система охолодження. У зчепленні використовується центральний гумовий [[амортизатор]], що забезпечує м'яке і безшумне перемикання передач. Мотоцикл має 5 ступенів перемикання передач. Система кінцевого (головного) вала забезпечує м'яку роботу.

Рама мотоцикла виконана з трубчастої сталі. Мотоцикл виглядає довгим, низьким, з класичною посадкою мотоцикліста. Витягнута телескопічна вилка 41 мм володіє ходом в 130 мм.

Ззаду встановлено два хромованих амортизатора з ходом в 94 мм. Присутня система внутрішніх клапанів для поліпшення комфортабельності поїздки. Передні [[Гальмівна система|гальма]] дискові - діаметр диска 336 мм, виконані з [[Нержавіюча сталь|нержавіючої сталі]]. Задні гальма дискові з диском діаметром 296 мм, який також виконаний з нержавіючої сталі.

Об'єм бензобака 18 [[літр]]ів. Мотоцикл оснащений генератором на 364 Вт батарея на 14 А/год.

Максимальна швидкість мотоцикла 200 км/год. Крутний момент 123 Нм, розгін від 0 до 100 км/год - 6 с.
== Див. також ==
* [[Yamaha DragStar]]
* [[Kawasaki Vulcan]]
* [[Suzuki Boulevard]]
* [[Suzuki Intruder]]
== Посилання ==
{{commonscat|Honda VTX}}

[[Категорія:Мотоцикли Honda|VTX]]
[[Категорія:Мотоцикли]]


text:
# Пархім
Пархім (нім. Parchim) — місто в Німеччині, розташоване в землі Мекленбург-Передня Померанія. Адміністративний центр району Людвігслуст-Пархім.
Площа — 124,49 км2. Населення становить 17 622 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Пархім

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Пархім
| місцева_назва       = Parchim
| тип_НП              = місто
| зображення          = Parchim town hall.jpg
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = Wappen Parchim.svg
| прапор              = Parchim Flagge1.svg
| карта               = Parchim in LUP.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Пархім на карті району
| земля               = [[Мекленбург-Передня Померанія]]
| округ               =
| район               = [[Людвігслуст-Пархім]]
| об'єднання громад =
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 50
| площа               = 124.49
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-MV||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-MV||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-MV|13076108}}
| latd=53 | latm=25| lats=
| longd=11| longm=50| longs=
| розміщення_підпису = left
| поштовий_код        = 19370
| телефонний_код      = 03871
| стат_код            = 13 0 76 108
| авто_номер          = PCH
| вебсайт             = [http://www.parchim.de/ www.parchim.de]
}}
'''Пархім''' ({{lang-de|Parchim}}) — місто в [[Німеччина|Німеччині]], розташоване в [[Землі Німеччини|землі]] [[Мекленбург-Передня Померанія]]. Адміністративний центр району [[Людвігслуст-Пархім]].

Площа — 124,49 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-MV|13076108}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-MV||дата}}).

== Галерея ==
{{center|<gallery>Файл:Parchim Ziegenmarkt.jpg|
Файл:Parchim, Krankenhaus, Wockersee.JPG|
Файл:Parchim Fritz-Reuter-Schule 2008-07-26 072.jpg|
Файл:Parchim Wasserturm 2008-06-24 014.jpg|
Файл:Zentrales Pionierferienlager 'Kurt Bürger'.jpg|
Файл:Parchim Kaiserl Postamt.jpg|
</gallery>}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{commonscat-inline|Parchim}}
* [http://www.parchim.de/ Офіційний сайт] {{ref-de}}

{{Район Людвігслуст-Пархім}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4230395-3|VIAF=235991990}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Міста Мекленбургу-Передньої Померанії]]

title: — місто —

— місто —: Вид Пархім

· Прапор: · Герб

title: Координати: 53°25′ пн. ш. 11°50′ сх. д. / 53.417° пн. ш. 11.833° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Мекленбург-Передня Померанія

Район: Людвігслуст-Пархім

Населення (31 грудня 2020)

Пархім на карті району

ПархімРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Цзя Мей
Цзя Мей (нар. 28 липня 1987) — китайська борчиня вільного стилю, срібна призерка чемпіонату Азії.

## Життєпис
Боротьбою почала займатися з 2003 року.
Виступала за борцівський клуб Цзянсу. Тренер — Їнь Цзянчун.

## Спортивні результати на міжнародних змаганнях

### Виступи на Чемпіонатах світу
| Змагання                        | Збірна | Вагова категорія          | Місце |
| ------------------------------- | ------ | ------------------------- | ----- |
| Чемпіонат світу з боротьби 2009 | КНР    | жіноча боротьба, до 59 кг | 12    |

### Виступи на Чемпіонатах Азії
| Змагання                       | Збірна | Вагова категорія          | Місце  |
| ------------------------------ | ------ | ------------------------- | ------ |
| Чемпіонат Азії з боротьби 2009 | КНР    | жіноча боротьба, до 59 кг | Срібло |

