text:
# Чернешть (Прахова)
Чернешть, Чернешті (рум. Cernești) — село у повіті Прахова в Румунії. Входить до складу комуни Ізвоареле.
Село розташоване на відстані 91 км на північ від Бухареста, 35 км на північ від Плоєшті, 54 км на південний схід від Брашова.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 189 осіб, усі — румуни. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську.

title: Чернешть (Прахова)

wikitext:
{{Otheruses|Чернешть}}
{{НП Румунії
 | назва               = Чернешть
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Cernești''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Прахова
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Ізвоареле (комуна, Прахова)|Ізвоареле]]
 | код_SIRUTA          = 133811
 | широта              = 45.2617
 | довгота             = 26.028
 | висота              = 433
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 189
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 107321
}}
'''Чернешть''', Чернешті ({{lang-ro|Cernești}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Прахова]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Ізвоареле (комуна, Прахова)|Ізвоареле]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 91 км на північ від [[Бухарест]]а, 35 км на північ від [[Плоєшті]], 54 км на південний схід від [[Брашов|Брашова]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:189}} осіб, усі — [[румуни]]<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131014005851/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip |date=2013-10-14 }}</ref>. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131014182803/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip |date=2013-10-14 }}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Прахова]]

title: Чернешть · Cernești

Повіт: Прахова

Комуна: Ізвоареле

Телефонний код: +40 244 (Romtelecom, TR) · +40 344 (інші оператори)


text:
# Loureedia phoenixi
Loureedia phoenixi — вид павуків з родини ерезід (Eresidae). Описаний у 2020 році.

## Назва
Вид названо на честь американського актора, продюсера та зоозахисника Хоакіна Фенікса, в знак визнання за його виконання ролі головного героя у фільмі 2019 року «Джокер» та як посилання на черевний малюнок самців павука, який нагадує знаменитий макіяж обличчя цього персонажа.

## Поширення
Ендемік Ірану. Поширений в провінції Альборз.

## Опис
Дрібні барвисті павуки. Довжина самців близько 8 мм; довжина карапакса 5,25 мм (ширина 4,0 мм). Хеліцери великі. Ноги товсті. Карапакс, стернум, лабіум, хеліцери і максілли темно-коричневі з відтінками червоного. Карапакс в основному покритий довгими чорними щетинками і розсіяними короткими білими щетинками, з локалізованими плямами коротких червоних щетинок в основному на грудній половині або в центрі головної частини. Ноги покриті тонкими чорними волосками, з виразними ділянками білих волосків на стиках всіх сегментів, які рідко з'єднуються один з одним, утворюючи виразні білі кільця. Черевце з компактною поздовжньою серединною червоною смугою з бічними виступами з компактними білими плямами на їхніх виступах. Активні в жовтні і листопаді.

wikiname: ukwiki

title: Loureedia phoenixi

in_language: uk

wikitext:
{{italic title}}
{{Taxobox
| name = ''Loureedia phoenixi''
| image =
| image_caption =
| image_width = 260px
| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Членистоногі]] (Arthropoda)
| classis = [[Павукоподібні]] (Arachnida)
| ordo = [[Павуки]] (Araneae)
| familia = [[Ерезіди]] (Eresidae)
| genus = ''[[Loureedia]]''
| species = '''''L. phoenixi'''''
| binomial = ''Loureedia phoenixi''
| binomial_authority = [[Alireza Zamani|Zamani]] & [[Yuri M. Marusik|Marusik]], [[2020]]
| range_map =
| synonyms =
}}

'''''Loureedia phoenixi''''' — вид [[Павуки|павуків]] з родини [[Ерезіди|ерезід]] (Eresidae). Описаний у 2020 році.

== Назва ==
Вид названо на честь американського актора, продюсера та зоозахисника [[Хоакін Фенікс|Хоакіна Фенікса]], в знак визнання за його виконання ролі головного героя у фільмі 2019 року «[[Джокер (фільм, 2019)|Джокер]]» та як посилання на черевний малюнок самців павука, який нагадує знаменитий макіяж обличчя цього персонажа.<ref>{{Cite web |url=http://novataxa.blogspot.com/2020/06/loureedia-phoenixi.html |title=Novataxa |accessdate=25 вересня 2020 |archive-date=28 вересня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200928015847/http://novataxa.blogspot.com/2020/06/loureedia-phoenixi.html }}</ref>

== Поширення ==
Ендемік [[Іран]]у. Поширений в провінції [[Альборз]].

== Опис ==
Дрібні барвисті павуки. Довжина самців близько 8 мм; довжина [[карапакс]]а 5,25 мм (ширина 4,0 мм). [[Хеліцери]] великі. Ноги товсті. Карапакс, [[стернум]], [[лабіум]], хеліцери і [[максілли]] темно-коричневі з відтінками червоного. Карапакс в основному покритий довгими чорними щетинками і розсіяними короткими білими щетинками, з локалізованими плямами коротких червоних щетинок в основному на грудній половині або в центрі головної частини. Ноги покриті тонкими чорними волосками, з виразними ділянками білих волосків на стиках всіх сегментів, які рідко з'єднуються один з одним, утворюючи виразні білі кільця. Черевце з компактною поздовжньою серединною червоною смугою з бічними виступами з компактними білими плямами на їхніх виступах. Активні в жовтні і листопаді.<ref>{{Cite journal|url=https://kmkjournals.com/journals/AS/AS_Index_Volumes/AS_29/AS_29_2_239_243|title=A new and easternmost species of Loureedia (Aranei: Eresidae) from Iran|first1=A.|last1=Zamani|first2=Yu. M.|last2=Marusik|date=2020-03|pages=239–243|language=ru|work=[[Arthropoda Selecta]]|volume=29|doi=10.15298/arthsel.29.2.09|pmc=|pmid=|issue=1|issn=0136-006X|access-date=2024-12-21}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://eol.org/pages/8796 eol.org: Eresidae] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201031045306/https://eol.org/pages/8796 |date=31 жовтня 2020 }}.
* [http://www.wsc.nmbe.ch/family/32/Eresidae The world spider catalog.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200926001144/https://wsc.nmbe.ch/family/32/Eresidae |date=26 вересня 2020 }} wsc.nmbe.ch
* [http://www.spiders.ir The Checklist of the Spiders of Iran (Arachnida: Araneae).] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220406041608/http://www.spiders.ir/ |date=6 квітня 2022 }} spiders.ir
{{Arachnid-stub}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Ерезіди]]
[[Категорія:Ендемічна фауна Ірану]]
[[Категорія:Тварини, описані 2020]]

title: ?Loureedia phoenixi

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Членистоногі (Arthropoda)

Клас: Павукоподібні (Arachnida)

Ряд: Павуки (Araneae)

Родина: Ерезіди (Eresidae)

Рід: Loureedia

Вид: L. phoenixi


text:
# Юган Раудсепп
Юхан Раудсепп (ест. Juhan Raudsepp; 10 грудня 1896, Лугажі, Латвія — 15 грудня 1984, Таллінн) — естонський скульптор. Член Спілки художників СРСР.

## Біографія
Старший із шести дітей Югана та Ельзи Раудсеппів. Ріс на фермі батьків у селі Пугрітса волості Карула. Навчався у місцевій церковно-парафіяльній школі у 1906—1909 роках, потім, у 1909—1912 роках, у російській церковно-парафіяльній школі, у 1912—1914 роках — у міській школі у Валзі.
З 1914 до 1918 рік навчався у Пензенському художньому училищі, але заняття перервали революційні події.
Брав участь у війні за незалежність Естонії (1918—1920), потім викладав у художній школі у Тарту. У 1924 році організував першу художню виставку.
У 1925 році переїхав до Таллінна та почав працювати вчителем малювання у гімназії Якоба Вестгольма. У 1925—1929 роках викладав у Талліннській учительській семінарії. У 1925—1926, 1930—1931 і 1932—1940 роках був керівником Групи естонських художників.
З середини 1920-х років був тісно пов'язаний із Хаапсалу. Там він одружився з Ельфрідою Рандфельдіг, сім'я жила у будинку на вулиці Охту кальду.
Після Другої світової війни продовжив творчу роботу, у 1958 року став головою Спілки художників Естонії, був членом Ризької секції скульптури.
Помер у Таллінні 15 грудня 1984 року.

## Відомі роботи
Фонтан «Жінка з блюдом» (1935, Баштова площа, Таллінн)
Скульптура «Хлопчик з рибою» (1930, встановлена у 1936, Хаапсалу)
«Зламаний Посох» — ест. Kepimurdja (1933, Хаапсалу)
Пам'ятник на братській могилі загиблих під час розстрілу народних зборів 16 жовтня 1905 року на Новому ринку Таллінна (1931, 1958 року перенесений на Цвинтар Рахумяе)
Скульптури «Краса» та «Праця» для Будинку мистецтв у Таллінні (1937)
Статуя фасаду вілли Тідемана (1938—1940 ест. Näituse tänava residents, Таллінн, вулиця Няйтузе, 23)
Надгробні пам'ятники Артуру та Віллему Каппам на цвинтарі Сууре-Яані, Якобу Вестгольму на цвинтарі Рахумяе.
Пам'ятний знак на честь першого співочого свята, який відбулося у Таллінні у 1880 році (вул. Келері, 33)
Створив також низку портретних скульптур Антса Лайкмаа, Ніколая Трійки, Ніла Мерянські, Едуарда Вільде та Фрідеберта Туґласа. Крім того, автор низки погрудь.

## Нагороди
- 1982 рік — Заслужений артист Естонської РСР

title: Юган Раудсепп

wikitext:
{{Художник
|оригінал імені = {{lang-et|Juhan Raudsepp}}
|при народженні =
|зображення =
|ширина =
|опис зображення =
|дата народження =
|місце народження =
|дата смерті =
|місце смерті =
|підданство =
|громадянство = {{EST}}
|жанр = скульптура
|стиль =
|покровителі =
|нагороди =
|звання =
|премії =
|сайт =
}}

'''Юхан Раудсепп''' ({{Lang-et|Juhan Raudsepp}}; {{Дата народження|10|грудня|1896}}, Лугажі, [[Латвія]] — {{Дата смерті|15|грудня|1984}}, [[Таллінн]]) — естонський скульптор. Член [[Спілка художників СРСР|Спілки художників СРСР]].

== Біографія ==
Старший із шести дітей Югана та Ельзи Раудсеппів. Ріс на фермі батьків у селі Пугрітса [[Карула (волость)|волості Карула]]<ref>{{Cite web|url=http://evm.ee/rus/ekspozicija/juzhnaja-estonija/hutor-rusi|title=хутор Руси|accessdate=2015-07-12|archivedate=2015-09-18|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150918043952/http://evm.ee/rus/ekspozicija/juzhnaja-estonija/hutor-rusi|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150918043952/http://evm.ee/rus/ekspozicija/juzhnaja-estonija/hutor-rusi |date=2015-09-18 }}</ref>. Навчався у місцевій [[Церковно-парафіяльна школа|церковно-парафіяльній школі]] у 1906—1909 роках, потім, у 1909—1912 роках, у російській церковно-парафіяльній школі, у 1912—1914 роках — у міській школі у [[Валга|Валзі]].

З 1914 до 1918 рік навчався у Пензенському художньому училищі, але заняття перервали революційні події<ref name="Eesti.Päevaleht.Pillak.Peep">{{Стаття |url=https://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=d&d=estdagbladet20061102.1.7|назва=Eesti Sõjamuuseumis on välja pandud viljaka skulptori Juhan Raudsepa loomingut|автор=Pillak, Peep|випуск=Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet|дата=2.11.2006|номер=43 (6596)|сторінка=7|Viitattu=17.2.2021|мова=ест}}</ref>.

Брав участь у [[Війна за незалежність Естонії|війні за незалежність Естонії]] (1918—1920), потім викладав у художній школі у [[Тарту]]. У 1924 році організував першу художню виставку<ref name="TM">Tiina-Mall Kreem, näituse Juhan Raudsepp 100 tekst, 1996</ref>.

У 1925 році переїхав до Таллінна та почав працювати вчителем малювання у гімназії Якоба Вестгольма. У 1925—1929 роках викладав у [[Талліннський університет|Талліннській учительській семінарії]]. У 1925—1926, 1930—1931 і 1932—1940 роках був керівником Групи естонських художників<ref name="TM" />.

З середини 1920-х років був тісно пов'язаний із [[Хаапсалу]]. Там він одружився з Ельфрідою Рандфельдіг, сім'я жила у будинку на вулиці Охту кальду<ref name="LE">Tiina-Mall Kreem, Juhan Raudsepp ja Haapsalu, Lääne Elu, 10.12.1996</ref>.

