text:
# Ідатту III
Ідатту III (д/н — бл. 646 до н. е.) — цар Еламу близько 647—646 років до н. е. Відомий також як Індадду-Іншушинак.

## Життєпис
Походив з династії Хумбан-тахрідів. Відомостей про нього обмаль. 647 року до н. е. ассирійське військо повалило царя Хумбан-Халташа III. Внаслідок чого почався розгардіяж. Ідатту III захопив Аншан, де оголосив себе володарем Еламу. Втім проти нього виступили родичі — Хумбан-нікаш III і Хумбан-Хапуа.
Помер або загинув в серпні 646 року до н. е. Йому спадкував син Шутур-Наххунте III.

wikiname: ukwiki

title: Ідатту III

in_language: uk

wikitext:
{{особа}}
'''Ідатту III''' (д/н — бл. [[646 до н. е.]]) — цар [[Елам]]у близько [[647 до н. е.|647]]—[[646 до н. е.|646]] років до н. е. Відомий також як Індадду-Іншушинак.

== Життєпис ==
Походив з династії Хумбан-тахрідів. Відомостей про нього обмаль. 647 року до н. е. ассирійське військо повалило царя [[Хумбан-Халташ III|Хумбан-Халташа III]]. Внаслідок чого почався розгардіяж. Ідатту III захопив [[Аншан]], де оголосив себе володарем Еламу. Втім проти нього виступили родичі — [[Хумбан-нікаш III]] і [[Хумбан-Хапуа]].

Помер або загинув в серпні 646 року до н. е. Йому спадкував син [[Шутур-Наххунте III]].

== Джерела ==
* D.T. Potts: The Archaeology of Elam, Cambridge University Press, Cambridge 1999 ISBN 0521563585, S. 282
* Tavernier, Jan. Some Thoughts on Neo-Elamite Chronology, ARTA , 2004
[[Категорія:Правителі Еламу]]


text:
# Ванєєва Олена Олександрівна
Ванєєва Олена Олександрівна — українська науковиця. Член-кореспондент НАН України (2024), доктор фізико-математичних наук (2020), провідний науковий співробітник Інституту математики НАН України (з 2021 р.),  переможниця премій L'ORÉAL-ЮНЕСКО «Для жінок у науці» (української та міжнародної «International Rising Talents»), популяризаторка математики, виконавча редакторка Українського математичного журналу.

## Біографія
Народилася 28.06.1982 у місті Дніпро.
В 1989 р. вступила до 1 класу Дніпропетровської середньої школи № 8, яку закінчила у 1999 р. зі срібною медаллю.
У 1999 році вступила на механіко-математичний факультет Дніпровського Національного Університету, який закінчила у 2004 році. Потім продовжила освіту в аспірантурі Інституту математики НАН України.
У 2008 році захистила кандидатську, а у 2020 році —  докторську дисертацію (науковий консультант — професор Роман Омелянович Попович). Спеціалізується у сфері застосування алгебраїчних методів у математичній фізиці, зокрема в симетрійному аналізі диференціальних рівнянь. Класифікує диференціальні рівняння за їх симетрійними властивостями, а також досліджує нелінійні моделі математичної фізики та біології.
Починаючи з 2007 р. працює в Інституті математики, з 2021 року провідний науковий співробітник, заступниця директора з наукової роботи (2021-2024).
Голова Ради молодих вчених Інституту математики НАН України (2013-2015), Голова Ради молодих вчених Відділення математики НАН України (2014-2016).
Наставниця проекту «Дівчата STEM», де успішні жінки надихають дівчат на кар'єру в сфері STEM. В 2018 році була однією із «Топ-20 надихаючих жінок».
Наставниця в міжнародному проєкті  Global Talent Mentoring (2021-2024).
Координаторка по Україні товариства «European Women in Mathematics» (2018-2024).
Посол України в Комітеті жінок-математиків Міжнародного математичного союзу (з 2018 р.).
Одна з 12 героїнь «Наука – це вона» - освітнього арт-проєкту STEM is FEM за підтримки міжнародних організацій ООН Жінки в Україні та Дитячого фонду ООН в Україні (ЮНІСЕФ).
Одна з 15 лідерок української науки за версією журналу Forbes (2024).
У 2022-2023 рр. викладала математичні дисципліни у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського».

## Нагороди та перемоги
2010 рік — Премія Президента України для молодих вчених за цикл статей «Алгебраїчні методи в математичній фізиці» (спільно з М.О. Нестеренко).
2014 рік — Премія Президії Національної академії України для молодих вчених «Застосування алгебр Лі для побудови точних і чисельних розв'язків диференціальних рівнянь» (спільно з М.О. Нестеренко).
2014 рік — Abel Visiting Scholar Grant [Архівовано 23 жовтня 2019 у Wayback Machine.] from the Niels Henrik Abel Board.
2015 рік — Премія Інституту математики Національної академії України для молодих вчених імені Ю.Д. Соколова за цикл робіт «Груповий аналіз класів рівнянь математичної фізики».
2018 рік — переможниця української премії L'ORÉAL-ЮНЕСКО «Для жінок у науці».
2019 рік — The grant from The Elsevier Mathematical Sciences Sponsorship Fund [Архівовано 23 жовтня 2019 у Wayback Machine.] for the organization of the event “Women in Mathematics: History and Perspectives [Архівовано 9 липня 2019 у Wayback Machine.]”
2020 рік — переможниця міжнародної премії «International Rising Talents» - надається молодим дослідницям в рамках премії L'ORÉAL-ЮНЕСКО «Для жінок у науці».
2020 рік — переможниця Національної премії «Жінка України» 2020 [Архівовано 24 листопада 2020 у Wayback Machine.] у категорії «Наука».
2022 рік — стипендія імені академіка НАН України Б.Є. Патона для молодих вчених Національної академії наук України – кандидатів наук (докторів філософії) і докторів наук.
2022 рік — іменна стипендія Верховної Ради України для молодих учених – докторів наук.
2023 рік — Премія Верховної Ради України молодим ученим за 2022 рік за роботу «Алгебраїчні та аналітичні методи в теорії диференціальних рівнянь та динамічних систем» (спільно з О.М. Атласюк та О.Р. Сатур).
2023 рік — Відзнака Національної академії наук України для молодих учених «Талант. Натхнення. Праця».
2024 рік — Грант KSE Foundation «Talents for Ukraine».

title: Ванєєва Олена Олександрівна

wikitext:
{{Науковець
|ім'я = Ванєєва Олена Олександрівна
|оригінал імені =
|зображення =
|підпис =
|дата народження = 28.06.1982
|місце народження = [[Дніпропетровськ]], [[Українська РСР]], [[СРСР]]
|дата смерті =
|місце смерті =
|резиденція = [[Київ]], [[Україна]]
|громадянство = {{UKR}}
|галузь = [[Симетрійний аналіз диференціальних рівнянь]], [[математична фізика]]
|заклад = [[Інститут математики НАН України]]
|alma mater = [[Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара]]
|відомий завдяки =
|звання = старший дослідник
|ступінь = [[доктор фізико-математичних наук]]
|членство = [[American Mathematical Society]] [[European Women in Mathematics]] [[Society for Industrial and Applied Mathematics]] SEENET-MTP
|нагороди = [[Премія Президента України для молодих вчених]]  Премія Верховної Ради України молодим ученим [[Премія L'Oréal — ЮНЕСКО «Для жінок у науці»]]
|сайт = https://www.imath.kiev.ua/~vaneeva/
}}
{{однофамільці|Ванєєва}}
'''Ванєєва Олена Олександрівна''' — українська науковиця. Член-кореспондент НАН України (2024), доктор фізико-математичних наук (2020), провідний науковий співробітник [[Інститут математики НАН України|Інституту математики НАН України]] (з 2021 р.),  переможниця премій L'ORÉAL-ЮНЕСКО «Для жінок у науці» (української та міжнародної «International Rising Talents»), популяризаторка математики, виконавча редакторка [https://www.springer.com/journal/11253 Українського математичного журналу].

== Біографія ==
Народилася 28.06.1982 у місті [[Дніпро (місто)|Дніпро]].

В 1989 р. вступила до 1 класу Дніпропетровської середньої школи № 8, яку закінчила у 1999 р. зі срібною медаллю.

У 1999 році вступила на механіко-математичний факультет [[Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара|Дніпровського Національного Університету]], який закінчила у 2004 році. Потім продовжила освіту в аспірантурі [[Інститут математики НАН України|Інституту математики НАН України]].

У 2008 році захистила кандидатську, а у 2020 році —  докторську дисертацію (науковий консультант — професор [[Попович Роман Омелянович|Роман Омелянович Попович]]). Спеціалізується у сфері застосування алгебраїчних методів у математичній фізиці, зокрема в симетрійному аналізі диференціальних рівнянь. Класифікує диференціальні рівняння за їх симетрійними властивостями, а також досліджує нелінійні моделі математичної фізики та біології.

Починаючи з 2007 р. працює в [[Інститут математики НАН України|Інституті математики]], з 2021 року провідний науковий співробітник, заступниця директора з наукової роботи (2021-2024).

Голова Ради молодих вчених Інституту математики НАН України (2013-2015), Голова Ради молодих вчених [[Відділення математики НАН України]] (2014-2016).

Наставниця проекту «Дівчата STEM», де успішні жінки надихають дівчат на кар'єру в сфері STEM. В 2018 році була однією із «Топ-20 надихаючих жінок».

Наставниця в міжнародному проєкті  [https://globaltalentmentoring.org/ Global Talent Mentoring] (2021-2024).

Координаторка по Україні товариства «European Women in Mathematics» (2018-2024).

Посол України в Комітеті жінок-математиків Міжнародного математичного союзу (з 2018 р.).

Одна з 12 героїнь [https://stemisfem.org/she_is_science «Наука – це вона»] - освітнього арт-проєкту STEM is FEM за підтримки міжнародних організацій ООН Жінки в Україні та Дитячого фонду ООН в Україні (ЮНІСЕФ).

Одна з 15 лідерок української науки за версією журналу Forbes (2024). <ref>{{Cite web|url=https://forbes.ua/lifestyle/15-liderok-v-ukrainskiy-nautsi-spisok-forbes-13022024-19132|title=15 лідерок в українській науці. Forbes склав список авторок революційних досліджень та ідей — Forbes.ua|date=2024-02-13|website=forbes.ua|language=uk|access-date=2024-09-27}}</ref>

У 2022-2023 рр. викладала математичні дисципліни у [[Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського»|Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського»]].

== Нагороди та перемоги ==
2010 рік — [[Премія Президента України для молодих вчених]] за цикл статей «Алгебраїчні методи в математичній фізиці» (спільно з М.О. Нестеренко).

2014 рік — Премія Президії Національної академії України для молодих вчених «Застосування алгебр Лі для побудови точних і чисельних розв'язків диференціальних рівнянь» (спільно з М.О. Нестеренко).

2014 рік — [https://www.mathunion.org/cdc/grants/research-travel-grants/abel-visiting-scholar-program/abel-visiting-scholar-2014 Abel Visiting Scholar Grant] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191023064522/https://www.mathunion.org/cdc/grants/research-travel-grants/abel-visiting-scholar-program/abel-visiting-scholar-2014 |date=23 жовтня 2019 }} from the Niels Henrik Abel Board.

2015 рік — Премія Інституту математики Національної академії України для молодих вчених імені Ю.Д. Соколова за цикл робіт «Груповий аналіз класів рівнянь математичної фізики».

2018 рік — переможниця української [[Премія L'Oréal — ЮНЕСКО «Для жінок у науці»|премії L'ORÉAL-ЮНЕСКО «Для жінок у науці»]].

2019 рік — [https://www.elsevier.com/awards/mathematical-sciences-sponsorship-fund The grant from The Elsevier Mathematical Sciences Sponsorship Fund] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191023064523/https://www.elsevier.com/awards/mathematical-sciences-sponsorship-fund |date=23 жовтня 2019 }} for the organization of the event “[https://www.imath.kiev.ua/~young/wm/ Women in Mathematics: History and Perspectives] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190709041520/https://www.imath.kiev.ua/~young/wm/ |date=9 липня 2019 }}”

2020 рік — переможниця міжнародної премії «International Rising Talents» - надається молодим дослідницям в рамках [[Премія L'Oréal — ЮНЕСКО «Для жінок у науці»|премії L'ORÉAL-ЮНЕСКО «Для жінок у науці»]].

