text:
# Серп і Молот (Прокоп'євський округ)
Серп і Мо́лот (рос. Серп и Молот) — селище у складі Прокоп'євського округу Кемеровської області, Росія.

## Населення
Населення — 65 осіб (2010; 81 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 95 %

title: Серп і Молот (Прокоп'євський округ)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = селище
 | тип_род         = селища
 | назва           = Серп і Молот
 | назва ін.       = {{lang-ru|Серп и Молот}}
 | карта розташування1 = Росія Кемеровська область
 | герб            =
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Кемеровська область]]
 | район           =
 | муніципальний округ   = [[прокоп'євський округ|Прокоп'євський]]
 | поселення       =
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 65 осіб ([[2010]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2010/kemerovskaja.htm Дані перепису населення 2010 року]</ref>)
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 54
 | lat_min= 04
 | lat_sec= 26
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 86
 | lon_min= 58
 | lon_sec= 53
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Серп і Молот}}

'''Серп і Мо́лот''' ({{lang-ru|Серп и Молот}}) — [[селище]] у складі [[прокоп'євський округ|Прокоп'євського округу]] [[кемеровська область|Кемеровської області]], [[Росія]].

== Населення ==
Населення — 65 осіб ([[2010]]; 81 у [[2002]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2002/kemerovskaja.htm Дані перепису населення 2002 року.]</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 95 %

== Джерела ==
* {{Карта|N-45-66}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{прокоп'євський округ}}

{{kemerov-obl-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Прокоп'євського округу]]
[[Категорія:Селища Кемеровської області]]

title: селище Серп і Молот

Суб'єкт Російської Федерації: Кемеровська область

Муніципальний округ: Прокоп'євський

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Серп і Молот · Серп і Молот


text:
# IC 5173
IC 5173 — галактика типу SBc () у сузір'ї Індіанець.
Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції індексного каталогу. Об'єкт був відкритий 21 серпня 1900 року астрономом Делайлом Стюартом.

wikiname: ukwiki

title: IC 5173

in_language: uk

wikitext:
{{Галактика IC
| IC = 5173
| Назва = IC 5173
| Тип = [[галактика]]
| Сузір'я = Індіанець
| Позначення = PGC 68380, ESO 76-8, AM 2210-693, Southern Integral-sign
| Пряме_сходження = 22 год 14 хв 44,5 сек
| Відхилення = -69° 21′ 57″
| Код = SBc
| Хаббл-тип =
| Епоха = [[J2000.0]]
| Видима_зоряна_величина = 14,5
| Видимі_розміри = 1,40' × 0,3'
| Яскравість_поверхні = 13,4
| Фотографічна_зоряна_величина = 15,2
| Кутове_положення = 73
| bot = true
| dreyer = true
}}

'''IC 5173''' — [[галактика]] типу SBc () у сузір'ї [[Індіанець (сузір'я)|Індіанець]].<ref>{{Cite web|title=Your NED Search Results|url=http://ned.ipac.caltech.edu/cgi-bin/objsearch?objname=IC+5173&extend=no&hconst=73&omegam=0.27&omegav=0.73&corr_z=1&out_csys=Equatorial&out_equinox=J2000.0&obj_sort=RA+or+Longitude&of=pre_text&zv_breaker=30000.0&list_limit=5&img_stamp=YES|website=ned.ipac.caltech.edu|accessdate=2023-06-08}}</ref>

Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції [[Індексний каталог|індексного каталогу]]. Об'єкт був відкритий 21 серпня 1900 року астрономом Делайлом Стюартом.<ref>{{Cite web|title=Index Catalog Objects: IC 5150 - 5199|url=http://cseligman.com/text/atlas/ic51a.htm#ic5173|website=cseligman.com|accessdate=2023-06-08}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==

* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+5173 IC 5173] в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-en}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+5173 IC 5173] в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-fr}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+5173 Перевірена інформація про IC 5173]{{ref-en}}
* [http://simbad.u-strasbg.fr/sim-id.pl?Ident=IC+5173 IC 5173 в базі SIMBAD]{{ref-en}}{{Недоступне посилання|date=жовтня 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [https://web.archive.org/web/20160305072601/http://vizier.u-strasbg.fr/viz-bin/VizieR-S?IC+5173 IC 5173 в базі Vizier]{{ref-en}}
* [http://nedwww.ipac.caltech.edu/cgi-bin/nph-objsearch?objname=IC+5173 IC 5173 в базі NASA Extragalactic  Database]{{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20070202212605/http://www.ngcic.org/steinicke/ Бази даних про об'єкти NGC/IC]{{ref-en}}

{{Навігатор NGC|IC 5169|IC 5170|IC 5171|IC 5172|IC 5173|IC 5173A|IC 5174|IC 5175|IC 5176|}}

{{Бот|}}<!-- заберіть шаблон {{бот|}}, якщо вносите серйозні зміни в статтю -->

{{Портали|Астрономія}}

[[Категорія:Об'єкти IC|IC 5173]]
[[Категорія:Індіанець (сузір'я)|IC 5173]]
[[Категорія:Галактики|IC 5173]]

title: Розташування (епоха J2000.0)

Сузір'я: Індіанець

Пряме піднесення: 22 год 14 хв 44,5 сек

title: Характеристики

Тип: галактика

title: Позначення


text:
# Поштове (Бердичівський район)
Пошто́ве — селище в Україні, у Краснопільській сільській громаді Бердичівського району Житомирської області. Населення становить 29 осіб.

## Назва
До 2010 року мало назву Поштове. Перейменоване на Хутір Поштовий рішенням Житомирської обласної ради від 18 березня 2010 року № 1062 «Про внесення змін в адміністративно-територіальний устрій Житомирської області». 8 вересня 2010 року Житомирська обласна рада рішенням №1202 скасувала перейменування села та повернула йому назву Поштове.

## Населення

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова       | Кількість | Відсоток |
| ---------- | --------- | -------- |
| українська | 29        | 100%     |

title: Поштове (Бердичівський район)

wikitext:
{{Селище
 | назва           = Поштове
 | область         = [[Житомирська область]]
 | район           = [[Бердичівський район]]
 | рада            = [[Краснопільська сільська громада (Житомирська область)|Краснопільська сільська громада]]
 | код КОАТУУ      = 1825882804
 | розташування    =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | засновано       =
 | населення       = 29
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 0,496
 | ref-площа       =
 | щільність       = 58,47
 | поштовий індекс = 13256
 | телефонний код  = 4139
 | координати      =  {{coord|49|47|38|N|28|6|17|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 49 | lat_min = 47 | lat_sec = 38
   | lon_deg = 28 | lon_min = 6 | lon_sec = 17
 | висота          = 280
 | ref-висота      =
 | водойма         =
 | адреса          = 13256, Житомирська обл., Чуднівський р-н, с. Жеребки, вул. Центральна, 6
 | облікова картка = [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rf7571=10882 картка]
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 |громада=[[Краснопільська сільська громада (Житомирська область)|Краснопільська сільська громада]]}}
{{otheruses|Поштове}}
'''Пошто́ве''' — [[селище]] в [[Україна|Україні]], у [[Краснопільська сільська громада (Житомирська область)|Краснопільській сільській громаді]] [[Бердичівський район|Бердичівського району]] [[Житомирська область|Житомирської області]]. Населення становить 29 осіб.

== Назва ==
До 2010 року мало назву ''Поштове''. Перейменоване на ''Хутір Поштовий'' рішенням Житомирської обласної ради від [[18 березня]] [[2010]] року № 1062 «Про внесення змін в адміністративно-територіальний устрій Житомирської області». [[8 вересня]] [[2010]] року Житомирська обласна рада рішенням №1202 скасувала перейменування села та повернула йому назву ''Поштове''<ref>[http://oblrada.zhitomir.ua/old/include/sor/26/r/1062.doc Постанова Житомирської обласної ради №1202 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 18.03.10 № 1062 "Про внесення змін в адміністративно-територіальний устрій Житомирської області"»]{{Недоступне посилання|date=квітень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>.

== Населення ==

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]]{{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="wikitable sortable"
!Мова
!Кількість
!Відсоток
|-
|[[Українська мова|українська]]
|29
|100%
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/zhitomirskaja/21447 Погода в Поштовому]

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}
{{Краснопільська сільська громада (Житомирська область)}}
{{Бердичівський район}}

title: селище Поштове

Країна: Україна

Область: Житомирська область

Район: Бердичівський район

Тер. громада: Краснопільська сільська громада

Облікова картка: картка

title: Основні дані

Густота: 58,47 осіб/км²

title: Селищна влада

title: Карта

Карта: Поштове


text:
# Black Arrow (космічна програма)
Black Arrow — британська ракета-носій для виведення супутників, створена в 1960-х роках та експлуатована з 1969 по 1971 роки. Вона залишається єдиним прикладом успішної розробки й запуску ракети-носія Великою Британією. Під час останнього польоту ракети R3 28 жовтня 1971 року супутник Prospero X-3 вивели на низьку навколоземну орбіту, що зробило Велику Британію шостою країною світу, яка самостійно вивела супутник. Програму скасовано до успішного запуску з економічних причин.

## Розробка
Програма Black Arrow виникла на основі досліджень Royal Aircraft Establishment (RAE), які пропонували створення ракети-носія з використанням технологій ракети Black Knight. Проєкт затвердили у 1964 році. Основною метою було забезпечити незалежні запуски британських наукових супутників. Головним підрядником стала компанія Saunders-Roe (згодом частина Westland Aircraft).

## Опис
Ракета мала три ступені:
- Перший ступінь — двигун Gamma 8 із вісьмома камерами згоряння, що працював на паливній парі RP-1/HTP.
- Другий ступінь — двигун Gamma 2 із двома камерами згоряння на тому ж паливі.
- Третій ступінь — твердопаливний двигун Waxwing для остаточного виведення вантажу на орбіту.

Стабілізація ракети здійснювалася за допомогою гіроскопічної системи та нахилу камер двигунів.

## Історія запусків
| Серійний номер | Дата/час запуску (GMT)       | Корисне навантаження | Результат   | Примітка                                                                                |
| -------------- | ---------------------------- | -------------------- | ----------- | ----------------------------------------------------------------------------------------------------------------- |
| R0             | 28 червня 1969, 22:58, 22:58 | Жодного              | Невдача     | Суборбітальне випробування першого та другого ступенів, нестабільний вектор тяги через несправність електромережі |
| R1             | 4 березня 1970, 21:15        | Жодного              | Успіх       | Суборбітальний тест першого та другого ступенів                                                                   |
| R2             | 2 вересня 1970, 00:34        | Orba                 | Невдача     | На другому ступені не вдалося створити тиск наддуву баків                                                         |
| R3             | 28 жовтня 1971, 04:09        | Prospero             | Успіх       | Успішно досяг навколоземної орбіти                                                                                |
| R4             | Не запущено                  | Не запущено          | Не запущено | Зберігається в Музеї науки в Лондоні                                                                              |

## Prospero
Prospero X-3 — британський науковий супутник, що тестував нові технології: антенні системи, сонячні батареї, мікрометеоритні детектори. Маса супутника становила 66 кг. Він перебуває на орбіті станом на 2025 рік.

## Скасування програми
Програму скасували в липні 1971 року з фінансових міркувань, плануючи надалі запускати супутники на американських ракетах Scout. Рішення викликало критику, оскільки остаточний запуск був успішним.

## Спадщина
Black Arrow є визначною частиною британської космічної історії. Досвід, набутий у межах програми, сприяв участі Великої Британії у створенні європейських космічних ракет. Збережена ракета R4 виставлена в Музеї науки в Лондоні.

title: Black Arrow (космічна програма)

wikitext:
{{Ракета
|назва = Black Arrow
|зображення = Black Arrow.jpg
|країна     = {{GBR}}
|виробник              = [[Saunders-Roe]] / [[Westland Aircraft]]
|тип                   = Ракета-носій
|стартова_вартість     = ~£3 млн (1971)
|status                = Знята з експлуатації
|стартові_майданчики   = [[Вумера (випробувальний полігон)|Вумера]], Австралія | кількість_запусків    = 4
|вдалих =              2
|невдалих              = 2
|запусків              =
|перший=               = 28 червня 1969
|останній_запуск       = 28 жовтня 1971
|відомі_вантажі        = [[Prospero (супутник)|Prospero X-3]]
|вантаж_на_НГО         = 135 кг (на 200 км)
|висота                = 13 м
|діаметр               = 2 м (перший ступінь)
|стартова_маса         = 18 130 кг
|ступенів               = 3
{{Ракета/Ступінь
|номер = Перший
|двигуни = 1 × [[Armstrong Siddeley Gamma|Gamma 8]]
|тяга =  250,4 кН
|SI =
|тривалість = 150 секунд
|паливо = [[RP-1]]/[[Пероксид водню|HTP]]
}}{{Ракета/Ступінь
|номер = Другий
|двигуни = 1 × [[Armstrong Siddeley Gamma|Gamma 2]]
|тяга = 69,7 кН
|SI =
|тривалість =
|паливо = [[RP-1]]/[[Пероксид водню|HTP]]
}}{{Ракета/Ступінь
|номер = Третій
|двигуни = 1 × [[Waxwing (ступінь ракети)|Waxwing]]
|тяга = 19,8 кН
|SI =
|тривалість =
|паливо = Твердопаливний
}}}}{{Перенаправлено|Чорна стріла (ракета-носій)|Чорна стріла (значення)}}
'''Black Arrow''' — британська ракета-носій для виведення супутників, створена в 1960-х роках та експлуатована з 1969 по 1971 роки. Вона залишається єдиним прикладом успішної розробки й запуску ракети-носія Великою Британією. Під час останнього польоту ракети R3 28 жовтня 1971 року супутник [[Prospero (супутник)|Prospero X-3]] вивели на низьку навколоземну орбіту, що зробило Велику Британію шостою країною світу, яка самостійно вивела супутник. Програму скасовано до успішного запуску з економічних причин.

