text:
# PeerJ
38°32′43″ пн. ш. 121°44′41″ зх. д. / 38.545379° пн. ш. 121.7445835° зх. д.
PeerJ — рецензований науковий мегажурнал із відкритим доступом, який висвітлює дослідження в галузі біологічних і медичних наук. Його видає однойменна компанія, співзасновниками якої є генеральний директор Джейсон Гойт (раніше працював в Mendeley) і видавець Пітер Бінфілд (раніше працював в PLOS One).
PeerJ був офіційно запущений у червні 2012 року, почав приймати заявки 3 грудня 2012 року та опублікував свої перші статті 12 лютого 2013 року Компанія є членом CrossRef, CLOCKSS, ORCID, та Асоціації наукових видавців відкритого доступу. Офіси компанії знаходяться в Корте-Мадера (Каліфорнія, США) і Лондоні (Велика Британія). Подані дослідження оцінюються виключно за науковою та методологічною обґрунтованістю (як у PLoS ONE), з можливістю відкритого рецензування, яке публікується разом із кожною статтею.

## Бізнес-модель
PeerJ використовує бізнес-модель, яка відрізняється від традиційних видавців — тим, що з читачів не стягується плата за підписку — і спочатку відрізнявся від основних видавців з відкритим доступом тим, що плата за публікацію стягувалася не за статтю, а за дослідника публікації та була набагато нижчою. PeerJ також запропонував послугу препринтів під назвою PeerJ Preprints (запущену 3 квітня 2013 року та припинену у вересні 2019 року). Зазначається, що низька вартість частково досягнута завдяки використанню хмарної інфраструктури: і PeerJ, і PeerJ Preprints працюють на Amazon EC2, а вміст зберігається на Amazon S3.

## Рецепція
Журнал реферується та індексується в Science Citation Index Expanded, PubMed, PubMed Central, Scopus, Web of Science, Google Scholar, DOAJ, базах даних Американського хімічного товариства (ACS), EMBASE, CAB Abstracts, Europe PubMed Central, AGORA, ARDI, HINARI, OARE, бази даних ProQuest і OCLC. За даними Journal Citation Reports, його коефіцієнт впливовості зріс з 2,118 у 2017 році до 2,353 у 2018 році
У квітні 2013 року журнал The Chronicle of Higher Education відзначив генерального директора та співзасновника PeerJ Джейсона Хойта одним із «Десяти найкращих технічних інноваторів року».
12 вересня 2013 року Асоціація наукових і професійних видавців присудила PeerJ нагороду «Видавнича інновація року».

title: PeerJ

wikitext:
{{універсальна картка}}
'''''PeerJ''''' — [[Рецензування|рецензований]] [[Науковий журнал|науковий]] [[мегажурнал]] [[Відкритий доступ|із відкритим доступом]], який висвітлює дослідження в галузі [[Наука про життя|біологічних]] і [[Медицина|медичних наук]].<ref name="NatureVanNoorden">{{Cite journal|last=Van Noorden|first=R.|year=2012|title=Journal offers flat fee for 'all you can publish'|journal=Nature|volume=486|issue=7402|page=166|bibcode=2012Natur.486..166V|doi=10.1038/486166a|pmid=22699586|doi-access=free}}</ref> Його видає однойменна компанія, співзасновниками якої є генеральний директор Джейсон Гойт (раніше працював в [[Менделей|Mendeley]]) і видавець Пітер Бінфілд (раніше працював в ''[[PLOS One]]'')<ref>{{Cite news|url=https://www.reuters.com/article/us-science-publishing-open-access-idUSBRE85B0SH20120612|title=New front in open access science publishing row|work=Reuters|date=12 червня 2012}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://peerj.com/jason|title=Jason Hoyt}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://peerj.com/pete|title=Pete Binfield}}</ref>.

PeerJ був офіційно запущений у червні 2012 року, почав приймати заявки 3 грудня 2012 року та опублікував свої перші статті 12 лютого 2013 року<ref name="NatureVanNoorden" /> Компанія є членом [[CrossRef]],<ref name="PublishersWeekly">{{Cite web|url=http://www.publishersweekly.com/pw/by-topic/digital/content-and-e-books/article/52512-scholarly-publishing-2012-meet-peerj.html|title=Scholarly Publishing 2012: Meet PeerJ|website=PublishersWeekly.com}}</ref> [[ГОДИННИКSS|CLOCKSS]], [[Відкритий ідентифікатор дослідника і співавтора|ORCID]],<ref name="PublishersWeekly" /> та [[Асоціація наукових видавців відкритого доступу|Асоціації наукових видавців відкритого доступу]].<ref>[http://oaspa.org/membership/members/ OASPA] — list of members ([https://web.archive.org/web/20120701151629/http://oaspa.org/membership/members/ WebCite archive])</ref> Офіси компанії знаходяться в [[Корте-Мадера (Каліфорнія)|Корте-Мадера]] ([[Каліфорнія]], [[США]]) і [[Лондон]]і ([[Велика Британія]]). Подані дослідження оцінюються виключно за науковою та методологічною обґрунтованістю (як у ''[[PLOS One|PLoS ONE]]''), з можливістю [[Відкрите рецензування|відкритого рецензування]], яке публікується разом із кожною статтею.<ref>{{Cite web|url=http://www.thedigitalshift.com/2012/06/publishing/new-open-access-academic-publisher-promises-to-revolutionize-business-model/|title=New OA Journal, Backed by O'Reilly, May Disrupt Academic Publishing – The Digital Shift|website=The Digital Shift}}</ref>

== Бізнес-модель ==
''PeerJ'' використовує [[Бізнес-модель|бізнес-модель]], яка відрізняється від традиційних видавців — тим, що з читачів не стягується плата за підписку — і спочатку відрізнявся від основних видавців з відкритим доступом тим, що [[Плата за опублікування статті|плата за публікацію]] стягувалася не за статтю, а за дослідника публікації та була набагато нижчою.<ref>{{Cite web|url=https://www.science.org/content/article/new-open-access-journal-lets-scientists-publish-til-they-perish|title=New Open Access Journal Lets Scientists Publish 'til They Perish|website=sciencemag.org}}</ref> ''PeerJ'' також запропонував послугу [[препринт]]ів під назвою ''PeerJ Preprints'' (запущену 3 квітня 2013 року<ref>{{Cite web|title=PeerJ preprints|website=WorldCat|url=https://www.worldcat.org/title/794505534}}</ref> та припинену у вересні 2019 року).<ref name="urlPeerJ Preprints to stop accepting new preprints Sep 30th 2019 – PeerJ Blog">{{Cite web|url=https://peerj.com/blog/post/115284881747/peerj-preprints-to-stop-accepting-new-preprints-sep-30-2019/|title=PeerJ Preprints to stop accepting new preprints Sep 30th 2019 – PeerJ Blog|accessdate=2020-01-22}}</ref> Зазначається, що низька вартість частково досягнута завдяки використанню [[Хмарні обчислення|хмарної]] інфраструктури: і ''PeerJ'', і ''PeerJ Preprints'' працюють на [[Amazon Elastic Compute Cloud|Amazon EC2]], а вміст зберігається на [[Amazon S3]].<ref>{{Cite web|url=https://arstechnica.com/science/2012/06/new-open-access-journal-aims-to-disrupt-scholarly-publishing/|title=Pay (less) to publish: ambitious journal aims to disrupt scholarly publishing|website=Ars Technica|date=12 червня 2012}}</ref>

== Рецепція ==
Журнал реферується та індексується в [[Science Citation Index|Science Citation Index Expanded]], [[PubMed]], [[PubMed Central]], [[Scopus]], [[Web of Science]], [[Google Scholar]], [[Каталог журналів відкритого доступу|DOAJ]], базах даних [[Американське хімічне товариство|Американського хімічного товариства]] (ACS), [[EMBASE]], [[CAB Тези доповідей|CAB Abstracts]], [[Europe PubMed Central]], [[АГОРА|AGORA]], [[ARDI]], [[ХІНАРІ|HINARI]], [[OARE]], бази даних [[ProQuest]] і [[Online Computer Library Center|OCLC]].<ref>{{Cite web|url=https://peerj.com/benefits/indexing-and-impact-factor/|title=Impact factor and indexing|accessdate=2018-03-10}}</ref> За даними ''[[Journal Citation Reports]]'', його [[коефіцієнт впливовості]] зріс з 2,118 у 2017 році до 2,353 у 2018 році<ref name="WoS">{{Cite book
|title=2019 Journal Citation Reports |year=2018
|series=[[Web of Science]]
|publisher=[[Clarivate Analytics]]
|edition=Science
|chapter=PeerJ
}}</ref>

У квітні 2013 року журнал ''[[Хроніка вищої освіти|The Chronicle of Higher Education]]'' відзначив генерального директора та співзасновника ''PeerJ'' Джейсона Хойта одним із «Десяти найкращих технічних інноваторів року».<ref>{{Cite web|title=The Idea Makers: Tech Innovators 2013|url=http://chronicle.com/article/The-Idea-Makers-Tech/138823/|date=2013-04-29|accessdate=2013-05-01}}</ref>

12 вересня 2013 року [[Асоціація видавців наукових і професійних видавців|Асоціація наукових і професійних видавців]] присудила ''PeerJ'' нагороду «Видавнича інновація року».<ref>{{Cite web|title=ALPSP announces award winners|website=researchinformation.info|url=http://www.researchinformation.info/news/news_story.php?news_id=1364|access-date=2023-08-06|archive-date=2016-03-04|archive-url=https://web.archive.org/web/20160304175442/http://researchinformation.info/news/news_story.php?news_id=1364|url-status=dead}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304175442/http://researchinformation.info/news/news_story.php?news_id=1364 |date=2016-03-04 }}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://peerj.com/preprints PeerJ PrePrints]
* [https://peerj.com/computer-science PeerJ Computer Science]

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Наукові видавництва]]
[[Категорія:Видавці відкритого доступу]]
[[Категорія:Біологічні журнали]]
[[Категорія:Англомовні наукові журнали]]

Назва: англ. PeerJ

Країна: США

Головний предмет твору: медицина

Видавець: PeerJ Publishingd

Країна походження: США

Мова твору або назви: англійська

Отримані відзнаки: DOAJ seald (10 травня 2018)

Ліцензія: CC BY

Статус авторських прав: захищено авторським правомd

Індексується в бібліографічній базі: Scopus і Science Citation Index


text:
# Рифська республіка
Ри́фська респу́бліка (або Конфедеративна республіка Рифських племен) (бербер. ⵜⴰⴳⴷⵓⴷⴰ ⵏ ⴰⵔⵔⵉⴼ, араб. جمهورية الريف Jumhūriyyatu r-Rīf) — створена у вересні 1921 року, коли рифські племена повстали та оголосили про свою незалежність від іспанської окупації, а також від марокканського султана.
Держава, створена після перемоги при Анвалі в 1921 р. повсталими проти марокканського султана і європейських колонізаторів жителями Ер-Рифу (гірської області на півночі Марокко). На чолі держави стояв Абд аль-Крім, який мав титул президента або еміра. Столицею держави вважалося рідне місто еміра, Аждір.
Республіка проіснувала до 1926 року. Вона не була визнана жодною європейською державою, хоча Абд аль-Крим намагався встановити дипломатичні відносини із Францією та Британією. Іспано-французька інтервенція на територію республіки отримала назву Рифської війни. У її ході іспанці застосовували проти повстанців хімічну зброю, але були безсилі нейтралізувати партизанський рух. У 1925 р. повстанці під час наступу на позиції французів дійшли майже до самого Феса.
Після вторгнення в республіку 250-тисячної іспано-французької армії на чолі з маршалом Петеном президент Абд аль-Крим, усвідомлюючи безперспективність подальшого опору при подібній чисельній і технічній перевазі ворога, 27 травня 1926 р здався французам і був висланий на острів Реюньйон, після чого єдність Марокко було оголошено відновленою. Досвід успішного протистояння «великим державам» нечисленних збройних формувань Рифської республіки використовувався багатьма повстанськими рухами в роки деколонізації.

wikiname: ukwiki

title: Рифська республіка

in_language: uk

wikitext:
{{Infobox Former Country
|native_name = {{lang-ber|ⵜⴰⴳⴷⵓⴷⴰ ⵏ ⴰⵔⵔⵉⴼ}} (Tagduda en Arif)
 {{lang-ar|جمهورية الريف}}
|conventional_long_name = Конфедеративна республіка Рифських племен
|common_name = Рифська республіка
|continent   = Африка
|region      = Західна Африка
|country     = Марокко
|era         = Інтербелум
|status      =
|empire      =
|government_type    = [[Конфедерація|конфедеративна]] [[Президентська система|прехидентська]] [[республіка]] під [[Військова диктатура|військовою диктатурою]]
|life_span   = 1921–1926
|event_start = оголошення
|year_start  = 1921
|date_start  = 18 вересня
|event_end   = скасування
|year_end    = 1926
|date_end    = 27 травня
|event1      =
|date_event1 =
|event2      =
|date_event2 =
|event_post  =
|date_post   =
|p1          = Іспанське Марокко
|flag_p1     = Merchant flag of Spanish_Morocco.svg
|s1          = Іспанське Марокко
|flag_s1     = Merchant flag of Spanish_Morocco.svg
|image_flag  = Flag of the Republic of the Rif.svg
|image_coat  = Emblem of the Republic of the Rif.svg
|flag        =
|image_map   = Rif War map.png
|image_map_caption = Територія [[Іспанське Марокко|Іспанського Марокко]] під контролем Ріфської республіки.
|capital     = Аждир
|common_languages = [[арабська]] (офіційна<ref>{{Cite book |last=Engle |first=Shirley H. |url=https://books.google.com/books?id=d2mIHXmAetQC&pg=PA439 |title=New Perspectives in World History |date=1964 |publisher=National Council for the Social Studies |pages=439 |language=en |quote=Indeed, Abdelkrim, recognizing the inherent weakness of the short-lived Berber nation, sought to bolster his strength by making Arabic the language of his government, and evolving Arab administrative arrangements and rules of procedure.}}</ref>)

[[рифська мова|рифська]]
|religion         = [[Іслам]]
|leader1              = Мухаммед ібн Абд аль-Крім аль-Хаттабі
|year_leader1         = 1921-1926
|leader2              =
|year_leader2         =
|title_leader         = [[Президент]]
|representative1      = Хадж Хатмі
|year_representative1 = 1923-1926
|representative2      =
|year_representative2 =
|representative3      =
|year_representative3 =
|title_representative = [[Прем'єр-міністр]]
|deputy1              =
|year_deputy1         =
|deputy2              =
|year_deputy2         =
|title_deputy         =
|currency    = Риффан Рифської республіки
|footnotes   =
}}

'''Ри́фська респу́бліка''' (або '''Конфедеративна республіка Рифських племен''') ({{lang-ber|ⵜⴰⴳⴷⵓⴷⴰ ⵏ ⴰⵔⵔⵉⴼ}}, {{lang-ar|جمهورية الريف}} ''Jumhūriyyatu r-Rīf'') — створена у вересні 1921 року, коли [[Ер-Риф|рифські]] племена повстали та оголосили про свою незалежність від іспанської окупації, а також від марокканського султана<ref>{{cite web|url=http://www.imperial-collection.net/rif_republic.html|title=Banknotes of the Rif|publisher=imperial-collection.net|date=|accessdate=2010-03-23|deadurl=yes|archiveurl=https://web.archive.org/web/20060106002903/http://www.imperial-collection.net/rif_republic.html|archivedate=2006-01-06}}</ref>.

