text:
# Малік Ялькує
Малі́к Жуніо́р Ялькує́ (фр. Malick Junior Yalcouyé; нар. 25 листопада 2005) — малійський футболіст, півзахисник англійського клубу «Брайтон енд Гоув Альбіон», який на правах оренди виступає за «Суонсі Сіті».

## Клубна кар'єра
Почав займатися футболом в структурі івуарійського клубу «АСЕК Мімозас». У серпні 2023 року дебютував в його складі в африканській Лізі чемпіонів у матчі першого кваліфікаційного раунду з бенінським «Котоном», вийшовши на заміну. З 16 років за його грою стежили скаути шведського «Гетеборга».

### «Гетеборг»
23 листопада 2023 року підписав контракт з «Гетеборгом» до грудня 2028 року. 18 лютого 2024 року дебютував за нову команду в матчі групового етапу Кубка Швеції проти «Нордік Юнайтед». 1 квітня 2024 року дебютував в Аллсвенскан, вийшовши в стартовому складі в поєдинку проти «Юргордена». Свій перший гол за «Гетеборг» забив 29 квітня 2024 року в зустрічі чемпіонату проти «Броммапойкарни».

### «Брайтон енд Гоув Альбіон»
12 липня 2024 року перейшов в англійський клуб «Брайтон енд Гоув Альбіон», підписавши п'ятирічний контракт. Сума переходу становила близько 6 млн фунтів стерлінгів, що стало найдорожчим трансфером в історії «Гетеборга».

#### Оренда в «Штурм»
29 серпня 2024 року перейшов на правах оренди в австрійський «Штурм» до кінця сезону. 19 вересня дебютував за «Штурм» в матчі загального етапу Ліги чемпіонів УЄФА проти французького «Бреста», вийшовши на заміну Томі Горвату. 22 вересня в поєдинку проти «Вольфсберга» дебютував в австрійській Бундеслізі, замінивши Ловро Звонарека. 6 жовтня в матчі Бундесліги проти клубу «Ред Булл» (Зальцбург) забив свій перший гол за «Штурм». За час оренди провів 26 матчів в чемпіонаті, в яких забив 4 голи і віддав 2 передачі, отримавши в підсумку нагороду новоприбулого гравця сезону австрійської Бундесліги.

#### Оренда в «Суонсі Сіті»
14 серпня 2025 року відправився в сезонну оренду в англійський клуб Чемпіоншипу «Суонсі Сіті».

## Кар'єра в збірній
31 серпня 2024 року вперше викликаний до збірної Малі головним тренером Бадрою Алу Діалло для участі в матчах відбіркового турніру до Кубка африканських націй 2025 проти збірних Мозамбіку та Есватіні.

## Статистика виступів
Станом на 18 травня 2025
| Клуб                     | Сезон             | Чемпіонат         | Чемпіонат | Чемпіонат | Кубок | Кубок | Кубок ліги | Кубок ліги | Єврокубки | Єврокубки | Інші  | Інші | Всього | Всього |
| Клуб                     | Сезон             | Дивізіон          | Матчі     | Голи      | Матчі | Голи  | Матчі      | Голи       | Матчі     | Голи      | Матчі | Голи | Матчі  | Голи   |
| ------------------------ | ----------------- | ----------------- | --------- | --------- | ----- | ----- | ---------- | ---------- | --------- | --------- | ----- | ---- | ------ | ------ |
| Гетеборг                 | 2024              | Аллсвенскан       | 11        | 1         | 3     | 0     | —          | —          | –         | –         | –     | –    | 14     | 1      |
| Брайтон енд Гоув Альбіон | 2024–25           | Прем'єр-ліга      | 0         | 0         | 0     | 0     | 0          | 0          | –         | –         | –     | –    | 0      | 0      |
| → Штурм                  | 2024–25           | Бундесліга        | 26        | 4         | 2     | 0     | —          | —          | 8         | 0         | –     | –    | 36     | 4      |
| → Суонсі Сіті            | 2025–26           | Чемпіоншип        | 0         | 0         | 0     | 0     | 0          | 0          | –         | –         | –     | –    | 1      | 0      |
| Всього за кар'єру        | Всього за кар'єру | Всього за кар'єру | 37        | 5         | 5     | 0     | 0          | 0          | 8         | 0         | 0     | 0    | 49     | 5      |

1. ↑  Матчі в Лізі чемпіонів УЄФА

## Досягнення
«Штурм»
- Чемпіон Австрії: 2024–25[29]

Особисті
- Новоприбулий гравець сезону австрійської Бундесліги: 2024–25[30]

title: Малік Ялькує

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Малік Ялькує
| зображення =
| підпис =
| повне-ім'я = Малік Жуніор Ялькує
| дата-народження = 25.11.2005
| місце-народження = Джиджі, [[Кот-д'Івуар]]<ref>[https://www.lequipe.fr/Football/FootballFicheJoueur110427.html Профіль] на сайті ''[[L'Équipe]]'' {{ref-fr}}</ref>
| зріст = 169 см
| вага = 60 кг
| громадянство = {{MLI}}<br/>{{CIV}}
| позиція = [[півзахисник]]
| поточний-клуб = {{Прапорець|ENG}} «[[Суонсі Сіті]]»
| номер =
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|CIV}} «[[АСЕК Мімозас]]»
| юнацькі-роки = {{0|0000}}–2023
| клубний гравець = {{Футболіст початок}} {{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|2023| {{Прапорець|CIV}} | «[[АСЕК Мімозас]]» |  |}}
{{Футболіст рядок 0|2023–2024| {{Прапорець|SWE}} | «[[Гетеборг (футбольний клуб)|Гетеборг]]» | 11 |1}}
{{Футболіст рядок 1|2024–{{т.ч.}}| {{Прапорець|ENG}} | «[[Брайтон енд Гоув Альбіон]]» | 0 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2024–2025|{{оренда}}{{Прапорець|AUT}} | [[Штурм (Грац)|«Штурм»]] | 26 |4}}
{{Футболіст рядок 1|2025–{{т.ч.}}|{{оренда}}{{Прапорець|ENG}} | «[[Суонсі Сіті]]» | 0 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної =
| пк-поновлення = 18 травня 2025
| збірна-поновлення =
}}
'''Малі́к Жуніо́р Ялькує́''' ({{lang-fr|Malick Junior Yalcouyé}}; {{н}} [[25 листопада]] [[2005]]) — [[малі]]йський [[футбол]]іст, [[півзахисник]] англійського клубу «[[Брайтон енд Гоув Альбіон]]», який на правах оренди виступає за «[[Суонсі Сіті]]».

== Клубна кар'єра ==
Почав займатися футболом в структурі івуарійського клубу «[[АСЕК Мімозас]]». У серпні 2023 року дебютував в його складі в [[Ліга чемпіонів КАФ|африканській Лізі чемпіонів]] у матчі першого кваліфікаційного раунду з бенінським «Котоном», вийшовши на заміну. З 16 років за його грою стежили скаути шведського «[[Гетеборг (футбольний клуб)|Гетеборга]]».

=== «Гетеборг» ===
23 листопада 2023 року підписав контракт з «[[Гетеборг (футбольний клуб)|Гетеборгом]]» до грудня 2028 року<ref>{{Cite web|url=https://ifkgoteborg.se/nyheter/a-lag/2023/valkommen-malick-yalcouye/|title=Välkommen, Malick Yalcouye|publisher=Офіційний сайт ФК «Гетеборг»|date=2023-11-23|access-date=2024-07-13|lang=sv}}</ref>. 18 лютого 2024 року дебютував за нову команду в матчі [[Кубок Швеції з футболу 2023—2024|групового етапу]] [[Кубок Швеції з футболу|Кубка Швеції]] проти «Нордік Юнайтед»<ref>{{Cite web|url=https://ifkgoteborg.se/nyheter/a-lag/2024/tre-poang-efter-sen-vandning/|title=Tre poäng efter sen vändning|publisher=Офіційний сайт ФК «Гетеборг»|date=2024-02-18|access-date=2024-07-13|lang=sv}}</ref>. 1 квітня 2024 року дебютував в [[Аллсвенскан]], вийшовши в стартовому складі в поєдинку проти «[[Юргорден (футбольний клуб)|Юргордена]]»<ref>{{Cite web|url=https://ifkgoteborg.se/nyheter/a-lag/2024/premiarforlust-mot-djurgarden/|title=Premiärförlust mot Djurgården|publisher=Офіційний сайт ФК «Гетеборг»|date=2024-04-01|access-date=2024-07-13|lang=sv}}</ref>. Свій перший гол за «Гетеборг» забив 29 квітня 2024 року в зустрічі чемпіонату проти «[[Броммапойкарна|Броммапойкарни]]»<ref>{{Cite web|url=https://ifkgoteborg.se/nyheter/a-lag/2024/blavit-islossning-i-bromma/|title=Blåvit islossning i Bromma|publisher=Офіційний сайт ФК «Гетеборг»|date=2024-04-29|access-date=2024-07-13|lang=sv}}</ref><ref>{{cite news|url=https://www.svt.se/sport/fotboll/ifk-goteborg-vann-mot-bp-efter-malick-yalcouyes-forsta-mal|title=IFK Göteborg vann mot BP –efter Malick Yalcouyés första mål|website=[[SVT]]|date=2024-04-29|access-date=2024-07-14|lang=sv}}</ref>.

=== «Брайтон енд Гоув Альбіон» ===
12 липня 2024 року перейшов в англійський клуб «[[Брайтон енд Гоув Альбіон]]», підписавши п'ятирічний контракт<ref>{{Cite web|url=https://www.brightonandhovealbion.com/news/4057509/albion-sign-malick-yalcouye-from-ifk-goteborg/|title=Albion sign Malick Yalcouye from IFK Goteborg|publisher=Офіційний сайт ФК «Брайтон енд Гоув Альбіон»|date=2024-07-12|access-date=2024-07-13|lang=en}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://ifkgoteborg.se/nyheter/a-lag/2024/malick-yalcouye-till-brighton/|title=Malick Yalcouyé till Brighton|publisher=Офіційний сайт ФК «Гетеборг»|date=2024-07-12|access-date=2024-07-13|lang=sv}}</ref>. Сума переходу становила близько 6 млн [[фунт стерлінгів|фунтів стерлінгів]]<ref>{{Cite web|url=https://www.bbc.com/sport/football/articles/crgm4d1y7gyo|title=Brighton sign Yalcouye from Gothenburg|website=[[BBC Sport]]|date=2024-07-12|access-date=2024-07-13|lang=en}}</ref><ref>{{Cite web|first=Andy|last=Naylor|url=https://www.nytimes.com/athletic/5624433/2024/07/12/brighton-transfers-malick-yalcouye/|title=Brighton complete transfer of IFK Gothenburg teenager Malick Yalcouye|website=The Athletic|date=2024-07-12|access-date=2024-07-13|lang=en}}</ref>, що стало найдорожчим трансфером в історії «Гетеборга»<ref>{{Cite web|url=https://allsvenskan.se/nyheter/yalcouye-saljs-rekorddyrt/|title=Yalcouyé säljs rekorddyrt|publisher=Офіційний сайт Аллсвенскан|date=2024-07-13|access-date=2024-07-13|lang=en}}</ref><ref>{{cite news|url=https://www.svt.se/sport/fotboll/ifk-goteborg-saljer-malick-yalcouye-klar-for-brighton|title=IFK Göteborg säljer Malick Yalcouyé – klar för Brighton|website=[[SVT]]|date=2024-07-12|access-date=2024-07-14|lang=sv}}</ref>.