== Розробка ==
Програма Black Arrow виникла на основі досліджень [[Королівський авіаційний заклад|Royal Aircraft Establishment]] (RAE), які пропонували створення ракети-носія з використанням технологій ракети [[Black Knight (ракета)|Black Knight]]. Проєкт затвердили у 1964 році. Основною метою було забезпечити незалежні запуски британських наукових супутників. Головним підрядником стала компанія [[Saunders-Roe]] (згодом частина [[Westland Aircraft]]).

== Опис ==

Ракета мала три ступені:
* Перший ступінь — двигун [[Gamma 8]] із вісьмома камерами згоряння, що працював на паливній парі [[RP-1]]/[[HTP]].
* Другий ступінь — двигун [[Gamma 2]] із двома камерами згоряння на тому ж паливі.
* Третій ступінь — твердопаливний двигун [[Waxwing (ступінь ракети)|Waxwing]] для остаточного виведення вантажу на орбіту.

Стабілізація ракети здійснювалася за допомогою гіроскопічної системи та нахилу камер двигунів.

== Історія запусків ==
{| class="wikitable"
!Серійний номер
!Дата/час запуску (GMT)
!Корисне навантаження
!Результат
!Примітка
|-
|'''R0'''
|28 червня 1969, 22:58, 22:58<ref name="EA">{{cite web |url = http://www.astronautix.com/lvs/blaarrow.htm |title = Black Arrow |first = Mark |last = Wade |publisher = Encyclopedia Astronautica |access-date = 9 березня 2009 |archive-url = https://web.archive.org/web/20071206111804/http://www.astronautix.com/lvs/blaarrow.htm |archive-date = 6 грудня 2007 |url-status = dead |df = dmy-all}}</ref>
|Жодного
|{{Failure}}
|Суборбітальне випробування першого та другого ступенів, нестабільний вектор тяги через несправність електромережі
|-
|'''R1'''
|4 березня 1970, 21:15<ref name="EA"/>
|Жодного
|{{Success}}
|Суборбітальний тест першого та другого ступенів
|-
|'''R2'''
|2 вересня 1970, 00:34<ref name="EA"/>
|[[Orba X-2|Orba]]<ref name="EA"/>
|{{Failure}}
|На другому ступені не вдалося створити тиск наддуву баків
|-
|'''R3'''
|28 жовтня 1971, 04:09<ref name="UN-reg">{{cite web |url = http://www.unoosa.org/oosa/download.do?file_uid=886 |title = Information Furnished in Conformity with General Assembly Resolution 1721 B (XVI) by States Launching Objects into Orbit or Beyond |last = Crowe |first = C. T. |date = 5 листопада 1971 |work = Committee on the Peaceful Uses of Outer Space |publisher = [[United Nations]] |access-date = 14 березня 2009 |format = pdf |url-status = dead |archive-url = https://web.archive.org/web/20110928115825/http://www.unoosa.org/oosa/download.do?file_uid=886 |archive-date = 28 вересня 2011 |df = dmy-all}}</ref>
|[[Prospero X-3|Prospero]]<ref name="UN-reg"/>
|{{Success}}
|Успішно досяг навколоземної орбіти
|-
|'''R4'''
|colspan=3 align=center|Не запущено
|Зберігається в Музеї науки в Лондоні
|}

== Prospero ==
[[Prospero (супутник)|Prospero X-3]] — британський науковий супутник, що тестував нові технології: антенні системи, сонячні батареї, мікрометеоритні детектори. Маса супутника становила 66 кг. Він перебуває на орбіті станом на 2025 рік.

== Скасування програми ==
Програму скасували в липні 1971 року з фінансових міркувань, плануючи надалі запускати супутники на американських ракетах [[Скаут (сімейство ракет-носіїв)|Scout]]. Рішення викликало критику, оскільки остаточний запуск був успішним.

== Спадщина ==
Black Arrow є визначною частиною британської космічної історії. Досвід, набутий у межах програми, сприяв участі Великої Британії у створенні європейських космічних ракет. Збережена ракета R4 виставлена в [[Музей науки (Лондон)|Музеї науки в Лондоні]].

== Див. також ==
* [[Black Knight (ракета)]]
* [[Blue Streak (ракета)]]
* [[Британська космічна програма]]
* [[Prospero X-3|Prospero]]
* [[Королівський авіаційний заклад]]
* [[Вумера|Вумера (випробувальний полігон)]]
* [[Skylark (ракета)]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1971-093A Prospero на сайті NASA NSSDC]

title: Black Arrow

Виробник: Saunders-Roe / Westland Aircraft

Країна: Велика Британія

title: Розміри

Висота: 13 м м

Діаметр: 2 м (перший ступінь) м

title: Ступенів

Двигуни: 1 × Gamma 8

Тривалість горіння: 150 секунд с

title: Другий ступінь

Двигуни: 1 × Gamma 2

Тяга: 69,7 кН кН

title: Третій ступінь

Двигуни: 1 × Waxwing

Тяга: 19,8 кН кН

Паливо: Твердопаливний

title: Історія запусків


text:
# Hipposideros ruber
Hipposideros ruber — є одним з видів кажанів родини Hipposideridae.

## Поширення
Країни поширення: Ангола, Бенін, Буркіна-Фасо, Бурунді, Камерун, Центральноафриканська Республіка, Чад, Конго, Демократична Республіка Конго, Кот-д'Івуар, Екваторіальна Гвінея, Ефіопія, Габон, Гамбія, Гана, Гвінея, Гвінея-Бісау, Кенія, Ліберія, Малаві, Малі, Мозамбік, Нігер, Нігерія, Руанда, Сенегал, Сьєрра-Леоне, Судан, Танзанія, Того, Уганда, Замбія. Мешкає від рівня моря до 2300 м над рівнем моря. Вид рівнинних тропічних вологих лісів, але також може бути знайдений в реліктових та прибережних лісах, в сухій савані. Сідала в печерах, скелястих тріщинах і покинутих шахтах.

## Загрози та охорона
Цьому виду локально загрожує втрата і перетворення середовища проживання. З урахуванням широкого ареалу, цілком імовірно, що вид присутній у ряді охоронних територій.

title: Hipposideros ruber

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = ''Hipposideros ruber''
| status = LC | status_system = IUCN3.1
| image =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Ссавці]] (Mammalia)
| ordo = [[Рукокрилі]] (Chiroptera)
| subordo = [[Кажани]] (Microchiroptera)
| familia = [[Hipposideridae]]
| genus = [[Hipposideros]]
| binomial = ''Hipposideros ruber''
| binomial_authority = (Noack, 1893)
| range_map = Noack's Roundleaf Bat area.png
| synonyms =
}}

'''''Hipposideros ruber''''' — є одним з видів [[Кажани|кажанів]] родини [[Hipposideridae]].

== Поширення ==
Країни поширення: [[Ангола]], [[Бенін]], [[Буркіна-Фасо]], [[Бурунді]], [[Камерун]], [[Центральноафриканська Республіка]], [[Чад]], [[Конго]], [[Демократична Республіка Конго]], [[Кот-д'Івуар]], [[Екваторіальна Гвінея]], [[Ефіопія]], [[Габон]], [[Гамбія]], [[Гана]], [[Гвінея]], [[Гвінея-Бісау]], [[Кенія]], [[Ліберія]], [[Малаві]], [[Малі]], [[Мозамбік]], [[Нігер]], [[Нігерія]], [[Руанда]], [[Сенегал]], [[Сьєрра-Леоне]], [[Судан]], [[Танзанія]], [[Того]], [[Уганда]], [[Замбія]]. Мешкає від рівня моря до 2300 м над рівнем моря. Вид рівнинних тропічних вологих лісів, але також може бути знайдений в реліктових та прибережних лісах, в сухій савані. Сідала в печерах, скелястих тріщинах і покинутих шахтах.

== Загрози та охорона ==
Цьому виду локально загрожує втрата і перетворення середовища проживання. З урахуванням широкого ареалу, цілком імовірно, що вид присутній у ряді охоронних територій.

== Посилання ==
* [http://www.iucnredlist.org/details/10157/0 Mickleburgh, S., Hutson, A.M., Bergmans, W. & Fahr, J. 2008. Hipposideros ruber] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121113015807/http://www.iucnredlist.org/details/10157/0 |date=13 листопада 2012 }}

{{ссавці-доробити}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Гіпосідер]]
[[Категорія:Ссавці Африки]]
[[Категорія:Тварини, описані 1893]]

title: ?Hipposideros ruber

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Рукокрилі (Chiroptera)

Підряд: Кажани (Microchiroptera)

Родина: Hipposideridae

Рід: Hipposideros

Вікісховище: Hipposideros ruber


text:
# Радче
Радче (пол. Radcze) — село в Польщі, у гміні Мілянув Парчівського повіту Люблінського воєводства. Населення — 486 осіб (2011).

## Історія
1791 року вперше згадується унійна церква в селі.
У міжвоєнні 1918—1939 роки польська влада в рамках великої акції закриття та руйнування українських храмів на Холмщині і Підляшші перетворила місцеву православну церкву на римо-католицький костел.
У 1975-1998 роках село належало до Білопідляського воєводства.

## Населення
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 253     | 60                 | 159              | 34                   |
| Жінки    | 233     | 41                 | 120              | 72                   |
| Разом    | 486     | 101                | 279              | 106                  |

title: Радче

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Радче
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Radcze}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Люблінське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Парчівський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Мілянув (гміна){{!}}Мілянув
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 486
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 83
|поштовий індекс        = 21-210
|автомобільний код      = LPA
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0016515
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
'''Радче'''<ref name="Крип'якевич"/> ({{lang-pl|Radcze}}) — село в Польщі, у [[Мілянув (гміна)|гміні Мілянув]] [[Парчівський повіт|Парчівського повіту]] [[Люблінське воєводство|Люблінського воєводства]]. Населення — {{formatnum:486}} {{МНОЖИНА:486|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

== Історія ==
1791 року вперше згадується унійна церква в селі<ref name="Крип'якевич"/>.

У міжвоєнні 1918—1939 роки польська влада в рамках великої акції [[Ревіндикація|закриття та руйнування українських храмів на Холмщині і Підляшші]] перетворила місцеву православну церкву на римо-католицький костел<ref name="Крип'якевич"/>.

У [[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|1975-1998 роках]] село належало до [[Білопідляське воєводство|Білопідляського воєводства]].

== Населення ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=253 |ЧолПре=60 |ЧолПрац=159 |ЧолПост=34
|Жін=233 |ЖінПре=41 |ЖінПрац=120 |ЖінПост=72
|Разом=486 |РазомПре=101 |РазомПрац=279 |РазомПост=106
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=

<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>

<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>

<ref name="Крип'якевич">{{книга|автор=[[Крип'якевич Іван Петрович|Крип'якевич І.]], [[Крип'якевич Роман Іванович|Крип'якевич Р.]]|частина=Матеріали до історії церков Холмщини і Підляшшя|заголовок=Холмщина і Підляшшя : іст.-етногр. дослідж.|посилання=http://irbis-nbuv.gov.ua/ulib/item/ukr0011409|місце=Київ|видавництво=Родовід|рік=1997|сторінки=147}}</ref>

}}
{{Бібліоінформація}}

{{Гміна Мілянув}}
{{Портали|Польща}}

[[Категорія:Села Парчівського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Люблінське воєводство

Повіт: Парчівський повіт

Гміна: Мілянув

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: LPA

OSM: ↑3103739 ·R (Ґміна Мілянув)


text:
# Цилазаприл
Цилазаприл — синтетичний антигіпертензивний препарат, що належить до групи інгібіторів АПФ, для перорального застосування. Цилазаприл уперше синтезований у лабораторії компанії «Hoffmann-La Roche», на який було отримано патент у 1985 році.

## Фармакологічні властивості
Цилазаприл — синтетичний лікарський препарат, що належить до групи інгібіторів АПФ. Механізм дії препарату полягає у пригнічення ренін-ангіотензин-альдостеронової системи плазми крові, яка приводить до зменшення впливу ангіотензину ІІ на судини та до зменшення секреції альдостерону, не впливаючи на концентрацію калію у сироватці крові та збільшення втрати рідини та натрію. Після прийому цилазаприлу у результаті інгібування ангіотензинперетворюючого ферменту підвищується активність калікреїн-кінінової системи, що призводить до вазоділатації та підвищення активності простагландинової системи. Цилазаприл знижує загальний периферійний опір судин, систолічний та діастолічний артеріальний тиск, перед- та постнавантаження на міокард та зменшує симптоми серцевої недостатності. При лікуванні цилазаприлом також спостерігається зменшення гіпертрофії лівого шлуночка та покращення його діастолічної функції.