[[Файл:Spanishbuildingruins.jpg|міні|ліворуч|300пкс|Руїни іспанської військової бази в Танакобі]]
Держава, створена після [[Битва при Анвалі|перемоги при Анвалі]] в 1921 р. повсталими проти марокканського султана і європейських колонізаторів жителями [[Ер-Риф]]у (гірської області на півночі Марокко). На чолі держави стояв [[Мухаммед ібн Абд аль-Крім аль-Хаттабі|Абд аль-Крім]], який мав титул президента або еміра. Столицею держави вважалося рідне місто еміра, [[Аждір]].

Республіка проіснувала до 1926 року. Вона не була визнана жодною європейською державою, хоча Абд аль-Крим намагався встановити дипломатичні відносини із Францією та Британією. Іспано-французька інтервенція на територію республіки отримала назву [[Рифська війна|Рифської війни]]. У її ході іспанці застосовували проти повстанців хімічну зброю, але були безсилі нейтралізувати партизанський рух. У 1925 р. повстанці під час наступу на позиції французів дійшли майже до самого [[Фес]]а.

Після вторгнення в республіку 250-тисячної іспано-французької армії на чолі з [[Філіпп Петен|маршалом Петеном]] президент Абд аль-Крим, усвідомлюючи безперспективність подальшого опору при подібній чисельній і технічній перевазі ворога, 27 травня 1926 р здався французам і був висланий на острів [[Реюньйон]], після чого єдність Марокко було оголошено відновленою. Досвід успішного протистояння «великим державам» нечисленних збройних формувань Рифської республіки використовувався багатьма повстанськими рухами в роки деколонізації.

== Джерела ==
* Day, Richard B.; Gaido, Daniel. Discovering Imperialism: Social Democracy to World War I. BRILL. p. 549. ISBN 9004201564{{ref-en}}
* Wyrtzen, Jonathan. Making Morocco: Colonial Intervention and the Politics of Identity. Cornell University Press. p. 183. ISBN 9781501704246{{ref-en}}
* Hall, John G.; Publishing, Chelsea House. North Africa. Infobase Publishing. p. 62. ISBN 9780791057469{{ref-en}}
* Slavin, David H. (Jan 1991), "The French Left and the Rif War, 1924–25: Racism and the Limits of Internationalism", Journal of Contemporary History, 26 (1): 5–32, doi:10.1177/002200949102600101{{ref-en}}
* Rudibert Kunz: "Con ayuda del más dañino de todos los gases" – Der Gaskrieg gegen die Rif-Kabylen in Spanisch-Marokko in: Irmtrud Wojak/Susanne Meinl (eds.): Völkermord und Kriegsverbrechen in der ersten Hälfte des 20. Jahrhunderts, Frankfurt/Main 2004, pp. 153–191 (here: 169–185){{ref-en}}.
== Примітки ==
{{reflist}}

{{ac}}

[[Категорія:Новітня історія Марокко]]

title: бербер. ⵜⴰⴳⴷⵓⴷⴰ ⵏ ⴰⵔⵔⵉⴼ (Tagduda en Arif) · араб. جمهورية الريف · Конфедеративна республіка Рифських племен

Іспанське Марокко: 1921–1926 · Іспанське Марокко

Столиця: Аждир

Мови: арабська (офіційна) · рифська

Релігії: Іслам

Форма правління: конфедеративна прехидентська республіка під військовою диктатурою

Мухаммед ібн Абд аль-Крім аль-Хаттабі

Хадж Хатмі

Історичний період: Інтербелум

• оголошення: 18 вересня

• скасування: 27 травня

title: Населення

Валюта: Риффан Рифської республіки

Попередник: Наступник

| | Іспанське Марокко |: | Іспанське Марокко |


text:
# Всесвітня адміністративна радіоконференція
Всесвітня адміністративна радіоконференція (англ. World Administrative Radio Conference) була технічною конференцією Міжнародного союзу електрозв’язку (англ. International Telecommunication Union), на якій збиралися делегати від країн-членів МСЕ, щоб переглянути або внести зміни до всіх правил міжнародного радіозв’язку, що стосуються усіх телекомунікаційних послуг у всьому світі. Конференція відбулася в Женеві, Швейцарія, а підготовчі конференції відбулися в Панамі.
Одним із результатів зустрічі 1979 року було виділення трьох нових радіоаматорських діапазонів.
У 1992 році на Додатковій повноважній конференції в Женеві ITU було реорганізовано, і в результаті з 1993 року конференція стала називатися Всесвітньою конференцією радіозв'язку або WRC.

## Список конференцій
- Підкготовча конференція МСЕ до Всесвітня адміністративна радіоконференції — Панама 1979
- Всесвітня адміністративна радіоконференція МСЕ — Женева 1979 (WARC-79)
- Всесвітня адміністративна радіоконференція МСЕ — Женева 1984 (WARC-84)
- Всесвітня адміністративна радіоконференція МСЕ — Женева 1992 (WARC-92)

## Дивіться також
- Аматорський радіозв'язок
- Радіо
- Телекомунікації

wikitext:
'''Всесвітня адміністративна радіоконференція''' ({{lang-en|World Administrative Radio Conference}}) була технічною конференцією [[Міжнародна спілка електрозв'язку|Міжнародного союзу електрозв’язку]] ({{lang-en|International Telecommunication Union}}), на якій збиралися делегати від країн-членів МСЕ, щоб переглянути або внести зміни до всіх правил міжнародного радіозв’язку, що стосуються усіх телекомунікаційних послуг у всьому світі. Конференція відбулася в [[Женева|Женеві]], [[Швейцарія]], а підготовчі конференції відбулися в [[Панама (місто)|Панамі]].

Одним із результатів зустрічі 1979 року було виділення [[Діапазони Всесвітньої адміністративної радіоконференції|трьох нових радіоаматорських діапазонів]].

У 1992 році на ''Додатковій повноважній конференції'' в Женеві ITU було реорганізовано, і в результаті з 1993 року конференція стала називатися Всесвітньою конференцією радіозв'язку або WRC.<ref>[http://www.itu.int/aboutitu/overview/history.html ITU.int]</ref>

== Список конференцій ==

* Підкготовча конференція МСЕ до Всесвітня адміністративна радіоконференції — Панама 1979
* Всесвітня адміністративна радіоконференція МСЕ — Женева 1979 (WARC-79)
* Всесвітня адміністративна радіоконференція МСЕ — Женева 1984 (WARC-84)
* Всесвітня адміністративна радіоконференція МСЕ — Женева 1992 (WARC-92)

== Дивіться також ==

* [[Аматорський радіозв'язок]]
* [[Радіо]]
* [[Телекомунікації]]

== Список літератури ==
<references />
[[Категорія:Зникли 1992]]
[[Категорія:Міжнародне радіомовлення]]
[[Категорія:Засновані у Швейцарії 1979]]


text:
# Карпов Валерій Євгенович
Карпов Валерій Євгенович (рос. Карпов Валерий Евгеньевич; 5 серпня 1971, Челябінськ, РРФСР, СРСР — 10 жовтня 2014, Березовський, Росія) — радянський та російський хокеїст, правий нападник.

## Біографія
З 1988 по 1995 роки грав за челябінський хокейний клуб «Трактор». За свою ігрову кар'єру провів 9 ігор за московський ЦСКА. Всього в чемпіонатах СРСР і Росії — 609 матчів, 153 шайби, 209 передач. У 1993 і 1994 роках входив до символічної першої п'ятірки «Всіх Зірок» найкращих гравців чемпіонатів Росії.
У 1993 році став чемпіоном світу у складі збірної Росії (8 ігор, 4 голи, 5 передач). У 1994 році представляв збірну Росії на Олімпійських іграх. Срібний призер молодіжного чемпіонату світу 1991 року. Також брав участь у чемпіонатах світу 1996, 1999, 2001 і 2002 років. Срібний призер 2002 року.
У Північній Америці грав за команди з Сан-Дієго, Лонг Біча (IHL) і Балтимора (AHL). З 1997 по 2000 роки був гравцем магнітогорського «Металурга». У період 2000–2002 виступав за «Ладу» та московське «Динамо», після чого знову виступав за команду з Магнітогорську. У 2001 році  переїхав до московського «Динамо». Правда, в тому ж році повернувся до магнітогорського «Металурга». В 2004 році йому довірили бути капітаном у «Металурзі», відібравши букву «К» на светрі у незаперечного авторитету Євгена Корєшкова. Найкращий сезон у складі «Металурга» 2003–2004 років — набрав 40 очок (15+25) в 60 матчах.
Влітку 2006 року вів переговори з клубом «Салават Юлаєв», але не підійшов і вирішив завершити ігрову кар'єру.
У сезоні 2009 року працював менеджером клубу КХЛ «Автомобіліст» (Єкатеринбург).
У липні 2014 року отримав важку травму голови, переніс дві операції, але до тями так і не прийшов. У вересні його перевезли з Челябінська в одну з лікарень міста Березовський Свердловської області, врятувати лікарям Карпова так і не вдалося. Помер 10 жовтня у лікарні.

## Досягнення
- Заслужений майстер спорту СРСР.
- Чемпіон світу 1993 року, срібний призер чемпіонату світу 2002 року. Потрапив до символічної збірної ЧС-1993. Учасник п'яти чемпіонатів світу.
- Дворазовий володар Кубка європейських чемпіонів у складі «Металурга», дворазовий чемпіон СРСР серед молодіжних команд, бронзовий призер чемпіонату Росії 1993 в складі «Трактора». Чемпіон Росії сезону 1999/2000 — «Металург». Чемпіон Росії у вищій лізі 2005/06 у складі «Трактора».
- All-Star Кубка Шпенглера 1999
- Обраний в третьому раунді Драфта НХЛ 1993 року клубом «Анагайм Дакс». У 1994–1997 грав за «Дакс» в одній ланці з Полом Карією, але отримав травму після якої не зумів повернутися до складу «Анагайму». За 79 матчів закинув 14 шайб та зробив 15 передач.
- У 1996 закінчив ЧДІФК за спеціальністю тренер-викладач з хокею із шайбою. 14 червня 2002 захистив кандидатську дисертацію на тему: «Удосконалення засобів саморегуляції психічного стану хокеїстів вищої кваліфікації в ігровій діяльності».

title: Карпов Валерій Євгенович

wikitext:
{{Othernames|Карпов}}
{{хокеїст
| ім'я= Валерій Карпов
| зображення =
| повне-ім'я = Валерій Євгенович Карпов
| дата-народження = 5.8.1971
| місце-народження = [[Челябінськ]],
[[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|РРФСР]]
| країна-народження = {{URS}}
| дата-смерті = 10.10.2014
| місце-смерті = [[Березовський (місто, Свердловська область)|Березовський]]
| країна-смерті = {{RUS}}
| зріст = 178 см
| вага = 80 кг
| прізвисько =
| поточний-клуб =
| номер =
| позиція = нападник
| роки = 1988–1989
1988–1992
1992–1995
1992–1993
1997–2000
2000–2001
2001–2005
2001–2002
2005–2006
2005–2006
| клуби = [[Мечел (хокейний клуб)|«Мечел»]]
[[Трактор (хокейний клуб)|Трактор]]
[[ЦСКА (хокейний клуб, Москва)|ЦСКА]]
«Трактор»
[[Металург (хокейний клуб, Магнітогорськ)|Металург (Магнітогорськ)]]
[[Лада (хокейний клуб)|Лада]]
«Металург» (Магнітогорськ)
[[Динамо (хокейний клуб, Москва)|Динамо (Москва)]]
«Мечел»
«Трактор»
| ігри(голи) =
| збірна-роки = 1993–2002
| збірна-команда = {{ih|RUS}}
| збірна-ігри(голи) = 46 (17)
| пк-поновлення =
| збірна-поновлення =
}}
'''Карпов Валерій Євгенович''' ({{lang-ru|Карпов Валерий Евгеньевич}}; [[5 серпня]] [[1971]], [[Челябінськ]], [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|РРФСР]], [[СРСР]] — [[10 жовтня]] [[2014]], [[Березовський (місто, Свердловська область)|Березовський]]<ref>[http://itar-tass.com/sport/1498735 Чемпіон світу з хокею Валерій Карпов помер на 44-м році життя] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150109022416/http://itar-tass.com/sport/1498735 |date=9 січня 2015 }}{{ref-ru}}</ref>, [[Росія]]) — [[СРСР|радянський]] та [[Росія|російський]] [[Хокей із шайбою|хокеїст]], правий нападник.