Після [[Друга світова війна|Другої світової війни]] продовжив творчу роботу, у 1958 року став головою Спілки художників Естонії, був членом Ризької секції скульптури.

Помер у Таллінні 15 грудня 1984 року<ref name="Eesti.Päevaleht.Pillak.Peep" />.

== Відомі роботи ==
Фонтан «Жінка з блюдом» (1935, Баштова площа, Таллінн)<ref>{{Cite web|url=http://triptoestonia.com/fontany-tallina/tallinskij-fontan-devushka-s-blyudom/|title=Таллинский фонтан «Девушка с блюдом»|accessdate=2015-07-13|archivedate=2015-07-01|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150701214355/http://triptoestonia.com/fontany-tallina/tallinskij-fontan-devushka-s-blyudom/|deadurl=no}}</ref>
Скульптура «Хлопчик з рибою» (1930, встановлена у 1936, [[Хаапсалу]])<ref>{{Cite web|url=https://www.visitestonia.com/ru/рынок-роотситург|title=Рынок «Роотситург»|accessdate=2015-07-12|archivedate=2018-03-25|archiveurl=https://web.archive.org/web/20180325193016/https://www.visitestonia.com/ru/рынок-роотситург|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180325193016/https://www.visitestonia.com/ru/рынок-роотситург |date=2018-03-25 }}</ref>

«Зламаний Посох» — {{Lang-et|Kepimurdja}} (1933, Хаапсалу)<ref>{{Cite web|url=http://www.panoramio.com/photo/108155562|title=Скульптура работы скульптора Юхан RAUDSEPP в 1933 году|accessdate=2015-07-13|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150924081255/http://www.panoramio.com/photo/108155562|archivedate=2015-09-24|deadurl=yes}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://m.turismiweb.ee/ru/company/11003/skulptuur-kepimurdja.html#|title=Перед Спа отелем «Лайне», Вы найдете скульптуру Юхана Раудсеппа «Сломанный Посох», которая символизирует человека, обретшего здоровье в Хаапсалу и ломающего посох, ставший ему ненужным.|accessdate=2015-07-13|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150713215551/http://m.turismiweb.ee/ru/company/11003/skulptuur-kepimurdja.html#|archivedate=2015-07-13|deadurl=yes}}</ref>

Пам'ятник на братській могилі загиблих під час розстрілу народних зборів 16 жовтня 1905 року на Новому ринку Таллінна (1931, 1958 року перенесений на Цвинтар Рахумяе<ref>{{Cite web|url=http://www.travelzone.lv/eesti/gorod/tallinn/1905/index.html|title=памятник жертвам 1905 года|accessdate=2015-07-12|archivedate=2016-08-12|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160812134317/http://www.travelzone.lv/eesti/gorod/tallinn/1905/index.html|deadurl=no}}</ref>)

Скульптури «Краса» та «Праця» для Будинку мистецтв у Таллінні (1937)<ref>{{Cite web|url=http://tallinn.cold-time.com/2014/09/17/комод-искусств-на-площади-вабадузе/#more-5336|title=«Комод искусств» НА ПЛОЩАДИ ВАБАДУЗЕ: ВОСЕМЬДЕСЯТ ЛЕТ ЗДАНИЮ-СИМВОЛУ|accessdate=2015-07-12|archivedate=2015-07-11|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150711133329/http://tallinn.cold-time.com/2014/09/17/комод-искусств-на-площади-вабадузе/#more-5336|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150711133329/http://tallinn.cold-time.com/2014/09/17/комод-искусств-на-площади-вабадузе/#more-5336 |date=2015-07-11 }}</ref>

Статуя фасаду вілли Тідемана (1938—1940 {{Lang-et|Näituse tänava residents}}, Таллінн, вулиця Няйтузе, 23)

Надгробні пам'ятники [[Артур Капп|Артуру]] та Віллему Каппам на цвинтарі [[Сууре-Яані]], Якобу Вестгольму на цвинтарі Рахумяе.

Пам'ятний знак на честь першого [[Естонське свято пісні|співочого свята]], який відбулося у Таллінні у 1880 році (вул. Келері, 33)

Створив також низку портретних скульптур [[Антс Лайкмаа|Антса Лайкмаа]], [[Ніколай Трійк|Ніколая Трійки]], Ніла Мерянські, [[Едуард Вільде|Едуарда Вільде]] та [[Фрідеберт Туґлас|Фрідеберта Туґласа]]. Крім того, автор низки погрудь<ref name="Naine.vaagnaga">{{стаття|url=https://register.muinas.ee/public.php?menuID=monument&action=view&id=1310|назва=1310 Purskkaev "Naine vaagnaga", J. Raudsepp, 1935 (pronks, graniit)|видання=Kultuurimälestiste register|Viitattu=17.2.2021|мова=ест}}</ref>.

== Нагороди ==

* 1982 рік — Заслужений артист Естонської РСР

== Бібліографія ==

* {{книга
 |автор          = Ханс Лаар
 |заголовок      = Бронза, мрамор и грушевое дерево : повесть о жизни эстонского скульптора Амандуса Адамсона
 |посилання      =
 |відповідальний =
 |місце          = Таллінн
 |видавництво    = Kadmirell
 |рік            = 2015
 |том            =
 |сторінок       = 199
 |сторінки       =
 |isbn           = 9789949966912
 |ref            =
}}

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Література ==

* {{книга
 |автор          = Viivi Viilmann
 |заголовок      = Juhan Raudsepp
 |посилання      =
 |відповідальний =
 |місце          = Таллінн
 |видавництво    = Kunst
 |рік            = 1984
 |том            =
 |сторінок       = 77
 |сторінки       =
 |isbn           =
 |ref            =
}}

== Посилання ==
{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Раудсепп Юган}}
[[Категорія:Поховані на Лісовому цвинтарі Таллінна]]
[[Категорія:Випускники Пензенського художнього училища]]
[[Категорія:Померли в Таллінні]]
[[Категорія:Померли 1984]]
[[Категорія:Померли 15 грудня]]
[[Категорія:Народились 1896]]
[[Категорія:Народились 10 грудня]]

title: ест. Juhan Raudsepp

Народження: 10 грудня 1896 · Lugažid, Валкський край, Латвія

Смерть: 15 грудня 1984 (88 років)

Поховання: Метсакальмісту

Країна: Естонія

Жанр: скульптура

Навчання: Пензенське художнє училищеd

Діяльність: скульптор

Роботи в колекції: Естонський художній музей

ест. Juhan Raudsepp: Юган Раудсепп у Вікісховищі


text:
# Бред Догерті (баскетболіст)
Бредлі Лі Догерті (англ. Bradley Lee Daugherty; нар. 19 жовтня 1965, Блек-Маунтейн, Північна Кароліна, США) — американський професіональний баскетболіст, що грав на позиції центрового за команду НБА «Клівленд Кавальєрс», яка навіки закріпила за ним ігровий №43. По завершенні кар'єри гравця — експерт на телебаченні та власник команди JTG Daugherty Racing з перегонів NASCAR Sprint Cup Series.

## Ігрова кар'єра
Починав грати в баскетбол у команді старшої школи Чарльза Оуена (Блек-Маунтейн, Північна Кароліна). На університетському рівні грав за команду Північна Кароліна під керівництвом Діна Сміта (1982–1986).
1986 року був обраний у першому раунді драфту НБА під загальним 1-м номером командою «Клівленд Кавальєрс». За підсумками свого дебютного сезону в лізі був включений до першої збірної новачків.
За вісім сезонів у Клівленді став найрезультативнішим гравцем в історії франшизи з 10,389 очками. Також був лідером за підбираннями — 5,227. Ці рекорди були побиті 2008 року, коли Леброн Джеймс встановив нову планку результативності, а Жидрунас Ілгаускас — підбирань. 1992 року виводив команду до фіналу Східної конференції, п'ять разів брав участь у матчах всіх зірок.
Завершив кар'єру у віці 28 років через постійні проблеми зі спиною. 1 березня 1997 року на спеціальній церемонії, його ігровий номер був назавжди за ним закріплений клубом.

## Статистика виступів в НБА

### Регулярний сезон
| Сезон             | Команда              | GP  | GS  | MPG  | FG%  | 3P%  | FT%  | RPG  | APG | SPG | BPG | PPG  |
| ----------------- | -------------------- | --- | --- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | --- | --- | --- | ---- |
| 1986–1987         | «Клівленд Кавальєрс» | 80  | 80  | 33.7 | .538 | .000 | .696 | 8.1  | 3.8 | 0.6 | 0.8 | 15.7 |
| 1987–1988         | «Клівленд Кавальєрс» | 79  | 78  | 37.4 | .510 | .000 | .716 | 8.4  | 4.2 | 0.6 | 0.7 | 18.7 |
| 1988–1989         | «Клівленд Кавальєрс» | 78  | 78  | 36.2 | .538 | .333 | .737 | 9.2  | 3.7 | 0.8 | 0.5 | 18.9 |
| 1989–1990         | «Клівленд Кавальєрс» | 41  | 40  | 35.1 | .479 | .000 | .704 | 9.1  | 3.2 | 0.7 | 0.5 | 16.8 |
| 1990–1991         | «Клівленд Кавальєрс» | 76  | 76  | 38.8 | .524 | .000 | .751 | 10.9 | 3.3 | 1.0 | 0.6 | 21.6 |
| 1991–1992         | «Клівленд Кавальєрс» | 73  | 73  | 36.2 | .570 | .000 | .777 | 10.4 | 3.6 | 0.9 | 1.1 | 21.5 |
| 1992–1993         | «Клівленд Кавальєрс» | 71  | 71  | 37.9 | .571 | .500 | .795 | 10.2 | 4.4 | 0.7 | 0.8 | 20.2 |
| 1993–1994         | «Клівленд Кавальєрс» | 50  | 50  | 36.8 | .488 | .000 | .785 | 10.2 | 3.0 | 0.8 | 0.7 | 17.0 |
| Усього за кар'єру | Усього за кар'єру    | 548 | 546 | 36.5 | .532 | .143 | .747 | 9.5  | 3.7 | 0.8 | 0.7 | 19.0 |

### Плей-оф
| Сезон             | Команда              | GP | GS | MPG  | FG%  | 3P%  | FT%  | RPG  | APG | SPG | BPG | PPG  |
| ----------------- | -------------------- | -- | -- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | --- | --- | --- | ---- |
| 1988              | «Клівленд Кавальєрс» | 5  | 5  | 40.8 | .460 | .000 | .677 | 9.2  | 3.2 | 0.4 | 1.4 | 15.8 |
| 1989              | «Клівленд Кавальєрс» | 5  | 5  | 33.4 | .362 | .000 | .600 | 9.2  | 2.4 | 1.2 | 1.0 | 11.0 |
| 1990              | «Клівленд Кавальєрс» | 5  | 5  | 37.2 | .586 | .000 | .696 | 9.6  | 4.0 | 0.4 | 0.8 | 22.8 |
| 1992              | «Клівленд Кавальєрс» | 17 | 17 | 40.4 | .528 | .000 | .814 | 10.2 | 3.4 | 0.6 | 1.0 | 21.5 |
| 1993              | «Клівленд Кавальєрс» | 9  | 9  | 39.6 | .557 | .000 | .800 | 11.7 | 3.4 | 0.7 | 0.8 | 18.7 |
| Усього за кар'єру | Усього за кар'єру    | 41 | 41 | 39.0 | .519 | .000 | .756 | 10.2 | 3.3 | 0.7 | 1.0 | 19.1 |

## Після завершення кар'єри
Догерті активно зайнявся підприємницькою діяльністю, інвестувавши у торгівлю автомобілями, системи управління відходами, а також автоперегонами. Одразу після закінчення ігрової кар'єри він став співвласником команди з NASCAR.
З 2007 року працює експертом з перегонів NASCAR, а з 2014 — експертом із студентського баскетболу та НБА на телеканалі ESPN.