### Фармакодинаміка
Цилазаприл швидко всмоктується у шлунково-кишковому тракті, біодоступність препарату складає 60% внаслідок ефекту першого проходення через печінку. Після прийому цилазаприл швидко перетворюється у печінці на активний метаболіт — цилазаприлат. Максимальна концентрація в крові цилазаприлу досягається протягом 2 годин. Препарат не зв'язується з білками крові. Цилазаприл проникає через плацентарний бар'єр та виділяється в грудне молоко. Цилазаприл метаболізується препарат у печінці у незначній кількості. Виводиться цилазаприл із організму із сечею у вигляді цилазаприлату. Період напіввиведення препарату складає 9 годин, при порушенні функції нирок та печінки цей час збільшується відповідно до кліренсу креатиніну, при важкій нирковій недостатності елімінація препарату відсутня (цилазаприл та цилазаприлат видаляються із організму шляхом гемодіалізу).

## Показання до застосування
Цилазаприл застосовується для лікування гіпертонічної хвороби та симтоматичної артеріальної гіпертензії (у тому числі реноваскулярної гіпертензії), та у комплексному лікуванні серцевої недостатності.

## Побічна дія
При застосуванні цилазаприлу можливі наступні побічні ефекти:
- Алергічні реакції та з боку шкірних покривів — нечасто (~2%) анафілактоїдні реакції, набряк Квінке.
- З боку травної системи — нечасто (менше 2%) нудота, диспепсія, панкреатит.
- З боку нервової системи — часто (більше 2%) головний біль, запаморочення, швидка втомлюваність.
- З боку дихальної системи — нечасто (< 2%) кашель.
- З боку серцево-судинної системи — нечасто (< 2%) артеріальна гіпотензія.
- Зміни в лабораторних аналізах — рідко анемія, зниження гематокриту, гіперкаліємія, лейкопенія, підвищення рівня креатиніну та сечовини в крові.

## Протипокази
Цилазаприл протипоказаний при підвищеній чутливості до інгібіторів АПФ; ангіоневротичному набряку, пов'язаному із інгібіторами АПФ в анамнезі або спадковому ангіоневротичному набряку; при вагітності та годуванні грудьми; при двобічному стенозі ниркових артерій чи однобічному у разі наявності однієї нирки; порфірії. З обережністю застосовується препарат при печінковій та нирковій недостатності, у хворих системними захворюваннями сполучної тканини, первинному альдостеронізмі, стенозі гирла аорти або мітральному стенозі, подагрі, при недавно перенесеній трансплантації нирки, гіпертрофічній кардіоміопатії, вираженій серцевій недостатності, у хворих, що знаходяться на гемодіалізі, у хворих цукровим діабетом. Препарат не застосовується у дитячому віці.

## Форми випуску
Цилазаприл випускається у вигляді таблеток по 0,001; 0,0025 та 0,005 г. Станом на 2014 рік в Україні даний препарат не зареєстрований.

title: Цилазаприл

wikitext:
{{drugbox |
| IUPAC_name = (1''S'',9''S'')-9-[(2''S'')-(1-Ethoxy-1-oxo-4-phenylbutan-2-yl)amino]-10-oxo-octahydro-1''H''-pyridazino[1,2-''a''][1,2]diazepine-1-carboxylic acid{{citation needed|date=April 2011}}
| image = Cilazapril.svg
| image2=
| width = 218px
| CAS_number = 88768-40-5
| ATC_prefix = C09
| ATC_suffix = AA08
| PubChem = 40467985
| DrugBank = DB01340
| C=22 | H=31 | N=3 | O=5
| molecular_weight = 417,226 г/моль
| smiles = CCOC(=O)C(CCc1ccccc1)NC1CCCN2CCCC(N2C1=O)C(O)=O
| bioavailability = 60%
| metabolism = [[Печінка|гепатичний]]
| elimination_half-life = 9 год.
| excretion = [[Нирки|нирковий]]
| pregnancy_AU = ?
| pregnancy_UK = ?
| pregnancy_US = ?
| legal_AU =
| legal_UK = POM
| legal_US =
| routes_of_administration = перорально
}}
{{Медпопередження}}
'''Цилазаприл''' — синтетичний [[антигіпертензивні препарати|антигіпертензивний препарат]], що належить до групи [[інгібітори АПФ|інгібіторів АПФ]], для [[пероральний прийом лікарських засобів|перорального застосування]]. Цилазаприл уперше синтезований у лабораторії компанії «[[Hoffmann-La Roche]]», на який було отримано патент у 1985 році.<ref>Hoffmann-La Roche Inc., {{US patent|4512924}}</ref>

== Фармакологічні властивості ==
Цилазаприл — синтетичний лікарський препарат, що належить до групи [[інгібітори АПФ|інгібіторів АПФ]]. Механізм дії препарату полягає у пригнічення [[ренін-ангіотензин-альдостеронова система|ренін-ангіотензин-альдостеронової системи]] плазми крові, яка приводить до зменшення впливу [[ангіотензин ІІ|ангіотензину ІІ]] на судини та до зменшення секреції [[альдостерон]]у, не впливаючи на концентрацію [[калій|калію]] у сироватці крові та збільшення втрати рідини та [[натрій|натрію]]. Після прийому цилазаприлу у результаті інгібування [[ангіотензинперетворюючий фермент|ангіотензинперетворюючого ферменту]] підвищується активність [[калікреїн]]-кінінової системи, що призводить до вазоділатації та підвищення активності [[простагландини|простагландинової]] системи. Цилазаприл знижує загальний периферійний опір судин, систолічний та діастолічний [[артеріальний тиск]], перед- та постнавантаження на міокард та зменшує симптоми [[серцева недостатність|серцевої недостатності]]. При лікуванні цилазаприлом також спостерігається зменшення гіпертрофії [[лівий шлуночок|лівого шлуночка]] та покращення його діастолічної функції.<ref>http://www.medy.ru/pages.php?id=645 {{ref-ru}}</ref>

=== Фармакодинаміка ===
Цилазаприл швидко всмоктується у шлунково-кишковому тракті, біодоступність препарату складає 60% внаслідок ефекту першого проходення через [[печінка|печінку]]. Після прийому цилазаприл швидко перетворюється у печінці на активний метаболіт — цилазаприлат. Максимальна концентрація в крові цилазаприлу досягається протягом 2 годин. Препарат не зв'язується з білками крові. Цилазаприл проникає через плацентарний бар'єр та виділяється в грудне молоко. Цилазаприл метаболізується препарат у печінці у незначній кількості. Виводиться цилазаприл із організму із сечею у вигляді цилазаприлату. Період напіввиведення препарату складає 9 годин, при порушенні функції нирок та печінки цей час збільшується відповідно до кліренсу креатиніну, при важкій нирковій недостатності елімінація препарату відсутня (цилазаприл та цилазаприлат видаляються із організму шляхом гемодіалізу).

== Показання до застосування ==
Цилазаприл застосовується для лікування [[гіпертонічна хвороба|гіпертонічної хвороби]] та симтоматичної артеріальної гіпертензії (у тому числі реноваскулярної гіпертензії), та у комплексному лікуванні [[серцева недостатність|серцевої недостатності]].

== [[Побічна дія (медицина)|Побічна дія]] ==
При застосуванні цилазаприлу можливі наступні побічні ефекти<ref>http://www.vidal.ru/drugs/molecule/230 {{ref-ru}}</ref>:
* Алергічні реакції та з боку шкірних покривів — нечасто (~2%) анафілактоїдні реакції, [[набряк Квінке]].
* З боку [[травна система|травної системи]] — нечасто (менше 2%) [[нудота]], диспепсія, панкреатит.
* З боку [[нервова система|нервової системи]] — часто (більше 2%) [[головний біль]], [[запаморочення]], швидка втомлюваність.
* З боку [[дихальна система|дихальної системи]] — нечасто (< 2%) [[кашель]].
* З боку серцево-судинної системи — нечасто (< 2%) [[артеріальна гіпотензія]].
* Зміни в лабораторних аналізах — рідко [[анемія]], зниження [[гематокрит]]у, гіперкаліємія, [[лейкопенія]], підвищення рівня [[креатинін]]у та [[сечовина|сечовини]] в крові.

== Протипокази ==
Цилазаприл протипоказаний при підвищеній чутливості до [[інгібітори АПФ|інгібіторів АПФ]]; [[ангіоневротичний набряк|ангіоневротичному набряку]], пов'язаному із інгібіторами АПФ в анамнезі або спадковому [[ангіоневротичний набряк|ангіоневротичному набряку]]; при вагітності та годуванні грудьми; при двобічному стенозі ниркових артерій чи однобічному у разі наявності однієї нирки; [[порфірія|порфірії]]. З обережністю застосовується препарат при печінковій та нирковій недостатності, у хворих системними захворюваннями сполучної тканини, первинному альдостеронізмі, стенозі гирла аорти або мітральному стенозі, [[подагра|подагрі]], при недавно перенесеній трансплантації нирки, [[гіпертрофічна кардіоміопатія|гіпертрофічній кардіоміопатії]], вираженій серцевій недостатності, у хворих, що знаходяться на гемодіалізі, у хворих [[цукровий діабет|цукровим діабетом]]. Препарат не застосовується у дитячому віці.

== Форми випуску ==
Цилазаприл випускається у вигляді таблеток по 0,001; 0,0025 та 0,005 г.<ref>{{cite web|url=http://mashkovsky.ru/tiki-index.php?page=Цилазаприл"|title="Цилазаприл в Справочнике Машковского">Цилазаприл}}{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}{{ref-ru}}</ref> Станом на 2014 рік в Україні даний препарат не зареєстрований.<ref>Державний реєстр лікарських засобів України. http://www.drlz.kiev.ua/</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.rlsnet.ru/mnn_index_id_1702.htm Цилазаприл на сайті ''rlsnet.ru'']{{ref-ru}}

{{Лікарські засоби, що діють на ренін-ангіотензинову систему}}
{{Інгібітори АПФ}}

[[Категорія:Інгібітори АПФ]]
[[Категорія:Антигіпертензивні препарати]]
[[Категорія:Лікарські засоби за алфавітом]]

title: Цилазаприл

SMILES: eMolecules & PubChem

Метаболізм: гепатичний

Період напіврозпаду: 9 год.

Виділення: нирковий

Лег. статус: POM (UK)

Шляхи введення: перорально


text:
# Терехов Микола Петрович
Микола Петрович Терехов (1897, місто Суми Харківської губернії — ?) — радянський державний діяч, народний комісар місцевої промисловості Казахської РСР.

## Життєпис
Народився в родині робітника. Освіта початкова: в 1911 році закінчив три класи церковнопарафіяльної школи в Сумах.
У 1905—1917 роках працював підсобним робітником на рафінадному заводі, токарем у ремонтній майстерні в Сумах та молотобійцем кузні у Воронежі.
Член РСДРП(б) з 1917 року.
У 1917 році був агітатором РСДРП(б) у Сумах. У 1917—1918 роках — член революційного комітету, помічник начальника штабу Червоної гвардії в Сумах; комісар із продовольства Сумського повітового ревкому.
У 1918—1920 роках — боєць радянського партизанського загону; інструктор-організатор комітетів бідноти; комісар штабу повстанських військ Сумського повіту; комісар фінансів, завідувач відділу праці та соціального забезпечення Сумського повітового виконавчого комітету.
У 1920—1926 роках служив у Червоній армії.
У 1926—1927 роках — керуючий Луганської обласної контори «Укрм'ясотресту». У 1927—1929 роках — заступник керуючого крайової контори «Укрм'ясотресту» в Північно-Кавказькому краї (місто Ростов-на-Дону).
У 1929—1930 роках — уповноважений республіканської контори «Укрм'ясотресту» в Москві.
У 1930—1931 роках — заступник керуючого Північно-Кавказької крайової контори «Союзм'ясо» в Ростові-на-Дону.
У 1931—1934 роках — керуючий Східно-Сибірського тресту «Головм'ясо»; заступник уповноваженого Народного комісаріату постачання СРСР по Східно-Сибірському краю в Іркутську.
У 1934—1935 роках був начальником Центральної комерційної контори «Скотоимпорт» у Москві.
У березні 1935 — лютому 1938 року — керуючий Казахської крайової (республіканської) контори Всесоюзного об'єднання «Союззаготскот».
У лютому — червні 1938 року — народний комісар місцевої промисловості Казахської РСР.
29 червня 1938 року заарештований органами НКВС Казахської РСР за звинуваченням у політичних злочинах. 3 червня 1939 року звільнений, справу припинено через недоведеність складу злочину.
У квітні 1958 року реабілітований.

