text:
# Партизанське (Словаччина)
Партизанське (словац. Partizánske, угор. Simony) — місто в західній Словаччині на річці Нітра. Населення міста становить близько 23 932 мешканців.

## Географія
Місто розташоване на злитті річок Нітра та Нітриця біля підніжжя гірських масивів Трибеч та Стражівських Врхів, у Західних Карпатах. Воно лежить за 47 км на південний схід від міста Тренчин і за 128 км на північний схід від столиці країни, Братислави.

## Історія
Партизанське — молоде місто, яке було засновано в 1938 році, коли взуттєва фірма «Baťa» побудувала на околиці села Шимоновани свій завод. Так виникло містечко Батевани. В 1948 році Батевани отримали статут міста, а в 1949, у пам'ять боїв словацьких партизан із військами вермахту, місто було перейменоване в Партизанське.
До 1960 року місто було центром округу. У період з 1960 по 1995 роки належало до округу Топольчани, а з 1996 року стало адміністративним центром однойменного округу.

## Населення
| Рік:            | 1993   | 2003    | 2013    | 2023     |
| --------------- | ------ | ------- | ------- | -------- |
| Кількість осіб: | 27 007 | 24 686  | 23 709  | 20 607   |
| Різниця:        |        | -8,59 % | -3,95 % | -13,08 % |

| Рік:            | 2022   | 2023    |
| --------------- | ------ | ------- |
| Кількість осіб: | 20 871 | 20 607  |
| Різниця:        |        | -1,26 % |

За даними перепису населення 2001 року, у місті проживало 24 907 осіб.

### Національний склад
- Словаки — 97,62 %
- Чехи — 0,69 %
- Роми — 0,32 %
- Угорці — 0,28 %
- Поляки — 0,06 %
- Німці — 0,03 %
- інші національності — 1,02 %

### Конфесійний склад
- Католики — 73,88 %
- Лютерани — 2,95 %
- Греко-католики — 0,18 %
- Православні — 0,06 %
- інші конфесії та атеїсти — 22,93 %

## Пам'ятки
- Водний Град — найстаріший особняк в стилі готики і ренесансу. Приблизний час будівництва оцінюється XIV–XV століттям.
- Римо-католицький костел Святого Серця Ісуса, (1949).
- Римо-католицький костел Святого Томаша, (1999).
- Римо-католицький костел Святої Діви Марії, (XIII століття).
- Римо-католицький костел Святої Єлизавети, (XVIII століття).

## Відомі люди
- Рудольф Йошик (нар. 2 грудня 1919, Турзовка — † 30 липня 1960, Братислава) — словацький письменник, поет і журналіст.
- Ян Батя — підприємець, власник місцевих заводів взуття.
- Пітер Дворський (нар. 25 вересня 1951, Партизанське) — словацький оперний співак (тенор).
- Мирослав Дворський (нар. 16 травня 1960, Партизанське) — словацький оперний співак (тенор).
- Павло Балаж (нар. 1 квітня 1984, Партизанське) — словацький футболіст, півзахисник клубу «Лодзь».

## Міста-побратими
Partizánske побратим з:
- Баяна Башта, Сербія
- Бенешов, Чехія
- Крапковиці, Польща
- Наход, Чехія
- Світ, Словаччина
- Валашске Мезиржичі, Чехія
- Вуковар, Хорватія

title: Партизанське (Словаччина)

wikitext:
{{Місто
 | назва               = Партизанське
 | місцева_назва       = {{lang-sk|Partizánske}}
 | зображення          = Partizanske4.jpg
 | зображення_розмір   =
 | зображення_підпис   = Місто Партизанськ
 | прапор              = Partizanske-partizanske-flag.svg
 | прапор_підпис       = Прапор
 | герб                = Coat of Arms of Partizánske.svg
 | герб_підпис         = Герб
 | країна              = {{SVK}}
 | регіон              = [[Файл:Trenciansky vlajka.svg|21px]] [[Тренчинський край]]<br />[[Партизанське (округ)|Округ Партизанське]]
 | цифровий ідентифікатор=
 | вид ідентифікатора  =
 | розташування        =
 | розташування_розмір =
 | розташування_підпис =
 | mapx                =
 | mapy                =
 | засноване           = [[1260]]
 | статус              = [[1948]]
 | магдебурзьке право  =
 | катойконім          =
 | агломерація         =
 | часовий пояс        =
 | висота над рівнем моря= 195
 | поштові індекси     = 95801
 | код країни          = +421
 | код міста           = 38
 | координати          = <!-- {{coord|48|37|31|N|18|22|21|E|scale:30000|display=inline,title}} -->
  |lat_deg =48 |lat_min =37 |lat_sec =31
  |lon_deg =18 |lon_min =22 |lon_sec =21
  |CoordAddon = type:city(58388)_region:SK
  |CoordScale =
 | поділ міста         =
 | міста-побратими     =
 | день міста          =
 | адреса              =
 | вебсторінка         = http://www.partizanske.sk
 | мер                 = Йозеф Божик

}}{{Otheruses|тип=НП}}

'''Партизанське''' ({{lang-sk|Partizánske}}, {{lang-hu|Simony}}) — місто в західній [[Словаччина|Словаччині]] на річці [[Нітра (річка)|Нітра]]. [[Населення]] міста становить близько 23 932 мешканців.

== Географія ==
Місто розташоване на злитті річок [[Нітра (річка)|Нітра]] та [[Нітриця (річка)|Нітриця]] біля підніжжя гірських масивів [[Трибеч]] та Стражівських Врхів, у [[Західні Карпати|Західних Карпатах]]. Воно лежить за 47 км на південний схід від міста [[Тренчин]] і за 128 км на північний схід від столиці країни, [[Братислава|Братислави]].

== Історія ==
[[Файл:Kastiel Simonovany.jpg|міні|left|240px|Партизанське. Водний Град]]
Партизанське — молоде місто, яке було засновано в [[1938]] році, коли взуттєва фірма «Baťa» побудувала на околиці села Шимоновани свій завод. Так виникло містечко '''Батевани'''. В [[1948]] році Батевани отримали статут [[місто|міста]], а в [[1949]], у пам'ять боїв [[Словацьке національне повстання|словацьких партизан]] із військами [[вермахт]]у, місто було перейменоване в '''Партизанське'''.

До [[1960]] року місто було центром округу. У період з [[1960]] по [[1995]] роки належало до округу [[Топольчани (округ)|Топольчани]], а з [[1996]] року стало адміністративним центром [[Партизанське (округ)|однойменного округу]].

== Населення ==
{{SK|pop}}
За даними перепису населення 2001 року, у місті проживало 24 907 осіб.

{{Карта розташування
 |Словаччина Тренчинський край
 |label= Партизанське
 |lat_dir= N|lat_deg=48|lat_min=37|lat_sec=31
 |lon_dir= E|lon_deg=18|lon_min=22|lon_sec=21
 |width=300
 |float=right
 |caption= .
}}
=== Національний склад ===
* [[Словаки]] — 97,62 %
* [[Чехи]] — 0,69 %
* [[Роми]] — 0,32 %
* [[Угорці]] — 0,28 %
* [[Поляки]] — 0,06 %
* [[Німці]] — 0,03 %
* інші національності — 1,02 %

=== Конфесійний склад ===
* [[Католики]] — 73,88 %
* [[Лютерани]] — 2,95 %
* [[Греко-католики]] — 0,18 %
* [[Православні]] — 0,06 %
* інші конфесії та атеїсти — 22,93 %

== Пам'ятки ==
* Водний Град — найстаріший особняк в стилі [[готика|готики]] і [[ренесанс]]у. Приблизний час будівництва оцінюється [[XIV]]–[[XV століття]]м.
* Римо-католицький костел Святого Серця Ісуса, ([[1949]]).
* Римо-католицький костел Святого Томаша, ([[1999]]).
* Римо-католицький костел [[Свята Діва Марія|Святої Діви Марії]], ([[XIII століття]]).
* Римо-католицький костел [[Свята Єлисавета|Святої Єлизавети]], ([[XVIII століття]]).

== Відомі люди ==
* [[Рудольф Йошик]] ({{н}} [[2 грудня]] [[1919]], [[Турзовка]] — † [[30 липня]] [[1960]], [[Братислава]]) — словацький письменник, поет і журналіст.
* [[Ян Батя (Словаччина)|Ян Батя]] — підприємець, власник місцевих заводів взуття.
* [[Пітер Дворський]] ({{н}} [[25 вересня]] [[1951]], Партизанське) — словацький оперний співак (тенор).
* [[Мирослав Дворський]] ({{н}} [[16 травня]] [[1960]], Партизанське) — словацький оперний співак (тенор).
* [[Павло Балаж]] ({{н}} [[1 квітня]] [[1984]], Партизанське) — словацький футболіст, півзахисник клубу «[[ЛКС (Лодзь)|Лодзь]]».

== Міста-побратими ==

Partizánske [[місто-побратим|побратим]] з:<ref>{{cite web |title=Mesto Partizánske матиме нових транскордонних партнерів|url=https://www.partizanske.sk/?program=51&module_action__0__id_ci=136447 |publisher =Partisan|language=sk|access-date=3 вересня 2019}}</ref>
{{div col|colwidth=20em}}
*{{flagicon|SRB}} [[Баяна Башта]], Сербія
*{{flagicon|CZE}} [[Бенешов]], Чехія
*{{flagicon|POL}} [[Крапковиці]], Польща
*{{flagicon|CZE}} [[Наход]], Чехія
*{{flagicon|SVK}} [[Світ (Словаччина)|Світ]], Словаччина
*{{flagicon|CZE}} [[Валашске Мезиржичі]], Чехія
*{{flagicon|CRO}} [[Вуковар]], Хорватія
{{div col end}}

== Світлини ==
<gallery>
Partizánske - rieky Nitra a Nitrica.JPG|
Partizánske - kaštieľ Šimonovany 01.JPG|
Partizánske - kostol na Šípku.jpg|
</gallery>

== Див. також ==
* [[25384 Партизанське]] — астероїд, названий на честь поселення<ref>{{DMPN}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.partizanske.sk Офіційний сайт міста] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220320233227/https://www.partizanske.sk/ |date=20 березня 2022 }} {{ref-sk}}
* [http://app.statistics.sk/mosmis/sk/demografia.jsp?txtUroven=420305&lstObec=505315 Місто Партизанське. Статистика]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} {{ref-sk}}
* {{commons-inline|Partizánske|Партизанське}}

{{Округ Партизанське}}

[[Категорія:Міста Словаччини]]
[[Категорія:Населені пункти, засновані 1260]]
[[Категорія:Округ Партизанське]]

title: — сусідні нас. пункти

Герб: Прапор

Країна: Словаччина

Регіон: Тренчинський край · Округ Партизанське

Столиця для: Партизанське (округ Словаччини)

Міста-побратими: Світ

Часовий пояс: UTC+1 і UTC+2

Номери автомобілів: PE

Мер міста: Йозеф Божик


text:
# Сперелуп Іван Вікторович
Іва́н Ві́кторович Сперелуп (14 серпня 1996 — 6 травня 2018) — старший солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни.