title: Бред Догерті (баскетболіст)

wikitext:
{{Гравець НБА
| Ім'я               = Бред Догерті
| Ім'я англійською   = Brad Daugherty
| Фото               = Brad Daugherty basketball 270.jpg
| Ширина             = 240пкс
| Підпис             = Догерті у 1999 році
| Прізвиська         =
| Зріст        = 213 см
| Вага        = 111 кг
| Команда            = Завершив кар'єру
| Номер              = 43
| Громадянство       = {{USA}}
| Дата народження      = {{Дата народження|19|10|1965|вік}}
| Місце народження     = [[Блек-Маунтейн]], [[Північна Кароліна]], [[Сполучені Штати Америки|США]]
| Дата смерті        =
| Місце смерті        =
| Школа              = Старша школа Чарльза Оуена<br/>([[Блек-Маунтейн]], [[Північна Кароліна]])
| Коледж             = [[Північна Кароліна Тар Гілс (баскетбол)|Північна Кароліна]] (1982–1986)
| Драфт           = 1 раунд / 1 номер
| Рік драфту      = 1986
| Команда драфту      = «[[Клівленд Кавальєрс]]»
<!-- Блок статистики тільки для гравців, які завершили кар'єру -->
| Очки1             = 10389 (19,0 за гру)
| Підбирання1             = 5227 (9,5 за гру)
| Передачі1             = 2028 (3,7 за гру)
<!-- Кінець блоку статистики -->
| Команди            = «[[Клівленд Кавальєрс]]» (1986—1994)
| Позиція            = [[Центровий]]
| Медалі             =
| Нагороди           =
* 5-разовий учасник [[Матч всіх зірок НБА|Матчу всіх зірок НБА]] (1988, 1989, 1991–1993)
* [[Збірна всіх зірок НБА|Третя збірна всіх зірок НБА]] ({{nbay|1991|end}})
* Включений до [[Збірна новачків НБА|першої збірної новачків]] ({{nbay|1986|end}})
* Ігровий №43 закріплений командою «[[Клівленд Кавальєрс]]»
| Зал слави          =
}}
{{othernames|Догерті (прізвище)|Догерті}}
'''Бредлі Лі Догерті''' ({{lang-en|Bradley Lee Daugherty}}; {{н}} [[19 жовтня]] [[1965]], [[Блек-Маунтейн]], [[Північна Кароліна]], [[Сполучені Штати Америки|США]]) — американський професіональний [[баскетбол]]іст, що грав на позиції центрового за команду [[Національна баскетбольна асоціація|НБА]] «[[Клівленд Кавальєрс]]», яка навіки закріпила за ним ігровий №43. По завершенні кар'єри гравця — експерт на телебаченні та власник команди JTG Daugherty Racing з перегонів [[NASCAR Sprint Cup Series]].

==Ігрова кар'єра==
Починав грати в баскетбол у команді старшої школи Чарльза Оуена ([[Блек-Маунтейн]], [[Північна Кароліна]]). На університетському рівні грав за команду [[Північна Кароліна Тар Гілс (баскетбол)|Північна Кароліна]] під керівництвом [[Дін Сміт|Діна Сміта]] (1982–1986).

1986 року був обраний у першому раунді [[Драфт НБА 1986|драфту НБА]] під загальним 1-м номером командою «[[Клівленд Кавальєрс]]». За підсумками свого дебютного сезону в лізі був включений до [[Збірна новачків НБА|першої збірної новачків]].

За вісім сезонів у Клівленді став найрезультативнішим гравцем в історії франшизи з 10,389 очками. Також був лідером за підбираннями — 5,227. Ці рекорди були побиті 2008 року, коли Леброн Джеймс встановив нову планку результативності, а [[Жидрунас Ілгаускас]] — підбирань. 1992 року виводив команду до фіналу Східної конференції, п'ять разів брав участь у матчах всіх зірок.

Завершив кар'єру у віці 28 років через постійні проблеми зі спиною. 1 березня 1997 року на спеціальній церемонії, його ігровий номер був назавжди за ним закріплений клубом.

== Статистика виступів в НБА==
{{Пояснення баскетбольної статистики}}
=== Регулярний сезон ===
{{Статистика гравця НБА}}
|-
|align="left" |{{nbay|1986|full=y}}
|align="left" |«[[Клівленд Кавальєрс]]»
|'''80''' ||'''80''' ||33.7 ||.538 ||.000 ||.696 ||8.1 ||3.8 ||0.6 ||0.8 ||15.7
|-
|align="left" |{{nbay|1987|full=y}}
|align="left" |«[[Клівленд Кавальєрс]]»
|79 ||78  ||37.4 ||.510 ||.000 ||.716 ||8.4 ||4.2 ||0.6 ||0.7 ||18.7
|-
|align="left" |{{nbay|1988|full=y}}
|align="left" |«[[Клівленд Кавальєрс]]»
|78 ||78 ||36.2 ||.538 ||.333 ||.737 ||9.2 ||3.7 ||0.8 ||0.5 ||18.9
|-
|align="left" |{{nbay|1989|full=y}}
|align="left" |«[[Клівленд Кавальєрс]]»
|41 ||40 ||35.1 ||.479 ||.000 ||.704 ||9.1 ||3.2 ||0.7 ||0.5 ||16.8
|-
|align="left" |{{nbay|1990|full=y}}
|align="left" |«[[Клівленд Кавальєрс]]»
|76 ||76 ||'''38.8''' ||.524 ||.000 ||.751 ||'''10.9''' ||3.3 ||'''1.0''' ||0.6 ||'''21.6'''
|-
|align="left" |{{nbay|1991|full=y}}
|align="left" |«[[Клівленд Кавальєрс]]»
|73 ||73 ||36.2 ||.570 ||.000 ||.777 ||10.4 ||3.6 ||0.9 ||'''1.1''' ||21.5
|-
|align="left" |{{nbay|1992|full=y}}
|align="left" |«[[Клівленд Кавальєрс]]»
|71 ||71 ||37.9 ||'''.571''' ||'''.500''' ||'''.795''' ||10.2 ||'''4.4''' ||0.7 ||0.8 ||20.2
|-
|align="left" |{{nbay|1993|full=y}}
|align="left" |«[[Клівленд Кавальєрс]]»
|50 ||50 ||36.8 ||.488 ||.000 ||.785 ||10.2 ||3.0 ||0.8 ||0.7 ||17.0

|- class=sortbottom
|style="text-align:center;" colspan=2| Усього за кар'єру
|548 ||546 ||36.5 ||.532 ||.143 ||.747 ||9.5 ||3.7 ||0.8 ||0.7 ||19.0
|-
{{S-end}}
=== Плей-оф ===
{{Статистика гравця НБА}}
|-
|style="text-align:left;"|{{nbay|1987|end}}
|style="text-align:left;"|«[[Клівленд Кавальєрс]]»
|5||5||'''40.8'''||.460||.000||.677||9.2||3.2||0.4||'''1.4'''||15.8
|-
|style="text-align:left;"|{{nbay|1988|end}}
|style="text-align:left;"|«[[Клівленд Кавальєрс]]»
|5||5||33.4||.362||.000||.600||9.2||2.4||'''1.2'''||1.0||11.0
|-
|style="text-align:left;"|{{nbay|1989|end}}
|style="text-align:left;"|«[[Клівленд Кавальєрс]]»
|5||5||37.2||'''.586'''||.000||.696||9.6||'''4.0'''||0.4||0.8||'''22.8'''
|-
|style="text-align:left;"|{{nbay|1991|end}}
|style="text-align:left;"|«[[Клівленд Кавальєрс]]»
|'''17'''||'''17'''||40.4||.528||.000||'''.814'''||10.2||3.4||0.6||1.0||21.5
|-
|style="text-align:left;"|{{nbay|1992|end}}
|style="text-align:left;"|«[[Клівленд Кавальєрс]]»
|9||9||39.6||.557||.000||.800||'''11.7'''||3.4||0.7||0.8||18.7
|-
|- class="sortbottom"
|style="text-align:center;" colspan="2" | Усього за кар'єру
|41||41||39.0||.519||.000||.756||10.2||3.3||0.7||1.0||19.1
|}

== Після завершення кар'єри ==
Догерті активно зайнявся підприємницькою діяльністю, інвестувавши у торгівлю автомобілями, [[Система управління відходами|системи управління відходами]], а також автоперегонами. Одразу після закінчення ігрової кар'єри він став співвласником команди з [[NASCAR]].

З 2007 року працює експертом з перегонів NASCAR, а з 2014 — експертом із студентського баскетболу та НБА на телеканалі [[ESPN]].

==Посилання==
*[http://www.basketball-reference.com/players/d/daughbr01.html Статистика на Basketball-Reference.com] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/67uLx0SDZ?url=http://www.basketball-reference.com/players/d/daughbr01.html |date=24 травня 2012 }} {{ref-en}}

{{Драфт НБА 1986}}

{{DEFAULTSORT:Догерті}}
[[Категорія:Афроамериканські баскетболісти]]
[[Категорія:Центрові]]
[[Категорія:Баскетболісти «Клівленд Кавальєрз»]]
[[Категорія:Задрафтовані «Клівленд Кавальєрс»]]
[[Категорія:Уродженці Північної Кароліни]]
[[Категорія:Спортсмени з Північної Кароліни]]
[[Категорія:Американські спортивні коментатори]]

Громадянство: США

Народився: 19 жовтня 1965 (59 років)

Школа: Старша школа Чарльза Оуена · (Блек-Маунтейн, Північна Кароліна)

Коледж: Північна Кароліна (1982–1986)

Драфт: 1 раунд / 1 номер, 1986 рік, «Клівленд Кавальєрс»


text:
# Взаємне навчання
Взаємне навчання, взаємонавчання (англ. mutual (monitorial) education) — метод групового навчання, при якому кожен з учнів або студентів допомагає своїм товаришам засвоїти ті знання й уміння, якими він найбільш успішно оволодів; спосіб організації навчальних занять, коли більш підготовлені учні під керівництвом педагога навчають своїх товаришів. Учитель тоді виступає як спостерігач та інструктор. Може спонтанно виникати між дітьми різного віку та рівня знань.
Белл-ланкастерська система — система організації та методів навчання в початковій школі, при якій старші учні і ті, які добре вчаться, були помічниками вчителя й під його керівництвом вели заняття з рештою учнів. Назва (англ. Bell-Lancasterian system of mutual education) походить від імен англійських педагогів  А. Белла  та Дж. Ланкастера, які незалежно один від одного розробляли схожий метод навчання.
Застосування Ланкастерської системи вбачають у корпоративному навчанні, під яким розуміють підвищення кваліфікації та отримання нових навичок співробітниками однієї компанії.

## Історія
Метод відомий із найдавніших часів. Його застосовували в середньовіччі у школах Європи та Азії, у епоху Відродження (наприклад, у гімназії Йоганна Штурма).
На основі ідеї була детально розроблена англійським священником А. Беллом, вчителем Дж. Ланкастером відповідна навчальна система (белл-ланкастерська система). Вперше застосована в Індії, наприкінці 18 сторіччя — в Англії, на початку 19 сторіччя поширилась у деяких інших країнах (Данії, Греції, Іспанії, Італії, Португалії, Франції тощо). У Російській імперії взаємне навчання запровадили в деяких церковно-парафіяльних школах та військових училищах. У 1818 році декабрист Орлов М. Ф. відкрив школу зі взаємним навчанням у Києві. Навчання при такій системі мало формально-догматичний характер.
Взаємне навчання є одним з компонентів освітньої моделі концентрації на особистість запропонованої Карлом Роджерсом, яка є частиної гуманістичної педагогіки.
У сучасній освіті поширення набула «парна технологія навчання» як різновид взаємного навчання (засновник — Ж. Жирар, 1804). Ідея взаємного навчання поширилася в 21 сторіччі й у межах навчання у співпраці. Взаємне навчання пропонують для активного використання у НУШ.

## Переваги та недоліки
Переваги взаємного навчання:
- пояснення матеріалу школярами/студентами на доступному рівні;
- самостійне розв'язання проблем учнями;
- усунення внутрішнього напруження школярів, страху невдалої відповіді;
- заохочення самоосвіти[3].

Недоліки взаємного навчання:
- відсутність у учнів/студентів необхідних педагогічних знань і умінь[3];
- нехтування поділом молодших школярів на групи відповідно до їх віку й рівня підготовки;
- обмеження контактів молодших школярів зі вчителем[6].