==== Оренда в «Штурм» ====
29 серпня 2024 року перейшов на правах оренди в австрійський [[Штурм (Грац)|«Штурм»]] до кінця сезону<ref>{{Cite web|url=https://www.brightonandhovealbion.com/modals/en/media-article-popup/mft-transfer-news-malick-yalcouye-joins-sturm-graz-on-loan-august-2024|title=Malick Yalcouye Joins Sturm Graz On Loan|publisher=Офіційний сайт ФК «Брайтон енд Гоув Альбіон»|date=2024-08-29|access-date=2024-08-30|lang=en}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://sksturm.at/n/mittelfeld-power-fuer-den-sk-sturm|title=NEUE MITTELFELD-POWER FÜR DEN SK STURM|publisher=Офіційний сайт ФК «Штурм» (Грац)|date=2024-08-29|access-date=2024-08-30|lang=de}}</ref><ref>{{cite news|url=https://www.kicker.de/sturm-graz-leiht-mittelfeldspieler-von-premier-league-klub-1047595/artikel|title=Sturm Graz leiht Mittelfeldspieler von Premier-League-Klub|website=[[kicker]]|date=2024-08-29|access-date=2024-08-30|lang=sv}}</ref>. 19 вересня дебютував за «Штурм» в матчі загального етапу [[Ліга чемпіонів УЄФА 2024—2025|Ліги чемпіонів УЄФА]] проти французького «[[Брест (футбольний клуб, Франція)|Бреста]]», вийшовши на заміну [[Томі Горват]]у<ref>{{Cite web|url=https://sksturm.at/n/ein-bitterer-abend|title=EIN BITTERER ABEND|publisher=Офіційний сайт ФК «Штурм» (Грац)|date=2024-09-19|access-date=2024-09-23|lang=de}}</ref><ref>{{cite news|url=https://www.kicker.de/brest-gegen-sturm-graz-2024-champions-league-4962863/analyse|title=Gebrauchter Tag für Sturm: Grazer verlieren gegen Brest und Abwehrchef Wüthrich|website=kicker|date=2024-09-19|access-date=2024-09-23|lang=de}}</ref>. 22 вересня в поєдинку проти «[[Вольфсбергер|Вольфсберга]]» дебютував в [[Бундесліга (Австрія)|австрійській Бундеслізі]], замінивши [[Ловро Звонарек]]а<ref>{{Cite web|url=https://sksturm.at/n/klare-heimniederlage|title=KLARE HEIMNIEDERLAGE|publisher=Офіційний сайт ФК «Штурм» (Грац)|date=2024-09-22|access-date=2024-09-23|lang=de}}</ref><ref>{{cite news|url=https://www.kicker.de/sturm-graz-gegen-wolfsberg-2024-bundesliga-oesterreich-4931384/analyse|title=Effizienz pur: WAC feiert klaren Auswärtssieg bei Sturm|website=kicker|date=2024-09-22|access-date=2024-09-23|lang=de}}</ref>. 6 жовтня в матчі Бундесліги проти клубу [[Ред Булл (футбольний клуб, Зальцбург)|«Ред Булл» (Зальцбург)]] забив свій перший гол за «Штурм»<ref>{{Cite web|url=https://sksturm.at/n/ein-historischer-abend|title=EIN HISTORISCHER ABEND|publisher=Офіційний сайт ФК «Штурм» (Грац)|date=2024-10-06|access-date=2024-10-07|lang=de}}</ref><ref>{{cite news|url=https://www.kicker.de/sturm-graz-gegen-salzburg-2024-bundesliga-oesterreich-4931395/spielbericht|title=Höchste Bundesliga-Niederlage seit 16 Jahren: Sturm spielt Salzburg an die Wand|website=kicker|date=2024-10-06|access-date=2024-10-07|lang=de}}</ref>. За час оренди провів 26 матчів в чемпіонаті, в яких забив 4 голи і віддав 2 передачі, отримавши в підсумку нагороду новоприбулого гравця сезону австрійської Бундесліги<ref>{{Cite web|url=https://sksturm.at/n/grosse-auszeichnungen-fuer-drei-sturm-akteure|title=Große Auszeichnungen für drei Sturm-Akteure|publisher=Офіційний сайт ФК «Штурм» (Грац)|date=2025-05-16|access-date=2025-05-21|lang=de}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.brightonandhovealbion.com/pages/en/media-article/mft-news-malick-yalcouye-kjell-scherpen-may-2025|title=Scherpen and Yalcouye win prestigious Bundesliga awards|publisher=Офіційний сайт ФК «Брайтон енд Гоув Альбіон»|date=2025-05-19|access-date=2025-05-21|lang=en}}</ref>.

==== Оренда в «Суонсі Сіті» ====
14 серпня 2025 року відправився в сезонну оренду в англійський клуб Чемпіоншипу «[[Суонсі Сіті]]»<ref>{{Cite web|url=https://www.brightonandhovealbion.com/media-article/mft-transfer-news-malick-yalcouye-swansea-city-loan-august-2025|title=Malick Yalcouye joins Swansea City on loan|publisher=Офіційний сайт ФК «Брайтон енд Гоув Альбіон»|date=2025-08-14|access-date=2025-08-14|lang=en}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.swanseacity.com/news/swansea-city-sign-malick-yalcouye-loan|title=Swansea City sign Malick Yalcouyé on loan|publisher=Офіційний сайт ФК «Суонсі Сіті»|date=2025-08-14|access-date=2025-08-14|lang=en}}</ref><ref>{{Cite news|first=Gareth|last=Vincent|url=https://www.bbc.com/sport/football/articles/c80d3p57g4lo|title=Sheehan hails 'coup' as Swansea sign Yalcouye|website=BBC Sport|date=2025-08-14|access-date=2025-08-14|lang=en}}</ref>.

== Кар'єра в збірній ==
31 серпня 2024 року вперше викликаний до [[Збірна Малі з футболу|збірної Малі]] головним тренером Бадрою Алу Діалло для участі в матчах відбіркового турніру до [[Кубок африканських націй 2025|Кубка африканських націй 2025]] проти збірних [[Збірна Мозамбіку з футболу|Мозамбіку]] та [[Збірна Есватіні з футболу|Есватіні]]<ref>{{cite tweet|author=[[Федерація футболу Малі]]|date=2024-08-31|access-date=2024-08-31|user=femafoot |number= 1829845421419639012|title= Éliminatoires CANTotalÉnergies, #Maroc 2025. Voici la liste des joueurs sélectionnés pour les matchs : #𝙈𝙖𝙡𝙞 🇲🇱 𝙫𝙨 #𝙈𝙤𝙯𝙖𝙢𝙗𝙞𝙦𝙪𝙚 🇲🇿 (6 Septembre) et #𝙀𝙨𝙬𝙖𝙩𝙞𝙣𝙞 🇸🇿 𝙫𝙨 #𝙈𝙖𝙡𝙞 🇲🇱 (10 Septembre) comptant pour les 1ère et 2e journées.}}</ref>.

== Статистика виступів ==
{{оновлено|18 травня 2025}}<ref name="TM">{{Transfermarkt}}</ref>
{| class="wikitable" style="text-align:center"
!rowspan="2"|Клуб
!rowspan="2"|Сезон
!colspan="3"|Чемпіонат
!colspan="2"|Кубок
!colspan="2"|Кубок ліги
!colspan="2"|Єврокубки
!colspan="2"|Інші
!colspan="2"|Всього
|-
!Дивізіон
!Матчі
!Голи
!Матчі
!Голи
!Матчі
!Голи
!Матчі
!Голи
!Матчі
!Голи
!Матчі
!Голи
|-
|[[Гетеборг (футбольний клуб)|Гетеборг]]
|[[Чемпіонат Швеції з футболу 2024|2024]]
|[[Аллсвенскан]]
|11||1||3||0||colspan="2"|—||colspan="2"|–||colspan="2"|–||14||1
|-
|[[Брайтон енд Гоув Альбіон]]
|[[Чемпіонат Англії з футболу 2024—2025: Прем'єр-ліга|2024–25]]
|[[Прем'єр-ліга (Англія)|Прем'єр-ліга]]
|0||0||0||0||0||0||colspan="2"|–||colspan="2"|–||0||0
|-
|{{оренда}}[[Штурм (Грац)|Штурм]]
|[[Чемпіонат Австрії з футболу 2024—2025|2024–25]]
|[[Бундесліга (Австрія)|Бундесліга]]
|26||4||2||0||colspan="2"|—||8{{efn|Матчі в [[Ліга чемпіонів УЄФА|Лізі чемпіонів УЄФА]]}}||0||colspan="2"|–||36||4
|-
|{{оренда}}[[Суонсі Сіті]]
|[[Чемпіонат Футбольної ліги Англії 2025—2026|2025–26]]
|[[Чемпіонат Футбольної ліги Англії|Чемпіоншип]]
|0||0||0||0||0||0||colspan="2"|–||colspan="2"|–||1||0
|-
!colspan="3"|Всього за кар'єру
!37!!5!!5!!0!!0!!0!!8!!0!!0!!0!!49!!5
|}
{{Reflist|group=lower-alpha}}

== Досягнення ==
;«Штурм»
* [[Бундесліга (Австрія)|Чемпіон Австрії]]: [[Чемпіонат Австрії з футболу 2024—2025|2024–25]]<ref>{{cite web|url=https://www.bundesliga.at/de/news/artikel/sturm-graz-schaffte-mit-11-gegen-wac-das-meisterstueck|title=Sturm Graz schaffte mit 1:1 gegen WAC das Meisterstück|publisher=Офіційний сайт австрійської Бундесліги|date=2025-05-24|access-date=2025-05-26|lang=de}}</ref>
;Особисті
* Новоприбулий гравець сезону [[Бундесліга (Австрія)|австрійської Бундесліги]]: 2024–25<ref>{{Cite web|url=https://www.bundesliga.at/de/news/artikel/die-besten-der-saison-2024-25-kiteishvili-scherpen-yalcouye-kuehbauer-und-altmann|title=Die Besten der Saison 2024/25: Kiteishvili, Scherpen, Yalcouye, Kühbauer und Altmann|publisher=Офіційний сайт австрійської Бундесліги|date=2025-05-16|access-date=2025-05-21|lang=de}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist|3}}

== Посилання ==
* [https://sksturm.at/p/malick-junior-yalcouye Профіль] на офіційному сайті ФК «Штурм» {{ref-de}}

{{Бібліоінформація}}
{{Склад ФК Суонсі Сіті}}
{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Ялькує Малік}}
[[Категорія:Уродженці Кот-д'Івуару]]
[[Категорія:Малійські футболісти]]
[[Категорія:Футболісти «АСЕК Мімозас»]]
[[Категорія:Футболісти «Гетеборга»]]
[[Категорія:Футболісти «Брайтон енд Гоув Альбіон»]]
[[Категорія:Футболісти «Штурма»]]
[[Категорія:Футболісти «Свонсі Сіті»]]
[[Категорія:Малійські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери у Швеції]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Австрії]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Малік Жуніор Ялькує

Народження: 25 листопада 2005 (19 років)

Вага: 60 кг

Громадянство: Малі · Кот-д'Івуар

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Суонсі Сіті»

title: Юнацькі клуби

«АСЕК Мімозас»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«АСЕК Мімозас»

«Гетеборг» · 11 · (1)

2024–т. ч.: «Брайтон енд Гоув Альбіон» · 0 · (0)

→ «Штурм» · 26 · (4)

2025–т. ч.: → «Суонсі Сіті» · 0 · (0)

Професіональні клуби*: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 18 травня 2025.


text:
# Карл Кінан Сейферт
Карл Кінан Сейферт (англ. Carl Keenan Seyfert; 11 лютого 1911 — 13 червня 1960) — американський астроном.

## Біографія
Народився 11 лютого 1911 в Клівленді (штат Огайо, США). 1933 року закінчив Гарвардський університет, в 1933—1936 продовжував вивчення астрономії в Гарвардській обсерваторії під керівництвом Гарлоу Шеплі. У 1936—1940 працював в обсерваторії Мак-Доналд, у 1940—1942 — в обсерваторії Маунт-Вілсон. У 1942—1946 викладав в технологічному інституті Кейза в Крівленді та працював в обсерваторії Ворнер і Свейзі. З 1946 професор університету Вандербілта в Нашвіллі (штат Теннессі), з 1953 — директор обсерваторії Артура Дж. Даєра цього університету.
Роботи Сейферта присвячено вивченню галактик і зір. Вивчаючи спектри галактик в обсерваторії Маунт-Вілсон (штат Каліфорнія), першим звернув увагу на те, що в спектрах ядер деяких галактик видно потужні та широкі емісійні лінії, що вказують на наявність там великої кількості гарячого міжзоряного газу, що рухається з великою швидкістю, яка досягає кількох тисяч кілометрів на секунду. Згодом такі галактики були названі сейфертівськими. Зовні вони нічим не відрізняються від нормальних спіральних галактик, але в їхніх компактних ядрах відбуваються потужні процеси виділення енергії, що роблять ядро галактики потужним джерелом інфрачервоного і рентгенівського випромінювання та призводять до викидання з нього швидких потоків газу. Серед спіральних галактик сейфертівські становлять близько 1 %. Не виключено, що більшість спіральних галактик перебуває 1 % свого життя в стані підвищеної активності, тобто, як сейфертівська галактика.
У 1936—1940 Сейферт разом з Д.Поппером виміряв променеві швидкості, кольори та зоряні величини 118 слабких зірок спектрального класу B і визначив відстані до них, їх абсолютні зоряні величини та відношення загального поглинання до селективного. У 1942—1946 вивчав функції світності зірок Чумацького Шляху; отримав (спільно з Я.Нассау і С.Мак-Каскі) перші кольорові фотографії туманностей і зоряних спектрів.
Керував будівництвом обсерваторії імені А.Даєра і створенням 24-дюймового телескопа, на якому згодом зробив численні фотоелектричні спостереження затемнюваних змінних зірок.
Сейферт був членом багатьох наукових товариств, зокрема, Лондонського королівського астрономічного товариства (1946).
Його ім'я занесено на карту Місяця, де ім'ям вченого названо кратер. Його ім'ям названо також Секстет Сейферта — групу галактик, що розташовані на відстані 190 мільйонів світлових років у сузір'ї Змія, які він вперше спостерігав .
Сейферт загинув в автомобільній катастрофі в Нашвіллі 13 червня 1960.

wikiname: ukwiki

title: Карл Кінан Сейферт

in_language: uk

wikitext:
{{Науковець}}
'''Карл Кінан Сейферт''' ({{lang-en|Carl Keenan Seyfert}}; {{ДН|11|2|1911}} — {{ДС|13|6|1960}}) — американський астроном.

