text:
# Список керівників держав 1072 року
Список керівників держав 1072 року — це перелік правителів країн світу 1072 року.
Список керівників держав 1071 року — 1072 рік — Список керівників держав 1073 року — Список керівників держав за роками

## Європа
- Англія
  - Король Англії — Вільгельм I Завойовник (1066—1087)
  - Корнволл — граф Роберт, граф де Мортен (1068—1084)
- Балканський півострів
  - Дукля — Михайло I (1044/1050-1077)
- Білорусь
  - Полоцьке князівство — Всеслав Брячиславич (1071—1101; втретє)
  - Турівське князівство — Ізяслав Ярославич (1052/1054-1072)
- Волзька Болгарія — Ахад ібн Азгар (1061—1076)
- Вельс
  - Королівство Гвент — Кадуган ап Мейріг (1063—1074)
  - Королівство Гвінед — Бледін ап Кінфін (1063—1075)
  - Дехейбарт — Маредид ап Овейн (1063—1072); Ріс ап Овейн (1072—1078)
  - Морганнуг — Кадуган ап Мейріг (1063—1074)
  - Королівство Повіс — Бледін ап Кінфін (1063—1075)
- Візантійська імперія — Михаїл VII (1067—1078)
  - Болгарія (фема) — Никифор Бриєнній Старший (1072—1073)
  - Іверія (фема) — Григорій Пакуріан (1071—1074)
  - Крит (фема) — Андронік Контостефан (1067—1072)
  - Неаполітанське герцогство — Сергій V (1042–1082)
- Ірландія — верховний король Діармайт мак Майл на м-Бо (1063—1072); Тойрделбах Ва Бріайн (1072—1086)
  - Айлех — Аед мак Нейлл (1068—1083)
  - Айргіалла — О'Баойгеллайн (1053—1087)
  - Дублін (королівство) — Діармайт мак Майл на м-Бо (1070—1072); Тойрделбах Ва Бріайн (1072); Гофрайд мак Амлайб мейк Рагнайлл (1072—1075)
  - Коннахт — Аед V МакАед Ін Гай Бернах (1067—1087)
  - Ленстер — Діармайт мак Майл на м-Бо (1042—1072); Домналл III (1072—1075)
  - Король Міде — Конхобар Уа Маел Сехлайнн (1030—1073)
  - Мунстер — Тойрделбах Ва Бріайн (1068—1086)
  - Улад — Донн Слейбе мак Еохада (1071—1078)
    - Конайлле Муйрхемне — Мак Ві Хреодайн (1066—1078)
- Італія
  - Герцогство Апулія і Калабрія — Роберт Гвіскар (1057—1085)
  - Арборейський юдикат — Торхіторіо Баризон (1038—1073)
  - Венеційська республіка — дож Доменіко Сельво (1071—1084)
  - Кальярський юдикат — Орцокко Торхіторіо I (1058—1089)
  - Князівство Капуанське — Річард I (1058-1078)
  - Князівство Беневентське — Ландульф VI (1054?–1077)
  - Герцогство Гаета — Годфрид (1068-1086)
  - Лорітелло — князь Роберт I (1061—1107)
  - Маркграфство Монферрат — Оттоне II (1044—1084)
  - Салернське князівство — Гізульф II (1052–1077)
  - Сиракузька тайфа — Ібн Аббад (1068—1087)
  - Графство Сицилія — Рожер I (1071—1091)
  - Янніська тайфа — Абу'л Касім ібн Хаммуд (1068—1087)
  - Маркгафство Тоскана — Беатриса (1052-1076), як регент для Фрідріха та Матільди
  - Торреський юдикат — Торхіторіо Баризон (1038—1073)
  - Принц-єпископство Тренто — Генрі I (1068—1082)
- Кавказ
  - Цар Картлі, Кахетії та Абхазії Баграт IV (1027—1072); Георгій II (1072—1089)
  - Кахетинсько-Еретське царство — Аґсартан I (1058—1089)
- Німеччина
  - Маркграфство Австрія — Ернст (1055—1075)
  - Герцогство Баварія — Вельф IV (1070—1077)
  - Принц-єпископство Бріксен — Алтвін (1048/1049-1091)
  - Архієпископ Зальцбургу — Гебард (1060—1088/1090)
  - Герцогство Каринтія — Адальберо II (1064/1074-1082/1088)
  - Кельнське курфюрство — Анно II (1056—1075)
  - Крайна (марка) — Поппо II (1070—1098)
  - Лужицька марка — Дедо II фон Веттін (1069—1075)
  - Архієпископ Майнца Зігфрід I (1059—1084)
  - Маркграфство Мейсен — Екберт II (1068—1087)
  - Ободрицький союз — Круто (1066—1093)
  - Герцогство Саксонія — Ордульф (1059—1072); Магнус I (1072—1106)
  - Саксонська марка — Дедо II фон Веттін (1046—1075)
  - Герцогство Швабія — Рудольф Рейнфельденський (1057—1079)
  - Герцогство Шлезвіг — Олаф I (1058—1095)
- Піренейський півострів
  - Королівство Арагон — Санчо I (1063—1094)
  - Барселонське графство — Рамон-Беренгер I (1035—1076)
  - Графство Безалу — Бернардо II (1066—1085)
  - Королівство Галісія — Санчо II (1071—1072); Гарсія II (1072—1073)
  - Королівство Кастилія — Санчо II (1065/1067-1072); Альфонсо VI (1072—1109)
  - Коїмбрське графство — Сеснандо Давідес (1064—1091)
  - Королівство Леон — король Леону Галісії та Астурії Санчо II (1065—1072); Санчо II Сильний (1072); Альфонсо VI (1072—1109)
  - Альмерійська тайфа — Абу Ях'я Мухаммад аль-Мутасім (1052—1091)
  - Валенсійська тайфа — Аль-Мамун (1065—1075)
  - Гранадська тайфа — Бадіс ібн Хабус (1038—1073)
  - Денійська тайфа — Алі Ікбал ад-Даула (1044—1076)
  - Кармонська тайфа — під контролем тайфи Севільї (1066/1067-1091)
  - Лорка (тайфа) — Абу аль-Асбах ібн Лаббун Сад ад-Давла (?-1091)
  - Малазька тайфа — Бадіс ібн Хабус (1058—1073)
  - Мурсійська тайфа — Абд аль-Рахман ібн Тахір (1065—1078)
  - Сарагоська тайфа — Ахмад I аль-Муктадир (1046—1081)
  - Севільська тайфа — Аль-Мутамід (1069—1090)
  - Толедська тайфа — Ях'я I аль-Мамун (1043—1075)
  - Бадахоська тайфа — Яґ'я аль-Мансур (1068—1079)
  - Королівство Наварра — Санчо IV (1054—1076)
- Польща — Болеслав II Сміливий (1058—1079)
- Скандинавія
  - конунґ данів — Свейн II Данський (1047—1074)
  - Король Норвегії Олаф III Спокійний (1066—1093)
  - Швеція — Гокан I Червоний (1070—1079)
- Угорське князівство — король Соломон I (1063—1074)
- Україна — Київський князь Ізяслав Ярославич (1069—1073)
  - Переяславське князівство — Всеволод I (1054—1073)
  - Смоленське князівство — до 1073 вакантне
  - Тмутороканське князівство — Роман Святославич (1070—1079)
  - Чернігівське князівство — Святослав I Ярославич (1054—1073)
- Королівство Франція — [[Філіп I]] (1059/1060-1108)
  - Герцогство Аквітанія — Ґійом VIII (1058—1086)
  - Арелатське королівство — Генріх IV (1056—1105)
  - Герцогство Бар — Людовік де Скарпон (1038—1073)
  - Графство Булонь — граф Євстахій II (1049—1088)
  - Графство Бургундія — Вільгельм I Великий (1057—1087)
  - Графство Нант — Гоель II (1063/1066-1084)
  - Герцогство Аквітанія — герцог Вільгельм VIII (1058—1086)
  - Бретонське герцогство — Гоель II (1066—1084)
  - Голландія — Дірк V (1061—1091)
  - Ено (графство) — Балдуїн II (1070—1098)
  - Графство Ла Марш — Адальберт II (1047—1088)
  - Лімбург (герцогство) — Валеран I (1065—1081/1082)
  - Нижня Лотарингія — Годфрід IV (1069—1076)
  - граф Лувену і маркграф Брюсселю Генріх II (1054—1078)
  - Люксембург (графство) — Конрад I (1059—1086)
  - Льєзьке єпископство — Теодуїн Баварський (1048—1075)
  - Графство Мен — Гуго V д'Есте (1069—1093)
  - Монбельяр (графство) — Людовик (1042—1073)
  - Монпельє (сеньйорія) — Бернат Гільйом IV де Монпельє (1068—1085)
  - Намюр (графство) — Альберт III (1063/1064—1102)
  - Нормандія — Вільгельм II (1035—1087)
  - Савойське графство — П'єтро I (1060—1078)
  - Графство Тулуза — Вільгельм IV (1060—1094)
  - Урхельське графство — Ерменгол IV (1065—1092)
  - Фландрія — Роберт I Фризький (1071—1093)
  - Графство Фуа — П'єр Бернар де Фуа (1064—1071/1074)
- Хорватія — Петар Крешимир IV (1058—1074)
- Чехія — князь Вратислав ІІ (1061—1092)
- Шотландія
  - Король Шотландії Малкольм III (1058—1093)
- Святий Престол; Папська держава — папа римський Олександр II (1061—1073)
- Вселенський патріарх — Іван VIII Ксифілін (1064—1075)
  - Тбіліський емірат — Фадл III (1070—1075)

## Азія
- Візантійська імперія — Йосип Тарханіот (1072—1074)
- Близький Схід
  - Фатіміди — Мустансир (1036—1094)
  - Багдадський халіфат — Аль-Каїм (1031—1075)
  - Шаріфат Мекки — Абул-Хашим ібн Мухаммед (1063—1094)
  - Наджахіди — до 1081 імовірно вакансія
  - Данішмендиди в Сівасі Данішменд Газі (1071—1104)
  - Царство Філарета Варажнуні — Філарет Варажнуні (1071—1086)
  - Дербентський емірат — Ширваншах Фарібурз I ібн Саллар (1071—1074) втретє
  - Сельджуцька імперія — Алп-Арслан (1063—1072); Малік-шах (1072—1092)
  - Зіяриди — Кекавус (1043—1087)
  - Сулагіди — Аль-Мукаррам Ахмад (1067 або 1081—1086)
  - Держава Ширваншахів — Фарібурз I (1063—1096)
- Візантія
- Сюнікське царство — Григор I Ашотян (1051—1084)
- Ташир-Дзорагетська держава — Гурген II (Кюріке II; 1048—1089)
- Династія Лі — Лі Тхань Тонг (1054—1072); Лі Нян Тонг (1072—1128)
- Індія
  - магараджахіраджа Гаріяни Ананґпал II (1051—1081)
  - Гуджарадеша — Карнадева (1063/1064-1092)
  - Династія Какатіїв — Прола I (1030/1050–1075/1076)
  - Камарупа — до 1075 невідомо
  - самраат Кашмірської держави (Династія Лохара) — Калаша (1063—1089)
  - Мевар (князівство) — до 1164 невідомо
  - Імперія Пала — Шурапала II (1071—1072); Рамапала (1072—1126)
  - Держава Пандья — підкорено Чолою до 1190
  - Парамара — Удаядітья (1060—1097)
  - Полоннарува — Віджаябагу I (1055—1110)
  - Династія Сена — Ґемантасена (1070—1096)
  - Династія Тхакурі — Шанкарадева III (1067—1080)
  - Саканбарі — нріпа Віґрахараджа III (1070—1090)
  - Династія Сеунів — Сеуначандра II (1060—1085)
  - Держава Хойсалів — Хойсала Вінаядітья (1047—1098)
  - Західні Чалук'ї — Сомешвара II (1068—1076)
  - Східні Чалук'ї — Віджаядітья VII (1063—1068, 1072—1075)
  - Чандела — магараджа Джеджа-Бхукті Кірті-варман (1060—1100)
  - магараджа держави Чеді й Дагали Лакшмікарна (1041—1073)
  - Чола — Кулотунга Чола I (1070—1118)
- Індонезія
  - Кедірі (королівство) — Шрі Ітендракара (1051?-1112?)
  - Матарам — Анак Вунгсу (1049—1077)
  - Сунда — Ланглангбхумі (між 1064 і 1154)
  - Шривіджая — Самара Віджаятунггаварман (1044—1077)
- Китай
  - Далі — до 1081 невідомо
  - ідикут Кучі — до 1126 — невідомі
  - Династія Ляо — Єлюй Хунцзі (1055—1101)
  - Династія Сун — Чжао Сюй (1067—1085)
  - Західна Ся — Лі Бінчан (1068—1086)
- Корея
  - Корьо — Мунджон (1046—1083)
- Паганське царство — король Анората (1044—1077)
- Персія і Середня Азія
  - Баванди — Карін II (1057—1074)
  - Газневіди — Ібрагім I (1059—1099)
  - Какуїди — Алі (1070—1095)
  - Західнокараханідське ханство — Шамс уль-Мульк Наср (1068—1080)
  - Керманський султанат — Кавурд-бек (1043/1048-1073)
  - Раввадіди — Ібрагім (? — до 1107)
  - Шеддадіди — Фадл (Фазлун) II ібн Шавур (1067—1073)
- Кхмерська імперія — Гаршаварман III (1066—1080)
- Сінгханаваті — Пхромкуман (1029—1089)
- Середня Азія
  - Східнокараханідське ханство — Махмуд Тогрул-Карахан (1059/1062-1074)
- Японія — Імператор Ґо-Сандзьо (1068—1073)

## Африка
- Альморавіди — Абу-Бакр ібн Умар (1059—1087)
- Зіріди — Тамім ібн аль-Муїзз (1062-11108)
- Канем (імперія) — Шагін-бей (1067—1081)
- Кілва (султанат) — Алі ібн Дауд I (між 1023 і 1083)
- Макурія — до 1077 невідомо
- Нрі — Езе Нрі Іфікуанім (1043—1089/1090)
- Фатіміди — Мустансир (1036—1094)
- Хаммадіди — Ан-Насір ібн Алнас (1062—1088)

## Північна Америка
- Ацкапоцалько — тлатоані Цивактлатінак (?1064 — ?)
- Маяпанська ліга — Чак-Ксіб-Чак (?-?)

title: Список керівників держав 1072 року

wikitext:
{{Навігація для року|1072}}

'''Список керівників держав 1072 року''' — це перелік правителів країн світу [[1072|1072 року]].