2020 рік — переможниця [https://edinstvennaya.ua/showbiz/news/33883-14-vidatnih-ukrainok-otrimali-zvannya-zhinka-ukraini-2020-hto-voni Національної премії «Жінка України» 2020] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201124055452/https://edinstvennaya.ua/showbiz/news/33883-14-vidatnih-ukrainok-otrimali-zvannya-zhinka-ukraini-2020-hto-voni |date=24 листопада 2020 }} у категорії «Наука».

2022 рік — стипендія імені академіка НАН України Б.Є. Патона для молодих вчених Національної академії наук України – кандидатів наук (докторів філософії) і докторів наук.

2022 рік — іменна стипендія Верховної Ради України для молодих учених – докторів наук.

2023 рік — Премія Верховної Ради України молодим ученим за 2022 рік за роботу «Алгебраїчні та аналітичні методи в теорії диференціальних рівнянь та динамічних систем» (спільно з О.М. Атласюк та О.Р. Сатур).

2023 рік — Відзнака Національної академії наук України для молодих учених «Талант. Натхнення. Праця».

2024 рік — [https://150.foundation.kse.ua/winner/vanyeyeva-olena Грант] KSE Foundation «Talents for Ukraine».<ref>{{Cite web|url=https://150.foundation.kse.ua/winner/vanyeyeva-olena|title=Talents for Ukraine|website=150.foundation.kse.ua|access-date=2024-09-27}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.nas.gov.ua/UA/Messages/news/Pages/View.aspx?MessageID=6932 Учена-математикиня Академії отримала премію «Жінка України 2020» /Сайт НАН України, 22.09.2020/] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201123194306/http://www.nas.gov.ua/UA/Messages/News/Pages/View.aspx?MessageID=6932 |date=23 листопада 2020 }}

== Посилання  ==
*https://150.foundation.kse.ua/winner/vanyeyeva-olena
*https://platform.man.gov.ua/media/33549caa-c208-406e-9855-cfd42ac0c194
*https://en.unesco.org/news/22nd-loreal-unesco-women-science-awards-recognizes-five-exceptional-women-researchers-life {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200318074126/https://en.unesco.org/news/22nd-loreal-unesco-women-science-awards-recognizes-five-exceptional-women-researchers-life |date=18 березня 2020 }}
*https://www.mathunion.org/cwm/news-and-events/2020-02-11/olena-vaneeva-mathematician-win-loreal-international-rising-talents {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210422061113/https://www.mathunion.org/cwm/news-and-events/2020-02-11/olena-vaneeva-mathematician-win-loreal-international-rising-talents |date=22 квітня 2021 }}
*https://vogue.ua/article/culture/lifestyle/ukrajinska-zirka-matematiki-olena-vanyeyeva-pro-matematiku-stereotipi-ta-krasu-49135.html
*https://www.1mwis.com/profiles/Olena-Vaneeva {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210422061112/https://www.1mwis.com/profiles/Olena-Vaneeva |date=22 квітня 2021 }}
*https://www.wonderzine.com.ua/wonderzine/career/vlasniy-dosvid/4235-yak-tse-buti-vchenoyu-rozpovidayut-ukrayinski-naukovitsi {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210422061112/https://www.wonderzine.com.ua/wonderzine/career/vlasniy-dosvid/4235-yak-tse-buti-vchenoyu-rozpovidayut-ukrayinski-naukovitsi |date=22 квітня 2021 }}
*https://lady.tochka.net/ua/89560-devushki-i-zhenshchiny-v-nauke-chetyre-ukrainskie-uchenye-kotorye-vdokhnovlyayut/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210422061113/https://lady.tochka.net/ua/89560-devushki-i-zhenshchiny-v-nauke-chetyre-ukrainskie-uchenye-kotorye-vdokhnovlyayut/ |date=22 квітня 2021 }}
*https://www.youtube.com/watch?v=pKD_r8Bv2A4 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210422061111/https://www.youtube.com/watch?v=pKD_r8Bv2A4 |date=22 квітня 2021 }}
*https://www.youtube.com/watch?v=tdq1d-Y3R3Q {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210422061111/https://www.youtube.com/watch?v=tdq1d-Y3R3Q |date=22 квітня 2021 }}
*https://edinstvennaya.ua/showbiz/news/33883-14-vidatnih-ukrainok-otrimali-zvannya-zhinka-ukraini-2020-hto-voni {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201124055452/https://edinstvennaya.ua/showbiz/news/33883-14-vidatnih-ukrainok-otrimali-zvannya-zhinka-ukraini-2020-hto-voni |date=24 листопада 2020 }}
*https://www.imath.kiev.ua/~young/wm/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190709041520/https://www.imath.kiev.ua/~young/wm/ |date=9 липня 2019 }}
* https://day.kyiv.ua/uk/article/cuspilstvo/pro-nauku-bez-gendernyh-stereotypiv {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190618131534/https://day.kyiv.ua/uk/article/cuspilstvo/pro-nauku-bez-gendernyh-stereotypiv |date=18 червня 2019 }}
* https://womo.ua/proforiyentiri-chim-zaymayetsya-fizik-matematik/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190618125341/https://womo.ua/proforiyentiri-chim-zaymayetsya-fizik-matematik/ |date=18 червня 2019 }}
*https://www.researchgate.net/profile/Olena_Vaneeva
* https://forwomeninscience.in.ua/ukrainska-premiya-2018 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190618131525/https://forwomeninscience.in.ua/ukrainska-premiya-2018 |date=18 червня 2019 }}
* https://www.imath.kiev.ua/people/profile.php?pid=176 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220420205616/https://imath.kiev.ua/people/profile.php?pid=176 |date=20 квітня 2022 }}
* https://www.youtube.com/watch?time_continue=1&v=uiqKaZ1Kn88
* https://www.bbc.com/ukrainian/features-42992784 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190616163819/https://www.bbc.com/ukrainian/features-42992784 |date=16 червня 2019 }}
* https://www.depo.ua/rus/life/persha-premiya-dlya-zhinok-v-nauci-vid-loreal-ukrayina-pres-reliz-20181204880618 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190621132633/https://www.depo.ua/rus/life/persha-premiya-dlya-zhinok-v-nauci-vid-loreal-ukrayina-pres-reliz-20181204880618 |date=21 червня 2019 }}
* https://www.istochnik.info/obshchestvo/item/34875-po-kolichestvu-zhenshchin-v-nauke-ukraina-na-12-meste-v-evrope-yunesko.html {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190621132631/https://www.istochnik.info/obshchestvo/item/34875-po-kolichestvu-zhenshchin-v-nauke-ukraina-na-12-meste-v-evrope-yunesko.html |date=21 червня 2019 }}
* http://hansaray.org.ua/2018/02/jenshiny-v-nayke-chto-issledyut-i-otkryvaut-ykrainki/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190621132634/http://hansaray.org.ua/2018/02/jenshiny-v-nayke-chto-issledyut-i-otkryvaut-ykrainki/ |date=21 червня 2019 }}
* http://www.nas.gov.ua/UA/PersonalSite/Pages/default.aspx?PersonID=0000001651 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190621132631/http://www.nas.gov.ua/UA/PersonalSite/Pages/default.aspx%3FPersonID%3D0000001651 |date=21 червня 2019 }}
* http://my.science.ua/events/zhinky-v-matematytsi-istoriya-ta-perspektyvy/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190621132630/http://my.science.ua/events/zhinky-v-matematytsi-istoriya-ta-perspektyvy/ |date=21 червня 2019 }}

{{Ізольована стаття|сирота1}}
<references />

[[Категорія:Випускники Дніпровського університету]]
[[Категорія:Науковці Інституту математики НАН України]]
[[Категорія:Українські жінки-математики]]
[[Категорія:Доктори фізико-математичних наук]]
[[Категорія:Доктори_фізико-математичних_наук_України]]
[[Категорія:Жінки України XXI століття]]

title: Ванєєва Олена Олександрівна

Народилася: 28 червня 1982 (42 роки) · Дніпропетровськ, Українська РСР, СРСР

Місце проживання: Київ, Україна

Країна: Україна

Діяльність: математикиня

Галузь: Симетрійний аналіз диференціальних рівнянь, математична фізика

Заклад: Інститут математики НАН України

Вчене звання: старший дослідник

Науковий ступінь: доктор фізико-математичних наук

Науковий керівник: Попович Роман Омелянович

Членство: American Mathematical Society European Women in Mathematics Society for Industrial and Applied Mathematics SEENET-MTP

Нагороди: Премія Президента України для молодих вчених Премія Верховної Ради України молодим ученим Премія L'Oréal — ЮНЕСКО «Для жінок у науці»


text:
# Енциклопедія виноградарства
Енциклопе́дія виногра́дарства — видання російською мовою, що являло собою першу на території колишнього СРСР збірку наукових знань в цій галузі.
Видання випущено в трьох томах головною редакцією Молдавської Радянської Енциклопедії у 1986 році накладом у 50 000 примірників. В ньому зібрані статті терміни з розділів виноградарства:
- анатомія;
- морфологія;
- систематика;
- фізіологія і біохімія;
- генетика;
- селекція;
- ампелографія;
- екологія винограду;
- агротехніка;
- зберігання свіжого винограду і його перероблення.

## Зміст
Велику увагу надано селекції винограду, створенню нових столових і технічних сортів, стійкості до хвороб і шкідників, до екстримальних факторів навколишнього середовища, описані нові технології вирощування винограду із застосуванням комплексної механізації.
В енциклопедії розміщені статті, що освітлюють технологічні процеси переробки винограду, описані різноманітні типи та марки виноробної продукції. Ряд статей відображає утилізацію другорядних продуктів виноробства. Освічені нові розробки та упровадження високовиробничих поточних ліній переробки винограду, виготовлення сухих вин, соків та інших безалкогольних напоїв, створення нових безвідходних виробництв, експрес-методи та технічні засоби контролю якості сировини, готової продукції та технологічних процесів.
Також значне місце енциклопедія надала увагу статтям про вчених виноробів та про підприємства, що займаються вирощуванням та переробкою винограду, винзаводам, підприємствам, що випускають устаткування для виноробної промисловості та навчально-дослідницьким інститутам і навчальним закладам виноробної галузі, поміщена детальна інформація про виноробство у ведучих країнах галузі.

## Томи

### Перший
Вміщує близько 2200 статей: А — Карабурну (512 сторінок з ілюстраціями:186 кольорових, 348 чорно-білих, 15 картосхем). Серед них виділяються статті про розвиток виноградарства і виноробства у 18 країнах світу, 3-х республіках СРСР, «Агротехника винограда», «Ампелография», «Виноградарство», «Виноделие», «Виноград в народном и художественном творчестве», «Исторія виноградарства и виноделия». Том виданий 1986 року. Роздрібна ціна 6 карбованців 30 копійок.
- Головна редакція МРЕ: А. І. Тімуш (головний редактор), В. О. Андрунакієвич, В. Х. Анестіаді, Д. Г. Батир, І. Д. Блаж, І. Т. Богдеско, П. П. Боцу, Н. К. Георгіу, Д. В. Гіцу, Б. В. Глушко, А. В. Друмя, Г. І. Єремей, О. О. Жученко, В. Г. Загорський, В. С. Зеленчук, Н. П. Кіріяк, А. Ф. Кожухарь, К. І. Козуб, А. В. Колотовкін, Х. Г. Корбу, Н. Г. Корлетяну, В. К. Кочієру (відповідальний секретар), А. М. Лазарєв, А. П. Лупан (заступник головного редактора), М. Ф. Лупашку, Б. Ю. Мельник, В. А. Москаленко (заступник головного редактора), П. П. Петрик, М. С. Платон, С. І. Радауцан, С. С. Сидоренко, П. С. Солтан, К. В. Стратієвський, С. І. Тома, В. Г. Унгурян, Д. Т. Урсул, Н. П. Фролов, В. П. Хропотинський, В. І. Царанов, А. А. Чеботарь, Ф. Ф. Чиботару, О. І. Чобу, В. М. Яковлєв.
- Релакційна колегія: А. С. Субботович (голова), С. П. Авакянц, П. Р. Арзуманян, А. Н. Асадулаєв, А. П. Балануце, І. Д. Блаж, Г. Г. Валуйко (заступник голови), П. Я. Голодрига, А. Я. Гохберг, І. К. Громаковський, М. І. Гузун, Г. С. Дементьєв (секретар), С. Ю. Дженєєв, О. І. Захарова, Є. П. Каленик, П. Х. Кіскін, З. М. Кишковський, Г. І. Козуб, Р. В. Кошелєва, Ф. Т. Кучеренко, П. О. Лукашевич, Н. Н. Лук'янов, Е. Д. Маденов, Л. М. Малтабар, А. А. Мержаніан, М. М. Мірзаєв, Б. О. Музиченко, П. М. Нєдов, К. С. Погосян, К. В. Смирнов, Д. С. Сулейманов, А. П. Титов, С. І. Тома, В. Г. Унгурян, Б. А. Філіппов, Р. П. Хачатурян, Н. С. Чхартішвілі.