== Біографія ==
Народився 11 лютого 1911 в [[Клівленд]]і (штат [[Огайо]], [[Сполучені Штати Америки|США]]). 1933 року закінчив [[Гарвардський університет]], в 1933—1936 продовжував вивчення астрономії в Гарвардській обсерваторії під керівництвом [[Гарлоу Шеплі]]. У 1936—1940 працював в обсерваторії [[Мак-Доналд]], у 1940—1942 — в [[Обсерваторія Маунт-Вілсон|обсерваторії Маунт-Вілсон]]. У 1942—1946 викладав в технологічному інституті Кейза в Крівленді та працював в обсерваторії Ворнер і Свейзі. З 1946 [[професор]] [[університет Вандербілта|університету Вандербілта]] в [[Нашвілл]]і (штат [[Теннессі]]), з 1953 — директор обсерваторії Артура Дж. Даєра цього університету.

Роботи Сейферта присвячено вивченню [[галактика|галактик]] і [[зірка|зір]]. Вивчаючи [[спектр]]и галактик в обсерваторії Маунт-Вілсон ([[штат Каліфорнія]]), першим звернув увагу на те, що в спектрах ядер деяких галактик видно потужні та широкі емісійні лінії, що вказують на наявність там великої кількості гарячого [[міжзоряний газ|міжзоряного газу]], що рухається з великою швидкістю, яка досягає кількох тисяч кілометрів на секунду. Згодом такі галактики були названі [[сейфертівська галактика|сейфертівськими]]. Зовні вони нічим не відрізняються від нормальних [[спіральна галактика|спіральних галактик]], але в їхніх компактних ядрах відбуваються потужні процеси виділення енергії, що роблять [[активне ядро галактики|ядро галактики]] потужним джерелом [[інфрачервоне випромінювання|інфрачервоного]] і [[рентгенівське випромінювання|рентгенівського випромінювання]] та призводять до викидання з нього швидких потоків газу. Серед спіральних галактик сейфертівські становлять близько 1 %. Не виключено, що більшість спіральних галактик перебуває 1 % свого життя в стані підвищеної активності, тобто, як сейфертівська галактика.

У 1936—1940 Сейферт разом з Д.Поппером виміряв [[променева швидкість|променеві швидкості]], кольори та [[видима зоряна величина|зоряні величини]] 118 слабких зірок [[спектральний клас|спектрального класу]] B і визначив відстані до них, їх [[абсолютна зоряна величина|абсолютні зоряні величини]] та відношення загального поглинання до селективного. У 1942—1946 вивчав функції світності зірок [[Чумацький Шлях|Чумацького Шляху]]; отримав (спільно з Я.Нассау і С.Мак-Каскі) перші кольорові фотографії туманностей і зоряних спектрів.

Керував будівництвом обсерваторії імені А.Даєра і створенням 24-дюймового телескопа, на якому згодом зробив численні фотоелектричні спостереження затемнюваних [[змінна зоря|змінних зірок]].

Сейферт був членом багатьох наукових товариств, зокрема, [[Лондонського королівського астрономічного товариства]] (1946).

Його ім'я занесено на карту [[Місяць (супутник)|Місяця]], де ім'ям вченого названо кратер. Його ім'ям названо також [[Секстет Сейферта]] — групу галактик, що розташовані на відстані 190 мільйонів світлових років у [[Змія (сузір'я)|сузір'ї Змія]], які він вперше спостерігав .

Сейферт загинув в автомобільній катастрофі в Нашвіллі 13 червня 1960.

== Джерела ==
* {{астрономи|http://www.astronet.ru/db/msg/1219874|Сейферт Карл Кинан}}
{{бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Сейферт, Карл Кінан}}
[[Категорія:Астрономи США]]
[[Категорія:Випускники Гарвардського університету]]
[[Категорія:Уродженці Клівленда]]
[[Категорія:Люди, на честь яких названо кратер на Місяці]]
[[Категорія:Люди, на честь яких названо астрономічні об'єкти]]
[[Категорія:Померли в Нашвіллі]]
[[Категорія:Загинули в автомобільних аваріях]]

title: англ. Carl K. Seyfert

Народився: 11 лютого 1911 · Клівленд, Огайо, США

Помер: 13 червня 1960 (49 років) · Нашвілл, США · ·автомобільна аварія

Країна: США

Діяльність: астроном, викладач університету

Alma mater: Гарвардський університет

Галузь: астрономія

Заклад: Кейс-Вестерн-Резерв університет · Університет Вандербільта

Науковий керівник: Гарлоу Шеплі

У шлюбі з: Muriel Mussells Seyfertd


text:
# Djati-Pengton
Djati-Pengton — метеорит-хондрит масою 166000 грам.

title: Djati-Pengton

wikitext:
{{Метеорит
|Назва=Djati-Pengton
|Світлина=Метеорит Djati-Pengton.jpg
|Виявлення=
|Країна=Індонезія
|Місце=Ява
|Широта=7o30.000 S
|Довгота=111o30.000 E
|Дата=[[18 березня]] [[1884]]
|Маса=166000
|Колькість=1
|Тип=H4
|S=
|W=
|Fa=
|Fs=
|Місце зберігання=Метеоритна колекція PAH
|Коментарі=
}}

'''Djati-Pengton''' — [[метеорит]]-хондрит масою 166000 грам.

== Посилання ==

* [http://geo.web.ru/db/meteorites/card.html?id=10605 Дані про цей метеорит на сайті Російської Академії Наук] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070927220859/http://geo.web.ru/db/meteorites/card.html?id=10605 |date=27 вересня 2007 }}

{{meteorite-stub}}
[[Категорія:Метеорити]]

{{Метеорити за назвою}}

title: Djati-Pengton

Країна: Індонезія

Місце зберігання: Метеоритна колекція PAH


text:
# Journal of Economic Issues
Journal of Economic Issues (JEI) — спеціалізований економічний журнал. Видається з 1967 р. Асоціацією еволюційної економіки та університетом Бакнелл (Пенсильванія). Головний редактор журналу: Глен Аткінсон.
Основні теми публікацій у журналі: організація та управління економічними системами, екологічна проблематика, економічна стабілізація, трудові відносини.
В одному з номерів журналу щорічно публікуються матеріали зборів Асоціації еволюційної економіки.
Періодичність виходу журналу: 4 номери на рік.

title: Journal of Economic Issues

wikitext:
{{Джерела|дата=липень 2014}}
{{Журнал}}
'''Journal of Economic Issues''' (JEI) — спеціалізований економічний журнал. Видається з 1967 р. [[Асоціація еволюційною економіки|Асоціацією еволюційної економіки]] та університетом Бакнелл (Пенсильванія). Головний редактор журналу: [[Глен Аткінсон]].

Основні теми публікацій у журналі: організація та управління економічними системами, екологічна проблематика, економічна стабілізація, трудові відносини.

В одному з номерів журналу щорічно публікуються матеріали зборів Асоціації еволюційної економіки.

Періодичність виходу журналу: 4 номери на рік.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Економічні журнали]]

title: Journal of Economic Issues · англ. Journal of Economic Issues

Країна видання: США

Тематика: економіка

Мова: англійська

Видавець: M. E. Sharped і Taylor & Francis

ISSN: 0021-3624 (друковане видання) · 1946-326X (інтернет-публікація)


text:
# Цитотехнологія
Цитотехнологія (від грец. κύτος, латинізоване «цитос» — порожнина, вмістилище, тут: «клітина», грец. τεχνη — мистецтво, майстерність і грец. λόγος — слово, знання) — мікроскопічна інтерпретація клітини для виявлення раку та інших патологій.

## Методи і технологія досліджень
Цитотехнологія — відносно нова галузь біологічних досліджень. Вона використовує різні методи, насамперед, методи виділення клітин з організму і перенесення їх на поживні середовища. Там клітини продовжують жити і розмножуватися. Культури таких клітин можна застосовувати не тільки для наукових експериментів, але й у виробництві. Зокрема, це значно знижує собі вартість лікарських препаратів та зберігає природні ресурси.
Технологія включає в себе вивчення зразків, узятих з шийки матки (див. Тест Папаніколау), легень, шлунково-кишкового тракту або порожнини тіла. Зразки оцінюють фахівці-медики відповідних спеціалізацій. У деяких лабораторіях комп'ютер виконує початкову оцінку, виділивши слайди, області, які можуть становити особливий інтерес для подальшого розгляду. Аномальні зразки для остаточної інтерпретації розглядають фахівці-медики, патологоанатоми .

## Сертифікація технологій цитологічних досліджень
У різних країнах існують різні вимоги до сертифікації і стандартів для цитотехнологій. Так, у США існують два шляхи для сертифікації, після одержання ступеня бакалавра, слухачі відвідують акредитовані програми в цитотехнологіях, які тривають 1 рік. Основи цитотехнологій можуть бути розглянуті і в рамках бакалаврату. Після успішного завершення будь-якого з цих шляхів, ви маєте право брати сертифікаційні іспити, пропоновані Американським товариством з клінічної патології.

## Інтернет-ресурси
- American Society for Cytotechnology website
- Лабораторія цитотехнології: наукові напрямки, публікації, досягнення[недоступне посилання з липня 2019]

title: Цитотехнологія

wikitext:
[[Файл:Cervical AIS, ThinPrep.jpg|міні|200пкс|[[Цитологія|Цитологічний]] зразок, за яким був діагностований [[Рак (захворювання)|рак]] шийки матки]]
'''Цитотехнологія''' (від {{lang-el|κύτος}}, латинізоване «цитос» — ''порожнина'', ''вмістилище'', тут: «''[[клітина]]''», {{lang-el|τεχνη}} — ''мистецтво, майстерність'' і {{lang-el|λόγος}} — ''слово, знання'') — мікроскопічна інтерпретація [[клітина|клітини]] для виявлення [[карцинома|раку]] та інших [[патологія|патологій]]<ref>[http://dictionary.reference.com/browse/cytotechnology Dictionary.com, cytotechnology]</ref>.

== Методи і технологія досліджень ==

Цитотехнологія — відносно нова галузь [[біологія|біологічних]] досліджень. Вона використовує різні методи, насамперед, методи виділення клітин з [[організм]]у і перенесення їх на поживні середовища. Там клітини продовжують жити і розмножуватися. Культури таких клітин можна застосовувати не тільки для наукових експериментів, але й у виробництві. Зокрема, це значно знижує собі вартість лікарських препаратів та зберігає природні ресурси.

Технологія включає в себе вивчення зразків, узятих з [[шийка матки|шийки матки]] (див. [[Тест Папаніколау]]), легень, шлунково-кишкового тракту або порожнини тіла. Зразки оцінюють фахівці-медики відповідних спеціалізацій. У деяких лабораторіях комп'ютер виконує початкову оцінку, виділивши слайди, області, які можуть становити особливий інтерес для подальшого розгляду. [[Аномалія|Аномальні]] зразки для остаточної інтерпретації розглядають фахівці-медики, [[патологоанатом]]и<ref>{{Cite web |url=http://www.asct.com/poc.html |title=American Society for Cytotechnology, background on profession |accessdate=28 лютого 2011 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070720103823/http://www.asct.com/poc.html |archivedate=20 липня 2007 |deadurl=yes }}</ref> .