== Біографія ==
З [[1988]] по [[1995]] роки грав за челябінський хокейний клуб [[Трактор (хокейний клуб)|«Трактор»]]. За свою ігрову кар'єру провів 9 ігор за московський [[ЦСКА (хокейний клуб, Москва)|ЦСКА]]. Всього в [[Чемпіонат СРСР з хокею із шайбою|чемпіонатах СРСР]] і Росії — 609 матчів, 153 шайби, 209 передач. У [[1993]] і [[1994]] роках входив до символічної першої п'ятірки «Всіх Зірок» найкращих гравців чемпіонатів Росії.

У [[Чемпіонат світу з хокею із шайбою 1993|1993]] році став [[Чемпіонат світу з хокею із шайбою|чемпіоном світу]] у складі [[Збірна Росії з хокею з шайбою|збірної Росії]] (8 ігор, 4 голи, 5 передач). У [[1994]] році представляв збірну Росії на [[Зимові Олімпійські ігри 1994|Олімпійських іграх]]. Срібний призер [[Чемпіонат світу з хокею із шайбою серед молодіжних команд|молодіжного чемпіонату світу]] [[Молодіжний чемпіонат світу з хокею із шайбою 1991|1991]] року. Також брав участь у чемпіонатах світу [[Чемпіонат світу з хокею із шайбою 1996|1996]], [[Чемпіонат світу з хокею із шайбою 1999|1999]], [[Чемпіонат світу з хокею із шайбою 2001|2001]] і [[Чемпіонат світу з хокею із шайбою 2002|2002]] років. Срібний призер 2002 року.

У Північній Америці грав за команди з Сан-Дієго, Лонг Біча ([[Міжнародна хокейна ліга або Колоніальна хокейна ліга|IHL]]) і Балтимора ([[Американська хокейна ліга|AHL]]). З [[1997]] по [[2000]] роки був гравцем [[Металург (хокейний клуб, Магнітогорськ)|магнітогорського «Металурга»]]. У період 2000–2002 виступав за [[Лада (хокейний клуб)|«Ладу»]] та [[Динамо (хокейний клуб, Москва)|московське «Динамо»]], після чого знову виступав за команду з [[Магнітогорськ]]у. У [[2001]] році  переїхав до московського «Динамо». Правда, в тому ж році повернувся до магнітогорського «Металурга». В [[2004]] році йому довірили бути капітаном у «Металурзі», відібравши букву «К» на светрі у незаперечного авторитету [[Корєшков Євген Геннадійович|Євгена Корєшкова]]. Найкращий сезон у складі «Металурга» 2003–2004 років — набрав 40 очок (15+25) в 60 матчах.

Влітку [[2006]] року вів переговори з клубом [[Салават Юлаєв (хокейний клуб)|«Салават Юлаєв»]], але не підійшов і вирішив завершити ігрову кар'єру.

У сезоні [[2009]] року працював менеджером клубу [[Континентальна хокейна ліга|КХЛ]] [[Автомобіліст (хокейний клуб)|«Автомобіліст» (Єкатеринбург)]].

У липні [[2014]] року отримав важку травму голови, переніс дві операції, але до тями так і не прийшов.<ref>[http://ura.ru/content/chel/12-07-2014/news/1052185167.html Беда! Знаменитый челябинский хоккеист впал в кому. Врачи пытаются спасти ему жизнь] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141016055429/http://ura.ru/content/chel/12-07-2014/news/1052185167.html |date=16 жовтня 2014 }}. ura.ru. 12 July 2014</ref> У вересні його перевезли з Челябінська в одну з лікарень міста [[Березовський (місто, Свердловська область)|Березовський]] Свердловської області, врятувати лікарям Карпова так і не вдалося. Помер [[10 жовтня]] у лікарні.

== Досягнення ==
* [[Заслужений майстер спорту СРСР]].
* Чемпіон світу 1993 року, срібний призер чемпіонату світу 2002 року. Потрапив до символічної збірної ЧС-1993. Учасник п'яти чемпіонатів світу.
* Дворазовий володар [[Кубок європейських чемпіонів (хокей із шайбою)|Кубка європейських чемпіонів]] у складі «Металурга», дворазовий чемпіон СРСР серед молодіжних команд, бронзовий призер чемпіонату Росії 1993 в складі «Трактора». Чемпіон Росії сезону 1999/2000 — «Металург». Чемпіон Росії у вищій лізі 2005/06 у складі «Трактора».
* All-Star [[Кубок Шпенглера 1999|Кубка Шпенглера 1999]]
* Обраний в третьому раунді Драфта НХЛ 1993 року клубом «[[Анагайм Дакс]]». У 1994–1997 грав за «Дакс» в одній ланці з [[Пол Карія|Полом Карією]], але отримав травму після якої не зумів повернутися до складу «Анагайму». За 79 матчів закинув 14 шайб та зробив 15 передач.
* У [[1996]] закінчив ЧДІФК за спеціальністю тренер-викладач з хокею із шайбою. [[14 червня]] [[2002]] захистив кандидатську дисертацію на тему: «Удосконалення засобів саморегуляції психічного стану хокеїстів вищої кваліфікації в ігровій діяльності».

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{Ice Hockey Stats}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Уродженці Челябінська]]
[[Категорія:Радянські хокеїсти]]
[[Категорія:Російські хокеїсти]]
[[Категорія:Гравці збірної Росії з хокею]]
[[Категорія:Чемпіони світу з хокею]]
[[Категорія:Хокеїсти на зимових Олімпійських іграх 1994]]
[[Категорія:Хокеїсти «Мечела»]]
[[Категорія:Хокеїсти «Трактора»]]
[[Категорія:Хокеїсти ЦСКА (Москва)]]
[[Категорія:Хокеїсти «Металурга» (Магнітогорськ)]]
[[Категорія:Хокеїсти «Анагайм Дакс»]]
[[Категорія:Хокеїсти «Лади»]]
[[Категорія:Хокеїсти «Динамо» (Москва)]]
[[Категорія:Хокеїсти АХЛ]]

title: Особові дані

Повне ім'я: Валерій Євгенович Карпов

Народження: 5 серпня 1971 · Челябінськ, · РРФСР, СРСР

Смерть: 10 жовтня 2014 (43 роки) · Березовський

Вага: 80 кг

Позиція: нападник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · Ігри (голи)

«Мечел» · Трактор · ЦСКА · «Трактор» · Металург (Магнітогорськ) · Лада · «Металург» (Магнітогорськ) · Динамо (Москва) · «Мечел» · «Трактор»

title: Національна збірна

Роки: Збірна · Ігри (голи)

Росія · 46 (17)

Національна збірна: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.


text:
# Кримов Юрій Соломонович
Кримов (Беклемішев) Юрій Соломонович (псевдонім; справжнє прізвище — Беклемішев; 6 (19) січня 1908, Санкт-Петербург, Російська імперія — 20 вересня 1941, Богодухівка, Чорнобаївський район, Черкаська область, УРСР, СРСР) — російський радянський письменник.

## Життєпис
Закінчив Московський державний університет імені Ломоносова (1936).
За його однойменною повістю створено фільм Олександра Файнциммера «Танкер „Дербент“» (1941, Одеська кіностудія).
Загинув на фронті. Похований у с. Богодухівка Черкаської області.

title: Кримов Юрій Соломонович

wikitext:
{{Othernames|Беклемішев}} {{Othernames|Кримов}}
{{Письменник
| Ім'я                = Юрій Кримов
| Оригінал імені      =
| Фото                = Beclemishev.jpg
| Ширина              = 200пх
| Підпис              =
| Ім'я при народженні = Беклемішев Юрій Соломонович
| Дата народження     = 19.1.1908(6)
| Місце народження =
| Дата смерті = 20.9.1941
| Місце смерті =
| Національність =
| Громадянство =
| Мова творів =
| Рід діяльності = письменник
| Член КПРС =
| Роки активності =
| Напрямок =
| Жанр =
| Magnum opus =
| Lib =
| Премії =
| Сайт =
}}
'''Кримов (Беклемішев) Юрій Соломонович''' (псевдонім; справжнє прізвище — '''Беклемішев'''; {{ДН|19|1|1908|6}}, [[Санкт-Петербург]], [[Російська імперія]] — [[20 вересня]] [[1941]], [[Богодухівка]], [[Чорнобаївський район]], [[Черкаська область]], [[УРСР]], [[СРСР]]) — російський радянський [[письменник]].

== Життєпис ==
Закінчив [[Московський державний університет імені Ломоносова]] ([[1936]]).

За його однойменною [[повість|повістю]] створено [[фільм]] [[Файнциммер Олександр Михайлович|Олександра Файнциммера]] «[[Танкер «Дербент» (фільм)|Танкер „Дербент“]]» (1941, [[Одеська кіностудія]]).
[[Файл:Могила Ю.Кримова.jpg|міні|праворуч|200пкс|Могила Ю. Кримова]]
Загинув на фронті. Похований у с. [[Богодухівка]] [[Черкаська область|Черкаської області]].

== Література ==
* Українська літературна енциклопедія. Т. З. К., 1995. — С.58;
* Всемирный биографический Энциклопедический словарь. М., 1998. — С.388.
{{Бібліоінформація}}
{{bio-lit-stub}}
[[Категорія:Поховані в Чорнобаївському районі]]
[[Категорія:Радянські письменники]]
[[Категорія:Російські письменники]]
[[Категорія:Письменники XX століття]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни з СРСР]]
[[Категорія:Загинули в боях Німецько-радянської війни]]

title: Юрій Кримов

Ім'я при народженні: Беклемішев Юрій Соломонович

Псевдонім: Yury Krymov

Народився: 6 (19) січня 1908 · Санкт-Петербург, Російська імперія

Помер: 20 вересня 1941 (33 роки) · Богодухівка, Чорнобаївський район, Полтавська область, Українська РСР, СРСР

Країна: Російська імперія · СРСР

Діяльність: письменник

Alma mater: МДУ

Мова творів: російська

Жанр: повість

Партія: КПРС

Учасник: Друга світова війна

Нагороди: орден Трудового Червоного Прапора


text:
# Підвелідники
Підвелі́дники — село в Україні, в Коростенському районі Житомирської області. Входить до складу Овруцької міської громади. Населення становить 115 осіб.

title: Підвелідники

wikitext:
{{Село
 | назва           = Підвелідники
 | область         = [[Житомирська область]]
 | район           = [[Коростенський район]]
 | громада         = [[Овруцька міська громада]]
 | код КОАТУУ      = 1824285403
 | розташування    =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | засновано       = 1930
 | населення       = 115
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 0,295
 | ref-площа       =
 | щільність       = 389,83
 | поштовий індекс = 11154
 | телефонний код  = 4148
 | координати      =  {{coord|51|16|50|N|28|32|39|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 51 || lat_min = 16 || lat_sec = 50
   | lon_deg = 28 || lon_min = 32 || lon_sec = 39
 | висота          = 172
 | ref-висота      =
 | водойма         =
 | адреса          = 11154, Житомирська обл., Овруцький р-н, с. Норинськ, вул. Центральна
 | облікова картка =
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 }}
'''Підвелі́дники''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], в [[Коростенський район|Коростенському районі]] [[Житомирська область|Житомирської області]]. Входить до складу [[Овруцька міська громада|Овруцької міської громади]]. Населення становить 115 осіб.

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/zhitomirskaja/20475 Погода в селі Підвелідники]

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}
{{Овруцька міська громада}}

[[Категорія:Села Житомирської області]]
[[Категорія:Засновані в Житомирській області 1930]]

title: село Підвелідники

Країна: Україна

Область: Житомирська область

Район: Коростенський район

Тер. громада: Овруцька міська громада

title: Основні дані

Густота населення: 389,83 осіб/км²

title: Географічні дані

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Підвелідники


text:
# Даметаль
Даметаль (нім. Dahmetal) — громада в Німеччині, розташована в землі Бранденбург. Входить до складу району Тельтов-Флемінг. Складова частина об'єднання громад Даме/Марк.
Площа — 41,48 км2. Населення становить 453 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Даметаль

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Даметаль
| місцева_назва       = Dahmetal
| тип_НП              = громада
| зображення          = Kirche Prensdorf Dahmetal.jpg
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = Wappen Dahmetal.png
| прапор              =
| карта               = Dahmetal in TF.png
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Даметаль на карті району
| земля               = [[Бранденбург]]
| округ               =
| район               = [[Тельтов-Флемінг (район)|Тельтов-Флемінг]]
| об'єднання громад = [[Даме/Марк (об'єднання громад)|Даме/Марк]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 76
| площа               = 41.48
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-BB||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-BB||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-BB|12072055}}
| latd=51 | latm=53| lats=59
| longd=13| longm=28| longs=59
| розміщення_підпису = left
| поштовий_код        = 15936
| телефонний_код      = 03379
| стат_код            = 12 0 72 055
| авто_номер          = TF
| вебсайт             = [https://www.dahme.de www.dahme.de]
}}
'''Даметаль''' ({{lang-de|Dahmetal}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], розташована в [[Землі Німеччини|землі]] [[Бранденбург]]. Входить до складу району [[Тельтов-Флемінг (район)|Тельтов-Флемінг]]. Складова частина [[Об'єднання громад (Німеччина)|об'єднання громад]] [[Даме/Марк (об'єднання громад)|Даме/Марк]].

Площа — 41,48 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-BB|12072055}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-BB||дата}}).