## Нагороди та відзнаки
- орден «Знак Пошани» (1.08.1936)

title: Терехов Микола Петрович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Терехов Микола Петрович
| зображення           =
| розмір_зображення    = 200пкс
| дата_народження      =
| місце_народження     =
| дата_смерті          = ?
| місце_смерті         =
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       = [[росіянин]]
| військове звання     =
| партія               = [[ВКП(б)]]
| нагороди             =
}}
{{Однофамільці|Терехов}}
'''Микола Петрович Терехов''' ({{ДН|||1897}}, місто [[Суми]] [[Харківська губернія|Харківської губернії]] — ?) — [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|радянський]] державний діяч, народний комісар місцевої промисловості Казахської РСР.

== Життєпис ==
Народився в родині робітника. Освіта початкова: в 1911 році закінчив три класи церковнопарафіяльної школи в Сумах.

У 1905—1917 роках працював підсобним робітником на рафінадному заводі, токарем у ремонтній майстерні в Сумах та молотобійцем кузні у Воронежі.

Член [[РСДРП(б)]] з 1917 року.

У 1917 році був агітатором РСДРП(б) у Сумах. У 1917—1918 роках — член революційного комітету, помічник начальника штабу Червоної гвардії в Сумах; комісар із продовольства Сумського повітового ревкому.

У 1918—1920 роках — боєць радянського партизанського загону; інструктор-організатор комітетів бідноти; комісар штабу повстанських військ Сумського повіту; комісар фінансів, завідувач відділу праці та соціального забезпечення Сумського повітового виконавчого комітету.

У 1920—1926 роках служив у Червоній армії.

У 1926—1927 роках — керуючий Луганської обласної контори «Укрм'ясотресту». У 1927—1929 роках — заступник керуючого крайової контори «Укрм'ясотресту» в Північно-Кавказькому краї (місто Ростов-на-Дону).

У 1929—1930 роках — уповноважений республіканської контори «Укрм'ясотресту» в Москві.

У 1930—1931 роках — заступник керуючого Північно-Кавказької крайової контори «Союзм'ясо» в Ростові-на-Дону.

У 1931—1934 роках — керуючий Східно-Сибірського тресту «Головм'ясо»; заступник уповноваженого Народного комісаріату постачання СРСР по Східно-Сибірському краю в Іркутську.

У 1934—1935 роках був начальником Центральної комерційної контори «Скотоимпорт» у Москві.

У березні 1935 — лютому 1938 року — керуючий Казахської крайової (республіканської) контори Всесоюзного об'єднання «Союззаготскот».

У лютому — червні 1938 року — народний комісар місцевої промисловості Казахської РСР.

29 червня 1938 року заарештований органами НКВС Казахської РСР за звинуваченням у політичних злочинах. 3 червня 1939 року звільнений, справу припинено через недоведеність складу злочину.

У квітні 1958 року реабілітований.

== Нагороди та відзнаки ==
* [[орден «Знак Пошани»]] (1.08.1936)

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Наркомы Казахстана. 1920—1946 гг.: Биографический справочник. Алматы: Арыс, 2007
* [https://centrasia.org/person2.php?st=1267281511#gsc.tab=0 Терехов Николай Петрович] {{ref-ru}}
* [https://ru.openlist.wiki/Терехов_Николай_Петрович_(1897) Терехов Николай Петрович] {{ref-ru}}

{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Біографії|СРСР}}
[[Категорія:Члени КПРС]]
[[Категорія:Репресовані в СРСР]]
[[Категорія:Реабілітовані]]

title: Терехов Микола Петрович

Народився: 1897 · Суми, Харківська губернія, Російська імперія

Помер: невідомо

Країна: Російська імперія · СРСР

Національність: росіянин

Партія: ВКП(б)

Нагороди: орден «Знак Пошани»


text:
# Зеннебюль
Зеннебюль (нім. Sönnebüll) — громада в Німеччині, розташована в землі Шлезвіг-Гольштейн. Входить до складу району Північна Фризія. Складова частина об'єднання громад Міттлерес-Нордфрісланд.
Площа — 4,29 км2. Населення становить 273 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Зеннебюль

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Зеннебюль
| місцева_назва       = Sönnebüll
| тип_НП              = громада
| зображення          =
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DEU Sönnebüll COA.svg
| прапор              =
| карта               = Soennebuell in NF.PNG
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Зеннебюль на карті району
| земля               = [[Шлезвіг-Гольштейн]]
| округ               =
| район               = [[Північна Фризія]]
| об'єднання громад = [[Міттлерес-Нордфрісланд (об'єднання громад)|Міттлерес-Нордфрісланд]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 14
| площа               = 4.29
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-SH||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-SH||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-SH|01054121}}
| latd=54 | latm=37| lats=
| longd=9| longm=0| longs=
| розміщення_підпису = right
| поштовий_код        = 25821
| телефонний_код      = 04671
| стат_код            = 01 0 54 121
| авто_номер          = NF
| вебсайт             = [http://www.amt-bredstedt-land.de/ www.amt-bredstedt-land.de]
}}
'''Зеннебюль''' ({{lang-de|Sönnebüll}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], розташована в [[Землі Німеччини|землі]] [[Шлезвіг-Гольштейн]]. Входить до складу району [[Північна Фризія]]. Складова частина [[Об'єднання громад (Німеччина)|об'єднання громад]] [[Міттлерес-Нордфрісланд (об'єднання громад)|Міттлерес-Нордфрісланд]].

Площа — 4,29 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-SH|01054121}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-SH||дата}}).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Sönnebüll}}
* [https://web.archive.org/web/20080117041833/http://www.amt-bredstedt-land.de/ Офіційний сайт] {{ref-de}}

{{Район Північна Фризія}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=1064111335}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Шлезвіг-Гольштейну]]

title: Координати: 54°37′ пн. ш. 9°0′ сх. д. / 54.617° пн. ш. 9.000° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Шлезвіг-Гольштейн

Район: Північна Фризія

Об'єднання громад: Міттлерес-Нордфрісланд

Населення (31 грудня 2020)

Зеннебюль на карті району

ЗеннебюльРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Ільїнське сільське поселення (Слободський район)
Ільї́нське сільське поселення (рос. Ильинское сельское поселение) — адміністративна одиниця у складі Слободського району Кіровської області Росії. Адміністративний центр поселення — село Ільїнське.

## Історія
Станом на 2002 рік на території сучасного поселення існували такі адміністративні одиниці:
- Ільїнський сільський округ (село Ільїнське, селище Рибопитомнік присілки Білорибці, Малі Касьяни, Мінчаки, Слободка, починок Бор)
- Салтиківський сільський округ (селища Білохолуницький роз'їзд, Петріно, Турбаза, присілки Понизовьє, Салтики, Яговкіно)
- частина Стуловського сільського округу (присілки Бажгали, Боронське)

Поселення було утворене згідно із законом Кіровської області від 7 грудня 2004 року № 284-ЗО у рамках муніципальної реформи шляхом об'єднання Ільїнського та Салтиківського сільських округів.
Станом на 2002 рік присілки Бажгали та Боронське перебували у складі Стуловського сільського округу, а вже станом на 2004 рік — у складі Салтиківського сільського округу.

## Населення
Населення поселення становить 1911 осіб (2017; 1958 у 2016, 1990 у 2015, 1955 у 2014, 1975 у 2013, 1986 у 2012, 1979 у 2010, 2119 у 2002).

## Склад
До складу поселення входять 13 населених пунктів:
| Населений пункт                 | Населення, осіб (2002) | Населення, осіб (2010) |
| ------------------------------- | ---------------------- | ---------------------- |
| Бажгали, присілок               | 0                      | 10                     |
| Білорибці, присілок             | 0                      | -                      |
| Білохолуницький роз'їзд, селище | 8                      | 8                      |
| Бор, починок                    | 0                      | 0                      |
| Боронське, присілок             | 1                      | 9                      |
| Ільїнське, село                 | 1285                   | 1168                   |
| Малі Касьяни, присілок          | 2                      | 2                      |
| Мінчаки, присілок               | 0                      | -                      |
| Петріно, селище                 | 1                      | 3                      |
| Понизов'є, присілок             | 0                      | 10                     |
| Рибопитомнік, селище            | 30                     | 30                     |
| Салтики, присілок               | 525                    | 488                    |
| Слободка, присілок              | 137                    | 117                    |
| Турбаза, селище                 | 0                      | 0                      |
| Яговкіно, присілок              | 130                    | 134                    |

wikitext:
{{Сільське поселення Росії|
  | назва               = Ільїнське сільське поселення
  | прапор              =
  | опис прапора        =
  | герб                =
  | опис герба          =
  | розташування        =
  | країна              = {{RUS}}
  | регіон              = [[Кіровська область]]
  | район               = [[Слободський район]]
  | центр               = село [[ільїнське (Слободський район)|Ільїнське]]
  | голова              = Якімова Тетяна Олексіївна
  | дата утворення      = [[7 грудня]] [[2004]] року
  | депутатський корпус =
  | площа               = 329,5
  | населення           = 1911 осіб ([[2017]])
  | щільність           = 5,80
  | етнічність          =
  | населені пункти     = 13 сільських нп
  | телефонний код      =
  | поштові індекси     =
  | часовий пояс        = MSK (UTC+4)
  | номер авто          = 43
  | ЗКАТО               = 33635416
  | сайт                =
 }}

{{Otheruses|Ільїнське сільське поселення}}

'''Ільї́нське сільське поселення''' ({{lang-ru|Ильинское сельское поселение}}) — [[сільське поселення Росії|адміністративна одиниця]] у складі [[слободський район|Слободського району]] [[кіровська область|Кіровської області]] [[Росія|Росії]]. Адміністративний центр поселення — село [[ільїнське (Слободський район)|Ільїнське]].

== Історія ==
Станом на [[2002]] рік на території сучасного поселення існували такі адміністративні одиниці<ref>{{Cite web |url=http://std.gmcrosstata.ru/ |title=Архівована копія |accessdate=13 листопада 2017 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20171107015834/http://std.gmcrosstata.ru/ |archivedate=7 листопада 2017 |deadurl=yes }}</ref>:
* '''Ільїнський сільський округ''' (село '''Ільїнське''', селище Рибопитомнік присілки Білорибці, Малі Касьяни, Мінчаки, Слободка, починок Бор)
* '''Салтиківський сільський округ''' (селища Білохолуницький роз'їзд, Петріно, Турбаза, присілки Понизовьє, '''Салтики''', Яговкіно)
* частина '''Стуловського сільського округу''' (присілки Бажгали, Боронське)

Поселення було утворене згідно із законом Кіровської області від [[7 грудня]] [[2004]] року № 284-ЗО у рамках [[Муніципальна реформа у Росії 2006|муніципальної реформи]] шляхом об'єднання Ільїнського та Салтиківського сільських округів<ref>{{Cite web |url=http://www.zsko.ru/m/docs/laws/detail.php?ID=2971 |title=Згідно із Законом Кіровської області від 7 грудня 2004 року № 284-ЗО |accessdate=13 листопада 2017 |archive-date=26 липня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180726170222/http://www.zsko.ru/m/docs/laws/detail.php?ID=2971 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180726170222/http://www.zsko.ru/m/docs/laws/detail.php?ID=2971 |date= 26 липня 2018 }}</ref>.

Станом на 2002 рік присілки Бажгали та Боронське перебували у складі [[стуловське сільське поселення|Стуловського сільського округу]], а вже станом на 2004 рік — у складі Салтиківського сільського округу.

== Населення ==
Населення поселення становить 1911 осіб ([[2017]]{{RUS-population|2017}}; 1958 у [[2016]]{{RUS-population|2016}}, 1990 у [[2015]]{{RUS-population|2015}}, 1955 у [[2014]]{{RUS-population|2014}}, 1975 у [[2013]]{{RUS-population|2013}}, 1986 у [[2012]]{{RUS-population|2012}}, 1979 у [[2010]]<ref>[https://rodnaya-vyatka.ru/perepis2010/region/33 Всероссийская перепись населения 2010 года: Кировская область - сводная таблица районов и городских округов] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210611111958/https://rodnaya-vyatka.ru/perepis2010/region/33 |date=11 червня 2021 }} — краєзнавчий портал «Родная Вятка» {{ref-ru}}</ref>, 2119 у [[2002]]{{RUS-lingvarium}}).