## Життєпис
Народився 1996 року в місті Слов'яносербськ (Луганська область). Його батько — шахтар з Луганщини, мама — з Галичини; 2010-го родина переїхала до Ходорова. Закінчив Ходорівську ЗОШ, 2016 року — Новороздільський політехнічний коледж — за фахом еколога, працював на приватній фірмі у Жидачеві.
13 жовтня 2016-го призваний на військову службу, 16 листопада підписав контракт, спочатку був кулеметником, згодом пройшов підготовку на механіка-водія. Старший солдат, старший механік-водій БМП 1-го механізованого відділення 3-го механізованого взводу 9-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону 24-ї бригади. Воював біля Золотого і Попасної, з січня 2018 року — біля Новгородського.
6 травня 2018-го загинув під час патрулювання району оборони поблизу села Новоселівка (Ясинуватський район) внаслідок підриву БМП-2 на керованому фугасі, під час вогневого зіткнення з ДРГ противника.
10 травня 2018 року похований у Ходорові; в останню путь проводило більше 1000 людей, стояли на колінах, процесію супроводжував військовий оркестр.
Без Івана лишились батьки й три сестри.

## Нагороди та вшанування
- указом Президента України № 239/2018 від 23 серпня 2018 року «за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, зразкового виконання військового обов'язку» — нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно)[1]

wikiname: ukwiki

title: Сперелуп Іван Вікторович

in_language: uk

wikitext:
{{Військовик2
| ім'я                = Сперелуп Іван Вікторович
| оригінал імені      =
| портрет             = Сперелуп Іван Вікторович.jpg
| ім'я при народженні =
| дата народження     = 14.8.1996
| місце народження    = [[Слов'яносербськ]]
| дата смерті         = 6.5.2018
| місце смерті        = [[Новоселівка (Покровський район)|Новоселівка]]
| причина смерті      =
| прізвисько          = «Лакалут»
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    = {{FЗСУ}}
| рід військ          = {{InМЕХ Укр}}
| роки служби         =
| звання              = {{Ранг|країна=Україна|звання=Старший солдат}}
| формування          = {{24 ОМБр ЗСУ|2}}
| командування        =
| битви               = [[Війна на сході України]]
* [[Бої за Бахмутку|Бої за Бахмутку (з 2017)]]
* [[Бої за Попасну|Бої під Попасною (з 2014)]]
| нагороди            = {{Орден За мужність III ступеня}}
| університет         =
| signature           =
| інше                =
}}
'''Іва́н Ві́кторович Сперелуп''' ({{ДН|14|8|1996}} — {{ДС|6|5|2018}}) — старший солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни.

== Життєпис ==
Народився 1996 року в місті Слов'яносербськ ([[Луганська область]]). Його батько — шахтар з Луганщини, мама — з Галичини; 2010-го родина переїхала до Ходорова. Закінчив [[Ходорів]]ську ЗОШ, 2016 року — [[Новий Розділ|Новороздільський]] політехнічний коледж — за фахом еколога, працював на приватній фірмі у [[Жидачів|Жидачеві]].

13 жовтня 2016-го призваний на військову службу, 16 листопада підписав контракт, спочатку був кулеметником, згодом пройшов підготовку на механіка-водія. Старший солдат, старший механік-водій БМП 1-го механізованого відділення 3-го механізованого взводу 9-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону 24-ї бригади. Воював біля Золотого і Попасної, з січня 2018 року — біля Новгородського.

6 травня 2018-го загинув під час патрулювання району оборони поблизу села Новоселівка ([[Ясинуватський район]]) внаслідок підриву [[БМП-2]] на керованому фугасі, під час вогневого зіткнення з ДРГ противника.

10 травня 2018 року похований у Ходорові; в останню путь проводило більше 1000 людей, стояли на колінах, процесію супроводжував військовий оркестр.

Без Івана лишились батьки й три сестри.

== Нагороди та вшанування ==
* указом Президента України № 239/2018 від 23 серпня 2018 року «за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, зразкового виконання військового обов'язку» — нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно)<ref>{{УПУ|239/2018|23 серпня 2018|Про відзначення державними нагородами України| https://www.president.gov.ua/documents/2392018-24714}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://memorybook.org.ua/21/sperelup.htm Сперелуп Іван Вікторович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191003055734/http://memorybook.org.ua/21/sperelup.htm |date=3 жовтня 2019 }} // ''[[Книга пам'яті полеглих за Україну|Книга пам'яті]]''
{{Учасники РУВ|загинув=так}}
[[Категорія:Уродженці Слов'яносербська]]
[[Категорія:Померли в Ясинуватському районі]]
[[Категорія:Поховані в Ходорові]]

title: Загальна інформація

Народження: 14 серпня 1996 · Слов'яносербськ

Смерть: 6 травня 2018 (21 рік) · Новоселівка

Поховання: Ходорів

Псевдо: «Лакалут»

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Вид ЗС: Збройні сили

Рід військ: Механізовані війська

Формування: 24 ОМБр

Війни / битви: Війна на сході України - Бої за Бахмутку (з 2017) - Бої під Попасною (з 2014)

title: Нагороди та відзнаки

Нагороди та відзнаки: Орден «За мужність» ІІІ ступеня


text:
# Вільканув
Вільканув (пол. Wilkanów, нім. Wölfelsdorf) — село в Польщі, у гміні Бистшиця-Клодзька Клодзького повіту Нижньосілезького воєводства.
Населення — 1129 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Валбжиського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 573     | 113                | 408              | 52                   |
| Жінки    | 556     | 94                 | 357              | 105                  |
| Разом    | 1129    | 207                | 765              | 157                  |

title: Вільканув

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Вільканув
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Wilkanów}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = 2014 Wilkanów, kościół św. Jerzego.jpg
|опис зображення    =  <!--Kościół św. Jerzego w Wilkanowie-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Нижньосілезьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Клодзький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Бистшиця-Клодзька (гміна){{!}}Бистшиця-Клодзька
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     = 375-465
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 1129
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 74
|поштовий індекс        = 57-513
|автомобільний код      = DKL
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0851689
|сайт  = http://wilkanow.republika.pl/
|add1n =
|add1  =
}}

'''Вільканув''' ({{lang-pl|Wilkanów}}, {{lang-de|Wölfelsdorf}}) — село в Польщі, у [[Бистшиця-Клодзька (гміна)|гміні Бистшиця-Клодзька]] [[Клодзький повіт|Клодзького повіту]] [[Нижньосілезьке воєводство|Нижньосілезького воєводства]].
Населення — {{formatnum:1129}} {{МНОЖИНА:1129|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Валбжиське воєводство|Валбжиського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=573 |ЧолПре=113 |ЧолПрац=408 |ЧолПост=52
|Жін=556 |ЖінПре=94 |ЖінПрац=357 |ЖінПост=105
|Разом=1129 |РазомПре=207 |РазомПрац=765 |РазомПост=157
}}

== Примітки ==
{{commonscat-inline|Wilkanów}}
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Бистшиця-Клодзька}}

[[Категорія:Села Клодзького повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Нижньосілезьке воєводство

Повіт: Клодзький повіт

Гміна: Бистшиця-Клодзька

Водойма: Wilczkad

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: DKL

OSM: ↑2985218 ·R (Ґміна Бистшиця-Клодзька)


text:
# Connecticut Open 2016
Connecticut Open 2016 (також відомий під назвою Connecticut Open 2016 presented by United Technologies за назвою спонсора) — тенісний турнір, що проходив на відкритих кортах з твердим покриттям. Це був 48-й за ліком Connecticut Open. Належав до серії Premier у рамках Туру WTA 2016. Відбувся в Cullman-Heyman Tennis Center у Нью-Гейвені (США). Тривав з 21 до 27 серпня 2016 рок.