### Другий
Вміщує 2066 статей: Карантин — Пыльник (504 сторінки з ілюстраціями: 240 кольорових, понад 700 чорно-білих, 4 карти). Серед них виділяються статті про розвиток виноградарства і виноробства у 12 країнах світу, 2-х республіках СРСР, «Качество продукции», «Классификация культивируемых сортов винограда», «Математические методы в виноградарстве», «Микрофильтрация», «Научно-технический прогресс», «Обратный осмос», «Пресс» та інші. Том виданий 1986 року. Роздрібна ціна 6 карбованців 10 копійок.
- Головна редакція МРЕ: А. І. Тімуш (головний редактор), В. О. Андрунакієвич, Д. Г. Батир, І. Д. Блаж, І. Т. Богдеско, П. П. Боцу, Н. К. Георгіу, Д. В. Гіцу, Б. В. Глушко, А. А. Гудим, А. В. Друмя, Г. І. Єремей, В. Г. Єфрємов (заступник головного редактора), О. О. Жученко, В. Г. Загорський, В. С. Зеленчук, Н. П. Кіріяк, Л. Н. Кобилянський, А. Ф. Кожухарь, Х. Г. Корбу, Н. Г. Корлетяну, В. К. Кочієру (відповідальний секретар), А. М. Лазарєв, А. П. Лупан (заступник головного редактора), Б. Ю. Мельник, В. А. Москаленко (заступник головного редактора), А. Г. Паладій, П. П. Петрик, С. І. Радауцан, Г. Н. Сінгур, В. Ф. Станєв, К. В. Стратієвський, С. І. Тома, В. Г. Унгурян, А. Д. Урсул, В. І. Царанов, А. А. Чеботарь, В. М. Яковлєв.
- Релакційна колегія: А. С. Субботович (голова), С. П. Авакянц, П. Р. Арзуманян, А. Н. Асадулаєв, А. П. Балануце, І. Д. Блаж, Г. Г. Валуйко (заступник голови), П. Я. Голодрига, А. Я. Гохберг, І. К. Громаковський, М. І. Гузун, Г. С. Дементьєв (секретар), С. Ю. Дженєєв, О. І. Захарова, Є. П. Каленик, П. Х. Кіскін, Г. С. Кушмаунса, З. М. Кишковський, Р. В. Кошелєва, Ф. Т. Кучеренко, П. О. Лукашевич, Е. Д. Маденов, Л. М. Малтабар, А. А. Мержаніан, М. М. Мірзаєв, Б. О. Музиченко, П. М. Нєдов, К. С. Погосян, К. В. Смирнов, Д. С. Сулейманов, А. П. Титов, С. І. Тома, В. Г. Унгурян, Б. А. Філіппов, Р. П. Хачатурян, Н. С. Чхартішвілі.

### Третій
Вміщує понад 2000 статей: Пыльца — Ярус (552 сторінки з ілюстраціями: 193 кольорових, 322 чорно-білих, 14 картосхем). Серед них виділяються статті про розвиток виноградарства і виноробства у 14 країнах світу, 5-ти республіках СРСР, «Селекция винограда», «Система машин», «Семейство Vitaceae Juss», «Столовые сорта винограда», «Технология выращивания привитых саженцев», «Филлоксера», «Формировапние виноградного куста», «Хранение винограда», «Эволюция винограда». Том виданий 1987 року. Роздрібна ціна 6 карбованців 80 копійок.
- Головна редакція МРЕ: А. І. Тімуш (головний редактор), В. О. Андрунакієвич, Д. Г. Батир, І. Д. Блаж, І. Т. Богдеско, Н. Ф. Бондарчук, П. П. Боцу, А. С. Воротило, Н. К. Георгіу, Д. В. Гіцу, Б. В. Глушко, А. А. Гудим, А. В. Друмя, Г. І. Єремей, В. Г. Єфрємов (заступник головного редактора), О. О. Жученко, В. Г. Загорський, В. С. Зеленчук, Н. П. Кіріяк, Л. Н. Кобилянський, А. Ф. Кожухарь, Х. Г. Корбу, Н. Г. Корлетяну, В. К. Кочієру (відповідальний секретар), А. М. Лазарєв, А. П. Лупан (заступник головного редактора), Б. Ю. Мельник, В. А. Москаленко (заступник головного редактора), А. Г. Паладій, С. І. Радауцан, Г. Н. Сінгур, В. Ф. Станєв, К. В. Стратієвський, Б. М. Стратулат, С. І. Тома, В. Г. Унгурян, А. Д. Урсул, В. І. Царанов, А. А. Чеботарь, В. М. Яковлєв.
- Релакційна колегія: А. С. Субботович (голова), С. П. Авакянц, П. Р. Арзуманян, А. Н. Асадулаєв, А. П. Балануце, І. Д. Блаж, Г. Г. Валуйко (заступник голови), П. Я. Голодрига, А. Я. Гохберг, І. К. Громаковський, М. І. Гузун, Г. С. Дементьєв (секретар), С. Ю. Дженєєв, О. І. Захарова, Є. П. Каленик, П. Х. Кіскін, З. М. Кишковський, Р. В. Кошелєва, Ф. Т. Кучеренко, Г. С. Кушмаунса, П. О. Лукашевич, Е. Д. Маденов, Л. М. Малтабар, А. А. Мержаніан, М. М. Мірзаєв, Б. О. Музиченко, П. М. Нєдов, К. С. Погосян, К. В. Смирнов, Д. С. Сулейманов, А. П. Титов, С. І. Тома, В. Г. Унгурян, Б. А. Філіппов, Р. П. Хачатурян, Н. С. Чхартішвілі.

## Відзнаки
Видання удостоєне премії Міжнародної організації виноградарства і виноробства і державної премії Молдавської РСР.

title: Енциклопедія виноградарства

wikitext:
{{Видання
| назва              = Енциклопедія виноградарства
| назва_оригіналу    = Энциклопедия виноградарства
| переклад           =
| зображення         = ЕВ.jpg
| підпис_зображення  = Обкладинка третього тому
| автор              =
| ілюстрації         =
| дизайн_обкладинки  =
| країна             = [[СРСР]], [[Молдавська РСР]]
| мова               = [[російська мова|російська]]
| серія              =
| тема               = [[виноградарство]]
| жанр               = [[енциклопедія]]
| видавництво        = Головна редакція Молдавської Радянської Енциклопедії
| дата_публікації    = [[1986]]—[[1987]] роки
| публікація_українською_мовою =
| media_type         =
| сторінки           = 1 том — 512
2 том — 504
3 том — 552
| isbn               =
| попереднє_видання  =
| наступне_видання   =
}}
'''Енциклопе́дія виногра́дарства''' — видання [[російська мова|російською мовою]], що являло собою першу на території колишнього [[СРСР]] збірку наукових знань в цій галузі.

Видання випущено в трьох томах головною редакцією Молдавської Радянської Енциклопедії у 1986 році [[наклад]]ом у 50 000 примірників. В ньому зібрані статті терміни з розділів [[виноградарство|виноградарства]]:
{{стовпці|2}}
* [[анатомія]];
* [[Морфологія (біологія)|морфологія]];
* [[систематика]];
* [[фізіологія]] і [[біохімія]];
* [[генетика]];
* [[селекція]];
* [[ампелографія]];
* [[екологія винограду]];
* [[агротехніка]];
* [[зберігання свіжого винограду і його перероблення]].

== Зміст ==

Велику увагу надано селекції [[виноград]]у, створенню нових [[столові сорти винограду|столових]] і [[технічні сорти винограду|технічних]] сортів, стійкості до хвороб і шкідників, до екстримальних факторів навколишнього середовища, описані нові технології вирощування винограду із застосуванням комплексної механізації.

В енциклопедії розміщені [[Енциклопедична стаття|статті]], що освітлюють технологічні процеси переробки винограду, описані різноманітні типи та марки виноробної продукції. Ряд статей відображає [[утилізація|утилізацію]] другорядних продуктів виноробства. Освічені нові розробки та упровадження високовиробничих поточних ліній переробки винограду, виготовлення [[сухі вина|сухих вин]], [[сік|соків]] та інших безалкогольних напоїв, створення нових безвідходних виробництв, експрес-методи та технічні засоби контролю якості сировини, готової продукції та технологічних процесів.

Також значне місце енциклопедія надала увагу статтям про вчених виноробів та про підприємства, що займаються вирощуванням та переробкою винограду, винзаводам, підприємствам, що випускають устаткування для виноробної промисловості та навчально-дослідницьким інститутам і навчальним закладам виноробної галузі, поміщена детальна інформація про виноробство у ведучих країнах галузі.

== Томи ==

=== Перший ===
Вміщує близько 2200 статей: '''А''' — '''Карабурну''' (512 сторінок з ілюстраціями:186 кольорових, 348 чорно-білих, 15 картосхем). Серед них виділяються статті про розвиток виноградарства і виноробства у 18 країнах світу, 3-х республіках СРСР, «Агротехника винограда», «Ампелография», «Виноградарство», «Виноделие», «Виноград в народном и художественном творчестве», «Исторія виноградарства и виноделия». Том виданий 1986 року. Роздрібна ціна 6 [[Карбованець СРСР|карбованців]] 30 [[копійка|копійок]].

* '''Головна редакція МРЕ:''' [[Тімуш Андрій Іванович|А. І. Тімуш]] ([[головний редактор]]), [[Андрунакієвич Володимир Олександрович|В. О. Андрунакієвич]], [[Анестіаді Василь Христофорович|В. Х. Анестіаді]], [[Батир Дмитро Григорович|Д. Г. Батир]], І. Д. Блаж, [[Богдеско Ілля Трохимович|І. Т. Богдеско]], [[Боцу Павло Петрович|П. П. Боцу]], [[Георгіу Наталія Костянтинівна|Н. К. Георгіу]], [[Гіцу Дмитро Васильович|Д. В. Гіцу]], [[Глушко Борис Володимирович|Б. В. Глушко]], [[Друмя Анатолій Васильович|А. В. Друмя]], [[Єремей Григорій Ісидорович|Г. І. Єремей]], [[Жученко Олександр Олександрович|О. О. Жученко]], [[Загорський Василь Георгійович|В. Г. Загорський]], В. С. Зеленчук, Н. П. Кіріяк, А. Ф. Кожухарь, К. І. Козуб, А. В. Колотовкін, Х. Г. Корбу, [[Корлетяну Ніколає Григорович|Н. Г. Корлетяну]], В. К. Кочієру (відповідальний секретар), [[Лазарєв Артем Маркович|А. М. Лазарєв]], [[Лупан Андрій Павлович|А. П. Лупан]] (заступник головного редактора), [[Лупашку Михайло Феодосійович|М. Ф. Лупашку]], [[Мельник Борис Юхимович|Б. Ю. Мельник]], [[Москаленко Всеволод Анатолійович|В. А. Москаленко]] (заступник головного редактора), [[Петрик Павло Петрович|П. П. Петрик]], М. С. Платон, [[Радауцан Сергій Іванович|С. І. Радауцан]], [[Сидоренко Сергій Степанович|С. С. Сидоренко]], [[Солтан Петро Семенович|П. С. Солтан]], [[Стратієвський Кирило Васильович|К. В. Стратієвський]], [[Тома Семен Іванович|С. І. Тома]], [[Унгурян Валентин Георгійович|В. Г. Унгурян]], [[Урсул Дмитро Тимофійович|Д. Т. Урсул]], Н. П. Фролов, В. П. Хропотинський, [[Царанов Володимир Іванович|В. І. Царанов]], А. А. Чеботарь, [[Чиботару Федір Федорович|Ф. Ф. Чиботару]], [[Чобу Омелян Іванович|О. І. Чобу]], [[Яковлєв Василь Микитович|В. М. Яковлєв]].
* '''Релакційна колегія:''' [[Субботович Анатолій Степанович|А. С. Субботович]] (голова), [[Авакянц Сергій Петрович|С. П. Авакянц]], [[Арзуманян Павло Рубенович|П. Р. Арзуманян]], А. Н. Асадулаєв, [[Балануце Анатолій Павлович|А. П. Балануце]], І. Д. Блаж, [[Валуйко Герман Георгійович|Г. Г. Валуйко]] (заступник голови), [[Голодрига Павло Якович|П. Я. Голодрига]], [[Гохберг Аба Якович|А. Я. Гохберг]], [[Громаковський Ігор Костянтинович|І. К. Громаковський]], [[Гузун Микола Іванович|М. І. Гузун]], Г. С. Дементьєв (секретар), [[Дженєєв Сергій Юрійович|С. Ю. Дженєєв]], [[Захарова Олена Іванівна|О. І. Захарова]], Є. П. Каленик, [[Кіскін Петро Христофорович|П. Х. Кіскін]], [[Кишковський Збігнєв Миколайович|З. М. Кишковський]], [[Козуб Георгій Іванович|Г. І. Козуб]], [[Кошелєва Раїса Василівна|Р. В. Кошелєва]], [[Кучеренко Феодосій Трохимович|Ф. Т. Кучеренко]], [[Лукашевич Павло Олександрович|П. О. Лукашевич]], Н. Н. Лук'янов, [[Маденов Едуард Даулетбайович|Е. Д. Маденов]], [[Малтабар Леонід Маркович|Л. М. Малтабар]], [[Мержаніан Артемій Арутюнович|А. А. Мержаніан]], [[Мірзаєв Махмуд Мірзайович|М. М. Мірзаєв]], [[Музиченко Борис Олександрович|Б. О. Музиченко]], [[Нєдов Петро Миколайович|П. М. Нєдов]], [[Погосян Карен Суренович|К. С. Погосян]], [[Смирнов Кирило Володимирович|К. В. Смирнов]], Д. С. Сулейманов, А. П. Титов, [[Тома Семен Іванович|С. І. Тома]], [[Унгурян Валентин Георгійович|В. Г. Унгурян]], Б. А. Філіппов, Р. П. Хачатурян, Н. С. Чхартішвілі.