[[Список керівників держав 1071 року]] — [[1072|1072 рік]] — [[Список керівників держав 1073 року]] — [[Список керівників держав за роками]]

== Європа ==
* [[Англія]]
** Король [[Англія|Англії]] — [[Вільгельм I Завойовник]] (1066—1087)
** [[Думнонія|Корнволл]] — граф [[Роберт, граф де Мортен]] (1068—1084)
* [[Балканський півострів]]
** [[Список правителів Дуклі|Дукля]] — [[Михайло I (король Дуклі)|Михайло I]] (1044/1050-1077)
* [[Білорусь]]
** [[Полоцьке князівство]] — [[Всеслав Брячиславич]] (1071—1101; втретє)
** [[Турівське князівство]] — [[Ізяслав Ярославич]] (1052/1054-1072)
* [[Волзька Болгарія]] — [[Ахад ібн Азгар]] (1061—1076)
* [[Уельс|Вельс]]
** [[Список правителів королівства Гвент|Королівство Гвент]] — [[Кадуган ап Мейріг]] (1063—1074)
** [[Королівство Гвінед]] — [[Бледін ап Кінфін]] (1063—1075)
** [[Дехейбарт]] — [[Маредид ап Овейн]] (1063—1072); [[Ріс ап Овейн]] (1072—1078)
** [[Список правителів королівства Морганнуг|Морганнуг]] — [[Кадуган ап Мейріг]] (1063—1074)
** [[Королівство Повіс]] — [[Бледін ап Кінфін]] (1063—1075)
* [[Візантійська імперія]] — [[Михаїл VII]] (1067—1078)
** [[Болгарія (фема)]] — [[Никифор Бриєнній Старший]] (1072—1073)
** [[Іверія (фема)]] — [[Григорій Пакуріан]] (1071—1074)
** [[Крит (фема)]] — [[Андронік Контостефан]] (1067—1072)
** [[Неаполітанське герцогство]] — [[Сергій V (неаполітанський дука)|Сергій V]] ([[1042]]–[[1082]])
* [[Список верховних королів Ірландії|Ірландія]] — верховний король [[Діармайт мак Майл на м-Бо]] (1063—1072); [[Тойрделбах Ва Бріайн]] (1072—1086)
** [[Айлех]] — [[Аед мак Нейлл]] (1068—1083)
** [[Айргіалла]] — [[О'Баойгеллайн]] (1053—1087)
** [[Дублін (королівство)]] — [[Діармайт мак Майл на м-Бо]] (1070—1072); [[Тойрделбах Ва Бріайн]] (1072); [[Гофрайд мак Амлайб мейк Рагнайлл]] (1072—1075)
** [[Коннахт]] — [[Аед V МакАед Ін Гай Бернах]] (1067—1087)
** [[Ленстер]] — [[Діармайт мак Майл на м-Бо]] (1042—1072); [[Домналл III (Ленстер)|Домналл III]] (1072—1075)
** [[Королі Міде|Король Міде]] — [[Конхобар Уа Маел Сехлайнн]] (1030—1073)
** [[Мунстер (королівство)|Мунстер]] — [[Тойрделбах Ва Бріайн]] (1068—1086)
** [[Улад]] — [[Донн Слейбе мак Еохада]] (1071—1078)
*** [[Конайлле Муйрхемне]] — Мак Ві Хреодайн (1066—1078)
* Італія
** [[Герцогство Апулія і Калабрія]] — [[Роберт Гвіскар]] (1057—1085)
** [[Арборейський юдикат]] — [[Торхіторіо Баризон]] (1038—1073)
** [[Венеційська республіка]] — [[дож]] [[Доменіко Сельво]] (1071—1084)
** [[Кальярський юдикат]] — [[Орцокко Торхіторіо I]] (1058—1089)
** [[Князівство Капуанське]] — [[Річард I (князь Капуанський)|Річард I]] ([[1058]]-[[1078]])
** [[Князівство Беневентське]] — [[Ландульф VI (князь Беневентський)|Ландульф VI]] ([[1054]]?–[[1077]])
** [[Герцогство Гаета]] — [[Годфрид Рідель|Годфрид]] ([[1068]]-[[1086]])
** [[Лорітелло (князівство)|Лорітелло]] — князь [[Роберт I Лорітелло|Роберт I]] (1061—1107)
** [[Маркграфство Монферрат]] — Оттоне II (1044—1084)
** [[Салернське князівство]] — [[Гізульф II (князь Салернський)|Гізульф II]] ([[1052]]–[[1077]])
** Сиракузька тайфа — [[Ібн Аббад]] (1068—1087)
** [[Графство Сицилія]] — [[Рожер I (граф Сицилії)|Рожер I]] (1071—1091)
** Янніська тайфа — [[Абу'л Касім ібн Хаммуд]] (1068—1087)
** [[Правителі Тоскани|Маркгафство Тоскана]] — [[Беатриса Барська|Беатриса]] ([[1052]]-[[1076]]), як [[регент]] для Фрідріха та Матільди
** [[Торреський юдикат]] — [[Торхіторіо Баризон]] (1038—1073)
** [[Принц-єпископство Тренто]] — Генрі I (1068—1082)
* [[Кавказ]]
** Цар [[Картлі]], [[Кахеті]]ї та [[Абхазія|Абхазії]] [[Баграт IV (цар Грузії)|Баграт IV]] (1027—1072); [[Георгій II Багратіоні|Георгій II]] (1072—1089)
** [[Кахетинсько-Еретське царство]] — [[Аґсартан I]] (1058—1089)
* Німеччина
** [[Маркграфство Австрія]] — [[Ернст (маркграф Австрії)|Ернст]] (1055—1075)
** [[Герцогство Баварія]] — [[Вельф IV]] (1070—1077)
** [[Принц-єпископство Бріксен]] — [[Алтвін]] (1048/1049-1091)
** [[Архідієцезія Зальцбурга|Архієпископ Зальцбургу]] — Гебард (1060—1088/1090)
** [[Герцогство Каринтія]] — [[Адальберо II (маркграф Штірії)|Адальберо II]] (1064/1074-1082/1088)
** [[Кельнське курфюрство]] — [[Анно II]] (1056—1075)
** [[Крайна (марка)]] — [[Поппо II (маркграф Істрії)|Поппо II]] (1070—1098)
** [[Лужицька марка]] — [[Дедо II фон Веттін]] (1069—1075)
** [[Архієпископ Майнца]] [[Зігфрід I (архієпископ Майнца)|Зігфрід I]] (1059—1084)
** [[Маркграфство Мейсен]] — [[Екберт II (маркаграф Майсена)|Екберт II]] (1068—1087)
** [[Ободрицький союз]] — [[Круто]] (1066—1093)
** [[Правителі Саксонії|Герцогство Саксонія]] — [[Ордульф (герцог Саксонії)|Ордульф]] (1059—1072); [[Магнус (герцог Саксонії)|Магнус I]] (1072—1106)
** [[Саксонська марка]] — [[Дедо II фон Веттін]] (1046—1075)
** [[Герцогство Швабія]] — [[Рудольф (герцог Швабії)|Рудольф Рейнфельденський]] (1057—1079)
** [[Герцогство Шлезвіг]] — [[Олаф I (король Данії)|Олаф I]] (1058—1095)
* [[Піренейський півострів]]
** [[Королівство Арагон]] — [[Санчо I (король Арагону)|Санчо I]] (1063—1094)
** [[Барселонське графство]] — [[Рамон-Беренгер I]] (1035—1076)
** [[Графство Безалу]] — [[Бернардо II (граф Безалу)|Бернардо II]] (1066—1085)
** [[Королівство Галісія]] — [[Санчо II (король Кастилії)|Санчо II]] (1071—1072); [[Гарсія II (король Галісії)|Гарсія II]] (1072—1073)
** [[Королівство Кастилія]] — [[Санчо II (король Кастилії)|Санчо II]] (1065/1067-1072); [[Альфонсо VI]] (1072—1109)
** [[Коїмбрське графство]] — [[Сеснандо Давідес]] (1064—1091)
** [[Королівство Леон]] — король Леону Галісії та Астурії [[Санчо II (король Кастилії)|Санчо II]] (1065—1072); [[Санчо II (король Кастилії)|Санчо II Сильний]] (1072); [[Альфонсо VI]] (1072—1109)
** [[Альмерійська тайфа]] — [[Абу Ях'я Мухаммад аль-Мутасім]] (1052—1091)
** [[Валенсійська тайфа]] — [[аль-Мамун (емір Толедо)|Аль-Мамун]] (1065—1075)
** [[Гранадська тайфа]] — [[Бадіс ібн Хабус]] (1038—1073)
** [[Денійська тайфа]] — [[Алі Ікбал ад-Даула]] (1044—1076)
** [[Кармонська тайфа]] — під контролем тайфи Севільї (1066/1067-1091)
** [[Лорка (тайфа)]] — Абу аль-Асбах ібн Лаббун Сад ад-Давла (?-1091)
** [[Малазька тайфа]] — [[Бадіс ібн Хабус]] (1058—1073)
** [[Мурсійська тайфа]] — [[Абд аль-Рахман ібн Тахір]] (1065—1078)
** [[Сарагоська тайфа]] — [[Ахмад I аль-Муктадир]] (1046—1081)
** [[Севільська тайфа]] — [[Аль-Мутамід (емір Севільї)|Аль-Мутамід]] (1069—1090)
** [[Толедська тайфа]] — [[Аль-Мамун (емір Толедо)|Ях'я I аль-Мамун]] (1043—1075)
** [[Бадахоська тайфа]] — [[Яґ'я аль-Мансур]] (1068—1079)
** [[Королівство Наварра]] — [[Санчо IV (король Наварри)|Санчо IV]] (1054—1076)
* [[Польща]] — [[Болеслав II Сміливий]] (1058—1079)
* [[Скандинавія]]
** конунґ [[Дани|данів]] — [[Свейн II Данський]] (1047—1074)
** [[Список монархів Норвегії|Король Норвегії]] [[Олаф III Спокійний]] (1066—1093)
** [[Швеція]] — [[Гокан I Червоний]] (1070—1079)
* [[Угорське князівство]] — король [[Соломон I]] (1063—1074)
* Україна — [[Київські князі|Київський князь]] [[Ізяслав Ярославич]] (1069—1073)
** [[Переяславські князі|Переяславське князівство]] — [[Всеволод I Ярославич|Всеволод I]] (1054—1073)
** [[Смоленське князівство]] — до 1073 вакантне
** [[Тмутороканське князівство]] — [[Роман Святославич]] (1070—1079)
** [[Чернігівське князівство]] — [[Святослав Ярославич|Святослав I Ярославич]] (1054—1073)
* [[Королівство Франція]] — [[[[Філіпп I (король Франції)|Філіп I]]]] (1059/1060-1108)
** [[Список правителів Аквітанії|Герцогство Аквітанія]] — [[Ґійом VIII Аквітанський|Ґійом VIII]] (1058—1086)
** [[Арелатське королівство]] — [[Генріх IV (імператор Священної Римської імперії)|Генріх IV]] (1056—1105)
** [[Герцогство Бар]] — [[Людовік (граф Монбельяра)|Людовік де Скарпон]] ([[1038]]—[[1073]])
** [[Графство Булонь]] — [[Графи Булонські|граф]] [[Євстахій II]] (1049—1088)
** [[Графство Бургундія]] — [[Вільгельм I (пфальцграф Бургундії)|Вільгельм I Великий]] (1057—1087)
** [[Бретань|Графство Нант]] — [[Гоель II (герцог Бретані)|Гоель II]] (1063/1066-1084)
** [[Герцогство Аквітанія]] — герцог [[Вільгельм VIII (герцог Аквітанії)|Вільгельм VIII]] (1058—1086)
** [[Бретонське герцогство]] — [[Гоель II (герцог Бретані)|Гоель II]] (1066—1084)
** [[Голландія (графство)|Голландія]] — [[Дірк V]] (1061—1091)
** [[Ено (графство)]] — [[Балдуїн II (граф Ено)|Балдуїн II]] (1070—1098)
** [[Графство Ла Марш]] — [[Адальберт II де Ла Марш|Адальберт II]] (1047—1088)
** [[Лімбург (герцогство)]] — [[Валеран I (граф Лімбургу)|Валеран I]] (1065—1081/1082)
** [[Нижня Лотарингія]] — [[Годфрід IV (герцог Лотаринзький)|Годфрід IV]] (1069—1076)
** граф Лувену і маркграф Брюсселю [[Генріх II (граф Лувену)|Генріх II]] (1054—1078)
** [[Люксембург (графство)]] — [[Конрад I (граф Люксембургу)|Конрад I]] (1059—1086)
** [[Льєзьке єпископство]] — Теодуїн Баварський (1048—1075)
** [[Графство Мен]] — [[Гуго V дю Мен|Гуго V д'Есте]] (1069—1093)
** [[Монбельяр (графство)]] — [[Людовик (граф Монбельяра)|Людовик]] (1042—1073)
** [[Монпельє (сеньйорія)]] — [[Бернат Гільйом IV де Монпельє]] (1068—1085)
** [[Намюр (графство)]] — [[Альберт III (граф Намюра)|Альберт III]] (1063/1064—1102)
** [[Нормандія (герцогство)|Нормандія]] — [[Вільгельм I Завойовник|Вільгельм II]] (1035—1087)
** [[Савойське графство]] — [[П'єтро I (граф Савойський)|П'єтро I]] (1060—1078)
** [[Графство Тулуза]] — [[Вільгельм IV (граф Тулузи)|Вільгельм IV]] (1060—1094)
** [[Урхельське графство]] — [[Ерменгол IV (граф Урхеля)|Ерменгол IV]] (1065—1092)
** [[Фландрія (графство)|Фландрія]] — [[Роберт I Фландрський|Роберт I Фризький]] (1071—1093)
** [[Графство Фуа]] — [[П'єр Бернар де Фуа]] (1064—1071/1074)
* [[Приморська Хорватія (князівство)|Хорватія]] — [[Петар Крешимир IV]] (1058—1074)
* [[Чехія]] — князь [[Вратислав ІІ]] (1061—1092)
* Шотландія
** [[Монархи Шотландії|Король Шотландії]] [[Малкольм III (король Шотландії)|Малкольм III]] (1058—1093)
* [[Святий Престол]]; [[Папська держава]] — папа римський [[Олександр II (папа)|Олександр II]] (1061—1073)
* [[Список Константинопольських патріархів|Вселенський патріарх]] — [[Іван VIII Ксифілін]] (1064—1075)
** [[Тбіліський емірат]] — Фадл III (1070—1075)