## Очки і призові

### Нарахування очок
| Дисципліна       | П   | Ф   | ПФ  | ЧФ  | 1/8 | 1/16 | Q   | Q3  | Q2  | Q1  |
| Одиночний розряд | 470 | 305 | 185 | 100 | 55  | 1    | 25  | 18  | 13  | 1   |
| Парний розряд    | 470 | 305 | 185 | 100 | 1   | Н/Д  | Н/Д | Н/Д | Н/Д | Н/Д |

### Призові гроші
| Дисципліна       | П        | F       | ПФ      | ЧФ      | 1/8     | 1/16   | Q3     | Q2     | Q1   |
| Одиночний розряд | $130,300 | $69,380 | $37,020 | $19,885 | $10,665 | $5,820 | $3,045 | $1,620 | $895 |
| Парний розряд    | $40,650  | $21,700 | $11,865 | $6,035  | $3,270  | Н/Д    | Н/Д    | Н/Д    | Н/Д  |

## Одиночний розряд

### Сіяні учасниці
| Країна          | Гравчиня               | Рейтинг* | Сіяна |
| --------------- | ---------------------- | -------- | ----- |
| Польща          | Агнешка Радванська     | 5        | 1     |
| Італія          | Роберта Вінчі          | 8        | 2     |
| США             | Медісон Кіз            | 9        | 3     |
| Росія           | Світлана Кузнецова     | 10       | 4     |
| Велика Британія | Джоанна Конта          | 13       | 5     |
| Чехія           | Петра Квітова          | 14       | 6     |
| Швейцарія       | Тімеа Бачинскі         | 15       | 7     |
| Чехія           | Кароліна Плішкова      | 17       | 8     |
| Росія           | Анастасія Павлюченкова | 18       | 9     |
| Україна         | Еліна Світоліна        | 19       | 10    |
| Чехія           | Барбора Стрицова       | 20       | 11    |

- Рейтинг подано станом на 15 серпня 2016[2]

### Інші учасниці
Нижче подано учасниць, що отримали вайлд-кард на вихід в основну сітку:
- Ежені Бушар
- Агнешка Радванська
- Шелбі Роджерс
- Каролін Возняцкі

Нижче наведено гравчинь, які пробились в основну сітку через стадію кваліфікації:
- Анніка Бек
- Луїза Чиріко
- Ніколь Гіббс
- Ана Конюх
- Марія Саккарі
- Анастасія Севастова

Такі тенісистки потрапили в основну сітку як Щасливі лузери:
- Кейла Дей
- Кірстен Фліпкенс
- Каміла Джорджі
- Анетт Контавейт
- Юганна Ларссон
- Євгенія Родіна

### Відмовились від участі
До початку турніру
- Єлена Янкович → її замінила  Крістіна Младенович
- Медісон Кіз → її замінила  Каміла Джорджі
- Джоанна Конта → її замінила  Анетт Контавейт
- Світлана Кузнецова → її замінила  Юганна Ларссон
- Анастасія Павлюченкова → її замінила  Кейла Дей
- Кароліна Плішкова → її замінила  Кірстен Фліпкенс
- Слоун Стівенс → її замінила  Каролін Гарсія
- Барбора Стрицова → її замінила  Євгенія Родіна

### Знялись
- Анетт Контавейт

## Учасниці основної сітки в парному розряді

### Сіяні пари
| Країна   | Гравчиня                | Країна    | Гравчиня              | Рейтинг* | Сіяна |
| -------- | ----------------------- | --------- | --------------------- | -------- | ----- |
| Угорщина | Тімеа Бабош             | Казахстан | Ярослава Шведова      | 16       | 1     |
| Індія    | Саня Мірза              | Румунія   | Моніка Нікулеску      | 17       | 2     |
| Словенія | Андрея Клепач           | Словенія  | Катарина Среботнік    | 57       | 3     |
| Іспанія  | Анабель Медіна Гаррігес | Іспанія   | Аранча Парра Сантонха | 68       | 4     |

- Рейтинг подано станом на 15 серпня 2016

### Інші учасниці
Нижче наведено пари, які отримали вайлдкард на участь в основній сітці:
- Луїза Чиріко /  Алісон Ріск
- Сє Шувей /  Андреа Петкович
- Клаудія Янс-Ігначик /  Каролін Возняцкі

## Переможниці та фіналістки

### Одиночний розряд
- Агнешка Радванська —  Еліна Світоліна, 6–1, 7–6(7–3)

### Парний розряд
- Саня Мірза /  Моніка Нікулеску —  Катерина Бондаренко /  Чжуан Цзяжун, 7–5, 6–4

title: Connecticut Open 2016

wikitext:
{{TennisEventInfo|2016|Connecticut Open|
| дата = 21 – 27 серпня
| за ліком = 48
| категорія = [[Турніри WTA Premier|WTA Premier]]
| турнірна сітка = 30S / 16D
| призові = [[Долар США|$]]695,900
| покриття  = [[Тенісний корт#Корти з твердим покриттям (хардові)|Хард]]
| місце = [[Нью-Гейвен (Коннектикут)|Нью-Гейвен]], США
| Арена = [[Cullman-Heyman Tennis Center]]
| champs = {{flagicon|POL}} [[Агнешка Радванська]]
| champd = {{flagicon|IND}} [[Саня Мірза]] / {{flagicon|ROU}} [[Моніка Нікулеску]]
}}

'''Connecticut Open 2016''' (також відомий під назвою '''Connecticut Open 2016 presented by United Technologies''' за назвою спонсора) — [[теніс]]ний турнір, що проходив на відкритих [[Тенісний корт з твердим покриттям|кортах з твердим покриттям]]. Це був 48-й за ліком [[Connecticut Open (теніс)|Connecticut Open]]. Належав до [[Тур WTA 2016|серії Premier]] у рамках [[Тур WTA 2016|Туру WTA 2016]]. Відбувся в [[Cullman-Heyman Tennis Center]] у [[Нью-Гейвен (Коннектикут)|Нью-Гейвені]] (США). Тривав з 21 до 27 серпня 2016 рок.

== Очки і призові ==

=== Нарахування очок ===
{|class=wikitable style=font-size:90%;text-align:center
|-
|style="width:130px; background:#dfe2e9;"|'''Дисципліна'''
|style="width:80px; background:lime;"|{{Tooltip|'''П'''|Перемога}}
|style="width:85px; background:thistle;"|{{Tooltip| Ф | Фінал}}
|style="width:85px; background:#ff0;"|{{Tooltip| ПФ | півфінал}}
|style="width:85px; background:#ffebcd;"|{{Tooltip| ЧФ | Чвертьфінал}}
|style="width:85px; background:#afeeee;"|1/8
|style="width:85px; background:#afeeee;"|1/16
|width=85|{{Tooltip| Q | кваліфаєр}}
|width=85|{{Tooltip| Q3 | третє кваліфікаційне коло}}
|width=85|{{Tooltip| Q2 | друге кваліфікаційне коло}}
|width=85|{{Tooltip| Q1 | перше кваліфікаційне коло}}
|-
!style="background:#ededed;"|Одиночний розряд<ref name="WTA points">{{cite web|url=http://www.wtatennis.com/all-about-rankings |accessdate=21 серпня 2015 |title=Rankings explained |publisher=WTA |url-status=dead |archiveurl=https://web.archive.org/web/20121214232116/http://www.wtatennis.com/all-about-rankings |archivedate=14 грудня 2012 }}</ref>
|rowspan=2|470
|rowspan=2|305
|rowspan=2|185
|rowspan=2|100
|55
|1
|25
|18
|13
|1
|-
!style="background:#ededed;"|Парний розряд<ref name="WTA points"/>
|1
|{{n/a}}
|{{n/a}}
|{{n/a}}
|{{n/a}}
|{{n/a}}
|}

=== Призові гроші ===
{|class=wikitable style=font-size:90%;text-align:center
|width=130 bgcolor=dfe2e9|'''Дисципліна'''
|width=80 bgcolor=lime|'''П'''
|width=85 bgcolor=thistle|F
|width=85 bgcolor=ffff00|ПФ
|width=85 bgcolor=ffebcd|ЧФ
|width=85 bgcolor=afeeee|1/8
|width=85 bgcolor=afeeee|1/16
|width=85|Q3
|width=85|Q2
|width=85|Q1
|-
!style=background:#ededed|Одиночний розряд
|$130,300
|$69,380
|$37,020
|$19,885
|$10,665
|$5,820
|$3,045
|$1,620
|$895
|-
!style=background:#ededed|Парний розряд
|$40,650
|$21,700
|$11,865
|$6,035
|$3,270
|{{n/a}}
|{{n/a}}
|{{n/a}}
|{{n/a}}
|}

== Одиночний розряд ==

=== Сіяні учасниці ===
{| class="wikitable" border="1"
|-
! width="70"| Країна
! width="175"| Гравчиня
! Рейтинг*
! Сіяна
|-style="background:#cfc;"
|{{flagicon|POL}}
|[[Агнешка Радванська]]
|5
|1
|-
|{{flagicon|ITA}}
|[[Роберта Вінчі]]
|8
|2
|-
|<s>{{flagicon|USA}}</s>
|<s>[[Медісон Кіз]]</s>
|<s>9</s>
|<s>3</s>
|-
|<s>{{flagicon|RUS}}</s>
|<s>[[Кузнецова Світлана Олександрівна|Світлана Кузнецова]] </s>
|<s>10</s>
|<s>4</s>
|-
|<s>{{flagicon|GBR}}</s>
|<s>[[Джоанна Конта]]</s>
|<s>13</s>
|<s>5</s>
|-
|{{flagicon|CZE}}
|[[Петра Квітова]]
|14
|6
|-
|{{flagicon|SUI}}
|[[Тімеа Бачинскі]]
|15
|7
|-
|<s>{{flagicon|CZE}}</s>
|<s>[[Кароліна Плішкова]]</s>
|<s>17</s>
|<s>8</s>
|-
|<s>{{flagicon|RUS}}</s>
|<s>[[Павлюченкова Анастасія Сергіївна|Анастасія Павлюченкова]]</s>
|<s>18</s>
|<s>9</s>
|-style="background:#fcc;"
|{{flagicon|UKR}}
|[[Світоліна Еліна Михайлівна|Еліна Світоліна]]
|19
|10
|-
|<s>{{flagicon|CZE}}</s>
|<s>[[Барбора Стрицова]]</s>
|<s>20</s>
|<s>11</s>
|}

* Рейтинг подано станом на 15 серпня 2016<ref>{{cite web |url=http://www.ctopen.org/Players/ |title=2016 Entry List |accessdate=21 липня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171025233618/http://www.ctopen.org/players |archive-date=25 жовтня 2017 |url-status=dead }}</ref>

=== Інші учасниці ===
Нижче подано учасниць, що отримали [[вайлд-кард]] на вихід в основну сітку:<ref>{{cite web|url=http://www.ctopen.org/news/agnieszka_radwanska_genie_bouchard_and_shelby_rogers_awarded_wildcards_into_connecticut_open/|title=Agnieszka Radwanska, Genie Bouchard and Шелбі Роджерс have been awarded wildcards into the Connecticut Open|accessdate=18 серпня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160821153020/http://www.ctopen.org/news/agnieszka_radwanska_genie_bouchard_and_shelby_rogers_awarded_wildcards_into_connecticut_open|archive-date=21 серпня 2016|url-status=dead}}</ref>
* {{flagicon|CAN}} [[Ежені Бушар]]
* {{flagicon|POL}} [[Агнешка Радванська]]
* {{flagicon|USA}} [[Шелбі Роджерс]]
* {{flagicon|DEN}} [[Каролін Возняцкі]]