== Склад ==
До складу поселення входять 13 населених пунктів:
{| align="center" class="standard" class="wikitable sortable"
|+
! |Населений пункт
! |Населення,
осіб ([[2002]])
! |Населення,
осіб ([[2010]])
|-----
| [[Бажгали]], присілок
| align="right"| 0
| align="right"| 10
|-----
| ''Білорибці'', присілок
| align="right"| 0
| align="right"| -
|-----
| [[Білохолуницький роз'їзд]], селище
| align="right"| 8
| align="right"| 8
|-----
| Бор, починок
| align="right"| 0
| align="right"| 0
|-----
| [[Боронське]], присілок
| align="right"| 1
| align="right"| 9
|-----
| [[ільїнське (Слободський район)|Ільїнське]], село
| align="right"| 1285
| align="right"| 1168
|-----
| [[Малі Касьяни]], присілок
| align="right"| 2
| align="right"| 2
|-----
| ''Мінчаки'', присілок
| align="right"| 0
| align="right"| -
|-----
| [[петріно (Слободський район)|Петріно]], селище
| align="right"| 1
| align="right"| 3
|-----
| [[Понизов'є]], присілок
| align="right"| 0
| align="right"| 10
|-----
| [[Рибопитомнік]], селище
| align="right"| 30
| align="right"| 30
|-----
| [[салтики (Слободський район)|Салтики]], присілок
| align="right"| 525
| align="right"| 488
|-----
| [[слободка (Ільїнське сільське поселення)|Слободка]], присілок
| align="right"| 137
| align="right"| 117
|-----
| Турбаза, селище
| align="right"| 0
| align="right"| 0
|-----
| [[Яговкіно]], присілок
| align="right"| 130
| align="right"| 134
|+
|}

== Примітки ==
{{reflist|2}}

{{слободський район}}

{{кіровська область-доробити}}

[[Категорія:Поселення Слободського району]]

title: Ільїнське сільське поселення

Країна: Росія

Регіон: Кіровська область

Район: Слободський район

Центр: село Ільїнське

Голова: Якімова Тетяна Олексіївна

Дата утворення: 7 грудня 2004 року

title: Основні дані

Густота населення: 5,80 осіб/км²

Населені пункти: 13 сільських нп

Часовий пояс: MSK (UTC+4)


text:
# Девід Рубенштейн
Девід Рубенштейн (англ. David Rubenstein; народився 11 серпня 1949, Балтимор, Меріленд, США) — співзасновник Carlyle Group. В рейтингу 2008 року Forbes 400 найбагатших американців отримав 155 місце зі статком в $ 2,7 мільярди. Член Американської академії мистецтв і наук (2013) і Американського філософського товариства (2019).
Народився в єврейській сім'ї, ріс в єврейському районі Балтимора і закінчив міський коледж Балтимора. Отримав ступінь в області юриспруденції в Школі права Чиказького університету (University of Chicago Law School) в 1973 році. З 1973 по 1975 роки займався юридичною практикою в Нью-Йорку в компанії Paul, Weiss, Rifkind, Wharton & Garrison. До заснування Carlyle в 1987 році спільно з Вільямом Конвеем-молодшим. і Даніелем д’Аньелло, був політичним радником при Джиммі Картері, а також займався приватною практикою у Вашингтоні.
Зараз живе в Бетесді (штат Меріленд). Одружений з Алісою Рогофф Рубінштейн, засновницею «Дому Аляски» в Нью-Йорку і «Художнього фонду корінних мистецтв Аляски».
Рубенштейн також активно займається благодійністю, робив великі пожертвування для Duke's Sanford School of Public Policy, John F. Kennedy School of Government в Гарвардському університеті і Університету Джонса Гопкінса. Є членом управління Дюкського університету, де в його честь названий один із залів.
Вибраний в Раду піклувальників Чиказького університету 31 травня 2007 року.

## Ділова кар'єра

### Початок юридичної кар'єри
З 1973 по 1975 рік Рубенштейн займався адвокатською практикою в Нью-Йорку з Полом, Вайсом, Ріфкіндом, Уортоном і Гаррісоном. З 1975 по 1976 рік він обіймав посаду головного радника в підкомітеті з конституційних поправок Сенату США. Рубенштейн також був заступником радника з внутрішньої політики президента Джиммі Картера і працював у приватній практиці у Вашингтоні, округ Колумбія.

### У приватному капіталі
У 1987 році Рубенштейн заснував The Carlyle Group разом з Вільямом Е. Конвеєм-молодшим і Деніелом А. Д'Аніелло. Фірма перетворилася на глобальну інвестиційну компанію з активами в 293 мільярди доларів під управлінням, з понад 1800 співробітниками в 31 офісі на шести континентах.
Згідно з «Погоною за багатством» Сісело П. Нкамбуле, Девід Рубенштейн висловив побоювання, що бум прямих інвестицій закінчиться в січні 2006 року: «Це був золотий вік для нашої галузі, але ніщо не залишається золотим вічно». Через місяць він сказав: «Зараз ми працюємо так, ніби музика не перестане грати, а музика припиниться. Це мене хвилює більше, ніж будь-яка інша проблема». За словами Нкамбуле: «Ці побоювання виявилися слушними, оскільки наприкінці 2007 року ринок викупу впав… Оскільки кредитна діяльність із залученням кредитів різко припинилася, приватні інвестиційні компанії не змогли забезпечити фінансування своїх операцій».
У травні 2008 року Рубенштейн сказав: «Але як тільки цей період закінчиться, як тільки борги банків продадуть і почнеться нове кредитування, я думаю, ви побачите, що індустрія приватного капіталу повертається в те, що я називаю платиновим століттям — краще, ніж будь-коли раніше. Я справді думаю, що індустрія приватного капіталу має велике майбутнє, і що, ймовірно, попереду найкращий період для приватного капіталу».
Рубенштейн сказав, що одного разу йому запропонували зустрітися з Марком Цукербергом (і інвестувати у Facebook), перш ніж він залишив Гарвард, але відмовився від цього, і про це він найбільше шкодує щодо інвестицій. Рубенштейн також сказав, що відмовився від 20 % акцій Amazon протягом перших років існування компанії. Він сказав засновнику Amazon Джеффу Безосу, що якщо йому пощастить і все вдасться, він буде коштувати щонайбільше 300 мільйонів доларів.
У 2018 році він створив Declaration Capital, сімейний офіс, зосереджений на венчурному, економічному розвитку, нерухомості та сімейному бізнесі.

### Полеміка
Рубенштейна публічно критикували за роботу The Carlyle Group, головою якої він є, яка володіє кількома парками пересувних будинків і витісняє бідних людей з їхніх пересувних будинків, підвищуючи вартість оренди. В епізоді «Минулого тижня сьогодні ввечері» Джон Олівер зазначив, що промислові будинки нелегко чи дешево перемістити, і тому бідні мешканці з фіксованими доходами стикаються з виселенням і бездомністю, оскільки підвищення орендної плати загрожує знизити вартість їх парків пересувних будинків.

### Видавнича справа
У жовтні 2019 року вийшла перша книга Рубенштейна. У книзі під назвою «Американська історія: інтерв'ю з провідними істориками» (видавництво Simon & Schuster) представлені інтерв'ю з істориками, які розповідають про свої історичні знання. Серед інших, Рубенштейн бере інтерв'ю у Девіда Маккалоу про Джона Адамса, у Джона Мічема — про Томаса Джефферсона, у Рона Черноу — про Александра Гамільтона та в Волтера Айзексона — про Бенджаміна Франкліна.
Його друга книга «Як керувати» була опублікована у видавництві Simon & Schuster у вересні 2020 року. Ця книга містить роздуми Рубенштейна про лідерство, а також 30 інтерв'ю з лідерами бізнесу, уряду, військових, спортивних і культурних лідерів. У вересні 2021 року Simon & Schuster опублікувало третю книгу Рубенштейна «Американський експеримент», в якій описано, як американський уряд та демократичні ідеали розвивалися протягом століть, про що розповідається через життя американців, які втілили американську мрію.

### Телевізійні шоу і подкасти
Рубенштейн веде два шоу на телебаченні Bloomberg: Шоу Девіда Рубенштейна: бесіди між однолітками та Bloomberg Wealth з Девідом Рубенштейном. Peer to Peer, який почав виходити в ефір у жовтні 2016 року, також транслюється на багатьох станціях PBS і доступний на Curiosity Stream.
Він також веде історію з Девідом Рубенштейном на телешоу PBS, створеного Нью-Йоркським історичним товариством. Рубенштейн також веде аудіо-подкаст «For the Ages», також створений Нью-Йоркським історичним товариством.

### Участь у спортивних проєктах
1 серпня 2024 року група мажоритарних власників Orioles на чолі з мільярдером з приватних інвестицій Девідом Рубенштейном взяла повний контроль над бейсбольною командою Балтимор Оріолз. Цього дня була закрита угода щодо купівлі акцій організації. Тепер частка Рубенштейна становить 100 %.

title: Девід Рубенштейн

wikitext:
{{особа}}

'''Девід Рубенштейн''' ({{lang-en|David Rubenstein}}; народився {{ДатаНародження|11|8|1949}}, {{Місце народження|Балтимор}}, [[Меріленд]], США) — співзасновник [[Carlyle Group]]. В рейтингу 2008 року Forbes 400 найбагатших американців отримав 155 місце зі статком в $ 2,7 мільярди. Член [[Американська академія мистецтв і наук|Американської академії мистецтв і наук]] (2013) і [[Американське філософське товариство|Американського філософського товариства]] (2019).

Народився в [[єврей]]ській сім'ї, ріс в єврейському районі Балтимора і закінчив [https://www.baltimorecitycollege.us/ міський коледж Балтимора]. Отримав ступінь в області [[юриспруденція|юриспруденції]] в Школі права [[Чиказький університет|Чиказького університету]] (University of Chicago Law School) в 1973 році. З 1973 по 1975 роки займався юридичною практикою в [[Нью-Йорк]]у в компанії [[Paul, Weiss, Rifkind, Wharton & Garrison]]. До заснування Carlyle в 1987 році спільно з Вільямом Конвеем-молодшим. і {{нп5|Д’Аньєлло, Даніель|Даніелем д’Аньелло||Daniel A. D'Aniello}}, був політичним радником при [[Джиммі Картер]]і, а також займався приватною практикою у [[Вашингтон (округ Колумбія)|Вашингтоні]].

Зараз живе в [[Бетесда (Меріленд)|Бетесді]] (штат Меріленд). Одружений з [[Алиса Рогофф Рубинштейн|Алісою Рогофф Рубінштейн]], засновницею [[Дім Аляски|«Дому Аляски»]] в Нью-Йорку і [[Художній фонд корінних мистецтв Аляски|«Художнього фонду корінних мистецтв Аляски»]].

Рубенштейн також активно займається благодійністю, робив великі пожертвування для Duke's [[Sanford School of Public Policy]], [[John F. Kennedy School of Government]] в [[Гарвардський університет|Гарвардському університеті]] і [[Університет Джонса Гопкінса|Університету Джонса Гопкінса]]. Є членом управління [[Дюкський університет|Дюкського університету]], де в його честь названий один із залів.<ref>[http://blogs.newsobserver.com/campusnotes/duke-trustee-donates-575-million-for-public-policy-school Duke trustee donates $5.75 million for public policy school] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121102050710/http://blogs.newsobserver.com/campusnotes/duke-trustee-donates-575-million-for-public-policy-school |date=2012-11-02 }}</ref>

Вибраний в Раду піклувальників Чиказького університету 31 травня 2007 року.<ref>{{cite web |url=http://newsdesk.si.edu/releases/si_rubenstein_regent.htm |title=Архивированная копия |accessdate=2012-07-28 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20090603192546/http://newsdesk.si.edu/releases/si_rubenstein_regent.htm |archivedate=2009-06-03 }}</ref>

== Ділова кар'єра ==

=== Початок юридичної кар'єри ===
З 1973 по 1975 рік Рубенштейн займався адвокатською практикою в Нью-Йорку з Полом, Вайсом, Ріфкіндом, Уортоном і Гаррісоном. З 1975 по 1976 рік він обіймав посаду головного радника в підкомітеті з конституційних поправок Сенату США. Рубенштейн також був заступником радника з внутрішньої політики президента Джиммі Картера і працював у приватній практиці у Вашингтоні, округ Колумбія.

=== У приватному капіталі ===
У 1987 році Рубенштейн заснував The Carlyle Group разом з Вільямом Е. Конвеєм-молодшим і Деніелом А. Д'Аніелло. Фірма перетворилася на глобальну інвестиційну компанію з активами в 293 мільярди доларів під управлінням, з понад 1800 співробітниками в 31 офісі на шести континентах.