== Азія ==
* [[Візантійська імперія]] — Йосип Тарханіот (1072—1074)
* [[Близький Схід]]
** [[Фатіміди]] — [[Мустансир]] (1036—1094)
** [[Багдадський халіфат]] — [[Аль-Каїм (халіф)|Аль-Каїм]] (1031—1075)
** [[Шаріфат Мекки]] — [[Абул-Хашим ібн Мухаммед]] (1063—1094)
** [[Наджахіди]] — до 1081 імовірно вакансія
** [[Данішмендиди]] в Сівасі [[Данішменд Газі]] (1071—1104)
** [[Царство Філарета Варажнуні]] — [[Філарет Варажнуні]] (1071—1086)
** [[Дербентський емірат]] — Ширваншах Фарібурз I ібн Саллар (1071—1074) втретє
** [[Сельджуцька імперія]] — [[Алп-Арслан]] (1063—1072); [[Малік-шах]] (1072—1092)
** [[Зіяриди]] — [[Кекавус]] (1043—1087)
** [[Сулагіди]] — Аль-Мукаррам Ахмад (1067 або 1081—1086)
** [[Держава Ширваншахів]] — [[Фарібурз I]] (1063—1096)
* [[Візантія]]
* [[Сюнікське царство]] — [[Григор I Ашотян]] (1051—1084)
* [[Ташир-Дзорагетська держава]] — [[Кюріке II|Гурген II]] (Кюріке II; 1048—1089)
* [[Династія Лі]] — [[Лі Тхань Тонг]] (1054—1072); [[Лі Нян Тонг]] (1072—1128)
* [[Індія]]
** магараджахіраджа Гаріяни [[Ананґпал II]] (1051—1081)
** [[Гуджарадеша]] — [[Карнадева]] (1063/1064-1092)
** [[Династія Какатіїв]] — [[Прола I]] (1030/1050–1075/1076)
** [[Камарупа]] — до 1075 невідомо
** самраат Кашмірської держави ([[Династія Лохара]]) — [[Калаша]] (1063—1089)
** [[Мевар (князівство)]] — до 1164 невідомо
** [[Імперія Пала]] — [[Шурапала II]] (1071—1072); [[Рамапала]] (1072—1126)
** [[Держава Пандья]] — підкорено Чолою до 1190
** [[Парамара]] — [[Удаядітья]] (1060—1097)
** [[Полоннарува (королівство)|Полоннарува]] — [[Віджаябагу I]] (1055—1110)
** [[Династія Сена]] — [[Ґемантасена]] (1070—1096)
** [[Династія Тхакурі]] — Шанкарадева III (1067—1080)
** [[Чахамани Сакамбарі|Саканбарі]] — нріпа [[Віґрахараджа III]] (1070—1090)
** [[Династія Сеунів]] — Сеуначандра II (1060—1085)
** [[Держава Хойсалів]] — [[Хойсала Вінаядітья]] (1047—1098)
** [[Західні Чалук'ї]] — [[Сомешвара II]] (1068—1076)
** [[Східні Чалук'ї]] — [[Віджаядітья VII]] (1063—1068, 1072—1075)
** [[Чандела]] — магараджа Джеджа-Бхукті [[Кірті-варман]] (1060—1100)
** магараджа держави Чеді й Дагали [[Лакшмікарна]] (1041—1073)
** [[Чола]] — [[Кулотунга Чола I]] (1070—1118)
* Індонезія
** [[Кедірі (королівство)]] — Шрі Ітендракара (1051?-1112?)
** [[Матарам (держава)|Матарам]] — [[Анак Вунгсу]] (1049—1077)
** [[Сунда (королівство)|Сунда]] — [[Ланглангбхумі]] (між 1064 і 1154)
** [[Шривіджая]] — [[Самара Віджаятунггаварман]] (1044—1077)
* [[Китай]]
** [[Далі (держава)|Далі]] — до 1081 невідомо
** [[Куча (ідикутство)|ідикут Кучі]] — до 1126 — невідомі
** [[Династія Ляо]] — [[Єлюй Хунцзі]] (1055—1101)
** [[Династія Сун]] — [[Чжао Сюй (I)|Чжао Сюй]] (1067—1085)
** [[Західна Ся]] — [[Лі Бінчан]] (1068—1086)
* [[Корея]]
** [[Корьо]] — [[Мунджон (правитель Корьо)|Мунджон]] (1046—1083)
* [[Паганське царство]] — король [[Анората]] (1044—1077)
* [[Персія]] і [[Середня Азія]]
** [[Баванди]] — [[Карін II]] (1057—1074)
** [[Газневіди]] — [[Ібрагім (султан Газні)|Ібрагім I]] (1059—1099)
** [[Какуїди]] — [[Алі Какуїд|Алі]] (1070—1095)
** [[Західнокараханідське ханство]] — [[Шамс уль-Мульк Наср]] (1068—1080)
** [[Керманський султанат]] — [[Кавурд-бек]] (1043/1048-1073)
** [[Раввадіди]] — Ібрагім (? — до 1107)
** [[Шеддадіди]] — Фадл (Фазлун) II ібн Шавур (1067—1073)
* [[Кхмерська імперія]] — [[Гаршаварман III]] (1066—1080)
* [[Сінгханаваті]] — [[Пхромкуман]] (1029—1089)
* [[Середня Азія]]
** [[Східнокараханідське ханство]] — [[Махмуд Тогрул-Карахан]] (1059/1062-1074)
* [[Японія]] — [[Імператор Ґо-Сандзьо]] (1068—1073)

== Африка ==
* [[Альморавіди]] — [[Абу-Бакр ібн Умар]] (1059—1087)
* [[Зіріди]] — [[Тамім ібн аль-Муїзз]] (1062-11108)
* [[Канем (імперія)]] — Шагін-бей (1067—1081)
* [[Кілва (султанат)]] — Алі ібн Дауд I (між 1023 і 1083)
* [[Макурія]] — до 1077 невідомо
* [[Нрі (держава)|Нрі]] — [[Езе Нрі Іфікуанім]] (1043—1089/1090)
* [[Фатіміди]] — [[Мустансир]] (1036—1094)
* [[Хаммадіди]] — [[Ан-Насір ібн Алнас]] (1062—1088)

== Північна Америка ==
* [[Ацкапоцалько]] — тлатоані Цивактлатінак (?1064 — ?)
* [[Маяпанська ліга]] — Чак-Ксіб-Чак (?-?)
[[Категорія:Керівники держав за роками]]

title: Рік:

Століття: IX · X — XI — XII · XIII

Тисячоліття: 1-ше — 2-ге — 3-тє


text:
# Машина часу «Техніколор»
«Машина часу „Техніколор“» (англ. The Technicolor Time Machine, також The Time Machined Saga) — роман американського письменника-фантаста Гаррі Гаррісона, написаний в 1967 році.

## Сюжет
Кінотрест «Клаймектик студіоз», що перебуває під керівництвом директора Л. М. Грінспена, опинився на межі банкрутства. Але Барні Гендріксон — один з продюсерів компанії — дізнається про відкриття професора Хьюїтта — «часотрон» або просто — машину часу. Щоб врятувати студію, Барні повинен у найближчий понеділок представити банківським ревізорам готову кінокартину. Спішно приймається рішення відправити кіногрупу знімати фільм про відкриття Північної Америки вікінгами наприкінці X — початку XI століть, звідки, коли картина буде готова, можна повернутися вже у наш час. Проблема (не така й дрібна, як виявляється далі) полягає в тому, що часотрон має обов'язково повернутися хоча б на хвилину пізніше того моменту в теперішньому часі, коли герої вирушили у минуле.
Знімальна група вирушає на Оркнейські острови, де домовляється з вікінгом Оттаром про відплиття у Вінланд і заснування поселення для якомога натуралістичнішого знімання фільму. Гендріксон вважає, що може залишатися в минулому скільки завгодно, але після нападу грабіжників актор Раф зазнає поранення і відмовляється брати участь у зніманні. Коли команда повертається в свою епоху, машина ламається і її доводиться лагодити кілька годин. Утративши дорогоцінний час, Гендріксон вирішує покластися на імпровізацію, доручивши Оттару головну роль. У минулому знімають як Оттар відпливає до Вінланда разом із справжньою колонізаторською командою, а потім знімальна група стрибає через сучасний Голлівуд до Ньюфаундленда, щоб відстежити Оттара за радіомаяком на його кораблі. Поки вона чекає приплиття, вікінги мають неприємну зустріч з тубільцями, яких називають скрелінгами. Врешті Оттар будує поселення, команда стрибає на рік уперед, щоб побачити поселення вже завершеним.
На вікінгів нападають скрелінги, яких проганяють сльозогінним газом і сокирами вікінгів. Знімаючи останні сцени, Гендріксон розуміє, що не встигне завершити фільм, бо йому бракує монтажу, саундтреку та дубляжу. В майбутньому для цього вже замало часу, а в минулому відсутнє обладнання.
Гендріксон збирається змиритися з невдачею та йде до офісу Грінспена з порожніми руками. Несподівано його перестріває він же з майбутнього, що має готовий примірник фільму і чомусь закривавлену пов'язку на лівій руці. Цей Гендріксон запевняє, що потрібно повернутися в минуле і завершити фільм. Потім Гендріксон з майбутнього заходить до офісу Грінспена із завершеним фільмом, залишаючи свою минулу версію гадати, чого це коштувало.
Тоді Гендріксон усвідомлює як можна закінчити фільм вчасно: команда повинна виконати постпродакшн за стільки, скільки потрібно, а потім повернутися в минуле з готовим продуктом. Сповнений рішучості, продюсер повертається до Вінланда, щоб завершити знімання. Однак він раниться об дерев'яну деталь і накладає пов'язку, яку поливає антисептиком, що виявляється схожим на кров.
У кінці творці фільму «Вікінг Колумб» стикаються з парадоксом: фільм був знятий, тому що був відкритий Вінланд, але Вінланд був відкритий через те, що про його відкриття був знятий фільм, оскільки Оттар виявився історично відомим Торфінном Карлсефні — вікінгом, який заснував перше норвезьке поселення у Вінланді. А ім'я Барні Гендріксона (дещо змінене, але все ще впізнаване) зустрічається в ісландських сагах, «Сазі про Еріка Рудого» (Eiríks saga rauða) і «Сазі про гренландців» (Grœnlendinga saga) як Б'ярні Герйольфссон — торговець, який опинився на східному березі Америки в кінці X століття. Гендріксон шокований тим, що власноруч створив історію.
Фільм стає хітом і Грінспен планує зняти наступний історичний фільм про розп'яття Ісуса Христа прямо в Юдеї І століття. Нажаханий пропозицією Гендріксон намагається відмовити його.

## Персонажі
- Л. М. Грінспен — власник кіностудії.
- Барні Гендріксон — продюсер, який через збіг подій став героєм скандинавських саг під іменем Б'ярні Герйольфссон.
- Оттар (справжнє ім'я Торфінн Карлсефні) — вікінг-кінозірка.
- Професор Хьюїтт — творець часотрону.
- Єнс Лін — професор Каліфорнійського університету Лос-Анджелеса, філолог. У результаті експедиції став визнаним фахівцем з давньоісландської мови.
- Слайті Тоув — виконавиця головної жіночої ролі (Гудрід) у фільмі «Вікінг Колумб», дружина Оттара, народила в Вінланді сина Сноррі, названого нібито на честь одного з гномів з «Білосніжки».
- Чарлі Чанг — сценарист фільму.
- Раф Гоук — кіноактор, який спочатку мав зіграти головну роль, яку передали Оттару.

wikiname: ukwiki

title: Машина часу «Техніколор»

in_language: uk

wikitext:
{{Літературний твір
|Назва           = Машина часу «Техніколор»
|Назва мовою оригіналу = {{lang-en|The Technicolor Time Machine}}
|Зображення      = <!-- Example.jpg -->
|Розмір          =
|Опис до зображення =
|Автор           = [[Гаррі Гаррісон]]
|Жанр            = наукова фантастика
|Мова оригіналу  = англійська
|Написаний       =
|Публікація      = 1967
|Окреме видання  =
|Видавництво     =
|публікація_українською_мовою  = <!-- перше видання українською мовою! -->
|Переклад        = <!-- тільки українською мовою! -->
|ISBN-13         =
|ISBN-10         =
|Нагороди        =
|Попередник      =
|Наступник       =
|Сайт            =
|Вікіджерела-текст = <!--Текст твору у Вікіджерелах -->
}}

'''«Машина часу „Техніколор“»''' ({{Lang-en|The Technicolor Time Machine}}, також ''The Time Machined Saga'') — [[Роман (жанр)|роман]] [[Сполучені Штати Америки|американського]] [[письменник]]а-[[Фантастика|фантаста]] [[Гаррі Гаррісон]]а, написаний в [[1967|1967 році]].

== Сюжет ==
Кінотрест «Клаймектик студіоз», що перебуває під керівництвом директора Л. М. Грінспена, опинився на межі банкрутства. Але Барні Гендріксон — один з продюсерів компанії — дізнається про відкриття професора Хьюїтта — «часотрон» або просто — [[машина часу|машину часу]]. Щоб врятувати студію, Барні повинен у найближчий понеділок представити банківським ревізорам готову кінокартину. Спішно приймається рішення відправити кіногрупу знімати фільм про відкриття [[Північна Америка|Північної Америки]] [[Вікінги|вікінгами]] наприкінці X — початку [[XI століття|XI століть]], звідки, коли картина буде готова, можна повернутися вже у наш час. Проблема (не така й дрібна, як виявляється далі) полягає в тому, що часотрон має обов'язково повернутися хоча б на хвилину пізніше того моменту в теперішньому часі, коли герої вирушили у минуле.

Знімальна група вирушає на [[Оркнейські острови]], де домовляється з вікінгом Оттаром про відплиття у [[Вінланд]] і заснування поселення для якомога натуралістичнішого знімання фільму. Гендріксон вважає, що може залишатися в минулому скільки завгодно, але після нападу грабіжників актор Раф зазнає поранення і відмовляється брати участь у зніманні. Коли команда повертається в свою епоху, машина ламається і її доводиться лагодити кілька годин. Утративши дорогоцінний час, Гендріксон вирішує покластися на імпровізацію, доручивши Оттару головну роль. У минулому знімають як Оттар відпливає до Вінланда разом із справжньою колонізаторською командою, а потім знімальна група стрибає через сучасний [[Голлівуд]] до Ньюфаундленда, щоб відстежити Оттара за радіомаяком на його кораблі. Поки вона чекає приплиття, вікінги мають неприємну зустріч з тубільцями, яких називають скрелінгами. Врешті Оттар будує поселення, команда стрибає на рік уперед, щоб побачити поселення вже завершеним.

На вікінгів нападають скрелінги, яких проганяють сльозогінним газом і сокирами вікінгів. Знімаючи останні сцени, Гендріксон розуміє, що не встигне завершити фільм, бо йому бракує монтажу, саундтреку та дубляжу. В майбутньому для цього вже замало часу, а в минулому відсутнє обладнання.

Гендріксон збирається змиритися з невдачею та йде до офісу Грінспена з порожніми руками. Несподівано його перестріває він же з майбутнього, що має готовий примірник фільму і чомусь закривавлену пов'язку на лівій руці. Цей Гендріксон запевняє, що потрібно повернутися в минуле і завершити фільм. Потім Гендріксон з майбутнього заходить до офісу Грінспена із завершеним фільмом, залишаючи свою минулу версію гадати, чого це коштувало.

Тоді Гендріксон усвідомлює як можна закінчити фільм вчасно: команда повинна виконати постпродакшн за стільки, скільки потрібно, а потім повернутися в минуле з готовим продуктом. Сповнений рішучості, продюсер повертається до Вінланда, щоб завершити знімання. Однак він раниться об дерев'яну деталь і накладає пов'язку, яку поливає антисептиком, що виявляється схожим на кров.