== Сертифікація технологій цитологічних досліджень ==

У різних країнах існують різні вимоги до сертифікації і стандартів для цитотехнологій. Так, у [[Сполучені Штати Америки|США]] існують два шляхи для сертифікації, після одержання ступеня бакалавра, слухачі відвідують акредитовані програми в цитотехнологіях, які тривають 1 рік. Основи цитотехнологій можуть бути розглянуті і в рамках бакалаврату. Після успішного завершення будь-якого з цих шляхів, ви маєте право брати сертифікаційні іспити, пропоновані Американським товариством з клінічної патології.<ref>{{Cite web |url=http://www.ascp.org/certification/CertifyingExaminations |title=American Society for Clinical Pathology, certification |accessdate=1 березня 2011 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20060321102925/http://www.ascp.org/certification/CertifyingExaminations/ |archivedate=21 березня 2006 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20060321102925/http://www.ascp.org/certification/CertifyingExaminations/ |date=2006-03-21 }}</ref>

== Див. також ==
* [[Біотехнологія]]
* [[Цитопатологія]]
* [[Тест Папаніколау]]

== Посилання ==
{{reflist}}

== Інтернет-ресурси ==
* [https://web.archive.org/web/20110128090834/http://asct.com/ American Society for Cytotechnology website]
* [http://194.190.156.141/newiteb/person/default.asp?str=l&l=024 Лабораторія цитотехнології: наукові напрямки, публікації, досягнення]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}

[[Категорія:Біотехнології|*]]


text:
# УкрСЕПРО
Державна система сертифікації — українська національна система сертифікації, роботи в якій визначали 149 органів з сертифікації продукції (робіт, послуг) та 811 випробувальних лабораторій (центрів). Діяла з 1996 року, втратила чинності 10.02.2016 року.
Головним інститутом в системі Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики по розробці науково-методійних та організаційних засад сертифікації продукції, послуг, систем якости є Український науково-дослідний інститут стандартизації, сертифікації та інформатики (УкрНДІССІ).
УкрНДІССІ здійснював інформаційне забезпечення підприємств і організацій в питаннях сертифікації.
Організаційну основу державної системи сертифікації становлять державні стандарти України:
- ДСТУ 3410-96. Державна система сертифікації. Основні положення;
- ДСТУ 3411-96. Державна система сертифікації. Вимоги до органів з сертифікації продукції та порядок їх акредитації;
- ДСТУ 3412-96. Державна система сертифікації. Вимоги до випробувальних лабораторій та порядок їх акредитації;
- ДСТУ 3413-96. Державна система сертифікації. Порядок проведення сертифікації продукції;
- ДСТУ 3414-96. Державна система сертифікації. Атестація виробництва. Порядок проведення;
- ДСТУ 3415-96. Державна система сертифікації. Реєстр Системи;
- ДСТУ 3416-96. Державна система сертифікації. Порядок реєстрації об'єктів добровільної сертифікації;
- ДСТУ 3417-96. Державна система сертифікації. Процедура визнання результатів сертифікації продукції, що імпортується;
- ДСТУ 3418-96. Державна система сертифікації. Вимоги до аудиторів та порядок їх атестації;
- ДСТУ 3419-96. Державна система сертифікації. Сертифікація систем якості. Порядок проведення;
- ДСТУ 3420-96. Державна система сертифікації. Вимоги до органів з сертифікації систем якості та порядок їх акредитації;
- ДСТУ 3498-96. Державна система сертифікації. Бланки документів. Форма та опис;
- ДСТУ 3957-2000. Державна система сертифікації. Порядок обстеження виробництва під час проведення сертифікації продукції.

Перелік сертифікованих в Державній системі сертифікації систем якости складається із 575 систем якості.
Перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, включає 38 однорідних видів продукції та послуг згідно з Наказом Держстандарту України № 28 від 01.02.2005 року.
Сертифікація продукції в Державній системі сертифікації проводиться відповідно до затверджених Правил сертифікації однорідних видів продукції (послуг):
- Правила обов'язкової сертифікації тютюнових виробів, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 13 вересня 1996 р. № 378 (зареєстровані в Мінюсті України 3 жовтня 1996 р. за № 569/1594);
- Правила обов'язкової сертифікації алкогольних напоїв, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 13 вересня 1996 р. № 379 (зареєстровані в Мінюсті України 4 жовтня 1996 р. за № 570/1595);
- Правила обов'язкової сертифікації нафти та нафтопродуктів, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 16 січня 1997 р. № 19 (зареєстровані в Мінюсті України 26 лютого 1997 р. за № 52/1856);
- Правила обов'язкової сертифікації дорожніх транспортних засобів, їх складових та приладдя, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 25 січня 2002 року № 48 (зареєстровані в Мінюсті України 11 лютого 2002 року за № 126/6414);
- Правила обов'язкової сертифікації машин сільськогосподарських для рослинництва, тваринництва, птахівництва і кормовиробництва, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 17 січня 1997 року № 24 (зареєстровані в Мінюсті України 6 лютого 1997 року за № 24/1828);
- Правила обов'язкової сертифікації кранової продукції, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 24 січня 1997 року № 37 (зареєстровані в Мінюсті України 4 квітня 1997 року за № 110/1914);
- Правила обов'язкової сертифікації продукції обладнання металообробного та деревообробного, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 7 квітня 1997 року № 186 (зареєстровані в Мінюсті України 22 вересня 1997 року за № 415/2219);
- Правила обов'язкової сертифікації технічних засобів охоронної та охоронно-пожежної сигналізації, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 10 квітня 1997 року № 191 (зареєстровані в Мінюсті України 8 серпня 1997 року за № 298/2102);
- Правила обов'язкової сертифікації будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 12 квітня 1997 року № 192 (зареєстровані в Мінюсті України 18 червня 1997 року за № 222/2026);
- Правила обов'язкової сертифікації засобів обчислювальної техніки, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 25 червня 1997 року № 366 та зареєстровані Міністерством юстиції (державний реєстр № 295/2099 від 07.08.97);
- Правила обов'язкової сертифікації продукції протипожежного призначення, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 27 червня 1997 року № 374 (зареєстровані в Мінюсті України 16 вересня 1997 року за № 407/2211);
- Правила обов'язкової сертифікації послуг з ремонту та технічного обслуговування дорожніх транспортних засобів та їх складових, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 серпня 1997 року № 520 (зареєстровані в Мінюсті України 14 жовтня 1997 року за № 475/2279);
- Правила обов'язкової сертифікації електропобутового та аналогічного обладнання і комплектувальних виробів, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 12 вересня 1997 року № 567 (зареєстровані в Мінюсті України 31 жовтня 1997 року за № 524/2328);
- Правила обов'язкової сертифікації труб та балонів, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 12 грудня 1997 року № 777 (зареєстровані в Мінюсті України 6 лютого 1998 року за № 83/2523);
- Правила обов'язкової сертифікації послуг харчування, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 27 січня 1999 року № 37 та зареєстровані Міністерством юстиції (державний реєстр № 235/3528 від 15.04.99);
- Правила обов'язкової сертифікації готельних послуг, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 27 січня 1999 року № 37 та зареєстровані Міністерством юстиції (державний реєстр № 233/3529 від 15.04.99);
- Правила сертифікації послуг автомобільного транспорту, затверджені спільним наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики та Міністерства транспорту від 19 березня 1999 року № 1 19/156 та зареєстровані Міністерством юстиції (реєстр від 30.03.99 № 192/3485);
- Правила сертифікації засобів індивідуального захисту працюючих, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 14 червня 1999 року № 322 та зареєстровані Міністерством юстиції (реєстр від 22.06.99 № 405/3698).

При сертифікації продукції в Державній системі сертифікації застосовуються схеми (моделі) сертифікації.
У ніч з 11 на 12 серпня 2010 року електронна база даних Державній системі сертифікації припинила своє існування, оскільки була фізично знищена[прояснити]. Натомість з 13 серпня Держпотребстандарт ввів новий порядок видачі сертификатів відповідності якості, при якому документи видаються регіональними відділеннями без фіксації в електронній базі даних.
Систему скасовано наказом ДП "УкрНДНЦ" № 500 від 29 грудня 2017 року.

title: УкрСЕПРО

wikitext:
[[Файл:UkrSEPRO.svg|міні|Знак відповідности державної системи сертифікації (обов'язкова сертифікація)]]
[[Файл:UkrSEPRO_Voluntary.svg|міні|Знак відповідности державної системи сертифікації (добровільна сертифікація)]]
'''Державна система сертифікації''' — українська національна система [[сертифікація|сертифікації]], роботи в якій визначали 149 органів з сертифікації продукції (робіт, послуг) та 811 випробувальних лабораторій (центрів). Діяла з 1996 року, втратила чинності 10.02.2016 року.

Головним інститутом в системі [[Державний комітет України з питань технічного регулювання та споживчої політики|Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики]] по розробці науково-методійних та організаційних засад [[сертифікація продукції|сертифікації продукції]], послуг, [[система якості|систем якости]] є [[Український науково-дослідний інститут стандартизації, сертифікації та інформатики]] ([[УкрНДІССІ]]).

УкрНДІССІ здійснював інформаційне забезпечення підприємств і організацій в питаннях сертифікації.

Організаційну основу державної системи сертифікації становлять державні стандарти України:

* ДСТУ 3410-96. Державна система сертифікації. Основні положення;
* ДСТУ 3411-96. Державна система сертифікації. Вимоги до органів з сертифікації продукції та порядок їх акредитації;
* ДСТУ 3412-96. Державна система сертифікації. Вимоги до випробувальних лабораторій та порядок їх акредитації;
* ДСТУ 3413-96. Державна система сертифікації. Порядок проведення сертифікації продукції;
* ДСТУ 3414-96. Державна система сертифікації. Атестація виробництва. Порядок проведення;
* ДСТУ 3415-96. Державна система сертифікації. Реєстр Системи;
* ДСТУ 3416-96. Державна система сертифікації. Порядок реєстрації об'єктів добровільної сертифікації;
* ДСТУ 3417-96. Державна система сертифікації. Процедура визнання результатів сертифікації продукції, що імпортується;
* ДСТУ 3418-96. Державна система сертифікації. Вимоги до аудиторів та порядок їх атестації;
* ДСТУ 3419-96. Державна система сертифікації. Сертифікація систем якості. Порядок проведення;
* ДСТУ 3420-96. Державна система сертифікації. Вимоги до органів з сертифікації систем якості та порядок їх акредитації;
* ДСТУ 3498-96. Державна система сертифікації. Бланки документів. Форма та опис;
* ДСТУ 3957-2000. Державна система сертифікації. Порядок обстеження виробництва під час проведення сертифікації продукції.

Перелік сертифікованих в Державній системі сертифікації систем якости складається із 575 систем якості.

Перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, включає 38 однорідних видів продукції та послуг згідно з Наказом Держстандарту України № 28 від 01.02.2005 року.

Сертифікація продукції в Державній системі сертифікації проводиться відповідно до затверджених Правил сертифікації однорідних видів продукції (послуг):

* Правила обов'язкової сертифікації тютюнових виробів, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 13 вересня 1996 р. № 378 (зареєстровані в Мінюсті України 3 жовтня 1996 р. за № 569/1594);
* Правила обов'язкової сертифікації алкогольних напоїв, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 13 вересня 1996 р. № 379 (зареєстровані в Мінюсті України 4 жовтня 1996 р. за № 570/1595);
* Правила обов'язкової сертифікації нафти та нафтопродуктів, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 16 січня 1997 р. № 19 (зареєстровані в Мінюсті України 26 лютого 1997 р. за № 52/1856);
* Правила обов'язкової сертифікації дорожніх транспортних засобів, їх складових та приладдя, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 25 січня 2002 року № 48 (зареєстровані в Мінюсті України 11 лютого 2002 року за № 126/6414);
* Правила обов'язкової сертифікації машин сільськогосподарських для рослинництва, тваринництва, птахівництва і кормовиробництва, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 17 січня 1997 року № 24 (зареєстровані в Мінюсті України 6 лютого 1997 року за № 24/1828);
* Правила обов'язкової сертифікації кранової продукції, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 24 січня 1997 року № 37 (зареєстровані в Мінюсті України 4 квітня 1997 року за № 110/1914);
* Правила обов'язкової сертифікації продукції обладнання металообробного та деревообробного, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 7 квітня 1997 року № 186 (зареєстровані в Мінюсті України 22 вересня 1997 року за № 415/2219);
* Правила обов'язкової сертифікації технічних засобів охоронної та охоронно-пожежної сигналізації, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 10 квітня 1997 року № 191 (зареєстровані в Мінюсті України 8 серпня 1997 року за № 298/2102);
* Правила обов'язкової сертифікації будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 12 квітня 1997 року № 192 (зареєстровані в Мінюсті України 18 червня 1997 року за № 222/2026);
* Правила обов'язкової сертифікації засобів обчислювальної техніки, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 25 червня 1997 року № 366 та зареєстровані Міністерством юстиції (державний реєстр № 295/2099 від 07.08.97);
* Правила обов'язкової сертифікації продукції протипожежного призначення, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 27 червня 1997 року № 374 (зареєстровані в Мінюсті України 16 вересня 1997 року за № 407/2211);
* Правила обов'язкової сертифікації послуг з ремонту та технічного обслуговування дорожніх транспортних засобів та їх складових, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 серпня 1997 року № 520 (зареєстровані в Мінюсті України 14 жовтня 1997 року за № 475/2279);
* Правила обов'язкової сертифікації електропобутового та аналогічного обладнання і комплектувальних виробів, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 12 вересня 1997 року № 567 (зареєстровані в Мінюсті України 31 жовтня 1997 року за № 524/2328);
* Правила обов'язкової сертифікації труб та балонів, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 12 грудня 1997 року № 777 (зареєстровані в Мінюсті України 6 лютого 1998 року за № 83/2523);
* Правила обов'язкової сертифікації послуг харчування, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 27 січня 1999 року № 37 та зареєстровані Міністерством юстиції (державний реєстр № 235/3528 від 15.04.99);
* Правила обов'язкової сертифікації готельних послуг, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 27 січня 1999 року № 37 та зареєстровані Міністерством юстиції (державний реєстр № 233/3529 від 15.04.99);
* Правила сертифікації послуг автомобільного транспорту, затверджені спільним наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики та Міністерства транспорту від 19 березня 1999 року № 1 19/156 та зареєстровані Міністерством юстиції (реєстр від 30.03.99 № 192/3485);
* Правила сертифікації засобів індивідуального захисту працюючих, затверджені наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 14 червня 1999 року № 322 та зареєстровані Міністерством юстиції (реєстр від 22.06.99 № 405/3698).

