text:
# Кривотинська сільська рада
Кривотинська сільська рада — колишня адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування у Ємільчинському районі Коростенської і Волинської округ, Київської і Житомирської областей Української РСР та України з адміністративним центром у с. Кривотин.

## Населені пункти
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
- с. Кривотин
- с. Косяк
- с. Малий Кривотин
- с. Яменець

## Населення
Кількість населення ради, станом на 1923 рік, становила 3 017 осіб, кількість дворів — 595.
Кількість населення сільської ради, станом на 1924 рік, становила 2 985 осіб (з перевагою населення німецької та польської національностей), дворів — 541.
Кількість населення ради, станом на 1931 рік, становила 2 728 осіб.
Відповідно до результатів перепису населення СРСР, кількість населення ради, станом на 12 січня 1989 року, становила 828 осіб.
Станом на 5 грудня 2001 року, відповідно до перепису населення України, кількість мешканців сільської ради становила 566 осіб.

## Склад ради
Рада складалась з 12 депутатів та голови.

### Керівний склад сільської ради
| ПІБ                    | Основні відомості                                                    | Дата обрання | Дата звільнення |
| ---------------------- | -------------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Тичина Любов Андріївна | Сільський голова, 1959 року народження, освіта, член Партії регіонів | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Тичина Любов Андріївна | Сільський голова, 1959 року народження, освіта вища, позапартійна    | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними джерела

## Історія
Створена 1923 року, в складі слобід Кривотин, Яменець та колоній Близниця, Косяк, Крупошин і Стовпецька Емільчинської волості Новоград-Волинського повіту Волинської губернії. 7 березня 1923 року увійшла до складу новоствореного Емільчинського району Коростенської округи. 25 січня 1926 року колонії Косяк та Стовпецька виділені в окрему, Косяцьку сільську раду Емільчинського (згодом — Ємільчинський) району. 5 лютого 1933 року, відповідно до постанови Київського облвиконкому «Про переведення Колцько-Кривотинської сільради Лугинського району до Кривотинської сільради Емільчинського району», до складу ради включено с. Колцький Кривотин (згодом — Малий Кривотин) та хутір Великоднє ліквідованої Колцько-Кривотинської сільської ради Лугинського району Коростенської округи. На 1 жовтня 1941 року х. Великоднє не значився на обліку населених пунктів.
Станом на 1 вересня 1946 року сільська рада входила до складу Ємільчинського району Житомирської області, на обліку в раді перебували села Кривотин, Малий Кривотин та хутори Близниця, Крупошин і Яменець.
11 серпня 1954 року, відповідно до указу Президії Верховної ради Української РСР «Про укрупнення сільських рад по Житомирській області», до складу ради приєднано с. Косяк ліквідованої Косяцької сільської ради Ємільчинського району. 2 вересня 1954 року, відповідно до рішення Житомирського облвиконкому № 1087 «Про перечислення населених пунктів в межах районів Житомирської області», села Близниця, Крупошин та Яменець передані до складу Михайлівської сільської ради Ємільчинського району. 5 березня 1959 року, відповідно до рішення Житомирського облвиконкому № 161 «Про ліквідацію та зміну адміністративно-територіального поділу окремих рад області», Михайлівську сільську раду ліквідовано, села Близниця, Крупошин та Яменець повернуті в підпорядкування ради.
На 1 січня 1972 року сільська рада входила до складу Ємільчинського району Житомирської області, на обліку в раді перебували села Близниця, Кривотин, Косяк, Крупошин, Малий Кривотин та Яменець.
9 грудня 1985 року села Близниця та Крупошин зняті з обліку населених пунктів.
Припинила існування 14 листопада 2017 року через об'єднання до складу Ємільчинської селищної територіальної громади Ємільчинського району Житомирської області.

title: Кривотинська сільська рада

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Кривотинська сільська рада
   | будівля             =
   | країна              = {{USSR}}—{{URSR}}
{{UKR}}
   | область             = [[Коростенська округа]]
[[Волинська округа]]
[[Київська область]]
[[Житомирська область]]
   | район               = [[Ємільчинський район]]
   | центр               = с. [[Кривотин]]
   | голова              = Тичина Любов Андріївна
   | кількість членів    = 12
   | утворена            = 1923 року
   | ліквідована         = 14 листопада 2017 року
   | код КОАТУУ          = 1821783200
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=9188 Кривотинська сільська рада]
   | площа               = 70,835
   | населення           = 566
   | щільність           = 7,99
   | населені пункти     = 4
   | поштовий індекс     =
   | телефонний код      =
   | адреса              = вул. Хмельницького, 49, с. Кривотин, Ємільчинський р-н, Житомирська обл., 11213
   | телефонний номер    =
   | факс                =
   | електронна скринька =
   | вебсторінка         =
  }}

'''Кривотинська сільська рада''' — колишня [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[органи місцевого самоврядування|орган місцевого самоврядування]] у [[Ємільчинський район|Ємільчинському районі]] [[Коростенська округа|Коростенської]] і [[Волинська округа|Волинської]] округ, [[Київська область|Київської]] і [[Житомирська область|Житомирської]] областей [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|Української РСР]] та [[Україна|України]] з [[Адміністративний центр|адміністративним центром]] у с. [[Кривотин]].

== Населені пункти ==
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
* с. [[Кривотин]]
* с. [[Косяк]]
* с. [[Малий Кривотин]]
* с. [[Яменець]]

== Населення ==
Кількість населення ради, станом на 1923 рік, становила 3 017 осіб, кількість дворів — 595<ref name="Матеріали">{{cite web |title=Материалы по административно-териториальному делению Волынской губернии 1923 года |url=http://history.org.ua/LiberUA/MatAdmTerVolGub_1923/MatAdmTerVolGub_1923.pdf |website=[[Інститут історії України НАН України]] |publisher=Житомир: Издание Волынского губернского отдела управления, 1923 |accessdate=29 грудня 2022 |page=127 |language=російська |archive-date=5 жовтня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20211005191752/http://history.org.ua/LiberUA/MatAdmTerVolGub_1923/MatAdmTerVolGub_1923.pdf }}</ref>.

Кількість населення сільської ради, станом на 1924 рік, становила 2 985 осіб (з перевагою населення німецької та польської національностей), дворів — 541<ref name="Національні">{{cite web |title=Національні меншості на Україні |publisher = Харків, 1925 |url=http://history.org.ua/LiberUA/NatsMenshUkr_1925/NatsMenshUkr_1925.pdf |website=[[Інститут історії України НАН України]] |accessdate=29 грудня 2022 |page=15 |archive-date=22 січня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210122010100/http://history.org.ua/LiberUA/NatsMenshUkr_1925/NatsMenshUkr_1925.pdf }}</ref>.

Кількість населення ради, станом на 1931 рік, становила 2 728 осіб<ref>{{cite web |title=Національні меншини в Україні. 1920-1930-ті роки |url=https://babynyar.org/storage/library/digital-books/5d/87/316B0001_file_kDSfynk.pdf |website=babynyar.org|accessdate=20 квітня 2021 |page=58 |archive-date=16 квітня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210416201941/https://babynyar.org/storage/library/digital-books/5d/87/316B0001_file_kDSfynk.pdf }}</ref>.

Відповідно до результатів [[перепис населення СРСР (1989)|перепису населення СРСР]], кількість населення ради, станом на 12 січня 1989 року, становила 828 осіб.

Станом на 5 грудня 2001 року, відповідно до [[Перепис населення України (2001)|перепису населення України]], кількість мешканців сільської ради становила 566 осіб<ref>{{cite web |title=Населення Житомирської області |url=http://pop-stat.mashke.org/ukraine-census-perm/zytomyrska.htm |website=pop-stat.mashke.org |accessdate=29 грудня 2022 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20210904204102/http://pop-stat.mashke.org/ukraine-census-perm/zytomyrska.htm |archivedate=4 вересня 2021 року}}</ref>.

== Склад ради ==
Рада складалась з 12 депутатів та голови.

=== Керівний склад сільської ради ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|-bgcolor="#FFFFBB"
! ПІБ !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Тичина Любов Андріївна
| Сільський голова, 1959 року народження, освіта, член Партії регіонів
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Тичина Любов Андріївна
| Сільський голова, 1959 року народження, освіта вища, позапартійна
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними джерела''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=11664&rid256=121 rada.gov.ua]</ref>

== Історія ==
Створена 1923 року, в складі слобід Кривотин, Яменець та колоній [[Близниця (село)|Близниця]], Косяк, [[Крупошин]] і [[Стовпецька]] [[Емільчинська волость|Емільчинської волості]] [[Новоград-Волинський повіт|Новоград-Волинського повіту]] [[Волинська губернія|Волинської губернії]]. 7 березня 1923 року увійшла до складу новоствореного Емільчинського району Коростенської округи. 25 січня 1926 року колонії Косяк та Стовпецька виділені в окрему, [[Косяцька сільська рада|Косяцьку]] сільську раду Емільчинського (згодом — ''Ємільчинський'') району. 5 лютого 1933 року, відповідно до постанови Київського облвиконкому «Про переведення Колцько-Кривотинської сільради Лугинського району до Кривотинської сільради Емільчинського району», до складу ради включено с. Колцький Кривотин (згодом — ''Малий Кривотин'') та хутір [[Великоднє]] ліквідованої [[Колцько-Кривотинська сільська рада|Колцько-Кривотинської]] сільської ради [[Лугинський район|Лугинського району]] Коростенської округи. На 1 жовтня 1941 року х. Великоднє не значився на обліку населених пунктів<ref name="Довідник">{{cite web |title=Адміністративно-територіальний устрій Житомирщини 1795-2006 роки. Довідник: офіційне видання |url=http://history.org.ua/LiberUA/966-690-090-4/966-690-090-4.pdf |website=[[Інститут історії України НАН України]] |Author1=Упоряд. Р.А. Кондратюк, Д.Я. Самолюк, Б.Ш. Табачник |publisher=Житомир: видавництво «Волинь», 2007 |accessdate=29 грудня 2022 |page=83, 204, 222, 330, 534, 549, 552, 561 |language=українська |archive-date=8 жовтня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20211008124156/http://resource.history.org.ua/item/0014239 }}</ref>.

Станом на 1 вересня 1946 року сільська рада входила до складу Ємільчинського району Житомирської області, на обліку в раді перебували села Кривотин, Малий Кривотин та хутори Близниця, Крупошин і Яменець<ref>{{cite web |title=Українська РСР. Адміністративно-територіальний поділ на 1 вересня 1946 року. Видання перше |url=https://archive.org/details/ukrajinska-rsr-administraryvno--terytorialnyj-podil_1947/page/n169/mode/2up |website=[[Інтернет-архів]] |publisher=Київ: Українське видавництво політичної літератури |page=171|accessdate=29 грудня 2022|date=1947}}</ref>.

11 серпня 1954 року, відповідно до указу [[Президія Верховної ради Української РСР|Президії Верховної ради Української РСР]] «Про укрупнення сільських рад по Житомирській області», до складу ради приєднано с. Косяк ліквідованої Косяцької сільської ради Ємільчинського району. 2 вересня 1954 року, відповідно до рішення Житомирського облвиконкому № 1087 «Про перечислення населених пунктів в межах районів Житомирської області», села Близниця, Крупошин та Яменець передані до складу [[Михайлівська сільська рада (Ємільчинський район)|Михайлівської]] сільської ради Ємільчинського району. 5 березня 1959 року, відповідно до рішення Житомирського облвиконкому № 161 «Про ліквідацію та зміну адміністративно-територіального поділу окремих рад області», Михайлівську сільську раду ліквідовано, села Близниця, Крупошин та Яменець повернуті в підпорядкування ради<ref name="Довідник"/>.

На 1 січня 1972 року сільська рада входила до складу Ємільчинського району Житомирської області, на обліку в раді перебували села Близниця, Кривотин, Косяк, Крупошин, Малий Кривотин та Яменець<ref>{{cite web |title=Українська РСР. Адміністративно-територіальний поділ на 1 січня 1972 року |url=http://history.org.ua/LiberUA/URSRAdmTerPodil_1973/URSRAdmTerPodil_1973.pdf |website=[[Інститут історії України НАН України]] |author1=Упоряд. А.Д. Шелягин |publisher=Київ: Ордена Червоного Прапора видавництво політичної літератури України, 1973 |accessdate=29 грудня 2022 |page=135 |archive-date=20 жовтня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20211020200818/http://history.org.ua/LiberUA/URSRAdmTerPodil_1973/URSRAdmTerPodil_1973.pdf }}</ref>.

9 грудня 1985 року села Близниця та Крупошин зняті з обліку населених пунктів<ref name="Довідник"/>.