=== Другий ===
Вміщує 2066 статей: '''Карантин''' — '''Пыльник''' (504 сторінки з ілюстраціями: 240 кольорових, понад 700 чорно-білих, 4 карти). Серед них виділяються статті про розвиток виноградарства і виноробства у 12 країнах світу, 2-х республіках СРСР, «Качество продукции», «Классификация культивируемых сортов винограда», «Математические методы в виноградарстве», «Микрофильтрация», «Научно-технический прогресс», «Обратный осмос», «Пресс» та інші. Том виданий 1986 року. Роздрібна ціна 6 карбованців 10 копійок.

* '''Головна редакція МРЕ:''' [[Тімуш Андрій Іванович|А. І. Тімуш]] ([[головний редактор]]), [[Андрунакієвич Володимир Олександрович|В. О. Андрунакієвич]], [[Батир Дмитро Григорович|Д. Г. Батир]], І. Д. Блаж, [[Богдеско Ілля Трохимович|І. Т. Богдеско]], [[Боцу Павло Петрович|П. П. Боцу]], [[Георгіу Наталія Костянтинівна|Н. К. Георгіу]], [[Гіцу Дмитро Васильович|Д. В. Гіцу]], [[Глушко Борис Володимирович|Б. В. Глушко]], А. А. Гудим, [[Друмя Анатолій Васильович|А. В. Друмя]], [[Єремей Григорій Ісидорович|Г. І. Єремей]], В. Г. Єфрємов (заступник головного редактора), [[Жученко Олександр Олександрович|О. О. Жученко]], [[Загорський Василь Георгійович|В. Г. Загорський]], В. С. Зеленчук, Н. П. Кіріяк, Л. Н. Кобилянський, А. Ф. Кожухарь, Х. Г. Корбу, [[Корлетяну Ніколає Григорович|Н. Г. Корлетяну]], В. К. Кочієру (відповідальний секретар), [[Лазарєв Артем Маркович|А. М. Лазарєв]], [[Лупан Андрій Павлович|А. П. Лупан]] (заступник головного редактора), [[Мельник Борис Юхимович|Б. Ю. Мельник]], [[Москаленко Всеволод Анатолійович|В. А. Москаленко]] (заступник головного редактора), А. Г. Паладій, [[Петрик Павло Петрович|П. П. Петрик]], [[Радауцан Сергій Іванович|С. І. Радауцан]], Г. Н. Сінгур, В. Ф. Станєв, [[Стратієвський Кирило Васильович|К. В. Стратієвський]], [[Тома Семен Іванович|С. І. Тома]], [[Унгурян Валентин Георгійович|В. Г. Унгурян]], [[Урсул Аркадій Дмитрович|А. Д. Урсул]], [[Царанов Володимир Іванович|В. І. Царанов]], А. А. Чеботарь, [[Яковлєв Василь Микитович|В. М. Яковлєв]].
* '''Релакційна колегія:''' [[Субботович Анатолій Степанович|А. С. Субботович]] (голова), [[Авакянц Сергій Петрович|С. П. Авакянц]], [[Арзуманян Павло Рубенович|П. Р. Арзуманян]], А. Н. Асадулаєв, [[Балануце Анатолій Павлович|А. П. Балануце]], І. Д. Блаж, [[Валуйко Герман Георгійович|Г. Г. Валуйко]] (заступник голови), [[Голодрига Павло Якович|П. Я. Голодрига]], [[Гохберг Аба Якович|А. Я. Гохберг]], [[Громаковський Ігор Костянтинович|І. К. Громаковський]], [[Гузун Микола Іванович|М. І. Гузун]], Г. С. Дементьєв (секретар), [[Дженєєв Сергій Юрійович|С. Ю. Дженєєв]], [[Захарова Олена Іванівна|О. І. Захарова]], Є. П. Каленик, [[Кіскін Петро Христофорович|П. Х. Кіскін]], Г. С. Кушмаунса, [[Кишковський Збігнєв Миколайович|З. М. Кишковський]], [[Кошелєва Раїса Василівна|Р. В. Кошелєва]], [[Кучеренко Феодосій Трохимович|Ф. Т. Кучеренко]], [[Лукашевич Павло Олександрович|П. О. Лукашевич]], [[Маденов Едуард Даулетбайович|Е. Д. Маденов]], [[Малтабар Леонід Маркович|Л. М. Малтабар]], [[Мержаніан Артемій Арутюнович|А. А. Мержаніан]], [[Мірзаєв Махмуд Мірзайович|М. М. Мірзаєв]], [[Музиченко Борис Олександрович|Б. О. Музиченко]], [[Нєдов Петро Миколайович|П. М. Нєдов]], [[Погосян Карен Суренович|К. С. Погосян]], [[Смирнов Кирило Володимирович|К. В. Смирнов]], Д. С. Сулейманов, А. П. Титов, [[Тома Семен Іванович|С. І. Тома]], [[Унгурян Валентин Георгійович|В. Г. Унгурян]], Б. А. Філіппов, Р. П. Хачатурян, Н. С. Чхартішвілі.

=== Третій ===
Вміщує понад 2000 статей: '''Пыльца''' — '''Ярус''' (552 сторінки з ілюстраціями: 193 кольорових, 322 чорно-білих, 14 картосхем). Серед них виділяються статті про розвиток виноградарства і виноробства у 14 країнах світу, 5-ти республіках СРСР, «Селекция винограда», «Система машин», «Семейство Vitaceae Juss», «Столовые сорта винограда», «Технология выращивания привитых саженцев», «Филлоксера», «Формировапние виноградного куста», «Хранение винограда», «Эволюция винограда». Том виданий 1987 року. Роздрібна ціна 6 карбованців 80 копійок.

* '''Головна редакція МРЕ:''' [[Тімуш Андрій Іванович|А. І. Тімуш]] ([[головний редактор]]), [[Андрунакієвич Володимир Олександрович|В. О. Андрунакієвич]], [[Батир Дмитро Григорович|Д. Г. Батир]], І. Д. Блаж, [[Богдеско Ілля Трохимович|І. Т. Богдеско]], Н. Ф. Бондарчук, [[Боцу Павло Петрович|П. П. Боцу]], А. С. Воротило, [[Георгіу Наталія Костянтинівна|Н. К. Георгіу]], [[Гіцу Дмитро Васильович|Д. В. Гіцу]], [[Глушко Борис Володимирович|Б. В. Глушко]], А. А. Гудим, [[Друмя Анатолій Васильович|А. В. Друмя]], [[Єремей Григорій Ісидорович|Г. І. Єремей]], В. Г. Єфрємов (заступник головного редактора), [[Жученко Олександр Олександрович|О. О. Жученко]], [[Загорський Василь Георгійович|В. Г. Загорський]], В. С. Зеленчук, Н. П. Кіріяк, Л. Н. Кобилянський, А. Ф. Кожухарь, Х. Г. Корбу, [[Корлетяну Ніколає Григорович|Н. Г. Корлетяну]], В. К. Кочієру (відповідальний секретар), [[Лазарєв Артем Маркович|А. М. Лазарєв]], [[Лупан Андрій Павлович|А. П. Лупан]] (заступник головного редактора), [[Мельник Борис Юхимович|Б. Ю. Мельник]], [[Москаленко Всеволод Анатолійович|В. А. Москаленко]] (заступник головного редактора), А. Г. Паладій, [[Радауцан Сергій Іванович|С. І. Радауцан]], Г. Н. Сінгур, В. Ф. Станєв, [[Стратієвський Кирило Васильович|К. В. Стратієвський]], Б. М. Стратулат, [[Тома Семен Іванович|С. І. Тома]], [[Унгурян Валентин Георгійович|В. Г. Унгурян]], [[Урсул Аркадій Дмитрович|А. Д. Урсул]], [[Царанов Володимир Іванович|В. І. Царанов]], А. А. Чеботарь, [[Яковлєв Василь Микитович|В. М. Яковлєв]].
* '''Релакційна колегія:''' [[Субботович Анатолій Степанович|А. С. Субботович]] (голова), [[Авакянц Сергій Петрович|С. П. Авакянц]], [[Арзуманян Павло Рубенович|П. Р. Арзуманян]], А. Н. Асадулаєв, [[Балануце Анатолій Павлович|А. П. Балануце]], І. Д. Блаж, [[Валуйко Герман Георгійович|Г. Г. Валуйко]] (заступник голови), [[Голодрига Павло Якович|П. Я. Голодрига]], [[Гохберг Аба Якович|А. Я. Гохберг]], [[Громаковський Ігор Костянтинович|І. К. Громаковський]], [[Гузун Микола Іванович|М. І. Гузун]], Г. С. Дементьєв (секретар), [[Дженєєв Сергій Юрійович|С. Ю. Дженєєв]], [[Захарова Олена Іванівна|О. І. Захарова]], Є. П. Каленик, [[Кіскін Петро Христофорович|П. Х. Кіскін]], [[Кишковський Збігнєв Миколайович|З. М. Кишковський]], [[Кошелєва Раїса Василівна|Р. В. Кошелєва]], [[Кучеренко Феодосій Трохимович|Ф. Т. Кучеренко]], Г. С. Кушмаунса, [[Лукашевич Павло Олександрович|П. О. Лукашевич]], [[Маденов Едуард Даулетбайович|Е. Д. Маденов]], [[Малтабар Леонід Маркович|Л. М. Малтабар]], [[Мержаніан Артемій Арутюнович|А. А. Мержаніан]], [[Мірзаєв Махмуд Мірзайович|М. М. Мірзаєв]], [[Музиченко Борис Олександрович|Б. О. Музиченко]], [[Нєдов Петро Миколайович|П. М. Нєдов]], [[Погосян Карен Суренович|К. С. Погосян]], [[Смирнов Кирило Володимирович|К. В. Смирнов]], Д. С. Сулейманов, А. П. Титов, [[Тома Семен Іванович|С. І. Тома]], [[Унгурян Валентин Георгійович|В. Г. Унгурян]], Б. А. Філіппов, Р. П. Хачатурян, Н. С. Чхартішвілі.