Проте така система актуальна при організації масової освіти, особливо у школах для бідних та в умовах нестачі вчителів (дозволяла навчати кілька сотень учнів одночасно), а також як допоміжна форма навчання.
Також деякі форми спільного (групового) навчання дають змогу розвивати взаємне навчання через організацію роботи шкільних засобів масової інформації (газети, радіо), ради учнів, розробку проєктів. Переваги добре організованої системи полягають у поєднанні індивідуалізації та колективної партикуляції, наявності груп як однорідних за характером, інтересами, так і різнорідних.

title: Взаємне навчання

wikitext:
'''Взаємне навчання'''<ref>Взаємне навчання // [https://dspace.uzhnu.edu.ua/jspui/bitstream/lib/55676/1/2012%20Термінологічний%20словник%20з%20курсу%20«Педагогіка».pdf Термінологічний словник з курсу «Педагогіка»: навчально-методичний посібник] / Упорядники В.І. Староста, В.О. Штефуца, Г.М. Шикітка; за ред. В.І. Старости. — [[Ужгород]]: Видавництво [[Ужгородський національний університет|УжНУ]] «Говерла», 2012. — С. 9. —ISBN 978-966-2095-71-5.</ref>, '''взаємонавчання'''<ref>{{Cite web |url=https://nus.org.ua/2024/12/25/vzayemonavchannya-deshevyj-metod-iz-dovedenoyu-efektyvnistyu-rezultaty-doslidzhennya/ |title=Взаємонавчання: дешевий метод із доведеною ефективністю – результати дослідження {{!}} Нова українська школа |last=Сергій |first=Горбачов |date=2024-12-25 |language=uk |access-date=2025-02-06}}</ref> ({{Lang-en|mutual (monitorial) education}}) — метод групового [[навчання]], при якому кожен з учнів або студентів допомагає своїм товаришам засвоїти ті знання й уміння, якими він найбільш успішно оволодів; спосіб організації навчальних занять, коли більш підготовлені учні під керівництвом педагога навчають своїх товаришів<ref name=":0">В. В. Горбаченко Взаємне навчання // [https://ehsupir.uhsp.edu.ua/server/api/core/bitstreams/dc46e9fb-4bef-41f7-9298-1282a0b35b2d/content Педагогічна інноватика: термінологічний словник] / авт. кол. за заг. ред. О. І. Шапран. — Переяслав-Хмельницький: Домбровська Я.М., 2019. — 384 с. — С. 46—47. —ISBN 978-617-7747-20-7.</ref>. Учитель тоді виступає як спостерігач та інструктор<ref name=":1">{{УРЕ|2|212|Взаємне навчання}}</ref>. Може спонтанно виникати між дітьми різного віку та рівня знань.

'''Белл-ланкастерська система''' — система організації та методів навчання в [[Початкова школа|початковій школі]], при якій старші учні і ті, які добре вчаться, були помічниками вчителя й під його керівництвом вели заняття з рештою учнів. Назва ({{Lang-en|Bell-Lancasterian system of mutual education}}) походить від імен англійських педагогів  [[Ендрю Белл (педагог)|А. Белл]][[Ендрю Белл (педагог)|а]]  та [[Джозеф Ланкастер|Дж. Ланкастера]], які незалежно один від одного розробляли схожий метод навчання.<ref>[https://lib.iitta.gov.ua/id/eprint/106820/1/Гончаренко.%20Педагогічний%20словник%20%281%29.pdf Белл-ланкастерська система взаємного навчання] // {{УПС}} — С. 38.</ref><ref name=":2">{{ВУЕ|стаття=Белл-Ланкастерська система навчання|автор=О. В. Кожедуб}}</ref>

Застосування Ланкастерської системи вбачають у [[Корпоративне навчання|корпоративному навчанні]], під яким розуміють підвищення кваліфікації та отримання нових навичок співробітниками однієї компанії<ref name=":2" />.

== Історія ==
Метод відомий із найдавніших часів. Його застосовували в середньовіччі у школах Європи та Азії, у епоху [[Відродження]] (наприклад, у гімназії [[Йоганн Штурм|Йоганна Штурма]]).<ref name=":0" />

На основі ідеї була детально розроблена англійським священником [[Ендрю Белл (педагог)|А. Беллом]], вчителем [[Джозеф Ланкастер|Дж. Ланкастером]] відповідна навчальна система ('''белл-ланкастерська система'''). Вперше застосована в Індії, наприкінці 18 сторіччя — в Англії, на початку 19 сторіччя поширилась у деяких інших країнах ([[Данія|Данії]], [[Греція|Греції]], [[Іспанія|Іспанії]], [[Італія|Італії]], [[Португалія|Португалії]], [[Франція|Франції]] тощо). У Російській імперії взаємне навчання запровадили в деяких [[Церковно-парафіяльна школа|церковно-парафіяльних школах]] та [[Військовий навчальний заклад|військових училищах]]. У 1818 році декабрист Орлов М. Ф. відкрив школу зі взаємним навчанням у [[Київ|Києві]].<ref name=":0" /> Навчання при такій системі мало формально-догматичний характер<ref name=":1" />.

Взаємне навчання є одним з компонентів освітньої моделі концентрації на особистість запропонованої [[Карл Роджерс|Карлом Роджерсом]], яка є частиної [[Гуманістична педагогіка|гуманістичної педагогіки]]<ref>Гуманістична педагогіка // Зайченко І.В. [https://kipt.com.ua/wp-content/uploads/2018/12/Pedagogika_Zaychenko.pdf Педагогіка. Навчальний посібник для студентів вищих педагогічних навчальних закладів]. — 2-е вид. — К.: «<nowiki/>[[Освіта України]]<nowiki/>», «КНТ», 2008. — 528 с. — С. 78. — ISBN 978-966-373-346-3; ISBN 978-966-8847-66-0.</ref>.

У сучасній освіті поширення набула «парна технологія навчання» як різновид взаємного навчання (засновник — [[Жан-Батист Жирар|Ж. Жирар]], 1804). Ідея взаємного навчання поширилася в 21 сторіччі й у межах навчання у співпраці. Взаємне навчання пропонують для активного використання у [[Нова українська школа|НУШ]].<ref name=":0" />

== Переваги та недоліки ==
Переваги взаємного навчання:
* пояснення матеріалу школярами/студентами на доступному рівні;
* самостійне розв'язання проблем учнями;
* усунення внутрішнього напруження школярів, страху невдалої відповіді;
* заохочення [[Самоосвіта|самоосвіти]]<ref name=":0" />.

Недоліки взаємного навчання:
* відсутність у учнів/студентів необхідних педагогічних знань і умінь<ref name=":0" />;
* нехтування поділом молодших школярів на групи відповідно до їх віку й рівня підготовки;
* обмеження контактів молодших школярів зі вчителем<ref name=":2" />.
Проте така система актуальна при організації [[Масова освіта|масової освіти]], особливо у школах для бідних та в умовах нестачі вчителів (дозволяла навчати кілька сотень учнів одночасно), а також як допоміжна форма навчання<ref name=":2" />.

Також деякі форми спільного (групового) навчання дають змогу розвивати взаємне навчання через організацію роботи [[Шкільні засоби масової інформації|шкільних засобів масової інформації]] (газети, радіо), ради учнів, розробку проєктів. Переваги добре організованої системи полягають у поєднанні [[Індивідуалізація|індивідуалізації]] та [[Колективна партикуляція|колективної партикуляції]], наявності груп як однорідних за характером, інтересами, так і різнорідних.<ref>Початкова освіта за рубежем // Лисенко Н.В., Кирста Н.Р. [https://web.archive.org/web/20241106021632/https://kpdi.edu.ua/biblioteka/2022%20Підручники/Педагогіка%20українського%20дошкілля%20Лисенко%20Н.В..pdf Педагогіка українського дошкілля: навчально-методичний посібник. 2 частина]. — [[Івано-Франківськ]]: Плай, 2002. — 208 с. — С. 41. — ISBN 966-640-032-4. {{Архівовано|url=https://web.archive.org/web/20241106021632/https://kpdi.edu.ua/biblioteka/2022%20Підручники/Педагогіка%20українського%20дошкілля%20Лисенко%20Н.В..pdf|date=6 листопад 2024}}</ref>

== Примітки ==
<references />

== Джерела ==
* В. В. Горбаченко Взаємне навчання // [https://ehsupir.uhsp.edu.ua/server/api/core/bitstreams/dc46e9fb-4bef-41f7-9298-1282a0b35b2d/content Педагогічна інноватика: термінологічний словник] / авт. кол. за заг. ред. О. І. Шапран. — Переяслав-Хмельницький: Домбровська Я. М., 2019. — 384 с. — С. 46—47. —ISBN 978-617-7747-20-7.
* {{УРЕ|2|212|Взаємне навчання}}

== Література ==
* {{Стаття|автор=Шовкун М.П.|посилання=https://cyberleninka.ru/article/n/vzaimoobuchenie-kak-aktualnaya-nauchno-pedagogicheskaya-problema.pdf|назва=Взаємонавчання як актуальна науково-педагогічна проблема|рік=2006}}
* [http://eprints.zu.edu.ua/26069/1/5_ПОСІБНИК_ГОТОВИЙ_ПЕД.ТЕХНОЛОГІЇ.pdf Педагогічні технології: досвід проектування на засадах взаємонавчання: методичний посібник для студентів і викладачів вищих педагогічних навчальних закладів] [за заг. ред. В. М. Єремєєвої]. — [[Житомир]]: Вид-во [[Житомирський державний університет імені Івана Франка|ЖДУ ім. І. Франка]], 2008. — 120 с.
* [[Ягупов Василь Васильович|Ягупов В.В.]] Взаємне навчання як дидактичний прийом і форма навчання військовослужбовців // [https://vspu.net/sit/index.php/sit/issue/view/173/168 Сучасні  інформаційні  технології  та  інноваційні  методики  навчання  у  підготовці фахівців: методологія, теорія, досвід, проблеми] // Зб.  наук. пр. / Редкол.: [[Зязюн Іван Андрійович|І.А.Зязюн]] (голова) та ін. — Київ, [[Вінниця]]: ДОВ Вінниця, 2000. — 486 с. — 464—466.
* Цукерман Г.А. Зачем детям учиться вместе? — М.: [[Знание (видавництво, Москва)|Знание]], 1985. — 80 с.
* Рубцов В.В. Организация и развитие совместных действий у детей в процессе обучения. — М.: [[Педагогика (видавництво)|Педагогика]], 1987. — 160 с.
* Кондрашова Л.В. Методика подготовки будущего учителя к педагогическому взаимодействию с учащимися. — М.: Изд-во «<nowiki/>[[Прометей (видавництво, Москва)|Прометей]]<nowiki/>», 1990. — 158 с.
[[Категорія:Навчання за країною]]
[[Категорія:Методи навчання]]


text:
# Гліндон (Міннесота)
Гліндон (англ. Glyndon) — місто (англ. city) в США, в окрузі Клей штату Міннесота. Населення — 1306 осіб (2020).

## Географія
Гліндон розташований за координатами 46°52′18″ пн. ш. 96°34′47″ зх. д. / 46.87167° пн. ш. 96.57972° зх. д. (46.871713, -96.579636).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 3,91 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкали 1394 особи в 464 домогосподарствах у складі 360 родин. Густота населення становила 356 осіб/км².  Було 487 помешкань (124/км²).
Расовий склад населення:
| - 92,3 % — білих - 2,8 % — корінних американців - 1,2 % — чорних або афроамериканців - 1,9 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 1,8 %. Частка іспаномовних становила 6,0 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 35,4 % — особи молодші 18 років, 57,7 % — особи у віці 18—64 років, 6,9 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 29,5 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 103,8 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 100,9 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 73 183 долари США (медіана — 72 000), а середній дохід на одну сім'ю — 78 929 доларів (медіана — 85 882). Медіана доходів становила 48 314 долари для чоловіків та 40 774 долари для жінок. За межею бідності перебувало 10,8 % осіб, у тому числі 17,6 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 744 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 25,8 %, виробництво — 15,1 %, будівництво — 12,6 %, роздрібна торгівля — 10,9 %.

title: Гліндон (Міннесота)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Гліндон
|оригінальна назва  = {{lang-en|Glyndon}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Міннесота
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Клей (округ, Міннесота)|Клей]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 3,91
|висота центру НП   = 282
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 356,52
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −6
|DST                    = −5
|телефонний код         = 218
|поштовий індекс        = 56547
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 2724182
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Гліндон''' ({{lang-en|Glyndon}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Клей (округ, Міннесота)|Клей]] штату [[Міннесота]]. Населення — 1306 осіб (2020).