При сертифікації продукції в Державній системі сертифікації застосовуються схеми (моделі) сертифікації.

У ніч з 11 на 12 серпня 2010 року електронна база даних Державній системі сертифікації припинила своє існування, {{прояснити|оскільки була фізично знищена}}. Натомість з 13 серпня Держпотребстандарт ввів новий порядок видачі сертификатів відповідності якості, при якому документи видаються регіональними відділеннями без фіксації в електронній базі даних.

Систему скасовано наказом ДП "УкрНДНЦ" № 500 від 29 грудня 2017 року.<ref>{{cite web 2|url=http://csm.kiev.ua/index.php?option=com_content&view=article&id=4077%3A2018-01-10-07-45-17&catid=122%3A2015-09-15-07-01-23&lang=uk|title=Увага! в Україні скасовані стандарти державної системи сертифікації|website=Каталог НД України on-line|date=10.01.2018}}</ref>

== Див. також ==
* [[Сертифікація]]
* [[Сертифікат відповідності]]
* [[Сертифікат якості]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://zakon1.rada.gov.ua/laws/show/z0466-05/page Наказ Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики  № 28 від 01.02.2005  «Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151208132532/http://zakon1.rada.gov.ua/laws/show/z0466-05/page |date=8 грудня 2015 }}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20190302204824/http://ir.nusta.edu.ua/jspui/bitstream/doc/456/1/414_IR.pdf  Державна система сертифікації]{{недоступне посилання|дата=2018-08-09}} // {{МитЕ2|том=1}}

[[Категорія:Сертифікація|*]]


text:
# Чанчжен-7
Чанчжен-7 або «Великий похід-7» (кит. 长征七号运载火箭) — китайська ракета-носій середнього класу на рідинних ракетних двигунах, котра була розроблена Китайською аерокосмічною науково-технологічною корпорацією. Належить до серії ракет-носіїв Великий похід. Перший політ ракети відбувся 25 червня 2016 року.

## Список запусків
| Номер | Дата (UTC)            | Космодром    | Розгінний блок | Корисне навантаження                                                   | Орбіта | Результат |
| ----- | --------------------- | ------------ | -------------- | ---------------------------------------------------------------------- | ------ | --------- |
| 1     | 25 червня 2016, 12:00 | Веньчан LC-2 | YZ-1A          | Модель капсули екіпажу наступного покоління Аолонг-1 Тяньге-1 Тяньге-2 | НОО    | Успішно   |
| 2     | 20 квітня 2017, 11:41 | Веньчан LC-2 |                | Тяньчжоу-1                                                             | НОО    | Успішно   |

title: Чанчжен-7

wikitext:
{{Ракета

|зображення         = Maquette Longue Marche 7 DSC 0004.jpg
|розмір зображення  = 100px
|підпис             =

|назва       = Чанчжен-7
|призначення = 	[[ракета-носій]] середнього класу
|виробник    = [[Китайська аерокосмічна науково-технологічна корпорація|КАНТК]]
|країна      = {{прапор Китаю}} [[Китай]]

|вартість запуску      =
|вартість запуску рік  =
|вартість запуску інша =

|висота   = 53.10
|діаметр  = 3.35
|маса     = 594000
|ступенів = 2

|вантаж =
  {{Ракета/Вантаж
  |місце = [[Низька опорна орбіта|НОО]] (200 км x 400 км x 42°)
  |маса  = 13500
  }}
{{Ракета/Вантаж
  |місце = [[Сонячно-синхронна орбіта|ССО]] (700 км)
  |маса  = 5500
  }}

|родина   = [[Великий похід (ракета)|Великий похід]]
|похідні  =
|аналоги  = [[Дельта IV]], [[Atlas V]], [[Falcon 9]], [[H-IIA]]

|статус     = Діюча
|космодроми = [[Веньчан (космодром)|Веньчан]] LC-2
|запусків   = 2
|успішних   = 2
|невдалих   =
|часткових  =
|інших           =
|перший запуск        = 25 червня 2016
|останній запуск      = 20 квітня 2017
|дата єдиного запуску =
|вантажі              =

|ступені    =
  {{Ракета/Ступінь
  |тип             = прискорювач
  |варіант         =
  |номер           =
  |назва           = [[K2 прискорювач]]
  |кількість       = 4
  |довжина         =
  |діаметр         = 2.25
  |маса порожнього =
  |повна маса      =
  |двигуни         = 1 [[YF-100]]
  |тяга            = 1200
  |сукупна тяга    = 4800
  |питомий імпульс = 300
  |тривалість      =
  |паливо          = [[Ракетне паливо]], [[Рідкий кисень]]
  }}
 {{Ракета/Ступінь
  |тип             = ступінь
  |варіант         =
  |номер           = Перший
  |назва           = [[K3 основний модуль]]
  |кількість       =
  |довжина         =
  |діаметр         = 3.35
  |маса порожнього =
  |повна маса      =
  |двигуни         = 2 [[YF-100]]
  |тяга            = 2400
  |сукупна тяга    =
  |питомий імпульс = 300
  |тривалість      =
  |паливо          = [[Ракетне паливо]], [[Рідкий кисень]]
  }}
  {{Ракета/Ступінь
  |тип             = ступінь
  |варіант         =
  |номер           = Другий
  |назва           =
  |кількість       =
  |довжина         =
  |діаметр         = 3.35
  |маса порожнього =
  |повна маса      =
  |двигуни         = 4 [[YF-115]]
  |тяга            = 706
  |сукупна тяга    =
  |питомий імпульс = 342
  |тривалість      =
  |паливо          = [[Ракетне паливо]], [[Рідкий кисень]]
  }}
}}

'''Чанчжен-7''' або '''«Великий похід-7»''' ([[китайська мова|кит]]. ''长征七号运载火箭'') — китайська [[ракета-носій]] [[ракети-носії середнього класу|середнього класу]] на [[Рідинний ракетний двигун|рідинних ракетних двигунах]], котра була розроблена [[Китайська аерокосмічна науково-технологічна корпорація|Китайською аерокосмічною науково-технологічною корпорацією]].<ref>{{Cite web|url=http://www.guokr.com/article/441240/|title=2016年，还有哪些航天大事值得期待？ {{!}} 科学人 {{!}} 果壳网 科技有意思|date=2016-03-03|accessdate=2016-06-27|archive-date=29 червня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160629174647/http://www.guokr.com/article/441240/}}</ref> Належить до серії ракет-носіїв [[Великий похід (ракета)|Великий похід]]. Перший політ ракети відбувся 25 червня 2016 року.

== Список запусків ==
{| class="wikitable"
|----- style="background:#FFDEAD;"
! Номер
! Дата ([[UTC]])
! Космодром
! Розгінний блок
! Корисне навантаження
! Орбіта
! Результат
|-
|1
|25 червня 2016,
12:00<ref>{{Cite web|url=http://www.spacechina.com/n25/n144/n206/n214/c1339839/content.html|title=长征七号首飞成功 空间实验室任务大幕拉开_中国航天科技集团公司|website=www.spacechina.com|accessdate=2016-06-27|archive-date=6 жовтня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161006013927/http://www.spacechina.com/n25/n144/n206/n214/c1339839/content.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161006013927/http://www.spacechina.com/n25/n144/n206/n214/c1339839/content.html |date=2016-10-06 }}</ref>
|[[Веньчан (космодром)|Веньчан]] LC-2
|[[Yuanzheng-1|YZ-1A]]
|Модель капсули екіпажу наступного покоління
Аолонг-1
Тяньге-1
Тяньге-2
|[[Низька опорна орбіта|НОО]]
| Успішно

|-
|2
|20 квітня 2017,
11:41
|[[Веньчан (космодром)|Веньчан]] LC-2
|
|[[Тяньчжоу-1]]
|[[Низька опорна орбіта|НОО]]
| Успішно
|}

== Див. також ==
* [[Куайчжоу]]

== Примітки ==
{{примітки}}

{{Великий похід (ракети)}}
{{Китайська космічна станція}}

[[Категорія:Космонавтика 2016]]
[[Категорія:Космонавтика Китаю]]
[[Категорія:Ракети-носії Китаю]]
[[Категорія:Великий похід (сімейство ракет-носіїв)]]

title: Чанчжен-7

Призначення: ракета-носій середнього класу

Виробник: КАНТК

Країна: Китай

title: Розміри

title: Вантаж

title: Споріднені ракети

Родина: Великий похід

Аналоги: Дельта IV, Atlas V, Falcon 9, H-IIA

title: Історія запусків

Статус: Діюча

Космодроми: Веньчан LC-2

Перший запуск: 25 червня 2016

Останній запуск: 20 квітня 2017

title: Прискорювач (Ступінь 0) - K2 прискорювач

Паливо: Ракетне паливо, Рідкий кисень

title: Перший ступінь - K3 основний модуль

Паливо: Ракетне паливо, Рідкий кисень

title: Другий ступінь

Паливо: Ракетне паливо, Рідкий кисень


text:
# Torch-інфекції
Torch-інфе́кції (також — TORCH-комплекс; ще відомий як TORCH- чи TORCHS-інфекції; також нерідко в країнах розвиненої медицини використовують термін «англ. Vertically transmitted infection or mother-to-child transmission» — «хвороби, що передаються вертикальним механізмом передачі або вертикальна передача від матері до дитини») — медична абревіатура перших букв набору інфекційних хвороб, що передаються від вагітної жінки до плоду (перинатальних інфекцій). TORCH-інфекції можуть призвести до серйозних аномалій розвитку плоду або, навіть, загибелі плода. Інфекції, що складають TORCH-комплекс, відносять до групи вірусних, бактеріальних чи інвазій, які спричинюють найпростіші, що отримують доступ до кровоносної системи плоду трансплацентарно за допомогою ворсинок хоріона. Вертикальна передача може відбутися в будь-який час періоду вагітності або під час пологів.
Вважають, що Torch-інфекції спричинюють 3-5 % вроджених аномалій в світі.

## Етимологія та історія впровадження абревіатури TORCH
Акронім «TORCH-інфекції» пояснюють таким чином:
- «T» — Токсоплазмоз (англ. Toxoplasmosis);
- «O» — Інші інфекції (англ. Other) включає вірусний гепатит B, інфекції, які спричинюють віруси Коксакі, сифіліс, вітряну віспу, ВІЛ-інфекцію, хламідіоз та інфекцію, яку спричинює парвовірус В19 (у педіатричній практиці відома як «інфекційна еритема», чи «п'ята хвороба», або синдром «слідів від ляпасів»). Також останні роки до цього переліку включають вроджені вади, які спричинює вірус Зіка та людський Т-лімфотропний вірус;
- «R» — Краснуха (англ. Rubella);
- «С» — Цитомегаловірусна інфекція (англ. CMV-infection);
- «H» — Захворювання, які спричинює вірус простого герпесу (простий герпес, англ. Herpes simplex infection);

Термін ToRCH-інфекції 1971 року запропонував ввести до медичного вжитку А. Ноуміас. Але він ввів спочатку під поняттям «To» перші букви назви хвороби — токсоплазмозу, таким чином вмістивши до «TORCH-інфекцій» лише 4 хвороби. В подальшому, запропонували включити ще декілька інфекційних захворювань у зміст цього терміну ще декілька нозологічних форм під літерою «О».
Акронім, що іноді зустрічається в медичній літературі як TORCHES, запропонував 1976 року Р. Брумбек. У вищенаведеному переліку до останнього пункту «S» виносять з переліку у розділі букви «О» окремо «сифіліс» (англ. Syphilis), а «HE» — від герпесу.

## Спільні риси патогенезу
Хоча за своїми властивостями збудники TORCH-комплексу різняться, але вони мають одну спільну рису — здатність проходити через незмінену або незначно пошкоджену плаценту до організму плода. Потрапляючи туди збудники порушують на різних рівнях і в різний час закладку органів, їхнє формування, синергічну роботу систем. Через це відбуваються вроджені вади, рівень яких, набір та ступінь ушкодження залежить від особливостей самого збудника.

## Загальні клінічні ознаки
Захворювання даного комплексу проявляються ураженням серця, шкіри, очей та нервової системи. Усі причинні складові цього комплексу здатні зумовити хоріоретиніт, мікроцефалію і дифузну церебральну кальцифікацію — синдром Себіна-Фельдмана (хоча його спочатку описали, як типовий прояв уродженого токсоплазмозу). Симптоми TORCH-інфекцій можуть включати гарячку, поганий апетит. Новонароджені часто замалі для свого гестаційного віку. На шкірі можуть з'явитися висипання з невеликими червоними плямами або пурпурними через крововиливи у шкіру. Збільшення печінки і селезінки (гепатоспленомегалія) є звичайним явищем, як й жовтяниця. Тим не менш, жовтяниця рідко зустрічається при ураженні вірусом гепатиту В, тому що в новонародженого імунна система не розвинена достатньою, щоб відповісти на цю інфекцію притаманним дорослим імунним цитолізом. Порушення слуху, проблеми із зором, розумову відсталість, аутизм, смерть можуть спричинити складові TORCH-комплексу. Досить часто перебіг TORCH-інфекцій може бути легким з невеликою кількістю або й відсутністю симптомів.