У кінці творці фільму «Вікінг [[Христофор Колумб|Колумб]]<nowiki/>» стикаються з парадоксом: фільм був знятий, тому що був відкритий Вінланд, але Вінланд був відкритий через те, що про його відкриття був знятий фільм, оскільки Оттар виявився історично відомим [[Торфінн Карлсефні|Торфінном Карлсефні]] — вікінгом, який заснував перше норвезьке поселення у Вінланді. А ім'я Барні Гендріксона (дещо змінене, але все ще впізнаване) зустрічається в [[Ісландія|ісландських]] [[сага]]х, «<nowiki/>[[Сага про Еріка Рудого|Сазі про Еріка Рудого]]<nowiki/>» (Eiríks saga rauða) і «Сазі про гренландців» (Grœnlendinga saga) як [[Б'ярні Герйольфссон]] — торговець, який опинився на східному березі Америки в кінці [[X століття]]. Гендріксон шокований тим, що власноруч створив історію.

Фільм стає хітом і Грінспен планує зняти наступний історичний фільм про розп'яття [[Ісус Христос|Ісуса Христа]] прямо в Юдеї І століття. Нажаханий пропозицією Гендріксон намагається відмовити його.

== Персонажі ==
* '''Л. М. Грінспен''' — власник кіностудії.
* '''Барні Гендріксон''' — продюсер, який через збіг подій став героєм скандинавських саг під іменем [[Б'ярні Герйольфссон]].
* '''Оттар''' (справжнє ім'я [[Торфінн Карлсефні]]) — вікінг-кінозірка.
* '''Професор Хьюїтт''' — творець часотрону.
* '''Єнс Лін''' — професор [[Каліфорнійський університет|Каліфорнійського університету]] [[Лос-Анджелес]]а, філолог. У результаті експедиції став визнаним фахівцем з [[Давньоісландська мова|давньоісландської мови]].
* '''Слайті Тоув''' — виконавиця головної жіночої ролі ([[Гудрід Торб'ярнардоттір|Гудрід]]) у фільмі «Вікінг Колумб», дружина Оттара, народила в Вінланді сина [[Сноррі Торфіннссон|Сноррі]], названого нібито на честь одного з гномів з «<nowiki/>[[Білосніжка і семеро гномів (мультфільм, 1937)|Білос]]<nowiki/>[[Білосніжка і семеро гномів (мультфільм, 1937)|ніжки]]<nowiki/>».
* '''Чарлі Чанг''' — сценарист фільму.
* '''Раф Гоук''' — кіноактор, який спочатку мав зіграти головну роль, яку передали Оттару.

== Посилання ==
* [http://www.michaelowencarroll.com/hh/n08.htm роман на офіційному сайті Гаррі Гаррісона] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161105173230/http://www.michaelowencarroll.com/hh/n08.htm |date=5 листопада 2016 }}
* [http://www.isfdb.org/cgi-bin/title.cgi?1042 видання роману] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201110093349/http://www.isfdb.org/cgi-bin/title.cgi?1042 |date=10 листопада 2020 }} на сайті [[Internet Speculative Fiction Database]]

{{ВП-портали|Книги|Література|Фантастика|Наукова фантастика||США|}}
{{Твори Гаррі Гаррісона}}
[[Категорія:Науково-фантастичні романи США]]
[[Категорія:Науково-фантастичні романи 1967]]
[[Категорія:Темпорально-фантастичні романи]]
[[Категорія:Комедійні науково-фантастичні романи]]
[[Категорія:Романи про Голлівуд]]

title: англ. The Technicolor Time Machine

Жанр: наукова фантастика

Форма: роман

Автор: Гаррі Гаррісон

Мова: англійська

Країна: США

Видавництво: Doubleday

Художник обкладинки: Еллен Раскінd


text:
# Ясні Зорі (Бєлгородський район)
Ясні Зорі (рос. Ясные Зори) — село (раніше смт) в Бєлгородському районі Бєлгородської області Росії. Розташоване за 35 км від м. Бєлгорода та за 7 км від кордону з Україною. Розташоване на південній окраїні Середньоруської височини. Адміністративний центр Яснозоренського сільського поселення. Біля села бере початок річка Липчик.

## Історія
Населений пункт розташований у східній частині української суцільної етнічної території — східній Слобожанщині.
6 серпня 2024 року бєлгородський губернатор Гладков заявив про атаку на село Ясні Зорі. За його словами, було пряме влучання і скиди вибухівки з БпЛА.

## Економіка
В селі діє Яснозоренська птахофабрика, що входить до складу агрохолдингу «БЭЗРК — Белгранкорм».

## Освіта
В селі діє загальноосвітня школа.

## Релігія
В селі діє Благовіщенський храм в підпорядкуванні Бєлгородської і Старооскольської єпархії.

title: Ясні Зорі (Бєлгородський район)

wikitext:
{{Село Росії
 | назва укр.      = Ясні Зорі
 | назва ін.       = Ясные Зори
 | прапор          =
 | опис прапора    =
 | герб            =
 | опис герба      =
 | регіон          = [[Бєлгородська область]]
 | район           = [[Бєлгородський район]]
 | рада            =
 | код ЗКАТУ       = 14 210 823 001
 | засноване       = [[1968]]
 | населення       = 1 800 особа ([[1998]])
 | площа           =
 | густота         =
 | поштовий індекс = 308507
 | телефонний код  = 4722
 | координати      =
 | висота          =
 | водойма         =
 | відстань о      = 35
 | відстань р      = 35
 | схема           =
 | адреса          =
 | голова          =
 |карта розташування1= Росія Бєлгородська область
 }}

'''Ясні Зорі''' ({{lang-ru|Ясные Зори}}) — [[село]] (раніше [[селище міського типу|смт]]) в [[Бєлгородський район|Бєлгородському районі]] [[Бєлгородська область|Бєлгородської області]] [[Росія|Росії]]. Розташоване за 35 км від м. [[Бєлгород]]а та за 7 км від кордону з [[Україна|Україною]]. Розташоване на південній окраїні [[Середньоруська височина|Середньоруської височини]]. Адміністративний центр [[Яснозоренське сільське поселення|Яснозоренського сільського поселення]]. Біля села бере початок річка [[Липчик]].

== Історія ==
Населений пункт розташований у східній частині [[Українська етнічна територія|української суцільної етнічної території]] — [[Східна Слобожанщина|східній Слобожанщині]].

6 серпня 2024 року бєлгородський губернатор Гладков заявив про атаку на село Ясні Зорі. За його словами, було пряме влучання і скиди вибухівки з БпЛА<ref>{{Cite web|url=https://lb.ua/society/2024/08/06/628004_rosiya_zayavila_pro_ataku_droniv_dvi.html|title=Росія заявила про атаку дронів на дві області. Фото|date=2024-08-06|website=LB.ua|access-date=2024-08-06}}</ref>.

== Економіка ==
В селі діє Яснозоренська птахофабрика, що входить до складу [[агрохолдинг]]у «БЭЗРК — Белгранкорм».

== Освіта ==
В селі діє загальноосвітня школа.

== Релігія ==
В селі діє Благовіщенський храм в підпорядкуванні Бєлгородської і Старооскольської єпархії.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.jasnzori.ru/ Сайт агрохолдингу «БЭЗРК — Белгранкорм» с. Ясні Зорі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120419035025/http://www.jasnzori.ru/ |date=19 квітня 2012 }}
* [http://jasniezori.prihod.ru/ Благовіщенський храм с. Ясні Зорі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120306035859/http://jasniezori.prihod.ru/ |date=6 березня 2012 }}

{{Бєлгородський район}}

{{Belgorod-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}
[[Категорія:Населені пункти Бєлгородського району]]
[[Категорія:Села Бєлгородської області]]

title: село Ясні Зорі

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Бєлгородська область

Муніципальний район: Бєлгородський район

title: Основні дані

Основні дані: До центру муніципального району/міського округу (км):

Основні дані: · Ясні Зорі · Ясні Зорі


text:
# Епатаж
Епатаж (фр. epatage  «скандальна витівка») — продуманий скандальний вибрик або зухвала, шокуюча поведінка, що суперечить прийнятим у суспільстві правовим, моральним, соціальним і іншим нормам, зазвичай розглядається більшістю в суспільстві, як непорядна, недостойна чи нерозумна. Також епатаж — нетрадиційне виконання твору, різко відмінне від звичного (може виражатися в художньому трактуванні образу твору, техніці).

## Історія поняття
Епатажність застосовували в давні часи (наприклад, образ кентавра). У середньовіччі яскраво вираженим епатажним митцем був італієць Арчімбольдо (як художній прийом застосовував метаморфозу). Епатаж властивий переважно видовищному та абстрактному мистецтву (кубізм, концептуалізм, поп-арт, дадаїзм тощо). Епатаж використовують також у дизайні як прийом експериментального формотворення. Епатаж використовують здавна в побуті, суспільному житті, політиці.
Еволюція Епатажу простежується на  прикладах з історії візуального мистецтва. На відміну від творів класичного й стародавнього мистецтва, які загалом сприймалися позитивно, вперше твори були сприйняті глядачами як епатажні на виставках імпресіоністів у 1870-х рр. Їхній незвичний живопис тоді в багатьох викликав сміх, обурення й цілковите неприйняття. Преса рябіла фейлетонами і карикатурами на живопис імпресіоністів: «Це повна нісенітниця, неуцтво в галузі малюнка, композиції і колориту, безумство». Уже через 20 років їхні полотна отримали визнання, їх продавали, згодом ціни на їхні твори зросли від кількох сотень до млн франків. Шалений успіх епатажного мистецтва призвів до того, що епатаж згодом став невід’ємною складовою  багатьох творів авангардного та постмодерністичного мистецтва, індустрії моди, деяких політичних кампаній, рекламних, торговельних акцій тощо.

## Види епатажу
Слід розрізняти ненавмисний епатаж кінця XIX — поч. XX ст. і навмисний епатаж подальшого періоду. Майже таку саму реакцію, як на твори імпресіоністів, викликали в глядачів епатажні твори К. Малевича («Чорний квадрат», 1913), абстракції В. Кандинського, супрематистів, кубістів та ін. представників авангардних течій поч. XX ст. Зазвичай вони не ставили перед своїм мистецтвом спеціального завдання шокувати публіку; їхній епатаж можна охарактеризувати як ненавмисний, адже до незвичайних виражальних форм художників призвела послідовність у власних творчих розробках.

## Епатаж у мистецтві
Епатаж як невід'ємний компонент напрямку в мистецтві яскравіше всього виявився в епоху модернізму, який ставив своєю метою радикальне заперечення колишніх традицій і канонів. Зокрема, «Перший Маніфест футуризму» (1909) говорив:
| «Настав час позбавити Італію від всієї цієї зарази — істориків, археологів, антикварів. Занадто довго Італія була смітником усякого мотлоху. Треба розчистити її від незліченного музейного мотлоху - він перетворює країну в один величезний цвинтар... Для кволих, калік — це ще куди не йшло, майбутнє все одно замовлено? А нам все це ні до чого! Ми молоді, сильні, живемо на повну силу, ми футуристи!». |
Схожі настрої виражав Г. Гросс, оповідаючи про дадаїстичний період своєї творчості:

| «Ми з легкістю знущалися над усім, нічого не було для нас святого, ми все обпльовували. У нас не було ніякої політичної програми, але ми були чистим нігілізмом». |
Марінетті стверджував, що «без нахабності немає шедеврів», тому «головними елементами нашої поезії будуть хоробрість, зухвалість і бунт», у ході реалізації яких треба «плювати на вівтар мистецтва», «руйнувати музеї, бібліотеки, боротися з моралізмом». У програмі руху «диких» — Матісс, Дерен, Вламінк та інші. Заперечення естетичного канону супроводжувалося відмовою від традиційних моральних норм у дусі ніцшеанского розуміння волі.
Епатажною поведінкою і висловленнями відрізнявся художник-сюрреаліст Сальвадор Далі. Зокрема, він сам привселюдно уголос розмірковував про свою геніальність, а також заявляв, що «сюрреалізм — це Сальвадор Далі». Його «Щоденник одного генія» з шокуючою відвертістю оповідає про особливості життєдіяльності його власного організму. У цій же книзі автор представив винайдену ним класифікацію «різновидів пуків».
Пізніше художники частіше застосовували Е. як необхідну частину свого мист-ва. Група «Да-да» у Франції, футуристи у Росії, сюрреалісти (С. Далі та ін.) влаштовували епатажні акції, виставляли такі твори, якими свідомо мали порушувати стереотипність мислення пересічних глядачів, що мало суспільне значення для перебудови буденного сприйняття й руйнації масових стереотипів. «Пісуар» М. Дюшана, виставлений як твір мистецтва 1917 року, започаткував подальшу лавину подіб. Е. в мистецтві. 2000 року в галереї «Тейт Модерн» відбувся перформанс двох китай. художників поблизу пісуара ще більш епатаж. характеру, оскільки вони публічно продемонстрували акцію використання цієї сантехніки за призначенням.

## Епатаж в українському мистецтві
В Україні в радянські часи ефект ненавмисного Е. на офіційні владні кола мало мист-во андеґраунду — твори невизнаних, вільних, незаангажованих соцреалізмом художників 1960–80-х рр. Органи влади заборонили виставки А. Горської, С. Параджанова,М. Трегуба, В. Баклицького, П. Бедзира, В. Хруща, В. Сичова, К. Звіринського та ін. Наприкінці 1990-х рр. харків'янин О. Кулик набув всесвіт. визнання тим, що на виставках у Зх. Європі та США демонстрував себе оголеного як твір мист-ва, виконуючи в перформансі роль прив'язаного на ланцюг собаки, свідомо використовуючи Е. як провокатив. засіб у контакті з публікою. Киянин Ф. Тетянич створював незвичні інсталяції («фріпульї») і доповнював їх перформансами в епатаж. вбранні, виступаючи на вулицях, у галереях та поваж. музеях, руйнуючи обивател. смаки й стереотипи. Е. як складова новіт. мист-ва притаманний також фотографіям Б. Михайлова; театрам А. Жолдака та Р. Віктюка, які шокують сміливими й неординарними постановками; літературними творам Л. Подерев'янського (використовує ненормативну лексику); ін. сучас. митцям України й світу.»

title: Епатаж

wikitext:
[[Файл:Dali 2 Allan Warren.jpg|міні|[[Сальвадор Далі]] був відомий епатажною поведінкою]]
'''Епатаж''' ({{lang-fr|epatage  «скандальна витівка» }}) — продуманий скандальний вибрик або зухвала, шокуюча поведінка, що суперечить прийнятим у суспільстві правовим, моральним, соціальним і іншим нормам, зазвичай розглядається більшістю в суспільстві, як непорядна, недостойна чи нерозумна. Також епатаж — нетрадиційне виконання твору, різко відмінне від звичного (може виражатися в художньому трактуванні образу твору, техніці).