Припинила існування 14 листопада 2017 року через об'єднання до складу [[Ємільчинська селищна громада|Ємільчинської селищної територіальної громади]] Ємільчинського району Житомирської області<ref>{{cite web |title=Перелік актів, за якими проведені зміни в адміністративно-територіальному устрої України |url=http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A035?rdat=02.10.2020&letter=11497 |website=Офіційний портал Верховної Ради України |accessdate=26 грудня 2020 |archive-date=17 квітня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210417194307/http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A035?rdat=02.10.2020&letter=11497 }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Держави і території, засновані 1923]]
[[Категорія:Зникли в Україні 2017]]

title: Основні дані

Країна: СРСР— УРСР · Україна

Область: Коростенська округа · Волинська округа · Київська область · Житомирська область

Район: Ємільчинський район

Адм. центр: с. Кривотин

Утворена: 1923 року

Ліквідована: 14 листопада 2017 року

Облікова картка: Кривотинська сільська рада

title: Склад

Голова ради: Тичина Любов Андріївна

title: Територія та населення

Густота: 7,99 осіб/км²

title: Контактні дані


text:
# Будинок Одеської міської ради
Будинок Одеської міської ради, раніше Будинок Старої біржі, Одеська дума — пам'ятка архітектури Одеси, історична будівля. У будівлі розташована Одеська міська рада. Побудована у неокласичному стилі та розташована на Біржовій площі, на яку виходить Приморський бульвар, на протилежній стороні якого знаходиться палац князя Воронцова.
Будівлю було закладено 23 травня 1829. Будівництво було припинено в червні 1829 р. в зв'язку з оголошеним карантином через епідемію чуми. Карантин був знятий в грудні 1829. Зводилася споруда за проектом Франческо Боффо і Джорджо Торрічеллі. Закінчення будівництва планувалося 1834 року, але через проблеми у виправленні недоліків, будівництво затяглося до 1837 року.
Спочатку фасад будівлі прикрашали два ряди колон, за якими знаходився відкритий внутрішній дворик. Аби збільшити площу для біржових угод, у 1871—1873 роках будинок біржі було перебудовано. Перепланування проводилася під керівництвом архітектора Ф. Й. Моранді. Другий ряд колон був замінений стіною з парадним входом. Перекритий і перебудований внутрішній дворик отримав назву Білий зал. Ліворуч і праворуч від колон, у нішах, встановлені скульптури Меркурія і Церери, виконані одеським скульптором Луїджі Іоріні. Над входом в встановлено годинник, виготовлені англійською фірмою «Сміт і сини» в 1868 р. Над годинником розташовані дві жіночі фігури — День і Ніч, які символізують вічність часу.
1899 року біржа була переміщена у нову споруду (тепер це будівля Одеської філармонії). До будівлі біржі було переміщено Міську Думу, яка з 1830 до 1899 рр. розміщувалася у будинку Присутніх місць, за сучасною адресою Приморський бульв. 7.
Кожні півгодини куранти на годиннику грають гімн Одеси — мелодію «Одесса, мой город родной» з оперети «Біла акація» (та ж сама мелодія використовується для привітання потягів, які надходять на залізничний вокзал). Ця мелодія з оперети «Белая акация» радянського композитора Ісаака Дунаєвського.
Перед будівлею знаходиться пам'ятник Олександру Пушкіну.

## Галерея
- Скульптура Церери
- Скульптура Меркурія
- Пам'ятник О.С.Пушкіну
- Годинник над входом до міськради

wikiname: ukwiki

title: Будинок Одеської міської ради

in_language: uk

wikitext:
{{Пам'ятка
|тип               = Ратуш
|назва             = Будинок Одеської міської ради
|оригінальна назва = Будинок Старої біржі
|зображення        = Будівля старої біржі, Одеса DSC8077.jpg
|зображення_розмір = 280px
|зображення_підпис = Вигляд Одеської мерії
|статус            =
|країна            = {{UKR}}
|місто             = [[Одеса]]
|назва розташування = адреса
|розташування       = Біржова пл., 1
 |lat_dir = N |lat_deg = 46 |lat_min = 29 |lat_sec = 08.34
 |lon_dir = E |lon_deg = 30 |lon_min = 44 |lon_sec = 38.51
  |region     =  UA
  |CoordScale = 2000
|конфесія              =
|єпархія               =
|орденська приналежність =
|тип монастиря           =
|тип будівлі             = адміністративна будівля
|архітектурний стиль     = [[Неокласицизм]]
|автор проєкту           = [[Франц Боффо]], [[Грегоріо Торрічеллі]]
|будівельник             =
|засновник               =
|перша згадка            =
|заснування              =
|основні дати            =
|скасований              =
|початок будівництва     = [[23 травня]] [[1829]] р.
|завершення будівництва  = [[1837]] р.
|будівлі                 =
|прибудови               =
|відомі мешканці         =
|реліквії                =
|настоятель              =
|стан                    =
|сайт                    =
|commons              = category: City hall (Odessa)
|розмір карти країни     =
}}
'''Будинок Одеської міської ради''', раніше '''Будинок Старої біржі''', '''Одеська дума''' — пам'ятка архітектури [[Одеса|Одеси]], історична будівля. У будівлі розташована [[Одеська міська рада]]. Побудована у [[Неокласицизм|неокласичному]] стилі та розташована на [[Біржова площа|Біржовій площі]], на яку виходить [[Приморський бульвар (Одеса)|Приморський бульвар]], на протилежній стороні якого знаходиться [[Воронцовський палац (Одеса)|палац князя Воронцова]].

Будівлю було закладено [[23 травня]] [[1829]]. Будівництво було припинено в червні 1829 р. в зв'язку з оголошеним карантином через епідемію чуми. Карантин був знятий в грудні 1829. Зводилася споруда за проектом [[Франческо Боффо]] і [[Джорджо Торрічеллі]]. Закінчення будівництва планувалося [[1834]] року, але через проблеми у виправленні недоліків, будівництво затяглося до [[1837]] року<ref>''докладно див.: ''[[Вечерський Віктор Васильович|Вечерський В. В.]] [https://vue.gov.ua/Будинок_Старої_біржі_в_Одесі Будинок Старої біржі в Одесі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220309155457/https://vue.gov.ua/Будинок_Старої_біржі_в_Одесі |date=9 березня 2022 }} // [[Велика українська енциклопедія]], електронна версія.</ref>.

Спочатку фасад будівлі прикрашали два ряди колон, за якими знаходився відкритий внутрішній дворик. Аби збільшити площу для біржових угод, у 1871—1873 роках будинок біржі було перебудовано. Перепланування проводилася під керівництвом архітектора [[Моранді Франц Йосипович|Ф. Й. Моранді]]. Другий ряд колон був замінений стіною з парадним входом. Перекритий і перебудований внутрішній дворик отримав назву Білий зал. Ліворуч і праворуч від колон, у нішах, встановлені скульптури [[Меркурій (міфологія)|Меркурія]] і [[Керера|Церери]], виконані одеським скульптором [[Луїджі Іоріні]]. Над входом в встановлено годинник, виготовлені англійською фірмою «Сміт і сини» в [[1868]] р. Над годинником розташовані дві жіночі фігури — [[Гемера|День]] і [[Нюкта|Ніч]], які символізують вічність часу.

[[1899]] року біржа була переміщена у нову споруду (тепер це будівля [[Одеська обласна філармонія|Одеської філармонії]]). До будівлі біржі було переміщено Міську Думу, яка з 1830 до 1899 рр. розміщувалася у [[Присутствені місця (Одеса)|будинку Присутніх місць]], за сучасною адресою Приморський бульв. 7.

Кожні півгодини куранти на годиннику грають гімн Одеси — мелодію «Одесса, мой город родной» з оперети «Біла акація» (та ж сама мелодія використовується для привітання потягів, які надходять на залізничний вокзал). Ця мелодія з [[Оперета|оперети]] «Белая акация» радянського композитора [[Дунаєвський Ісаак Йосипович|Ісаака Дунаєвського]].

Перед будівлею знаходиться [[Бюст Олександра Пушкіна (Одеса)|пам'ятник Олександру Пушкіну]].

== Галерея ==
<gallery>
File:Dumskaya-10.jpg|Скульптура Церери
File:Dumskaya-2.jpg|Скульптура Меркурія
Файл:Пам’ятник поету О.С. Пушкіну.jpg|Пам'ятник О.С.Пушкіну
Файл:City_Hall_Odessa_4.jpg|Годинник над входом до міськради
</gallery>

== Див. також ==
* [[Одеська товарна біржа]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [[Вечерський Віктор Васильович|Вечерський В. В.]] [https://vue.gov.ua/Будинок_Старої_біржі_в_Одесі Будинок Старої біржі в Одесі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220309155457/https://vue.gov.ua/Будинок_Старої_біржі_в_Одесі |date=9 березня 2022 }} // [[Велика українська енциклопедія]], електронна версія (дата звернення: 29.05.2021).
* [https://zabytki.in.ua/uk/603/stara-birzha-odesi Вікторія Шовчко. Стара біржа Одеси] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210602214252/https://zabytki.in.ua/uk/603/stara-birzha-odesi |date=2 червня 2021 }} // «Пам'ятки України» (zabytki.in.ua)
* [https://histodessa.ru/odesskaya-gorodskaya-duma/ Одесская городская Дума (старая биржа)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210602212744/https://histodessa.ru/odesskaya-gorodskaya-duma/ |date=2 червня 2021 }} // История Одессы и одесские истории: histodessa.ru (Сайт об истории Одессы, архитектуре Одессы и известных одесситах).
* [http://otdyhaem.com.ua/odesskaja/odessa/zdanie-staroj-birzhi.html Здание старой биржи (Городская Дума)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210602212832/http://otdyhaem.com.ua/odesskaja/odessa/zdanie-staroj-birzhi.html |date=2 червня 2021 }} // Otdyhaem.com.ua
* [http://odessaguide.net/sights_duma.ru.html Одесские достопримечательности Здание Думы] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130927102703/http://odessaguide.net/sights_duma.ru.html |date=27 вересня 2013 }} // odessaguide.net
* [http://perlyny-ua.narod.ru/odeska/odessa/odessa-mer.html Мерия] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130928010935/http://perlyny-ua.narod.ru/odeska/odessa/odessa-mer.html |date=28 вересня 2013 }} // Жемчужины Украины (© Gennadiy Moysenko 2006—2021)
{{Бібліоінформація}}
{{Визначні пам'ятки Одеси}}
{{Портали|Класицизм|Одеса}}
[[Категорія:Пам'ятки історії Одеси]]
[[Категорія:Пам'ятки архітектури Одеси]]
[[Категорія:Ратуші України|Одеса]]
[[Категорія:Приморський бульвар (Одеса)]]
[[Категорія:Біржова площа]]
[[Категорія:Франческо Боффо]]
[[Категорія:Споруди, збудовані 1837]]
[[Категорія:Засновані в Одесі 1837]]
[[Категорія:Одеська міська рада]]

title: Будинок Одеської міської ради · Будинок Старої біржі

Будинок Одеської міської ради · Будинок Старої біржі: Вигляд Одеської мерії

Будинок Одеської міської ради · Будинок Старої біржі: Будинок Одеської міської радиБудинок Одеської міської ради (Україна)

Країна: Україна

Місто: Одеса

Адреса:
Біржова пл., 1
Біржова площа

Тип: ратуша

Тип будівлі: адміністративна будівля

Стиль: Неокласицизм

Автор проєкту: Франц Боффо, Грегоріо Торрічеллі

Архітектор: Франческо Боффо і Джорджо Торрічеллі

Початок будівництва: 23 травня 1829 р.


text:
# Paraxerus alexandri
Paraxerus alexandri — вид вивірок, що мешкає в Демократичній Республіці Конго та Уганді. Він веде деревне життя та мешкає у вологих тропічних лісах, особливо у незайманих зрілих лісах. Це поширений вид із широким ареалом, і Міжнародний союз охорони природи оцінив його як такий, що викликає «найменше занепокоєння». Його загальна назва та латинське біноміальне походження належать до лейтенанта Бойда Александера, офіцера британської армії, дослідника та орнітолога.

## Характеристики
Це невелика вивірка, яка досягає середньої довжини голови й тулуба приблизно від 9,1 до 11,4 сантиметра, довжини хвоста приблизно від 9,3 до 12,6 сантиметра та ваги приблизно від 40 до 72 грамів. Задні лапи мають довжину приблизно від 23 до 28 міліметрів, а вуха — від 12 до 14 міліметрів. Хутро на спині тварин сірувато-оливково-коричневого до жовтуватого кольору, на якому є дві чорні смуги, розділені широкою центральною коричнево-жовтою смугою та облямовані вузькими кремово-білими бічними смугами; загалом на спині п'ять смуг. Волоски на спині темно-сірі біля основи, за ними йде жовта смуга та чорний кінчик. Між ними є кілька білих волосків. Хутро на животі таке ж, як і хутро на спині, але дещо блідіше та часто має нерівні жовті плями та смуги. Волоски тут темно-сірі біля основи з жовтуватим кінчиком. Голова також такого ж кольору, як і хутро на спині, край вух разюче білий. У тварин є довгі вібриси та біле кільце навколо ока, яке, однак, у багатьох тварин непомітне. Ноги відносно довгі та зеленувато-коричневі. Передні лапи мають чотири довгі пальці, кожен з яких закінчується довгим і гострим кігтем. Задні лапи мають п'ять пальців, один з яких редукований, а інші також мають довгий кіготь. Хвіст довгий і приблизно такої ж довжини, як голова й тулуб. Він густо вкритий шерстю від коричневого до охристого кольору зі світлими смугами. У тварин спостерігалася сезонна варіація забарвлення. Тварини, спіймані між листопадом і лютим, загалом були світлішого забарвлення, ніж ті, яких спіймали між березнем і жовтнем.