== Географія ==
Гліндон розташований за координатами {{Coord|46|52|18|N|96|34|47|W|type:city_region:US-DE}} (46.871713, -96.579636){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 3,91 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1880 = 406
| 1890 = 275
| 1900 = 250
| 1910 = 295
| 1920 = 382
| 1930 = 388
| 1940 = 405
| 1950 = 411
| 1960 = 489
| 1970 = 674
| 1980 = 882
| 1990 = 862
| 2000 = 1049
| 2010 = 1394
| 2020 = 1306
| estyear =
| estimate =
| estref =
| align-fn = center
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref>{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|author=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=11 вересня 2013|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150426102944/http://www.census.gov/prod/www/decennial.html|archivedate=26 квітня 2015}}</ref><br>2018 Estimate<ref name="2018 Pop Estimate">{{cite web|title=Population Estimates|url=https://census.gov/data/tables/2018/demo/popest/total-cities-and-towns.html|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=14 липня 2019|archive-date=28 березня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190328165215/https://census.gov/data/tables/2018/demo/popest/total-cities-and-towns.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкали {{formatnum:1394}} особи в 464 домогосподарствах у складі 360 родин. [[Густота населення]] становила 356 осіб/км².  Було 487 помешкань (124/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 92,3 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 2,8 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 1,2 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 1,9 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 1,8 %. Частка іспаномовних становила 6,0 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 35,4 % — особи молодші 18 років, 57,7 % — особи у віці 18—64 років, 6,9 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 29,5 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 103,8 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 100,9 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:73183}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:72000}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:78929}} доларів (медіана — {{formatnum:85882}}). Медіана доходів становила {{formatnum:48314}} долари для чоловіків та {{formatnum:40774}} долари для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 10,8 % осіб, у тому числі 17,6 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 744 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 25,8 %, виробництво — 15,1 %, будівництво — 12,6 %, роздрібна торгівля — 10,9 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

== Посилання ==
* [http://glyndonmn.com Офіційний web-сайт міста] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220411122647/https://glyndonmn.com/ |date=11 квітня 2022 }}

{{Бібліоінформація}}
{{Клей (округ, Міннесота)}}

[[Категорія:Міста Міннесоти]]
[[Категорія:Населені пункти округу Клей (Міннесота)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Міннесота

Округ: Клей

Густота населення: 356,52 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−6, влітку UTC-5


text:
# Яан Юнкур
Яан Яанович Ю́нкур (Іоганн Іоганович, Іван Іванович, ест. Jaan Junkur; 12 (24) лютого 1887), Голдре, Феллінський повіт, Ліфляндська губернія, Російська імперія — 27 січня 1942, Північно-Уральський ВТТ, Свердловська область, Російська РСФСР, СРСР) — естонський військовий і дипломат, командувач військового округу Хар'ю (1939)), нагороджений вищою військовою нагородою Естонії (Хрестом Свободи) .

## Біографія
Народився сім'ї селян Яан (ест. Jaan) та Лійз (ест. Liis) Юнкур 24 лютого 1887 в Голдрі (в Омулі Хелмської волості Вільяндімааського повіту). У сім'ї було шестеро братів, серед яких Яан був наймолодшим. Навчався у Гельмській парафіяльній школі (ест. Helme kihelkonnakool) та у Валзькій міській школі (ест. Valga linnakool), а також у приватному порядку в Петербурзі . Служив у царській армії з 1908 року вільновизначальним у Двінському 91-му піхотному полку, закінчив Віленське військове училище (в якому навчався з 1909 по 1912 роки), потім служив офіцером у Тарту з 1912 по 1914 рік. З 1914 брав участь у першій світовій війні у складі 271-го піхотного Красносільського полку, був поранений. З квітня 1915 по листопад 1918 року перебував у полоні, після якого повернувся до Естонії. 07.12.1919 року одружився з Ліндою Юнкур (Мяртикуга (ест. Linda Junkur (Märtik)), нар. 1898), дітей не мав.

### Служба в естонській армії
З 1918 по 1940 рік служив в естонській армії. Брав участь в Естонській визвольній війні. Пізніше служив військовим представником Естонії за кордоном і дипломатом (у Литві (1919), Варшаві (Польща, 1919—1923), Парижі (Франція, 1924—1925)), Бельгії (1925—1929)). З 1929 по 1934 роки двічі служив офіцером для доручень штабу армії та двічі — командиром окремого піхотного батальйону. У 1934—1939 роках служив комендантом міста Таллінн і одночасно командував Сторожовим батальйоном (Vahipataljon), який займався караульною службою талліннського гарнізону. У 1939—1940 pоках Юнкур командував військовим округом Хар'ю, продовжуючи бути комендантом міста Таллінн. У липні 1940 року залишив як посаду командувача округу Харью, так і посаду коменданта міста Таллінн.
У період служби в естонській армії був членом, керівником, почесним членом рад та опікунських рад різних естонських товариств за кордоном (наприклад, був членом Välis-Eesti Ühing, головою естонського товариства в Парижі, почесним членом ради польсько-естонської товариства), громадських організацій (Талліннської міської ради національної асоціації кавалерів ордену Хреста Свободи (Vabaduse Risti Vendade Ühendus, VRVÜ)) та закладів культури (опікунської ради естонського драматичного театру).

### Репресія та смерть
Вийшов у відставку 17 серпня 1940 року, після чого працював перекладачем у Народному комісаріаті праці Естонської РСР . 14 червня 1941 року був звільнений з цієї посади . Під час червневої депортації 1941 року його заслали 14 червня 1941-го з Нимме разом з дружиною Ліндою. Відправили до Північно-Уральського ВТТ, в табірний відділ Сосьва. Там він захворів та помер 27 січня 1942 року. . Після смерті, 28 лютого 1942 року, особлива нарада призначила Юнкуру найвищу міру покарання за статтею § 58-4 КК РРФСР .

## Нагороди
- Хрест Свободи 1-го класу 3-го ступеня та 50000 марок .[1][3]
- Орден Орлиного хреста 3-го ступеня (1935).[1]
- Ордени Польщі, Литви та Франції.[1]
- Пам'ятна медаль на честь 10-річчя незалежності Латвії та визвольної війни.[1]

title: Яан Юнкур

wikitext:
{{Військовик
|оригінал імені={{lang-et|Jaan Junkur}}|дата народження=24.02.1887|місце народження=м. [[Голдре]], Феллінський повіт, [[Ліфляндська губернія]], [[Російська імперія]]
|дата смерті=27.01.1942|місце смерті=[[Північно-Уральський ВТТ]], [[Свердловська область]], [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|Російська РСФСР]], [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]]
|image=Jaan Junkur (1887-1942), 12.03.1936, Tallinn.jpg|ширина=|caption=|прізвисько=|псевдонім=|приналежність={{EST}}|роки служби=1918-1940|звання=полковник|рід військ=армия|командував=|частина=|битви=[[Війна за незалежність Естонії|війна за незалежність]]|нагороди=
}}
'''Яан Яанович Ю́нкур''' (Іоганн Іоганович<ref name="VPYU_SH-YA">{{Cite web|url=http://www.vrtu-vvkure.com/VPYU/VPYU_SH-YA.pdf|title=Выпускники Виленского пехотного юнкерского училища - Виленского военного училища (биографический словарь, фамилии на Ш-Щ-Э-Ю-Я)|last=|authorlink1=|coauthors=|editor-last=|quote=|date=2010-10-30|format=|website=|pages=С. 15-16|publisher=[http://www.vrtu-vvkure.com/modules.php?name=Content&pa=showpage&pid=459 Официальный сайт Oрганизации ветеранов ВРТУ-ВВКУРЭ ПВО]|location=|accessdate=2015-08-01|language=ru|doi=|description=|deadurl=|archiveurl=|archivedate=}}</ref>, Іван Іванович<ref name="VPYU_SH-YA" />, {{Lang-et|Jaan Junkur}}<ref name="VPYU_SH-YA" />; 12 [[24 лютого|(24) лютого]] [[1887]]), [[Голдре]], Феллінський повіт, [[Ліфляндська губернія]], [[Російська імперія]] — [[27 січня]] [[1942]], [[Північно-Уральський ВТТ]], [[Свердловська область]], [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|Російська РСФСР]], [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]]) — естонський військовий і дипломат, командувач {{Не перекладено|Військовий округ Хар'ю |військового округу Хар'ю|et|Harju Sõjaväeringkond}} (1939)), нагороджений вищою військовою нагородою Естонії ([[Хрест Свободи|Хрестом Свободи]])<ref name="Pihlau">Jaak Pihlau. Auraamat Eesti Vabariigi kaadriohvitseridele. Tallinn: Umara 2007, lk 103.</ref> .

== Біографія ==
Народився сім'ї селян Яан ({{Lang-et|Jaan}}) та Лійз ({{Lang-et|Liis}}) Юнкур 24 лютого 1887 в [[Голдре|Голдрі]] (в Омулі Хелмської волості [[Вільяндімаа|Вільяндімааського повіту]]<ref name="VPYU_SH-YA"/>).<ref name="Pihlau"/> У сім'ї було шестеро братів, серед яких Яан був наймолодшим. Навчався у Гельмській парафіяльній школі ({{Lang-et|Helme kihelkonnakool}}) та у Валзькій міській школі ({{Lang-et|Valga linnakool}}), а також у приватному порядку в [[Санкт-Петербург|Петербурзі]]<ref name="VPYU_SH-YA" /> .<ref name="sõjandustegelased" /> Служив у [[Російська імператорська армія|царській армії]] з 1908 року вільновизначальним у Двінському 91-му піхотному полку<ref name="VPYU_SH-YA" /><ref name="aastaraamat2007">{{Cite web|url=http://www.muuseum.viljandimaa.ee/aastaraamat/2007/pihlak.pdf|title=Helme kihelkond ja Vabaduse Risti vennad|last=Jaak Pihlak|authorlink1=|coauthors=|editor-last=|quote=|date=2008|format=|website=Viljandi Muuseumi aastaraamat 2007|pages=lk. 239-241|publisher={{нп5|Viljandi Muuseum||et|Viljandi Muuseum}}|location=[[Вильянди|Viljandi]]|issn=1406-7498|accessdate=2015-08-01|language=et|doi=|description=|deadurl=|archiveurl=|archivedate=}}</ref>, закінчив Віленське військове училище<ref name="sõjandustegelased" /> (в якому навчався з 1909 по 1912 роки<ref name="VPYU_SH-YA" />), потім служив офіцером у [[Тарту]] з 1912 по 1914 рік.<ref name="Pihlau" /> З 1914 брав участь у [[Перша світова війна|першій світовій війні]] у складі 271-го піхотного Красносільського полку, був поранений.<ref name="VPYU_SH-YA" /><ref name="aastaraamat2007" /> З квітня 1915 по листопад 1918 року перебував у полоні, після якого повернувся до Естонії.<ref name="VPYU_SH-YA" /> 07.12.1919 року одружився з Ліндою Юнкур (Мяртикуга ({{Lang-et|Linda Junkur (Märtik)}}), нар. 1898), дітей не мав.<ref name="VPYU_SH-YA" /><ref name="sõjandustegelased">[http://www.valgark.ee/isik/index.php?id=462 Eesti ohvitserid ja sõjandustegelased. 1. kogumik. — Tallinn, 1998]</ref>