== Історія поняття ==
Епатажність застосовували в давні часи (наприклад, образ кентавра). У середньовіччі яскраво вираженим епатажним митцем був італієць [[Джузеппе Арчімбольдо|Арчімбольдо]] (як художній прийом застосовував метаморфозу). Епатаж властивий переважно видовищному та абстрактному мистецтву ([[кубізм]], [[концептуалізм]], [[поп-арт]], [[дадаїзм]] тощо). Епатаж використовують також у дизайні як прийом експериментального формотворення. Епатаж використовують здавна в побуті, суспільному житті, політиці.

Еволюція Епатажу простежується на  прикладах з історії візуального мистецтва. На відміну від творів класичного й стародавнього мистецтва, які загалом сприймалися позитивно, вперше твори були сприйняті глядачами як епатажні на виставках імпресіоністів у 1870-х рр. Їхній незвичний живопис тоді в багатьох викликав сміх, обурення й цілковите неприйняття. Преса рябіла фейлетонами і карикатурами на живопис імпресіоністів: «Це повна нісенітниця, неуцтво в галузі малюнка, композиції і колориту, безумство». Уже через 20 років їхні полотна отримали визнання, їх продавали, згодом ціни на їхні твори зросли від кількох сотень до млн франків. Шалений успіх епатажного мистецтва призвів до того, що епатаж згодом став невід’ємною складовою  багатьох творів авангардного та [[постмодернізм|постмодерністичного]] мистецтва, індустрії моди, деяких політичних кампаній, рекламних, торговельних акцій тощо.

== Види епатажу ==
Слід розрізняти ненавмисний епатаж кінця XIX — поч. XX ст. і навмисний епатаж подальшого періоду. Майже таку саму реакцію, як на твори [[імпресіонізм|імпресіоністів]], викликали в глядачів епатажні твори К. [[Малевич]]а («Чорний квадрат», 1913), [[абстракція|абстракції]] В. [[Кандинський|Кандинського]], [[супрематизм|супрематистів]], [[кубізм|кубістів]] та ін. представників [[Авангардизм|авангардних]] течій поч. XX ст. Зазвичай вони не ставили перед своїм мистецтвом спеціального завдання шокувати публіку; їхній епатаж можна охарактеризувати як ненавмисний, адже до незвичайних виражальних форм художників призвела послідовність у власних творчих розробках.

==Епатаж у мистецтві ==
Епатаж як невід'ємний компонент напрямку в мистецтві яскравіше всього виявився в епоху [[модернізм]]у, який ставив своєю метою радикальне заперечення колишніх традицій і канонів. Зокрема, «Перший Маніфест футуризму» (1909) говорив: {{text|«Настав час позбавити Італію від всієї цієї зарази — істориків, археологів, антикварів. Занадто довго Італія була смітником усякого мотлоху. Треба розчистити її від незліченного музейного мотлоху - він перетворює країну в один величезний цвинтар... Для кволих, калік — це ще куди не йшло, майбутнє все одно замовлено? А нам все це ні до чого! Ми молоді, сильні, живемо на повну силу, ми футуристи!».}}

Схожі настрої виражав [[Гросс|Г. Гросс]], оповідаючи про [[Дадаїзм|дадаїстичний]] період своєї творчості:
{{text|«Ми з легкістю знущалися над усім, нічого не було для нас святого, ми все обпльовували. У нас не було ніякої політичної програми, але ми були чистим [[нігілізм]]ом».}}

[[Марінетті]] стверджував, що «без нахабності немає шедеврів», тому «головними елементами нашої поезії будуть хоробрість, зухвалість і бунт», у ході реалізації яких треба «плювати на вівтар мистецтва», «руйнувати музеї, бібліотеки, боротися з моралізмом». У програмі руху «диких» — [[Матісс]], [[Дерен]], [[Вламінк]] та інші. Заперечення естетичного канону супроводжувалося відмовою від традиційних моральних норм у дусі [[ніцше]]анского розуміння [[воля|волі]].

Епатажною поведінкою і висловленнями відрізнявся художник-[[сюрреалізм|сюрреаліст]] [[Сальвадор Далі]]. Зокрема, він сам привселюдно уголос розмірковував про свою геніальність, а також заявляв, що «сюрреалізм — це Сальвадор Далі». Його «Щоденник одного генія» з шокуючою відвертістю оповідає про особливості життєдіяльності його власного організму. У цій же книзі автор представив винайдену ним класифікацію «різновидів пуків».

Пізніше художники частіше застосовували Е. як необхідну частину свого мист-ва. Група «Да-да» у Франції, [[футуризм|футуристи]] у Росії, [[сюрреалізм|сюрреалісти]] (С. Далі та ін.) влаштовували епатажні акції, виставляли такі твори, якими свідомо мали порушувати стереотипність мислення пересічних глядачів, що мало суспільне значення для перебудови буденного сприйняття й руйнації масових стереотипів. «Пісуар» М. Дюшана, виставлений як твір мистецтва 1917 року, започаткував подальшу лавину подіб. Е. в мистецтві. 2000 року в галереї «Тейт Модерн» відбувся перформанс двох китай. художників поблизу пісуара ще більш епатаж. характеру, оскільки вони публічно продемонстрували акцію використання цієї сантехніки за призначенням.

== Епатаж в українському мистецтві ==
В Україні в радянські часи ефект ненавмисного Е. на офіційні владні кола мало мист-во [[андеґраунд]]у — твори невизнаних, вільних, незаангажованих [[соцреалізм]]ом художників 1960–80-х рр. Органи влади заборонили виставки [[Горська|А. Горської]], [[Параджанов|С. Параджанов]]а,[[Трегуб Микола Іванович|М. Трегуба]], [[Баклицький Вудон Іванович|В. Баклицького]], П. Бедзира, В. Хруща, [[Сичов Станіслав Іванович|В. Сичова]], [[Звіринський|К. Звіринського]] та ін. Наприкінці 1990-х рр. харків'янин [[Кулик|О. Кулик]] набув всесвіт. визнання тим, що на виставках у Зх. Європі та США демонстрував себе оголеного як твір мист-ва, виконуючи в перформансі роль прив'язаного на ланцюг собаки, свідомо використовуючи Е. як провокатив. засіб у контакті з публікою. Киянин [[Тетянич|Ф. Тетянич]] створював незвичні [[інсталяція|інсталяції]] («фріпульї») і доповнював їх перформансами в епатаж. вбранні, виступаючи на вулицях, у галереях та поваж. музеях, руйнуючи обивател. смаки й стереотипи. Е. як складова новіт. мист-ва притаманний також фотографіям Б. [[Михайлов]]а; театрам [[Жолдак|А. Жолдак]]а та [[Віктюк Роман Григорович|Р. Віктюк]]а, які шокують сміливими й неординарними постановками; літературними творам [[Подерев’янський|Л. Подерев'янського]] (використовує ненормативну лексику); ін. сучас. митцям України й світу.»<ref>''[[Голуб Олена]].''Епатаж.//[[Енциклопедія Сучасної України]],К.:Інститут енциклоп.досл. НАН України, ред.І.[[Дзюба]]. 2009, — Т.9, —С.210.</ref>

== Див. також ==
* [[Андеграунд]]
* [[Сучасне мистецтво]]
* [[Естетика]]
* [[Самвидав]]
* [[Ситников Василь Якович]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
*''[[Голуб Олена]].''Епатаж.//[[Енциклопедія Сучасної України]],К.:Інститут енциклоп.досл. НАН України, ред.І.[[Дзюба]]. 2009, — Т.9, —С.210. ISBN 966-02-2074-Х

== Посилання ==
* {{ЛЗЕ1|частина =Епатаж|сторінки =336}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Естетика]]
[[Категорія:Історія мистецтва]]
[[Категорія:Етикет]]


text:
# Сопошинська сільська рада
| Сопошинська сільська рада — орган місцевого самоврядування у Жовківському районі Львівської області з адміністративним центром у с. Сопошин. Історична дата утворення: в 1945 році. Водоймища на території, підпорядкованій даній раді: річка Свиня. Сільській раді підпорядковані населені пункти: - с. Сопошин |

## Склад ради
Рада складається з 16 депутатів та голови.

### Керівний склад ради
| ПІБ                         | Основні відомості                                                 | Дата обрання | Дата звільнення |
| --------------------------- | ----------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Радкевич Володимир Юрійович | Сільський голова, 1958 року народження, освіта, безпартійний      | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Радкевич Володимир Юрійович | Сільський голова, 1958 року народження, освіта вища, безпартійний | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними джерела

title: Сопошинська сільська рада

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Сопошинська сільська рада
   | будівля             =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Львівська область]]
   | район               = [[Жовківський район]]
   | центр               = с. [[Сопошин]]
   | голова              = Ях Михайло Іванович
   | кількість членів    = 16
   | код КОАТУУ          = 4622788800
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=19888 Сопошинська сільська рада]
   | площа               = 3,206
   | населення           = 1482 ''(станом на 2001 рік)''
   | щільність           = 462,26
   | населені пункти     = с. [[Сопошин]]
   | поштовий індекс     = 80356
   | телефонний код      = 3252
   | адреса              = 80356, Львівська обл., Жовківський р-н, с.Сопошин
| вебсторінка         =
  }}

{|
| valign="top" | '''Сопошинська сільська рада''' — [[орган місцевого самоврядування]] у [[Жовківський район|Жовківському районі]] [[Львівська область|Львівської області]] з [[Адміністративний центр|адміністративним центром]] у с. [[Сопошин]].

== Загальні відомості ==
Історична дата утворення: в 1945 році. Водоймища на території, підпорядкованій даній раді: річка [[Свиня (річка)|Свиня]].

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* с. [[Сопошин]]
| width="30%" | __TOC__
|}

== Склад ради ==
Рада складається з 16 депутатів та голови.

=== Керівний склад ради ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|-bgcolor="#FFFFBB"
! ПІБ !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Радкевич Володимир Юрійович
| Сільський голова, 1958 року народження, освіта, безпартійний
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Радкевич Володимир Юрійович
| Сільський голова, 1958 року народження, освіта вища, безпартійний
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними джерела''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=3173&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=19888 Картка ради на сайті Верховної Ради України]

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}
{{Адміністративний устрій Жовківського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Жовківського району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Львівська область

Район: Жовківський район

Адм. центр: с. Сопошин

Облікова картка: Сопошинська сільська рада

title: Склад

Голова ради: Ях Михайло Іванович

title: Територія та населення

Населення: 1482 (станом на 2001 рік)

Густота: 462,26 осіб/км²

Населені пункти: с. Сопошин

title: Контактні дані


text:
# Бад-Беллінген
Бад-Беллінген (нім. Bad Bellingen) — громада в Німеччині, знаходиться в землі Баден-Вюртемберг. Підпорядковується адміністративному округу Фрайбург. Входить до складу району Леррах.
Площа — 16,93 км2. Населення становить 4715 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Бад-Беллінген

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Бад-Беллінген
| місцева_назва       = Bad Bellingen
| тип_НП              = громада
| зображення          = Bad Bellingen - Rathaus1.jpg
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DEU Bad Bellingen COA.svg
| прапор              =
| карта               = Bad Bellingen in LÖ.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Бад-Беллінген на карті району
| земля               = [[Баден-Вюртемберг]]
| округ               = [[Фрайбург (округ)|Фрайбург]]
| район               = [[Леррах (район)|Леррах]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 257
| площа               = 16.93
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-BW||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-BW||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-BW|08336006}}
| latd=47 | latm=43| lats=54
| longd=7| longm=33| longs=25
| поштовий_код        = 79411–79415
| телефонний_код      = 07635
| стат_код            = 08 3 36 006
| авто_номер          = LÖ
| вебсайт             = [http://www.gemeinde-bad-bellingen.de/ www.gemeinde-bad-bellingen.de]
}}
'''Бад-Беллінген''' ({{lang-de|Bad Bellingen}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], знаходиться в [[Землі Німеччини|землі]] [[Баден-Вюртемберг]]. Підпорядковується [[Округ (Німеччина)|адміністративному округу]] [[Фрайбург (округ)|Фрайбург]]. Входить до складу району [[Леррах (район)|Леррах]].

Площа — 16,93 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-BW|08336006}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-BW||дата}}).

== Галерея ==
<gallery>Файл:Bad Bellingen - St. Leodegar1.jpg|
Файл:Bad Bellingen Hauser.JPG|
Файл:BadBellingenLift.jpg|
Файл:Schloss Rheinweiler 1.JPG|
Файл:Bad Bellingen - St. Petrus und Paulus1.jpg|
Файл:Bamlach Kapellenberg.JPG|
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Bad Bellingen}}
* [http://www.gemeinde-bad-bellingen.de/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140517111813/http://gemeinde-bad-bellingen.de/ |date=17 травня 2014 }} {{ref-de}}

{{Район Леррах}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4005429-9}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Баден-Вюртембергу]]
[[Категорія:Курорти Німеччини]]

title: — громада —

— громада —: Вид Бад-Беллінген

title: Координати: 47°43′54″ пн. ш. 7°33′25″ сх. д. / 47.73167° пн. ш. 7.55694° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Баден-Вюртемберг

Округ: Фрайбург

Район: Леррах

Населення (31 грудня 2020)

Бад-Беллінген на карті району

Бад-БеллінгенРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# CarGoTram
CarGoTram — колишній вантажний трамвай у Дрездені, Німеччина.
Постачав на «Скляну мануфактуру» Volkswagen деталі для складання автомобілів.

## Історія
Ідея будівництва «скляної мануфактури» для виробництва автомобілів Volkswagen у Дрездені виникла в 1997 році.
3 березня 2000 року Dresdner Verkehrsbetriebe AG (DVB AG, Dresden Public Transport Co.) та «Volkswagen Automobil-Manufaktur Dresden GmbH» підписали контракт з будівництва CarGoTram.
Автомобільні частини мали транспортуватися трамваєм з логістичного центру у Дрезден-Фрідріхштадт на новий завод, використовуючи інфраструктуру, що зазвичай використовується для пасажирських трамваїв.
Маршрут довжиною 4 км від логістичного центру до фабрики пролягав прямо через центральну частину Дрездена; використання вантажівок спричинило б збільшення трафіку у місті.
Два CarGoTram були побудовані компанією Schalker Eisenhütte Maschinenfabrik у Гельзенкірхені, вартістю 6,5 мільйонів німецьких марок кожен.
Вантажний трамвай був офіційно представлений у Дрездені 16 листопада 2000 року, а перший випробувальний запуск відбувся 3 січня 2001 року.
Виробництво VW Phaeton у Дрездені завершилося в березні 2016 року. Сервіс відновлено для виробництва VW e-Golf у березні 2017 року

Після того, як у середині 2020 року з’явилися перші чутки про те, що CarGoTram незабаром буде виведено з експлуатації, Volkswagen нарешті оголосив 19 жовтня 2020 року, що він залишиться в експлуатації до кінця грудня 2020 року.
Причиною цього стане припинення виробництва VW. e-Golf і запровадження нової концепції логістики для початку виробництва VW ID.3.