Згідно з «Погоною за багатством» Сісело П. Нкамбуле, Девід Рубенштейн висловив побоювання, що бум прямих інвестицій закінчиться в січні 2006 року: «Це був золотий вік для нашої галузі, але ніщо не залишається золотим вічно». Через місяць він сказав: «Зараз ми працюємо так, ніби музика не перестане грати, а музика припиниться. Це мене хвилює більше, ніж будь-яка інша проблема». За словами Нкамбуле: «Ці побоювання виявилися слушними, оскільки наприкінці 2007 року ринок викупу впав… Оскільки кредитна діяльність із залученням кредитів різко припинилася, приватні інвестиційні компанії не змогли забезпечити фінансування своїх операцій».<ref>{{Cite book
|url=https://www.worldcat.org/oclc/897649099
|title=A Pursuit of Wealth.
|last=Nkambule
|first=Sicelo P.
|date=2014
|publisher=BookBaby
|location=Cork
|isbn=978-1-312-20655-7
|oclc=897649099
}}</ref>

У травні 2008 року Рубенштейн сказав: «Але як тільки цей період закінчиться, як тільки борги банків продадуть і почнеться нове кредитування, я думаю, ви побачите, що індустрія приватного капіталу повертається в те, що я називаю платиновим століттям — краще, ніж будь-коли раніше. Я справді думаю, що індустрія приватного капіталу має велике майбутнє, і що, ймовірно, попереду найкращий період для приватного капіталу».<ref>{{Cite news|title=Getting Ahead of the Curve : Front End Loading HSSE Management Planning in Major Capital Projects|url=http://dx.doi.org/10.2118/184422-ms|publisher=SPE|work=Day 1 Tue, April 18, 2017|date=2017-04-18|accessdate=2022-06-20|doi=10.2118/184422-ms|first=Andrew|last=Wharton}}</ref>

Рубенштейн сказав, що одного разу йому запропонували зустрітися з Марком Цукербергом (і інвестувати у Facebook), перш ніж він залишив Гарвард, але відмовився від цього, і про це він найбільше шкодує щодо інвестицій. Рубенштейн також сказав, що відмовився від 20 % акцій Amazon протягом перших років існування компанії. Він сказав засновнику Amazon Джеффу Безосу, що якщо йому пощастить і все вдасться, він буде коштувати щонайбільше 300 мільйонів доларів.<ref>{{Cite news|title=Tuck Jump With Knees Up|url=https://www.youtube.com/watch?v=v3PAmmp80Qc&ab_channel=TuckSchoolofBusiness|work=Tuck Jump With Knees Up|date=2020|accessdate=2022-06-20|doi=10.5040/9781350960596}}</ref>

У 2018 році він створив Declaration Capital, сімейний офіс, зосереджений на венчурному, економічному розвитку, нерухомості та сімейному бізнесі.<ref>{{Cite news|title=Carlyle's Rubenstein Builds Family Office With Outside Ambitions|url=https://www.bloomberg.com/news/articles/2018-05-24/carlyle-s-rubenstein-builds-family-office-with-outside-ambitions|work=Bloomberg.com|date=2018-05-24|accessdate=2022-06-20|language=en}}</ref><ref>{{Cite news|title=Adviser to Carlyle Co-Founder David Rubenstein’s Family Office Registers With SEC|url=https://www.wsj.com/articles/adviser-to-carlyle-co-founder-david-rubensteins-family-office-registers-with-sec-11584359720|work=Wall Street Journal|date=2020-03-16|accessdate=2022-06-20|issn=0099-9660|language=en-US|first=Juliet|last=Chung}}</ref>

=== Полеміка ===
Рубенштейна публічно критикували за роботу ''[[The Carlyle Group]],'' головою якої він є, яка володіє кількома парками пересувних будинків і витісняє бідних людей з їхніх пересувних будинків, підвищуючи вартість оренди.<ref>{{Cite web|title=4 older Mesa mobile home parks sold to big investor for $230 million|url=https://www.azcentral.com/story/money/real-estate/catherine-reagor/2020/06/02/big-investor-carlyle-pays-230-million-four-older-mesa-mobile-home-parks/3126951001/|website=The Arizona Republic|accessdate=2022-06-20|language=en-US|first=Catherine|last=Reagor}}</ref> В епізоді «Минулого тижня сьогодні ввечері» [[Джон Олівер]] зазначив, що промислові будинки нелегко чи дешево перемістити, і тому бідні мешканці з фіксованими доходами стикаються з виселенням і бездомністю, оскільки підвищення орендної плати загрожує знизити вартість їх парків пересувних будинків.<ref>{{Cite web|title=David Rubenstein’s private equity firm is pushing poor people out of their homes|url=https://www.dukechronicle.com/article/2019/04/carlyle-group-david-rubenstein-kennedy-center-poor-people-getting-kicked-out-of-homes|website=The Chronicle|accessdate=2022-06-20}}</ref>

=== Видавнича справа ===
У жовтні 2019 року вийшла перша книга Рубенштейна.<ref>{{Cite book
|url=https://www.simonandschuster.com/books/The-American-Story/David-M-Rubenstein/9781982120252
|title=The American Story
|date=2019-10-29
|language=en
|isbn=978-1-9821-2025-2
}}</ref> У книзі під назвою «Американська історія: інтерв'ю з провідними істориками» (видавництво ''[[Simon & Schuster]]'') представлені інтерв'ю з істориками, які розповідають про свої історичні знання. Серед інших, Рубенштейн бере інтерв'ю у [[Девід Маккалоу|Девіда Маккалоу]] про [[Джон Адамс|Джона Адамса]], у Джона Мічема — про [[Томас Джефферсон|Томаса Джефферсона]], у Рона Черноу — про [[Александер Гамільтон|Александра Гамільтона]] та в [[Волтер Айзексон|Волтера Айзексона]] — про [[Бенджамін Франклін|Бенджаміна Франкліна]].

Його друга книга «Як керувати» була опублікована у видавництві ''[[Simon & Schuster]]'' у вересні 2020 року. Ця книга містить роздуми Рубенштейна про лідерство, а також 30 інтерв'ю з лідерами бізнесу, уряду, військових, спортивних і культурних лідерів.<ref>{{Cite book
|url=https://www.simonandschuster.com/books/How-to-Lead/David-M-Rubenstein/9781982132156
|title=How to Lead
|date=2020-09-01
|language=en
|isbn=978-1-9821-3215-6
}}</ref> У вересні 2021 року ''Simon & Schuster'' опублікувало третю книгу Рубенштейна «Американський експеримент», в якій описано, як американський уряд та демократичні ідеали розвивалися протягом століть, про що розповідається через життя американців, які втілили американську мрію.

=== Телевізійні шоу і подкасти ===
Рубенштейн веде два шоу на телебаченні Bloomberg: Шоу Девіда Рубенштейна: бесіди між однолітками та Bloomberg Wealth з Девідом Рубенштейном. Peer to Peer, який почав виходити в ефір у жовтні 2016 року, також транслюється на багатьох станціях PBS і доступний на Curiosity Stream.<ref>{{Cite web|title=The David Rubenstein Show: Peer-to-Peer Conversations - Bloomberg|url=https://www.bloomberg.com/peer-to-peer|website=Bloomberg.com|accessdate=2022-06-20|language=en}}</ref>

Він також веде історію з Девідом Рубенштейном на телешоу PBS, створеного Нью-Йоркським історичним товариством.<ref>{{Cite web|title=History with David Rubenstein Premieres July 3, 2020 at 8:30pm on WETA PBS|url=https://weta.org/press/history-david-rubenstein-premieres-july-3-2020-830pm-weta-pbs|website=WETA|accessdate=2022-06-20|language=en}}</ref> Рубенштейн також веде аудіо-подкаст «For the Ages», також створений Нью-Йоркським історичним товариством.

=== Участь у спортивних проєктах ===
1 серпня 2024 року група мажоритарних власників Orioles на чолі з мільярдером з приватних інвестицій Девідом Рубенштейном взяла повний контроль над бейсбольною командою [[Балтимор Оріолз]]. Цього дня була закрита угода щодо купівлі акцій організації. Тепер частка Рубенштейна становить 100 %.[https://www.mlb.com/orioles/news/orioles-ownership-deal-closes]

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* [http://www.carlyle.com/Team/item5553.html Carlyle biography of David Rubenstein]
* [http://chronicle.uchicago.edu/070712/boardoftrustees.shtml U Chicago Chronicle article]
* [https://web.archive.org/web/20100207055103/http://www.whartonchina.com/forum/2010/keynotes.php David Rubenstein Biography] at the Wharton China Business Forum where Rubenstein was the opening keynote speaker for the 2010 event

{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Випускники Балтиморського міського колледжу]]
[[Категорія:Мільярдери США]]
[[Категорія:Фінансисти США]]
[[Категорія:Члени Американського філософського товариства]]
[[Категорія:Члени Американської академії мистецтв і наук]]
[[Категорія:Випускники Школи права Чиказького університету]]

title: Девід Рубенштейн

Народився: 11 серпня 1949 (75 років) · Балтимор

Країна: США

Діяльність: підприємець, фінансист, адвокат, подкастер, правник, торговець, філантроп

Галузь: право, підприємництво і філантропія

Alma mater: Дюкський університет і Школа права Чиказького університетуd

Знання мов: англійська

Заклад: The Carlyle Group

Членство: Американська академія мистецтв і наук

Посада: член радиd

У шлюбі з: Alice Rogoffd

Нагороди: Carnegie Medal of Philanthropyd


text:
# ГЕС Сан-Хосе I
ГЕС San Jose I (ісп. Сан-Хосе I) – гідроелектростанція в Болівії, за чотири десятки кілометрів на північний схід від Кочабамби. Знаходячись між ГЕС Santa Isabel та ГЕС Сан-Хосе II, становить третій ступінь дериваційного каскаду у сточищі річки Еспіриту-Санту, лівого витоку Чапаре (впадає ліворуч до Маморе, правого витоку Мадейри, котра в свою чергу є правою притокою Амазонки).
Відпрацьована на ГЕС Santa Isabel вода потрапляє у балансуючий резервуар Агуас Кларас, розташований на мису неподалік злиття Santa Isabel та Малаги – лівого та правого витоків Паракті, правої притоки Еспіриту-Санту. Сюди ж надходить додатковий ресурс із водозаборів, створених на:
- Santa Isabel;
- Малазі;
- Антарі (невелика ліва притока Малаги);
- п’яти правих притоках Паракті – Ronco, Ronquito, Cañón (Miguelito), Roque Mayu, Solitario (San Jacinto) – для чого прокладено водозбірний тунель довжиною 4,25 км з діаметром 2,7 метра, який на завершальному етапі перетинає Малагу.
Від Агуас Кларас починається головний дериваційний тунель довжиною 4,9 км з діаметром 3,1 метра, котрий перетинає Santa Isabel та далі прямує через лівобережний гірський масив Паракті. На завершальному етапі він переходить у напірний водовід довжиною 0,5 км, який подає ресурс до машинного залу.
Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Пелтон потужністю по 27,5 МВт, що працюють при напорі у 313 метрів. Відпрацьована вода відводиться у нижній балансуючий резервуар Мігелето, звідки спрямовуватиметься на ГЕС San Jose II.
Для видачі продукції її напруга піднімається до 230 кВ.
Станцію ввели в експлуатацію на початку 2018 року.

title: ГЕС Сан-Хосе I

wikitext:
{{Гідроелектростанція
|Зображення                     =
|Назва                          = ГЕС Сан-Хосе I
|Пікселі                        = 300px
|Підпис                         =
|Країна                         = {{BOL}}
|lat_dir =S |lat_deg =17 |lat_min =9 |lat_sec = 39.7
  |lon_dir =W |lon_deg =65 |lon_min = 47|lon_sec = 9.8
  |region     =
  |CoordScale =
|Статус = діюча
|Річка = Santa Isabel, Малага, деривація з притоків [[Паракті]]
|Каскад = гідровузол у сточищі Еспіриту-Санту
|Початок будівництва =
|Роки введення першого та останнього гідроагрегатів = [[2018]]
|Встановлена потужність = 55
|Середнє річне виробництво =
|Тип ГЕС = дериваційна
|Розрахований напір = 313
|Тип турбін = Пелтон
|Кількість та марка турбін = 2
|Витрата через турбіни =
|Кількість та марка гідрогенераторів = 2 по 32,5 МВА
|Потужність гідроагрегатів = 2х27,5
|Тип греблі =
|Висота греблі =
|Довжина греблі =
|Шлюз =
|ЛЕП = 230
|Власник = Empresa Nacional de Electricidad
}}

'''ГЕС San Jose I''' ({{lang-es|Сан-Хосе I}}) – гідроелектростанція в [[Болівія|Болівії]], за чотири десятки кілометрів на північний схід від [[Кочабамба|Кочабамби]]. Знаходячись між [[ГЕС Santa Isabel]] та [[ГЕС Сан-Хосе II]], становить третій ступінь дериваційного каскаду у сточищі річки Еспіриту-Санту, лівого витоку [[Чапаре]] (впадає ліворуч до [[Маморе]], правого витоку [[Мадейра (річка)|Мадейри]], котра в свою чергу є правою притокою [[Амазонка|Амазонки]]).

Відпрацьована на ГЕС Santa Isabel вода потрапляє у балансуючий резервуар Агуас Кларас, розташований на мису неподалік злиття Santa Isabel та Малаги – лівого та правого витоків Паракті, правої притоки Еспіриту-Санту. Сюди ж надходить додатковий ресурс із водозаборів, створених на:

- Santa Isabel;

- Малазі;

- Антарі (невелика ліва притока Малаги);

- п’яти правих притоках Паракті – Ronco, Ronquito, Cañón (Miguelito), Roque Mayu, Solitario (San Jacinto) – для чого прокладено водозбірний тунель довжиною 4,25 км з діаметром 2,7 метра, який на завершальному етапі перетинає Малагу.

Від Агуас Кларас починається головний дериваційний тунель довжиною 4,9 км з діаметром 3,1 метра, котрий перетинає Santa Isabel та далі прямує через лівобережний гірський масив Паракті. На завершальному етапі він переходить у напірний водовід довжиною 0,5 км, який подає ресурс до машинного залу.

Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Пелтон потужністю по 27,5 МВт, що працюють при напорі у 313 метрів. Відпрацьована вода відводиться у нижній балансуючий резервуар Мігелето, звідки спрямовуватиметься на ГЕС San Jose II.

Для видачі продукції її напруга піднімається до 230 кВ.

Станцію ввели в експлуатацію на початку 2018 року.<ref>{{Cite web|url=https://www.ende.bo/public/licitaciones/webende.pdf|title=SUPERVISIÓN DE LA EJECUCIÓN DEL PROYECTO HIDROELÉCTRICO SAN JOSÉ|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=|archive-date=12 квітня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170412105615/http://www.ende.bo/public/licitaciones/webende.pdf}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.ende.bo/public/licitaciones/ConvocatoriaENDE-PHSJ-2014.pdf|title=ROYECTO HIDROELÉCTRICO SAN JOSÉ LICITACIÓN PÚBLICA INTERNACIONAL LPI-PHSJ-01/2014|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=|archive-date=18 квітня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170418142515/http://www.ende.bo/public/licitaciones/ConvocatoriaENDE-PHSJ-2014.pdf}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.endecorani.bo/index.php/pages/hidroelectrica-san-jose-1|title=Hidroeléctrica San José 1|last=User|first=Super|website=www.endecorani.bo|language=es-es|accessdate=2018-08-31|archive-date=1 вересня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180901004629/http://www.endecorani.bo/index.php/pages/hidroelectrica-san-jose-1}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Ізольована стаття|кластер4}}
[[Категорія:Гідроелектростанції Болівії|Сан-Хосе]]

title: ГЕС Сан-Хосе I

Країна: Болівія

Стан: діюча

Річка: Santa Isabel, Малага, деривація з притоків Паракті

Каскад: гідровузол у сточищі Еспіриту-Санту

title: Основні характеристики

Установлена потужність: 55 МВт

Тип ГЕС: дериваційна

title: Характеристики обладнання

Тип турбін: Пелтон

Кількість та марка гідрогенераторів: 2 по 32,5 МВА

title: Основні споруди

Власник: Empresa Nacional de Electricidad

Основні споруди: ГЕС Сан-Хосе I


text:
# Джерела в урочищі «Кривуля»
Джере́ла в уро́чищі Криву́ля — гідрологічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні.

## Розташування
Розташовані поблизу села Літятин Тернопільського району Тернопільської області у кварталі 25 виділах 1, 3, 5 і 6 Козівського лісництва в межах лісового урочища «Кривуля».

## Пам'ятка
Оголошені об'єктом природно-заповідного фонду рішенням Тернопільської обласної ради від 18 березня 1994 року. Початкова назва — «Джерела в урочищі Кривуля зі ставком», офіційно перейменована рішенням № 75 другої сесії Тернопільської обласної ради шостого скликання від 10 лютого 2016 року.
Перебуває у віданні ДП «Бережанське лісомисливське господарство».

## Характеристика
Площа — 6 га.
Під охороною — джерела підземних вод, що живлять ставок, цінні у науково-пізнавальному, господарському та естетичному значеннях.

title: Джерела в урочищі «Кривуля»

wikitext:
{{Гідрологічна пам'ятка природи
 | назва               = Джерела в урочищі Кривуля
 | місцева_назва       =
 | зображення          =
 | зображення_розмір   =
 | зображення_підпис   =
 | статус              = гідрологічна пам'ятка природи
 | заснування          = [[18 березня]] [[1994]]
 | у віданні           = ДП «[[Бережанське лісомисливське господарство]]»
 | координати          = {{coord|49|24|30|N|25|04|42|E|type:mountain|display=inline,title}}
 | площа               = 6
 | глибина             =
 | стан                =
 | розташування        = {{UKR}},
[[Тернопільська область]],
{{Тр-Бе}},
поблизу с. [[Літятин]]
 | на мапі             =
 | опис розташування   =
 | mapx                = 100
 | mapy                = 100
 }}

'''Джере́ла в уро́чищі Криву́ля''' — [[гідрологічна пам'ятка природи]] місцевого значення в Україні.

== Розташування ==
Розташовані поблизу села [[Літятин]] [[Тернопільський район|Тернопільського району]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]] у кварталі 25 виділах 1, 3, 5 і 6 Козівського лісництва в межах лісового урочища «Кривуля».

== Пам'ятка ==
Оголошені об'єктом природно-заповідного фонду рішенням [[Тернопільська обласна рада|Тернопільської обласної ради]] від [[18 березня]] [[1994]] року. Початкова назва — «Джерела в урочищі Кривуля зі ставком», офіційно перейменована рішенням № 75 другої сесії Тернопільської обласної ради шостого скликання від 10 лютого 2016 року<ref>Рішення № 75 другої сесії Тернопільської обласної ради шостого скликання від 10 лютого 2016 року [https://drive.google.com/folderview?id=0B5aqSfqyqfn-SFA5ekIwN05DRmc&usp=sharing «Про зміну назв територій та об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення Тернопільської області»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160312100257/https://drive.google.com/folderview?id=0B5aqSfqyqfn-SFA5ekIwN05DRmc&usp=sharing |date=12 березня 2016 }}.</ref>.

Перебуває у віданні ДП «[[Бережанське лісомисливське господарство]]».

== Характеристика ==
Площа — 6 га.

Під охороною — джерела [[підземні води|підземних вод]], що живлять [[ставок]], цінні у науково-пізнавальному, господарському та естетичному значеннях.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''Бай, І.'' Джерела в урочищі Кривуля // {{ТЕС|1|484}}
* [http://wikimediaukraine.files.wordpress.com/2014/03/table-2014.xlsx Перелік об'єктів природно-заповідного фонду України] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140508224828/http://wikimediaukraine.files.wordpress.com/2014/03/table-2014.xlsx |date=8 травня 2014 }}

{{Природно-заповідний фонд Бережанського району}}
{{Гідрологічні пам'ятки природи Тернопільської області}}

[[Категорія:Джерела Тернопільської області]]
[[Категорія:Природоохоронні об'єкти, засновані 1994]]
[[Категорія:1994 у Тернопільській області]]

title: Джерела в урочищі Кривуля

Статус: гідрологічна пам'ятка природи

Заснування: 18 березня 1994

Площа: 6 га

Розташування: Україна, · Тернопільська область, · Бережанський район, · поблизу с. Літятин


text:
# Кураково
Кура́ково (рос. Кураково) — присілок у складі Чебулинського округу Кемеровської області, Росія.

## Населення
Населення — 357 осіб (2010; 532 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 97 %

title: Кураково

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Кураково
 | назва ін.       = {{lang-ru|Кураково}}
 | карта розташування1 = Росія Кемеровська область
 | герб            =
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Кемеровська область]]
 | муніципальний округ = [[чебулинський округ|Чебулинський]]
 | міський округ   =
 | поселення       =
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 357 осіб ([[2010]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2010/kemerovskaja.htm Дані перепису населення 2010 року]</ref>)
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 55
 | lat_min= 45
 | lat_sec= 05
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 87
 | lon_min= 50
 | lon_sec= 48
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

'''Кура́ково''' ({{lang-ru|Кураково}}) — [[присілок]] у складі [[чебулинський округ|Чебулинського округу]] [[кемеровська область|Кемеровської області]], [[Росія]].

== Населення ==
Населення — 357 осіб ([[2010]]; 532 у [[2002]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2002/kemerovskaja.htm Дані перепису населення 2002 року.]</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 97 %

== Джерела ==
* {{Карта|N-45-8}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{kemerov-obl-geo-stub}}
{{чебулинський округ}}

[[Категорія:Населені пункти Чебулинського округу]]
[[Категорія:Присілки Кемеровської області]]

title: присілок Кураково

Суб'єкт Російської Федерації: Кемеровська область

Муніципальний округ: Чебулинський

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Кураково · Кураково


text:
# Драгословень (Совежа, Вранча)
Драгословень, Драгословені (рум. Dragosloveni) — село у повіті Вранча в Румунії. Адміністративний центр комуни Совежа.
Село розташоване на відстані 179 км на північ від Бухареста, 52 км на північний захід від Фокшан, 146 км на південний захід від Ясс, 123 км на північний захід від Галаца, 90 км на північний схід від Брашова.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 1570 осіб, з них 1568 осіб (99,9%) румунів. Рідною мовою 1568 осіб (99,9%) назвали румунську.

title: Драгословень (Совежа, Вранча)

wikitext:
{{Otheruses|Драгословень}}
{{НП Румунії
 | назва               = Драгословень
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Dragosloveni''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Вранча
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Совежа]]
 | код_SIRUTA          = 177771
 | широта              = 46.0016
 | довгота             = 26.6652
 | висота              = 548
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 1570
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 627321
}}
'''Драгословень''', Драгословені ({{lang-ro|Dragosloveni}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Вранча]] в [[Румунія|Румунії]]. Адміністративний центр комуни [[Совежа]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 179 км на північ від [[Бухарест]]а, 52 км на північний захід від [[Фокшани|Фокшан]], 146 км на південний захід від [[Ясси|Ясс]], 123 км на північний захід від [[Галац|Галаца]], 90 км на північний схід від [[Брашов|Брашова]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:1570}} осіб, з них 1568 осіб (99,9%) румунів<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119074225/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>. Рідною мовою 1568 осіб (99,9%) назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119080347/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Вранча]]

title: Драгословень · Dragosloveni

Країна: Румунія

Повіт: Вранча

Комуна: Совежа

Телефонний код: +40 237 (Romtelecom, TR) · +40 337 (інші оператори)


text:
# Віктор Рене Мендьєта Окампо
Віктор Рене Мендьєта Окампо (ісп. Víctor René Mendieta Ocampo, нар. 16 червня 1961) — панамський футболіст, що грав на позиції нападника, зокрема за національну збірну Панами. По завершенні ігрової кар'єри — тренер.

## Клубна кар'єра
У дорослому футболі дебютував 1978 року виступами за команду «Пласа Амадор», в якій провів чотири сезони, після чого грав за «Тауро» та сальвадорський «Кохутепеке».
Згодом протягом 1988–1996 років грав у Мексиці за команди «Коррекамінос», «Універсідад де Гвадалахара» та «Тампіко Мадеро».
Завершував ігрову кар'єру на батьківщині у 1998–2001 роках виступами за «Тауро», «Пласа Амадор» та «Альянсу».

## Виступи за збірну
1980 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Панами.
У складі збірної був учасником розіграшу Золотого кубка КОНКАКАФ 1993 року в США і Мексики.
Загалом протягом кар'єри в національній команді, яка тривала 21 рік, провів у її формі 80 матчів, забивши 11 голів.

## Кар'єра тренера
Розпочав тренерську кар'єру, повернувшись до футболу після невеликої перерви, 2005 року, очоливши тренерський штаб молодіжної збірної Панами.
Наступного 2006 року тренував основну збірну Панами.
У подальшому працював на клубному рівні, очолював тренерські штаби команд «Альянса» (Панама), «Чепо» та «Індепендьєнте» (Ла-Чоррера).

title: Віктор Рене Мендьєта Окампо

wikitext:
{{ІІ|Мендьєта|Окампо}}
{{Футболіст
| ім'я = Віктор Рене Мендьєта Окампо
| зображення =
| підпис =
| місце-народження =
| країна-народження = [[Панама]]
| дата-народження = 16.6.1961
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст =
| вага =
| позиція = [[Нападник (футбол)|нападник]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|1978–1982 | {{Прапорець|PAN}} | «[[Пласа Амадор]]» | ? |?}}
{{Футболіст рядок 0|1983–1986 | {{Прапорець|PAN}} | [[Тауро (футбольний клуб)|«Тауро»]] | ? |?}}
{{Футболіст рядок 1|1987–1988 | {{Прапорець|GUA}} | [[Кохутепеке (футбольний клуб)|«Кохутепеке»]] | ? |?}}
{{Футболіст рядок 0|1988–1992 | {{Прапорець|MEX}} | «[[Коррекамінос]]» | 127 |41}}
{{Футболіст рядок 1|1992–1993 | {{Прапорець|MEX}} | «[[Універсідад де Гвадалахара]]» | 30 |7}}
{{Футболіст рядок 0|1993–1995 | {{Прапорець|MEX}} | «[[Тампіко Мадеро]]» | ? |?}}
{{Футболіст рядок 1|1995–1996 | {{Прапорець|MEX}} | «[[Коррекамінос]]» | ? |?}}
{{Футболіст рядок 0|1998–1999 | {{Прапорець|PAN}} | [[Тауро (футбольний клуб)|«Тауро»]] | ? |?}}
{{Футболіст рядок 1|1999–2000 | {{Прапорець|PAN}} | «[[Пласа Амадор]]» | ? |?}}
{{Футболіст рядок 0|2000–2001 | {{Прапорець|PAN}} | [[Альянса (футбольний клуб, Панама)|«Альянса»]] | ? |?}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|1980–2000 | {{Прапорець|PAN}} | [[збірна Панами з футболу|Панама]] | 80 |11}}
{{Футболіст кінець}}
| тренер = {{Футбольний тренер початок}}
{{Футбольний тренер заголовок}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2005 | {{Прапорець|PAN}} | [[Молодіжна збірна Панами з футболу|Панама (мол.)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2006 | {{Прапорець|PAN}} | [[Збірна Панами з футболу|Панама]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2009 | {{Прапорець|PAN}} | [[Альянса (футбольний клуб, Панама)|«Альянса»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2010–2011 | {{Прапорець|PAN}} | [[Чепо (футбольний клуб)|«Чепо»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2014 | {{Прапорець|PAN}} | [[Індепендьєнте (Ла-Чоррера)|«Індепендьєнте» (Ла-Чоррера)]]}}
{{Футбольний тренер кінець}}
}}
'''Віктор Рене Мендьєта Окампо''' ({{lang-es|Víctor René Mendieta Ocampo}}, {{нар}} [[16 червня]] [[1961]]) — панамський [[футболіст]], що грав на позиції [[Нападник (футбол)|нападник]]а, зокрема за [[збірна Панами з футболу|національну збірну Панами]]. По завершенні ігрової кар'єри — [[Футбольний тренер|тренер]].