Нижче наведено гравчинь, які пробились в основну сітку через стадію [[Список тенісних термінів#Кваліфікація|кваліфікації]]:
* {{flagicon|GER}} [[Анніка Бек]]
* {{flagicon|USA}} [[Луїза Чиріко]]
* {{flagicon|USA}} [[Ніколь Гіббс]]
* {{flagicon|CRO}} [[Ана Конюх]]
* {{flagicon|GRE}} [[Марія Саккарі]]
* {{flagicon|LAT}} [[Анастасія Севастова]]

Такі тенісистки потрапили в основну сітку як Щасливі лузери:
* {{flagicon|USA}} [[Кейла Дей]]
* {{flagicon|BEL}} [[Кірстен Фліпкенс]]
* {{flagicon|ITA}} [[Каміла Джорджі]]
* {{flagicon|EST}} [[Анетт Контавейт]]
* {{flagicon|SWE}} [[Юганна Ларссон]]
* {{flagicon|RUS}} [[Родіна Євгенія Сергіївна|Євгенія Родіна]]

=== Відмовились від участі ===
;До початку турніру
* {{flagicon|SRB}} [[Єлена Янкович]] → її замінила {{flagicon|FRA}} [[Крістіна Младенович]]
* {{flagicon|USA}} [[Медісон Кіз]] → її замінила {{flagicon|ITA}} [[Каміла Джорджі]]
* {{flagicon|GBR}} [[Джоанна Конта]] → її замінила {{flagicon|EST}} [[Анетт Контавейт]]
* {{flagicon|RUS}} [[Кузнецова Світлана Олександрівна|Світлана Кузнецова]] → її замінила {{flagicon|SWE}} [[Юганна Ларссон]]
* {{flagicon|RUS}} [[Павлюченкова Анастасія Сергіївна|Анастасія Павлюченкова]] → її замінила {{flagicon|USA}} [[Кейла Дей]]
* {{flagicon|CZE}} [[Кароліна Плішкова]] → її замінила {{flagicon|BEL}} [[Кірстен Фліпкенс]]
* {{flagicon|USA}} [[Слоун Стівенс]] → її замінила {{flagicon|FRA}} [[Каролін Гарсія]]
* {{flagicon|CZE}} [[Барбора Стрицова]] → її замінила {{flagicon|RUS}} [[Родіна Євгенія Сергіївна|Євгенія Родіна]]

=== Знялись ===
* {{flagicon|EST}} [[Анетт Контавейт]]

== Учасниці основної сітки в парному розряді ==

=== Сіяні пари ===
{|class="sortable wikitable"
|-
! width="70"| Країна
! width="175"| Гравчиня
! width="70"| Країна
! width="175"| Гравчиня
! Рейтинг*
! Сіяна
|-
|{{flagicon|HUN}}
|[[Бабош Тімеа|Тімеа Бабош]]
|{{flagicon|KAZ}}
|[[Шведова Ярослава В'ячеславівна|Ярослава Шведова]]
|16
|1
|-style="background:#cfc;"
|{{flagicon|IND}}
|[[Саня Мірза]]
|{{flagicon|ROU}}
|[[Моніка Нікулеску]]
|17
|2
|-
|{{flagicon|SLO}}
|[[Андрея Клепач]]
|{{flagicon|SLO}}
|[[Катарина Среботнік]]
|57
|3
|-
|{{flagicon|ESP}}
|[[Анабель Медіна Гаррігес]]
|{{flagicon|ESP}}
|[[Аранча Парра Сантонха]]
|68
|4
|}
*Рейтинг подано станом на 15 серпня 2016

=== Інші учасниці ===
Нижче наведено пари, які отримали вайлдкард на участь в основній сітці:
* {{flagicon|USA}} [[Луїза Чиріко]] / {{flagicon|USA}} [[Алісон Ріск]]
* {{flagicon|TPE}} [[Сє Шувей]] / {{flagicon|GER}} [[Андреа Петкович]]
* {{flagicon|POL}} [[Клаудія Янс-Ігначик]] / {{flagicon|DEN}} [[Каролін Возняцкі]]

== Переможниці та фіналістки ==

=== Одиночний розряд ===
{{main|Connecticut Open 2016, одиночний розряд}}
* {{flagicon|POL}} '''[[Агнешка Радванська]]''' — {{flagicon|UKR}} [[Світоліна Еліна Михайлівна|Еліна Світоліна]], 6–1, 7–6<sup>(7–3)</sup>

=== Парний розряд ===
{{main|Connecticut Open 2016, парний розряд}}
* {{flagicon|IND}} '''[[Саня Мірза]]''' / {{flagicon|ROU}} '''[[Моніка Нікулеску]]''' — {{flagicon|UKR}} [[Бондаренко Катерина Володимирівна|Катерина Бондаренко]] / {{flagicon|TPE}} [[Чжуан Цзяжун]], 7–5, 6–4

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
*[http://www.ctopen.org/ Official website] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140612221336/http://www.ctopen.org/ |date=12 червня 2014 }}

{{Турніри WTA Pilot Pen Tennis}}
{{Тур WTA 2016}}

{{DEFAULTSORT:Connecticut Open, 2016}}
[[Категорія:Connecticut Open by year]]
[[Категорія:Тур WTA 2016]]
[[Категорія:2016 в американському спорті]]

title: Connecticut Open 2016

Дата: 21 – 27 серпня

Категорія: WTA Premier

Покриття: Хард

Місце: Нью-Гейвен, США

Арена: Cullman-Heyman Tennis Center


text:
# Takydromus septentrionalis
Takydromus septentrionalis (довгохвостка китайська) — вид ящірок родини ящіркових (Lacertidae). Ендемік Китаю.

## Поширення і екологія
Китайські довгохвостки мешкають в китайських провінціях Шаньсі, Ганьсу, Хенань, Гуандун, Цзянсу, Аньхой, Хубей, Сичуань, Чжецзян, Фуцзянь, Цзянсі, Хунань, Гуйчжоу та Юньнань, за деякими свідченнями, також на Тайвані. Вони живуть в субтропічних лісах, на луках і в чагарниках, на висоті до 1700 м над рівнем моря. Живляться дрібними членистоногими. Впадають у сплячку в листопаді, коли температура опускається нижче 11 °C, стають активними протягом квітня і травня. Розмножуються з травня по серпень, самиці відкладають яйця, в кладці від 2 до 6 яєць. Інкубаційний період триває 26-44 дні.

title: Takydromus septentrionalis

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Takydromus septentrionalis''
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=iucn>{{IUCN|id=130442224|title=Takydromus septentrionalis|assessors=[[BirdLife International]]|year=2016|version=2024.2|accessdate=06 березня 2025}}</ref>
| image =Takydromus septentrionalis at Beijing Zoo.JPG
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| familia = [[Ящіркові]] (Lacertidae)
| genus = [[Довгохвостка]] (''Takydromus'')
| species = '''''T. septentrionalis'''''
| binomial = ''Takydromus septentrionalis''
| binomial_authority =([[Альберт Гюнтер|Günther]], 1864)
| synonyms =''Tachydromus septentrionalis''
| range_map =
| range_map_caption =
| wikispecies = Takydromus septentrionalis
| commonscat = Takydromus septentrionalis
| commons = Takydromus septentrionalis
}}
'''''Takydromus septentrionalis''''' (довгохвостка китайська) — вид [[Ящірки|ящірок]] родини [[Ящіркові|ящіркових]] (Lacertidae)<ref>{{NRDB species|genus=Takydromus|species=septentrionalis}}</ref>. [[Ендемік]] [[КНР|Китаю]].

== Поширення і екологія ==
Китайські довгохвостки мешкають в китайських провінціях [[Шаньсі]], [[Ганьсу]], [[Хенань]], [[Гуандун]], [[Цзянсу]], [[Аньхой]], [[Хубей]], [[Сичуань]], [[Чжецзян]], [[Фуцзянь]], [[Цзянсі]], [[Хунань]], [[Гуйчжоу]] та [[Юньнань]], за деякими свідченнями, також на [[Тайвань (острів)|Тайвані]]. Вони живуть в субтропічних лісах, на луках і в чагарниках, на висоті до 1700 м над рівнем моря. Живляться дрібними членистоногими. Впадають у сплячку в листопаді, коли температура опускається нижче 11 °C, стають активними протягом квітня і травня. Розмножуються з травня по серпень, самиці відкладають яйця, в кладці від 2 до 6 яєць. Інкубаційний період триває 26-44 дні.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q5072670}}
{{Плазуни-доробити}}

[[Категорія:Справжні ящірки]]
[[Категорія:Тварини, описані 1864]]
[[Категорія:Плазуни Китаю]]
[[Категорія:Ендемічна фауна Китаю]]

title: ?Takydromus septentrionalis

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Родина: Ящіркові (Lacertidae)

Рід: Довгохвостка (Takydromus)

Вид: T. septentrionalis

Вікісховище: Takydromus septentrionalis

Віківиди: Takydromus septentrionalis


text:
# Allodelphinidae
Allodelphinidae — родина примітивних платаністоїдних річкових дельфінів, що зустрічаються в морських відкладеннях у східній північній частині Тихого океану, на Алясці та в Японії.

title: Allodelphinidae

wikitext:
{{Automatic taxobox
| image =
| image_caption =
| fossil_range = {{fossil range|29|14.5}}
| taxon = Allodelphinidae
| authority = Barnes, 2006
| subdivision_ranks = Роди
| subdivision =
* ''[[Allodelphis]]''
* ''[[Arktocara]]''
* ''[[Goedertius]]''
* ''[[Ninjadelphis]]''
* ''[[Zarhinocetus]]''
}}