Останній рейс було заплановано на 23 грудня 2020 року.
10 грудня 2020 року, приблизно за два тижні до останнього запланованого дня експлуатації, фургон врізався в один із CarGoTram.
Трамвай повертав праворуч до в’їзду на Скляну мануфактуру, оскільки автомобіль, ймовірно, проїхав на червоний сигнал світлофора і зіткнувся з трамваєм.
Обидва транспортні засоби були пошкоджені.
Оскільки інший CarGoTram також не працював у той час, ця аварія врешті-решт стала кінцем експлуатації CarGoTram.

## Маршрут
CarGoTram курсував щогодини.
При необхідності він міг курсувати що 40 хвилин.
Було використано кілька різних маршрутів.
Основний маршрут був від логістичного центру у Фрідріхштадті через Постплац і Грюнаерштрассе до Штрасбургер-Плац і, нарешті, до фабрики. Якщо був інтенсивний рух, трамвай міг також їхати через головну станцію або інші маршрути.

## Технологія
CarGoTram – двонаправлений транспортний засіб, що складається з 5 секцій.
Стандартне формування складалося з трьох вантажних одиниць і двох комбінованих вантажно-керівних одиниць.
Керивні вагони мають меншу місткість (7 500 кг), ніж середні вагони (15 000 кг), через простір, відведений для кабіни водія.
Загальна місткість еквівалентна трьом вантажівкам (214 м³).
Ходова частина трамвая була перероблена з Tatra T4. Кузова були новозбудовані.
Приводними були всі осі контрольної машини, а також середні вагони.

title: CarGoTram

wikitext:
{{Unibox}}
'''CarGoTram''' — колишній вантажний трамвай у [[Дрезден]]і, [[Німеччина]].
Постачав на «[[Скляна мануфактура|Скляну мануфактуру]]» [[Volkswagen]] деталі для складання автомобілів.

== Історія ==
Ідея будівництва «скляної мануфактури» для виробництва автомобілів Volkswagen у Дрездені виникла в 1997 році.
3 березня 2000 року {{нп|Dresdner Verkehrsbetriebe}} AG (DVB AG, Dresden Public Transport Co.) та «Volkswagen Automobil-Manufaktur Dresden GmbH» підписали контракт з будівництва CarGoTram.
Автомобільні частини мали транспортуватися трамваєм з логістичного центру у {{нп|Фрідріхштадт (Дрезден)|Дрезден-Фрідріхштадт||Friedrichstadt (Dresden)}} на новий завод, використовуючи інфраструктуру, що зазвичай використовується для пасажирських трамваїв.
Маршрут довжиною 4 км від логістичного центру до фабрики пролягав прямо через центральну частину Дрездена; використання вантажівок спричинило б збільшення трафіку у місті.

Два CarGoTram були побудовані компанією {{iw|Schalker Eisenhütte Maschinenfabrik}} у [[Гельзенкірхен]]і, вартістю 6,5 мільйонів [[Німецька марка|німецьких марок]] кожен.

Вантажний трамвай був офіційно представлений у Дрездені 16 листопада 2000 року, а перший випробувальний запуск відбувся 3 січня 2001 року.

Виробництво [[Volkswagen Phaeton|VW Phaeton]] у Дрездені завершилося в березні 2016 року. Сервіс відновлено для виробництва [[Volkswagen Golf|VW e-Golf]] у березні 2017 року
<ref>{{cite web|title=Freight tram to support electric car production|url=http://www.metro-report.com/news/single-view/view/freight-tram-to-support-electric-car-production.html|website=Metro Report|publisher=DVV Media|language=en|access-date=2017-04-03|archive-url=https://web.archive.org/web/20171108034643/http://www.metro-report.com/news/single-view/view/freight-tram-to-support-electric-car-production.html|archive-date=2017-11-08|url-status=dead}}</ref>

Після того, як у середині 2020 року з’явилися перші чутки про те, що CarGoTram незабаром буде виведено з експлуатації, Volkswagen нарешті оголосив 19 жовтня 2020 року, що він залишиться в експлуатації до кінця грудня 2020 року.
Причиною цього стане припинення виробництва VW. e-Golf і запровадження нової концепції логістики для початку виробництва [[Volkswagen ID.3|VW ID.3]].
<ref>{{Cite web|title=VW Gläserne Manufaktur - Logistikkonzept ID.3|url=https://www.glaesernemanufaktur.de/de/news-ergebnisseite/logisitkkonzept-id3.html|access-date=2021-01-10|website=VW Gläserne Manufaktur|language=de|archive-date=13 травня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210513034941/https://www.glaesernemanufaktur.de/de/news-ergebnisseite/logisitkkonzept-id3.html}}</ref>
Останній рейс було заплановано на 23 грудня 2020 року.

10 грудня 2020 року, приблизно за два тижні до останнього запланованого дня експлуатації, фургон врізався в один із CarGoTram.
Трамвай повертав праворуч до в’їзду на Скляну мануфактуру, оскільки автомобіль, ймовірно, проїхав на червоний сигнал світлофора і зіткнувся з трамваєм.
Обидва транспортні засоби були пошкоджені.
Оскільки інший CarGoTram також не працював у той час, ця аварія врешті-решт стала кінцем експлуатації CarGoTram.

== Маршрут ==
CarGoTram курсував щогодини.
При необхідності він міг курсувати що 40 хвилин.
Було використано кілька різних маршрутів.
Основний маршрут був від логістичного центру у Фрідріхштадті через Постплац і Грюнаерштрассе до Штрасбургер-Плац і, нарешті, до фабрики. Якщо був інтенсивний рух, трамвай міг також їхати через головну станцію або інші маршрути.

== Технологія ==
CarGoTram – двонаправлений транспортний засіб, що складається з 5 секцій.
Стандартне формування складалося з трьох вантажних одиниць і двох комбінованих вантажно-керівних одиниць.
Керивні вагони мають меншу місткість (7 500 кг), ніж середні вагони (15 000 кг), через простір, відведений для кабіни водія.
Загальна місткість еквівалентна трьом вантажівкам (214 м³).

Ходова частина трамвая була перероблена з [[Tatra T4]]. Кузова були новозбудовані.

Приводними були всі осі контрольної машини, а також середні вагони.

[[Image:CarGoTram drawing.png|center|CarGoTram]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
*{{citation| url = http://www.railfaneurope.net/pix/de/trams/Dresden/CarGoTram/pix.html| title = CarGoTram photos| work = www.railfaneurope.net| accessdate = 1 квітня 2022| archive-date = 1 квітня 2022| archive-url = https://web.archive.org/web/20220401141300/http://www.railfaneurope.net/pix/de/trams/Dresden/CarGoTram/pix.html}}

{{ci}}
{{нк}}

[[Категорія:Транспорт Дрездена]]
[[Категорія:Трамвайні системи Німеччини]]

Виробник: Schalker Eisenhütte Maschinenfabrikd

Ширина колії: 1450 mm gauged

Швидкість: 14 метр на секунду


text:
# Великоборківський район
Великобо́рківський райо́н — адміністративний район у Тернопільській області (1940—1962), утворений, разом з іншими 38-ма районами, внаслідок радянської анексії західноукраїнських земель, відповідно до Постанови Президії Верховної Ради УРСР від 17 січня 1940. Утворений із гмін Тернопільського повіту: Баворів, Борки Великі та Лозова.
Центр району знаходився в с. Великі Борки (нині смт). Межував з Великоглибочецьким, Збаразьким, Підволочиським, Скалатським, Теребовлянським, Струсівським, Микулинецьким районами.
Станом на 1 вересня 1946 року площа району становила 300 км², кількість сільських рад — 26. Станом на 1 жовтня 1958 року площа — 322 км², орної землі 26,1 тис. га, колгоспів — 18, кількість сільських рад — 18. Станом на 1 вересня 1960 року сільських рад — 9, населених пунктів — 26, колгоспів — 15, радгоспів — 1, промислових підприємств — 4.
Ліквідований у грудні 1962.

## Адміністративний поділ станом на 1 вересня 1946 року[5]
- Баворівська сільська рада
  - село Баворів
- Байковецька сільська рада
  - село Байківці
- Великоборківська сільська рада
  - село Великі Борки
- Гніздичківська сільська рада
  - село Гніздичка
- Грабовецька сільська рада
  - село Грабовець
- Білоскірківська сільська рада
  - село Білоскірка
- Дичківська сільська рада
  - село Дичків
- Жуковська сільська рада
  - село Жукове
  - хутір Гаї
  - хутір Гаї-Гречинські
- Застав'ївська сільська рада
  - село Застав'є
- Застінківська сільська рада
  - село Застінка
- Кип'ячівська сільська рада
  - село Кип'ячка
- Козівська сільська рада
  - село Козівка
- Костянтинівська сільська рада
  - село Костянтинівка
- Красівська сільська рада
  - село Красівка
- Курниківська сільська рада
  - село Курники
- Лозівська сільська рада
  - село Лозова
- Малоходачківська сільська рада
  - село Малий Ходачків
- Прошівська сільська рада
  - село Прошова
- Романівська сільська рада
  - село Романівка
- Скоморохівська сільська рада
  - село Скоморохи
- Смиковецька сільська рада
  - село Смиківці
- Смолянківськаська сільська рада
  - село Смолянка
  - хутір Мар'янівка
- Стегниківська сільська рада
  - село Стегниківці
- Ступківська сільська рада
  - село Ступки
- Товстолузька сільська рада
  - село Товстолуг
- Чернелево-Руська сільська рада
  - село Чернелів-Руський
  - хутір Ангелівка
  - хутір Човганщизна

## Адміністративний поділ станом на 1 вересня 1960 року[6]
- Баворівська сільська рада
  - село Баворів
  - село Білоскірка
  - село Грабовець
  - село Застав'є
- Байковецька сільська рада
  - село Байківці
  - село Смиківці
- Великоборківська сільська рада
  - село Великі Борки
  - село Романівка
- Козівська сільська рада
  - село Козівка
- Лозівська сільська рада
  - село Лозова
  - село Гніздичка
  - село Курники
  - село Стегниківці
- Малоходачківська сільська рада
  - село Малий Ходачків
  - село Костянтинівка
- Скоморохівська сільська рада
  - село Скоморохи
  - село Прошова
  - село Смолянка
- Товстолузька сільська рада
  - село Товстолуг
  - село Дичків
  - село Застінка
  - село Кип'ячка
  - село Красівка
- Чернелево-Руська сільська рада
  - село Чернелів-Руський
  - село Жовтневе
  - село Ступки

title: Великоборківський район

wikitext:
{{Район УРСР
| назва           = Великоборківський
| регіон          = [[Тернопільська область]]
| утворений = [[1940]]
| ліквідований = [[1962]]
| центр = [[Великі Бірки|Великі Борки]]
| селищні ради =
| сільські ради = 26
| міста =
| смт =
| села = 26
| селища =
| адреса =
}}
'''Великобо́рківський райо́н''' — адміністративний [[район]] у [[Тернопільська область|Тернопільській області]] (1940—1962), утворений, разом з іншими 38-ма районами, внаслідок [[Радянська анексія західноукраїнських земель|радянської анексії західноукраїнських земель]], відповідно до Постанови Президії Верховної Ради [[УРСР]] від 17 січня [[1940]]. Утворений із гмін [[Тернопільський повіт (II Річ Посполита)|Тернопільського повіту]]: [[Баворів (гміна)|Баворів]], [[Великі Бірки (гміна)|Борки Великі]] та [[Лозова (гміна)|Лозова]].

Центр району знаходився в [[село|с.]] [[Великі Бірки|Великі Борки]]<ref>[[Українська радянська енциклопедія|УРЕ]] Перше видання Т.2. — К. : Голов. ред. УРЕ, 1960. — С. 279</ref> (нині смт). Межував з [[Великоглибочецький район|Великоглибочецьким]], [[Збаразький район|Збаразьким]], [[Підволочиський район|Підволочиським]], [[Скалатський район|Скалатським]], [[Теребовлянський район|Теребовлянським]], [[Струсівський район|Струсівським]], [[Микулинецький район|Микулинецьким]] [[район]]ами.

Станом на 1 вересня 1946 року<ref>{{АТП УРСР-1946|551}}</ref> площа району становила 300 [[Квадратний кілометр|км²]], кількість сільських рад — 26. Станом на 1 жовтня 1958 року площа — 322 [[Квадратний кілометр|км²]], орної землі 26,1 тис. [[Гектар|га]], [[колгосп]]ів — 18, кількість сільських рад — 18<ref>Адміністративно-територіальний поділ Тернопільської області на 1 жовтня 1958 року. Тернопільське обласне видавництво, Т. — 1959. — С. 6-7.</ref>. Станом на 1 вересня 1960 року сільських рад — 9, населених пунктів — 26, [[колгосп]]ів — 15, радгоспів — 1, промислових підприємств — 4<ref>Адміністративно-територіальний поділ Тернопільської області. Довідник. — Тернопіль — 1960. — С. 9.</ref>.

Ліквідований у грудні [[1962]].