## Спосіб життя
Тварина живе в низинних тропічних лісах на висоті нижче 1500 метрів у високих первинних лісових районах, а також на перелогових плантаціях. Ці тварини ведуть денний спосіб життя і, як і інші Paraxerus живуть на деревах. Зазвичай вони живуть поодинці або парами. Їхній невеликий розмір та довгі кігті на ногах дозволяють їм лазити по стовбурах дерев та великих гілках. Вони віддають перевагу деревам з гладкою корою, а не стовбурам з шорсткою корою, і їх регулярно можна спостерігати на стовбурах великих дерев Cynometra, Mahogany або Khaya. Вони живуть на будь-якій висоті, але частіше їх можна побачити біля стовбурів і великих гілок і рідше біля листя, ніж інші види вивірок. Іноді вони живуть у порожнистих гілках та дуплах дерев, але невідомо, чи будують гнізда. Тварини загалом тихі, але іноді можна почути їхнє цвірінькання. Ці тварини всеїдні; їхній раціон складається переважно з комах (близько 50%), частин рослин і, рідше, смоли. Лишайники також можуть становити певну частку.

title: Paraxerus alexandri

wikitext:
{{Speciesbox
| name =
| image = Paraxerus alexandri 248401111.jpg
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=iucn>{{cite iucn |author1= Cassola, F.|title= ''Paraxerus alexandri'' |volume= 2016 |errata=2017|year= 2016|page= e.T16203A115131561 |doi= 10.2305/IUCN.UK.2016-3.RLTS.T16203A22242688.en }}</ref>
| genus = Paraxerus
| species = alexandri
| authority = ([[Олдфілд Томас|Thomas]] & [[Роберт Чарльз Ротон|Wroughton]], 1907)
| synonyms =
}}
'''''Paraxerus alexandri''''' — [[вид]] вивірок, що мешкає в [[Демократична Республіка Конго|Демократичній Республіці Конго]] та [[Уганда|Уганді]]<ref>Thorington, R.W. Jr; Hoffman, R.S. (2005). "Family Sciuridae". In Wilson, D.E.; Reeder, D.M (eds.). Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed.). Johns Hopkins University Press. p. 795. ISBN 978-0-8018-8221-0</ref>. Він веде деревне життя та мешкає у вологих тропічних лісах, особливо у незайманих зрілих лісах<ref name=iucn/>. Це поширений вид із широким ареалом, і Міжнародний союз охорони природи оцінив його як такий, що викликає «найменше занепокоєння». Його загальна назва та латинське біноміальне походження належать до лейтенанта Бойда Александера, офіцера британської армії, дослідника та орнітолога<ref>Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael (2009). The Eponym Dictionary of Mammals. Johns Hopkins University Press. p. 7. ISBN 978-0801893049</ref>.

== Характеристики ==
Це невелика вивірка, яка досягає середньої довжини голови й тулуба приблизно від 9,1 до 11,4 сантиметра, довжини хвоста приблизно від 9,3 до 12,6 сантиметра та ваги приблизно від 40 до 72 грамів. Задні лапи мають довжину приблизно від 23 до 28 міліметрів, а вуха — від 12 до 14 міліметрів<ref name="Kingdon">Jonathan Kingdon: Paraxerus alexandri, Alexander's Bush Squirrel. In: Jonathan Kingdon, David Happold, Michael Hoffmann, Thomas Butynski, Meredith Happold und Jan Kalina (ред.): Mammals of Africa Volume III. Rodents, Hares and Rabbits. Bloomsbury, London 2013, P. 74–75; ISBN 978-1-4081-2253-2</ref>. Хутро на спині тварин сірувато-оливково-коричневого до жовтуватого кольору, на якому є дві чорні смуги, розділені широкою центральною коричнево-жовтою смугою та облямовані вузькими кремово-білими бічними смугами; загалом на спині п'ять смуг. Волоски на спині темно-сірі біля основи, за ними йде жовта смуга та чорний кінчик. Між ними є кілька білих волосків. Хутро на животі таке ж, як і хутро на спині, але дещо блідіше та часто має нерівні жовті плями та смуги. Волоски тут темно-сірі біля основи з жовтуватим кінчиком. Голова також такого ж кольору, як і хутро на спині, край вух разюче білий. У тварин є довгі вібриси та біле кільце навколо ока, яке, однак, у багатьох тварин непомітне<ref name="Kingdon"/>. Ноги відносно довгі та зеленувато-коричневі. Передні лапи мають чотири довгі пальці, кожен з яких закінчується довгим і гострим кігтем. Задні лапи мають п'ять пальців, один з яких редукований, а інші також мають довгий кіготь. Хвіст довгий і приблизно такої ж довжини, як голова й тулуб. Він густо вкритий шерстю від коричневого до охристого кольору зі світлими смугами. У тварин спостерігалася сезонна варіація забарвлення. Тварини, спіймані між листопадом і лютим, загалом були світлішого забарвлення, ніж ті, яких спіймали між березнем і жовтнем<ref name="Kingdon"/>.

== Спосіб життя ==
Тварина живе в низинних тропічних лісах на висоті нижче 1500 метрів у високих первинних лісових районах, а також на перелогових плантаціях. Ці тварини ведуть денний спосіб життя і, як і інші ''Paraxerus'' живуть на деревах. Зазвичай вони живуть поодинці або парами. Їхній невеликий розмір та довгі кігті на ногах дозволяють їм лазити по стовбурах дерев та великих гілках. Вони віддають перевагу деревам з гладкою корою, а не стовбурам з шорсткою корою, і їх регулярно можна спостерігати на стовбурах великих дерев ''Cynometra'', ''Mahogany'' або ''Khaya''. Вони живуть на будь-якій висоті, але частіше їх можна побачити біля стовбурів і великих гілок і рідше біля листя, ніж інші види вивірок. Іноді вони живуть у порожнистих гілках та дуплах дерев, але невідомо, чи будують гнізда. Тварини загалом тихі, але іноді можна почути їхнє цвірінькання. Ці тварини всеїдні; їхній раціон складається переважно з комах (близько 50%), частин рослин і, рідше, смоли. Лишайники також можуть становити певну частку<ref name="Kingdon"/>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q779879}}

[[Категорія:Ссавці Африки]]
[[Категорія:Тварини, описані 1907]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Найменший ризик (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Мишоподібні (Rodentia)

Родина: Вивіркові (Sciuridae)

Рід: Paraxerus

Вид: P. alexandri

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Paraxerus alexandri · (Thomas & Wroughton, 1907)


text:
# Шардаринське водосховище
Шардаринське водосховище (каз. Шардара бөгені) — водосховище, розташоване на річці Сирдар'я на території Південно-Казахстанської області Казахстану. Побудовано в 1966 році.

## Опис
Здійснює багаторічне регулювання стоку, також використовується для енергетики, на греблі знаходиться Шардаринська ГЕС і для іригації — Кизилкумський канал. Є джерелом води для міста Шардара.
Довжина водосховища — 80 км, ширина — 25 км.
Площа — 783 км², повний об'єм — 5,7 км³, корисний — 4,2 км³. У 2008 році повідомлялося, що критичний максимум — 5,5 км³. У маловодні роки може спрацьовуватися нижче «мертвого об'єму», але при зниженні об'єму до 0,5 км³ залишається «брудна жижа».
Витрати води:
- середньобагаторічний — 626 м³/с,
- річний мінімальний — 56,3 м³/с,
- зимовий мінімальний — 137 м³/с,
- через всі 4 турбіни при розрахунковому напорі — 780 м³/с.

Водотоки, що витікають:
- Сирдар'я ,
- Кизилкумський канал ,
- протоки в Арнасайські озера,
- підвідний канал до каналу Достик[5].

## Наповнення Айдаркуль
Для контролю рівня води на водосховищі були поставлені шлюзи. У 1969 році трапилася сильна повінь, шлюзи були відкриті, оскільки пропускної здатності гідроагрегатів було недостатньо. З лютого 1969 року по лютий 1970 році 21 км³ води (майже 60 % щорічного стоку Сирдар'ї) було направлено з Шардаринського водосховища до Арнасайської низовини. В результаті утворилося озеро. З 1969 року Айдаркуль регулярно отримувало приплив з Сирдар'ї, якщо Шардаринське водосховище переповнювалося. Так поступово заповнилася водою Арансайська низовина і утворилося друге за розміром озеро в регіоні (після пересихаючого Аральського моря).
У 1993—2001 роках було скинуто майже 30 км³ води. За два роки (2002—2003) було випущено ще 7 км³.. Збільшення скидів було пов'язано з переводом Токтогульського водосховища в енергетичний режим і значним збільшенням зимових пропусків.
У 2000-х роках об'єм води в Айдаркуль перевищував корисну ємність Шардаринського водосховища в 10,5 разів.

title: Шардаринське водосховище

wikitext:
{{Infobox lake
| lake_name         = Шардаринське водосховище
| image_lake        = Bukhtarminskoe_2.jpg
| caption_lake      =
| image_bathymetry  =
| caption_bathymetry=
| location          =
| coords            = {{coord|41|12|N|67|59|E|region:EG_type:adm1st|display=inline,title}}
| type =
| inflow =
| outflow =
| catchment =
| basin_countries =
| length = 80
| width = 25
| area = 783
| depth = 9.6
| max-depth = 26
| volume = 5,7
| residence_time =
| shore =
| elevation =
| frozen =
| islands =
| cities =
| reference =
}}
[[Файл:Shardara Hydroelectric Power Station.JPG|міні]]
'''Шардаринське водосховище''' ({{lang-kk|Шардара бөгені}}) — водосховище, розташоване на річці [[Сирдар'я]] на території [[Південно-Казахстанська область|Південно-Казахстанської області]] [[Казахстан]]у. Побудовано в 1966 році.

== Опис ==
Здійснює багаторічне регулювання стоку, також використовується для енергетики, на греблі знаходиться [[Шардаринська ГЕС]] і для іригації — [[Кизилкумський канал]]. Є джерелом води для міста [[Шардара]].

Довжина водосховища — 80 км, ширина — 25 км<ref>{{cite web|url=http://www.centrasia.ru/newsA.php?st=1241408760|title="Караван": Вода — это не оружие. Граница между мёртвой и живой водой Сырдарьи|coauthors=Филипп ПРОКУДИН, Руслан ПРЯНИКОВ|date=№18 за 1 мая 2009|publisher=Караван|accessdate=2012-04-09|archiveurl=https://www.webcitation.org/68FfTlZ8m?url=http://www.centrasia.ru/newsA.php?st=1241408760|archivedate=2012-06-07|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160808172452/http://www.centrasia.ru/newsA.php?st=1241408760 |date=2016-08-08 }}</ref>.

Площа — 783 км², повний об'єм — 5,7 км³, корисний — 4,2 км³<ref name="справка">{{cite web|url=http://www.sharges.kz/content/general_info|deadlink=yes|title=Краткая характеристика|publisher=АО "Шардаринская ГЭС"|accessdate=2012-04-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20131121182608/http://www.sharges.kz/content/general_info|archivedate=2013-11-21}}</ref>. У 2008 році повідомлялося, що критичний максимум — 5,5 км³<ref>{{cite web|url=http://www.cis-news.info/read/50680/|title=Наполнение Шардаринского водохранилища идет медленно|date=31 марта 2008|publisher=Казахстан Сегодня|accessdate=2012-04-09|archiveurl=https://www.webcitation.org/68FfVYqRN?url=http://www.cis-news.info/read/50680/|archivedate=2012-06-07|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304105021/http://www.cis-news.info/read/50680/ |date=2016-03-04 }}</ref>. У маловодні роки може спрацьовуватися нижче «мертвого об'єму», але при зниженні об'єму до 0,5 км³ залишається «брудна жижа»<ref>{{cite web|url=http://shymkent.su/news/245-v-shardarinskom-vodokhranilishhe-obem.html|title=В Шардаринском водохранилище объём воды опустился ниже уровня "мертвого остатка"|date=19-08-2008|publisher=Казахстан Сегодня|accessdate=2012-04-09|archiveurl=https://www.webcitation.org/68FfaJkM9?url=http://shymkent.su/news/245-v-shardarinskom-vodokhranilishhe-obem.html|archivedate=07-06-2012|deadurl=yes}}</ref>.

Витрати води<ref name="справка"/>:
* середньобагаторічний — 626 м³/с,
* річний мінімальний — 56,3 м³/с,
* зимовий мінімальний — 137 м³/с,
* через всі 4 турбіни при розрахунковому напорі — 780 м³/с.