'''Allodelphinidae''' — [[родина (біологія)|родина]] примітивних платаністоїдних річкових дельфінів, що зустрічаються в морських відкладеннях у східній північній частині Тихого океану, на Алясці та в Японії<ref>{{Cite web|url=http://www.fossilworks.org/cgi-bin/bridge.pl?a=taxonInfo&taxon_no=96907|title=Fossilworks: Allodelphinidae|access-date=2022-06-15|archive-date=2022-08-09|archive-url=https://web.archive.org/web/20220809071849/http://www.fossilworks.org/cgi-bin/bridge.pl?a=taxonInfo&taxon_no=96907|url-status=dead}}</ref><ref>{{cite journal|last1=Boersma|first1=A. T.|last2=Pyenson|first2=N. D.|title=''Arktocara yakataga'', a new fossil odontocete (Mammalia, Cetacea) from the Oligocene of Alaska and the antiquity of Platanistoidea|journal=PeerJ|date=2016|volume=4|page=e2321|doi=10.7717/peerj.2321|pmc=4991871|pmid=27602287}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q28431636}}

[[Категорія:Родини ссавців]]
[[Категорія:Річкові дельфіни]]

title: Біологічна класифікація

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Парнокопитні (Artiodactyla)

Інфраряд: Китоподібні (Cetacea)

Надродина: Platanistoidea

Родина: †Allodelphinidae · Barnes, 2006

title: Роди

Роди: - Allodelphis - Arktocara - Goedertius - Ninjadelphis - Zarhinocetus


text:
# Вітске де Рейтер
Вітске де Рейтер (нід. Wietske de Ruiter, 20 березня 1970) — нідерландська хокеїстка на траві.
Бронзова призерка Олімпійських Ігор 1996 року, учасниця 1992 року.
Чемпіонка Європи 1995 року.
Чемпіонка світу 1990 року.
Бронзова призерка Трофею чемпіонів 1991 року.

title: Вітске де Рейтер

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Вітске де Рейтер
| оригінал імені = Wietske de Ruiter
| зріст  =
| вага   =
| медалі = {{MedalSport | Жіночий [[хокей на траві]]}}
{{MedalCountry |{{NED}} }}
{{MedalCompetition|[[Олімпійські Ігри]]}}
{{MedalBronze|[[Літні Олімпійські ігри 1996|Атланта 1996]]|Командні змагання}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з хокею на траві|Чемпіонат світу]]}}
{{MedalGold| [[Чемпіонат світу з хокею на траві серед жінок 1990|Сідней 1990]] | Командні змагання}}
{{MedalCompetition|[[Трофей чемпіонів з хокею на траві|Трофей чемпіонів]]}}
{{MedalBronze| [[Трофей чемпіонів з хокею на траві серед жінок 1991|Берлін 1991]] | Командні змагання}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Європи з хокею на траві|Чемпіонат Європи]]}}
{{MedalGold| [[Чемпіонат Європи з хокею на траві серед жінок 1995|Амстелвен 1995]] | Командні змагання}}
}}

'''Вітске де Рейтер''' ({{lang-nl|Wietske de Ruiter}}, 20 березня 1970) — [[Нідерланди|нідерландська]] [[Хокей на траві|хокеїстка на траві]].
<!--ДосягненняПочаток (будь ласка, не видаляйте цей і наступний коментарі, вони потрібні ботові для оновленнь)-->Бронзова призерка Олімпійських Ігор [[літні Олімпійські ігри 1996|1996]] року, учасниця [[Хокей на траві на літніх Олімпійських іграх 1992|1992]] року.
Чемпіонка Європи [[Чемпіонат Європи з хокею на траві серед жінок 1995|1995]] року.
Чемпіонка світу [[Чемпіонат світу з хокею на траві серед жінок 1990|1990]] року.
Бронзова призерка Трофею чемпіонів [[Трофей чемпіонів з хокею на траві серед жінок 1991|1991]] року.
<!--ДосягненняКінець Код:OGB96OGU92.959091-->

== Посилання ==
* [https://www.olympedia.org/athletes/19676 Вітске де Рейтер на Olympedia.org]
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/De/Wietske-De-Ruiter-1.html Вітске де Рейтер на Sports-Reference.com]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{DEFAULTSORT:Рейтер Вітске де}}
[[Категорія:Народились 1970]]
[[Категорія:Хокеїсти на траві на літніх Олімпійських іграх 1992]]
[[Категорія:Хокеїсти на траві на літніх Олімпійських іграх 1996]]
[[Категорія:Нідерландські бронзові олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Призери літніх Олімпійських ігор 1996]]
[[Категорія:Жінки Нідерландів XXI століття]]
[[Категорія:Олімпійські медалісти з хокею на траві]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Нідерланди

Народження: 20 березня 1970 (54 роки) · Ріддеркерк, Південна Голландія, Нідерланди

Вага: 70 кг

title: Спорт

Вид спорту: хокей на траві

title: Олімпійські Ігри

Бронза: Атланта 1996 · Командні змагання

title: Чемпіонат світу

Золото: Сідней 1990 · Командні змагання

title: Трофей чемпіонів

Бронза: Берлін 1991 · Командні змагання

title: Чемпіонат Європи

Золото: Амстелвен 1995 · Командні змагання


text:
# 1530-ті до н. е.

## Правителі
- Єгипет: фараон Яхмос I.
- Вавилонія: цар Бурна-Буріаш І;
- Ассирія: цар Ашур-нірарі І;
- Хатті: царі Аммуна та Хуцція І.

title: 1530-ті до н. е.

wikitext:
{{Навігація для десятиліття|-154}}
{{mcat}}
{{#categorytree:1530-ті до н. е.|depth=0|mode=pages|showcount}}

== Правителі ==
* [[Стародавній Єгипет|Єгипет]]: фараон [[Яхмос I]].
* [[Вавилонія]]: цар [[Бурна-Буріаш І]];
* [[Ассирія]]: цар [[Ашур-нірарі І]];
* [[Хатті]]: царі [[Аммуна]] та [[Хуцція І]].

== Див. також ==
* {{нп|Список керівників держав XVI століття до н. е.||d|Q59318351}}
{{year-stub}}

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Десятиліття]]
[[Категорія:XVI століття до н. е.]]


text:
# Вишнівецький палац
Вишніве́цький пала́ц — архітектурна пам'ятка 18 століття загальнодержавного значення у смт Вишнівець Збаразького району Тернопільської області. Колишня резиденція останнього представника князівського роду Вишневецьких — Михайла-Сервація, а після його смерті 1744 — шляхтичів Мнішеків.

## Історія

### Замок
Перша писемна згадка про Вишнівець зустрічається в історичних джерелах з 1395 року. Великий князь Литовський Вітовт (бл. 1350—1430), позбавивши Дмитра (Ольгердовича) Корибута (бл. 1358/1359—1404) Сіверського князівства, дав йому взамін кілька поселень на Волині, в тому числі і Вишнівець. Тоді на правому березі річки Горинь там, де нині розташоване село Старий Вишнівець, Дмитро Корибут збудував перший замок для захисту від татаро-турецьких набігів.
Теперішній палац розташований на місці оборонного замку 1395 року, який було перебудовано та укріплено у 1640 році коштом Яреми Вишневецького. Він модернізував замкові укріплення та збудував оборонний монастир кармелітів, який входив в єдину оборонну систему Вишневецького замку.
Під час польсько-турецької війни 1672–76 влітку 1675 року війт Вишнівця Єжи Борковський керував імпровізованою обороною замку Вишнівця. 11 діб невелика залога замку не дозволяла його взяти переважаючим кількісно ворогам. 31 серпня замок був взятий; вся шляхта, закрита в замку, була винищена.
Після руйнування замку у 2-й половині XVII століття фортифікаційні елементи відновлено у 1705 році.

### Палац
У 1730-х роках Міхал Сервацій Вишневецький збудував за проектом архітектора Я. Бланже палац, який наприкінці століття реконструйовано.
Паралельно до головної забудови закладено парк (див. Вишнівецький парк) у англійському стилі.
Смерть останнього чоловіка в роду Вишневецьких передає палац у Вишнівці по жіночій лінії сімейству Мнішеки, під керівництвом яких палац засяяв всіма гранями своєї краси, додавши ще одну перлину в намисто європейського палацове-паркового мистецтва.
Три покоління власників з роду Мнішеків (Ян Кароль (1716—1759), Міхал Єжи (1748—1806) та Король Філіп (1794—1846)) надають Вишневецькому палацу королівського блиску: живопис (одних портретів з приватних зібрань Вишнівецьких, Потоцьких, Сангушко, Чарторийських, Острозьких… близько шестиста), скульптура, антикварні меблі, голландські кахлі, література (близько двадцяти однієї тисячі томів), зброя, посуд.
Оноре де Бальзак, який відвідав Вишнівець у 1848 році, назвав палац і парк «малим Версалем».
Наприкінці XIX — початку XX століття маєток Вишнівець придбав предводитель дворянства Волинської губернії Павло Демидов, який розпочав реконструкцію палацу під керівництвом київського архітектора Владислава Городецького.
Під час Першої світової війни палац було пошкоджено. Відбудований у 1920-х роках архітектором Владиславом Городецьким. Навесні 1944 року під час бойових дій зазнав значних руйнувань. У 1950-х роках Вишнівецький палац відремонтовано, однак первісний вигляд, зокрема його внутрішнє убранство, не відновлено.
Статус пам’ятки архітектури резиденція отримала у 1963 році. До 1970-х її реставрували — щоб розмістити професійно-технічне училище й будинок культури. Ці установи пропрацювали до 2007 року.

## Сучасність
14 жовтня 2016 року у Вишнівецькому палаці відбулося «Свято Замку».
Наприкінці травня 2024 року Господарський суд Тернопільської області задовольнив позовні вимоги Національного заповідника «Замки Тернопілля» до Вишнівецького державного виробничо-торговельного підприємства «Шкіргалантерея». Отже, Заповіднику мають повернути будівлю шкіргалантерейної фабрики, яка є частиною пам’ятки національного значення Вишнівецького палацово-паркового комплексу та належить виключно державі й всім українцям.