== Відзнаки ==
Видання удостоєне премії Міжнародної організації виноградарства і виноробства і [[державна премія Молдавської РСР|державної премії Молдавської РСР]]<ref>[http://www.sovietwine.com/winery/magarach.html Энциклопедия винных и коньячных этикеток СССР] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190913140204/http://www.sovietwine.com/winery/magarach.html |date=13 вересня 2019 }}{{ref-ru}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://b-ok.cc/book/3137932/8c2205 Енциклопедія виноградарства], — [[Кишинів]], [[1986]]
{{Портали|Книги|Молдова}}
[[Категорія:Енциклопедії СРСР]]
[[Категорія:Книги 1986]]
[[Категорія:Книги 1987]]
[[Категорія:Книги з ботаніки]]
[[Категорія:Лауреати Державної премії Молдавської РСР]]

title: «Енциклопедія виноградарства»

Назва мовою оригіналу: Энциклопедия виноградарства

Країна: СРСР, Молдавська РСР

Мова: російська

Тема: виноградарство

Жанр: енциклопедія

Місце: Кишинів

Сторінок: 1 том — 512 · 2 том — 504 · 3 том — 552


text:
# Мендзилесе (Ольштинський повіт)
Мендзилесе (пол. Międzylesie, нім. Schönwiese) — село в Польщі, у гміні Добре Място Ольштинського повіту Вармінсько-Мазурського воєводства.
Населення — 229 осіб (2011).

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 115     | 26                 | 77               | 12                   |
| Жінки    | 114     | 31                 | 63               | 20                   |
| Разом    | 229     | 57                 | 140              | 32                   |

title: Мендзилесе (Ольштинський повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Мендзилесе
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Międzylesie}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Miedzylesie kosciol oltarz1.JPG
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Вармінсько-Мазурське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Ольштинський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Добре Място (гміна){{!}}Добре Място
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 229
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 89
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = NOL
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0472785
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Мендзилесе (значення)}}

'''Мендзилесе''' ({{lang-pl|Międzylesie}}, {{lang-de|Schönwiese}}) — село в Польщі, у [[Добре Място (гміна)|гміні Добре Място]] [[Ольштинський повіт|Ольштинського повіту]] [[Вармінсько-Мазурське воєводство|Вармінсько-Мазурського воєводства]].
Населення — {{formatnum:229}} {{МНОЖИНА:229|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=115 |ЧолПре=26 |ЧолПрац=77 |ЧолПост=12
|Жін=114 |ЖінПре=31 |ЖінПрац=63 |ЖінПост=20
|Разом=229 |РазомПре=57 |РазомПрац=140 |РазомПост=32
}}

== Примітки ==
{{commonscat-inline|Międzylesie (Gmina Dobre Miasto)}}
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Добре Място}}

[[Категорія:Села Ольштинського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Вармінсько-Мазурське воєводство

Повіт: Ольштинський повіт

Гміна: Добре Място

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: NOL

OSM: ↑2989332 ·R (Ґміна Добре Място)


text:
# Бендаловський Віталій Андрійович
Бендаловський Віталій Андрійович — радянський боксер, чемпіон і призер чемпіонатів СРСР, майстер спорту СРСР міжнародного класу. Суддя національної, всесоюзної та міжнародної категорій. Заслужений тренер України з боксу.
Закінчив Київський державний інститут фізичної культури (1962), Київський інженерно-будівельний інститут (!966).

## Спортивні результати
- Чемпіонат СРСР з боксу 1964 року — ;
- Чемпіонат СРСР з боксу 1966 року — ;
- Чемпіонат СРСР з боксу 1967 року (Бокс на літній Спартакіаді народів СРСР 1967 року) — ;
- Чемпіонат СРСР з боксу 1968 року — .

На змаганнях представляв місто Одесу та спортивне товариство «Динамо».
Після завершення спортивної кар'єри зайнявся тренерською діяльністю.
- У 1959–68 роках — тренер спортивного товариства «Динамо» (Київ);
- У 1968—77 — викладач, старший викладач кафедри боротьби та боксу Київського інституту фізичної культури;
- У 1977–91 — державний тренер з боксу України, водночас 1985–93 — тренер Республіканської школи вищої спортивної майстерності;
- У 1993–95 — начальник збірної команди з боксу при Державному комітеті з фізичного виховання і спорту України.[2]

title: Бендаловський Віталій Андрійович

wikitext:
{{Боксер
|ім'я                      = Віталій Бендаловський
|зображення                =
|підпис                    =
|повне ім'я                = Бендаловський Віталій Андрійович
|прізвисько                =
|громадянство              = {{URS}}→{{UKR}}
|дата народження           = 3.12.1940
|місце народження          = [[Київ]]
|дата смерті               = 5.1.1999
|місце смерті              = [[Київ]]
|місце проживання          =
|вагова категорія          = [[легша вага в боксі|легша]]
|стійка                    =
|зріст                     =
|не відбулося              =
|боїв любительських        = 252
|перемог любительських     = 212
|нокаутів любительських    =
|поразок любительських     =
|ничиїх любительських      =
}}
'''Бендаловський Віталій Андрійович''' — радянський [[бокс]]ер, [[чемпіон]] і призер [[Чемпіонат СРСР з боксу|чемпіонатів СРСР]], [[майстер спорту|майстер спорту СРСР міжнародного класу]]. [[Рефері (спорт)|Суддя]] національної, [[Суддя всесоюзної категорії|всесоюзної]] та міжнародної категорій. Заслужений тренер України з боксу.

Закінчив [[Національний університет фізичного виховання і спорту України|Київський державний інститут фізичної культури]] (1962), [[Київський національний університет будівництва і архітектури|Київський інженерно-будівельний інститут]] (!966).

== Спортивні результати ==
* Чемпіонат СРСР з боксу 1964 року — [[Файл:Bronze_medal_icon.svg|посилання=|альт=3]];
* Чемпіонат СРСР з боксу 1966 року — [[Файл:Gold_medal_icon.svg|посилання=|альт=1]];
* Чемпіонат СРСР з боксу 1967 року (Бокс на літній Спартакіаді народів СРСР 1967 року) — [[Файл:Bronze_medal_icon.svg|посилання=|альт=3]];
* Чемпіонат СРСР з боксу 1968 року — [[Файл:Bronze_medal_icon.svg|посилання=|альт=3]].

На змаганнях представляв місто [[Одеса|Одесу]] та спортивне товариство «[[Динамо (спортивне товариство)|Динамо]]».<ref>{{Cite web|title=Увійти у Facebook|url=https://www.facebook.com/login/?next=https%3A%2F%2Fwww.facebook.com%2F1402221893191534%2Fposts%2F1784598404953879%2F%3Fpaipv%3D0%26eav%3DAfaKtAA5XZ0kIQQ_8zX8LF6FBJyw4LZHaM9NWXvML4CBO5fmSCwMalttcx9JfetZWsg|website=Facebook|accessdate=2023-06-14|language=uk}}</ref>

Після завершення спортивної кар'єри зайнявся тренерською діяльністю.
* У 1959–68 роках — тренер спортивного товариства «Динамо» (Київ);
* У 1968—77 — викладач, старший викладач кафедри боротьби та боксу Київського інституту фізичної культури;
* У 1977–91 — державний тренер з боксу України, водночас 1985–93 — тренер Республіканської школи вищої спортивної майстерності;
* У 1993–95 — начальник збірної команди з боксу при Державному комітеті з фізичного виховання і спорту України.<ref>{{Cite book
|url=https://esu.com.ua/article-39084
|title=Бендаловський Віталій Андрійович
|last=Фомін
|first=С. К.
|date=2003
|publisher=Інститут енциклопедичних досліджень НАН України
|volume=2
|language=Ukrainian
|isbn=978-966-02-2074-4
}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://esu.com.ua/article-39084 Бендаловський Віталій Андрійович] {{ЕСУ}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

[[Категорія:Радянські боксери]]
[[Категорія:Боксери легшої ваги]]
[[Категорія:Майстри спорту СРСР міжнародного класу]]
[[Категорія:Уродженці Києва]]
[[Категорія:Рефері з боксу]]
[[Категорія:Судді всесоюзної категорії]]
[[Категорія:Спортсмени за алфавітом]]
[[Категорія:Чемпіони СРСР з боксу]]
[[Категорія:Заслужені тренери України]]
[[Категорія:Випускники Київського національного університету будівництва і архітектури]]
[[Категорія:Радянські тренери з боксу]]
[[Категорія:Українські тренери з боксу]]

title: Загальна інформація

Повне ім'я: Бендаловський Віталій Андрійович

Громадянство: СРСР→ Україна

Народження: 3 грудня 1940 · Київ

Смерть: 5 січня 1999 (58 років) · Київ

Поховання: Київ

Вагова категорія: легша

title: Аматорська кар'єра


text:
# Джерело б/н (Циганівці)
Джерело б/н — гідрологічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована на території Ужгородського району Закарпатської області, в селі Циганівці (територія табору «Трембіта»).
Площа 5 га. Статус отриманий у 1984 році. Перебуває у віданні: Львівське управління залізницею.
Статус присвоєно для збереження джерела мінеральної води та прилеглої до нього території. Вода гідрокарбонатно-кальцієво-магнієва, загальна мінералізація — 0,27 г/л. Мікроелементи — нікель. Лікування органів травлення.

title: Джерело б/н (Циганівці)

wikitext:
{{Природоохоронна територія
 | назва               = Джерело б/н
(пам'ятка природи)
 | категорія МСОП      =
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | ширина_зображення   = 300px
 | мапа                =
 | підпис              =
 | ширина_мапи         =
 | локатор_x           =
 | локатор_y           =
 | розташування        = [[Закарпатська область]],
[[Ужгородський район]],
с. [[Циганівці]]
 | найближче_місто     = [[Ужгород]]
 |lat_degrees          = 48 | lat_minutes  = 35 | lat_seconds  = 48.7 | lat_direction  = N
 |long_degrees         = 22 | long_minutes = 23 | long_seconds = 20.8 | long_direction = E
 | площа               = 5 га
 | водні об'єкти       =
 | заснований          = 1984 р.
 | число_відвідувачів  =
 | рік_відвідувачів    =
 | керуюча_організація = Львівське управління залізницею
 | Карта розташування  = Україна Закарпатська область
}}

'''Джерело б/н''' — [[гідрологічна пам'ятка природи]] місцевого значення в Україні. Розташована на території [[Ужгородський район|Ужгородського району]] [[Закарпатська область|Закарпатської області]], в селі [[Циганівці]] (територія табору «Трембіта»).

Площа 5 га. Статус отриманий у [[1984]] році. Перебуває у віданні: Львівське управління залізницею.

Статус присвоєно для збереження джерела мінеральної води та прилеглої до нього території. Вода гідрокарбонатно-кальцієво-магнієва, загальна мінералізація — 0,27 г/л. Мікроелементи — нікель. Лікування органів травлення.

== Джерела ==
* [http://ecozakarpat.net.ua/parks/gidrologhichna-pam-iatka-prirodi-mistsievogho-znachiennia-dzhierielo-b-slash-n--17 Джерело Б/н] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210820054010/http://ecozakarpat.net.ua/parks/gidrologhichna-pam-iatka-prirodi-mistsievogho-znachiennia-dzhierielo-b-slash-n--17 |date=20 серпня 2021 }}

{{Природно-заповідний фонд Ужгородського району}}
[[Категорія:Гідрологічні пам'ятки природи Закарпатської області]]
[[Категорія:Природоохоронні об'єкти, засновані 1984]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1984]]
[[Категорія:Джерела Закарпатської області]]
[[Категорія:Мінеральні джерела]]
{{Ukraine-geo-stub}}
{{Портали|Географія|Україна}}

title: Джерело б/н · (пам'ятка природи)

Розташування: Закарпатська область, · Ужгородський район, · с. Циганівці

Найближче місто: Ужгород

Площа: 5 га

Оператор: Львівське управління залізницею


text:
# Дубова (Кропивницький район)
Дубова — колишній населений пункт в Кіровоградській області; Кропивницький район.

## Стислі відомості
В часі Голодомору 1932—1933 років нелюдською смертю померло не менше 2 людей.
Дата зникнення станом на листопад 2022 року невідома.

title: Дубова (Кропивницький район)

wikitext:
{{Колишній населений пункт
 | тип             = село
 | назва           =Дубова
 | область         = [[Кіровоградська область]]
 | район           = [[Кропивницький район (1923—2020)]]
 | рада            =
| зображення       =
| величина          =
| підпис            =
| код КОАТУУ      =
 | розташування    =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | засновано       = до 1932 р.
 | населення       = 0
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           =
 | ref-площа       =
 | щільність       =
 | поштовий індекс =
 | телефонний код  =
 | існувало до     =?
 | зняте з обліку  =
 | координати      =
  |lat_deg =|lat_min = |lat_sec =
  |lon_deg = |lon_min =|lon_sec =
 |CoordAddon             =
  |CoordScale             = 50000
| висота          =
 | ref-висота      =
 | водойма         =
 | адреса          =
 | облікова картка =
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 }}
{{також|Дубова}}
'''Дубова''' — колишній населений пункт в Кіровоградській області; Кропивницький район.