Водотоки, що витікають:
* [[Сирдар'я]] ,
* [[Кизилкумський канал]] ,
* протоки в [[Арнасайські озера]],
* підвідний канал до каналу [[Достик (канал)|Достик]]<ref>{{cite web|url=http://www.kazpravda.kz/c/1310606869|title=Хлопчатник просит воды. В хлопкосеющем Мактаарале разгар поливного сезона совпал с дефицитом влаги|date=14.07.2011|publisher=Казахстанская правда|accessdate=2012-04-09|archiveurl=https://www.webcitation.org/68FfSFwuS?url=http://www.kazpravda.kz/c/1310606869|archivedate=07.06.2012|deadurl=yes}}</ref>.

== Наповнення Айдаркуль ==
{{main|Айдаркуль}}
Для контролю рівня води на водосховищі були поставлені шлюзи. У 1969 році трапилася сильна повінь, шлюзи були відкриті, оскільки пропускної здатності гідроагрегатів було недостатньо. З лютого 1969 року по лютий 1970 році 21 км³ води (майже 60 % щорічного стоку Сирдар'ї) було направлено з Шардаринського водосховища до [[Арнасайська низовина|Арнасайської низовини]]. В результаті утворилося озеро. З 1969 року Айдаркуль регулярно отримувало приплив з Сирдар'ї, якщо Шардаринське водосховище переповнювалося. Так поступово заповнилася водою Арансайська низовина і утворилося друге за розміром озеро в регіоні (після пересихаючого Аральського моря).

У 1993—2001 роках було скинуто майже 30 км³ води. За два роки (2002—2003) було випущено ще 7 км³<ref name="Айдаркуль-2000">{{cite web|url=http://www.centrasia.ru/newsA.php?st=1075541460|title=О ситуации вокруг Арнасайских озёр. Позиция Узбекистана|date=31.01.2004|publisher=centrasia.ru|accessdate=2012-04-12|archiveurl=https://www.webcitation.org/68FfbWGLQ?url=http://www.centrasia.ru/newsA.php?st=1075541460|archivedate=07.06.2012|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304112230/http://www.centrasia.ru/newsA.php?st=1075541460 |date=2016-03-04 }}</ref>.. Збільшення скидів було пов'язано з переводом [[Токтогульське водосховище|Токтогульського водосховища]] в енергетичний режим і значним збільшенням зимових пропусків<ref name="Айдаркуль-2000"/>.

У 2000-х роках об'єм води в Айдаркуль перевищував корисну ємність Шардаринського водосховища в 10,5 разів.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Водосховища Казахстану]]

title: Розташування

Країна: Казахстан

title: Геологічні дані

Тип: водосховище

title: Розміри

Площа поверхні: 783 км²

Довжина: 80 км

Ширина: 25 км

Об'єм: 5,7 км³

title: Басейн

Вливаються: Сирдар'я

Витікають: Сирдар'я

title: Інше

Інше:
Шардаринське водосховище (Казахстан)
Шардаринське водосховище у Вікісховищі


text:
# Рональд Кетжіжере
Рональд Кетжіжере (англ. Ronald Ketjijere, нар. 12 грудня 1987, Окакарара) — намібійський футболіст, півзахисник клубу «Африкан Старз».
Виступав, зокрема, за клуби УНАМ, «Африкан Старз» та «Юніверсіті оф Преторія», а також національну збірну Намібії.

## Клубна кар'єра
У дорослому футболі дебютував 2007 року виступами за команду клубу УНАМ, в якій провів два сезони.
Своєю грою за цю команду привернув увагу представників тренерського штабу клубу «Африкан Старз», до складу якого приєднався 2009 року. Відіграв за команду з Віндгука наступні три сезони своєї ігрової кар'єри.
У 2012 році уклав контракт з клубом «Юніверсіті оф Преторія», у складі якого провів наступні чотири роки своєї кар'єри гравця. Більшість часу, проведеного у складі «Юніверсіті оф Преторія», був основним гравцем команди.
До складу клубу «Африкан Старз» приєднався 2016 року.

## Виступи за збірну
У 2010 році дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Намібії.
У складі збірної — учасник Кубка африканських націй 2019 року в Єгипті.

title: Рональд Кетжіжере

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Рональд Кетжіжере
| зображення =
| підпис =
| місце-народження = [[Окакарара]]
| країна-народження = [[Намібія]]
| дата-народження = 12.12.1987
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 175 см
| вага = 70 кг
| поточний-клуб  =  {{Прапорець|NAM}} «[[Африкан Старз]]»
| позиція = [[півзахисник]]
| номер  =
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2007–2009 | {{Прапорець|NAM}} | [[Юніверсіті оф Намібія (футбольний клуб)|УНАМ]]|? |?}}
{{Футболіст рядок 1|2009–2012 | {{Прапорець|NAM}} | «[[Африкан Старз]]» | ? |?}}
{{Футболіст рядок 0|2012–2016 | {{Прапорець|RSA}} | «[[Юніверсіті оф Преторія]]» | 95 |1}}
{{Футболіст рядок 1|2016– | {{Прапорець|NAM}} | «[[Африкан Старз]]» | ? |?}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2010– | {{Прапорець|NAM}} | [[збірна Намібії з футболу|Намібія]] | 64 |2}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 13 червня 2019
| збірна-поновлення = 13 червня 2019
}}
'''Рональд Кетжіжере''' ({{lang-en|Ronald Ketjijere}}, {{нар}} [[12 грудня]] [[1987]], [[Окакарара]]) — [[Намібія|намібійський]] [[футболіст]], [[півзахисник]] клубу «[[Африкан Старз]]».

Виступав, зокрема, за клуби [[Юніверсіті оф Намібія (футбольний клуб)|УНАМ]], «[[Африкан Старз]]» та «[[Юніверсіті оф Преторія]]», а також [[збірна Намібії з футболу|національну збірну Намібії]].

== Клубна кар'єра ==

У дорослому футболі дебютував [[2007]] року виступами за команду клубу УНАМ, в якій провів два сезони.

Своєю грою за цю команду привернув увагу представників тренерського штабу клубу «[[Африкан Старз]]», до складу якого приєднався [[2009]] року. Відіграв за команду з [[Віндгук]]а наступні три сезони своєї ігрової кар'єри.

У [[2012]] році уклав контракт з клубом «[[Юніверсіті оф Преторія]]», у складі якого провів наступні чотири роки своєї кар'єри гравця. Більшість часу, проведеного у складі «Юніверсіті оф Преторія», був основним гравцем команди.

До складу клубу «[[Африкан Старз]]» приєднався [[2016]] року.

== Виступи за збірну ==
У [[2010]] році дебютував в офіційних матчах у складі [[Збірна Намібії з футболу|національної збірної Намібії]].

У складі збірної — учасник [[Кубок африканських націй з футболу 2019|Кубка африканських націй 2019 року]] в [[Єгипет|Єгипті]].

== Посилання ==
*{{FIFA player}}
*{{Soccerway}}
*{{Transfermarkt}}
*{{Wfb}}
*{{NFT player}}
{{Склад збірної Намібії на кубку африканських націй 2019}}
{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Кетжіжере}}
[[Категорія:Намібійські футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної Намібії з футболу]]
[[Категорія:Гравці кубка африканських націй 2019]]
[[Категорія:Футболісти «Африкан Старз»]]
[[Категорія:Футболісти «Юніверсіті оф Преторія»]]
[[Категорія:Намібійські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в ПАР]]
[[Категорія:Футболісти «Юніверсіті оф Намібія»]]

title: Особисті дані

Народження: 12 грудня 1987 (37 років)

Вага: 70 кг

Громадянство: Намібія

Позиція: півзахисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Африкан Старз»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

УНАМ · ? · (?)

«Африкан Старз» · ? · (?)

«Юніверсіті оф Преторія» · 95 · (1)

«Африкан Старз» · ? · (?)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Намібія · 64 · (2)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 13 червня 2019.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 13 червня 2019.


text:
# Джоан Готчкіс
Джоан Готчкіс (21 вересня 1927 — 27 вересня 2022) — американська акторка театру, кіно та телебачення, письменниця та артистка. Постійний член Акторської студії та Гільдії драматургів, Готчкіс найвідоміша своєю роллю доктора Ненсі Каннінгем у кількох сезонах серіалу «Дивна парочка» та написанням у співавторстві з Еріком Моррісом основоположного посібника з акторської майстерності «No Acting Please» (1977), який досі використовується в коледжах і консерваторіях, а також своєю новаторською акторською грою у 1990-х роках.

## Раннє життя
Готчкіс народилася в Лос-Анджелесі 21 вересня 1927 року. Її батько, Престон, працював у сфері страхування та інвестицій, а мати Кетрін (Біксбі) походила з родини скотарів з округу Оріндж, яка перетворила Ранчо Лос-Аламітос на ферму великої рогатої худоби площею 26 000 акрів. Готчкіс виросла у Сан-Марино та навчалася у школі Вестрідж у сусідній Пасадіні. Вона навчалася в Сміт-коледжі, який закінчила зі ступенем бакалавра мистецтв у 1949 році. Через три роки вона здобула ступінь магістра з дошкільної освіти в Педагогічному коледжі Бенк-Стріт, а потім три роки викладала в дитячому садку.

## Кар'єра
У віці 26 років Готчкіс перейшла від викладацької роботи до акторства, приєднавшись до Акторської студії та вивчаючи акторську майстерність у Нью-Йорку. Вона дебютувала на Бродвеї у виставі «Порада та згода», адаптації однойменного роману. З 1950-х до 1990-х років Готчкіс виконувала різні ролі на телебаченні, в кіно та театрі (на літніх майданчиках та Бродвеї). Вона брала участь у бродвейських виставах «Це пташка…Це літак…Це Супермен» (попередні покази у Філадельфії) та «Напиши мені, вбивцю». На початку 1960-х років вона приєдналася до акторського складу мильної опери «Таємничий шторм», в якій виконувала роль Майри протягом кількох років. У 1967 році вона повернулася до Лос-Анджелеса та постійно працювала на телебаченні протягом 1970-х років. Зокрема, Готчкіс зіграла роль доктора Ненсі Каннінгем, колишньої дівчини Оскара Медісона в телевізійній версії «Дивної пари» й Еллен у серіалі «Мій світ і ласкаво просимо до нього», який отримав премію «Еммі».
Готчкіс також часто з'являлася як гість у телепроєктах, як-от «Зачаровані», «St. Elsewhere», «Лу Грант», «Ангели Чарлі», «Меннікс», «Маркус Велбі», «Барнабі Джонс» й інші. На великому екрані вона зіграла роль мами Гартлі в художньому фільмі «Ода Біллі Джо» (1976).
Готчкіс зарекомендувала себе як авторка у 70-х роках: вона написала моноп'єсу «Спадщина», в центрі сюжету — домогосподарка з вищого класу, яка переживає психічний та емоційний зрив. Ерік Морріс поставив п'єсу на сцені; режисер Карен Артур побачила її та звернулася до Готчкіс з пропозицією зняти кіноверсію, де Артур стане режисером, а Готчкіс — сценаристом, продюсером і виконає роль. Кінофільм «Спадок» (1975) отримав на Тегеранському кінофестивалі нагороду «Найкращий новачок».
На початку 1980-х Готчкіс повернулася на сцену, виступаючи протягом кількох років у регіональних театрах, як-от Орегонський шекспірівський театр і Репертуарний театр Мілвокі. Згодом вона зіграла головну роль у «Скляному звіринці» в Театральному центрі Лос-Анджелеса та іноді виконувала телевізійні ролі.

### Tearsheets Productions
З кінця 1980-х років Готчкіс знову почала писати. Вона заснувала Tearsheets Productions у Санта-Моніці та написала, продюсувала та виконала ролі у двох сольних п'єсах. З першою, «Tearsheets: Rude Tales from the Ranch», вона гастролювала у США на початку 1990-х та побувала за кордоном на Единбурзькому міжнародному фестивалі «Fringe», де отримала нагороду. Її другою сольною роботою стала «Elements of Flesh: Or Screwing Saved My Ass» (1996) про старіння та сексуальність.

## Особисте життя
Готчкіс вийшла заміж за Роберта Фостера у червні 1958 року. Вони познайомилися під час знімання рекламного ролика. У них народилася одна дитина, Пола. Вони розлучилися у 1967 році. Готчкіс повернулася до Лос-Анджелеса з Полою. Зацікавленість Готчкіс психологією протягом усього життя привела її до того, що вона зрештою стала парапрофесіоналом із навчання подолання агресії в Інституті групової психотерапії (під наставництвом Джорджа Баха).
Готчкіс померла 27 вересня 2022 року в Лос-Анджелесі. Їй було 95 років, і перед смертю вона страждала на застійну серцеву недостатність.