## Архітектура
В архітектурі Вишнівецького палацу поєднані риси пізнього бароко й класицизму. Після перебудови просторий палац набрав обрисів класичного стилю; його видовжений у плані двох'ярусний корпус із флангами, вищими на один ярус бічними еркерами становив симетричну П-подібну композицію. Центральна частина фасаду з парадним входом оздоблена ризалітом, увінчаним трикутним щитом з пишним ліпленням. На задньому фасаді поміж ризалітами розміщується аркові галереї. Брами до резиденції величні, виконані з наслідуванням античних тріумфальних брам.
Внутрішня структура палацу була симетрична, дзеркальна, з вестибюлем зі сходами і салоном. Ряд залів у партері, поєднаних широкими арковими переходами, становили дзеркальну галерею з численними предметами мистецтва (див. Вишнівецького замку художня колекція), що була однією з найвеличніших у приватних резиденціях Речі Посполитої XVIII ст.

title: Вишнівецький палац

wikitext:
{{Визначна пам’ятка
|назва = Вишнівецький палац
|місцева_назва =
|зображення = 61-224-9002 Vyshnivets Palace RB.jpg
|зображення_розмір = 350px
|зображення_підпис = Вишнівецький палац
|статус = Пам'ятка національного значення
|країна = {{UKR}}
|місце розташування = [[Вишнівець]], вул. Замкова, 5
|координати = {{coord|49|53|58|N|25|44|18|E|scale:30000}}
|конфесія =
|єпархія =
|орденська приналежність =
|тип монастиря =
|тип будівлі = [[палац]]
|архітектурний стиль =
|автор проєкту =
|матеріал =
|будівник =
|скульптор =
|архітектор = Якуб Бланже Депре, Владислав Городецький
|засновник = Михайло Васильович Збаразький (Вишневецький)
|перша згадка = 1395 рік
|заснування = кінець [[XIV століття]]
|початок будівництва =
|закінчення будівництва =
|відомі мешканці =
|реліквії =
|настоятель =
|стан = на реставрації
|сховище =
|вебсторінка =
}}
'''Вишніве́цький пала́ц''' — архітектурна пам'ятка [[18 століття]] загальнодержавного значення у [[смт]] [[Вишнівець]] [[Збаразький район|Збаразького району]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]]. Колишня резиденція останнього представника князівського роду [[Вишневецькі|Вишневецьких]] — [[Михайло Сервацій Вишневецький|Михайла-Сервація]], а після його смерті [[1744]] — шляхтичів [[Мнішеки|Мнішеків]].

== Історія ==

=== Замок ===
Перша писемна згадка про [[Вишнівець]] зустрічається в історичних джерелах з 1395 року. [[Великий князь Литовський]] [[Вітовт]] (бл. 1350—1430), позбавивши Дмитра (Ольгердовича) Корибута (бл. 1358/1359—1404) [[Сіверське князівство|Сіверського князівства]], дав йому взамін кілька поселень на Волині, в тому числі і Вишнівець. Тоді на правому березі річки Горинь там, де нині розташоване село [[Старий Вишнівець]], [[Дмитро Корибут]] збудував перший замок для захисту від татаро-турецьких набігів.

Теперішній палац розташований на місці оборонного замку [[1395]] року, який було перебудовано та укріплено у [[1640]] році коштом [[Ярема Вишневецький|Яреми Вишневецького]]. Він модернізував замкові укріплення та збудував оборонний монастир [[Кармеліти|кармелітів]], який входив в єдину оборонну систему Вишневецького замку.

Під час [[Польсько-турецька війна (1672—1676)|польсько-турецької війни 1672–76]] влітку 1675 року [[війт]] Вишнівця [[Єжи Борковський]] керував імпровізованою обороною замку Вишнівця. 11 діб невелика залога замку не дозволяла його взяти переважаючим кількісно ворогам. 31 серпня замок був взятий; вся [[шляхта]], закрита в замку, була винищена<ref>''Chowaniec Cz.'' Borkowski Jerzy // [[Polski Słownik Biograficzny]]. — Kraków : [[Польська академія знань|Polska Akademia Umiejętności]], Skład Główny w Księgarniach Gebethnera i Wolffa, 1936. — T. II/1, zeszyt 1. — Beyzym Jan — Brownsford Marja. — S. 332. {{ref-pl}}</ref>.

Після руйнування замку у 2-й половині [[XVII століття]] фортифікаційні елементи відновлено у [[1705]] році.

=== Палац ===
{{Scroll Gallery
|Назва            = Галерея
|ширина           = 230
|розташування     = left
|Файл:Наполеон Орда. Вишнівецький палац.jpg|[[Наполеон Орда]]. Вишнівецький палац
|Файл:Палацовий комплекс у Вишнівці P1620012.jpg|Вишнівецький палац
|Файл:Вишнівецький палац P1610900.jpg|Центральний корпус палацу Вишневецьких
|Файл:Taras Shevchenko bench in Vyshnivets.jpg|Лавка Тараса Шевченка
|Файл:Крізь вікно палацу.jpg|Вознесенська церква (1530)
|Файл:Pałac Wiśniowieckich i Mniszchów w Wiśniowcu P1610977.jpg|Вишнівецький палац з боку ставу
|Файл:Замок-палац князів Вишневецьких 11.jpg|Інтер’єри палацу
|Файл:61-224-9002_Vyshnivets_Palace_RB_24.jpg|Вид на падацовий комплес з повітря
}}
[[Файл:Wisniowiec11.JPG|міні|праворуч|Брама]]
У [[1730-ті|1730-х]] роках [[Міхал Сервацій Вишневецький]] збудував за проектом архітектора Я. Бланже палац, який наприкінці століття реконструйовано.

Паралельно до головної забудови закладено парк (див. [[Вишнівецький парк]]) у англійському стилі.

Смерть останнього чоловіка в роду Вишневецьких передає палац у Вишнівці по жіночій лінії сімейству [[Мнішеки]], під керівництвом яких палац засяяв всіма гранями своєї краси, додавши ще одну перлину в намисто європейського палацове-паркового мистецтва.

Три покоління власників з роду [[Мнішеки|Мнішеків]] (Ян Кароль (1716—1759), [[Міхал Єжи Вандалін Мнішек|Міхал Єжи]] (1748—1806) та Король Філіп (1794—1846)) надають Вишневецькому палацу королівського блиску: живопис (одних портретів з приватних зібрань Вишнівецьких, Потоцьких, Сангушко, Чарторийських, Острозьких… близько шестиста), скульптура, антикварні меблі, голландські кахлі, література (близько двадцяти однієї тисячі томів), зброя, посуд.

[[Оноре де Бальзак]], який відвідав [[Вишнівець]] у [[1848]] році, назвав палац і парк «малим [[Версальський палац|Версалем]]».

Наприкінці XIX — початку XX століття маєток Вишнівець придбав [[предводитель дворянства]] [[Волинська губернія|Волинської губернії]] [[Демидов Павло Олександрович|Павло Демидов]], який розпочав реконструкцію палацу під керівництвом київського архітектора [[Городецький Владислав Владиславович|Владислава Городецького]].

Під час Першої світової війни палац було пошкоджено. Відбудований у [[1920-ті|1920-х]]<ref>За даними Петра Гуцала, у 1924 році → ''Гуцал П.'' Городецький Владислав Владиславович // {{ТЕС|1|400}}</ref> роках архітектором Владиславом Городецьким. Навесні [[1944]] року під час бойових дій зазнав значних руйнувань. У [[1950-ті|1950-х]] роках Вишнівецький палац відремонтовано, однак первісний вигляд, зокрема його внутрішнє убранство, не відновлено.

Статус пам’ятки архітектури резиденція отримала у 1963 році. До 1970-х її реставрували — щоб розмістити професійно-технічне училище й будинок культури. Ці установи пропрацювали до 2007 року.<ref>{{Cite web |url=https://portalhistoryua.com/arch-monument/vyshniveczkyj-palacz-2/ |title=Вишнівецький палац |last=Пустиннікова |first=Ірин |website=Історико-просвітній проект Портал}}</ref>

== Сучасність ==
14 жовтня [[2016 у Тернопільській області|2016]] року у Вишнівецькому палаці відбулося «Свято Замку»<ref>{{YouTube|Dwshrp-lGaY|У Вишнівці відбулося останнє «Свято Замку» цього року|logo=1}} // Телеканал ІНТБ. — 2016. — 17 жовтня</ref><ref>{{YouTube|CFxpqAZFDxU|Свято замку відбулося у Вишнівці на Збаражчині|logo=1}} // Телекомпанія TV-4. — 2016. — 17 жовтня</ref>.

Наприкінці травня [[2024]] року [[Господарський суд Тернопільської області|Господарський суд Тернопільської області]] задовольнив позовні вимоги Національного заповідника «Замки Тернопілля» до Вишнівецького державного виробничо-торговельного підприємства «Шкіргалантерея». Отже, Заповіднику мають повернути будівлю шкіргалантерейної фабрики, яка є частиною пам’ятки національного значення Вишнівецького палацово-паркового комплексу та належить виключно державі й всім українцям<ref>[https://golos.te.ua/vyshniveczkyj-palacz-chastkovo-nalezhatyme-derzhavi/ Вишнівецький палац частково належатиме державі. // Автор: Тарасенко Анна, 29.05.2024]</ref>.

== Архітектура ==
В архітектурі Вишнівецького палацу поєднані риси пізнього [[бароко]] й [[класицизм]]у. Після перебудови просторий палац набрав обрисів класичного стилю; його видовжений у плані двох'ярусний корпус із флангами, вищими на один ярус бічними еркерами становив симетричну П-подібну композицію. Центральна частина фасаду з парадним входом оздоблена ризалітом, увінчаним трикутним щитом з пишним ліпленням. На задньому фасаді поміж ризалітами розміщується аркові галереї. Брами до резиденції величні, виконані з наслідуванням античних тріумфальних брам.