## Діагностика
Коли фізикальний огляд новонародженого дає можливість підозрювати розвиток TORCH-комплексу, потрібно провести дослідження крові, сечі і спинномозкової рідини на наявність інфекцій, що названі вище. Діагноз може бути підтверджений виділенням того чи іншого специфічного патогену, або патогенів, або підвищеним рівнем антитіл класу IgM проти того чи іншого збудника або збудників.

## Лікування і профілактика
Деякі з TORCH-інфекцій (токсоплазмоз, сифіліс) можна досить ефективно лікувати за допомогою етіотропних засобів, якщо у матері ці інфекції діагностували на початку вагітності. Багато з вірусних інфекцій TORCH-комплексу не мають ефективного лікування, але деяких (краснуха та вітряна віспа) можна уникнути шляхом вакцинації матері до вагітності. Якщо у матері є клінічні ознаки активізації простого герпесу, то кесарів розтин може захистити новонародженого від зараження цією інфекцією. Кожній інфекції з TORCH-комплексу притаманний різний прогноз, але при розгорнутому симптомокомплексі він несприятливий.

## Збільшення акроніму TORCH
1995 року американські лікарі Е. Форд-Джонс та Д. Келлнер запропонували «подовжити» список хвороб, які передаються за допомогою вертикального механізму передачі. Таким чином вони дали назву абревіатурі «CHEAPTORCHES», де включили:
- «C» — вітряна віспа (англ. chiken pox) та оперізувальний герпес;
- «H» — гепатити В, C, (В+гепатит D), E (англ. hepatites);
- «E» — ентеровірусна інфекція (маючи на увазі ураження вірусами Коксакі);
- «A» — ВІЛ-інфекція (англ. AIDS);
- «P» — парвовірус B19-інфекція;
- «T» — токсоплазмоз;
- «O» — інші (стрептококова інфекція збудниками групи B, лістеріоз, кандидоз, хвороба Лайма);
- «R» — краснуха (англ. Rubella);
- «C» — цитомегаловірусна інфекція (англ. Cytomegalovirus);
- «H» — простий герпес (англ. Herpes simplex);
- «E» — усі хвороби, які передаються статевим шляхом (англ. Everything else sexually transmitted) (гонорея, хламідіоз, уреаплазмоз, папіломавірусна інфекція);
- «S» — сифіліс.

title: Torch-інфекції

wikitext:
{{Хвороба
 |назва          = Torch-інфекції
 |зображення     =
 |підпис         =
 |ICD10          = {{ICD10|P|35||p|35}}-{{ICD10|P|39||p|35}}
{{ICD10|P|37|p|1}}{{ICD10|P|37|p|2}}
{{ICD10|A|50|}}
 |ICDO           =
 |OMIM           =
 |DiseasesDB     =
 |MedlinePlus    =
 |eMedicineSubj  =
 |eMedicineTopic =
 |MeshID         =
}}
'''Torch-інфе́кції''' (також — TORCH-комплекс; ще відомий як TORCH- чи TORCHS-інфекції<ref>Назва українською «Торч-інфекції» не є правильною, адже тут не має бути транслітеративної передачі з англомовної абревіатури, бо тоді мало б бути «Тікцг-інфекції» за першими буквами українських назв хвороб, що входять до комплексу «Torch».</ref>; також нерідко в країнах розвиненої медицини використовують термін «{{lang-en|Vertically transmitted infection or mother-to-child transmission}}» — «хвороби, що передаються [[Вертикальний механізм передачі інфекції|вертикальним механізмом передачі]] або вертикальна передача від матері до дитини»)<ref>Термін «вроджена інфекція» використовують тоді, якщо внутрішньоутробні інфекції тривають й після пологів.</ref> — медична [[абревіатура]] перших букв набору інфекційних хвороб, що передаються від вагітної жінки до плоду (перинатальних інфекцій)<ref>Перинатальні інфекції — такі інфекційні хвороби, що можуть відбуватися у період від 22 повних тижнів вагітності до 7-го дня від народження дитини.</ref>. TORCH-інфекції можуть призвести до серйозних аномалій розвитку плоду або, навіть, загибелі плода. Інфекції, що складають TORCH-комплекс, відносять до групи [[вірус]]них, [[Бактерія|бактеріальних]] чи [[Інвазія|інвазій]], які спричинюють [[найпростіші]], що отримують доступ до кровоносної системи плоду трансплацентарно за допомогою ворсинок [[хоріон]]а. [[Вертикальний механізм передачі інфекції|Вертикальна передача]] може відбутися в будь-який час періоду вагітності або під час пологів.

Вважають, що Torch-інфекції спричинюють 3-5 % вроджених аномалій в світі.

== Етимологія та історія впровадження абревіатури TORCH ==
[[Акронім]] «TORCH-інфекції» пояснюють таким чином:
* «T» — [[Токсоплазмоз]] ({{lang-en|Toxoplasmosis}});
* «O» — Інші інфекції ({{lang-en|Other}}) включає вірусний [[гепатит B]], інфекції, які спричинюють [[віруси Коксакі]], [[сифіліс]], [[Вітряна віспа|вітряну віспу]], [[СНІД|ВІЛ-інфекцію]], [[хламідіоз]] та інфекцію, яку спричинює [[парвовірус В19]] (у [[Педіатрія|педіатричній]] практиці відома як «[[інфекційна еритема]]», чи «п'ята хвороба», або [[синдром]] «слідів від ляпасів»). Також останні роки до цього переліку включають вроджені вади, які спричинює [[вірус Зіка]] та людський Т-лімфотропний вірус;
* «R» — [[Краснуха]] ({{lang-en|Rubella}});
* «С» — [[Цитомегаловірусна інфекція]] ({{lang-en|CMV-infection}});
* «H» — Захворювання, які спричинює [[вірус простого герпесу]] ([[простий герпес]], {{lang-en|Herpes simplex infection}});
Термін ToRCH-інфекції 1971 року запропонував ввести до медичного вжитку А. Ноуміас.<ref>Naumias AJ, Walls KW, Stewart JA, Flynt WJ. The ToRCH complex-perinatal infections associated with toxoplasma and rubella, ctyomegalo- and herpes simplex viruses. Pediatric Research. 1971; 5:405-406</ref> Але він ввів спочатку під поняттям «To» перші букви назви хвороби — '''то'''ксоплазмозу, таким чином вмістивши до «TORCH-інфекцій» лише 4 хвороби. В подальшому, запропонували включити ще декілька інфекційних захворювань у зміст цього терміну ще декілька [[Нозологія|нозологічних форм]] під літерою «О».

Акронім, що іноді зустрічається в медичній літературі як TORCHES, запропонував 1976 року Р. Брумбек.<ref>Brumback RA. TORCHES. Pediatrics. 1976; 58(6):916</ref> У вищенаведеному переліку до останнього пункту «S» виносять з переліку у розділі букви «О» окремо «сифіліс» ({{lang-en|Syphilis}}), а «HE» — від '''ге'''рпесу.

== Спільні риси патогенезу ==
Хоча за своїми властивостями збудники TORCH-комплексу різняться, але вони мають одну спільну рису — здатність проходити через незмінену або незначно пошкоджену плаценту до організму плода. Потрапляючи туди збудники порушують на різних рівнях і в різний час закладку органів, їхнє формування, синергічну роботу систем. Через це відбуваються вроджені вади, рівень яких, набір та ступінь ушкодження залежить від особливостей самого збудника.

== Загальні клінічні ознаки ==
Захворювання даного комплексу проявляються ураженням серця, шкіри, очей та нервової системи. Усі причинні складові цього комплексу здатні зумовити [[Хоріоідеа|хоріо]][[Сітківка#Захворювання сітківки|ретиніт]], [[Мікроцефалія|мікроцефалію]] і дифузну церебральну кальцифікацію — синдром Себіна-Фельдмана (хоча його спочатку описали, як типовий прояв уродженого токсоплазмозу). [[Симптом]]и TORCH-інфекцій можуть включати гарячку, поганий апетит. Новонароджені часто замалі для свого гестаційного віку. На шкірі можуть з'явитися [[висип]]ання з невеликими червоними плямами або пурпурними через крововиливи у шкіру. Збільшення печінки і селезінки (гепатоспленомегалія) є звичайним явищем, як й [[Жовтяниця (медицина)|жовтяниця]]. Тим не менш, жовтяниця рідко зустрічається при ураженні вірусом гепатиту В, тому що в новонародженого імунна система не розвинена достатньою, щоб відповісти на цю інфекцію притаманним дорослим імунним цитолізом. Порушення слуху, проблеми із зором, [[Олігофренія|розумову відсталість]], [[аутизм]], смерть можуть спричинити складові TORCH-комплексу. Досить часто перебіг TORCH-інфекцій може бути легким з невеликою кількістю або й відсутністю симптомів.

== Діагностика ==
Коли фізикальний огляд новонародженого дає можливість підозрювати розвиток TORCH-комплексу, потрібно провести дослідження крові, сечі і [[Спинномозкова рідина|спинномозкової рідини]] на наявність інфекцій, що названі вище. Діагноз може бути підтверджений виділенням того чи іншого специфічного [[патоген]]у, або патогенів, або підвищеним рівнем [[Імуноглобуліни класу M|антитіл класу IgM]] проти того чи іншого збудника або збудників.

== Лікування і профілактика ==
Деякі з TORCH-інфекцій (токсоплазмоз, сифіліс) можна досить ефективно лікувати за допомогою етіотропних засобів, якщо у матері ці інфекції діагностували на початку вагітності. Багато з вірусних інфекцій TORCH-комплексу не мають ефективного лікування, але деяких (краснуха та вітряна віспа) можна уникнути шляхом вакцинації матері до вагітності. Якщо у матері є клінічні ознаки активізації простого герпесу, то [[кесарів розтин]] може захистити новонародженого від зараження цією інфекцією. Кожній інфекції з TORCH-комплексу притаманний різний прогноз, але при розгорнутому [[симптом]]окомплексі він несприятливий.

== Збільшення акроніму TORCH ==
1995 року американські лікарі Е. Форд-Джонс та Д. Келлнер запропонували «подовжити» список хвороб, які передаються за допомогою вертикального механізму передачі. Таким чином вони дали назву абревіатурі «CHEAPTORCHES», де включили:<ref>Ford-Jones, E. L.; Kellner, J. D. (1995). «„Cheap torches“: An acronym for congenital and perinatal infections». The Pediatric Infectious Disease Journal. 14 (7): 638—640.</ref>
* «C» — вітряна віспа ({{lang-en|chiken pox}}) та [[Оперізуючий герпес|оперізувальний герпес]];
* «H» — гепатити В, [[Гепатит C|C]], (В+[[гепатит D]]), [[Гепатит E|E]] ({{lang-en|hepatites}});
* «E» — ентеровірусна інфекція (маючи на увазі ураження вірусами Коксакі);
* «A» — ВІЛ-інфекція ({{lang-en|AIDS}});
* «P» — парвовірус B19-інфекція;
* «T» — токсоплазмоз;
* «O» — інші (стрептококова інфекція збудниками групи B, [[лістеріоз]], [[кандидоз]], [[хвороба Лайма]]);
* «R» — краснуха ({{lang-en|Rubella}});
* «C» — цитомегаловірусна інфекція ({{lang-en|Cytomegalovirus}});
* «H» — простий герпес ({{lang-en|Herpes simplex}});
* «E» — усі [[Захворювання, що передаються статевим шляхом|хвороби, які передаються статевим шляхом]] ({{lang-en|Everything else sexually transmitted}}) ([[гонорея]], хламідіоз, [[уреаплазмоз]], [[Папіломавіруси|папіломавірусна інфекція]]);
* «S» — сифіліс.