## Фільмографія
| рік  | Назва         | Роль               |
| ---- | ------------- | ------------------ |
| 1971 | Пізня Ліз     | Саллі Пірсон       |
| 1973 | Брізі         | Пола Гармон        |
| 1975 | Спадщина      | Біссі Гепгуд       |
| 1976 | Ода Біллі Джо | Анна «Мама» Гартлі |
| 1979 | Старі хлопці  | Памела Шоу         |
| 1984 | Остання гра   | Мати Корі          |

title: Джоан Готчкіс

wikitext:
{{Особа
|розмір_зображення =
|дата смерті       = 27.9.2022
|роки активності   = 1954–1997
|діти              = 1
|дата народження   = 21.7.1927
}}
'''Джоан Готчкіс''' ({{Дата народження|21|вересня|1927}} — {{Дата смерті|27|вересня|2022}}) — американська акторка театру, кіно та телебачення, письменниця та артистка. Постійний член Акторської студії<ref>{{Cite book
|url=https://archive.org/details/playersplacestor00garf
|title=A Player's Place: The Story of The Actors Studio
|last=Garfield
|first=David
|year=1980
|publisher=MacMillan Publishing Co., Inc.
|location=New York
|page=[https://archive.org/details/playersplacestor00garf/page/278 278]
|chapter=Appendix: Life Members of The Actors Studio as of January 1980
|isbn=0-02-542650-8
}}</ref> та Гільдії драматургів, Готчкіс найвідоміша своєю роллю доктора Ненсі Каннінгем у кількох сезонах серіалу «Дивна парочка» та написанням у співавторстві з Еріком Моррісом основоположного посібника з акторської майстерності «No Acting Please» (1977)<ref>[https://www.worldcat.org/title/no-acting-please/oclc/4318158&referer=brief_results Complete results for «No Acting Please» in year 1977]. WorldCat. Retrieved December 13, 2012.</ref>, який досі використовується в коледжах і консерваторіях<ref>Elston, Ken (Approved September 19, 2012). [https://docs.google.com/viewer?a=v&q=cache:unz3YPt7QvAJ:provost.gmu.edu/wp-content/uploads/2012/08/THR-590_new.docx+%22no+acting+please%22+curriculum&hl=en&gl=us&pid=bl&srcid=ADGEEShDQJDzURWjyH2CGlKqTPeCrDJnw1Oh5cwD2VOPIV1fZixo8gMit_8480nkMkUb-kbAzcGDySwt_IacRqrSTJFed9jowZW03Y3omxgqdPSfyTYVA0qgs08MDJ_HwKZkNXmHSe3_&sig=AHIEtbSSTcssXttGd805EbLiheJH2ItISQ George Mason University Course Approval Form]. George Mason University College of Visual and Performing Arts; retrieved 2012-12-13 (Scroll to «Professional Perspectives on Performance: Recommended Reading»).</ref><ref>Heinlein, Kurt Gerard; Parker, Stacy Parker (2009, 2012). [https://docs.google.com/viewer?a=v&q=cache:8Ck4w4owCuAJ:theatreanddance.missouristate.edu/documents/2012-2013_BFA_Acting_Guidelines.pdf+%22no+acting+please%22+curriculum&hl=en&gl=us&pid=bl&srcid=ADGEESj_X77vGPzKjY1A2bm2HHX9vGhlQzDgAknAcB7a-bddLjVGAjx6-FdXmGy9amEpbEbZn9cLXSeYrBEAUv0eXsINulzje6vSzckFDWbawXEV_FSyz9ANEaFWyPoSnJAMoxUi46SN&sig=AHIEtbSdcAk0ylNfqrEyBsQquBHaQyphFQ Missouri State Theatre & Dance: BFA in Acting Program Guidelines]; retrieved December 13, 2012 (Scroll to "Additional Information and Resources: 13. Publications for the Actor').</ref><ref>St. Clair, Charles (Spring 2011). [https://docs.google.com/viewer?a=v&q=cache:IVhpxJNy3EUJ:newcollege.asu.edu/sites/default/files/harcs/IAP%2520394%2520Spring%25202011%2520St%2520Clair.pdf+%22no+acting+please%22+curriculum&hl=en&gl=us&pid=bl&srcid=ADGEESiJf6iua8ReTOtG-3577GTRV3B0yqTfoRSxhpizUScMxwBuqPXHiHIlciu4v-RdFAGGUnY-HqM1U27Z5gs2qMI3LOfDBGrVKPFpllp0DN2loY3bLKLONZWEf_7Oy17zVeySZQ7E&sig=AHIEtbSn-RF3KeiZ4JZsCFyHE85snJNziA 'Acting for the Camera' Course Guide]. The [[New College of Interdisciplinary Arts and Sciences]] at [[Arizona State University]]; retrieved 2012-12-13 (Scroll to «Suggested Reading» on page 3).</ref>, а також своєю новаторською акторською грою у 1990-х роках.

== Раннє життя ==
Готчкіс народилася в [[Лос-Анджелес]]і 21 вересня 1927 року<ref name="Leszczak">{{Cite book
|url=https://books.google.com/books?id=Xe1ZBAAAQBAJ&pg=PA67
|title=The Odd Couple on Stage and Screen: A History with Cast and Crew Profiles and an Episode Guide
|last=Leszczak
|first=Bob
|date=23 серпня 2014
|publisher=McFarland
|page=67
|isbn=9781476615394
}}</ref><ref name="Hubbard">{{Cite book
|url=https://books.google.com/books?id=DBhI_8ccuB4C&q=joan+hotchkis+%22September+21,+1927%22
|title=Contemporary Theatre, Film and Television
|last=Hubbard
|first=Linda S.
|last2=Steen
|first2=Sara J.
|year=1989
|publisher=Cengage Gale
|page=184
|isbn=9780810320703
|quote="Personal: Born September 21, 1927, in Los Angeles, CA; daughter of Preston (in the insurance and investment business) and Katharine (Bixby) Hotchkis; married Robert Foster (a film director and writer) … Education: Smith College, B.A., 1949; Bank Street College of Education, M.S., 1952, studied acting with Lee Strasberg, Sanford Meisner, Kristen Linklater, Eric Morris …"
}}</ref>. Її батько, Престон, працював у сфері страхування та інвестицій<ref name="Hubbard" />, а мати Кетрін (Біксбі) походила з родини скотарів з [[Оріндж (округ, Каліфорнія)|округу Оріндж,]] яка перетворила Ранчо Лос-Аламітос на ферму великої рогатої худоби площею 26 000 акрів<ref name="Leszczak" /><ref name="Curtis">{{Cite news|title=Acting Her Age|url=https://www.latimes.com/archives/la-xpm-1996-10-18-ca-54991-story.html|first=Cathy|last=Curtis|date=18 жовтня 1996|accessdate=5 жовтня 2022|work=Los Angeles Times}}</ref>. Готчкіс виросла у [[Сан-Марино (Каліфорнія)|Сан-Марино]]<ref>{{Cite news|title=Joan Hotchkis will be the sole performer…|url=https://www.latimes.com/archives/la-xpm-1992-07-12-ga-4348-story.html|first=Franki V.|last=Ransom|date=12 липня 1992|accessdate=5 жовтня 2022|work=Los Angeles Times}}</ref> та навчалася у школі Вестрідж у сусідній [[Пасадіна (Каліфорнія)|Пасадіні]]<ref name="wedding announcement">{{Cite news|title=Joan Hotchkis, Robert Foster To Marry June 7|url=https://www.proquest.com/docview/114596953|page=23|date=25 квітня 1958|accessdate=5 жовтня 2022|work=The New York Times|id={{ProQuest|114596953}}}}</ref>. Вона навчалася в [[Сміт-коледж]]і, який закінчила зі ступенем [[Бакалавр мистецтв|бакалавра мистецтв]] у 1949 році. Через три роки вона здобула [[Магістр|ступінь магістра]] з дошкільної освіти в Педагогічному коледжі Бенк-Стріт<ref name="Hubbard" />, а потім три роки викладала в дитячому садку<ref name="Curtis" /><ref name="Churnin">{{Cite news|title=Women's Family Secrets Go Public in 'Tearsheets'|url=https://www.latimes.com/archives/la-xpm-1991-10-17-ca-629-story.html|first=Nancy|last=Churnin|date=17 жовтня 1991|accessdate=5 жовтня 2022|work=Los Angeles Times}}</ref>.

== Кар'єра ==
У віці 26 років Готчкіс перейшла від викладацької роботи до акторства<ref name="Churnin"/>, приєднавшись до Акторської студії та вивчаючи акторську майстерність у Нью-Йорку<ref name="Curtis"/>. Вона дебютувала на Бродвеї у виставі «Порада та згода», адаптації однойменного роману<ref name="Curtis" />. З 1950-х до 1990-х років Готчкіс виконувала різні ролі на телебаченні, в кіно та театрі (на літніх майданчиках та Бродвеї). Вона брала участь у бродвейських виставах «Це пташка…Це літак…Це Супермен» (попередні покази у Філадельфії)<ref>{{Cite book
|url=https://books.google.com/books?id=jW6qDgAAQBAJ&pg=PA199
|title=Hero-A-Go-Go: Campy Comic Books, Crimefighters, & Culture of the Swinging Sixties
|last=Eury
|first=Michael
|date=19 квітня 2017
|publisher=TwoMorrows Publishing
|page=199
|isbn=9781605490731
}}</ref> та «Напиши мені, вбивцю»<ref name="Crowther">{{Cite news|title=Joan Hotchkis Obituary|url=https://www.legacy.com/news/celebrity-deaths/joan-hotchkis-1927-2022-the-odd-couple-costar/|first=Linnea|last=Crowther|date=4 жовтня 2022|accessdate=5 жовтня 2022}}</ref>. На початку 1960-х років вона приєдналася до акторського складу мильної опери «Таємничий шторм», в якій виконувала роль Майри протягом кількох років<ref name="TCM bio">{{Cite web|url=https://www.tcm.com/tcmdb/person/89325%7C0/Joan-Hotchkis#biography|title=Joan Hotchkis – Biography|publisher=Turner Classic Movies|accessdate=5 жовтня 2022}}</ref>. У 1967 році вона повернулася до Лос-Анджелеса та постійно працювала на телебаченні протягом 1970-х років<ref name="Zee">{{Cite news|title=Joan Hotchkis, 'The Odd Couple' and 'Legacy' Star, Dies at 95|url=https://variety.com/2022/tv/news/joan-hotchkis-dead-odd-couple-legacy-1235392867/|first=Michaela|last=Zee|date=4 жовтня 2022|accessdate=5 жовтня 2022|work=Variety}}</ref>. Зокрема, Готчкіс зіграла роль доктора Ненсі Каннінгем, колишньої дівчини Оскара Медісона в телевізійній версії «Дивної пари» й Еллен у серіалі «Мій світ і ласкаво просимо до нього», який отримав премію «Еммі»<ref name="Rotten Tomatoes">{{Cite web|url=https://www.rottentomatoes.com/celebrity/joan_hotchkis|title=Joan Hotchkis|website=Rotten Tomatoes|accessdate=4 жовтня 2022}}</ref>.
[[Файл:Jack_Klugman_Odd_Couple_scene_1971.JPG|праворуч|міні|250x250пкс| Сцена з фільму «Дивна парочка» з (зліва): Готчкіс та іншими акторами Фредом Бейром, [[Джек Клагмен|Джеком Клагменом]] і Дженіс Гансен.]]
Готчкіс також часто з'являлася як гість у телепроєктах, як-от «Зачаровані»<ref name="Rotten Tomatoes"/>, «St. Elsewhere»<ref name="Hubbard"/>, «Лу Грант»<ref>{{Cite book
|url=https://books.google.com/books?id=3vNMxIzSFnYC&pg=PA194
|title=Lou Grant: The Making of TV's Top Newspaper Drama
|last=Daniel
|first=Douglass K.
|date=1 січня 1996
|publisher=Syracuse University Press
|page=194
|isbn=9780815603634
}}</ref>, «Ангели Чарлі», «Меннікс»<ref name="Rotten Tomatoes" />, «Маркус Велбі»<ref name="TVG Filmography">{{Cite web|title=Joan Hotchkis List of Movies and TV Shows|url=https://www.tvguide.com/celebrities/joan-hotchkis/credits/3000060273/|website=TV Guide|accessdate=5 жовтня 2022}}</ref>, «Барнабі Джонс»<ref name="Rotten Tomatoes" /> й інші. На великому екрані вона зіграла роль мами Гартлі в художньому фільмі «Ода Біллі Джо» (1976)<ref name="Rotten Tomatoes" />.

Готчкіс зарекомендувала себе як авторка у 70-х роках: вона написала моноп'єсу «Спадщина», в центрі сюжету — домогосподарка з вищого класу, яка переживає психічний та емоційний зрив. Ерік Морріс поставив п'єсу на сцені; режисер Карен Артур побачила її та звернулася до Готчкіс з пропозицією зняти кіноверсію, де Артур стане режисером, а Готчкіс — сценаристом, продюсером і виконає роль<ref>{{Cite web|url=https://catalog.afi.com/Catalog/moviedetails/55572|title=Legacy (1975)|publisher=American Film Institute|accessdate=4 жовтня 2022}}</ref><ref>{{Cite news|title=Film: Day in Life of Bissie Hapgood – Karen Arthur 'Legacy' at Cinema Studio|url=https://www.nytimes.com/1976/05/03/archives/film-day-in-life-of-bissie-hapgoodkaren-arthur-legacy-at-cinema.html|first=Vincent|last=Canby|date=3 травня 1976|accessdate=5 жовтня 2022|work=[[The New York Times]]}}</ref>. Кінофільм «Спадок» (1975) отримав на Тегеранському кінофестивалі нагороду «Найкращий новачок»<ref name="Zee" />.