### Виступи на Кубках світу
| Змагання                    | Збірна | Вагова категорія          | Місце |
| --------------------------- | ------ | ------------------------- | ----- |
| Кубок світу з боротьби 2010 | КНР    | жіноча боротьба, до 59 кг | 8     |

title: Цзя Мей

wikitext:
{{Східноазійське ім'я|кит|[[Цзя]]}}
{{Othernames|Цзя}}
{{Спортсмен
| ім'я = [[Файл:Wrestling pictogram.svg|25 px]] Цзя Мей
| повне_ім'я =
| зображення =
| розмір_зображення   = 300пкс
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[Китайці|китаянка]]
| місце_проживання = [[Цзянсу]]
| дата_народження = 28.07.1987
| місце_народження =
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 168 см
| вага = 60 кг
| вебсторінка  =
| країна = {{CHN}}
| вид_спорту = [[Боротьба (спорт)|боротьба]]
| дисципліна = [[жіноча боротьба]]
| студентська_команда =
| клуб  = борцівський клуб [[Цзянсу]]
| команда =
| нац._збірна = {{CHN}}
| статус_професіонала =
| тренери = [[Їнь Цзянчун]]
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| спортивне_звання =
| нагороди =
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry | 	{{CHN}} }}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Азії з боротьби|Чемпіонати Азії з боротьби]]}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат Азії з боротьби 2009|Патая 2009]]|жіноча боротьба, до 59 кг}}
| show-medals = yes
}}
'''Цзя Мей''' ({{н}} {{ДН|28|7|1987}}) — [[Китайська Народна Республіка|китайська]] [[Боротьба (спорт)|борчиня]] [[вільна боротьба|вільного стилю]], срібна призерка [[Чемпіонат Азії з боротьби|чемпіонату Азії]].

== Життєпис ==

Боротьбою почала займатися з 2003 року.

Виступала за борцівський клуб [[Цзянсу]]. [[Тренер]] — [[Їнь Цзянчун]].

{{доробити розділ}}

== Спортивні результати на міжнародних змаганнях ==

=== Виступи на Чемпіонатах світу ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби 2009]] ||{{CHN}}|| [[Чемпіонат світу з боротьби 2009 — жіноча боротьба, до 59 кг|жіноча боротьба, до 59 кг]] || 12
|-
|}

=== Виступи на Чемпіонатах Азії ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Чемпіонат Азії з боротьби 2009]] ||{{CHN}}|| жіноча боротьба, до 59 кг || {{Срібна медаль}}
|-
|}

=== Виступи на Кубках світу ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Кубок світу з боротьби 2010]] ||{{CHN}}|| жіноча боротьба, до 59 кг || 8
|-
|}

== Джерела ==

* {{ІПНН-Борець|F750F0EA666045E89A6DDBFB86CEF7AB|}}

== Посилання ==

* {{UWW/HR}}

{{Борець-доробити}}
{{PRChina-sport-bio-stub}}
{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Цзя Мей}}

[[Категорія:Китайські борчині вільного стилю]]
[[Категорія:Персоналії:Цзянсу]]

title: Загальна інформація

Національність: китаянка

Громадянство: КНР

Місце проживання: Цзянсу

Народження: 28 липня 1987 (37 років) · Цзянсу, КНР

Вага: 60 кг

title: Спорт

Країна: КНР

Вид спорту: боротьба

Дисципліна: жіноча боротьба

Клуб: борцівський клуб Цзянсу

Нац. збірна: КНР

Тренери: Їнь Цзянчун

title: Чемпіонати Азії з боротьби

Срібло: Патая 2009 · жіноча боротьба, до 59 кг


text:
# Sphenomorphus nigrolineatus
Sphenomorphus nigrolineatus — вид сцинкоподібних ящірок родини сцинкових (Scincidae). Ендемік Папуа Нової Гвінеї.

## Поширення і екологія
Sphenomorphus nigrolineatus мешкають в горах на півострові Папуа на південному сході Нової Гвінеї. Вони живуть в гірських тропічних лісах, на висоті від 500 до 1500 м над рівнем моря. Відкладають яйця.

title: Sphenomorphus nigrolineatus

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Sphenomorphus nigrolineatus''
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=iucn>{{IUCN|id=178568|title=Sphenomorphus nigrolineatus|assessors=[[BirdLife International]]|year=2016|version=2023.1|accessdate=13 березня 2024}}</ref>
| image =
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| infraordo = [[Сцинкоподібні]] (Scincomorpha)
| familia = [[Сцинкові]] (Scincidae)
| genus = ''[[Sphenomorphus]]''
| species = '''''C. nigrolineatus'''''
| binomial = ''Sphenomorphus nigrolineatus''
| binomial_authority =([[Джордж Альберт Буленджер|Boulenger]], 1897)
| synonyms =''Lygosoma nigrolineatum''<br/>''Sphenomorphus nigrolineata''
| range_map =
| range_map_caption =
| wikispecies = Sphenomorphus nigrolineatus
| commonscat = Sphenomorphus nigrolineatus
| commons = Sphenomorphus nigrolineatus
}}
'''''Sphenomorphus nigrolineatus''''' — вид [[Сцинкоподібні|сцинкоподібних]] [[Ящірки|ящірок]] родини [[Сцинкові|сцинкових]] (Scincidae)<ref>{{NRDB species|genus=Sphenomorphus|species=nigrolineatus}}</ref>. [[Ендемік]] [[Папуа Нова Гвінея|Папуа Нової Гвінеї]].

== Поширення і екологія ==
''Sphenomorphus nigrolineatus'' мешкають в горах на півострові [[Папуа (півострів)|Папуа]] на південному сході [[Нова Гвінея|Нової Гвінеї]]. Вони живуть в гірських тропічних лісах, на висоті від 500 до 1500 м над рівнем моря. Відкладають яйця.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q3493307}}
{{Плазуни-доробити}}

[[Категорія:Сцинкові]]
[[Категорія:Тварини, описані 1897]]
[[Категорія:Плазуни Папуа Нової Гвінеї]]
[[Категорія:Ендемічна фауна Папуа Нової Гвінеї]]

title: ?Sphenomorphus nigrolineatus

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Інфраряд: Сцинкоподібні (Scincomorpha)

Родина: Сцинкові (Scincidae)

Рід: Sphenomorphus

Вид: C. nigrolineatus

Вікісховище: Sphenomorphus nigrolineatus

Віківиди: Sphenomorphus nigrolineatus