== Галерея ==
<gallery>Файл:Kirche Goersdorf Dahmetal.JPG|
Файл:Neue Mühle Dahmetal.JPG|
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Dahmetal}}
* [https://www.dahme.de Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220308030114/https://www.dahme.de/ |date=8 березня 2022 }} {{ref-de}}

{{Район Тельтов-Флемінг}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Бранденбургу]]

title: — громада —

— громада —: Вид Даметаль

title: Координати: 51°53′59″ пн. ш. 13°28′59″ сх. д. / 51.89972° пн. ш. 13.48306° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Бранденбург

Район: Тельтов-Флемінг

Об'єднання громад: Даме/Марк

Населення (31 грудня 2020)

Даметаль на карті району

ДаметальРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Список водних каналів України
У списку надано перелік каналів України з їх базовими характеристиками
| Назва каналу                                    | Тип                         | Протяжність(км) | Початок           | Кінець          | Роки будівництва | Статус         |
| ----------------------------------------------- | --------------------------- | --------------- | ----------------- | --------------- | ---------------- | -------------- |
| Бузько-Дніпровсько-лиманський канал (БДЛК)      | Судновий хід                | 81,5км          | траверз п. Очаків | п. Миколаїв     |                  | Експлуатується |
| Херсонський морський канал (ХМК)                | Судновий хід                |                 | 5-те коліно БДЛК  | п. Херсон       |                  | Експлуатується |
| Глибоководний судновий хід "Дунай — Чорне море" | Судновий хід                | 170,36          |                   |                 | 2003 - 2006      | Експлуатується |
| Керч-Єніка́льський канал                         | Судновий хід                | 24,3            |                   |                 |                  |                |
| Південно-Український канал                      | Судноплавний канал, Водогін |                 | м. Запоріжжя      | м. Приморськ    | 1951-1953        | Проект         |
| Вісла — Сан — Дністер — Прут                    | Судноплавний канал          |                 |                   | п. Джурджулешти | до 1938          | Проект         |
| Львів — Броди                                   | Судноплавний канал          |                 | м. Львів          | м. Броди        | до 1918          | Проект         |
| Дністер — Західний Буг                          | Судноплавний канал          |                 |                   |                 | 1806             | Проект         |
| Азово-Чорноморський канал                       | Судноплавний канал          |                 |                   |                 |                  | Проект         |

| Назва каналу                     | Протяжність(км) | Початок | Кінець | Роки будівництва | Статус         |
| -------------------------------- | --------------- | ------- | ------ | ---------------- | -------------- |
| Канал Дніпро — Кривий Ріг        |                 |         |        | 1957—1961        | Експлуатується |
| Канал Сіверський Донець — Донбас |                 |         |        | 1955 —           | Експлуатується |
| Канал Дніпро — Донбас            |                 |         |        |                  | Експлуатується |
| Канал Дніпро — Інгулець          |                 |         |        |                  | Експлуатується |

| Назва каналу                          | Протяжність | Початок | Кінець | Рік будівництва | Статус            |
| ------------------------------------- | ----------- | ------- | ------ | --------------- | ----------------- |
| Північнокримський канал               |             |         |        |                 | Не експлуатується |
| Каховський канал                      |             |         |        |                 | Не експлуатується |
| Канал Р-9                             |             |         |        |                 | Не експлуатується |
| Каховська зрошувальна система         |             |         |        |                 | Не експлуатується |
| Інгулецька зрошувальна система        |             |         |        |                 | Експлуатується    |
| Краснознам'янська зрошувальна система |             |         |        |                 | Не експлуатується |
| Салгирська зрошувальна система        |             |         |        |                 | Не експлуатується |

title: Список водних каналів України

wikitext:
У списку надано перелік каналів [[Україна|України]] з їх базовими характеристиками
{| class="wikitable"
|+Судноплавні канали
!Назва каналу
!Тип
!Протяжність(км)
!Початок
!Кінець
!Роки будівництва
!Статус
|-
|[[Бузько-Дніпровсько-лиманський канал]] (БДЛК)
|Судновий хід
|81,5км
|траверз п. Очаків
|п. Миколаїв
|
|Експлуатується
|-
|[[Херсонський морський канал]] (ХМК)
|Судновий хід
|
|5-те коліно БДЛК
|п. Херсон
|
|Експлуатується
|-
|[[Глибоководний судновий хід «Дунай — Чорне море»|Глибоководний судновий хід "Дунай — Чорне море"]]
|Судновий хід
|170,36
|
|
|2003 - 2006
|Експлуатується
|-
|[[Керч-Єнікальський канал|Керч-Єніка́льський канал]]
|Судновий хід
|24,3
|
|
|
|
|-
|[[Південно-Український магістральний канал|Південно-Український канал]]
|Судноплавний канал, Водогін
|
|м. Запоріжжя
|м. Приморськ
|1951-1953
|Проект
|-
|Вісла — Сан — Дністер — Прут
|Судноплавний канал
|
|
|п. Джурджулешти
|до 1938
|Проект
|-
|Львів — Броди
|Судноплавний канал
|
|м. Львів
|м. Броди
|до 1918
|Проект
|-
|Дністер — Західний Буг
|Судноплавний канал
|
|
|
|1806
|Проект
|-
|[[Азово-Чорноморський канал]]
|Судноплавний канал
|
|
|
|
|Проект
|}
{| class="wikitable"
|+Водотранспортні канали
!Назва каналу
!Протяжність(км)
!Початок
!Кінець
!Роки будівництва
!Статус
|-
|[[Канал Дніпро — Кривий Ріг]]
|
|
|
|1957—1961
|Експлуатується
|-
|[[Канал Сіверський Донець — Донбас]]
|
|
|
|1955 —
|Експлуатується
|-
|[[Канал Дніпро — Донбас]]
|
|
|
|
|Експлуатується
|-
|[[Канал Дніпро — Інгулець]]
|
|
|
|
|Експлуатується
|}
{| class="wikitable"
|+Іригаційні канали та зрошувальні системи
!Назва каналу
!Протяжність
!Початок
!Кінець
!Рік будівництва
!Статус
|-
|[[Північнокримський канал]]
|
|
|
|
|Не експлуатується
|-
|[[Каховський канал]]
|
|
|
|
|Не експлуатується
|-
|[[Канал Р-9]]
|
|
|
|
|Не експлуатується
|-
|[[Каховська зрошувальна система]]
|
|
|
|
|Не експлуатується
|-
|[[Інгулецька зрошувальна система]]
|
|
|
|
|Експлуатується
|-
|[[Краснознам'янська зрошувальна система]]
|
|
|
|
|Не експлуатується
|-
|[[Салгирська зрошувальна система]]
|
|
|
|
|Не експлуатується
|}

[[Категорія:Списки:Географія України]]
[[Категорія:Канали України| ]]


text:
# Кулик Леонід Олексійович
Леоні́д Олексі́йович Кули́к (19 серпня 1883, Дерпт — 14 квітня 1942, Спас-Деменськ) — українець, російський і радянський мінералог, фахівець з вивчення метеоритів. Піонер практичного дослідження Тунгуського метеориту.

## Біографія
Народився в Дерпті (нині Тарту, Естонія). Батьки Л. Кулика — вихідці з України. Батько — Олексій Семенович Кулик, лікар в Єлисаветграді та Бобринці з родини козаків з-під Батурина. Мати Софія Кирилівна Серединська народилася в Херсоні, дочка військового старшини, землевласника Єлисаветградського повіту Кирила Тимофійовича Серединського. Серед Серединських переважали лікарі та священнослужителі. Брати Леоніда Олексійовича: Нестор (09.12.1886–1942) геолог, дослідник Арктики. Помер від голоду в блокадному Ленінграді; Володимир — ветеринар іподрому в Свердловську; Олексій — працівник станції захисту рослин в Омську.
У 1903—1904 роках навчався у Петербурзькому лісовому інституті, далі в Казанському університеті (1905), Петроградському військовому училищі (1914 рік). У 1924 році закінчив Ленінградський університет за спеціальністю «мінералогія».
З Лісового інституту був відрахований за участь у студентських протестах. 1911 року, працюючи помічником лісничого на Уралі, познайомився з Володимиром Вернадським, який підтримав прагнення Кулика вивчати метеорити. З 1912 року працював у мінералогічному музеї Петербурзької АН.
З початком Першої світової війни Кулик був відряджений до Петербурзького військового училища й випущений з нього корнетом. На фронті йому присвоєно військовий чин поручика. За участь у боях нагороджений орденами св. Станіслава та св. Анни.
За дорученням Комітету військово-технічної допомоги військового відомства займався геологорозвідкою й 1917 року був відряджений у Центральну науково-технічну лабораторію військового відомства. Під час громадянської війни потрапив до Сибіру. 1919 року працював асистентом на кафедрі мінералогії Томського університету, пізніше викладачем. Після демобілізації повернувся у Петроград й з 1920 року продовжував займатися метеоритикою під керівництвом Володимира Вернадського.
У 1921 році з ініціативи Кулика при мінералогічному музеї був створений Метеоритний відділ, який став важливим центром метеоритики в СРСР. 1935 року Кулику присуджено вчений ступінь кандидата геолого-мінералогічних наук. Після організації в 1939 році Комітету з метеоритів АН СРСР Кулик став його першим ученим секретарем. На початку німецько-радянської війни вступив добровольцем до народного ополчення, був поранений, потрапив у полон і помер від епідемічного висипного тифу в місті Спас-Деменську Смоленської області.

## Науковий доробок
Був одним з організаторів метеоритних досліджень у СРСР. Здійснив численні поїздки в різні місця країни для вивчення обставин падіння і пошуків метеоритів, у 1921—1922 роках керував метеоритною експедицією АН СРСР. Кулик склав перший метеоритний каталог АН СРСР.
Виявляв особливий інтерес до вивчення місця і обставин падіння Тунгуського метеорита (30 червня 1908 року). У 1927—1939 роках організував і очолив 6 експедицій на місце падіння Тунгуського метеорита. Виявив радіальний характер суцільного вивалу лісу в місці падіння, наполегливо шукав залишки метеорита, організував за сприяння Отто Шмідта та Івана Папаніна аерофотозйомку місцевості для детальнішого вивчення характеру вибуху, яким супроводжувалося падіння метеорита.
Ім'ям науковця названо кратер на Місяці та мала планета Сонячної системи (астероїд).

title: Кулик Леонід Олексійович

wikitext:
{{Особа}}
'''Леоні́д Олексі́йович Кули́к''' ({{ДН|19|8|1883}}, [[Тарту|Дерпт]] — {{ДС|14|4|1942}}, [[Спас-Деменськ]]) — українець, російський і радянський [[Мінералогія|мінералог]], фахівець з вивчення [[метеорит]]ів. Піонер практичного дослідження [[Тунгуський метеорит|Тунгуського метеориту]].

== Біографія ==
Народився в Дерпті (нині [[Тарту]], [[Естонія]]). Батьки Л. Кулика — вихідці з України. Батько — Олексій Семенович Кулик, лікар в [[Кропивницький|Єлисаветграді]] та [[Бобринець|Бобринці]] з родини козаків з-під [[Батурин]]а<ref name="СІМЕЙНА САГА">{{Cite web|title=СІМЕЙНА САГА: ЛІКАР ОЛЕКСІЙ КУЛИК, ЙОГО ДРУЖИНА СОФІЯ ТА ЧЕТВЕРО ЇХНІХ СИНІВ {{!}} НС|url=http://n-slovo.com.ua/2019/03/07/сімейна-сага-лікар-олексій-кулик-його/|accessdate=2021-12-05|language=uk|archive-date=5 грудня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211205205640/http://n-slovo.com.ua/2019/03/07/сімейна-сага-лікар-олексій-кулик-його/}}</ref>. Мати Софія Кирилівна Серединська народилася в [[Херсон]]і, дочка військового старшини, землевласника Єлисаветградського повіту Кирила Тимофійовича Серединського. Серед Серединських переважали лікарі та священнослужителі<ref name="СІМЕЙНА САГА" />. Брати Леоніда Олексійовича: Нестор (09.12.1886–1942) геолог, дослідник [[Арктика|Арктики]]. Помер від голоду в блокадному Ленінграді; Володимир — [[ветеринар]] [[іподром]]у в [[Єкатеринбург|Свердловську]]; Олексій — працівник станції захисту рослин в [[Омськ]]у<ref name="СІМЕЙНА САГА" />.

У 1903—1904 роках навчався у Петербурзькому лісовому інституті, далі в [[Казанський університет|Казанському університеті]] (1905), Петроградському військовому училищі (1914 рік). У 1924 році закінчив [[Санкт-Петербурзький державний університет|Ленінградський університет]] за спеціальністю «[[мінералогія]]».

З Лісового інституту був відрахований за участь у студентських протестах. 1911 року, працюючи помічником лісничого на [[Уральські гори|Уралі]], познайомився з [[Вернадський Володимир Іванович|Володимиром Вернадським]], який підтримав прагнення Кулика вивчати метеорити. З 1912 року працював у мінералогічному музеї Петербурзької АН.

З початком [[Перша світова війна|Першої світової війни]] Кулик був відряджений до Петербурзького військового училища й випущений з нього корнетом. На фронті йому присвоєно військовий чин [[поручик]]а. За участь у боях нагороджений орденами [[Орден святого Станіслава|св. Станіслава]] та [[Орден Святої Анни|св. Анни]].

За дорученням Комітету військово-технічної допомоги військового відомства займався [[Геологорозвідувальні роботи|геологорозвідкою]] й 1917 року був відряджений у Центральну науково-технічну лабораторію військового відомства. Під час [[Громадянська війна в Росії|громадянської війни]] потрапив до [[Сибір]]у. 1919 року працював асистентом на кафедрі мінералогії [[Томський університет|Томського університету]], пізніше викладачем. Після демобілізації повернувся у [[Петроград]] й з 1920 року продовжував займатися [[Метеоритика|метеоритикою]] під керівництвом [[Вернадський Володимир Іванович|Володимира Вернадського]].