На початку 1980-х Готчкіс повернулася на сцену, виступаючи протягом кількох років у регіональних театрах, як-от Орегонський шекспірівський театр і Репертуарний театр Мілвокі<ref name="Barnes">{{Cite news|title=Joan Hotchkis, Actress in 'The Odd Couple' and 'Ode to Billie Joe,' Dies at 95|url=https://www.hollywoodreporter.com/author/mike-barnes-thr/|first=Mike|last=Barnes|date=4 жовтня 2022|accessdate=5 жовтня 2022|work=The Hollywood Reporter}}</ref>. Згодом вона зіграла головну роль у «Скляному звіринці» в Театральному центрі Лос-Анджелеса та іноді виконувала телевізійні ролі<ref name="Zee" /><ref>{{Cite news|title='Menagerie' Gets Passing Marks|url=https://www.latimes.com/archives/la-xpm-1987-01-19-ca-3925-story.html|first=Dan|last=Sullivan|date=19 січня 1987|accessdate=5 жовтня 2022|work=Los Angeles Times}}</ref>.

=== Tearsheets Productions ===
З кінця 1980-х років Готчкіс знову почала писати. Вона заснувала Tearsheets Productions<ref>{{Cite web|url=http://www.18thstreet.org/_residency/organizations/tearsheetsproductions.html|title=Tearsheets Productions|accessdate=14 листопада 2009|archiveurl=https://web.archive.org/web/20101101110744/http://www.18thstreet.org/_residency/organizations/tearsheetsproductions.html|archivedate=November 1, 2010|url-status=dead}}</ref> у [[Санта-Моніка|Санта-Моніці]] та написала, продюсувала та виконала ролі у двох сольних п'єсах<ref name="Curtis" />. З першою, «Tearsheets: Rude Tales from the Ranch»<ref name="Churnin" /><ref>{{Cite web|title=archive.ph|url=https://www.latimes.com/archives/la-xpm-1990-11-16-ca-4521-story.html|website=archive.ph|accessdate=2022-10-12|archive-date=2021-05-02|archive-url=https://archive.today/20210502030639/https://www.latimes.com/archives/la-xpm-1990-11-16-ca-4521-story.html}}</ref>, вона гастролювала у США на початку 1990-х<ref>{{Cite news|title=East Coast Premiere|url=https://news.google.com/newspapers?id=6oxGAAAAIBAJ&sjid=vekMAAAAIBAJ&pg=4251,7011028&dq=joan-hotchkis&hl=en|work=[[The Daily Gazette|Schenectady Daily Gazette]]|date=28 червня 1991|page=C1|accessdate=13 грудня 2012}}</ref><ref>{{Cite news|title=Main Events|url=https://www.google.com/search?hl=en&tbm=nws&gl=us&as_q=Tearsheets&as_epq=Joan%20Hotchkis&as_mindate=1992&as_maxdate=1992|work=[[Austin American-Statesman]]|date=8 лютого 1992|accessdate=13 грудня 2012}}</ref> та побувала за кордоном на Единбурзькому міжнародному фестивалі «Fringe»<ref>{{Cite news|title=Letters to the Past: Exploring Relationships of a California Dynasty|first=Robert|last=Epstein|authorlink1=Robert Epstein|url=http://articles.latimes.com/1992-07-09/entertainment/ca-2529_1_family-history/2|work=[[Los Angeles Times]]|date=9 липня 1992|accessdate=13 грудня 2012}}</ref>, де отримала нагороду<ref>{{Cite web|url=http://www.playbill.com/news/article/33257-Odd-Couples-Joan-Hotchkis-in-the-Flesh-in-CA|title=Odd Couple's Joan Hotchkis in the ''Flesh'' in CA|date=27 лютого 1997|website=[[Playbill]]|accessdate=13 грудня 2012}}</ref>. Її другою сольною роботою стала «Elements of Flesh: Or Screwing Saved My Ass» (1996) про старіння та сексуальність<ref>{{Cite news|title=Just Wait Until Sen. Jesse Helms Hears This One|first=Diane|last=Haithman|url=http://articles.latimes.com/1996-05-09/entertainment/ca-2000_1_performance-art|work=[[Los Angeles Times]]|date=9 травня 1996|accessdate=13 грудня 2012}}</ref><ref>{{Cite news|title='Elements of Flesh' Dares to Be Sensuous|first=F. Kathleen|last=Foley|url=http://articles.latimes.com/1996-05-10/entertainment/ca-2707_1_joan-hotchkis|work=[[Los Angeles Times]]|date=10 травня 1996|accessdate=13 грудня 2012}}</ref><ref>{{Cite news|title=Aging and Sexuality Just Might Be Compatible, After All|url=http://articles.latimes.com/1997-02-12/news/ls-27722_1_middle-age|work=[[Los Angeles Times]]|date=12 лютого 1997|accessdate=13 грудня 2012}}</ref>.

== Особисте життя ==
Готчкіс вийшла заміж за Роберта Фостера у червні 1958 року<ref name="wedding announcement"/>. Вони познайомилися під час знімання рекламного ролика<ref name="Zee"/>. У них народилася одна дитина, Пола. Вони розлучилися у 1967 році. Готчкіс повернулася до Лос-Анджелеса з Полою<ref name="Churnin"/><ref name="Zee" />. Зацікавленість Готчкіс психологією протягом усього життя привела її до того, що вона зрештою стала парапрофесіоналом із навчання подолання агресії в Інституті групової психотерапії (під наставництвом Джорджа Баха)<ref name="Leszczak"/><ref>{{Cite book
|url=https://books.google.com/books?id=64oxAQAAIAAJ&q=joan+hotchkis+%22Institute+of+Group+Psychotherapy%22
|title=TV Guide
|year=1970
|publisher=Triangle Publications
|page=21
|isbn=
}}</ref>.

Готчкіс померла 27 вересня 2022 року в Лос-Анджелесі. Їй було 95 років, і перед смертю вона страждала на [[Серцева недостатність|застійну серцеву недостатність]]<ref name="Zee"/><ref>{{Cite web|last=Tinoco|first=Armando|title=Joan Hotchkis Dies: 'The Odd Couple' & 'Legacy' Star Was 95|url=https://deadline.com/2022/10/joan-hotchkis-dead-the-odd-couple-legacy-star-1235134540/|website=[[Deadline Hollywood]]|date=3 жовтня 2022|accessdate=3 жовтня 2022}}</ref>.

== Фільмографія ==
{| class="wikitable"
|+Фільмографія Джоан Готчкіс<ref name="AFI">{{Cite web|url=https://catalog.afi.com/Person/214869-Joan-Hotchkis|title=Joan Hotchkis|publisher=American Film Institute|accessdate=4 жовтня 2022}}</ref><ref name="Rotten Tomatoes"/>
! рік
! Назва
! Роль
|-
| 1971
| ''Пізня Ліз''
| Саллі Пірсон
|-
| 1973
| ''[[Брізі (фільм)|Брізі]]''
| Пола Гармон
|-
| 1975
| ''Спадщина''
| Біссі Гепгуд
|-
| 1976
| ''Ода Біллі Джо''
| Анна «Мама» Гартлі
|-
| 1979
| ''Старі хлопці''
| Памела Шоу
|-
| 1984
| ''Остання гра''
| Мати Корі
|}

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Готчкіс Джоан}}

[[Категорія:Жінки США XXI століття]]
[[Категорія:Американські телеакторки]]
[[Категорія:Американські театральні акторки]]
[[Категорія:Американські кіноакторки]]
[[Категорія:Акторки США XX століття]]

title: Джоан Готчкіс

Народилася: 21 липня 1927 · Лос-Анджелес, Каліфорнія, США

Померла: 27 вересня 2022 (95 років) · Лос-Анджелес, Каліфорнія, США

Країна: США

Діяльність: акторка, акторка театру, телеакторка, кіноакторка, письменниця

Галузь: акторське мистецтво і творче та професійне письмоd

Знання мов: англійська


text:
# Дуейн Лейдеджо
Дуейн Лейдеджо  (англ. Du'aine Ladejo, 14 лютого 1971) — британський легкоатлет, олімпійський медаліст.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада      | Дисципліна              | Місце     |
| -------------- | ----------------------- | --------- |
| Барселона 1992 | естафета 4 x 400 метрів | 3         |
| Атланта 1996   | біг на 400 метрів       | 6 h3 r2/4 |
| Атланта 1996   | естафета 4 x 400 метрів | 2         |

title: Дуейн Лейдеджо

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = Du'aine Ladejo
| повне_ім'я = Du'aine Ladejo (Thorne-)
| зображення =
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[британці|британець]]
| місце_проживання =
| дата_народження = 14.2.1971
| місце_народження = [[Педдінгтон]], [[Великий Лондон]]
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 187 см
| вага = 84 кг
| вебсторінка  =
| країна = [[Велика_Британія]]
| вид_спорту = [[легка атлетика]]
| дисципліна =
| студентська_команда =
| клуб =  Belgrave Harriers, Wimbledon (GBR)
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| медалі = {{MedalOlympic}}
{{MedalSilver|[[Літні Олімпійські ігри 1996|Атланта 1996]]| естафета 4 x 400 метрів}}
{{MedalBronze|[[Літні Олімпійські ігри 1992|Барселона 1992]]| естафета 4 x 400 метрів}}
{{MedalCompetition | [[Чемпіонат Європи з легкої атлетики|Чемпіонати Європи]] }}
{{MedalGold | [[Чемпіонат Європи з легкої атлетики 1994|1994 Гельсінкі]] | 400 м }}
{{MedalGold | [[Чемпіонат Європи з легкої атлетики 1994|1994 Гельсінкі]] | 4×400 м }}
| show-medals = yes
}}
'''Дуейн Лейдеджо ''' ({{lang-en|Du'aine Ladejo}}, [[14 лютого]] [[1971]]) — [[Велика Британія|британський]] [[легка атлетика|легкоатлет]], [[Олімпійські ігри|олімпійський]] медаліст.

== Виступи на Олімпіадах ==

{|class = "wikitable"
!Олімпіада!! Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 1992|Барселона 1992]] || естафета 4 x 400 метрів || 3
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 1996|Атланта 1996]] || [[біг на 400 метрів]] || 6 h3 r2/4
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 1996|Атланта 1996]] || естафета 4 x 400 метрів || 2
|}

== Посилання ==
* [http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/la/duaine-ladejo-1.html Досьє на sport.references.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121109044656/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/la/duaine-ladejo-1.html |date=9 листопада 2012 }}

{{Чемпіони Європи з бігу на 400 метрів}}
{{Чемпіони Європи з естафетного бігу 4×400 метрів}}
{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Лейдеджо Дуейн}}

[[Категорія:Британські бігуни на короткі дистанції]]
[[Категорія:Британські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Британські бронзові олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Бронзові призери літніх Олімпійських ігор 1992]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 1996]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 1992]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 1996]]
[[Категорія:Чемпіони Європи з легкої атлетики]]

{{Athletics-bio-stub}}

title: Загальна інформація

Національність: британець

Громадянство: Велика Британія

Народження: 14 лютого 1971 (54 роки) · Педдінгтон, Великий Лондон

Вага: 84 кг

Alma mater: King Edward's School Witleyd

title: Спорт

Країна: Велика_Британія

Вид спорту: легка атлетика

Дисципліна: біг на 400 метрів

Клуб: Belgrave Harriers, Wimbledon (GBR)

title: Олімпійські ігри

Срібло: Атланта 1996 · естафета 4 x 400 метрів

Бронза: Барселона 1992 · естафета 4 x 400 метрів

title: Чемпіонати Європи

Золото:
1994 Гельсінкі · 400 м
1994 Гельсінкі · 4×400 м


text:
# Комель (присілок)
Комель (рос. Комель) — присілок у Маловішерському районі Новгородської області Російської Федерації.
Населення становить 3 особи. Належить до муніципального утворення Вереб'єнське сільське поселення.

## Історія
До 1927 року населений пункт перебував у складі Новгородської губернії. У 1927-1944 роках перебував у складі Ленінградської області.
Орган місцевого самоврядування від 2010 року — Вереб'єнське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 3    |

title: Комель (присілок)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Комель
|назва ін.       = Комель
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Новгородська область]]
|район           = [[Маловішерський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Вереб'єнське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 3
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Новгородська область
}}
'''Комель''' ({{lang-ru|Комель}}) — [[присілок]] у [[Маловішерський район|Маловішерському районі]] [[Новгородська область|Новгородської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 3 особи. Належить до муніципального утворення [[Вереб'єнське сільське поселення]].