== Стислі відомості ==
[[Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Кіровоградська область)|В часі Голодомору 1932—1933 років]] нелюдською смертю померло не менше 2 людей<ref>[https://holodomormuseum.org.ua/wp-content/uploads/2019/10/kirovogradska_oblast_ch.2.pdf Національна книга пам'яті жертв Голодомору 1932—1933 років в Україні. Кіровоградська область; стор. 276]</ref>.

Дата зникнення станом на листопад 2022 року невідома.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://victimsholodomor.org.ua/kirovohrad.html Голодомор 1932—1933 р.р.]
{{Kirovohrad-obl-stub}}
[[Категорія:Колишні населені пункти Кіровоградської області]]

title: село Дубова

Область: Кіровоградська область

Район/міськрада: Кропивницький район (1923—2020)

title: Основні дані


text:
# Джівітагупта II
Джівітагупта II  — останній правитель держави Пізніх (Східни) Гуптів.

## Життєпис
Син магараджахіраджи Вішнугупти II. Посів трон між 715 і 717 роками. Вважається, що вів війни з династією Варманів, правителів Каннауджа, які почалися ще за його батька. Спочатку зумів захопити долину річки Ґомті.
Близько 731 року зазнав поразки від Яшовармана, правителя Каннауджа. За однією версією в цій війні Джівітагупта II загинув, а держава Пізніх Гуптів припинила існування. За іншою гіпотезою Джівітагупта II зберіг владу в Паталіпутрі або врятований раптовим вторгненням до Гангської долини кашмірського самраата Лалітадітьї Муктапіди. Останній спочатку переміг Ясовармана, а 736 року здолав Джівітагупту II, володіння якого приєднав до Кашмірської імперії.

title: Джівітагупта II

wikitext:
{{Державний діяч
| українське ім'я    = Джівітагупта II
| оригінальне ім'я   = जीवित गुप्त द्वितीय
| портрет            =
| ширина портрета    =
| підпис             =
| герб               =
| титул              = магараджахіраджа Пізніх Гупта
| порядок             =
| прапор             =
| періодпочаток      = [[715]]/[[717]]
| періодкінець       = [[731]]/[[736]]
| попередник         = [[Вішнугупта II]]
| наступник          = ліквідовано
| громадянство       =
| дата народження    =
| місце народження   =
| дата смерті        = 731/736
| місце смерті       =
| віросповідання     = [[Індуїзм]]
| династія           = [[Династія Гуптів|Гупти]]
| батько             = [[Вішнугупта II]]
| мати               = Іджадеві
| чоловік            =
| дружина            =
| діти               =
| нагороди           =
| автограф           =
| Commons            =
}}
'''Джівітагупта II'''  — останній правитель [[Імперія Гуптів|держави Пізніх (Східни) Гуптів]].

== Життєпис ==
Син магараджахіраджи [[Вішнугупта II|Вішнугупти II]]. Посів трон між 715 і 717 роками. Вважається, що вів війни з династією Варманів, правителів [[Каннаудж]]а, які почалися ще за його батька. Спочатку зумів захопити долину річки [[Ґомті]].

Близько 731 року зазнав поразки від [[Яшоварман]]а, правителя Каннауджа. За однією версією в цій війні Джівітагупта II загинув, а держава Пізніх Гуптів припинила існування. За іншою гіпотезою Джівітагупта II зберіг владу в Паталіпутрі або врятований раптовим вторгненням до Гангської долини кашмірського самраата [[Лалітадітья Муктапіда|Лалітадітьї Муктапіди]]. Останній спочатку переміг Ясовармана, а 736 року здолав Джівітагупту II, володіння якого приєднав до Кашмірської імперії.

== Джерела ==
* Bindeshwari Prasad Sinha (1977). Dynastic History of Magadha, Cir. 450—1200 A.D. 275 р.
* Tansen Sen (2004). Kaśmīr, Tang China, and Muktāpīḍa Lalitāditya's Ascendancy over the Southern Hindukush Region. Journal of Asian History. 38. pp. 141—162
* [https://egyankosh.ac.in/bitstream/123456789/67713/1/Unit-7.pdf POST-GUPTA KINGDOMS IN NORTH INDIA] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211117081439/https://egyankosh.ac.in/bitstream/123456789/67713/1/Unit-7.pdf |date=17 листопада 2021 }}

[[Категорія:Династія Гуптів]]
[[Категорія:Правителі VIII століття]]

title: 715/717 — 731/736

Попередник: Вішнугупта II

Наступник: ліквідовано

Релігія: Індуїзм

Рід: Гупти

Батько: Вішнугупта II

Мати: Іджадеві


text:
# Церква Різдва Богородиці (Вербичне)
Церква Різдва Пресвятої Богородиці — православна церква, пам'ятка архітектури місцевого значення (охоронний номер 2309-Вл) у селі Вербичне Турійської селищної громади Ковельського району Волинської області. Храм, збудований 1881 року на кошти парафіян, є зразком дерев'яної церковної архітектури Волині кінця XIX століття. Парафія належить до Володимир-Волинської єпархії Православної Церкви України.

## Історія
Перша дерев'яна церква у селі Вербичне була збудована коштом парафіян у 1725 році. Сучасний храм звели на її місці також за гроші місцевої громади у 1881 році та освятили 7 вересня того ж року. У 1858 році церкву перейменували з приписної на самостійну парафіяльну. Новий іконостас встановили у 1891 році.
Згідно з історичними даними, у першій половині XV століття село належало Івашку Ясмановичу Вербичевському, а згодом перейшло у власність князя Сангушка. У XVI столітті, згідно з ревізією володимирського замку 1545 року та податковими реєстрами 1570-х років, село перебувало у власності родини Калусовських (Калашовських).
5 травня 2022 року релігійна громада сіл Вербичне та Туличів ухвалила рішення про перехід з Московського патріархату до Православної Церкви України. Прохання парафіян про прийняття до кліру Володимир-Волинської єпархії ПЦУ задовольнив єпископ Матфей.
Рішенням виконавчого комітету Волинської обласної ради народних депутатів від 3 квітня 1992 року № 76 церкву взято на облік як пам'ятку архітектури. Наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 19 квітня 2024 року № 295 її занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України за категорією місцевого значення.
На подвір'ї храму є могили повстанців.

## Архітектура
Церква розташована в центрі села на невеликому пагорбі. Храм дерев'яний, на кам'яному фундаменті, одноверхий, покритий бляхою. Його довжина становить 24 аршини (≈17 м), ширина та висота до даху — по 10 аршинів (≈7,1 м).
Дзвіниця збудована разом із церквою, також дерев'яна, має висоту 24 аршини (≈17 м) та налічує 5 дзвонів. У «Справочной книге о приходахъ и монастыряхъ Волынской епархіи» за 1914 рік храм описано як «вмістимий, прикрашений посередньо».

## Метричні книги та архіви
Копії метричних книг церкви зберігаються з 1791 року. У Державному архіві Житомирської області та Державному архіві Волинської області зберігаються метричні книги, шлюбні описи та сповідальні розписи, що стосуються парафії, за різні періоди з 1797 по 1938 роки.

## Сучасність
Релігійна громада офіційно зареєстрована 24 грудня 1991 року. Її повна назва — РЕЛІГІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ «СВЯТО-РІЗДВО-БОГОРОДИЧНА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ (ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ УКРАЇНИ) СЕЛА ВЕРБИЧНЕ КОВЕЛЬСЬКОГО РАЙОНУ ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ». Керівником громади є Ришканич Василь Ярославович. Основний вид діяльності — діяльність релігійних організацій.
Церква є частиною місцевих історико-туристичних маршрутів, зокрема рейду «Стежками повстанської слави», що пролягає від села Вербичне до урочища Вовчак.

## Галерея
- Загальний вигляд церкви
- Вигляд із заходу
- Вигляд з південного сходу
- Охоронна табличка

title: Церква Різдва Богородиці (Вербичне)

wikitext:
{{Культова споруда
|назва = Церква Різдва Пресвятої Богородиці
|назва(офіційна) =
|тип споруди = [[Церква (будівля)|Церква]]
|зображення = File:Verbycne Turiyskyi Volynska-Nativity of the Theotokos church-south-west view.jpg
|розмір_зображення = 300px
|підпис зображення = Вигляд на церкву з південного заходу
|місто = [[Вербичне]]
|країна = {{UKR}}
|координати = {{Coord|50|59|39.6|N|24|36|32.9|E|scale:10000_type:landmark|display=inline,title}}
|архітектор = невідомий
|інженер = невідомий
|скульптор = невідомий
|художник = невідомий
|засновник = Парафіяни<ref name="decerkva">''Теодоровичъ Н. И.'' Историко-статистическое описание церквей и приходовъ Волынской Епархіи. — Почаевъ, 1903. — Т. V. Ковельскій уъзд. — С. 404-405. // [http://decerkva.org.ua/vol/verbychne.html Дерев'яні церкви Західної України].</ref>
|перша згадка = 1725<ref name="decerkva"/><ref name="tsynkalovskyi">''[[Цинкаловський Олександр Миколайович|Цинкаловський О.]]'' [[Стара Волинь і Волинське Полісся. Краєзнавчий словник — від найдавніших часів до 1914 року]]. — Вінніпег: Накладом Товариства «Волинь», 1984. — Т. 1 : А — К. — С. 166-167.</ref>
|дата_початку_спорудження = 1881<ref name="decerkva"/><ref name="slobodian">''Слободян В.'' Каталог існуючих дерев'яних церков України і українських етнічних земель. — Вісник ін-ту Укрзахідпроектреставрація, 1996 р., т. 4, с. 83.</ref>
|дата_закінчення_спорудження= 1881<ref name="decerkva"/><ref name="slobodian"/>
|дата_зруйнування =
|дата_відбудови =
|вартість = коштом парафіян<ref name="decerkva"/>
|вмістимість =
|будівельна система = [[Дерев'яні конструкції|Дерев'яна]] на кам'яному фундаменті<ref name="decerkva"/>
|архітектурний стиль = Дерев'яна архітектура, [[Історизм (архітектура)|історизм]]
|релігійна конфесія = [[Православна церква України]]<ref name="rayon">{{cite web|url=https://turiysk.rayon.in.ua/news/511177-khrami-sil-verbichne-ta-tulichiv-priednalisya-do-ptsu|title=Храми сіл Вербичне та Туличів приєдналися до ПЦУ|publisher=Турійськ.Район|date=2022-05-06|accessdate=2025-07-30|archiveurl=https://web.archive.org/web/20220506085141/https://turiysk.rayon.in.ua/news/511177-khrami-sil-verbichne-ta-tulichiv-priednalisya-do-ptsu|archivedate=2022-05-06}}</ref><ref name="konkurent">{{cite web|url=https://konkurent.ua/publication/95575/verbichne-ta-tulichiv-sche-dvi-parafii-na-volini-pereyshli-do-ptsu-video|title=Вербичне та Туличів: ще дві парафії на Волині перейшли до ПЦУ (відео)|publisher=ІА «Конкурент»|date=2022-05-06|accessdate=2025-07-30|archiveurl=https://web.archive.org/web/20220506090159/https://konkurent.ua/publication/95575/verbichne-ta-tulichiv-sche-dvi-parafii-na-volini-pereyshli-do-ptsu-video|archivedate=2022-05-06}}</ref>
|сучасний статус = [[Пам'ятка архітектури місцевого значення]]<ref name="nakaz">{{cite web|url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/0/0f/Наказ_МКІП_України_від_19.04.2024_№_295.pdf|title=Наказ МКІП України від 19.04.2024 № 295 «Про занесення об’єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам’яток України»|format=pdf|publisher=Міністерство культури та інформаційної політики України|date=2024-04-19|accessdate=2025-07-30}}</ref>, діюча
|реліквії =
|стан = добрий
|адреса = [[Ковельський район]], [[Волинська область]], [[Україна]], с. Вербичне, вул. Імені Шевченка, 34<ref name="opendatabot"/>
|власник = Члени релігійної громади<ref name="opendatabot">{{cite web|url=https://opendatabot.ua/c/26277443|title=РЕЛІГІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ СВЯТО-РІЗДВО-БОГОРОДИЧНА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ(ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ УКРАЇНИ) СЕЛА ВЕРБИЧНЕ КОВЕЛЬСЬКОГО РАЙОНУ ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ|website=Opendatabot|accessdate=2025-07-30|archiveurl=https://web.archive.org/web/20240905085736/https://opendatabot.ua/c/26277443|archivedate=2024-09-05}}</ref>
|юрисдикція = [[Володимир-Волинська єпархія ПЦУ]]<ref name="opendatabot"/><ref name="rayon"/>
|керівництво = Ришканич Василь Ярославович<ref name="opendatabot"/>
|сайт =
|кр = Волинська область
|підпис карти =
}}
'''Церква Різдва Пресвятої Богородиці''' — [[православ'я|православна]] [[Церква (будівля)|церква]], [[пам'ятка архітектури місцевого значення]] (охоронний номер 2309-Вл<ref name="nakaz"/>) у селі [[Вербичне]] [[Турійська селищна громада|Турійської селищної громади]] [[Ковельський район|Ковельського району]] [[Волинська область|Волинської області]]. Храм, збудований 1881 року на кошти парафіян, є зразком дерев'яної церковної архітектури Волині кінця XIX століття. Парафія належить до [[Володимир-Волинська єпархія ПЦУ|Володимир-Волинської єпархії]] [[Православна церква України|Православної Церкви України]]<ref name="opendatabot"/>.