== Див. також ==
* [[Токсоплазмоз]]
* [[Краснуха]]
* [[Цитомегаловірусна інфекція]]
* [[Простий герпес]]
* [[Сифіліс]]
* [[Гепатит B]]
* [[Інфекційна еритема]]
* [[Вітряна віспа]]
* [[СНІД|ВІЛ-інфекція]]
* [[Захворювання, що передаються статевим шляхом]]
* [[Вертикальний механізм передачі інфекції]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Stegmann BJ, Carey JC. TORCH Infections. Toxoplasmosis, Other (syphilis, varicella-zoster, parvovirus B19), Rubella, Cytomegalovirus (CMV), and Herpes infections. Curr Womens Health Rep. 2002 Aug;2(4):253-8. {{ref-en}}
* Інфекційні хвороби (підручник) (за ред. [[Голубовська Ольга Анатоліївна|О. А. Голубовської]]). — Київ: ВСВ «Медицина». — 2012. — С. 778 — 12 с. кольор. вкл. (О. А. Голубовська, [[Андрейчин Михайло Антонович|М. А. Андрейчин]], [[Шкурба Андрій Вікторович|А. В. Шкурба]] та ін.) ISBN 978-617-505-214-3
* Epps RE, Pittelkow MR, Su WP. TORCH syndrome Semin Dermatol. 1995 Jun;14(2):179-86. {{ref-en}}
* Jeannine Del Pizzo. Focus on Diagnosis: Congenital Infections (TORCH). Pediatrics in Review. 2011; 32:537-542 {{ref-en}}

== Посилання ==
* [https://pedclerk.bsd.uchicago.edu/page/torch-infections The University of Chicago Pediatrics Clerkship. TORCH Infections] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150822194514/http://pedclerk.bsd.uchicago.edu/page/torch-infections |date=22 серпня 2015 }} {{ref-en}}
* Gilbert GL 1: Infections in pregnant women. Med J Aust. 2002 Mar 4;176(5):229-36. {{ref-en}}
* Prasoona KR, Srinadh B, Sunitha T, Sujatha M, Deepika ML, Vijaya Lakshmi B, Ramaiah A, Jyothy A. Seroprevalence and Influence of Torch Infections in High Risk Pregnant Women: A Large Study from South India. J Obstet Gynaecol India. 2015 Oct;65(5):301-9. {{ref-en}}
* Singh L, Mishra S, Prasanna S, Cariappa MP Seroprevalence of TORCH infections in antenatal and HIV positive patient populations. Med J Armed Forces India. 2015 Apr;71(2):135-8 {{ref-en}}

{{бібліоінформація}}

[[Категорія:Медична термінологія]]
[[Категорія:Інфекційні хвороби, які передаються вертикальним механізмом передачі]]
[[Категорія:Дитячі захворювання]]

title: Класифікація та зовнішні ресурси


text:
# Корисні копалини Львівської області
Корисні копалини Львівської області — це мінерально-сировинні ресурси області, які на 41,6 % охоплюють паливно-енергетичну сировину (нафту, вільний газ, конденсат, кам'яне та буре вугілля, торф), друге місце належить покладам, які потрібні для виробництва будівельних матеріалів (34,9 %), третє — покладам прісних і мінеральних підземних вод (19,5 %), решта припадає на такі корисні копалини: самородна сірка, сіль (натрієва, магнієва і калійна), германій, озокерит (загалом близько 4,0 %). У Львівській області налічується 626 родовищ корисних копалин, із яких активно розробляються 247. Проте кількість родовищ може варіюватися від 500 до 680 залежно від джерела інформації, оскільки їхня оцінка ускладнюється комплексним характером.

## Родовища паливно-енергетичної сировини
До складу паливно паливно-енергетичної сировини відносять: буре і кам'яне вугілля, нафту, вільний газ та торф. Кам'яне і буре вугілля, видобувається переважно у північній та північно-західній частинах області і налічує 25 родовищ кам'яного вугілля, серед яких 9 експлуатують. Окрім того, розвідано чотири буровугільні й одне сланцеве родовище. Нафта, газ і газовий конденсат, добувають у Передкарпатській і Карпатській нафтогазоносних областях, а також у Волино-Подільському районі, таких налічується загалом 99 родовищ, з яких 33 експлуатуються. Торф — найбільш поширений ресурс із 130 родовищами. Родовища паливно-енергетичної сировини в межах області розташовані нерівномірно і мають два осередки. Найвища щільність родовищ припадає на райони Шептицького (кам'яне вугілля) і Дрогобича (нафтогазові поклади).

### Газоподібні корисні копалини
У регіоні є 36 родовищ вільного газу із запасами 114,7 млрд м³ (8,4 % від загальних запасів України). Газові родовища сконцентровані у Передкарпатті та Дністровському регіоні.
Найбільші за видобутком газу є:
- Гайське газоконденсатне родовище
- Більче-Волицьке газове родовище
- Хідновицьке газове родовище

За балансовими запасами газу найбільшими є:
- Залужанське газоконденсатне родовище (27,7 млрд м³)
- Летнянське газоконденсатне родовище (14,5 млрд м³)
- Вишнянське газове родовище (9,5 млрд м³)
- Більче-Волицьке газове родовище (8,1 млрд м³)
- Орховицьке газове родовище (7,6 млрд м³)
- Пинянське газове родовище (7,0 млрд м³)

У Львівсько-Волинському басейні вивчено запаси метану, які оцінюються в 10 млрд м³, частина якого видобувається попутно з кам'яним вугіллям. На Бориславському та Заводівському родовищах видобувають етан, пропан і бутан (запаси близько 7 тис. т).

### Рідкі корисні копалини
До рідких корисних копалин відносять нафту та газовий конденсат. У Львівській області виявлено 22 нафтових родовищ а, з яких у розробці перебуває 13. Головний центр нафтовидобутку — довкола Борислава, де родовища формуються на перетині глибоких розломів. Сюди належать Бориславське, Східницьке, Орів-Уличнянське та інші родовища. За балансовими запасами нафти найбільшими є Бориславське (98,1 млн т), Стинавське (44,4 млн т), Орів-Уличнянське (20,8 млн т), Орховицьке (15,7 млн т), Семигинівське (13,9 млн т) і Старосамбірське (11,8 млн т) родовища. Запаси нафти відпрацьовані на 70–75 %, але потенційні ресурси ще не повністю освоєні (лише на третину). На території Львіщини нафтові родовища розробляються понад 100—140 років, а першим родовищем яке відкрите в ХХІ столітті стало Верхньомасловецьке.
Газовий конденсат на Львівщині представлений вісьмома родовищами з покладами у 2,01 млн т, що становить 1,1 % від загальних запасів по Україні. За балансовими запасами конденсату найбільшими є:
- Іваниківське (1,36 млн т)
- Залужанське (0,61 млн т)
- Гайське (0,20 млн т)

### Тверді корисні копалини
До цієї групи входять кам'яне і буре вугілля, менілітові сланці та торф.
Кам'яне вугілля видобувається у Львівсько-Волинському басейні, який є продовженням Люблінського басейну (Польща). У межах регіону виділяють два геолого-промислові райони (ГПР): Червоноградський (основний центр видобутку) та Південно-Західний. Родовища розташовані на території Малого Полісся, Люблінської та Волинської височин. Червоноградський ГПР є ключовим, на його території знаходиться 70–90 % усіх запасів басейну (694,5 млн тонн кам'яного вугілля). Тут працює більшість шахт, включаючи:
- «Великомостівську»
- «Межирічанську»
- «Відродження»
- «Лісову»
- «Надію»
- «Степову»
- «Червоноградську».

Поклади бурого вугілля пов'язані з неогеновими відкладами (нижній і верхній баденій) та належать до Північно-Подільської (Придністровської) вугленосної площі. Загальні запаси становлять близько 9,1 млн тонн. Поклади розташовані у вузькій смузі завширшки 7–10 км уздовж Розточчя, Подільської височини та Малого Полісся. На Львівщині є чотири розвідані родовища: Рава-Руське, Нестерівське (Жовківське), Золочівське та Ясенівське. Сьогодні залишкові запаси бурого вугілля у регіоні незначні, але точні дані про ресурси відсутні, оскільки окремі ділянки між Нестерівським і Рава-Руським родовищами ще не досліджені.
Менілітові сланці поширені в межах Карпатського сланцевого району, приурочені до олігоценових відкладів. Вони або виходять на поверхню, або перекриті тонким шаром четвертинних порід. Поклади сланців представлені у вигляді пластів і прошарків товщиною від 2 до 9 метрів. На Львівщині єдине розвідане родовище менілітових сланців — Верхньосиньовидненське. На його базі заплановано створення кар'єру та цеху для помолу сланців, які використовуватимуть як сировину для виробництва руберойду. Станом на 2012 рік балансові запаси цього родовища оцінювалися у 3,8 млн тонн.
Для Львівщини властиве багатство покладів торфу. Загалом у Львівській області є 128 родовищ торфу, з яких 46 експлуатуються. Загальні балансові запаси торфу становлять 215 636 тис. т, а балансові запаси родовищ, що розробляються — 8735 тис. т торфу. Найбільші торфовища: Великоболітське (16,5 млн т), Стоянівське (9,1 млн т), Солокійське (6,3 млн т), Полонинське (4,8 млн т) і Смільнянське (3,6 млн т). Сьогодні видобувають торф лише на Лопатинському та Стоянівському родовищах для потреб торфобрикетних заводів.

## Родовища гірничо-хімічної та гірничорудної сировини
У Львівській області виявлено і промислово освоєно значну кількість гірничо-хімічної та гірничорудної сировини. Основні родовища сконцентровані в районах Борислава, Дрогобича та Стрия, в межах Дністровського і Сянського Передкарпаття.
- Соляні ресурси: В області розвідано 15 родовищ солей, найбільші з яких — Стебницьке (3,2 млрд т), Бориславське, Нинівське та Доброгостівське. Видобуток проводили на Стебницькому «Полімінералі», де зосереджено всі балансові запаси калійних і магнієвих солей України. Через аварії та зношення обладнання видобуток суттєво знизився, а рудник №2 затоплено. Частково працює рудник №1 для виробництва добрив.
- Сірка: Львівщина займала провідне місце за запасами самородної сірки, які сконцентровані в Яворівському і Роздільському сіркових басейнах. Найбільші родовища — Язівське, Немирівське, Гримнівське. Видобуток сірки значно скоротився через зниження світових цін, і більшість підприємств припинили роботу. Зараз проводяться рекультиваційні роботи з відновлення ландшафтів, створюються рекреаційні водойми.
- Озокерит: Єдине родовище озокериту в Україні — Бориславське, з запасами 113,67 тис. т. Видобуток припинили у 1995 році через нерентабельність, шахти затоплені.

## Родовища будівельної сировини
Львівська область багата на мінеральну сировину для будівництва. Сировинна база включає 14 видів корисних копалин, які використовують для виготовлення будівельних матеріалів. В регіоні розробляють 175 родовищ, з яких 64 активно експлуатуються. Найважливіші ресурси — гіпс, вапняк, крейда, мергель, пісок, глини та інші. Основні підприємства забезпечують внутрішній ринок і мають експортний потенціал. Кар’єри поширені нерівномірно, зосереджені поблизу урбанізованих і промислових центрів, а також біля річок Дністер і Стрий.
Найбільше кар’єрів у рівнинних районах Львівщини, найменше — у гірських регіонах, як-от Стрийсько-Сянська Верховина. * Гіпси та вапняки: Головним районом видобутку є Дністровський гіпсоносний район, де працюють Миколаївський цементний завод і інші підприємства.
- Цегельно-черепична сировина: Представлена 91 родовищем із запасами понад 135 млн м³. Найбільші кар’єри розташовані у Львівському Опіллі та Дрогобицькому передгір’ї.
- Керамзитова сировина: Видобувають леси, глини та суглинки, які використовуються для виробництва керамзиту.
- Цементна сировина: Основні ресурси — карбонатні породи (вапняки, гіпси, крейда) і глинисті матеріали.

## Родовища гідромінеральної сировини
На Львівщині понад 300 років використовують мінеральні води. В регіоні розроблено близько 60 родовищ із загальними запасами 5,4 тис. м³/добу, з яких експлуатуються 21 родовище. Основні курорти — Трускавець, Моршин, Шкло, Східниця, Немирів і Великий Любінь. У 2007 році видобуток становив 1,1 тис. м³/добу. На Львівщині найпоширеніші води без специфічних компонентів і сульфідні, зокрема типу «Нафтуся».
Волино-Подільський басейн — відомий сірководневими водами, зокрема сульфатними кальцієвими. На їхній основі працюють курорти Немирів, Шкло і Великий Любінь.
Передкарпатський басейн — містить різноманітні мінеральні води (гідрокарбонатні, хлоридні, сульфатні). Найвідоміші курорти — Трускавець і Моршин.
Карпатський регіон — багатий на содові, залізисті та вуглекислі води, особливо в Східниці, Розлучі та Верхньому Синьовидному.

title: Корисні копалини Львівської області

wikitext:
'''Корисні копалини Львівської області''' — це мінерально-сировинні ресурси області, які на 41,6 % охоплюють паливно-енергетичну сировину ([[Нафта|нафту]], вільний [[Природний газ|газ]], конденсат, [[Кам'яне вугілля|кам'яне]] та [[Буре вугілля|буре]] вугілля, [[торф]]), друге місце належить покладам, які потрібні для виробництва будівельних матеріалів (34,9 %), третє — покладам прісних і мінеральних підземних вод (19,5 %), решта припадає на такі корисні копалини: [[самородна сірка]], [[Кухонна сіль|сіль]] (натрієва, магнієва і калійна), [[германій]], [[озокерит]] (загалом близько 4,0 %). У Львівській області налічується 626 родовищ корисних копалин, із яких активно розробляються 247. Проте кількість родовищ може варіюватися від 500 до 680 залежно від джерела інформації, оскільки їхня оцінка ускладнюється комплексним характером.