=== Служба в естонській армії ===
З 1918 по 1940 рік служив в [[Збройні сили Естонії|естонській армії]]. Брав участь в [[Війна за незалежність Естонії|Естонській визвольній війні]].<ref name="Pihlau"/> Пізніше служив військовим представником Естонії за кордоном і дипломатом<ref name="Pihlau" /><ref name="sõjandustegelased"/> (у [[Литва|Литві]] (1919)<ref name="TUNA2005_2">{{Cite web|url=http://www.arhiiv.ee/public/TUNA/Artiklid_Biblio/PillakPeep_N2itus_Eesti_Leedu_TUNA2005_2.pdf|title=Näitus Eesti-Leedu suhetest aastatel 1919-1940|last=Peep Pillak|authorlink1=|coauthors=|editor-last=|quote=|date=|format=|website=|pages=lk. 146-148|publisher={{нп5|Tuna (журнал)|Tuna|de|Tuna (Zeitschrift)}}, 2/2005|location=|accessdate=2015-07-11|language=et|doi=|description=|deadurl=yes|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150923174609/http://www.arhiiv.ee/public/TUNA/Artiklid_Biblio/PillakPeep_N2itus_Eesti_Leedu_TUNA2005_2.pdf|archivedate=2015-09-23}}</ref>, [[Варшава|Варшаві]] ([[Польща]], 1919—1923)<ref>{{Cite web|url=http://issuu.com/kaitse_kodu/docs/kaitse_kodu_06_2013_veeb|title=Uudised: Kindral Laidoneri näitus Varssavis|last=|authorlink1=|coauthors=|editor-last=|quote=|date=|format=|website=Kaitse Kodu! (июнь 2013)|pages=P. 66|publisher=[http://www.kaitseliit.ee/et/kaitsekodu Kaitseliit » Kaitse Kodu!]|location=Tallinn, Estonia|accessdate=2015-07-21|language=et|doi=|description=|deadurl=|archiveurl=|archivedate=}}</ref><ref name="estemb-pl">{{Cite web|url=http://www.estemb.pl/est/saatkond/saatkonna_ajalugu|title=Sõjalisest missioonist saatkonnaks|accessyear=(Saatkonna ajalugu)|last=Eero Medijainen|authorlink1=|coauthors=|quote=|date=2001-05-08|format=|website=|publisher=[[Посольство Естонії у Варшаві]]|accessdate=2023-03-02|language=et|description=|deadurl=|archiveurl=|archivedate=}}</ref>, [[Париж]]і ([[Франція]], 1924—1925))<ref name="VPYU_SH-YA"/><ref name="aastaraamat2007" /><ref name="torma">{{Cite web|url=https://books.google.ru/books?id=3F7_ibb1YYsC&pg=PA49&lpg=PA49&dq=Jaan+Junkur&source=bl&ots=N1aPgO1apT&sig=2DBakY1RkhwFEnBvwJOR-rKi3_U&hl=ru&sa=X&ei=HyOTVe6cI4XSyAOe54GQAg&ved=0CB4Q6AEwATgK#v=onepage&q=Jaan%20Junkur&f=false|title=The last ambassador: August Torma, soldier, diplomat, spy|last=Tina Tamman|authorlink1=|coauthors=|editor-last=|quote=|date=2011-03-29|format=|website=|pages=P. 49|publisher=Rodopi|location=|isbn=9042033134, 978-9042033139|accessdate=2015-07-31|language=en|doi=|description=|deadurl=|archiveurl=|archivedate=}}</ref>, [[Бельгія|Бельгії]] (1925—1929)<ref name="VPYU_SH-YA" /><ref name="aastaraamat2007"/>). З 1929 по 1934 роки двічі служив офіцером для доручень штабу армії та двічі — командиром окремого піхотного батальйону.<ref name="VPYU_SH-YA" /> У 1934—1939 роках служив комендантом міста [[Таллінн]]<ref>[http://ricolor.org/history/b/volkov/6/ Сергей Волков. Трагедия русского офицерства — М., 1999, 382 с. — Глава 5. Офицеры в армиях лимитрофных государств (Раздел «Прибалтика»)]</ref><ref name="Välis-Eesti">[http://www.ra.ee/fotis/index.php?type=2&id=578046 Яан Юнкур, фотография из архива Välis-Eesti Ühing, 1937 год]</ref> і одночасно командував [[Гвардійський батальйон (Естонія)|Сторожовим батальйоном]] (''Vahipataljon''), який займався караульною службою [[таллінн]]ського гарнізону<ref name="Комгарнизона">[http://www.ra.ee/fotis/index.php?type=2&id=497640 Командир таллинского гарнизона полковник Яан Юнкур даёт объяснения журналистам, 12.03.1936, архівна світлина]</ref>.<ref>{{Cite web|url=http://mil.venelased.ee/?page_id=48|title=“Очерки об истории Эстонской армии 1918-1940 гг”|last=Игорь Копытин|authorlink1=|coauthors=|editor-last=|quote=|date=|format=|website=|pages=Глава “Пехота”|publisher=[http://mil.venelased.ee/ mil.venelased.ee]|location=|accessdate=2015-07-11|language=ru|doi=|description=|deadurl=yes|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150712220256/http://mil.venelased.ee/?page_id=48|archivedate=2015-07-12}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150712220256/http://mil.venelased.ee/?page_id=48 |date=2015-07-12 }}</ref> У 1939—1940 pоках Юнкур командував {{Не перекладено|Військовий округ Хар'ю |військовим округом Хар'ю|et|Harju Sõjaväeringkond}}<ref name="Pihlau" />, продовжуючи бути комендантом міста Таллінн<ref name="Päevaleht-183">{{Cite web|url=http://www.digar.ee/ajalehed/dea?a=d&d=paevalehtew19400711.2.14&deq=193&e=------193-ru-10--1--txt-txIN|title=Nimetamisi sõjaväes|accessyear=|last=|authorlink1=|coauthors=|quote=|date=1940-07-11|format=|website=|location=Tallinn|publisher={{нп5|Päewaleht||en|Päevaleht (1905)}} (Nr. 183)|accessdate=2015-07-21|language=et|description=|deadurl=yes|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150923214722/http://www.digar.ee/ajalehed/dea?a=d&d=paevalehtew19400711.2.14&deq=193&e=------193-ru-10--1--txt-txIN|archivedate=2015-09-23}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150923214722/http://www.digar.ee/ajalehed/dea?a=d&d=paevalehtew19400711.2.14&deq=193&e=------193-ru-10--1--txt-txIN |date=2015-09-23 }}</ref>. У липні 1940 року залишив як посаду командувача округу Харью, так і посаду коменданта міста Таллінн.<ref name="Päevaleht-183" />

У період служби в естонській армії був членом, керівником, почесним членом рад та опікунських рад різних естонських товариств за кордоном (наприклад, був членом {{Не перекладено|Välis-Eesti Ühing||et|Välis-Eesti Ühing}}<ref name="Välis-Eesti"/>, головою естонського товариства в Парижі, почесним членом ради польсько-естонської товариства), громадських організацій (Талліннської міської ради національної асоціації кавалерів ордену Хреста Свободи (Vabaduse Risti Vendade Ühendus, VRVÜ)) та закладів культури (опікунської ради естонського драматичного театру).<ref name="VPYU_SH-YA"/>

=== Репресія та смерть ===
Вийшов у відставку 17 серпня 1940 року, після чого працював перекладачем у Народному комісаріаті праці [[Естонська Радянська Соціалістична Республіка|Естонської РСР]] . 14 червня 1941 року був звільнений з цієї посади<ref name="Жункур">[http://rushist.wikia.com/wiki/Ян_Жункур Ян Жункур]</ref> . Під час [[Червнева депортація|червневої депортації 1941 року]] його заслали 14 червня 1941-го з [[Нимме (район)|Нимме]] разом з дружиною Ліндою. Відправили до [[Північно-Уральський ВТТ|Північно-Уральського ВТТ]], в табірний відділ Сосьва. Там він захворів та помер 27 січня 1942 року.<ref name="Жункур" /> . Після смерті, 28 лютого 1942 року, особлива нарада призначила Юнкуру найвищу міру покарання за статтею § [[Стаття 58 Кримінального кодексу РСФРР (1926)|58-4]] КК РРФСР .<ref>{{Cite web|url=http://okupatsioon.ee/ru/-1996/176-j1996|title=POLIITILISED ARRETEERIMISED EESTIS (1) 1940-1988 (Политические аресты в Эстонии в 1940-1988 гг., том 1)|last=|authorlink1=|coauthors=|editor-last=|quote=|date=1996|format=|website=Списки репрессированных в Эстонии|pages=|publisher=Союз противоправно репрессированных "Мементо", Бюро регистра респрессированных в Эстонии (ERRB)|location=Таллинн|accessdate=2015-07-21|language=et|doi=|description=|deadurl=yes|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150722045905/http://okupatsioon.ee/ru/-1996/176-j1996|archivedate=2015-07-22}}</ref>

== Нагороди ==

* [[Хрест Свободи]] 1-го класу 3-го ступеня та 50000 [[Естонська марка|марок]] .<ref name="VPYU_SH-YA"/><ref name="sõjandustegelased"/>
* [[Орден Орлиного хреста]] 3-го ступеня (1935).<ref name="VPYU_SH-YA" />
* Ордени Польщі, Литви та Франції.<ref name="VPYU_SH-YA" />
* Пам'ятна медаль на честь 10-річчя незалежності Латвії та визвольної війни.<ref name="VPYU_SH-YA" />

== Література ==

* В. И. Шайдицкий. На службе Отечества. Сан-Франциско. 1963. Стр. 224, 472.
* {{Cite web|url=http://www.muuseum.viljandimaa.ee/aastaraamat/2007/pihlak.pdf|title=Helme kihelkond ja Vabaduse Risti vennad|last=Jaak Pihlak|authorlink1=|coauthors=|editor-last=|quote=|date=2008|format=|website=Viljandi Muuseumi aastaraamat 2007|pages=lk. 239-241|publisher={{нп5|Viljandi Muuseum||et|Viljandi Muuseum}}|location=[[Вильянди|Viljandi]]|issn=1406-7498|accessdate=2015-08-01|language=et|doi=|description=|deadurl=|archiveurl=|archivedate=}}

== Примітки ==
{{Reflist|2}}

== Посилання ==

* {{Cite web|url=http://www.vrtu-vvkure.com/VPYU/VPYU_SH-YA.pdf|title=Выпускники Виленского пехотного юнкерского училища - Виленского военного училища (биографический словарь, фамилии на Ш-Щ-Э-Ю-Я)|last=|authorlink1=|coauthors=|editor-last=|quote=|date=2010-10-30|format=|website=|pages=С. 15-16|publisher=[http://www.vrtu-vvkure.com/modules.php?name=Content&pa=showpage&pid=459 Официальный сайт Oрганизации ветеранов ВРТУ-ВВКУРЭ ПВО]|location=|accessdate=2015-08-01|language=ru|doi=|description=|deadurl=|archiveurl=|archivedate=}}
* {{Cite web|url=http://parand.kul.ee/feedback?recordId=oai:muis.ee:2387249|title=Kolonel Jaan Junkur jt ohvitserid (Полковник Яан Юнкур с сотрудниками)|accessyear=|last=|authorlink1=|coauthors=|quote=|date=|format=|website=- фотография ( № KLM FT F 1032:32 ) из коллекции {{нп|Естонський музей війни — музей генерала Лайдонера|«Естонського музею війни — музею генерала Лайдонера»|et|Eesti Sõjamuuseum – kindral Laidoneri muuseum}}|publisher=|accessdate=2015-07-21|language=et|description=|deadurl=yes|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150721222930/http://parand.kul.ee/feedback?recordId=oai:muis.ee:2387249|archivedate=2015-07-21}}
{{Нормативний контроль|}}
[[Категорія:Естонські військовики]]
[[Категорія:Померли в таборах ГУЛАГу]]
[[Категорія:Репресовані в СРСР]]
[[Категорія:Дипломати Естонії]]
[[Категорія:Померли 1942]]
[[Категорія:Народились 1887]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Померли 27 січня]]
[[Категорія:Народились 24 лютого]]

title: ест. Jaan Junkur

Народження: 24 лютого 1887 · м. Голдре, Феллінський повіт, Ліфляндська губернія, Російська імперія

Смерть: 27 січня 1942 (54 роки) · Північно-Уральський ВТТ, Свердловська область, Російська РСФСР, СРСР

Приналежність: Естонія

Рід військ: армия

Освіта: Віленське військове училищеd

Звання: полковник

Війни / битви: війна за незалежність

Нагороди: Хрест Свободи


text:
# Єшимово
Єши́мово (рос. Ешимово, марій. Эшимсола) — присілок у складі Новотор'яльського району Марій Ел, Росія. Входить до складу Чуксолинського сільського поселення.

## Населення
Населення — 1 особа (2010; 17 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- марійці — 53 %
- лучні марійці — 41 %

title: Єшимово

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Єшимово
 | назва ін.       = {{lang-ru|Ешимово}}<br/>{{lang-chm|Эшимсола}}
 | карта розташування1 = Росія Марій Ел
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Марій Ел]]
 | район           = [[Новотор'яльський район]]
 | поселення       = [[чуксолинське сільське поселення|Чуксолинське]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 1 особа ([[2010]]{{RUS-ME-census-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 57
 | lat_min= 06
 | lat_sec= 02
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 48
 | lon_min= 46
 | lon_sec= 11
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

'''Єши́мово''' ({{lang-ru|Ешимово}}, {{lang-chm|Эшимсола}}) — [[присілок]] у складі [[новотор'яльський район|Новотор'яльського району]] [[Марій Ел]], [[Росія]]. Входить до складу [[чуксолинське сільське поселення|Чуксолинського сільського поселення]].

== Населення ==
Населення — 1 особа ([[2010]]; 17 у [[2002]]<ref>{{Cite web |url=http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Marii-El_new.xls |title=Дані перепису населення Росії 2002 року |accessdate=5 січня 2021 |archive-date=13 листопада 2016 |archive-url=https://www.webcitation.org/6lzKOK34z?url=http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Marii-El_new.xls }}</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[марійці]] — 53 %
* [[лучні марійці]] — 41 %

== Джерела ==
* {{Карта|O-39-98}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=57.100639&lon=48.770370&z=13&show=/10036938/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180201220901/http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=57.100639&lon=48.770370&z=13&show=/10036938/ru/ |date=1 лютого 2018 }}

{{Mari El-stub}}
{{новотор'яльський район}}

[[Категорія:Населені пункти Новотор'яльського району]]
[[Категорія:Присілки Марій Ел]]

title: присілок Єшимово

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Марій Ел

Муніципальний район: Новотор'яльський район

Поселення: Чуксолинське

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Єшимово · Єшимово


text:
# Ячмір
Ячмір (пол. Jaćmierz) — село в Польщі, у гміні Заршин Сяноцького повіту Підкарпатського воєводства. Розташоване на Лемківщині, в середньому Бескиді.
Населення — 829 осіб (2011).