У 1921 році з ініціативи Кулика при мінералогічному музеї був створений Метеоритний відділ, який став важливим центром метеоритики в СРСР. 1935 року Кулику присуджено вчений ступінь кандидата геолого-мінералогічних наук. Після організації в 1939 році Комітету з метеоритів [[АН СРСР]] Кулик став його першим ученим секретарем. На початку [[німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]] вступив добровольцем до народного ополчення, був поранений, потрапив у полон і помер від [[Епідемічний висипний тиф|епідемічного висипного тифу]] в місті [[Спас-Деменськ]]у [[Смоленська область|Смоленської області]].

== Науковий доробок ==
Був одним з організаторів метеоритних досліджень у СРСР. Здійснив численні поїздки в різні місця країни для вивчення обставин падіння і пошуків метеоритів, у 1921—1922 роках керував метеоритною експедицією АН СРСР. Кулик склав перший метеоритний каталог АН СРСР.

Виявляв особливий інтерес до вивчення місця і обставин падіння [[Тунгуський метеорит|Тунгуського метеорита]] (30 червня 1908 року). У 1927—1939 роках організував і очолив 6 експедицій на місце падіння Тунгуського метеорита. Виявив радіальний характер суцільного вивалу лісу в місці падіння, наполегливо шукав залишки метеорита, організував за сприяння [[Шмідт Отто Юлійович|Отто Шмідта]] та [[Папанін Іван Дмитрович|Івана Папаніна]] [[Аерофотозйомка|аерофотозйомку]] місцевості для детальнішого вивчення характеру вибуху, яким супроводжувалося падіння метеорита.

Ім'ям науковця названо [[Кулик (місячний кратер)|кратер]] на Місяці та [[2794 Кулик|мала планета Сонячної системи]] ([[астероїд]]).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* [[Абліцов Віталій Григорович|Віталій Абліцов]] «Галактика „Україна“. Українська діаспора: видатні постаті» — К.: КИТ, 2007. — 436 с.
* [http://www.astronet.ru/db/msg/1219588 И. Г. Колчинский, А. А. Корсунь, М. Р. Родригес. Астрономы (Биографический справочник). — 2-е изд.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101225070317/http://astronet.ru/db/msg/1219588 |date=25 грудня 2010 }} — Київ: [[Наукова Думка]], 1977 {{ref-ru}}
* Кулик-Павский В. А. [http://tunguska.tsc.ru/ru/science/5/1/pavskii/ Жизнь без легенд: Леонид Алексеевич Кулик: Хроника жизни] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20071222232133/http://tunguska.tsc.ru/ru/science/5/1/pavskii/ |date=22 грудня 2007 }} — Волгоград: ООО «Принт», 2003. — 303 с. — ISBN 5-94424-021-0 {{ref-ru}}
* Кандыба Ю. Л. Жизнь и судьба Леонида Алексеевича Кулика // Природа. 1990. {{ref-ru}}

{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Російські мінералоги]]
[[Категорія:Випускники Санкт-Петербурзького університету]]
[[Категорія:Російські військовики Першої світової війни]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни]]
[[Категорія:Поховані в Калузькій області]]
[[Категорія:Науковці, на честь яких названо астероїд]]
[[Категорія:Люди, на честь яких названо кратер на Місяці]]
[[Категорія:Померли від тифу]]

title: Кулик Леонід Олексійович

Народився: 19 (31) серпня 1883 · Тарту, Ліфляндська губернія, Російська імперія

Помер: 14 квітня 1942 (58 років) · Спас-Деменськ, Смоленська область, РРФСР, СРСР · ·тиф

Поховання: Спас-Деменськ

Країна: Російська імперія · Російська республіка · Російська СФРР · СРСР

Діяльність: мінералог, викладач університету

Галузь: мінералогія і Метеоритика

Alma mater: Санкт-Петербургський державний лісотехнічний університет, Казанський державний університет і фізико-математичний факультет Санкт-Петербурзького університетуd

Науковий керівник: Вернадський Володимир Іванович

Заклад: Committee on Meteoritesd, Томський державний університет і Геологічний інститут РАНd


text:
# Ігнатовська (Коноський район)
Ігнатовська (рос. Игнатовская) — присілок в Коноському районі Архангельської області Російської Федерації.
Населення становить 12 осіб. Входить до складу муніципального утворення Подюзьке сільське поселення.

## Історія
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Подюзьке сільське поселення.

## Населення
| 2002 | 2010 | 2012 |
| ---- | ---- | ---- |
| 21   | ↘14  | ↘12  |

title: Ігнатовська (Коноський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Ігнатовська
|назва ін.       = Игнатовская
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Архангельська область]]
|район           = [[Коноський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Подюзьке сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 12
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Архангельська область
}}
'''Ігнатовська''' ({{lang-ru|Игнатовская}}) — [[присілок]] в [[Коноський район|Коноському районі]] [[Архангельська область|Архангельської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 12 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Подюзьке сільське поселення]].

== Історія ==

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення [[Подюзьке сільське поселення]]<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/962010293 |title=Областной закон от 23 сентября 2004 года N 258-внеоч.-ОЗ «О статусе и границах муниципальных образований Архангельской области» |access-date=2018-10-05 |archive-date=2018-10-05 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181005194711/http://docs.cntd.ru/document/962010293 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Игнатовская (Коношский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Коноський район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Коноського району]]

title: присілок Ігнатовська

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Архангельська область

Муніципальний район: Коноський район

Поселення: Подюзьке сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)


text:
# Озге Гюрель
Озге Джан Гюрель (тур. Özge Can Gürel) — турецька акторка кіно й телебачення, співачка, модель та філантропка. Найбільш відома за роллю Ойку Аджар в серіалі «Вишневий сезон» і за роллю Назли в серіалі «Повний Місяць».
Має грецькі корені з боку матері і черкеські з боку батька.

## Кар'єра

### 2010-2014: Початок кар'єри
Озге Гюрель закінчила Стамбульський економічний університет, акторської освіти не мала. Гюрель була здивована, коли її взяли на роль Зейнеп в серіалі «Де моя дочка?» у 2010 році. Старанно брала уроки акторської майстерності і вчилася у колег. Після закінчення серіалу знімається в кількох рекламних роликах і в фільмі «Наш почесний». Молода акторка продовжує набиратися досвіду, знімається в кількох проєктах. Гюрель знімається в 4-5 серіях серіалу «Вулиця миру». Вона знімається в 10 серіях популярного серіалу «Величне століття». У 2014 році знімається в 9 серіях серіалу «Прилив» з такими відомими акторами, як Чагатай Улусой і Серенай Сарыкая. Також бере участь в рекламі Milka, Vodafone і Pepsi з актором Бураком Озчивітом.

### 2014-2016: «Вишневий сезон», прорив у кар'єрі і музичні починання
Велику славу акторка отримує завдяки ролі Ойку Аджар в популярній романтичній комедії «Вишневий сезон», в яку потрапила випадково. Тоді вона проходила кастинг на інший серіал, але за порадою друзів вирішила спробувати себе в серіалі, про який багато говорили. Так Озге Гюрель отримала головну роль в серіалі, прем'єра якого відбулася 4 липня 2014 року на каналі FOX. «Вишневий сезон» стає найпопулярнішим серіалом на сайті Google Türkiye в 2014 році. У перерві між зйомками першого і другого сезону акторка знімається у фільмі «Історії органічного кохання», прем'єра якого відбулася в 2017 році. Для зйомок першої серії другого сезону, в серпні 2015 року, акторка їде в Рим. В кінці листопада 2015 року серіал робить фінал. Під час зйомок «Вишневого сезону» Гюрель записує три пісні для серіалу — Kiraz Mevsimi (спільно з кастом серіалу), Kahramanımsın, Bir Bahar Akşamı.
У 2015 році бере участь в рекламі компанії Ford, спільно з Серканом Чайоглу, і в рекламі Bellona. «Вишневий сезон» транслюється в багатьох країнах, і приносить Гюрель популярність за кордоном. У червні 2016 року «Вишневий сезон» починає трансляцію в Італії, де стає дуже популярним, ставши першим турецьким серіалом, що транслювався в Італії. Італійська телепередача «Веріссімо» у вересні 2016 року запрошує головних героїв серіалу. У вересні 2016 року Озге Гюрель і Серкан Чайоглу їдуть в Мілан, де їх зустрічають італійські фанати. У жовтні 2016 року виходить музичний кліп Озге Гюрель з піснею «Прости» («Affet»), яку вона записала в 2015 році, а прем'єра кліпу відбулася тільки восени 2016 року. Пісня була записана з благодійною метою.

### 2017-2018: «повний Місяць» та інші проєкти
В серпні 2016 року Озге Гюрель приєднується до касту нового музичного серіалу каналу FOX «Під Зорями», прем'єра якого повинна була відбутися на початку жовтня 2016 року. Пізніше стає відомо, що FOX продав серіал каналу Star TV. Новий канал змінив назву серіалу на «Зірки — свідки мої» і переніс прем'єру на січень 2017 року. Партнером акторки в серіалі став Берк Джанкат. Зйомки закінчилися в лютому 2017. Серіал складається з 4 серій. Для серіалу Гюрель записала пісню Ateş Böceği. А пісня Dokun Kalbime, яку виконувала її героїня, була записана співачкою Джерен Чагатай.
У березні 2017 року акторка береться до зйомок фільму «Перший поцілунок», головні ролі якого вона розділила з Муратом Йилдиримом. Зйомки пройшли в місті Бурса. Світова прем'єра фільму відбулася 20 жовтня 2017 року. Влітку 2017 року Гюрель починає зйомки в телесеріалі «Повний Місяць». Прем'єра серіалу відбулася 4 липня 2017 року. Серіал став одним з хітів літа 2017 року. Зйомки завершуються в грудні того ж року. У листопаді 2017 року, одночасно зі зйомками в серіалі «Повний Місяць», знімається в серіалі «Вовк». У лютому 2018 року з'являється в якості запрошеної зірки, в ролі лейтенантки, в серіалі «Вовк», де головну роль виконує Серкан Чайоглу. У вересні 2018 року акторка знімається у фільмі «Вовк», який є продовженням однойменного серіалу. З жовтня 2018 року знімається в серіалі «Чудова двійка».

## Особисте життя
До 2014 року Озге Гюрель зустрічалася з Озгюр Орун. З 2014 року зустрічається з актором Серканом Чайоглу, з яким знімалася в серіалі «Вишневий сезон». Однак пара довгий час приховувала стосунки і за чутками розлучилася в 2016 році, після закінчення зйомок. Але у вересні 2016 року, після дзвінка Серкана, пара помирилася і не приховує стосунки.
14.07.2022 року Озге Гюрель одружилася з Серканом Чайоглу в Карлсруе, Німеччина та 13.08.2022 року у Вероні, Італія.
Близькі друзі Озге — акторка Фатма Топташ, актор Серкан Чайоглу, актор Берк Джанкат, акторка Ніхаль Ішиксачан, акторка Демет Оздемір.

## Фільмографія
| Рік         |   | Українська назва          | Оригінальна назва      | Роль                           |
| ----------- | - | ------------------------- | ---------------------- | ------------------------------ |
| 2010 — 2011 | с | Де моя дочка?             | Kızım Nerede?          | Зейнеп Демірай (головна роль)  |
| 2011        | с | І людина обдурена         | Ve İnsan Aldandı       | Дерья (11 серія)               |
| 2012        | с | Вулиця світу              | Huzur Sokağı           | Меліса (другорядна роль)       |
| 2014        | ф | Наш почесний              | Bizum Hoca             | Карделя (другорядна роль)      |
| 2014        | с | Величне століття          | Muhteşem Yüzyıl        | Рана Хатун (другорядна роль)   |
| 2014        | с | Приплив                   | Medcezir               | Ада Савашер (другорядна роль)  |
| 2014 — 2015 | с | Вишневий сезон            | Kiraz Mevsimi          | Ойкю Аджар (головна роль)      |
| 2017        | с | Зірки - мої свідки        | Yıldızlar Şahidim      | Хазіран Йилмаз (головна роль)  |
| 2017        | с | Повний місяць             | Dolunay                | На зли Пинар (головна роль)    |
| 2017        | ф | Історії органічної любові | Organik Aşk Hikayeleri | Демет (головна роль)           |
| 2017        | ф | Перший поцілунок          | İlk Öpücük             | Бахар (головна роль)           |
| 2018        | с | Вовк                      | Börü                   | Гьокче Демір (другорядна роль) |
| 2018 — 2019 | с | Чудова двійка             | Muhteşem İkili         | Нілюфер Джан (головна роль)    |
| 2018        | ф | Вовк: У Кіно              | Börü: Sinema Filmi     | Гьокче Демір (другорядна роль) |
| 2019        | ф | Моя мати                  | Annem                  | Nazlı (головна роль)           |
| 2020        | ф | Сніжно-червоний           | Kar Kırmızı            | Зейнеп (головна роль)          |
| 2020        | с | Містер помилка            | Bay Yanlış             | Езгі Інал (головна роль)       |
| 2022        | с | Мрії та реальність        | Hayaller ve Hayatlar   | Діджле Айдин(головна роль)     |
| 2022        | с | Сипахи                    | Sipahi                 | Джанан Доган (головна роль)    |

## Сингли
| Рік  | Пісня            | Альбом                         |
| ---- | ---------------- | ------------------------------ |
| 2014 | Kiraz Mevsimi    |                                |
| 2014 | Kahramanımsın    | Kiraz Mevsimi (Soundtrack)     |
| 2015 | Bir Bahar Akşamı |                                |
| 2016 | Affet            | 12 Kalp                        |
| 2017 | Ateşböceği       | Yıldızlar Şahidim (Soundtrack) |

### Музичні кліпи
| Yıl  | Şarkı                                    | Albüm                      |
| ---- | ---------------------------------------- | -------------------------- |
| 2015 | Mert Koral - Istanbul Beni Bırak         | Laterna                    |
| 2015 | Aydilge, Volkan Akmehmet - Kiraz Mevsimi | Kiraz Mevsimi (Soundtrack) |
| 2016 | Özge Gürel - Affet                       | 12 Kalp                    |

## Нагороди та номінації
| Нагороди та номінації | Нагороди та номінації                   | Нагороди та номінації                | Нагороди та номінації | Нагороди та номінації |
| рік                   | нагорода                                | Категорія                            | Серіал - Фільм        | підсумок              |
| --------------------- | --------------------------------------- | ------------------------------------ | --------------------- | --------------------- |
| 2015                  | Yeditepe Üniversitesi 3. Dilek Ödülleri | Найкраща акторка року                | Вишневий сезон        | Перемога              |
| 2015                  | SEUL DRAMA Awards                       | Найкраща акторка                     | Вишневий сезон        | Номінація             |
| 2015                  | Future Fest Awards                      | Кращий вихід нової зірки             | Вишневий сезон        | Перемога              |
| 2015                  | MGD 21. Altın Objektif Ödülleri         | Найкраща комедійна акторка року      | Вишневий сезон        | Перемога              |
| 2015                  | 42. Pantene Altın Kelebek Ödülleri      | Найкрасивіша пара (Ойкю-Аяз)         | Вишневий сезон        | Номінація             |
| 2016                  | 1. YBU Medya Ödülleri                   | Найкраща серіальна акторка           | Вишневий сезон        | Номінація             |
| 2018                  | 45. Pantene Altın Kelebek Ödülleri      | Найкраща акторка романтичної комедії | Повний місяць         | Номінація             |

title: Озге Гюрель

wikitext:
{{Актор
| чоловік = 2022 — Серкан Чайоглу (1987 р.н.)
}}

'''Озге Джан Гюрель''' ({{Lang-tr|Özge Can Gürel}}) — турецька акторка кіно й телебачення, співачка, модель та [[Філантропія|філантропка]]. Найбільш відома за роллю [[:tr: Öykü Acar|Ойку Аджар]] в серіалі «<nowiki/>[[:tr: Kiraz Me simi (dizi)|Вишневий сезон]]<nowiki/>» і за роллю Назли в серіалі «Повний Місяць».