Внутрішня структура палацу була симетрична, дзеркальна, з вестибюлем зі сходами і салоном. Ряд залів у партері, поєднаних широкими арковими переходами, становили дзеркальну галерею з численними предметами мистецтва (див. [[Вишнівецького замку художня колекція]]), що була однією з найвеличніших у приватних резиденціях Речі Посполитої XVIII ст.
[[Файл:Вишнівець.Палац.Панорама.JPG|міні|центр|1000пкс]]

{{-}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''Гуцал П''. Вишнівецький палац // {{ТЕС|1|270}}
* Українське бароко та європейський контекст. — К., 1991.
* ''Шот М.'' Вишневецькі повернулися в родове гніздо // Вільне життя плюс. — Т., 2016. — № 89 (15825) (16 лист.). — С. 6. — (Люди і час).
* ''Шот М.'' [http://ukurier.gov.ua/uk/articles/vishnevecki-povernulisya-v-rodove-gnizdo/ Вишневецькі повернулися в родове гніздо] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161124221503/http://ukurier.gov.ua/uk/articles/vishnevecki-povernulisya-v-rodove-gnizdo/ |date=24 листопада 2016 }} // Урядовий кур'єр. — К., 2016. — № 218 (5838) (19 лист.). — С. 7. — (Культура).
* {{SgKP|XIII|614|Wiśniowiec}} — S. 614—617. {{ref-pl}}
* ''Нельговский Ю.'', ''Годованюк Е.'' Каменные замки Западной Украины конца XVI — первой половины XVIII в. // Архитектурное наследство. — М., 1986. — Т. 34. {{ref-ru}}
* {{стаття|видання=[[Кіевская старина]] |заголовок = Распродажа в Вишневецком замке | автор = [[Горленко Василь Петрович|Горленко В. П.]] | рік= 1884 |номер= 10 |сторінки = 361–366 | посилання = https://runivers.ru/bookreader/book478865/#page/390/mode/1up | місце = | видавництво = | мова = ru }}

== Посилання ==
{{Вікіпосилання
|Тема               = Вишнівецький палац
|Портал             = Тернопільщина
|Портал-зображення  = Large Coat of Arms of Ternopil Oblast.png
|Портал1            = Мистецтво
|Портал1-зображення = WPVA-khamsa.svg
|Вікісховище        = Category:Vyshnivets Castle
}}
{{External media||align=right
||video1={{YouTube|u8QEyC1VHzY|Оновлену залу відкрили у Вишнівецькому палаці|logo=1}} // ТТБ. — 2015. — 21 серпня.
}}
* [https://youtu.be/gqPoNROiqtM Замки України: Вишневецький палац. 2022]
* [http://www.castles.com.ua/vis.html Вишнівець] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090826141209/http://www.castles.com.ua/vis.html |date=26 серпня 2009 }} // Замки та храми України.
* [http://ukraine.kingdom.kiev.ua/region/19-1/wisniowec.php Вишнівець] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090620183419/http://ukraine.kingdom.kiev.ua/region/19-1/wisniowec.php |date=20 червня 2009 }} // Архітектурні та природні пам'ятки України.
* [http://rbrechko.livejournal.com/27581.html#cutid1 Вишнівець. Палацовий комплекс] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170330155809/http://rbrechko.livejournal.com/27581.html#cutid1 |date=30 березня 2017 }} // Rbrechko. Живий журнал.
* [http://ukraine3d.com/uk/vishnevez Вишнівецький палац. Віртуальний тур] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161021194655/http://ukraine3d.com/uk/vishnevez |date=21 жовтня 2016 }}// Україна 3D
* [https://www.youtube.com/watch?v=mks5NbKCMfA Вишнівецький палац на фільмі з дрона (2018)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211118051359/https://www.youtube.com/watch?app=desktop&v=mks5NbKCMfA |date=18 листопада 2021 }}.

{{Замки Волині}}
{{Замки та палаци Тернопільщини}}

[[Категорія:Архітектура Вишнівця]]
[[Категорія:Вишневецькі]]
[[Категорія:Барокові палаци України]]
[[Категорія:Пам'ятки архітектури Кременецького району]]
[[Категорія:Пам'ятки національного значення Тернопільської області]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1395]]
[[Категорія:Споруди, збудовані 1395]]
[[Категорія:1640 в Україні]]
[[Категорія:Споруди, збудовані 1640]]
[[Категорія:Палаци Речі Посполитої]]
[[Категорія:Барокова архітектура Тернопільської області]]

П:
Портал «Тернопільщина»
Портал «Мистецтво»

CMNS: Вишнівецький палац у Вікісховищі?


text:
# Устименко Олександр Володимирович
Олекса́ндр Володи́мирович Усти́менко — генерал-лейтенант, начальник Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України (2015—2020).

## Життєпис
Працював старшим науковим співробітником центру військово-стратегічних досліджень Національного інституту оборони.
Начальник Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБУ.
Призначений на посаду 20 березня 2015 року. Звільнений з посади 19 травня 2020 року.

title: Устименко Олександр Володимирович

wikitext:
{{Військовик2
| ім'я                =Устименко Олександр Володимирович
| оригінал імені      =
| портрет             =
| ім'я при народженні =
| дата народження     =
| місце народження    =
| дата смерті         =
| місце смерті        =
| причина смерті      =
| прізвисько          =
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    = {{fЗСУ}}
| рід військ          = [[Файл:Security Service of Ukraine Emblem.svg|50 пкс]]
| роки служби         =
| звання              ={{Ранг|країна=Україна|звання=Генерал-лейтенант}}
| формування          =
| командування        =
| битви               =
| нагороди            = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}}{{Орден Богдана Хмельницького III ступеня (Україна)}}<ref>[https://www.president.gov.ua/documents/3152018-25210 Указ Президента України № 315-2018]</ref>
{{!)}}
| університет         =
| signature           =
| інше                =
}}
{{Однофамільці|Устименко}}
'''Олекса́ндр Володи́мирович Усти́менко''' — [[генерал-лейтенант]], начальник Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів [[Служба безпеки України|Служби безпеки України]] (2015—2020)<ref>[https://www.president.gov.ua/documents/852019-26318 Сайт Президента України]</ref>.

== Життєпис ==

Працював старшим науковим співробітником центру військово-стратегічних досліджень Національного інституту оборони.

Начальник Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБУ.

Призначений на посаду 20 березня 2015 року<ref>{{УПУ|156/2015|20 березня 2015|Про призначення О.Устименка начальником Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України|link=https://www.president.gov.ua/documents/1562015-18644}}</ref>. Звільнений з посади 19 травня 2020 року<ref>{{УПУ|187/2020|19 травня 2020|Про звільнення О.Устименка з посади начальника Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України|link=https://www.president.gov.ua/documents/1872020-33729}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://ssu.gov.ua/ua/pages/44 Сайт Служби безпеки України]

== Посилання ==
* {{УПУ|496/2015|23 серпня 2015|Про присвоєння військових звань|http://www.president.gov.ua/documents/4962015-19351}}
* [http://gordonua.com/news/politics/poroshenko-naznachil-ustimenko-nachalnikom-specpodrazdeleniya-sbu-alfa-72104.html Порошенко назначив Устименка начальником спецпідрозділу СБУ «Альфа»]{{ref-ru}}
* [http://censor.net.ua/news/329406/pod_rukovodstvom_ustimenko_naznachennogo_poroshenko_nachalnikom_tsentra_spetsoperatsiyi_po_borbe_s_terrorizmom ЦензорНЕТ]{{ref-ru}}
{{ukr-mil-bio-stub}}

[[Категорія:Працівники Служби безпеки України]]

title: Військова служба

Вид ЗС: Збройні сили


text:
# Піддубняк Олександр Андрійович
Олекса́ндр Андрі́йович Піддубня́к — підполковник Збройних Сил України, льотчик вертолітної ескадрильї 18-ої окремої бригади армійської авіації, учасник російсько-української війни, який відзначився  під час російського вторгнення в Україну. Повний лицар ордена Богдана Хмельницького.

## Життєпис
Закінчив Харківський національний університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба.
Під час російського вторгнення в Україну служить льотчиком 18-ої окремої бригади армійської авіації.

## Нагороди
- Орден Богдана Хмельницького I ст. (2 серпня 2024) — за особисту мужність, виявлену у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане виконання військового обов’язку[2]
- Орден Богдана Хмельницького II ст. (28 квітня 2023) — за особисту мужність, виявлену у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане виконання військового обов’язку[3]
- Орден Богдана Хмельницького III ст. (12 березня 2022) — за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі[4]

title: Піддубняк Олександр Андрійович

wikitext:
{{Othernames| Піддубняк}}
{{Військовик2
| ім'я                = Олександр Піддубняк
| оригінал імені      = Олександр Андрійович Піддубняк
| портрет             =
| підпис              =
| дата народження     =
| місце народження    =
| дата смерті         =
| місце смерті        =
| причина смерті      =
| національність      = [[українці|українець]]
| університет         = [[Харківський національний університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба|Харківський національний університет Повітряних сил]]
| ступінь             =
| прізвисько          =
| партія              =
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    = {{FЗСУ}}
| рід військ          ={{InАА Укр}}
| підпорядкованість   =
| військове формування=
| роки служби         =
| звання              = {{Ранг|країна=Україна|звання= Підполковник}}
| формування          = {{18 ОБрАА ЗСУ|2}}
| командування        =
| битви               = [[Російсько-українська війна (з 2014)|Російсько-українська війна]]
* [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|Російське вторгнення в Україну]]
| нагороди            =
{{ряд2|{{Орден Богдана Хмельницького I ступеня (Україна)}}|{{Орден Богдана Хмельницького II ступеня (Україна)}}|{{Орден Богдана Хмельницького III ступеня (Україна)}} }}
}}
'''Олекса́ндр Андрі́йович Піддубня́к''' — підполковник Збройних Сил України, льотчик вертолітної ескадрильї [[18-та окрема бригада армійської авіації (Україна)|18-ої окремої бригади армійської авіації]], [[Учасники російсько-української війни П|учасник російсько-української війни]], який відзначився  під час [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|російського вторгнення в Україну]]. Повний лицар [[Орден Богдана Хмельницького (Україна)|ордена Богдана Хмельницького]].

== Життєпис ==
Закінчив [[Харківський національний університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба]].