## Географія
Розташоване на повітовій дорозі № 2045R за 4 км на північ від міста Заршин, за 17 км на північний захід від міста Сянок та за 47 км на південь від міста Ряшів.

## Історія
Село вперше згадується в 1390 р. В 1437 р. Ячмір став містом і отримав магдебурзьке право.
Ячмір знаходився у смузі лемківських сіл на межі з Малопольщею і тому піддавався латинізації та полонізації. У 1340-1772 рр. Ячмір входив до складу Сяноцької землі Руського воєводства Речі Посполитої. З 1772 до 1918 року містечко входило до складу Сяніцького повіту Королівства Галичини та Володимирії монархії Габсбургів (з 1867 року Австро-Угорщини).
У 1880 р. в містечку було 145 будинків і 840 мешканців.
Під час Першої світової війни в 1915 р. російська армія повністю зруйнувала містечко, через що Ячмір втратив міські права.
У міжвоєнний час село входило до Сяніцького повіту Львівського воєводства. В 1929 р. налічувалось 620 мешканців.
Грекокатолики села належали до парафії Новосільці (з 1930 р. — Буківського деканату), метричні книги велися з 1784 р.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 406     | 87                 | 274              | 45                   |
| Жінки    | 423     | 74                 | 248              | 101                  |
| Разом    | 829     | 161                | 522              | 146                  |

title: Ячмір

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Ячмір
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Jaćmierz}}
|підпорядкування    =
|герб           = POL village Jaćmierz.svg
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Old town hall in Jaćmierz 1.jpg
|опис зображення = Ратуша в Ячмірі
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Підкарпатське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Сяноцький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Заршин (гміна){{!}}Заршин
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       = 1390
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     = 398
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 829
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 13
|поштовий індекс        = 38-530
|автомобільний код      = RSA
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0362884
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
'''Ячмір''' ({{lang-pl|Jaćmierz}}) — село в Польщі, у [[Заршин (гміна)|гміні Заршин]] [[Сяноцький повіт|Сяноцького повіту]] [[Підкарпатське воєводство|Підкарпатського воєводства]]. Розташоване на [[Лемківщина|Лемківщині]], в середньому [[Бескиди|Бескиді]].
Населення — {{formatnum:829}} {{МНОЖИНА:829|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

== Географія ==
Розташоване на повітовій дорозі № 2045R за 4 км на північ від міста [[Заршин]], за 17 км на північний захід від міста [[Сянок]] та за 47 км на південь від міста [[Ряшів]].

== Історія ==
Село вперше згадується в 1390 р. В 1437 р. Ячмір став містом і отримав [[магдебурзьке право]].

Ячмір знаходився у смузі лемківських сіл на межі з [[Малопольща|Малопольщею]] і тому піддавався латинізації та [[полонізація|полонізації]]. У 1340-[[1772]] рр. Ячмір входив до складу [[Сяноцька земля|Сяноцької землі]] [[Руське воєводство|Руського воєводства]] [[Річ Посполита Трьох Народів|Речі Посполитої]]. З 1772 до [[1918]] року містечко входило до складу [[Сяніцький повіт|Сяніцького повіту]] [[Королівство Галичини та Володимирії|Королівства Галичини та Володимирії]] монархії Габсбургів (з 1867 року [[Австро-Угорщина|Австро-Угорщини]]).

У 1880 р. в містечку було 145 будинків і 840 мешканців.

Під час Першої світової війни в 1915 р. російська армія повністю зруйнувала містечко, через що Ячмір втратив міські права.

У міжвоєнний час село входило до [[Сяніцький повіт|Сяніцького повіту]] [[Львівське воєводство|Львівського воєводства]]. В 1929 р. налічувалось 620 мешканців.

Грекокатолики села належали до парафії [[Новосільці (ґміна Заршин)|Новосільці]] (з 1930 р. — [[Буківський деканат|Буківського деканату]]), метричні книги велися з 1784 р.<ref>{{Cite web |url=http://diasporiana.org.ua/wp-content/uploads/books/7825/file.pdf |title=Шематизм Греко-Католицкого Духовеньства Апостольскої Адміністрації Лемковщини. — Львів: Наклад ААЛ, 1936. — с. 6-7 |accessdate=25 червня 2017 |archive-date=4 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160304034530/http://diasporiana.org.ua/wp-content/uploads/books/7825/file.pdf }}</ref>

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=406 |ЧолПре=87 |ЧолПрац=274 |ЧолПост=45
|Жін=423 |ЖінПре=74 |ЖінПрац=248 |ЖінПост=101
|Разом=829 |РазомПре=161 |РазомПрац=522 |РазомПост=146
}}

== Примітки ==
{{commonscat-inline|Jaćmierz}}
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}

== Джерела ==
* {{SgKP|III|358|Jaćmierz}}
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Заршин}}

{{Poland-geo-stub}}

[[Категорія:Села Сяноцького повіту]]
[[Категорія:Галичина]]
[[Категорія:Закерзоння]]
[[Категорія:Лемківщина]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Підкарпатське воєводство

Повіт: Сяноцький повіт

Гміна: Заршин

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: RSA


text:
# Кускі
Кускі (пол. Kuski) — село в Польщі, у гміні Росьцишево Серпецького повіту Мазовецького воєводства.
Населення — 125 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Плоцького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 61      | 14                 | 40               | 7                    |
| Жінки    | 64      | 14                 | 36               | 14                   |
| Разом    | 125     | 28                 | 76               | 21                   |

title: Кускі

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Кускі
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Kuski}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Мазовецьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Серпецький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Росьцишево (гміна){{!}}Росьцишево
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 125
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 24
|поштовий індекс        = 09-204
|автомобільний код      = WSE
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0574149
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Кускі''' ({{lang-pl|Kuski}}) — село в Польщі, у [[Росьцишево (гміна)|гміні Росьцишево]] [[Серпецький повіт|Серпецького повіту]] [[Мазовецьке воєводство|Мазовецького воєводства]].
Населення — {{formatnum:125}} {{МНОЖИНА:125|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Плоцьке воєводство (1975—1998)|Плоцького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=61 |ЧолПре=14 |ЧолПрац=40 |ЧолПост=7
|Жін=64 |ЖінПре=14 |ЖінПрац=36 |ЖінПост=14
|Разом=125 |РазомПре=28 |РазомПрац=76 |РазомПост=21
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Росьцишево}}

[[Категорія:Села Серпецького повіту]]

title: Країна

Воєводство: Мазовецьке воєводство

Повіт: Серпецький повіт

Гміна: Росьцишево

Автомобільний код: WSE

OSM: ↑3128193 ·R (Ґміна Росьцишево)


text:
# Дойл (Техас)
Дойл (англ. Doyle) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Сан-Патрисіо штату Техас. Населення — 254 особи (2010).

## Географія
Дойл розташований за координатами 27°53′8″ пн. ш. 97°21′11″ зх. д. / 27.88556° пн. ш. 97.35306° зх. д. (27.885676, -97.352928).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 2,12 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкали 254 особи в 99 домогосподарствах у складі 65 родин. Густота населення становила 120 осіб/км².  Було 115 помешкань (54/км²).
Расовий склад населення:
| - 83,9 % — білих - 3,1 % — корінних американців - 0,4 % — азіатів - 9,4 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 3,1 %. Частка іспаномовних становила 43,3 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 22,8 % — особи молодші 18 років, 59,9 % — особи у віці 18—64 років, 17,3 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 44,4 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 98,4 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 90,3 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 118 290 доларів США (медіана — 155 170), а середній дохід на одну сім'ю — 118 290 доларів (медіана — 155 170).
Цивільне працевлаштоване населення становило 369 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 61,2 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 17,9 %, інформація — 7,9 %, оптова торгівля — 6,8 %.

title: Дойл (Техас)

wikitext:
{{Otherplaces|Дойл}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Дойл
|оригінальна назва  = {{lang-en|Doyle}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Техас
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Сан-Патрисіо (округ, Техас)|Сан-Патрисіо]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 2,12
|висота центру НП   = 6
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 254
|рік перепису       = 2010{{R|cen2010}}
|густота населення  = 119,81
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −6
|DST                    = −5
|телефонний код         =
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4821283
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Дойл''' ({{lang-en|Doyle}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Сан-Патрисіо (округ, Техас)|Сан-Патрисіо]] штату [[Техас]]. Населення — 254 особи (2010{{R|cen2010}}).

== Географія ==
Дойл розташований за координатами {{Coord|27|53|8|N|97|21|11|W|type:city_region:US-DE}} (27.885676, -97.352928){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 2,12 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2000 = 285
| 2010 = 254
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкали 254 особи в 99 домогосподарствах у складі 65 родин. [[Густота населення]] становила 120 осіб/км².  Було 115 помешкань (54/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 83,9 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 3,1 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,4 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 9,4 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 3,1 %. Частка іспаномовних становила 43,3 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 22,8 % — особи молодші 18 років, 59,9 % — особи у віці 18—64 років, 17,3 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 44,4 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 98,4 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 90,3 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:118290}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:155170}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:118290}} доларів (медіана — {{formatnum:155170}}).
Цивільне працевлаштоване населення становило 369 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 61,2 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 17,9 %, інформація — 7,9 %, оптова торгівля — 6,8 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Сан-Патрисіо (округ, Техас)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Техасу]]
[[Категорія:Населені пункти округу Сан-Патрисіо (Техас)]]

title: Країна

Штат: Техас

Округ: Сан-Патрисіо

Висота центру: 6 м

Густота населення: 119,81 осіб/км²

OSM: ↑1828404 ·R (Сан-Патрисіо)


text:
# Рівненська українська гімназія
Рі́вненська украї́нська гімна́зія (РУГ) — загальноосвітній заклад нового типу міста Рівне; є відродженням Першої української гімназії Рівного (1923—1939).

## Історія
1923 року Федір Ілліч Пекарський, учитель історії російської гімназії, звернувся до польської влади за дозволом відкрити гімназію з українською мовою навчання. На той час в Рівному діяли п'ять гімназій: три польських, єврейська та російська. Слово «український» у Польщі в той час офіційно не вживався, і польська шкільна влада видала дозвіл на відкриття закладу під назвою «Приватна гімназія Ф. Пекарського з викладовою руською мовою». 12 вересня 1923 року гімназія розпочала роботу; власником (до 1939 року) і першим директором (до 1930 року) був той же Федір Пекарський, котрий закінчив історико-філологічний факультет Київського університету. За роки роботи у гімназії — у ній же виховано сотні патріотів України — основоположник створив на той час прогресивну українську систему навчання і виховання.
Бичківський Яків Федорович  — другий директор РУГ (у 1930—1939 роках). За роки його директорування гімназія набула найбільшого розквіту. Закінчив філологічний факультет Варшавського університету. За непокору Радянській владі заарештований і 1940 року розстріляний.
Гуцуляк Михайло  — короткотривалий (з вересня до грудня 1939 р.) — директор РУГ, професор географії.
За період діяльності РУГ відомими професорами Яковом Бичківським, Надією Іщук, Георгієм Шумовським, Георгієм Косміаді, Борисом Веселовським та іншими були виховані видатні особистості. Серед них — професорка філології Наталія Іщук-Пазуняк, з участю якої були перекладені твори Лесі Українки на 8 мов світу, Антоніна Горохович — професор українознавства в діаспорі й редактор 3-х журналів у Торонто, Андрон Симончук — художник, Олександр Тижук — доктор економічних наук, професор університету у Венесуелі, Тижук Федір — доктор медичних наук (Канада), отець Сергій Кульчинський — священик (Рівненська область), Феодосій Карпюк — медик (Рівне), Прокопчук Василь (Рівне), Тетяна Лукіянович (Львів), Ніна Васильківська (Львів), Ніна Степанюк-Колюх (Рівненська область), Євген Ковшецький (Рівне), Павло Бура (США), Сергій Іллюк (США), Анна Матковська, Степан Ярмольчук, Ніна Брикса, Степан Козачок, Олена Темнюк та багато інших. Досі віднайдено зв'язок із 40 колишніми учнями Рівненської української гімназії.
Було проведено три з'їзди учнів РУГ (1995, 1999, 2003 р.р.). Третій з'їзд приурочений 80-літтю Рівненської української гімназії Федора Пекарського.
Відкритий та активно діє музей «Від гімназії до гімназії», де юні краєзнавці досліджують історію Рівненської української гімназії 1923—1939 років, активно відроджують її звичаї та традиції. У вересні 2003 року музею надано звання «народного».