Має грецькі корені з боку матері і черкеські з боку батька<ref>[https://www.hurriyet.com.tr/amp/seksapel-dedigimiz-kirmizi-ruj-ya-da-topuklu-ayakkabi-degil-tavir-40519856] Annem Selanik göçmeni ev hanımı, babam Çerkes.</ref>.

== Кар'єра ==

=== 2010-2014: Початок кар'єри ===
Озге Гюрель закінчила Стамбульський економічний університет, акторської освіти не мала<ref>[http://www.hurriyet.com.tr/ozge-gurel-kimdir-kac-yasindadir-40623878] genç oyuncu Beykent Üniversitesi Uluslararası Ticaret bölümünü yarıda bırakmış ve oyuncu olma hayallerini gerçekleştirmeye koyulmuştur.</ref>. Гюрель була здивована, коли її взяли на роль Зейнеп в серіалі «<nowiki/>[[:tr:Kızım Nerede|Де моя дочка?]]<nowiki/>» у 2010 році<ref>[http://www.hurriyet.com.tr/ozge-gurel-kimdir-kac-yasindadir-40623878] Ilk deneyimini «Kızım Nerede» dizisindeki «Zeynep» karakteriyle edinen oyuncu böylece televizyon dünyasına adım atmış olur.</ref>. Старанно брала уроки акторської майстерності і вчилася у колег. Після закінчення серіалу знімається в кількох рекламних роликах і в фільмі «<nowiki/>[[:tr:Bizum Hoca|Наш почесний]]<nowiki/>». Молода акторка продовжує набиратися досвіду, знімається в кількох проєктах. Гюрель знімається в 4-5 серіях серіалу «<nowiki/>[[:tr:Huzur Sokağı|Вулиця миру]]<nowiki/>». Вона знімається в 10 серіях популярного серіалу «<nowiki/>[[Величне століття. Роксолана|Величне століття]]<nowiki/>». У 2014 році знімається в 9 серіях серіалу «<nowiki/>[[:tr:Medcezir (dizi)|Прилив]]<nowiki/>» з такими відомими акторами, як [[Чагатай Улусой]] і Серенай Сарыкая<ref>[https://m.gecce.com/fotogaleri-ozge-gurel-evlilik-ve-cocuk-istemiyorum/4]{{Недоступне посилання}} Huzur Sokağı'nda 4-5 bölüm; Muhteşem Yüzyıl'da 10 bölüm oynadım. Medcezir'de de 9 bölüm.</ref>. Також бере участь в рекламі Milka, Vodafone і Pepsi з актором [[Бурак Озчивіт|Бураком Озчивітом]].

=== 2014-2016: «Вишневий сезон», прорив у кар'єрі і музичні починання ===
Велику славу акторка отримує завдяки ролі [[:tr:Öykü Acar|Ойку Аджар]] в популярній [[Романтична комедія|романтичній комедії]] «<nowiki/>[[:tr:Kiraz Mevsimi|Вишневий сезон]]<nowiki/>», в яку потрапила випадково. Тоді вона проходила кастинг на інший серіал, але за порадою друзів вирішила спробувати себе в серіалі, про який багато говорили. Так Озге Гюрель отримала головну роль в серіалі, прем'єра якого відбулася 4 липня 2014 року на каналі [[:tr:FOX (Türkiye)|FOX]]. «Вишневий сезон» стає найпопулярнішим серіалом на сайті [[Google (значення)|Google]] Türkiye в 2014 році. У перерві між зйомками першого і другого сезону акторка знімається у фільмі «Історії органічного кохання», прем'єра якого відбулася в 2017 році. Для зйомок першої серії другого сезону, в серпні 2015 року, акторка їде в Рим. В кінці листопада 2015 року серіал робить фінал. Під час зйомок «Вишневого сезону» Гюрель записує три пісні для серіалу — Kiraz Mevsimi (спільно з кастом серіалу), Kahramanımsın, Bir Bahar Akşamı.

У 2015 році бере участь в рекламі компанії [[Ford Motor Company|Ford]], спільно з Серканом Чайоглу, і в рекламі Bellona. «Вишневий сезон» транслюється в багатьох країнах, і приносить Гюрель популярність за кордоном. У червні 2016 року «Вишневий сезон» починає трансляцію в Італії, де стає дуже популярним<ref>[https://televizyongazetesi.com/kiraz-mevsiminin-muthis-basarisi-dizi-italyada-izlenme-rekorlari-kiriyor/134575] Kiraz Mevsimi'nin müthiş başarısı! Dizi Italya'da izlenme rekorları kırıyor...</ref>, ставши першим турецьким серіалом, що транслювався в Італії<ref>[http://www.cumhuriyet.com.tr/haber/yasam/555522/Turk_dizi_tarihinde_bir_ilk.html] 6 Haziran'da seyircilerle buluşan dizi Italya'da yayınlanan ilk Türk dizisi oldu</ref>. Італійська телепередача «Веріссімо» у вересні 2016 року запрошує головних героїв серіалу<ref>[https://www.comingsoon.it/tv/anticipazioni/cherry-season-serkan-cayoglu-e-ozge-gurel-ospiti-di-verissimo/n59848/] Cherry Season: Serkan Cayoglu e Ozge Gurel ospiti di Verissimo</ref>. У вересні 2016 року Озге Гюрель і Серкан Чайоглу їдуть в Мілан, де їх зустрічають італійські фанати. У жовтні 2016 року виходить музичний кліп Озге Гюрель з піснею «Прости» («Affet»)<ref>[http://www.haberankara.com/kiraz-mevsimi-nin-oyku-si-ozge-gurel-den-affet/54169/] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180211071742/http://www.haberankara.com/kiraz-mevsimi-nin-oyku-si-ozge-gurel-den-affet/54169/|date=2018-02-11}} Kiraz Mevsimi'nin Öykü'sü Özge Gürel'den ''Affet''</ref>, яку вона записала в 2015 році, а прем'єра кліпу відбулася тільки восени 2016 року. Пісня була записана з благодійною метою.

=== 2017-2018: «повний Місяць» та інші проєкти ===
В серпні 2016 року Озге Гюрель приєднується до касту нового музичного серіалу каналу [[:tr:FOX (Türkiye)|FOX]] «Під Зорями»<ref>[https://www.mynet.com/ozge-gurelin-yeni-dizisi-belli-oldu-87947-mymagazin] Özge Gürel'in yeni dizisi belli oldu</ref>, прем'єра якого повинна була відбутися на початку жовтня 2016 року. Пізніше стає відомо, що [[:tr:FOX (Türkiye)|FOX]] продав серіал каналу [[Star TV]]. Новий канал змінив назву серіалу на «<nowiki/>[[:tr:Yıldızlar Şahidim|Зірки — свідки мої]]<nowiki/>» і переніс прем'єру на січень 2017 року. Партнером акторки в серіалі став Берк Джанкат. Зйомки закінчилися в лютому 2017. Серіал складається з 4 серій. Для серіалу Гюрель записала пісню Ateş Böceği. А пісня Dokun Kalbime, яку виконувала її героїня, була записана співачкою Джерен Чагатай.

У березні 2017 року акторка береться до зйомок фільму «Перший поцілунок», головні ролі якого вона розділила з Муратом Йилдиримом<ref>[http://www.sinehaber.com/murat-yildirim-ile-ozge-gurel-ayni-filmde-8575/] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180604222347/http://www.sinehaber.com/murat-yildirim-ile-ozge-gurel-ayni-filmde-8575/|date=2018-06-04}} Murat Yıldırım ile Özge Gürel aynı filmde!</ref>. Зйомки пройшли в місті [[Бурса (значення)|Бурса]]. Світова прем'єра фільму відбулася 20 жовтня 2017 року. Влітку 2017 року Гюрель починає зйомки в телесеріалі «<nowiki/>[[:tr:Dolunay (dizi)|Повний Місяць]]<nowiki/>»<ref>[https://www.diziler.com/haber/ozge-gurel-dolunay-ile-donuyor-15255] Özge Gürel, Dolunay ile dönüyor!</ref>. Прем'єра серіалу відбулася 4 липня 2017 року. Серіал став одним з хітів літа 2017 року. Зйомки завершуються в грудні того ж року. У листопаді 2017 року, одночасно зі зйомками в серіалі «Повний Місяць», знімається в серіалі «Вовк». У лютому 2018 року з'являється в якості запрошеної зірки, в ролі лейтенантки, в серіалі «Вовк», де головну роль виконує Серкан Чайоглу<ref>[https://www.gecce.com.tr/haber-ozge-gurel-sevgilisiyle-ayni-dizide] Star TV'S de ekrana gelen Dolunay'da rol alan Özge Gürel, sevgilisi Serkan Çayoğlu'nun rol aldığı Börü dizisinde konuk oyuncu olarak yer alacak</ref>. У вересні 2018 року акторка знімається у фільмі «Вовк», який є продовженням однойменного серіалу. З жовтня 2018 року знімається в серіалі «Чудова двійка»<ref>[https://www.sosyalinsan.com/muhtesem-ikili-dizisinde-ozge-gurel-netlesti-kesin-olarak-kadroda-11378/] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181124162432/https://www.sosyalinsan.com/muhtesem-ikili-dizisinde-ozge-gurel-netlesti-kesin-olarak-kadroda-11378/|date=24 листопада 2018}} Özge Gürel Muhteşem Подвійна dizisi ile anlaşmasını yaptı</ref>.

== Особисте життя ==
До 2014 року Озге Гюрель зустрічалася з Озгюр Орун. З 2014 року зустрічається з актором Серканом Чайоглу, з яким знімалася в серіалі «Вишневий сезон». Однак пара довгий час приховувала стосунки<ref>[http://www.ankarameydani.com/m/magazin/serkan-cayoglu-ve-ozge-gurel-sevgili-mi-ayaz-ve-oyku-gercekte-birlikte-mi-h53563.html]{{Недоступне посилання|date=червень 2019|bot=InternetArchiveBot}} Serkan Çayoğlu ve Özge Gürel sevgili mi?</ref> і за чутками розлучилася в 2016 році, після закінчення зйомок. Але у вересні 2016 року, після дзвінка Серкана, пара помирилася<ref>[https://m.gecce.com/haber-serkan-cayoglu-ile-ozge-gurel-1-yil-sonra-baristi]{{Недоступне посилання}} Serkan Çayoğlu ile Özge Gürel 1 yıl sonra barıştı.</ref> і не приховує стосунки.

14.07.2022 року Озге Гюрель одружилася з Серканом Чайоглу в [[Карлсруе]], [[Німеччина]]<ref>{{Citation|title=ÖZGE GÜREL VE SERKAN ÇAYOĞLU EVLENDİ! İLK GÖRÜNTÜLER!|url=https://www.youtube.com/watch?v=eiIAwp46NeQ|accessdate=2022-07-14|language=uk-UA}}</ref><ref>{{Citation|title=İşte Serkan Çayoğlu ve Özge Gürel'in nikahından ilk görüntüler|url=https://www.youtube.com/watch?v=O07Lo-p-CEs|accessdate=2022-07-16|language=uk-UA}}</ref> та 13.08.2022 року у [[Верона|Вероні]], [[Італія]]<ref>{{Citation|title=Serkan Çayoğlu ile Özge Gürel'in düğününden ilk görüntüler|url=https://www.youtube.com/watch?v=CdVdD_m1oik|accessdate=2022-08-14|language=uk-UA}}</ref>.

Близькі друзі Озге — акторка Фатма Топташ, актор Серкан Чайоглу, актор Берк Джанкат, акторка Ніхаль Ішиксачан, акторка [[Демет Оздемір]].