== Історія ==
Перша дерев'яна церква у селі Вербичне була збудована коштом парафіян у 1725 році<ref name="decerkva"/><ref name="tsynkalovskyi"/>. Сучасний храм звели на її місці також за гроші місцевої громади у 1881 році та освятили 7 вересня того ж року<ref name="decerkva"/>. У 1858 році церкву перейменували з приписної на самостійну парафіяльну. Новий [[іконостас]] встановили у 1891 році<ref name="decerkva"/>.

Згідно з історичними даними, у першій половині XV століття село належало Івашку Ясмановичу Вербичевському, а згодом перейшло у власність князя [[Сангушки|Сангушка]]<ref name="tsynkalovskyi"/>. У XVI столітті, згідно з ревізією володимирського замку 1545 року та податковими реєстрами 1570-х років, село перебувало у власності родини Калусовських (Калашовських)<ref name="tsynkalovskyi"/><ref name="SgKP">{{SgKP|XIII|215|werbiczno}}. — S. 215. {{ref-pl}}</ref>.

5 травня 2022 року релігійна громада сіл Вербичне та [[Туличів]] ухвалила рішення про перехід з [[Українська православна церква (Московський патріархат)|Московського патріархату]] до [[Православна церква України|Православної Церкви України]]. Прохання парафіян про прийняття до кліру [[Володимир-Волинська єпархія ПЦУ|Володимир-Волинської єпархії ПЦУ]] задовольнив єпископ Матфей<ref name="rayon"/><ref name="konkurent"/>.

Рішенням виконавчого комітету Волинської обласної ради народних депутатів від 3 квітня 1992 року № 76 церкву взято на облік як пам'ятку архітектури<ref name="nakaz"/>. Наказом [[Міністерство культури та інформаційної політики України|Міністерства культури та інформаційної політики України]] від 19 квітня 2024 року № 295 її занесено до [[Державний реєстр нерухомих пам'яток України|Державного реєстру нерухомих пам'яток України]] за категорією місцевого значення<ref name="nakaz"/>.

На подвір'ї храму є [[могила|могили]] повстанців<ref name="volynnews">{{cite web|url=https://www.volyn.com.ua/news/129214-litseisty-proishlysia-stezhkamy-povstanskoi-slavy|title=Ліцеїсти пройшлися «Стежками повстанської слави»|publisher=Волинь|date=2019-06-06|accessdate=2025-07-30|archiveurl=https://web.archive.org/web/20220501193309/https://www.volyn.com.ua/news/129214-litseisty-proishlysia-stezhkamy-povstanskoi-slavy|archivedate=2022-05-01}}</ref>.

== Архітектура ==
Церква розташована в центрі села на невеликому пагорбі<ref name="decerkva"/>. Храм дерев'яний, на кам'яному фундаменті, одноверхий, покритий [[бляха|бляхою]]. Його довжина становить 24 [[аршин]]и (≈17 м), ширина та висота до даху — по 10 аршинів (≈7,1 м)<ref name="decerkva"/>.

[[Дзвіниця]] збудована разом із церквою, також дерев'яна, має висоту 24 аршини (≈17 м) та налічує 5 дзвонів<ref name="decerkva"/>. У «Справочной книге о приходахъ и монастыряхъ Волынской епархіи» за 1914 рік храм описано як «вмістимий, прикрашений посередньо»<ref name="decerkva"/>.

== Метричні книги та архіви ==
Копії метричних книг церкви зберігаються з 1791 року<ref name="decerkva"/>. У [[Державний архів Житомирської області|Державному архіві Житомирської області]] та [[Державний архів Волинської області|Державному архіві Волинської області]] зберігаються метричні книги, шлюбні описи та сповідальні розписи, що стосуються парафії, за різні періоди з 1797 по 1938 роки<ref name="rodometrika">{{cite web|url=https://rodometrika.com/geography/volinska-guberniya/kovelskij-povit/turijska-volost/verbichne|title=Вербичне|website=Родометрика|accessdate=2025-07-30}}</ref>.

== Сучасність ==
Релігійна громада офіційно зареєстрована 24 грудня 1991 року. Її повна назва — РЕЛІГІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ «СВЯТО-РІЗДВО-БОГОРОДИЧНА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ (ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ УКРАЇНИ) СЕЛА ВЕРБИЧНЕ КОВЕЛЬСЬКОГО РАЙОНУ ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ». Керівником громади є Ришканич Василь Ярославович. Основний вид діяльності — діяльність релігійних організацій<ref name="opendatabot"/>.

Церква є частиною місцевих історико-туристичних маршрутів, зокрема рейду «Стежками повстанської слави», що пролягає від села Вербичне до урочища Вовчак<ref name="volynnews"/>.

== Галерея ==
<gallery>
File:Verbycne Turiyskyi Volynska-Nativity of the Theotokos church-general view.jpg|Загальний вигляд церкви
File:Verbycne Turiyskyi Volynska-Nativity of the Theotokos church-west view.jpg|Вигляд із заходу
File:Verbycne Turiyskyi Volynska-Nativity of the Theotokos church-south-east view.jpg|Вигляд з південного сходу
File:Verbycne Turiyskyi Volynska-Nativity of the Theotokos church-guard board.jpg|Охоронна табличка
</gallery>
== Див. також ==
* [[Вербичне]]

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Православні храми Волинської області]]
[[Категорія:Церкви Різдва Пресвятої Богородиці|Вербичне]]
[[Категорія:Дерев'яні церкви Ковельського району]]
[[Категорія:Церкви Волинської єпархії ПЦУ|Вербичне]]
[[Категорія:Культові споруди, побудовані 1881]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1881]]
[[Категорія:1881 у християнстві]]
[[Категорія:Пам'ятки архітектури Волинської області]]
[[Категорія:Пам'ятки архітектури України місцевого значення|Вербичне]]
[[Категорія:Церкви Володимир-Волинської єпархії ПЦУ]]

title: Церква Різдва Пресвятої Богородиці

Тип споруди: Церква

Сучасний статус: Пам'ятка архітектури місцевого значення, діюча

Розташування: Україна, Вербичне

Архітектор: невідомий

Скульптор: невідомий

Художник: невідомий

Інженер: невідомий

Засновник: Парафіяни

Вартість: коштом парафіян

Будівельна система: Дерев'яна на кам'яному фундаменті

Стиль: Дерев'яна архітектура, історизм

Належність: Православна церква України

Стан: добрий

Власник: Члени релігійної громади

Юрисдикція: Володимир-Волинська єпархія ПЦУ

Керівництво: Ришканич Василь Ярославович

Адреса: Ковельський район, Волинська область, Україна, с. Вербичне, вул. Імені Шевченка, 34


text:
# Home Location Register
Home Location Register, HLR (англ. The Home Location Register) — база даних, що зберігає інформацію про кожного користувача мережі стільникового зв'язку. Як правило, HLR реалізується як кластер з декількох серверів.
HLR зберігає інформацію про статус послуг, що пов'язані з деякою SIM-карткою. Кожна картка має унікальний номер, IMSI, що використовується як ключ для HLR.
Приклади інформації, що зберігається в HLR:
- Номер телефону (MSISDN) абонента, що пов'язаний з даною SIM карткою;
- GSM сервіси, що доступні користувачеві;
- Місце знаходження користувача (VLR та SGSN);
- Налаштування переадресації;

## Подані дані
У HLR зберігаються такі дані:
Напівпостійні дані
- Міжнародна ідентифікація мобільного абонента (IMSI)

- Номер мобільного абонента ISDN (MSISDN)

- заброньований профіль послуги (переадресація дзвінка, підписка на послугу, обмеження послуги тощо)

Тимчасові дані
- Адреса реєстру розташування відвідувачів (VLR).

- Адреса центру комутації мобільних послуг (MSC).

- Набір автентифікації (складається з кількох трійок автентифікації)

- дані про плату

## Див.також
- GSM
- Location-based service

title: Home Location Register

wikitext:
{{Без джерел|дата=вересень 2022}}
[[Файл:Gsm netzwerk.png|міні|Мережа GSM з HLR]]
'''Home Location Register''', '''HLR''' ({{lang-en|The Home Location Register}}) — [[база даних]], що зберігає інформацію про кожного користувача мережі [[стільниковий зв'язок|стільникового зв'язку]]. Як правило, HLR реалізується як [[Кластер (інформатика)|кластер]] з декількох [[сервер]]ів.
HLR зберігає інформацію про статус [[послуга|послуг]], що пов'язані з деякою [[SIM]]-карткою. Кожна картка має унікальний номер, [[IMSI]], що використовується як [[ключ]] для HLR.

Приклади інформації, що зберігається в HLR:
* Номер телефону ([[MSISDN]]) [[абонент]]а, що пов'язаний з даною SIM карткою;
* [[GSM]] [[сервіс]]и, що доступні користувачеві;
* Місце знаходження користувача ([[VLR]] та [[SGSN]]);
* Налаштування переадресації;

== Подані дані ==
У HLR зберігаються такі дані:

'''Напівпостійні дані'''

* Міжнародна ідентифікація мобільного абонента (IMSI)

* Номер мобільного абонента ISDN (MSISDN)

* заброньований профіль послуги (переадресація дзвінка, підписка на послугу, обмеження послуги тощо)

'''Тимчасові дані'''

* Адреса реєстру розташування відвідувачів (VLR).

* Адреса центру комутації мобільних послуг (MSC).

* Набір автентифікації (складається з кількох трійок автентифікації)

* дані про плату

== Див.також ==

* [[GSM]]
* [[Location-based service]]
{{Tech-stub}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Телекомунікації]]


text:
# Ножай-Юрт
Ножай-Юрт  (чеч. Нажи-Йурт)— село в Чечні, адміністративний центр Ножай-Юртовського району.

## Географія
Село знаходиться в східній частині Чечні, за 111 кілометрів на південний схід від Грозного, недалеко від кордону з Дагестаном, за 30 кілометрах на південно- захід від Хасав'юрта, на річці Ямансу (притока річки Аксай).

## Історія
Село засноване в 1810 році.
В 1944 році, після депортації чеченців і інгушів та ліквідації Чечено-Інгушської АРСР, селище Ножай-Юрт було перейменовано в Андалали і заселено вихідцями із сусіднього Дагестану. Після відновлення Чечено-Інгушської АРСР населеному пункту повернули колишню назву Ножай-Юрт. Дагестанці були переселені назад в Дагестан.