== Клубна кар'єра ==
У дорослому футболі дебютував 1978 року виступами за команду «[[Пласа Амадор]]», в якій провів чотири сезони, після чого грав за [[Тауро (футбольний клуб)|«Тауро»]] та сальвадорський [[Кохутепеке (футбольний клуб)|«Кохутепеке»]].

Згодом протягом 1988–1996 років грав у Мексиці за команди «[[Коррекамінос]]», «[[Універсідад де Гвадалахара]]» та «[[Тампіко Мадеро]]».

Завершував ігрову кар'єру на батьківщині у 1998–2001 роках виступами за [[Тауро (футбольний клуб)|«Тауро»]], «[[Пласа Амадор]]» та [[Альянса (футбольний клуб, Панама)|«Альянсу»]].

== Виступи за збірну ==
1980 року дебютував в офіційних матчах у складі [[Збірна Панами з футболу|національної збірної Панами]].

У складі збірної був учасником [[Золотий кубок КОНКАКАФ 1993|розіграшу Золотого кубка КОНКАКАФ 1993 року]] в [[США]] і [[Мексика|Мексики]].

Загалом протягом кар'єри в національній команді, яка тривала 21 рік, провів у її формі 80 матчів, забивши 11 голів.

==Кар'єра тренера==
Розпочав тренерську кар'єру, повернувшись до футболу після невеликої перерви, 2005 року, очоливши тренерський штаб [[Молодіжна збірна Панами з футболу|молодіжної збірної Панами]].

Наступного 2006 року тренував [[Збірна Панами з футболу|основну збірну Панами]].

У подальшому працював на клубному рівні, очолював тренерські штаби команд [[Альянса (Панама)|«Альянса» (Панама)]], [[Чепо (футбольний клуб)|«Чепо»]] та [[Індепендьєнте (Ла-Чоррера)|«Індепендьєнте» (Ла-Чоррера)]].

== Посилання ==
* {{Transfermarkt}}
* {{NFT player}}
* {{Transfermarkt|||M}}
* {{Soccerway}}

{{Склад збірної Панами на Золотому Кубку КОНКАКАФ 1993}}
{{Тренери збірної Панами з футболу}}
{{ac}}
{{footballer-stub}}

{{DEFAULTSORT:Мендьєта Окампо}}
[[Категорія:Панамські футболісти]]
[[Категорія:Панамські футбольні тренери]]
[[Категорія:Гравці збірної Панами з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Пласа Амадор»]]
[[Категорія:Футболісти «Тауро»]]
[[Категорія:Футболісти «Кохутепеке»]]
[[Категорія:Футболісти «Коррекаміноса»]]
[[Категорія:Футболісти «Універсідад де Гвадалахара»]]
[[Категорія:Футболісти «Тампіко Мадеро»]]
[[Категорія:Футболісти «Альянси» (Панама)]]
[[Категорія:Тренери молодіжної збірної Панами з футболу]]
[[Категорія:Тренери збірної Панами з футболу]]
[[Категорія:Тренери ФК «Альянса» (Панама)]]
[[Категорія:Тренери ФК «Чепо»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Індепендьєнте» (Ла-Чоррера)]]
[[Категорія:Панамські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери у Гватемалі]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Мексиці]]

title: Особисті дані

Народження: 16 червня 1961 (63 роки)

Громадянство: Панама

Позиція: нападник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Пласа Амадор» · ? · (?)

«Тауро» · ? · (?)

«Кохутепеке» · ? · (?)

«Коррекамінос» · 127 · (41)

«Універсідад де Гвадалахара» · 30 · (7)

«Тампіко Мадеро» · ? · (?)

«Коррекамінос» · ? · (?)

«Тауро» · ? · (?)

«Пласа Амадор» · ? · (?)

«Альянса» · ? · (?)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Панама · 80 · (11)

title: Тренерська діяльність**

Роки: Команда · Посада

Панама (мол.)

Панама

«Альянса»

«Чепо»

«Індепендьєнте» (Ла-Чоррера)

Тренерська діяльність**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.

Тренерська діяльність**: ** Тільки на посаді головного тренера.


text:
# Salamandroidea
Salamandroidea — один з трьох сучасних підрядів хвостатих земноводних. Члени підряду поширені по всьому світу за винятком Антарктики, Південної Сахари і Океанії. У викопному стані відомі понад 150 млн років (Beiyanerpeton jianpingensis).

## Класифікація
- Підряд: Salamandroidea
  - Родина: Амбістомові (Ambystomatidae Hallowell, 1856)
  - Родина: Амфіумові (Amphiumidae Gray, 1825)
  - Родина: Безлегеневі саламандри (Plethodontidae Gray, 1850)
  - Родина: Саламандрові (Salamandridae Gray, 1825)
  - Родина: Протеї (Proteidae Gray, 1825)
  - Родина: Rhyacotritonidae

title: Salamandroidea

wikitext:
{{Картка:Таксономія
|name = ''Salamandroidea''
| image = SpottedSalamander.jpg
| image_width =
| image_caption = [[Американська плямиста саламандра|Амбістома плямиста]], '' Ambystoma maculatum''
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Земноводні]] (Amphibia)
| ordo = [[Хвостаті]] (Caudata)
| subordo = '''Salamandroidea'''
| subordo_authority = [[Leopold Fitzinger|Fitzinger]], 1826
|subdivision_ranks = Родини
|subdivision =
* [[Ambystomatidae]]
* [[Amphiumidae]]
* [[Plethodontidae]]
* [[Proteidae]]
* [[Rhyacotritonidae]]
* [[Salamandridae]]
| wikispecies = Salamandroidea
}}
'''Salamandroidea''' — один з трьох сучасних підрядів [[Хвостаті земноводні|хвостатих земноводних]]. Члени підряду поширені по всьому світу за винятком [[Антарктика|Антарктики]], Південної [[Сахара|Сахари]] і [[Океанія|Океанії]]. У викопному стані відомі понад 150 млн років (''[[Beiyanerpeton jianpingensis]]'').

== Класифікація ==
* Підряд: '''Salamandroidea'''
** Родина: [[Амбістомові]] (''Ambystomatidae'' Hallowell, 1856)
** Родина: [[Амфіумові]] (''Amphiumidae'' Gray, 1825)
** Родина: [[Безлегеневі саламандри]] (''Plethodontidae'' Gray, 1850)
** Родина: [[Саламандрові]] (''Salamandridae'' Gray, 1825)
** Родина: [[Протеї]] (''Proteidae'' Gray, 1825)
** Родина: [[Rhyacotritonidae]]

== Посилання ==
* [http://www.pnas.org/content/early/2012/03/07/1009828109.full.pdf+html?sid=6985d282-7203-4add-aa17-1a70243cdce6] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190915214009/https://www.pnas.org/content/early/2012/03/07/1009828109?sid=6985d282-7203-4add-aa17-1a70243cdce6 |date=15 вересня 2019 }}
* {{cite web |url=http://www.livingunderworld.org/caudata/families/ |title=Caudate Families (Newts & Salamanders) |accessdate=2007-11-09 |last=Miller |first=Jessica J. |coauthors= |date= |work= |publisher=Livingunderworld.org |archiveurl=https://web.archive.org/web/20071016145336/http://www.livingunderworld.org/caudata/families/ |archivedate=2007-10-16 |deadurl=no }}
* {{cite journal |last=Sever |first=David M. |authorlink= |coauthors=Stanley E. Trauth |year=1990 |month=April |title=Cloacal Anatomy of Female Salamanders of the Plethodontid Subfamily Desmognathinae (Amphibia: Urodela) |journal=Transactions of the American Microscopical Society |volume=109 |issue=2 |pages=193–204|id= |quote=| doi = 10.2307/3226814 |jstor=3226814}}

{{reptile-stub}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Хвостаті]]
[[Категорія:Salamandroidea| ]]
[[Категорія:Підряди хордових]]

title: ?Salamandroidea

Клас: Земноводні (Amphibia)

Ряд: Хвостаті (Caudata)

Підряд: Salamandroidea · Fitzinger, 1826

Вікісховище: Salamandroidea

Віківиди: Salamandroidea


text:
# Гнилець (село)
Гнилець (словац. Hnilec) — село в окрузі Спішска Нова Вес Кошицького краю Словаччини. Площа села 27,08 км². Станом на 31 грудня 2015 року в селі проживало 427 жителів.

## Історія
Перші згадки про Гнилець датуються 1290 роком.

## Населення
| Рік:            | 1994. | 2004.    | 2014.    | 2024.   |
| --------------- | ----- | -------- | -------- | ------- |
| Кількість осіб: | 568   | 508      | 438      | 411     |
| Різниця:        |       | -10,56 % | -13,77 % | -6,16 % |

| Рік:            | 2023. | 2024.   |
| --------------- | ----- | ------- |
| Кількість осіб: | 407   | 411     |
| Різниця:        |       | +0,98 % |

title: Гнилець (село)

wikitext:
{{НП Словаччини
 |статус = Село
 |українська назва        = Гнилець
 |оригінальна назва = Hnilec
 |герб =
 |прапор =
 |зображення =
 |країна =  [[Словаччина]]
 |розмір карти країни = 300
 |підпорядкування =
 |вид району =  Район
|вид регіону = Край
 |район =
 |район в таблиці =
 |регіон = Кошицький край
 |регіон в таблиці = Кошицький край
 |вид общини =
 |община =
 |община в таблиці =
 |голова = Отокар Єреміаш ({{lang-sk|Otokár Jeremiáš}})
 |вид голови = Староста
  |перша згадка       = 1290
 |попередні назви           =
 |статус з =
  |lat_dir = N|lat_deg = 48|lat_min = 50|lat_sec = 37
|lon_dir = E|lon_deg = 20|lon_min = 30|lon_sec = 08
  |CoordAddon = type:city(69656)_region:SK
 |вид висоти =
 |висота центру НП = 669
 |клімат =
 |рік перепису =
 |щільність =
 |агломерація =
 |національний склад =
 |конфесійний склад =
 |часовий пояс = +1
 |DST = +1
 |телефонний  =42153
 |поштовий індекс = 05375
 |поштові індекси =
 |вид ідентифікатора =
 |цифровий ідентифікатор  =
 |автомобільний  =
 |сайт = http://www.e-obce.sk/obec/hnilec/hnilec.html
 |мова сайту =sk
}}
{{Також|Гнилець (значення)}}

'''Гнилець''' ({{lang-sk|Hnilec}}) — [[село]] в окрузі [[Списька Нова Весь (округ)|Спішска Нова Вес]] [[Кошицький край|Кошицького краю]] [[Словаччина|Словаччини]]. Площа села 27,08 км². Станом на 31 грудня 2015 року в селі проживало 427 жителів.

== Історія ==
Перші згадки про Гнилець датуються [[1290]] роком<ref name="skgeodesy.sk"/><ref name="Počet"/>.

== Населення ==
{{SK|pop}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=
<ref name="Počet">{{ref-sk}} [http://slovak.statistics.sk/wps/portal/ext/themes/demography/population/indicators Počet obyvateľov SR k 31. 12. 2015]. Bratislava : ŠÚ SR, 2016-04-28.</ref>
<ref name="skgeodesy.sk">{{ref-sk}} [http://www.skgeodesy.sk/sk/ugkk/kataster-nehnutelnosti/registre-obnovenej-evidencie-pozemkov/ Registre obnovenej evidencie pozemkov]. Bratislava : ÚGKK SR, 2011-12-31.</ref>
}}

{{Slovakia-geo-stub}}
{{Округ Спішска Нова Вес}}

[[Категорія:Села округу Спішська Нова Весь]]
[[Категорія:Засновані в Європі 1290]]

title: обец

герб: прапор

Країна: Словаччина

Край: Кошицький, Східно-Словацька область

Окрес: Спішска Нова Вес → SPARQL ←

Статус: з Село року

· густота: 15,17 осіб/км²

Автомоб. ном.: SN

Голова: Отокар Єреміаш (словац. Otokár Jeremiáš)

title: Карта

Карта: Гнилець у Вікісховищі