== Фільмографія ==

{{УФільміВерх}}
{{УСеріалі | 2010 | 2011 | {{iw| Де моя дочка? ||tr|Kızım Nerede}} | Kızım Nerede? | Зейнеп Демірай (головна роль)}}
{{УСеріалі | 2011 || І людина обдурена | Ve İnsan Aldandı | Дерья (11 серія)}}
{{УСеріалі | 2012 || {{iw| Вулиця світу ||tr|Huzur Sokağı (dizi)}} | Huzur Sokağı | Меліса (другорядна роль)}}
{{УФільмі | 2014 | {{iw| Наш почесний ||tr|Bizum Hoca}} | Bizum Hoca || Карделя (другорядна роль)}}
{{УСеріалі | 2014 || [[Величне століття]] | Muhteşem Yüzyıl | Рана Хатун (другорядна роль)}}
{{УСеріалі | 2014 || {{iw| Приплив (серіал)|Приплив |tr|Medcezir (dizi)}} | Medcezir | Ада Савашер (другорядна роль)}}
{{УСеріалі | 2014 | 2015 | {{iw|Вишневий сезон||tr|Kiraz Mevsimi (dizi)}} | Kiraz Mevsimi | {{iw|3=tr|4=Öykü Acar|Ойкю Аджар}} (головна роль)}}
{{УСеріалі | 2017 || {{iw| Зірки - мої свідки ||tr|Yıldızlar Şahidim}} | Yıldızlar Şahidim | Хазіран Йилмаз (головна роль)}}
{{УСеріалі | 2017 || {{iw| Повний місяць (серіал)|Повний місяць|tr|Dolunay (dizi)}} | Dolunay | На зли Пинар (головна роль)}}
{{УФільмі | 2017 | Історії органічної любові | Organik Aşk Hikayeleri | Демет (головна роль)}}
{{УФільмі | 2017 | Перший поцілунок | İlk Öpücük | Бахар (головна роль)}}
{{УСеріалі | 2018 || {{iw| Вовк (серіал, 2018) |Вовк |tr|Börü (dizi, 2018)}} | Börü | Гьокче Демір (другорядна роль)}}
{{УСеріалі | 2018 | 2019 | {{iw| Чудова двійка ||tr|Muhteşem İkili (dizi)}} | Muhteşem İkili | Нілюфер Джан (головна роль)}}
{{УФільмі | 2018 | {{iw| Вовк: У Кіно ||tr|Börü (film)}} | Börü: Sinema Filmi | Гьокче Демір (другорядна роль)}}
{{УФільмі | 2019 | {{iw| Моя мати ||tr|Annem (film)}} | Annem | Nazlı (головна роль)}}
{{УФільмі | 2020 | Сніжно-червоний | Kar Kırmızı | Зейнеп (головна роль)}}
{{УСеріалі | 2020 || [[Містер помилка]] | Bay Yanlış | Езгі Інал (головна роль)}}
{{УСеріалі | 2022|| Мрії та реальність | Hayaller ve Hayatlar| Діджле Айдин(головна роль)}}
{{УСеріалі | 2022|| [[Сипахи (серіал, 2022)|Сипахи]]  | Sipahi | Джанан Доган (головна роль)}}
{{УФільміНиз}}

== Сингли ==
{| class="wikitable"
!Рік
!Пісня
!Альбом
|-
| rowspan="2" |2014
|[[:tr:Kiraz Mevsimi|Kiraz Mevsimi]]
|
|-
|Kahramanımsın
|[[:tr:Kiraz Mevsimi (Soundtrack)|Kiraz Mevsimi (Soundtrack)]]
|-
|2015
|[[:tr:Bir Bahar Akşamı|Bir Bahar Akşamı]]
|
|-
|2016
|[[:tr:Affet|Affet]]
|12 Kalp
|-
|2017
|[[:tr:Ateşböceği|Ateşböceği]]
|Yıldızlar Şahidim (Soundtrack)
|-
|}

=== Музичні кліпи ===
{| class="wikitable"
!Yıl
!Şarkı
!Albüm
|-
|2015
|Mert Koral - Istanbul Beni Bırak
|[[:tr:Laterna|Laterna]]
|-
|2015
|Aydilge, Volkan Akmehmet - Kiraz Mevsimi
|[[:tr:Kiraz Mevsimi (Soundtrack)|Kiraz Mevsimi (Soundtrack)]]
|-
|2016
|Özge Gürel - Affet
|12 Kalp
|-
|}

== Нагороди та номінації ==
{| class="wikitable" border="2" cellpadding="4" cellspacing="0" style="font-size:100%"
! colspan="5" style="background:LightSteelWhite" | Нагороди та номінації
|-
! style="background:#CCCCCC" | рік
! style="background:#CCCCCC" | нагорода
! style="background:#CCCCCC" | Категорія
! style="background:#CCCCCC" | Серіал - Фільм
! style="background:#CCCCCC" | підсумок
|-
| rowspan="5" | 2015
| Yeditepe Üniversitesi 3.  Dilek Ödülleri
| Найкраща акторка року
| Вишневий сезон || {{Won}}
|-
| SEUL DRAMA Awards
| Найкраща акторка
| Вишневий сезон ||{{Nom}}
|-
| Future Fest Awards
| Кращий вихід нової зірки
| Вишневий сезон || {{Won}}
|-
| MGD 21.  Altın Objektif Ödülleri
| Найкраща комедійна акторка року
| Вишневий сезон || {{Won}}
|-
| 42.  Pantene Altın Kelebek Ödülleri
| Найкрасивіша пара (Ойкю-Аяз)
| Вишневий сезон ||{{Nom}}
|-
| 2016
| 1.  YBU Medya Ödülleri
| Найкраща серіальна акторка
| Вишневий сезон || {{Nom}}
|-
| 2018
| 45.  Pantene Altın Kelebek Ödülleri
| Найкраща акторка романтичної комедії
| Повний місяць || {{Nom}}
|}

== Посилання ==

* {{IMDb name|id=6221099|name=Озге Гюрель}}
* {{Facebook|ozgegurelR|Озге Гюрель}}
* {{Twitter|ozgecangurel|Озге Гюрель}}
* {{Instagram|ozgecangurelofficial|Озге Гюрель}}

== Примітки ==
<references responsive=""></references>

[[Категорія:Фільмографії, які слід доробити]]
[[Категорія:Вікіпедія:Статті з іншим значенням на Вікіданих]]
[[Категорія:Акторки XXI століття]]
[[Категорія:Турецькі акторки]]
[[Категорія:Акторки за алфавітом]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Уродженці Стамбула]]
[[Категорія:Народились 1987]]
[[Категорія:Народились 5 лютого]]
[[Категорія:Сторінки з неперевіреними перекладами]]
[[Категорія:Турецькі співачки]]
[[Категорія:Філантропки]]

title: тур. Özge Gürel

Ім'я при народженні: тур. Özge Gürel

Народилася: 5 лютого 1987 (38 років) · Стамбул, Туреччина

Громадянство: Туреччина

Діяльність: акторка, співачка, модель

Роки діяльності: 2010 — тепер. час

Чоловік: 2022 — Серкан Чайоглу (1987 р.н.)


text:
# Phyllodactylus duncanensis
Phyllodactylus duncanensis — вид геконоподібних ящірок родини Phyllodactylidae. Ендемік Галапагоських островів.

## Поширення і екологія
Вид є ендеміком острова Пінсон в архіпелазі Галапагоських островів.

title: Phyllodactylus duncanensis

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Phyllodactylus duncanensis''
| status = NE
| status_system = IUCN3.1
| status_ref =
| image =
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| subordo = [[Геконоподібні]] (Gekkota)
| familia = [[Phyllodactylidae]]
| genus = ''[[Phyllodactylus]]''
| species = '''''P. duncanensis'''''
| binomial = ''Phyllodactylus duncanensis''
| binomial_authority = [[John Van Denburgh|Van Denburgh]], 1912
| synonyms =''Phyllodactylus galapagensis duncanensis''
| range_map =
| range_map_caption =
| wikispecies = Phyllodactylus duncanensis
| commonscat = Phyllodactylus duncanensis
| commons = Phyllodactylus duncanensis
}}
'''''Phyllodactylus duncanensis''''' — вид [[Геконоподібні|геконоподібних]] [[ящірки|ящірок]] родини [[Phyllodactylidae]]. [[Ендемік]] [[Галапагоські острови|Галапагоських островів]].

== Поширення і екологія ==
Вид є ендеміком острова {{нп|Пінсон (острів)|Пінсон|en|Pinzón Island}} в архіпелазі [[Галапагоські острови|Галапагоських островів]]<ref>{{NRDB species|genus=Phyllodactylus|species=duncanensis}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q63197832}}
{{Плазуни-доробити}}

[[Категорія:Phyllodactylidae]]
[[Категорія:Тварини, описані 1912]]
[[Категорія:Плазуни Галапагоських островів]]
[[Категорія:Ендемічна фауна Галапагоських островів]]

title: ?Phyllodactylus duncanensis

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Підряд: Геконоподібні (Gekkota)

Родина: Phyllodactylidae

Рід: Phyllodactylus

Вид: P. duncanensis

Вікісховище: Phyllodactylus duncanensis

Віківиди: Phyllodactylus duncanensis


text:
# Приворотень семикутний
{{#ifeq:0|0|{{#if:|{{#if:Alchemillaheptagona|[[]}}|}}}}
Приворотень семикутний (Alchemilla heptagona) — вид трав'янистих рослин родини розові (Rosaceae), поширений у східній частині Європи. Етимологія: дав.-гр. ἑπτά — «сім», дав.-гр. γωνία — «кут»; назва вказує на форму листя.

## Поширення
Європа: Естонія, Латвія, Литва, Польща, Білорусь, Україна, Росія.

title: Приворотень семикутний

wikitext:
{{Speciesbox
| name = Приворотень семикутний
| image = No-image-uk.png
| image_width = 270px
| genus = Alchemilla
| species = heptagona
| authority = [[Juz.]], [[1922]]
| range_map =
| synonyms =
}}
'''Приворотень семикутний'''<ref>{{Кобів|Alchemilla|heptagona}}</ref> (''Alchemilla heptagona'') — вид [[трав'янисті рослини|трав'янистих]] рослин родини [[розові]] (Rosaceae), поширений у східній частині Європи. Етимологія: {{lang-grc|ἑπτά}} — «сім», {{lang-grc|γωνία}} — «кут»; назва вказує на форму листя<ref>{{cite web |url=http://linnaeus.nrm.se/flora/di/rosa/alche/alchhep.html |назва=Den virtuella floran |дата-доступу=12.11.2018}} {{ref-sv}}</ref>.

== Поширення ==
[[Європа]]: Естонія, Латвія, Литва, Польща, Білорусь, Україна, Росія<ref>{{cite web |url=http://ww2.bgbm.org/EuroPlusMed/PTaxonDetail.asp?NameCache=Alchemilla%20heptagona&PTRefFk=7300000 |назва=The Euro+Med PlantBase |дата-доступу=12.11.2018}} {{ref-en}}</ref><ref>{{cite web |url=http://www.plantsoftheworldonline.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:720636-1 |назва=Plants of the World Online — Kew Science |дата-доступу=12.11.2018}} {{ref-en}}</ref>.

== Джерела ==
{{reflist}}

{{Розові-доробити}}
{{Портали|Ботаніка|Біологія}}
{{Taxonbar|from=Q15288639}}

[[Категорія:Приворотень|семикутний]]
[[Категорія:Флора України]]
[[Категорія:Флора Білорусі]]
[[Категорія:Флора Польщі]]
[[Категорія:Флора Естонії]]
[[Категорія:Флора Латвії]]
[[Категорія:Флора Литви]]
[[Категорія:Флора Росії]]
[[Категорія:Рослини, описані 1922]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Розиди (Rosids)

Порядок: Розоцвіті (Rosales)

Родина: Трояндові (Rosaceae)

Рід: Приворотень (Alchemilla)

Вид: Приворотень семикутний (A. heptagona)

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Alchemilla heptagona · Juz., 1922


text:
# Аделіла Бенкіран
Аделіла Бенкіран (араб. عبد الاله بن كيران; нар. 4 квітня 1954, Рабат) — марокканський політик ісламістської орієнтації, лідер найбільшої партії Справедливості і розвитку (ПСР), прем'єр-міністр Марокко 29 листопада 2011 – 17 березня 2017.
Після перемоги партії на виборах 2011 року, ПСР разом з трьома партіями, що були у складі попередніх урядів утворили коаліцію, а Аделіла Бенкіран призначено прем'єр-міністром.

## Політична кар'єра
В 1970-х рр Бенкіран був лівоісламістським політичним активістом.
Представляв Сале у парламенті Марокко з 14 листопада 1997.

У липні 2008 року був обраний лідером Партії справедливості та розвитку, замінивши на посаді Саадеддіна Отмані.

Політика Бенкірана була демократичною та ісламістською.
В інтерв’ю 2011 року він сказав: «Якщо я потраплю до уряду, я не можу вказати дівчатам, довжину спідниці що вони мають носити, щоб прикривати ноги. Це не моя справа. Це неможливо, у будь-якому випадку, щоб хтось загрожував громадянським свободам у Марокко».

Проте у минулому він описував секуляризм як «небезпечну концепцію для Марокко», а в 2010 році він безуспішно проводив кампанію, щоб заборонити виступ Елтона Джона у Рабаті , оскільки він «пропагував гомосексуальність».

## Прем'єр-міністр Марокко
Бенкіране обійняв посаду прем'єр-міністра 29 листопада 2011.
Його уряд ставив перед собою мету середнього економічного зростання на рівні 5,5% на рік протягом свого чотирирічного мандату та мав на меті знизити рівень безробіття до 8% до кінця 2016 року з 9,1% на початку 2012 року.

Уряд Бенкірану також активно підтримував зв'язки Марокко з Європейським Союзом, його головним торговим партнером, а також із Радою співробітництва Перської затоки.
1 грудня 2016 року Бенкіран розкритикував сирійський уряд Башара Асада за його дії під час громадянської війни в Сирії: «Те, що сирійський режим, підтримуваний Росією, робить із сирійським народом, перевищує всі гуманітарні межі».