## Населення
Населення — 6744 осіб.
Національний склад
Національний склад населення села за даними  Всеросійського перепису населення 2010 року:
| Народ                      | Чисельність, чол. | Частка від усього населення,% |
| -------------------------- | ----------------- | ----------------------------- |
| Чеченці                    | 5858              | 86,86 %                       |
| Росіяни                    | 320               | 4,74 %                        |
| Аварці                     | 217               | 3,22 %                        |
| Кумики                     | 90                | 1,33 %                        |
| Лезгини                    | 41                | 0,61 %                        |
| Лакці                      | 32                | 0,47 %                        |
| Інші                       | 180               | 2,67 %                        |
| Не зазначили і відмовилися | 6                 | 0,09 %                        |
| Усього                     | 6744              | 100,00 %                      |

## Економіка
В Ножай-Юрті розташований цегельний завод. Завод був зруйнований під час Першої чеченської війни в 1994 році, в 2006 році відновлений. Виробнича потужність заводу — 8 мільйонів цеглин на рік.

title: Ножай-Юрт

wikitext:
{{НП
|країна                   = Росія
|статус                   = Село
|українська назва         = Ножай-Юрт
|оригінальна назва = {{lang-ce|Ножи-Koрт}}
|герб                     =
|прапор                     =
 | lat_deg = 43|lat_min = 05|lat_sec = 50
 | lon_deg = 46|lon_min = 22|lon_sec = 45
|CoordAddon = type: city(43500)_region: RU
|регіон                   = Чеченська Республіка
|регіон в таблиці         = Чеченська Республіка
|розмір карти регіону     = 300
|вид району               = Муніципальний район
|район                    = [[Ножай-Юртовський район]]
|в регіон                 = знизу
|в район                  = зверху
|C в район                = немає
|розмір карти району      = 300
|вид поселення            =
|поселення                =
|поселення в таблиці      =
|голова                    =
|дата заснування           =
|перша згадка        = 1810
|колишні імена            = Андалали
|статус з                 =
|площа                  =
|висота центру НП         = 375
|клімат                   =
|населення               = 6744
|рік перепису            = 2013
|густина                =
|агломерація              =
|національний склад      =
|конфесійний склад =
|поштовий індекс          = 366220
|телефонний код           = 87141
|цифровий ідентифікатор   =
|сайт                     =
}}
'''Ножай-Юрт'''  ([[Чеченська мова|чеч]]. ''Нажи-Йурт''<ref>http://daymohk-gazet.ru/ry</ref>)— село в Чечні, адміністративний центр [[Ножай-Юртовський район|Ножай-Юртовського району]].

== Географія ==
Село знаходиться в східній частині [[Чеченська республіка|Чечні]], за 111 кілометрів на південний схід від [[Грозний|Грозного]], недалеко від кордону з [[Дагестан]]ом, за 30 кілометрах на південно- захід від [[Хасав'юрт]]а, на річці [[Ямансу (річка)|Ямансу]] (притока річки [[Аксай (притока Акташа)|Аксай]])<ref> [http://rusgeo.clow.ru/2/151.htm Ножай-Юрт] // [http://rusgeo.clow.ru Географічні назви Росії] </ref>.

== Історія ==
Село засноване в [[1810]] році.

В [[1944]] році, після [[Депортація чеченців та інгушів|депортації]] [[Чеченці|чеченців]] і [[Інгуші|інгушів]] та ліквідації Чечено-Інгушської АРСР, селище Ножай-Юрт було перейменовано в [[Андалали]] і заселено вихідцями із сусіднього [[Дагестан]]у. Після відновлення [[Чечено-Інгушська АРСР|Чечено-Інгушської АРСР]] населеному пункту повернули колишню назву Ножай-Юрт. Дагестанці були переселені назад в Дагестан.

== Населення ==
Населення — 6744 осіб.

; Національний склад
Національний склад населення села за даними [[Всеросійський перепис населення (2010) | Всеросійського перепису населення 2010 року]]<ref>{{cite web|url=http://chechenstat.gks.ru/wps/wcm/connect/rosstat_ts/chechenstat/resources/569d2180426303a6ae5bee2d59c15b71/ТОМ+4.ZIP|title=Том 4 книга 1 "Національний склад і володіння мовами, громадянство"; таблиця 1 "Національний склад населення Чечні по міських округах, муніципальним районам, міським населеним пунктам, сільським населеним пунктам з чисельністю населення 3000 осіб і більше"|accessdate=26 березня 2015|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150929072457/http://chechenstat.gks.ru/wps/wcm/connect/rosstat_ts/chechenstat/resources/569d2180426303a6ae5bee2d59c15b71/ТОМ+4.ZIP|archivedate=29 вересня 2015|deadurl=yes}}</ref>:

{| Class = "standard sortable"
|-
! Народ
! Чисельність,
 чол.
! Частка
 від усього населення,%
|-
| [[Чеченці]]
| Align="right" | 5858
| Align="right" | 86,86 %
|-
| [[Росіяни]]
| Align="right" | 320
| Align="right" | 4,74 %
|-
| [[Аварці]]
| Align="right" | 217
| Align="right" | 3,22 %
|-
| [[Кумики]]
| Align="right" | 90
| Align="right" | 1,33 %
|-
| [[Лезгини]]
| Align="right" | 41
| Align="right" | 0,61 %
|-
| [[Лакці]]
| Align="right" | 32
| Align="right" | 0,47 %
|-
| Інші
| Align="right" | 180
| Align="right" | 2,67 %
|-
| Не зазначили і відмовилися
| Align="right" | 6
| Align="right" | 0,09 %
|-
| Усього
| Align="right" | 6744
| Align="right" | 100,00 %
|}

== Економіка ==
В Ножай-Юрті розташований цегельний завод. Завод був зруйнований під час [[Перша чеченська війна|Першої чеченської війни]] в [[1994]] році, в [[2006]] році відновлений. Виробнича потужність заводу — 8 мільйонів цеглин на рік.<ref name = "REGNUM"> [http://www.nsp.su/news/2006-08/619/ У селі Ножай-Юрт відновлений цегельний завод] // [http://www.regnum.ru ІА REGNUM] </ref>

== Примітки ==
{{примітки}}

{{Ножай-Юртовський район}}
{{Райцентри Чечні}}

[[Категорія:Села Чечні]]
[[Категорія:Населені пункти Ножай-Юртовського району]]
[[Категорія:Районні центри Чечні]]
[[Категорія:Населені пункти Росії, засновані 1810]]

title: Країна

Країна: Росія

Регіон: Чеченська Республіка

Муніципальний район: Ножай-Юртовський район

Попередні назви: Андалали

Офіційна мова: чеченська мова і російська

OSM: ↑3856648 ·R (commune rurale de Nojaï-Iourt)


text:
# Вегетаційний період
Термін вегетаційний період має два визначення:
1. Період року, коли можливе зростання і розвиток (вегетація) рослин. Тривалість залежить від географічної широти, клімату. Проте, для кожної рослини існують свої мінімальні температури. Якщо холодостійкі рослини спокійно переносять низьку температуру, то теплолюбиві при такій температурі можуть загинути. Тому часто за вегетаційний період приймають кліматичне літо. У тропіках вегетаційний період продовжується весь рік, у високих широтах і горах — від останнього весняного до першого осіннього заморозку. Вегетаційний період для більшості рослин визначається як період з середніми температурами 5° і вище. На більшій частині території України вегетаційний період починається в кінці березня, а закінчується в кінці жовтня. На зміну вегетаційному періоду приходить період спокою у рослин.
2. Інше значення — час, необхідний для розвитку рослини:
- для однорічних — від посадки (проростання насіння) до дозрівання (збирання врожаю)
- для багаторічних — від сходів або набухання бруньок до дозрівання (збирання врожаю)
- для дерев це також — час активної життєдіяльності рослин від початку сокоруху і розпускання бруньок до обпадання листя.

Вегетаційний період умовно визначається часом між переходом середньодобової температури навесні і восени через +5 °С. Рідше для цього використовуються граничні температури 0 або +10 °С. Однак для кожної з рослин існують свої мінімальні температури. Якщо холодостійкі рослини спокійно переносять низьку температуру, то теплолюбні при такій температурі можуть загинути. Тому часто за вегетаційний період приймають кліматичне літо.

title: Вегетаційний період

wikitext:
{{Otheruses|Вегетація}}
Термін '''вегетаційний період''' має два визначення:

1. Період року, коли можливе зростання і розвиток (вегетація) [[рослини|рослин]]. Тривалість залежить від географічної [[широта|широти]], [[клімат]]у. Проте, для кожної рослини існують свої мінімальні температури. Якщо холодостійкі рослини спокійно переносять низьку температуру, то теплолюбиві при такій температурі можуть загинути. Тому часто за вегетаційний період приймають [[кліматичне літо]]. У [[тропіки|тропіках]] вегетаційний період продовжується весь рік, у високих широтах і горах — від останнього весняного до першого осіннього заморозку. Вегетаційний період для більшості рослин визначається як період з середніми температурами 5° і вище. На більшій частині території України вегетаційний період починається в кінці березня, а закінчується в кінці жовтня. На зміну вегетаційному періоду приходить [[період спокою у рослин]].

2. Інше значення — час, необхідний для розвитку рослини:
* для однорічних — від посадки (проростання [[насіння]]) до дозрівання ([[збирання врожаю]])
* для багаторічних — від сходів або набухання бруньок до дозрівання (збирання врожаю)
* для дерев це також — час активної життєдіяльності рослин від початку сокоруху і розпускання бруньок до обпадання листя.

Вегетаційний період умовно визначається часом між переходом середньодобової температури навесні і восени через +5 °С. Рідше для цього використовуються граничні температури 0 або +10 °С<ref>{{книга|автор=Блинова К.Ф. и др.|частина=|заголовок=Ботанико-фармакогностический словарь: Справ. пособие|посилання=http://herba.msu.ru/shipunov/school/books/botaniko-farmakognost_slovar1990.djvu|відповідальний=Под ред. К. Ф. Блиновой, Г. П. Яковлева|місто=М.|видавництво=Высш. шк.|рік=1990|сторінки=36|isbn=5-06-000085-0}}</ref>. Однак для кожної з рослин існують свої мінімальні температури. Якщо холодостійкі рослини спокійно переносять низьку температуру, то теплолюбні при такій температурі можуть загинути. Тому часто за вегетаційний період приймають кліматичне літо.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* Біологічний словник / За ред. [[Ситник Костянтин Меркурійович|К. М. Ситника]], [[Топачевський Вадим Олександрович|В. О. Топачевського]]. — 2-ге вид. — К.: Голов. ред. УРЕ, 1986. — 679 с.
* [[Дедю Іон Ілліч|Дедю И. И.]] Экологический энциклопедический словарь. — Кишинев, 1989.
* [[Звєрєв Анатолій Тихонович|Зверев А. Т.]] Основные законы экологии. — М.,: Издат. дом Паганель, 2009. — 171 с.
* [[Кондратюк Євген Миколайович|Кондратюк Е. М.]], [[Хархота Ганна Іванівна|Хархота Г. І.]] Словник-довідник з екології. — К.: Урожай, 1987. — 147 с.
* [[Миркін Борис Михайлович|Миркин Б. М.]], [[Розенберг Геннадій Самуїлович|Розенберг Г. С.]] Толковый словарь современной фитоценологии. — М.: Наука, 1983. — 130 с.
* [[Реймерс Микола Федорович|Реймерс Н. Ф.]] Природопользование: Словарь-справочник. М.: Мысль, 1990. — 639 с.
* Реймерс Н. Ф., [[Яблоков Олексій Володимирович|Яблоков А. В.]] Словарь терминов и понятий, связанных с охраной природы. — М.: Наука, 1982. — 144 с.
* {{СБТ}}
* Словарь-справочник по экологии / К. М. Сытник, [[Брайон Олександр Володимирович|А. В. Брайон]], А. В. Гордецкий и др. — К.: Наук. думка, 1994. — 663 с.
* Allee W.С., Park T. Concerning ecological principles//Science. — 1939. — Vol. 89. — P. 166—169.
* Allee W. C, Park O., Emerson A.E., Park Т., Schmidt K.P. Principles of Animal Ecology. — Philadelphia: W. B. Saunders Co., 1949. — 837 p.
* Bennett R.J., Chorley R.J. Environmental systems: Philosophy, analisis and control. — London: Methuen and C Ltd., 1978. — 624 p.
* McIntosh Robert P. The Background of Ecology: Concept and Theory. Cambridge University Press. Cambridge. — London, N.-Y., New Rochelle, Sydney, Melbourne, 1985. — 383 p.
* Watt К. Е.F. Principles of Environmental Science. — McGraw-Hill Inc., 1973. 319 p.

== Посилання ==
* [http://esu.com.ua/search_articles.php?id=32606 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160513033220/http://esu.com.ua/search_articles.php?id=32606 |date=13 травня 2016 }} ВЕГЕТАЦІ́ЙНИЙ ПЕРІ́ОД] // [[ЕСУ]]
* {{СДЕколог|частина=Вегетаційний період|сторінки=30}}
[[Категорія:Кліматологія]]
[[Категорія:Агрокліматологія]]
[[Категорія:Екологічна термінологія]]