== Адміністративний поділ станом на 1 вересня 1946 року<ref>{{АТП УРСР-1946|557–558}}</ref> ==

{{3 стовпці}}
* [[Баворівська сільська рада]]
** село [[Баворів]]
* [[Байковецька сільська рада]]
** село [[Байківці (Тернопільський район)|Байківці]]
* [[Великобірківська селищна рада|Великоборківська сільська рада]]
** село [[Великі Бірки|Великі Борки]]
* [[Шляхтинецька сільська рада|Гніздичківська сільська рада]]
** село [[Шляхтинці|Гніздичка]]
* [[Грабовецька сільська рада (Тернопільський район)|Грабовецька сільська рада]]
** село [[Грабовець (Тернопільський район)|Грабовець]]
* Білоскірківська сільська рада
** село [[Білоскірка]]
* [[Дичківська сільська рада (Тернопільський район)|Дичківська сільська рада]]
** село [[Дичків]]
* Жуковська сільська рада
** село [[Соборне (Тернопільський район)|Жукове]]
** хутір Гаї
** хутір [[Гаї-Гречинські]]
* Застав'ївська сільська рада
** село [[Застав'є (Тернопільський район)|Застав'є]]
* Застінківська сільська рада
** село [[Застінка]]
* Кип'ячівська сільська рада
** село [[Кип'ячка (Тернопільський район)|Кип'ячка]]
* [[Козівська сільська рада (Тернопільський район)|Козівська сільська рада]]
** село [[Козівка (Тернопільський район)|Козівка]]
* [[Малоходачківська сільська рада|Костянтинівська сільська рада]]
** село [[Костянтинівка (Тернопільський район)|Костянтинівка]]
* [[Красівська сільська рада (Великоборківський район)|Красівська сільська рада]]
** село [[Красівка (Тернопільський район)|Красівка]]
* Курниківська сільська рада
** село [[Курники (Тернопільський район)|Курники]]
* [[Лозівська сільська рада (Тернопільський район)|Лозівська сільська рада]]
** село [[Лозова (Тернопільський район)|Лозова]]
* [[Малоходачківська сільська рада]]
** село [[Малий Ходачків]]
* Прошівська сільська рада
** село [[Прошова]]
* [[Романівська сільська рада (Тернопільський район)|Романівська сільська рада]]
** село [[Романівка (Тернопільський район)|Романівка]]
* [[Скоморохівська сільська рада (Тернопільський район)|Скоморохівська сільська рада]]
** село [[Скоморохи (Тернопільський район)|Скоморохи]]
* [[Смиковецька сільська рада]]
** село [[Смиківці]]
* Смолянківськаська сільська рада
** село [[Смолянка (Тернопільський район)|Смолянка]]
** хутір Мар'янівка
* [[Стегниківська сільська рада]]
** село [[Стегниківці]]
* [[Ступківська сільська рада]]
** село [[Ступки (Тернопільський район)|Ступки]]
* [[Товстолузька сільська рада]]
** село [[Товстолуг]]
* [[Чернелево-Руська сільська рада]]
** село [[Чернелів-Руський]]
** хутір Ангелівка
** хутір Човганщизна
</div>

== Адміністративний поділ станом на 1 вересня 1960 року<ref>Адміністративно-територіальний поділ Тернопільської області. Довідник. Тернопіль — 1960. — С. 13.</ref> ==

{{3 стовпці}}
* [[Баворівська сільська рада]]
** село [[Баворів]]
** село [[Білоскірка]]
** село [[Грабовець (Тернопільський район)|Грабовець]]
** село [[Застав'є (Тернопільський район)|Застав'є]]
* [[Байковецька сільська рада]]
** село [[Байківці (Тернопільський район)|Байківці]]
** село [[Смиківці]]
* [[Великобірківська селищна рада|Великоборківська сільська рада]]
** село [[Великі Бірки|Великі Борки]]
** село [[Романівка (Тернопільський район)|Романівка]]
* [[Козівська сільська рада (Тернопільський район)|Козівська сільська рада]]
** село [[Козівка (Тернопільський район)|Козівка]]
* [[Лозівська сільська рада (Тернопільський район)|Лозівська сільська рада]]
** село [[Лозова (Тернопільський район)|Лозова]]
** село [[Шляхтинці|Гніздичка]]
** село [[Курники (Тернопільський район)|Курники]]
** село [[Стегниківці]]
* [[Малоходачківська сільська рада]]
** село [[Малий Ходачків]]
** село [[Костянтинівка (Тернопільський район)|Костянтинівка]]
* [[Скоморохівська сільська рада (Тернопільський район)|Скоморохівська сільська рада]]
** село [[Скоморохи (Тернопільський район)|Скоморохи]]
** село [[Прошова]]
** село [[Смолянка (Тернопільський район)|Смолянка]]
* [[Товстолузька сільська рада]]
** село [[Товстолуг]]
** село [[Дичків]]
** село [[Застінка]]
** село [[Кип'ячка (Тернопільський район)|Кип'ячка]]
** село [[Красівка (Тернопільський район)|Красівка]]
* [[Чернелево-Руська сільська рада]]
** село [[Чернелів-Руський]]
** село [[Соборне (Тернопільський район)|Жовтневе]]
** село [[Ступки (Тернопільський район)|Ступки]]

</div>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''[[Гуцал Петро Зеновійович|Гуцал П.]]'' Адміністративно-територіальний поділ Тернопільщини // {{ТЕС|1|29}}
* ''[[Мацелюх Роман Євгенович|Мацелюх Р.]], Побер Б., [[Ханас Володимир Васильович|Ханас В.]]'' Великі Бірки: З глибини віків до наших днів. — Тернопіль: «Лілея», 2005.  — С. 140.
{{Скасовані райони Тернопільської області}}
[[Категорія:Засновані в Тернопільській області 1940]]
[[Категорія:Колишні райони Тернопільської області]]
[[Категорія:Адміністративний устрій Тернопільського району]]

title: Основні дані

Округа/Область: Тернопільська область

title: Населені пункти та ради

Районний центр: Великі Борки


text:
# Вілібальд Бессер
Вілібальд Свіберт Йозеф Готліб (Вілібальд Готлібович) фон Бе́ссер (нім. Wilibald Swibert Joseph Gottlieb von Besser; 7 / 8 / 18 липня) 1784, м. Інсбрук — 11 жовтня (23 жовтня) 1842, Кременець) — ботанік, ентомолог і природодослідник Волині, Поділля, України. Доктор медицини.

## Біографічні дані
За походженням австрієць (або німець), син Самуеля Ґоттліба фон Бессера та його дружини Марії Йозефи фон Ланзенгофер. Почав навчання в Інсбруку. Рано зостався сиротою, з 1797 року виховувався у родича матері — професора ботаніки, хімії Львівського університету С. Б. Шіверека. Закінчив у Львові гімназію та університет. У 1805 році разом з родичем переїхав до Кракова, де закінчив університет. 31 грудня 1807 року став доктором медицини. З 1808 року асистент клініки у Кракові.
Разом з наступником Шіверека професором Шультесом здійснив кілька наукових мандрівок околицями Кракова, Карпатами (Криниця, Сондеччина, Баб'я Гора). У 1809 році запрошений Чацьким Тадеушем працювати вчителем зоології, ботаніки, директором ботанічного саду при Вищій Волинській гімназії (з 1818 року — Крем'янецького ліцею) у Крем'янці. На цих посадах працював до 1831 року. У Крем'янці також працював лікарем. У 1821 році підтвердив ступінь доктора медицини у Віленському університеті. Під час проживання в Крем'янці зробив кілька наукових мандрівок Волинню, Поділлям, Україною, добрався до Одеси, вивчав Медобори, перебував у Заліщиках та околицях Кам'янця-Подільського; під час подорожей його часто супроводжував його учень Антоні Анджейовський. Підтримував зв'язки з найвідомішими європейськими флористами, від них отримував багаті матеріали. Після закриття ліцею залишався в місті, де керував ботсадом.
1834—1838 — ординарний професор ботаніки Київського університету (викладав латиною, не знав російської).
У 1841 році повернувся до Крем'янця. Був похований на василіянському кладовищі міста.

## Наукова праця
Був першим дослідником (на початку 19 століття) флори Поділля (зокрема, Товтр та Придністров'я).

Основні праці присвячено питанням систематики рослин та флористики. Найбільш відомі:
- (лат. «Primitiae Florae Haliciae Austriacae utriusque» «Вступ до флори Австрійської Галичини»)  [Архівовано 1 лютого 2014 у Wayback Machine.] (1809) — двотомна праця про флору Галичини; список, опис 1215 видів рослин, головно насіннєвих, у тому числі 24 нових[3]
- «Enumeratio plantarum hucusque in Volhynia, Podolia, Gub. Kiioviensi…» (1822) — праця про флору значної частини Правобережної України
- «Apercu de la geographie botanique de Volhynie et de Podolie» [Архівовано 17 травня 2015 у Wayback Machine.] (1823).
- пол. «Rzut oka na geografję fizyczną Wołynia i Podola» (Вільнюс, 1827); в ній викладено опис флори Волині, Поділля, подано різницю між ними.

## Гербарій
Бессер зібрав великий гербарій, який зберігається у Національному Гербарію України.

## Нові види
Він описав близько 100 нових видів рослин, деякі з них:
- Aconitum lycoctonum L. subsp. lasiostomum (Rchb. ex Besser) K.Warncke — Аконіт Бессера
- Allium volhynicum Besser
- Carlina onopordifolia Bess. ex Szafer et al. — Відкасник татарниколистий
- Euphorbia volhynica Besser — Молочай волинський
- Pedicularis exaltata Bess. — Шолудивник високий
- Роа versicolor Besser — Тонконіг різнобарвний
- Salvia cremenecensis Besser — Шавлія кременецька
- Senecio besserianus Minder. — Жовтозілля Бессера
- Schivereckia podolica (Bess.) Andrz. — Шиверекія подільська
- Scutellaria verna Bess. — Шоломниця весняна

title: Вілібальд Бессер

wikitext:
{{Науковець
| ім'я                    = Вілібальд Свіберт Жозеф Готліб фон Бессер
''Wilibald Swibert Joseph Gottlieb von Besser''
| зображення              = Вілібальд Бессер.jpg
| зображення_розмір       =
| дата народження         = 18.7.1784
| місце народження        = [[Інсбрук]]
| дата смерті             = 23.10.1842
| місце смерті            = [[Кременець]]
| резиденція              = [[Галичина]]
| громадянство            =
| галузь                  = [[Ботаніка]]
| заклад                  =
| Alma Mater              = [[Львівський університет]]
| відомий через           =
| звання                  =
| ступінь                 = [[Доктор медицини]]
| учні                    =
| нагороди                =
| примітки                =
}}
{{ботанік|Besser}}
[[Файл:Місце поховання Вілібальда Бессера в м.Кременець.JPG|thumb|Пам'ятник на могилі Вілібальда Бессера, [[Крем'янець]]]]
[[Файл:Кременець - Пам'ятник- вченому-ботаніку, доктору медицини Бессеру Віллібальду Готлібовичу DSCF5834.JPG|thumb|Пам'ятник Віллібальду Бессеру у Кременці]]
[[Файл:Пам'ятник Віллібальду Бессеру.jpg|міні|праворуч|200пкс|Пам'ятник [[Віллібальд Бессер|Віллібальду Бессеру]] в [[Кременецький ботанічний сад|Кременецькому ботанічному саду]]]]
'''Вілібальд Свіберт Йозеф Готліб (Вілібальд Готлібович) фон Бе́ссер''' ({{lang-de|Wilibald Swibert Joseph Gottlieb von Besser}}; 7 / 8<ref name="П4">''Kołodziejczyk J.'' Besser (Beeser) Suibert Jósef Gottlieb (1784—1842)… — S. 474.</ref> / [[18 липня]]) [[1784]], м. [[Інсбрук]] — 11 жовтня ([[23 жовтня]]) [[1842]], [[Кременець]]) — [[ботанік]], [[ентомолог]] і природодослідник [[Волинь|Волині]], [[Поділля]], [[Україна|України]]. [[Доктор медицини]].

== Біографічні дані ==
За походженням [[Австрійці|австрієць]] (або [[німець]]<ref name="П4"/>), син Самуеля Ґоттліба фон Бессера та його дружини Марії Йозефи фон Ланзенгофер. Почав навчання в Інсбруку. Рано зостався сиротою, з 1797 року виховувався у родича матері — професора ботаніки, хімії [[Львівський університет|Львівського університету]] [[Бурхард Шіверек|С. Б. Шіверека]]. Закінчив у [[Львів|Львові]] гімназію та університет. У 1805 році разом з родичем переїхав до [[Краків|Кракова]], де закінчив [[Ягеллонський університет|університет]]. 31 грудня [[1807]] року став доктором медицини. З 1808 року асистент клініки у Кракові.

Разом з наступником Шіверека професором [[Йозеф Август Шультес|Шультесом]] здійснив кілька наукових мандрівок околицями Кракова, Карпатами (Криниця, Сондеччина, [[Баб'я (гора)|Баб'я Гора]]). У 1809 році запрошений [[Чацький Тадеуш|Чацьким Тадеушем]] працювати вчителем зоології, ботаніки, директором [[Кременецький ботанічний сад|ботанічного саду]] при [[Вища Волинська гімназія|Вищій Волинській гімназії]] (з 1818 року — Крем'янецького ліцею) у [[Крем'янець|Крем'янці]]. На цих посадах працював до 1831 року. У Крем'янці також працював лікарем. У 1821 році підтвердив ступінь доктора медицини у [[Вільнюський університет|Віленському університеті]]. Під час проживання в Крем'янці зробив кілька наукових мандрівок [[Волинь|Волинню]], [[Поділля]]м, Україною, добрався до [[Одеса|Одеси]], вивчав [[Медобори]], перебував у [[Заліщики|Заліщиках]] та околицях [[Кам'янець-Подільський|Кам'янця-Подільського]]; під час подорожей його часто супроводжував його учень [[Анджейовський Антон Лукіянович|Антоні Анджейовський]]. Підтримував зв'язки з найвідомішими європейськими флористами, від них отримував багаті матеріали. Після закриття ліцею залишався в місті, де керував ботсадом.

1834—1838 — ординарний професор ботаніки [[Київський університет|Київського університету]] (викладав латиною, не знав російської<ref name="П5">''Kołodziejczyk J.'' Besser (Beeser) Suibert Jósef Gottlieb (1784—1842)… — S. 475.</ref>).

У 1841 році повернувся до Крем'янця. Був похований на василіянському кладовищі міста.<ref name="П5"/>

== Наукова праця ==
Був першим дослідником (на початку [[19 століття]]) флори [[Поділля]] (зокрема, [[Товтри|Товтр]] та [[Придністров'я]]).

Основні праці присвячено питанням [[систематика рослин|систематики рослин]] та [[Флористика (ботаніка)|флористики]]. Найбільш відомі:

* ({{lang-la|«Primitiae Florae Haliciae Austriacae utriusque»}} «Вступ до флори Австрійської Галичини») [http://www.naturalist.if.ua/?p=4308] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140201182906/http://www.naturalist.if.ua/?p=4308 |date=1 лютого 2014 }} (1809) — двотомна праця про флору [[Галичина|Галичини]]; список, опис 1215 видів рослин, головно насіннєвих, у тому числі 24 нових<ref name="П4"/>
* [http://www.archive.org/details/enumeratioplanta00bess «''Enumeratio plantarum hucusque in Volhynia, Podolia, Gub. Kiioviensi…''»] (1822) — праця про флору значної частини Правобережної України
* [http://www.biodiversitylibrary.org/item/29435#7 «''Apercu de la geographie botanique de Volhynie et de Podolie''»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150517064751/http://www.biodiversitylibrary.org/item/29435#7 |date=17 травня 2015 }} (1823).
* {{lang-pl|«Rzut oka na geografję fizyczną Wołynia i Podola»}} (Вільнюс, 1827); в ній викладено опис флори Волині, Поділля, подано різницю між ними.

== Гербарій ==
{{main|Національний Гербарій України#Іменні гербарні колекції}}
Бессер зібрав великий [[гербарій]], який зберігається у [[Національний Гербарій України|Національному Гербарію України]].