== Родовища паливно-енергетичної сировини ==
До складу паливно паливно-енергетичної сировини відносять: [[Буре вугілля|буре]] і [[кам'яне вугілля]], [[Нафта|нафту]], [[вільний газ]] та [[торф]]. Кам'яне і буре вугілля, видобувається переважно у північній та північно-західній частинах області і налічує 25 родовищ кам'яного вугілля, серед яких 9 експлуатують. Окрім того, розвідано чотири буровугільні й одне [[Горючі сланці|сланцеве]] родовище. Нафта, газ і газовий конденсат, добувають у Передкарпатській і Карпатській нафтогазоносних областях, а також у Волино-Подільському районі, таких налічується загалом 99 родовищ, з яких 33 експлуатуються. Торф — найбільш поширений ресурс із 130 родовищами. Родовища паливно-енергетичної сировини в межах області розташовані нерівномірно і мають два осередки. Найвища щільність родовищ припадає на райони [[Шептицький|Шептицького]] (кам'яне вугілля) і [[Дрогобич]]а (нафтогазові поклади).<ref>{{Cite web|url=https://www.academia.edu/37524913/Корисні_копалини_розділ_монографії|title=Іванов Євген. Корисні копалини / Євген Іванов // Львівська область: природні умови та ресурси : монографія / за загальною редакцією доктора географічних наук, професора М. М. Назарука. ‒ Львів: Видавництво Старого Лева, 2018. ‒ С. 86‒116.}}</ref>

=== Газоподібні корисні копалини ===
У регіоні є [[Більче-Волицький нафтогазоносний район|36 родовищ]] вільного газу із запасами 114,7 млрд м³ (8,4 % від загальних запасів України). Газові родовища сконцентровані у Передкарпатті та Дністровському регіоні.
Найбільші за видобутком газу є:
* [[Гайське газоконденсатне родовище]]
* [[Більче-Волицьке газове родовище]]
* [[Хідновицьке газове родовище]]
За балансовими запасами газу найбільшими є:
* [[Залужанське газоконденсатне родовище]] (27,7 млрд м³)
* [[Летнянське газоконденсатне родовище]] (14,5 млрд м³)
* [[Вишнянське газове родовище]] (9,5 млрд м³)
* [[Більче-Волицьке газове родовище]] (8,1 млрд м³)
* [[Орховицьке газове родовище]] (7,6 млрд м³)
* [[Пинянське газове родовище]] (7,0 млрд м³)
У [[Львівсько-Волинський вугільний басейн|Львівсько-Волинському басейні]] вивчено запаси метану, які оцінюються в 10 млрд м³, частина якого видобувається попутно з кам'яним вугіллям. На [[Бориславське нафтогазоконденсатне родовище|Бориславському]] та [[Заводівське нафтове родовище|Заводівському]] родовищах видобувають [[етан]], [[пропан]] і [[Бутан (сполука)|бутан]] (запаси близько 7 тис. т).

=== Рідкі корисні копалини ===
До рідких корисних копалин відносять нафту та газовий конденсат. У Львівській області виявлено 22 нафтових родовищ а, з яких у розробці перебуває 13.<ref>{{Cite web|url=https://deplv.gov.ua/mineralno-syrovynna-baza-lvivskoyi-oblasti/|title=Мінерально-сировинна база Львівської області – Департамент екології та природніх ресурсів Львівської Обласної Державної адміністрації|language=uk|access-date=2025-01-12}}</ref> Головний центр нафтовидобутку — довкола [[Борислав]]а, де родовища формуються на перетині глибоких розломів. Сюди належать [[Бориславське нафтогазоконденсатне родовище|Бориславське]], [[Східницьке нафтове родовище|Східницьке]], [[Орів-Уличнянське нафтове родовище|Орів-Уличнянське]] та інші родовища. За балансовими запасами нафти найбільшими є [[Бориславське нафтогазоконденсатне родовище|Бориславське]] (98,1 млн т), [[Стинавське нафтове родовище|Стинавське]] (44,4 млн т), [[Орів-Уличнянське нафтове родовище|Орів-Уличнянське]] (20,8 млн т), Орховицьке (15,7 млн т), [[Семигинівське нафтове родовище|Семигинівське]] (13,9 млн т) і [[Старосамбірське нафтове родовище|Старосамбірське]] (11,8 млн т) родовища. Запаси нафти відпрацьовані на 70–75 %, але потенційні ресурси ще не повністю освоєні (лише на третину). На території Львіщини нафтові родовища розробляються понад 100—140 років, а першим родовищем яке відкрите в ХХІ столітті стало Верхньомасловецьке.<ref>{{Cite web|url=https://expro.com.ua/novini/ukrnafta-rozpochala-burnnya-sverdlovini-na-verhnomasloveckomu-rodovisch|title=Укрнафта розпочала буріння свердловини на Верхньомасловецькому родовищі — EXPRO Consulting|website=expro.com.ua|language=uk|access-date=2025-01-12}}</ref>

[[Газовий конденсат]] на Львівщині представлений вісьмома родовищами з покладами у 2,01 млн т, що становить 1,1 % від загальних запасів по Україні. За балансовими запасами конденсату найбільшими є:
* [[Іваниківське нафтогазоконденсатне родовище|Іваниківське]] (1,36 млн т)
* [[Залужанське газоконденсатне родовище|Залужанське]] (0,61 млн т)
* [[Гайське газоконденсатне родовище|Гайське]] (0,20 млн т)

=== Тверді корисні копалини ===
До цієї групи входять кам'яне і буре вугілля, [[менілітові сланці]] та [[торф]].
'''Кам'яне вугілля''' видобувається у Львівсько-Волинському басейні, який є продовженням Люблінського басейну (Польща). У межах регіону виділяють два геолого-промислові райони (ГПР): Червоноградський (основний центр видобутку) та Південно-Західний. Родовища розташовані на території Малого Полісся, Люблінської та Волинської височин. Червоноградський ГПР є ключовим, на його території знаходиться 70–90 % усіх запасів басейну (694,5 млн тонн кам'яного вугілля). Тут працює більшість шахт, включаючи:
* «[[Шахта «Великомостівська»|Великомостівську]]»
* «[[Шахта «Межирічанська»|Межирічанську]]»
* «[[Шахта «Відродження»|Відродження]]»
* «[[Шахта «Лісова» (Львіввугілля)|Лісову]]»
* «[[Шахта «Надія»|Надію]]»
* «[[Шахта «Степова» (Львіввугілля)|Степову]]»
* «[[Шахта «Червоноградська»|Червоноградську]]».

Поклади '''бурого вугілля''' пов'язані з неогеновими відкладами (нижній і верхній баденій) та належать до Північно-Подільської (Придністровської) вугленосної площі. Загальні запаси становлять близько 9,1 млн тонн. Поклади розташовані у вузькій смузі завширшки 7–10 км уздовж [[Розточчя]], [[Подільська височина|Подільської височини]] та [[Мале Полісся|Малого Полісся]]. На Львівщині є чотири розвідані родовища: Рава-Руське, Нестерівське (Жовківське), Золочівське та Ясенівське. Сьогодні залишкові запаси бурого вугілля у регіоні незначні, але точні дані про ресурси відсутні, оскільки окремі ділянки між Нестерівським і Рава-Руським родовищами ще не досліджені.

'''Менілітові сланці''' поширені в межах Карпатського сланцевого району, приурочені до олігоценових відкладів. Вони або виходять на поверхню, або перекриті тонким шаром четвертинних порід. Поклади сланців представлені у вигляді пластів і прошарків товщиною від 2 до 9 метрів. На Львівщині єдине розвідане родовище менілітових сланців — Верхньосиньовидненське. На його базі заплановано створення кар'єру та цеху для помолу сланців, які використовуватимуть як сировину для виробництва руберойду. Станом на 2012 рік балансові запаси цього родовища оцінювалися у 3,8 млн тонн.

Для Львівщини властиве багатство покладів '''торфу'''. Загалом у Львівській області є 128 родовищ торфу, з яких 46 експлуатуються. Загальні балансові запаси торфу становлять 215 636 тис. т, а балансові запаси родовищ, що розробляються — 8735 тис. т торфу. Найбільші торфовища: Великоболітське (16,5 млн т), Стоянівське (9,1 млн т), Солокійське (6,3 млн т), Полонинське (4,8 млн т) і Смільнянське (3,6 млн т). Сьогодні видобувають торф лише на Лопатинському та Стоянівському родовищах для потреб торфобрикетних заводів.<ref>{{Cite web|url=https://insgeo.com.ua/korysni-kopalyny-lvivskoi-oblasti/|title=Корисні копалини Львівської області|date=2023-08-04|language=uk-UA|access-date=2025-01-12}}</ref>

== Родовища гірничо-хімічної та гірничорудної сировини ==
У Львівській області виявлено і промислово освоєно значну кількість гірничо-хімічної та гірничорудної сировини. Основні родовища сконцентровані в районах Борислава, Дрогобича та Стрия, в межах Дністровського і Сянського Передкарпаття.
* '''Соляні ресурси''': В області розвідано 15 родовищ солей, найбільші з яких — Стебницьке (3,2 млрд т), Бориславське, Нинівське та Доброгостівське. Видобуток проводили на Стебницькому «Полімінералі», де зосереджено всі балансові запаси калійних і магнієвих солей України. Через аварії та зношення обладнання видобуток суттєво знизився, а рудник №2 затоплено. Частково працює рудник №1 для виробництва добрив.
* '''Сірка''': Львівщина займала провідне місце за запасами самородної сірки, які сконцентровані в Яворівському і Роздільському сіркових басейнах. Найбільші родовища — Язівське, Немирівське, Гримнівське. Видобуток сірки значно скоротився через зниження світових цін, і більшість підприємств припинили роботу. Зараз проводяться рекультиваційні роботи з відновлення ландшафтів, створюються рекреаційні водойми.
* '''Озокерит''': Єдине родовище озокериту в Україні — Бориславське, з запасами 113,67 тис. т. Видобуток припинили у 1995 році через нерентабельність, шахти затоплені.

== Родовища будівельної сировини ==
Львівська область багата на мінеральну сировину для будівництва. Сировинна база включає 14 видів корисних копалин, які використовують для виготовлення будівельних матеріалів. В регіоні розробляють 175 родовищ, з яких 64 активно експлуатуються. Найважливіші ресурси — гіпс, вапняк, крейда, мергель, пісок, глини та інші. Основні підприємства забезпечують внутрішній ринок і мають експортний потенціал. Кар’єри поширені нерівномірно, зосереджені поблизу урбанізованих і промислових центрів, а також біля річок Дністер і Стрий.
Найбільше кар’єрів у рівнинних районах Львівщини, найменше — у гірських регіонах, як-от Стрийсько-Сянська Верховина. * '''Гіпси та вапняки''': Головним районом видобутку є Дністровський гіпсоносний район, де працюють Миколаївський цементний завод і інші підприємства.
* '''Цегельно-черепична сировина''': Представлена 91 родовищем із запасами понад 135 млн м³. Найбільші кар’єри розташовані у Львівському Опіллі та Дрогобицькому передгір’ї.
* '''Керамзитова сировина''': Видобувають леси, глини та суглинки, які використовуються для виробництва керамзиту.
* '''Цементна сировина''': Основні ресурси — карбонатні породи (вапняки, гіпси, крейда) і глинисті матеріали.

== Родовища гідромінеральної сировини ==
На Львівщині понад 300 років використовують мінеральні води. В регіоні розроблено близько 60 родовищ із загальними запасами 5,4 тис. м³/добу, з яких експлуатуються 21 родовище. Основні курорти — [[Трускавець]], [[Моршин]], [[Шкло]], [[Східниця]], [[Немирів (селище)|Немирів]] і [[Великий Любінь]]. У 2007 році видобуток становив 1,1 тис. м³/добу. На Львівщині найпоширеніші води без специфічних компонентів і сульфідні, зокрема типу «Нафтуся».
'''Волино-Подільський басейн''' — відомий сірководневими водами, зокрема сульфатними кальцієвими. На їхній основі працюють курорти Немирів, Шкло і [[Великий Любінь]].
'''Передкарпатський басейн''' — містить різноманітні мінеральні води (гідрокарбонатні, хлоридні, сульфатні). Найвідоміші курорти — Трускавець і Моршин.
'''Карпатський регіон''' — багатий на содові, залізисті та вуглекислі води, особливо в Східниці, [[Розлуч|Розлучі]] та [[Верхнє Синьовидне|Верхньому Синьовидному]].

== Джерела ==
* [https://deplv.gov.ua/mineralno-syrovynna-baza-lvivskoyi-oblasti/ Мінерально-сировинна база Львівської області — Департамент екології та природніх ресурсів Львівської Обласної Державної адміністрації]
* [https://insgeo.com.ua/korysni-kopalyny-lvivskoi-oblasti/ Корисні копалини Львівської області ]
* [https://geoknigi.com/book_view.php?id=652 Корисні копалини Львівської області. Геологічна будова Передкарпатського прогину та Українських Карпат]
* {{ГЕС3}}

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Корисні копалини за областями України}}

[[Категорія:Корисні копалини України]]
[[Категорія:Львівська область]]
[[Категорія:Географія Львівської області]]