== Історія ==

До 1927 року населений пункт перебував у складі [[Новгородська губернія|Новгородської губернії]]. У 1927-1944 роках перебував у складі [[Ленінградська область|Ленінградської області]].

Орган місцевого самоврядування від 2010 року — Вереб'єнське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/802051405 |title=Закон Новгородской области от 11 ноября 2005 года № 559-ОЗ «Об административно-территориальном устройстве Новгородской области» |access-date=2016-09-21 |archive-date=2019-04-27 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190427113241/http://docs.cntd.ru/document/802051405 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Комель (деревня) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Маловішерський район}}
{{Novgorod-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Маловішерського району]]

title: присілок Комель

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Новгородська область

Муніципальний район: Маловішерський район

Поселення: Вереб'єнське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Комель · Комель


text:
# Кущ тису ягідного

## Створення
Пам’ятка природи «Кущ тису ягідного» (втрачена) була оголошена рішенням Івано-Франківського Облвиконкому  № 265 від 7.07.1972 року на землях Брошнівського лісокомбінату (на території Лугівського лісництва, квартал 18).
Додаткова інформація про територію в рішенні про її створення не міститься.

## Скасування
Станом на 1.01.2016 року об'єкт не міститься в офіційних переліках територій та об'єктів природно-заповідного фонду, оприлюднених на Єдиному державному вебпорталі відкритих даних http://data.gov.ua/ [Архівовано 4 травня 2016 у Wayback Machine.]. Проте ні в Міністерстві екології та природних ресурсів України, ні у Департаменті екології та природних ресурсів Івано-Франківської обласної державної адміністрації відсутня інформація про те, коли і яким саме рішенням було скасовано даний об'єкт природно-заповідного фонду. Таким чином, причина та дата скасування на сьогодні не відома. Вся інформація про стоворення об'єкту взята із текстів зазначених у статті рішень обласної ради, що надані Державним управлянням екології та природних ресурсів Івано-Франківської області Всеукраїнській громадській організації «Національний екологічний центр України». Відповідно до листа Міністерства екології та природних ресурсів України №9-04/18-16 від 11.01.2016 року "Щодо надання роз'яснення", з якого слідує, що вся інформація про установи природно- заповідного фонду є відкритою.

title: Кущ тису ягідного

wikitext:
==Створення==
''' Пам’ятка природи «Кущ тису ягідного» (втрачена)''' була оголошена рішенням Івано-Франківського Облвиконкому  № 265 від 7.07.1972 року на землях Брошнівського лісокомбінату (на території Лугівського лісництва, квартал 18).

Додаткова інформація про територію в рішенні про її створення не міститься.

==Скасування==

Станом на 1.01.2016 року об'єкт не міститься в офіційних переліках територій та об'єктів природно-заповідного фонду, оприлюднених на Єдиному державному вебпорталі відкритих даних http://data.gov.ua/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160504180555/http://data.gov.ua/ |date=4 травня 2016 }}. Проте ні в Міністерстві екології та природних ресурсів України, ні у Департаменті екології та природних ресурсів Івано-Франківської обласної державної адміністрації відсутня інформація про те, коли і яким саме рішенням було скасовано даний об'єкт природно-заповідного фонду. Таким чином, причина та дата скасування на сьогодні не відома. Вся інформація про стоворення об'єкту взята із текстів зазначених у статті рішень обласної ради, що надані Державним управлянням екології та природних ресурсів Івано-Франківської області Всеукраїнській громадській організації «Національний екологічний центр України». Відповідно до листа Міністерства екології та природних ресурсів України №9-04/18-16 від 11.01.2016 року "Щодо надання роз'яснення", з якого слідує, що вся інформація про установи природно- заповідного фонду є відкритою.

==Джерела==
Інформація для створення цієї сторінки надана Міжнародною благодійною організацією "Екологія-Право-Людина"[https://web.archive.org/web/20160408222319/http://epl.org.ua/events/2340-vtracheni-ob-iekty-ta-terytorii-pryrodno-zapovidnoho-fondu-chastyna-2-ivano-frankivska-oblast Втрачені території природно-заповідного фонду Івано-Франківської області].
{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Втрачені природоохоронні території (до 2000-х)]]
[[Категорія:Втрачені природоохоронні території Івано-Франківської області]]


text:
# Едмунд Россманн
Едмунд Россманн (нім. Edmund Roßmann; 11 січня 1918 — 4 квітня 2005) — німецький льотчик-ас винищувальної авіації, лейтенант люфтваффе (1944). Кавалер Лицарського хреста Залізного хреста.

## Біографія
Після закінчення льотного училища 1 березня 1940 року зарахований в 7-му ескадрилью 52-ї винищувальної ескадри. Під час Французької кампанії і битви за Британію збив 6 літаків супротивника. Учасник Німецько-радянської війни, до кінця 1941 року мав на своєму рахунку 32 перемоги. У березні-червні 1942 року служив інструктором у навчальній винищувальній групі «Схід», дислокованій у Франції, а потім повернувся в свою ескадрилью. 29 листопада 1942 року здобув свою 80-ту перемогу. 9 липня 1943 року в бою над Таманню його літак (Bf.109G) був збитий і Россманн був узятий в полон. Всього за час бойових дій здійснив 640 бойових вильотів і збив 93 літаки противника, з них 87 радянських. У жовтні 1949 року переданий владі ФРН і звільнений.

## Нагороди
- Нагрудний знак пілота
- Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу (4 роки)
- Залізний хрест 2-го і 1-го класу
- Почесний Кубок Люфтваффе (17 листопада 1941)
- Німецький хрест в золоті (22 січня 1942)
- Лицарський хрест Залізного хреста (19 березня 1942) — за 49 повітряних перемог.
- Авіаційна планка винищувача в золоті
- Нагрудний знак пілота (Румунія)
- Орден «Доблесний авіатор», золотий хрест (Румунське королівство)

title: Едмунд Россманн

wikitext:
{{Особа
|оригінал імені = {{lang-de|Edmund Roßmann}}
|зображення =
|місце народження =
|дата смерті =
|місце смерті =
|поховання =
|громадянство =
|національність =
|військове звання = [[Лейтенант]]
|партія =
|нагороди = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}}{{Лицарський хрест Залізного хреста}}{{!!}}{{Залізний хрест 1-го класу 1939}}{{!!}}{{Залізний хрест 2-го класу 1939}}
{{!}}-
{{!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу (Люфтваффе)}}{{!!}}{{Золотий німецький хрест}}{{!!}}{{Орден «Доблесний авіатор»}}
{{!}}-
{{!}}{{Нагрудний знак пілота}}{{!!}}{{Почесний Кубок Люфтваффе}}{{!!}}[[Файл:AM.085157 Frontflugspange fuer Schlachtflieger und Zerstoerer Front Flying Clasp of the Luftwaffe..png|55px|Авіаційна планка Люфтваффе для денних винищувачів у золоті]]
{{!)}}
}}
'''Едмунд Россманн''' ({{lang-de|Edmund Roßmann}}; [[11 січня]] [[1918]] — [[4 квітня]] [[2005]]) — німецький льотчик-ас винищувальної авіації, [[лейтенант]] [[люфтваффе]] (1944). Кавалер [[Лицарський хрест Залізного хреста|Лицарського хреста Залізного хреста]].

== Біографія ==
Після закінчення льотного училища 1 березня 1940 року зарахований в 7-му ескадрилью 52-ї винищувальної ескадри. Під час [[Французька кампанія (1940)|Французької кампанії]] і [[Битва за Британію|битви за Британію]] збив 6 літаків супротивника. Учасник [[Німецько-радянська війна|Німецько-радянської війни]], до кінця 1941 року мав на своєму рахунку 32 перемоги. У березні-червні 1942 року служив інструктором у навчальній винищувальній групі «Схід», дислокованій у Франції, а потім повернувся в свою ескадрилью. 29 листопада 1942 року здобув свою 80-ту перемогу. 9 липня 1943 року в бою над Таманню його літак (Bf.109G) був збитий і Россманн був узятий в полон. Всього за час бойових дій здійснив 640 бойових вильотів і збив 93 літаки противника, з них 87 радянських. У жовтні 1949 року переданий владі ФРН і звільнений.

== Нагороди ==

* [[Нагрудний знак пілота]]
* [[Медаль «За вислугу років у Вермахті»]] 4-го класу (4 роки)
* [[Залізний Хрест (Німеччина)|Залізний хрест]] 2-го і 1-го класу
* [[Почесний Кубок Люфтваффе]] (17 листопада 1941)
* [[Німецький хрест]] в золоті (22 січня 1942)
* [[Лицарський хрест Залізного хреста]] (19 березня 1942) — за 49 повітряних перемог.
* [[Авіаційні планки Люфтваффе|Авіаційна планка винищувача]] в золоті
* [[Нагрудний знак пілота (Румунія)]]
* [[Орден «Доблесний авіатор»]], золотий хрест ([[Румунське королівство]])

== Література ==

* ''Залесский К. А.'' Люфтваффе. Военно-воздушные силы Третьего рейха. М.: Яуза-Пресс, 2005, ISBN 5699137688
* Die Ordensträger der Deutschen Wehrmacht (CD), VMD-Verlag GmbH, Osnabrück, 2002
* [[Вальтер-Пер Фельгібель|Fellgiebel W.P.]], Elite of the Third Reich, The recipients of the Knight's Cross of the Iron Cross 1939—1945: A Reference, Helion & Company Limited, Solihull, 2003, ISBN 1-874622-46-9
* Patzwall K., Scherzer V., Das Deutsche Kreuz 1941—1945, Geschichte und Inhaber Band II, Verlag Klaus D. Patzwall, Norderstedt, 2001, ISBN 3-931533-45-X
* Patzwall K.D., Der Ehrenpokal für besondere Leistung im Luftkrieg, Studien zur Geschichte der Auszeichnungen, Band 6, Verlag Klaus D. Patzwall, Norderstedt, 2008, ISBN 978-3-931533-08-3
* OBERMAIER, E., Die Ritterkreuzträger der Luftwaffe, Hoffmann, 1989.
{{DEFAULTSORT:Россманн Едмунд}}
[[Категорія:Військовики Рейхсверу]]
[[Категорія:Лейтенанти люфтваффе]]
[[Категорія:Німецькі аси Другої світової війни]]

title: нім. Edmund Roßmann

Прізвисько: Paule

Народився: 11 січня 1918 · Ґера, Німеччина

Помер: 4 квітня 2004 (86 років) · Крефельд, Дюссельдорф, Північний Рейн-Вестфалія, Німеччина

Країна: Німеччина

Діяльність: ас

Знання мов: німецька

Учасник: Друга світова війна, Французька кампанія і Битва за Британію

Військове звання: Лейтенант

Нагороди: | Лицарський хрест Залізного хреста | Залізний хрест 1-го класу | Залізний хрест 2-го класу | | Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу | Золотий німецький хрест | Орден «Доблесний авіатор» | | Нагрудний знак пілота | Почесний Кубок Люфтваффе | Авіаційна планка Люфтваффе для денних винищувачів у золоті |

title: Військове звання

Лицарський хрест Залізного хреста: Залізний хрест 1-го класу · Залізний хрест 2-го класу

Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу: Золотий німецький хрест · Орден «Доблесний авіатор»

Нагрудний знак пілота: Почесний Кубок Люфтваффе · Авіаційна планка Люфтваффе для денних винищувачів у золоті


text:
# Еліана Рішпен
Еліана Рішпе́н (фр. Éliane Richepin), до шлюбу Праде́ль (фр. Pradelle; 23 листопада 1910, Париж — 9 березня 1999, Париж) — французька піаністка та композиторка класичної музики, музична педагогиня.

## Біографія
Закінчила Паризьку консерваторію, де її викладачами фортеп'яно були Жорж Фалькенберг, Альфред Корто, Маргеріт Лонґ та Ів Нат, вивчала також композицію у Анрі Бюссе. Одружилася з Трістаном Рішпеном, автором популярних пісень, синомкомпозитора Тьярко Рішпена й онуком поета Жана Рішпена.
Протягом кількох десятиліть вела інтенсивну концертну діяльність, виступивши близько 700 разів з оркестром і давши близько 1200 сольних концертів. Передусім фахово виконувала Фридерика Шопена і Клода Дебюссі. В розквіті кар'єри вправлялась також як композиторка — зокрема, Фантазія для фортеп'яно з оркестром Рішпен, вперше виконана нею з Оркестром Падлу під керівництвом Альбера Вольфа, була нагороджена премією.
Викладала в різних країнах і навчальних закладах, в тому числі в заснованому нею самою Паризькому міжнародному музичному університеті (фр. l’Université Musicale Internationale de Paris). Серед учнів Еліани Рішпен, зокрема, Роже Мюраро.
Еліана Рішпен заснувала національний (надалі міжнародний) конкурс піаністів у Монтевідео (1963) і музичний фестиваль в Ансі (1967).

title: Еліана Рішпен

wikitext:
{{ІП|Рішпен}}
{{Музикант}}
'''Еліана Рішпе́н''' ({{Lang-fr|Éliane Richepin}}), [[Дошлюбне та шлюбне прізвище|до шлюбу]] '''Праде́ль''' ({{Lang-fr|Pradelle}}; [[23 листопада]] [[1910]], [[Париж]] — [[9 березня]] [[1999]], [[Париж]]) — французька [[піаністка]]<ref>{{Cite web|url=https://brandesautographs.com/products/eliane-richepin-autograph-6025047?srsltid=AfmBOorugwyu2RISjiuP1kSxdXsWsKFvB6i4GSoungdecxlEDZBQPCEW|title=Richepin, Éliane|website=Brandes Autographs|language=en|access-date=2024-12-08}}</ref> та [[композиторка]] класичної музики, [[Музичний педагог|музична педагогиня]].