== Нові види ==
Він описав близько 100 нових [[Вид (біологія)|видів]] рослин, деякі з них:
* ''[[Aconitum lycoctonum]]'' [[Карл Лінней|L.]] subsp. ''lasiostomum'' ([[Rchb.]] ex [[Besser]]) K.Warncke — [[Аконіт Бессера]]
* ''[[Allium volhynicum]]'' [[Besser]]
* ''[[Carlina onopordifolia]]'' [[Bess.]] ex Szafer et al. — [[Відкасник татарниколистий]]
* ''[[Euphorbia volhynica]]'' [[Besser]] — [[Молочай волинський]]
* ''[[Pedicularis exaltata]]'' [[Bess.]] — [[Шолудивник високий]]
* ''[[Роа versicolor]]'' [[Besser]] — [[Тонконіг різнобарвний]]
* ''[[Salvia cremenecensis]]'' [[Besser]] — [[Шавлія кременецька]]
* ''[[Senecio besserianus]]'' Minder. — [[Жовтозілля Бессера]]
* ''[[Schivereckia podolica]]'' ([[Bess.]]) Andrz. — [[Шиверекія подільська]]
* ''[[Scutellaria verna]]'' [[Bess.]] — [[Шоломниця весняна]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''Кагало О.'' [http://www.nbuv.gov.ua/portal/natural/pntsh/ekolzb/2001_7/besser.pdf Видатні постаті природничої науки Галичини: Вілібальд Бессер] // Вісник наукового товариства імені Тараса Шевченка. — С. 303—305.
* ''Любінська Л. Г.'' Історія вивчення флори Кам'янця-Подільського // Біорізноманіття Кам'янця-Подільського. — Львів, 2004. — С. 23; портрет.
* [[Українська Радянська Енциклопедія]]. — 2-е видання. — Т. 1. — К., 1977. — С. 423.
* ''Kołodziejczyk J.'' Besser (Beeser) Suibert Jósef Gottlieb (1784—1842) // [[Polski Słownik Biograficzny]]. — Kraków : Nakładem Polskiej Akademji Umiejętności, Skład Główny w Księgarniach Gebethnera i Wolffa, 1935. — Т. 1, zeszyt 1; Reprint. Kraków : Zakład Narodowy im. Ossolińskich, 1989. — S. 474—475. — ISBN 8304034840S. {{ref-pl}}
* ''Энциклопедический словарь Брокгауз и Ефрон''. {{ref-ru}}

== Див. також ==
* [[Список ботаніків за скороченням]]
{{Wikispecies|Besser}}

{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Українські ботаніки]]
[[Категорія:Українські ентомологи]]
[[Категорія:Ентомологи Австрії]]
[[Категорія:Українські біологи]]
[[Категорія:Випускники Львівського університету]]
[[Категорія:Науковці Київського університету]]
[[Категорія:Доктори медицини]]
[[Категорія:Уродженці Інсбрука]]
[[Категорія:Викладачі Крем'янецького ліцею]]
[[Категорія:Персоналії:Заліщики]]
[[Категорія:Померли в Кременці]]

{{DEFAULTSORT:Бессер Вілібальд}}

Народився: 18 липня 1784 · Інсбрук

Помер: 23 жовтня 1842 (58 років) · Кременець

Поховання: Монастирський цвинтар

Місце проживання: Галичина

Країна: Австрійська імперія · Російська імперія

Діяльність: ботанік, лікар, ботанічний колектор

Alma mater: Львівський університет

Галузь: Ботаніка

Заклад: Кременецький колегіум · Імператорський університет Святого Володимира · ЛНУ ім. І. Франка

Науковий ступінь: Доктор медицини

Науковий керівник: Бальтазар Гакет

Відомі учні: Анджейовський Антон Лукіянович

Членство: Петербурзька академія наук · Леопольдина


text:
# Книжкова злодійка
«Книжкова злодійка» (англ. The Book Thief) — воєнна кінострічка, знята режисером Брайаном Персивалем за мотивами роману Маркуса Зузака «Крадійка книжок». Фільм знятий кінокомпанією 20th Century Fox, прем'єра відбулася восени 2013 року. Головні ролі виконують Софі Нелісс, Джеффрі Раш і Емілі Вотсон.
Фільм знятий за однойменним бестселером Маркуса Зузака.
Слоган: «Відвага без зайвих слів» (англ. Courage beyond words).

## Сюжет
Події фільму розгортаються в нацистській Німеччині, напередодні початку Другої світової війни. Головна героїня – дівчина на ім’я Лізель, яка втратила свою родину у віці дев’яти. Її удочеряють нові батьки, які живуть у Мюнхені. У новій родині вона навчилася читати, і книги стають справжньою пристрастю Лізель.
Читання настільки важливо для неї, що коли нацисти почали палити багаття з шедеврів світової літератури, Лізель наважується красти ці книжки. Література дозволяє їй краще зрозуміти те, що відбувається в її країні і світі, вона розуміє, де брехня, а де правда, і розібратися для себе, що є добро, а що зло.

## В ролях
- Роджер Аллам — оповідач
- Софі Нелісс — Лізель Мемінгер
- Хайке Макач — фрау Мемінгер, мати Лізель
- Готтард Ланге — могильщик
- Кірстен Блок — фрау Гейнріх
- Джеффрі Раш — Ганс Хуберманн, прийомний батько Лізель
- Емілі Вотсон — Роза Хуберманн, прийомна мати Лізель
- Ніко Лірш  — Руді Штайнер
- Гілдегард Шрьодтер — фрау Беккер, вчителька в школі
- Левін Ліам — Франц Дойчер, лідер гітлерюгенд-команди Руді
- Бен Шнетцер — Макс Вандербург
- Сандра Неделефф — мати Макса
- Карина Визе — Барбара Штайнер, мама Руді
- Райнер Бок — бургомистр
- Барбара Ауер — Ільза, дружина бургомистра
- Себастьян Гюльк — агент гестапо
- Маттіас Мачке — Вольфганг

## Виробництво
Пошуки акторки на роль Лізель Мемінгер проводилися по всьому світу. 4 лютого 2013 року було оголошено, що канадська актриса Софі Нелісс була прийнята на роль Лізель, а австралійський актор Джеффрі Раш і британська акторка Емілі Вотсон зіграють її прийомних батьків. Основні зйомки почалися на початку березня 2013 року на Babelsberg Studio в німецькому Бабельсберзі. Перший трейлер був випущений 21 серпня.
Маркус Зузак, автор бестселера, на якому заснований фільм, підтвердив у своєму блозі, що розповідь буде вестися від імені «Смерті», як і в його романі. Фанати припускали, що Ангел Смерті може бути озвучений невідомим американським актором, голос якого звучав в трейлері. Пізніше було оголошено, що Смерть озвучить британський актор Роджер Аллам, що грав в серіалі «Гра престолів».

## Саундтрек
Музику для фільму написав Джон Вільямс, а альбом, що містить записи, випустила компанія Sony Classical. Альбом був випущений в США 19 листопада 2013 року.
Джон Вільямс вперше з 2005 року працював над музикою для фільму, режисером якого не був Стівен Спілберг.

## Реліз
Спочатку запланований на 2014 рік, обмежений театральний реліз «Книжкової злодійки» був переміщений на 8 листопада 2013 року через дострокове закінчення зйомок і для участі в сезоні кінофестивалів. Прем'єра відбулася на Mill Valley Film Festival 3 жовтня 2013 року, фільм був показаний на Savannah Film Festival 29 жовтня 2013 року. 27 листопада фільм вийшов в широкий прокат.

title: Книжкова злодійка

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Книжкова злодійка
| оригінальна назва = {{lang-en|The Book Thief}}
| плакат            =Книжкова злодійка.jpg
| жанр              = воєнна [[Драматичний фільм|драма]]
| режисер           = Брайан Персиваль
| продюсер          = Кен Бланкато
Карен Розенфельт
| сценарист         = Майкл Петроні
| актори            = [[Софі Нелісс]]
[[Джеффрі Раш]]
[[Емілі Вотсон]]
| оператор          = Флоріан Бальгаус
| музика            = [[Джон Вільямс]]
| кінокомпанія      = [[20th Century Fox]]
Sunswept Entertainment
| країна            = {{USA}}
{{GER}}
| рік               = 2013
| мова              = [[англійська мова|англійська]]
[[німецька мова|німецька]]
| тривалість        = 131 хв.
| кошторис          = 19 міл. $
| касові збори      = 76,6 міл. $
| ідентифікатор     = 0816442
| сайт              =
| попередній        =
| наступний         =
}}

«'''Книжкова злодійка'''» ({{lang-en|The Book Thief}}) — воєнна кінострічка, знята режисером Брайаном Персивалем за мотивами роману [[Маркус Зузак|Маркуса Зузака]] «[[Крадійка книжок]]». Фільм знятий кінокомпанією [[20th Century Fox]], прем'єра відбулася восени 2013 року. Головні ролі виконують [[Софі Нелісс]], [[Джеффрі Раш]] і [[Емілі Вотсон]].

Фільм знятий за однойменним бестселером [[Маркус Зузак|Маркуса Зузака]].

Слоган: «Відвага без зайвих слів» ({{lang-en|Courage beyond words}}).

== Сюжет ==
Події фільму розгортаються в [[Третій Рейх|нацистській Німеччині]], напередодні початку [[Друга світова війна|Другої світової війни]]. Головна героїня – дівчина на ім’я Лізель, яка втратила свою родину у віці дев’яти. Її удочеряють нові батьки, які живуть у [[Мюнхен|Мюнхені]]. У новій родині вона навчилася читати, і книги стають справжньою пристрастю Лізель.

Читання настільки важливо для неї, що коли нацисти почали палити багаття з шедеврів світової літератури, Лізель наважується красти ці книжки. Література дозволяє їй краще зрозуміти те, що відбувається в її країні і світі, вона розуміє, де брехня, а де правда, і розібратися для себе, що є добро, а що зло.

== В ролях ==
{{div col}}
* [[Роджер Аллам]] — ''оповідач''
* [[Софі Нелісс]] — ''Лізель Мемінгер''
* [[Хайке Макач]] — ''фрау Мемінгер, мати Лізель''
* Готтард Ланге — ''могильщик''
* Кірстен Блок — ''фрау Гейнріх''
* [[Джеффрі Раш]] — ''Ганс Хуберманн, прийомний батько Лізель''
* [[Емілі Вотсон]] — ''Роза Хуберманн, прийомна мати Лізель''
* [[Ніко Лірш]]  — ''Руді Штайнер''
* Гілдегард Шрьодтер — ''фрау Беккер, вчителька в школі''
* Левін Ліам — ''Франц Дойчер, лідер гітлерюгенд-команди Руді''
* [[Бен Шнетцер]] — ''Макс Вандербург''
* Сандра Неделефф — ''мати Макса''
* Карина Визе — ''Барбара Штайнер, мама Руді''
* Райнер Бок — ''бургомистр''
* Барбара Ауер — ''Ільза, дружина бургомистра''
* Себастьян Гюльк — ''агент гестапо''
* Маттіас Мачке — ''Вольфганг''{{div col end}}

== Виробництво ==
Пошуки акторки на роль Лізель Мемінгер проводилися по всьому світу. 4 лютого 2013 року було оголошено, що канадська актриса Софі Нелісс була прийнята на роль Лізель, а австралійський актор [[Джеффрі Раш]] і британська акторка [[Емілі Вотсон]] зіграють її прийомних батьків<ref>[http://www.hollywoodreporter.com/news/book-thief-movie-geoffrey-rush-418001 Geoffrey Rush and Emily Watson to Star in 'The Book Thief' Movie] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170914174141/http://www.hollywoodreporter.com/news/book-thief-movie-geoffrey-rush-418001 |date=14 Вересня 2017 }} на The Hollywood Reporter{{ref-en}}</ref>. Основні зйомки почалися на початку березня 2013 року на Babelsberg Studio в німецькому [[Бабельсберг|Бабельсберзі]]<ref>[http://www.hollywoodreporter.com/news/book-thief-begins-shooting-germany-427216 'The Book Thief' Begins Shooting in Germany] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141012165912/http://www.hollywoodreporter.com/news/book-thief-begins-shooting-germany-427216 |date=12 Жовтня 2014 }} на The Hollywood Reporter{{ref-en}}</ref>. Перший трейлер був випущений 21 серпня<ref>[https://www.youtube.com/watch?v=92EBSmxinus Первый трейлер к фильму] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171110050609/https://www.youtube.com/watch?v=92EBSmxinus |date=10 Листопада 2017 }} на YouTube</ref>.

[[Маркус Зузак]], автор бестселера, на якому заснований фільм, підтвердив у своєму блозі, що розповідь буде вестися від імені «Смерті», як і в його романі<ref>[http://zusakbooks.tumblr.com/post/58924637693/first-book-thief-trailer-the-girl-the-books The first trailer, the girl & the voice of Death] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181214114746/http://zusakbooks.tumblr.com/post/58924637693/first-book-thief-trailer-the-girl-the-books |date=14 Грудня 2018 }} в блозі Маркуса Зузака</ref>. Фанати припускали, що Ангел Смерті може бути озвучений невідомим американським актором, голос якого звучав в трейлері. Пізніше було оголошено, що Смерть озвучить британський актор Роджер Аллам, що грав в серіалі [[Гра престолів (телесеріал)|«Гра престолів»]].

== Саундтрек ==
Музику для фільму написав Джон Вільямс, а альбом, що містить записи, випустила компанія ''Sony Classical''. Альбом був випущений в [[Сполучені Штати Америки|США]] 19 листопада 2013 року<ref>[http://filmmusicreporter.com/2013/10/19/the-book-thief-soundtrack-details/ The Book Thief Soundtrack Details] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190129235828/http://filmmusicreporter.com/2013/10/19/the-book-thief-soundtrack-details/ |date=29 Січня 2019 }}{{ref-en}}</ref>.

Джон Вільямс вперше з 2005 року працював над музикою для фільму, режисером якого не був [[Стівен Спілберг]].

== Реліз ==
Спочатку запланований на 2014 рік, обмежений театральний реліз «Книжкової злодійки» був переміщений на 8 листопада 2013 року через дострокове закінчення зйомок і для участі в сезоні кінофестивалів. Прем'єра відбулася на ''Mill Valley Film Festival'' 3 жовтня 2013 року, фільм був показаний на ''Savannah Film Festival'' 29 жовтня 2013 року. 27 листопада фільм вийшов в широкий прокат.

== Примітки ==
<references />
== Посилання ==

* {{Imdb title|id=0816442}}
* {{amg title|id=584977|title=Книжкова злодійка}}

{{Фільм-доробити}}
[[Категорія:Фільми США 2013]]
[[Категорія:Фільми Німеччини 2013]]
[[Категорія:Екранізації австралійських літературних творів]]
[[Категорія:Фільми про сиріт]]
[[Категорія:Фільми про цензуру]]
[[Категорія:Фільми про Третій Рейх]]
[[Категорія:Фільми 20th Century Fox]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми німецькою мовою]]
[[Категорія:Фільми за сценаріями Майкла Петроні]]

title: англ. The Book Thief

Жанр: воєнна драма

Режисер: Брайан Персиваль

Продюсер: Кен Бланкато · Карен Розенфельт

Сценарист: Майкл Петроні

На основі: Крадійка книжок

Оповідач: Роджер Алламd

У головних · ролях: Софі Нелісс · Джеффрі Раш · Емілі Вотсон

Оператор: Флоріан Бальгаус

Композитор: Джон Вільямс

Музика: Джон Вільямс

Художник: Саймон Елліот

Кінокомпанія: 20th Century Fox · Sunswept Entertainment

Дистриб'ютор: 20th Century Fox, InterCom, Netflix і Disney+

Мова: англійська · німецька

Країна: США · Німеччина