Партія справедливості та розвитку зберегла більшість місць на загальних виборах у Марокко 2016.
Проте Бенкіран не зміг сформувати діючий уряд через триваючі політичні переговори. 15 березня 2017 року, після п’яти місяців післявиборної тупикової ситуації, король Мохаммед VI усунув Бенкіране з посади прем’єр-міністра і заявив, що обере іншого прем'єра з Партії справедливості та розвитку.

17 березня 2017 року король назначив Саадеддіна Отмані замість Бенкірана на посаду прем'єр-міністра.

## Після прем'єрства
12 квітня 2017

Абделіла Бенкіране відмовився від мандату дупутата марокканського парламенту.
Проте багато ЗМІ звинувачували його в тому, що він виграв час, щоб не викрити свою позицію щодо новопризначеного голови уряду Саадеддіна Отмані.
30 жовтня 2021 року Бенкіране був обраний генеральним секретарем ПСР після відставки Саадеддіна Отмані після програшу його партії на загальних виборах у Марокко 2021

title: Аделіла Бенкіран

wikitext:
{{Державний діяч}}
'''Аделіла Бенкіран''' ({{lang-ar|عبد الاله بن كيران}}; {{н}} {{Дата народження|4|4|1954}}, [[Рабат]]) — [[Марокко|марокканський]] політик ісламістської орієнтації, лідер найбільшої партії [[Партія справедливості і розвитку (Марокко)|Справедливості і розвитку]] (ПСР), [[прем'єр-міністр Марокко]] 29 листопада 2011 – 17 березня 2017.
Після перемоги партії на {{нп|Парламентські вибори в Марокко (2011)|виборах 2011 року||2011 Moroccan general election}}, ПСР разом з трьома партіями, що були у складі попередніх урядів утворили коаліцію, а Аделіла Бенкіран призначено прем'єр-міністром.
<ref>{{cite web|url=http://www.leconomiste.com/article/888949-legislatives-2011-trois-scenarios-pour-une-victoire|title=Législatives 2011: Trois scénarios pour une victoire|date=24 листопада 2011|publisher=L'économiste|access-date=25 листопада 2011|archive-date=19 квітня 2012|archive-url=https://web.archive.org/web/20120419181149/http://www.leconomiste.com/article/888949-legislatives-2011-trois-scenarios-pour-une-victoire}}</ref><ref>{{cite web|url=http://www.adnkronos.com/IGN/Aki/Italiano/Politica/Marocco-leader-partito-islamico-garantiremo-le-liberta-individuali_312657838083.html|title=Marocco: leader partito islamico, garantiremo le liberta' individuali|publisher=Adnkronos|access-date=25 листопада 2011|archive-date=5 вересня 2012|archive-url=https://www.webcitation.org/6ARcHOnes?url=http://www.adnkronos.com/IGN/Aki/Italiano/Politica/Marocco-leader-partito-islamico-garantiremo-le-liberta-individuali_312657838083.html}}</ref><ref>{{cite web|url=http://www.lematin.ma/Actualite/Express/ArticlePrint.asp?id=18599 |title=Fin des travaux sur la culture de la réforme au Maroc |publisher=Le Matin |access-date=25 листопада 2011 }}{{dead link|date=June 2017 |bot=InternetArchiveBot |fix-attempted=yes }}</ref>

== Політична кар'єра ==
В 1970-х рр Бенкіран був лівоісламістським політичним активістом.<ref name=":0">{{cite news|title=Polygamy is not an option, says Morocco Islamist premier's wife|url=http://english.alarabiya.net/articles/2011/12/01/180299.html|access-date=2 грудня 2011|newspaper=Al Arabiya News|date=1 грудня 2011|archive-url=https://web.archive.org/web/20120103213151/http://english.alarabiya.net/articles/2011/12/01/180299.html|archive-date=2012-01-03|url-status=dead}}</ref>
Представляв [[Сале]] у парламенті Марокко з 14 листопада 1997.
<ref name=":0"/>
У липні 2008 року був обраний лідером Партії справедливості та розвитку, замінивши на посаді [[Саадеддін Отмані|Саадеддіна Отмані]].
<ref>{{cite web|title=Abdelilah Benkirane élu à la tête du PJD|url=http://www.jeunesdumaroc.com/+6889-Abdelillah-Benkirane-elu-a-la-tete+.html|publisher=JDM Magazine|access-date=25 листопада 2011|archive-url=https://web.archive.org/web/20120405233849/http://www.jeunesdumaroc.com/+6889-Abdelillah-Benkirane-elu-a-la-tete+.html|archive-date=2012-04-05|url-status=dead}}</ref>

Політика Бенкірана була демократичною та ісламістською.
В інтерв’ю 2011 року він сказав: «Якщо я потраплю до уряду, я не можу вказати дівчатам, довжину спідниці що вони мають носити, щоб прикривати ноги. Це не моя справа. Це неможливо, у будь-якому випадку, щоб хтось загрожував [[громадянські свободи|громадянським свободам]] у Марокко».
<ref>{{cite news|last=Bellem|first=Rahim|title=Benkiran : "Le Maroc a besoin d'une autre âme, islamiste"|access-date=26 листопада 2011|url=http://www.leparisien.fr/international/benkiran-le-maroc-a-besoin-d-une-autre-ame-islamiste-25-11-2011-1738359.php|newspaper=Le Parisien|date=25 листопада 2011|archive-date=1 травня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210501022225/https://www.leparisien.fr/international/benkiran-le-maroc-a-besoin-d-une-autre-ame-islamiste-25-11-2011-1738359.php}}</ref>
Проте у минулому він описував секуляризм як «небезпечну концепцію для Марокко», а в 2010 році він безуспішно проводив кампанію, щоб заборонити виступ [[Елтон Джон|Елтона Джона]] у [[Рабат]]і , оскільки він «пропагував гомосексуальність».<ref>{{cite web |url=http://www.lepoint.fr/monde/abdelilah-benkirane-un-islamiste-modere-au-pouvoir-29-11-2011-1401880_24.php |title=Abdelilah Benkirane, un islamiste modéré au pouvoir |publisher=Le Point |date=2011-11-29 |accessdate=27 березня 2022 |archive-date=27 березня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220327171412/https://www.lepoint.fr/monde/abdelilah-benkirane-un-islamiste-modere-au-pouvoir-29-11-2011-1401880_24.php }}</ref>

== Прем'єр-міністр Марокко ==
Бенкіране обійняв посаду прем'єр-міністра 29 листопада 2011.
Його уряд ставив перед собою мету середнього економічного зростання на рівні 5,5% на рік протягом свого чотирирічного мандату та мав на меті знизити рівень безробіття до 8% до кінця 2016 року з 9,1% на початку 2012 року.
<ref>{{cite web |url=https://af.reuters.com/article/investingNews/idAFJOE80I08W20120119 |archive-url=https://web.archive.org/web/20141017104317/http://af.reuters.com/article/investingNews/idAFJOE80I08W20120119 |url-status=dead |archive-date=2014-10-17 |title=Morocco's new govt targets 5.5 pct GDP growth | Reuters |publisher=Reuters.com |date=2012-01-19 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141017104317/http://af.reuters.com/article/investingNews/idAFJOE80I08W20120119 |date=2014-10-17 }}</ref>
Уряд Бенкірану також активно підтримував зв'язки Марокко з [[Європейський Союз|Європейським Союзом]], його головним торговим партнером, а також із [[Рада співробітництва арабських держав Перської затоки|Радою співробітництва Перської затоки]].

1 грудня 2016 року Бенкіран розкритикував сирійський уряд [[Башар Асад|Башара Асада]] за його дії під час [[громадянська війна в Сирії|громадянської війни в Сирії]]: «Те, що сирійський режим, підтримуваний Росією, робить із сирійським народом, перевищує всі гуманітарні межі».
<ref>{{Cite news|url=https://www.middleeastmonitor.com/20161201-morocco-pm-slams-the-syrian-regimes-crimes-in-aleppo/|title=Morocco PM slams the Syrian regime's crimes in Aleppo|accessdate=27 березня 2022|archive-date=27 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220327132849/https://www.middleeastmonitor.com/20161201-morocco-pm-slams-the-syrian-regimes-crimes-in-aleppo/}}</ref>

Партія справедливості та розвитку зберегла більшість місць на {{нп|Парламетські вибори у Морокко (2016)|загальних виборах у Марокко 2016||2016 Moroccan general election}}.
Проте Бенкіран не зміг сформувати діючий уряд через триваючі політичні переговори. 15 березня 2017 року, після п’яти місяців післявиборної тупикової ситуації, король [[Мохаммед VI]] усунув Бенкіране з посади прем’єр-міністра і заявив, що обере іншого прем'єра з Партії справедливості та розвитку.
<ref>{{Cite news|url=https://www.reuters.com/article/us-morocco-politics-idUSKBN16M3A9|title=Morocco's king replaces PM Benkirane amid post-election deadlock|date=2017-03-16|work=Reuters|access-date=2017-03-16|archive-date=27 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220327132849/https://www.reuters.com/article/us-morocco-politics-idUSKBN16M3A9}}</ref><ref>{{Cite news|url=http://www.lemonde.fr/afrique/article/2017/03/15/le-roi-du-maroc-annonce-le-remplacement-du-premier-ministre-benkirane_5095152_3212.html|title=Le roi du Maroc annonce le remplacement du premier ministre Benkirane|date=2017-03-15|work=Le Monde.fr|access-date=2017-03-16|language=fr|issn=1950-6244|archive-date=27 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220327132852/https://www.lemonde.fr/afrique/article/2017/03/15/le-roi-du-maroc-annonce-le-remplacement-du-premier-ministre-benkirane_5095152_3212.html}}</ref><ref>{{Cite news|url=http://internacional.elpais.com/internacional/2017/03/16/actualidad/1489618889_020801.html|title=El rey de Marruecos sustituye al jefe de Gobierno|last=País|first=Ediciones El|date=2017-03-16|work=EL PAÍS|access-date=2017-03-16|language=es|archive-date=12 травня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170512011925/http://internacional.elpais.com/internacional/2017/03/16/actualidad/1489618889_020801.html}}</ref><ref>{{Cite news|url=https://apnews.com/9a0da46010e64b69bdfe48617a63fa84/Moroccan-king,-in-rare-move,-ousts-designated-prime-minister|title=Moroccan king, in rare move, ousts designated prime minister|work=AP News|access-date=2017-03-16|language=en-US|archive-date=27 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220327132849/https://apnews.com/9a0da46010e64b69bdfe48617a63fa84/Moroccan-king,-in-rare-move,-ousts-designated-prime-minister}}</ref><ref>{{Cite news|url=http://www.lalibre.be/actu/international/maroc-le-roi-va-remplacer-le-premier-ministre-benkirane-58c9c471cd70a15c9a2bcd6f|title=Maroc: le roi va remplacer le Premier ministre Benkirane|access-date=2017-03-16|language=fr|archive-date=23 квітня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190423055211/https://www.lalibre.be/actu/international/maroc-le-roi-va-remplacer-le-premier-ministre-benkirane-58c9c471cd70a15c9a2bcd6f}}</ref>
17 березня 2017 року король назначив Саадеддіна Отмані замість Бенкірана на посаду прем'єр-міністра.
<ref>{{Cite news|url=http://www.france24.com/en/20170317-morocco-king-names-saad-eddine-el-othmani-new-prime-minister|title=King of Morocco names Saad Eddine El Othmani as new prime minister - France 24|date=2017-03-17|work=France 24|access-date=2017-03-17|language=en-US|archive-date=12 листопада 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201112015218/http://www.france24.com/en/20170317-morocco-king-names-saad-eddine-el-othmani-new-prime-minister}}</ref><ref>{{Cite news|url=https://www.reuters.com/article/us-morocco-politics-idUSKBN16O1WU|title=Morocco's king names PJD's Othmani as prime minister|date=2017-03-17|work=Reuters|access-date=2017-03-17|archive-date=27 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220327132853/https://www.reuters.com/article/us-morocco-politics-idUSKBN16O1WU}}</ref>

== Після прем'єрства ==
12 квітня 2017
<ref>{{Cite web|url=http://quid.ma/politique/pour-quelle-raison-benkirane-demissionne-t-il-du-parlement--|title=Pour quelle raison Benkirane démissionne-t-il du parlement ?|website=quid.ma|language=fr|access-date=2018-02-24|archive-date=18 лютого 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200218191204/http://quid.ma/politique/pour-quelle-raison-benkirane-demissionne-t-il-du-parlement--}}</ref>
Абделіла Бенкіране відмовився від мандату дупутата марокканського парламенту.
Проте багато ЗМІ звинувачували його в тому, що він виграв час, щоб не викрити свою позицію щодо новопризначеного голови уряду Саадеддіна Отмані.

30 жовтня 2021 року Бенкіране був обраний генеральним секретарем ПСР після відставки Саадеддіна Отмані після програшу його партії на {{нп|Парламетські вибори у Морокко (2021)|загальних виборах у Марокко 2021||2021 Moroccan general election}}
<ref>{{Cite web|title=Benkirane Elected Morocco's PJD Party Secretary General|url=https://www.assahifa.com/english/?p=7344|access-date=2021-10-31|website=Assahifa}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* [http://www.pm.gov.ma/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140208021450/http://www.pm.gov.ma/ |date=8 лютого 2014 }}

{{s-start}}
{{s-off}}
{{s-bef|before=[[Аббас Ель-Фасі]]}}
{{s-ttl|title=Прем'єр-міністр Марокко|years= 29 листопада 2011 – 17 березня 2017}}
{{s-aft|after=[[Саадеддін Отмані]]}}
{{s-end}}
{{Прем'єр-міністри Марокко}}
{{ac}}
{{Morocco-stub}}

{{DEFAULTSORT:Бенкіран Аделіла}}
[[Категорія:Прем'єр-міністри Марокко]]

Народження: 4 квітня 1954 (70 років) або 2 квітня 1954 (70 років) · Рабат, Рабат-Сале-Заммур-Заерd, Марокко

Країна: Марокко

Релігія: сунізм

Освіта: Mohammed V University at Agdald і Університет Мухаммеда Vd