## Відомі учні
- Феодосій Іванович Карпюк (бл. 1923 — бл. 2000), учень Рівненської української гімназії 1934—1939 років. Народився у с. Великий Житин у родині Івана ти Марії Карпюків. Батьки одразу помітили велике бажання сина навчатися і віддали його до РУГ. Малому Федосю сподобалося навчатися у гімназії, адже крім звичайних предметів тут вивчали польську, німецьку, французьку та латинську мови.

Брав активну участь у житті гімназії. Зокрема у Шевченківських вечорах, які і сьогодні є традицією відродженої гімназії.
У 1939 році РУГ була реформована в СШ № 1 і у 1940 році Феодосій отримує атестат про середню освіту. У цьому ж році він поступає до Львівського державного медичного інституту, де закінчує перший курс. Потім робить спробу вступити до Київського державного медичного інституту, але інститут закривається через війну. Працює на різних роботах, зокрема, певний час виконує обов'язки секретаря Рівненського пивзаводу. Тут, у 1944 році, його заарештували за політичну діяльність і відправили на заслання.
Дуже добре грав на бандурі: в музейній кімнаті РУГ досі збереглася бандура його, яку у 2000 році туди передала його дружина — Попенко Людмила Павлівна.
У 1955 році Феодосія Івановича було звільнено, але на 5 років позбавлено громадянських прав, і він був змушений проживати у м. Воркута. У 1960 році Феодосій Іванович повертається до Рівного і у нього виникає ідея відродити традиції РУГ і знайти її колишніх учнів. Так він знаходить Анну Матковську, Сергія Кульчинського та багатьох інших.

title: Рівненська українська гімназія

wikitext:
{{Школа
| Назва        =
| Зображення   =
| Зображення_підпис   =
| Девіз        =
| Заснована    =
| Країна       =
| Закрита      =
| Директор     =
| Тип          =
| Учні         =
| Учителі      =
| Вартість навчання =
| Інфраструктура =
| Адреса       =
| Координати   =
| Сайт         =
| Поле         =
| Текст поля   =
}}
'''Рі́вненська украї́нська гімна́зія (РУГ)''' — загальноосвітній заклад нового типу міста [[Рівне]]; є відродженням Першої української гімназії Рівного (1923—1939).

== Історія ==
1923 року [[Пекарський Федір Ілліч|Федір Ілліч Пекарський]], учитель історії російської гімназії, звернувся до польської влади за дозволом відкрити гімназію з українською мовою навчання. На той час в Рівному діяли п'ять гімназій: три польських, єврейська та російська. Слово «український» у [[Польська Республіка (1918—1939)|Польщі в той час]] офіційно не вживався, і польська шкільна влада видала дозвіл на відкриття закладу під назвою «Приватна гімназія Ф. Пекарського з викладовою '''''руською''''' мовою». 12 вересня 1923 року гімназія розпочала роботу; власником (до 1939 року) і першим директором (до 1930 року) був той же Федір Пекарський, котрий закінчив історико-філологічний факультет Київського університету. За роки роботи у гімназії — у ній же виховано сотні патріотів України — основоположник створив на той час прогресивну українську систему навчання і виховання.

[[Бичківський Яків Федорович]]  — другий директор [[РУГ]] (у 1930—1939 роках). За роки його директорування гімназія набула найбільшого розквіту. Закінчив філологічний факультет Варшавського університету. За непокору Радянській владі заарештований і 1940 року розстріляний.

[[Гуцуляк Михайло]]  — короткотривалий (з вересня до грудня 1939 р.) — директор РУГ, професор географії.

За період діяльності [[РУГ]] відомими професорами Яковом Бичківським, [[Шульгина-Іщук Надія|Надією Іщук]], Георгієм Шумовським, Георгієм [[Косміаді]], Борисом Веселовським та іншими були виховані видатні особистості. Серед них — професорка філології Наталія Іщук-Пазуняк, з участю якої були перекладені твори Лесі Українки на 8 мов світу, [[Горохович Антоніна Тихонівна|Антоніна Горохович]] — професор українознавства в діаспорі й редактор 3-х журналів у Торонто, Андрон Симончук — художник, Олександр Тижук — доктор економічних наук, професор університету у Венесуелі, Тижук Федір — доктор медичних наук ([[Канада]]), отець [[Сергій Кульчинський]] — священик (Рівненська область), [[Феодосій Карпюк]] — медик ([[Рівне]]), [[Прокопчук Василь]] ([[Рівне]]), Тетяна Лукіянович (Львів), Ніна Васильківська ([[Львів]]), Ніна Степанюк-Колюх (Рівненська область), Євген Ковшецький ([[Рівне]]), Павло Бура ([[США]]), Сергій Іллюк ([[США]]), Анна Матковська, Степан Ярмольчук, Ніна Брикса, Степан Козачок, Олена Темнюк та багато інших. Досі віднайдено зв'язок із 40 колишніми учнями Рівненської української гімназії.

Було проведено три з'їзди учнів [[РУГ]] (1995, 1999, 2003 р.р.). Третій з'їзд приурочений 80-літтю Рівненської української гімназії Федора Пекарського.

Відкритий та активно діє музей «Від гімназії до гімназії», де юні краєзнавці досліджують історію Рівненської української гімназії 1923—1939 років, активно відроджують її звичаї та традиції. У вересні 2003 року музею надано звання «народного».

== Відомі учні ==
* ''Феодосій Іванович Карпюк'' (бл. 1923 — бл. 2000), учень Рівненської української гімназії 1934—1939 років. Народився у с. [[Великий Житин]] у родині Івана ти Марії Карпюків. Батьки одразу помітили велике бажання сина навчатися і віддали його до РУГ. Малому Федосю сподобалося навчатися у гімназії, адже крім звичайних предметів тут вивчали польську, німецьку, французьку та латинську мови.

Брав активну участь у житті гімназії. Зокрема у Шевченківських вечорах, які і сьогодні є традицією відродженої гімназії.

У [[1939]] році РУГ була реформована в СШ № 1 і у 1940 році Феодосій отримує атестат про середню освіту. У цьому ж році він поступає до [[Львівський державний медичний інститут|Львівського державного медичного інституту]], де закінчує перший курс. Потім робить спробу вступити до [[Київський державний медичний інститут|Київського державного медичного інституту]], але інститут закривається через війну. Працює на різних роботах, зокрема, певний час виконує обов'язки секретаря [[Рівень (броварня)|Рівненського пивзаводу]]. Тут, у 1944 році, його заарештували за політичну діяльність і відправили на заслання.

Дуже добре грав на бандурі: в музейній кімнаті '''РУГ''' досі збереглася бандура його, яку у 2000 році туди передала його дружина — Попенко Людмила Павлівна.

У 1955 році Феодосія Івановича було звільнено, але на 5 років позбавлено громадянських прав, і він був змушений проживати у м. [[Воркута]]. У 1960 році Феодосій Іванович повертається до Рівного і у нього виникає ідея відродити традиції '''РУГ''' і знайти її колишніх учнів. Так він знаходить Анну Матковську, Сергія Кульчинського та багатьох інших.

== Див. також ==
* [[Луцька українська гімназія]]
* [[Тернопільська українська гімназія]]

== Джерела та література ==
* ''Доброчинська В. А.'' [http://www.history.org.ua/?encyclop&termin=rіvnenska_ukrajnska_gіmnazіja_ Рівненська українська гімназія] // {{ЕІУ|9|214}}
* [https://elib.nlu.org.ua/object.html?id=11470 Рівненська гімназія, 1839–1921 : історія, спогади, документи / Рівнен. обл. краєзн. музей ; упоряд.: В. Луц, О. Морозова. – Рівне : Дятлик М., 2014. – 340 с.]
* [https://elib.nlu.org.ua/object.html?id=11118 Доброчинська В. Рівненська українська гімназія (1923–1939 рр.) : культурно-освітній феномен на тлі доби / Валентина Доброчинська. — Рівне : Дятлик М., 2016. — 223 с. : іл.]

== Посилання ==
* [http://www.rug.rv.ua/# Сайт Рівненської української гімназії]
* [//rug.rv.ua/ Офіційний сайт] Рівненської української гімназії
* [http://rug.rv.ua/index.php?do=static&page=history Історія Рівненської української гімназії]  <br/> © 2004—2014 [http://rug.rv.ua/index.php Рівненська українська гімназія] All Rights Reserved. Розроблено Сліпчуком Віктором Васильовичем © 2014

{{Портали|Освіта}}
{{Проблеми|
{{Стиль|дата=квітень 2012}}
}}{{Без координат}}

[[Категорія:Історичні гімназії України]]
[[Категорія:Рівненська українська гімназія| ]]
[[Категорія:Школи Рівного]]

title: Рівненська українська гімназія

Країна: Україна

Розташування: Рівне


text:
# Капуні – Нью-Плімут
Капуні — Нью-Плімут — трубопровід, споруджений в межах облаштування новозеландського газоконденсатного родовища Капуні.
Схема облаштування родовища передбачала первинне відділення конденсату від газу ще на майданчиках свердловин, після чого по системі внутрішньопромислових трубопроводів ці продукти надходили на газопереробний завод Капуні. Тут проводили стабілізацію конденсату, після чого відправляли його по спеціалізованому трубопроводу до Нью-Плімуту, де знаходиться єдиний великий порт на західному узбережжі Нової Зеландії. Конденсатопровід має довжину 54 кілометри та виконаний в діаметрі 150 мм.
В Нью-Плімуті конденсат потрапляє до резервуарного парку Пурітуку, який наразі має ємність 40 тисяч тонн (втім, сюди також під'єднаний конденсатопровід Оаонуї – Нью-Плімут, який обслуговує найбільше газоконденсатне родовище в історії країни). З резерварного парку по перемичці діаметром 450 мм конденсат відправляють на танкери, що первісно вивозили його до єдиного новозеландського нафтопереробного заводу Марсден-Пойнт (наразі вже закритий).

title: Капуні – Нью-Плімут

wikitext:
{{Location map+ | Нова Зеландія
| width = 350
| caption = Схема трубопроводу
| relief = 1
| places =
{{Location map~ | Нова Зеландія
    | label = '''Капуні'''
    | label_size =
    | position = bottom
    | background =
    | mark = Blue pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
  | lat_deg = 39 | lat_min = 28 | lat_sec    = 36 | lat_dir = S
    | lon_deg = 174 | lon_min = 10 | lon_sec    = 22 | lon_dir = E
}}
{{Location map~ | Нова Зеландія
    | label = '''Нью-Плімут'''
    | label_size =
    | position = top
    | background =
    | mark = Blue pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
  | lat_deg = 39 | lat_min = 3 | lat_sec    = 28 | lat_dir = S
    | lon_deg = 174 | lon_min = 1 | lon_sec    = 38 | lon_dir = E
}}
}}

'''Капуні — Нью-Плімут''' — трубопровід, споруджений в межах облаштування новозеландського газоконденсатного родовища [[Капуні (газоконденсатне родовище)|Капуні]].

Схема облаштування родовища передбачала первинне відділення конденсату від газу ще на майданчиках свердловин, після чого по системі внутрішньопромислових трубопроводів ці продукти надходили на [[газопереробний завод Капуні]]. Тут проводили стабілізацію конденсату, після чого відправляли його по спеціалізованому трубопроводу до [[Нью-Плімут]]у, де знаходиться єдиний великий порт на західному узбережжі Нової Зеландії. Конденсатопровід має довжину 54 кілометри та виконаний в діаметрі 150 мм.

В Нью-Плімуті конденсат потрапляє до резервуарного парку Пурітуку, який наразі має ємність 40 тисяч тонн (втім, сюди також під'єднаний конденсатопровід [[Оаонуї – Нью-Плімут]], який обслуговує найбільше газоконденсатне родовище в історії країни). З резерварного парку по перемичці діаметром 450 мм конденсат відправляють на танкери, що первісно вивозили його до єдиного новозеландського нафтопереробного заводу Марсден-Пойнт (наразі вже закритий).<ref>{{Cite news|url=https://www.tandfonline.com/doi/full/10.1080/00288306.1977.10431594|title=Gas-condensate fields of the Taranaki basin, New Zealand|last=McBeath|first=D. M.|date=1977-01-01|pages=99–127|language=en|work=New Zealand Journal of Geology and Geophysics|volume=20|doi=10.1080/00288306.1977.10431594|issn=0028-8306|issue=1|access-date=2024-10-14}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.trc.govt.nz/assets/Documents/Environment/Monitoring-OGproduction/2023/23-06-Todd-Petroleum-Mining-Company-Kapuni-Production-Station-Annual-Report-2022-2023-3177600.PDF|title=Production-Station-Annual-Report}}</ref><ref>''EnergyScape Basis Review''</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Конденсатопроводи]]