== Біографія ==
Закінчила [[Паризька вища національна консерваторія музики й танцю|Паризьку консерваторію]], де її викладачами фортеп'яно були [[Жорж Фалькенберг]], [[Альфред Корто]], [[Маргеріт Лонґ]] та [[Ів Нат]], вивчала також композицію у [[Анрі Бюссе]]. Одружилася з Трістаном Рішпеном, автором популярних пісень, синомкомпозитора [[Тьярко Рішпен]]а й онуком поета [[Жан Рішпен|Жана Рішпена]].

Протягом кількох десятиліть вела інтенсивну концертну діяльність, виступивши близько 700 разів з оркестром і давши близько 1200 сольних концертів. Передусім фахово виконувала [[Фридерик Шопен|Фридерика Шопена]]<ref>{{Citation|title=ELIANE RICHEPIN plays CHOPIN 24 Préludes Op.28 COMPLETE (ca 1982)|url=https://www.youtube.com/watch?v=LKhW-oNMhoM&feature=youtu.be|date=2012-01-22|accessdate=2024-12-08|last=pianotreasures}}</ref> і [[Клод Дебюссі|Клода Дебюссі]]. В розквіті кар'єри вправлялась також як композиторка — зокрема, Фантазія для фортеп'яно з оркестром Рішпен, вперше виконана нею з Оркестром Падлу під керівництвом Альбера Вольфа, була нагороджена премією.

Викладала в різних країнах і навчальних закладах, в тому числі в заснованому нею самою Паризькому міжнародному музичному університеті ({{Lang-fr|l’Université Musicale Internationale de Paris}}). Серед учнів Еліани Рішпен, зокрема, [[Роже Мюраро]].

Еліана Рішпен заснувала національний (надалі міжнародний) конкурс піаністів у [[Монтевідео]] (1963) і музичний фестиваль в [[Ансі]] (1967).

== Примітки ==
{{reflist}}

{{ac}}
{{Краща ілюстрація}}{{без джерел|дата=листопад 2020}}

{{DEFAULTSORT:Рішпен Еліана}}
[[Категорія:Французькі академічні музиканти]]
[[Категорія:Французькі педагоги]]
[[Категорія:Музичні педагоги]]
[[Категорія:Освітянки]]
[[Категорія:Французькі композиторки]]
[[Категорія:Французькі піаністки]]

title: Основна інформація

Дата народження: 23 листопада 1910

Місце народження: VI округ Парижа, Париж, округ Парижd

Дата смерті: 9 березня 1999 (88 років)

Місце смерті: Париж, Франція

Громадянство: Франція

Професії: піаністка, композиторка, вчителька музики

Вчителі: Henri Büsserd і Georges Falkenbergd

Відомі учні: Demis Visvikisd

Інструменти: фортепіано


text:
# Краснолуцька сільська рада (Лановецький район)
Краснолу́цька сільська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування в Лановецькому районі Тернопільської області. Адміністративний центр — село Краснолука.

## Загальні відомості
- Територія ради: 0,81 км²
- Населення ради: 579 осіб (станом на 2001 рік)
- Територією ради протікає річка Горинь

## Населені пункти
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
- с. Краснолука

## Склад ради
Рада складалася з 15 депутатів та голови.
- Голова ради: Сташук Олена Іванівна

### Керівний склад попередніх скликань
| Прізвище, ім'я, по батькові | Основні відомості                                                                                | Дата обрання | Дата звільнення |
| --------------------------- | -------------------------------------------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Сташук Олена Іванівна       | Сільський голова, 1961 року народження, освіта середня спеціальна                                  | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Сташук Олена Іванівна       | Сільський голова, 1961 року народження, освіта середня спеціальна, Політична партія 'Наша Україна' | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України

### Депутати
За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали:

#### За суб'єктами висування
| Суб'єкт висування                                       | Кількість обраних депутатів | %  |
| ------------------------------------------------------- | --------------------------- | -- |
| Самовисування                                           | 9                           | 60 |
| Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» | 6                           | 40 |

#### За округами
| № округу                                                | Прізвище, ім'я, по батькові           | Дата визнання обраним | Освіта             | Партійна приналежність | Відомості про обраного депутата       |
| ------------------------------------------------------- | ------------------------------------- | --------------------- | ------------------ | ---------------------- | ------------------------------------- |
| Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» |                                       |                       |                    |                        |                                       |
| 6                                                       | Продоус Ярослав Саватійович           | 05.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | Укртелеком м. Ланівці, монтер         |
| 8                                                       | Мотельницький Олександр Володимирович | 05.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | Районне управління юстиції, водій     |
| 11                                                      | Сірий Олександр Олександрович         | 05.11.2010            | вища               | позапартійний          | тимчасово не працює                   |
| 12                                                      | Максимлюк Олександр Віталійович       | 05.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | тимчасово не працює                   |
| 14                                                      | Львівський Ігор Богданович            | 05.11.2010            | вища               | позапартійний          | Тернопільський ІСІТ, студент          |
| 15                                                      | Боденчук Ірина Дмитрівна              | 05.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна           | Дитсадок с. Краснолука, вихователь    |
| Самовисування                                           |                                       |                       |                    |                        |                                       |
| 1                                                       | Смосюк Надія Петрівна                 | 05.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна           | Краснолуцька сільська рада, секретар  |
| 2                                                       | Безбах Тарас Миколайович              | 05.11.2010            | вища               | позапартійний          | НАУ, студент                          |
| 3                                                       | Сірий Анатолій Федорович              | 05.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | ПП «Прогрес-К», водій                 |
| 4                                                       | Безбах Ольга Іванівна                 | 05.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна           | Дитсадок с. Краснолука, вихователь    |
| 5                                                       | Данилюк Богдан Володимирович          | 05.11.2010            | вища               | позапартійний          | Тернопільський НТУ, студент           |
| 7                                                       | Польовий Андрій Федорович             | 05.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | тимчасово не працює                   |
| 9                                                       | Башук Вікторія Миколаївна             | 05.11.2010            | вища               | позапартійна           | тимчасово не працює                   |
| 10                                                      | Соляр Олена Устинівна                 | 05.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна           | Краснолуцька сільська рада, бухгалтер |
| 13                                                      | Лавренчук Роман Олегович              | 05.11.2010            | вища               | позапартійний          | Тернопільський ТНУ, студент           |

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Краснолуцька сільська рада
   | будівля             =
   | розташування        =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Тернопільська область]]
   | район               = [[Лановецький район]]
   | центр               = с. [[Краснолука]]
   | голова              = Сташук Олена Іванівна
   | секретар            =
   | кількість членів    = 15 депутатів
   | утворена            =
   | код КОАТУУ          = 6123884200
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=31373 Краснолуцька сільська рада]
   | площа               = 0,81
   | населення           = 579 ''(на 2001 рік)''
   | щільність           = 714,81
   | населені пункти     = с. [[Краснолука]]
   | поштовий індекс     = 28380
   | адреса              = <tt>47401, Тернопільська обл., Лановецький р-н, с. Краснолука</tt>
   | телефонний код      = 3549
   | телефонний номер    = 4-87-31
   | факс                =
   | електронна скринька =
   | вебсторінка         =
  }}
{{Otheruses|Краснолуцька сільська рада}}
'''Краснолу́цька сільська́ ра́да''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[орган місцевого самоврядування]] в [[Лановецький район|Лановецькому районі]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]]. [[Адміністративний центр]] — [[село]] [[Краснолука]].

== Загальні відомості ==
* ''Територія ради:'' 0,81 км²
* ''Населення ради:'' 579 осіб (станом на 2001 рік)
* Територією ради протікає річка [[Горинь|Горинь]]

== Населені пункти ==
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
* с. [[Краснолука]]

== Склад ради ==
Рада складалася з 15 депутатів та голови.
* ''Голова ради:'' Сташук Олена Іванівна

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#FAEBD7"
! Прізвище, ім'я, по батькові !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Сташук Олена Іванівна
| Сільський голова, 1961 року народження, освіта середня спеціальна
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Сташук Олена Іванівна
| Сільський голова, 1961 року народження, освіта середня спеціальна, Політична партія 'Наша Україна'
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними сайту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=10360&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=10360&rid256=122 Секретарі попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

=== Депутати ===
За результатами [[Місцеві вибори в Україні 2010|місцевих виборів 2010 року]] депутатами ради стали<ref>{{cite web |url=http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=10360&PF7691=10360 |title=Краснолуцька сільська рада. Результати виборів депутатів. |publisher=ЦВК |accessdate=11 жовтня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160305020509/http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=10360&PF7691=10360 |archivedate=5 березня 2016 |deadurl=yes }}</ref>:

==== За суб'єктами висування ====
{| class="wikitable sortable collapsible"
|-
! Суб'єкт висування !! Кількість обраних депутатів !! %
|-
| Самовисування || align="center"| 9 || align="center"| 60
|-
| Політична партія [[Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»]] || align="center"| 6 || align="center"| 40
|}

==== За округами ====
{| class="wikitable collapsible collapsed"
|-
! data-sort-type="number" | № округу !! Прізвище, ім'я, по батькові !! data-sort-type="date" | Дата визнання обраним !! Освіта !! Партійна приналежність !! Відомості про обраного депутата
|-
| colspan=6 | '''Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»'''
|-
| align="center"| 6 || style=white-space:nowrap | Продоус Ярослав Саватійович || align="center"| 05.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || Укртелеком м. Ланівці, монтер
|-
| align="center"| 8 || style=white-space:nowrap | Мотельницький Олександр Володимирович || align="center"| 05.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || Районне управління юстиції, водій
|-
| align="center"| 11 || style=white-space:nowrap | Сірий Олександр Олександрович || align="center"| 05.11.2010 || вища || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 12 || style=white-space:nowrap | Максимлюк Олександр Віталійович || align="center"| 05.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 14 || style=white-space:nowrap | Львівський Ігор Богданович || align="center"| 05.11.2010 || вища || позапартійний || Тернопільський ІСІТ, студент
|-
| align="center"| 15 || style=white-space:nowrap | Боденчук Ірина Дмитрівна || align="center"| 05.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || Дитсадок с. Краснолука, вихователь
|-
| colspan=6 | '''Самовисування'''
|-
| align="center"| 1 || style=white-space:nowrap | Смосюк Надія Петрівна || align="center"| 05.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || Краснолуцька сільська рада, секретар
|-
| align="center"| 2 || style=white-space:nowrap | Безбах Тарас Миколайович || align="center"| 05.11.2010 || вища || позапартійний || НАУ, студент
|-
| align="center"| 3 || style=white-space:nowrap | Сірий Анатолій Федорович || align="center"| 05.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || ПП «Прогрес-К», водій
|-
| align="center"| 4 || style=white-space:nowrap | Безбах Ольга Іванівна || align="center"| 05.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || Дитсадок с. Краснолука, вихователь
|-
| align="center"| 5 || style=white-space:nowrap | Данилюк Богдан Володимирович || align="center"| 05.11.2010 || вища || позапартійний || Тернопільський НТУ, студент
|-
| align="center"| 7 || style=white-space:nowrap | Польовий Андрій Федорович || align="center"| 05.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 9 || style=white-space:nowrap | Башук Вікторія Миколаївна || align="center"| 05.11.2010 || вища || позапартійна || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 10 || style=white-space:nowrap | Соляр Олена Устинівна || align="center"| 05.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || Краснолуцька сільська рада, бухгалтер
|-
| align="center"| 13 || style=white-space:nowrap | Лавренчук Роман Олегович || align="center"| 05.11.2010 || вища || позапартійний || Тернопільський ТНУ, студент
|}

== Примітки та джерела ==
{{reflist}}
* {{ОКВРУ|31373|Краснолуцька сільська рада}}

{{Ternopil-obl-stub}}
{{Адміністративний устрій Лановецького району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Лановецького району]]

title: Основні дані

Область: Тернопільська область

Район: Лановецький район

Адм. центр: с. Краснолука

Облікова картка: Краснолуцька сільська рада

title: Склад

Кількість членів: 15 депутатів

Голова ради: Сташук Олена Іванівна

title: Територія та населення

Густота: 714,81 осіб/км²

Населені пункти: с. Краснолука

title: Контактні дані