Під час [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|російського вторгнення в Україну]] служить льотчиком [[18-та окрема бригада армійської авіації (Україна)|18-ої окремої бригади армійської авіації]]<ref>{{cite news |url= https://zmist.pl.ua/news/u-povitryanyh-sylah-zsu-rozpovily-pro-obstavyny-katastrofy-dvoh-vijskovyh-gelikopteriv-mi-8-poltavskoyi-brygady |title= У Повітряних силах ЗСУ розповіли про обставини катастрофи двох військових гелікоптерів Мі-8 полтавської бригади |date= 31 серпня 2023|publisher= zmist.pl.ua|accessdate= 10 серпня 2024}}</ref>.

== Нагороди ==
* [[Орден Богдана Хмельницького (Україна)|Орден Богдана Хмельницького]] I ст. (2 серпня 2024) — ''за особисту мужність, виявлену у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане виконання військового обов’язку''<ref>{{УПУ|500/2024|2 серпня 2024|Про відзначення державними нагородами України|link=https://www.president.gov.ua/documents/5002024-51565}}</ref>
* [[Орден Богдана Хмельницького (Україна)|Орден Богдана Хмельницького]] II ст. (28 квітня 2023) — ''за особисту мужність, виявлену у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане виконання військового обов’язку''<ref>{{УПУ|1244/2022|28 квітня 2023|Про відзначення державними нагородами України|link=https://www.president.gov.ua/documents/2442023-46597}}</ref>
* [[Орден Богдана Хмельницького (Україна)|Орден Богдана Хмельницького]] III ст. (12 березня 2022) — ''за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі''<ref>{{УПУ|128/2022|12 березня 2022|Про відзначення державними нагородами України|link=https://www.president.gov.ua/documents/1282022-41665}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

{{ukr-mil-bio-stub}}
{{Учасники РУВ}}

[[Категорія:Українські військові льотчики]]

title: Загальна інформація

Національність: українець

title: Військова служба

Вид ЗС: Збройні сили

Рід військ: Армійська авіація

Формування: 18 ОБрАА

Війни / битви: Російсько-українська війна - Російське вторгнення в Україну

title: Нагороди та відзнаки

Орден Богдана Хмельницького I ступеня (Україна): Орден Богдана Хмельницького II ступеня (Україна) · Орден Богдана Хмельницького III ступеня (Україна)


text:
# Коріята
Корі́ята (болг. Корията) — село в Габровській області Болгарії. Входить до складу общини Севлієво.

## Населення
За даними перепису населення 2011 року у селі проживали 11 осіб, усі — болгари.
Розподіл населення за віком у 2011 році:
Динаміка населення:

title: Коріята

wikitext:
{{НП Болгарії
 | назва                 = Коріята
 | статус                = село
 | місцева_назва         = {{lang-bg|Корията}}
 | герб                  =
 | прапор                =
 | зображення            =
 | зображення_підпис     =
 | область               = [[Габровська область]]
 | община                = [[Севлієво (община)|Севлієво]]
 | община_кмет           =
 | община_кмет_партія    =
 | кметство              = [[Душево]]
 | кмет                  =
 | кмет_партія           =
 | код_ЕКАТТЕ            = 38621
 | широта                = 42.967
 | довгота               = 25.033
 | висота                = 227
 | населення             = 11
 | населення_рік         = 2011
 | населення_джерело     =
 | площа                 =
 | поштові_індекси       = 5455
 | телефонний_код        =
 | вебсторінка           =
 | фізична_о             = 25
 | фізична_о_джерело     = <ref name="відстані">Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref>
 | фізична_с             = 142
 | фізична_с_джерело     = <ref name="відстані"/>}}
'''Корі́ята''' ({{lang-bg|Корията}}) — село в [[Габровська область|Габровській області]] [[Болгарія|Болгарії]]. Входить до складу общини [[Севлієво (община)|Севлієво]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Болгарії (2011)|перепису населення 2011 року]] у селі проживали {{formatnum:11}} осіб, усі — [[болгари]]<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и самоопределение по етническа принадлежност към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120422120657/http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|archivedate=22.04.2012|deadurl=yes}}</ref>.

Розподіл населення за віком у 2011 році<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и възраст към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120422120842/http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|archivedate=22.04.2012|deadurl=yes}}</ref>:
{{Демографія/розподіл за віком
| макс=3
| всього=11
| 0-4=0
| 5-9=0
| 10-14=0
| 15-19=0
| 20-24=0
| 25-29=0
| 30-34=0
| 35-39=0
| 40-44=0
| 45-49=1
| 50-54=0
| 55-59=0
| 60-64=1
| 65-69=2
| 70-74=0
| 75-79=2
| 80-84=3
| 85+=2
}}

Динаміка населення<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=2483&ezik=bul|title=Национален статистически институт. Справка за населението на с. Корията, общ. Севлиево, обл. Габрово|language=болгарською|accessdate=2012-01-23|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160304120919/http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=2483&ezik=bul|archivedate=2016-03-04|deadurl=yes}}</ref>:
{{Демографія/Населення Болгарії
|Ширина зображення  = 440
|Максимум шкали     = 250
|Крок більшої шкали = 50
|Крок меншої шкали  = 10
|1934 = 220
|1946 = 210
|1956 = 209
|1965 = 120
|1975 = 70
|1985 = 45
|1992 = 42
|2001 = 25
|2011 = 11
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Габровська область|Севлієво}}
{{Bulgaria-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Болгарія}}

[[Категорія:Села Габровської області]]

title: Коріята · болг. Корията

Країна: Болгарія

Область: Габровська область

Община: Севлієво

Кметство: Душево

title: Відстань

Відстань:
До обласного центру
До Софії

title: Розташування

Розташування: КоріятаКоріята (Болгарія)


text:
# Гарцський нудистський маршрут
51°33′51″ пн. ш. 11°12′09″ сх. д. / 51.56417° пн. ш. 11.2025° сх. д.
Гарцський нудистський маршрут (нім. Harzer Naturistenstieg) — найстаріша нудська пішохідна стежка Німеччини.

## Розміщення
Стежка розроблена як кільцевий пішохідний маршрут. Він проходить долиною Віппер у південному регіоні Гарц на захід від Віппра. На дамбі Віппра є автостоянки (охороняються в сезон) (місце розташування автостоянки). До Віппра можна дістатися залізничною лінією Клостермансфельд — Віппра, початкова точка знаходиться приблизно за 6 км від станції.

## Характеристики
Кільцева стежка довжиною приблизно 13, за іншими даними 18 км, з численними об'їздами та скороченнями пролягає через ліс, подалі від інших стежок. Вона позначена знаками із зображенням двох оголених туристів та написом: «Якщо ви не хочете бачити голих людей, вам не слід йти далі». Офіційним туристичним знаком для кільцевих стежок є жовте коло, що оточує літеру N. Звичайно, немає жодного зобов'язання ходити голим.

## Історія
Ідея створення цього об'єкта для нагого спорту виникла приблизно у 2008 році. Початковим ініціатором був власник кемпінгу в Данкероде. З 2009 року маршрут підготовлено з погляду пішохідних умов та облаштовано вказівниками, а також адаптовано до особливих потреб любителів нагого туризму (усунуто колючки та кропиву). Офіційне, але неформальне відкриття відбулося наприкінці травня 2010 року за сприяння Туристичної асоціації Гарца. У 2011 році маршрут розширили; власник кемпінгу в Данкероде вийшов з проєкту після того, як постійні відвідувачі покинули його кемпінг через нагих туристів.
У 2017 році в Люнебурзькій пустці відкрили ще один нудистський пішохідний маршрут — Унделохський нудистський маршрут (Naturistenweg Undeloh).
- Жовтий туристичний знак N на дереві
- Знак біля дамби, що вказує на початок нудистської стежки
- Натуристська стежка Гарца, починається через 300 метрів
- Голий похід у горах Гарц 2010 року

## Вебпосилання
- Історія на Openstreetmap

title: Гарцський нудистський маршрут

wikitext:
{{універсальна картка}}
'''[[Гарцський нудистський маршрут]]''' ({{langx|de|Harzer Naturistenstieg}}) — найстаріша нудська пішохідна стежка Німеччини.

== Розміщення ==
Стежка розроблена як кільцевий пішохідний маршрут. Він проходить долиною Віппер у південному регіоні [[Гарц]] на захід від Віппра. На дамбі Віппра є автостоянки (охороняються в сезон) (місце розташування автостоянки). До Віппра можна дістатися залізничною лінією Клостермансфельд — Віппра, початкова точка знаходиться приблизно за 6 км від станції.

== Характеристики ==
Кільцева стежка довжиною приблизно 13, за іншими даними 18<ref name="mdr">Christin Schulz: ''Nacktwanderweg — Umstrittene Touristenattraktion'' (Manuskript zu einer ''exakt''-Sendung des MDR {{Webarchive|url=http://www.mdr.de/exakt/nacktwanderweg104-download.pdf}})</ref> км, з численними об'їздами та скороченнями пролягає через ліс, подалі від інших стежок. Вона позначена ''знаками'' із зображенням двох оголених туристів та написом: «''Якщо ви не хочете бачити голих людей, вам не слід йти далі''». Офіційним туристичним знаком для кільцевих стежок є жовте коло, що оточує літеру ''N.'' Звичайно, немає жодного зобов'язання ходити голим.

== Історія ==
Ідея створення цього об'єкта для нагого спорту виникла приблизно у 2008 році. Початковим ініціатором був власник кемпінгу в Данкероде. З 2009 року маршрут підготовлено з погляду пішохідних умов та облаштовано вказівниками, а також адаптовано до особливих потреб любителів нагого туризму (усунуто колючки та кропиву). Офіційне, але неформальне відкриття відбулося наприкінці травня 2010 року за сприяння Туристичної асоціації Гарца. У 2011 році маршрут розширили; власник кемпінгу в Данкероде вийшов з проєкту після того, як постійні відвідувачі покинули його кемпінг через нагих туристів.<ref name="mdr" />

У 2017 році в Люнебурзькій пустці відкрили ще один нудистський пішохідний маршрут — [[Унделохський нудистський маршрут]] (Naturistenweg Undeloh).

<gallery perrow="4" widths="270" heights="180">
Gelbes_"N"_Harzer_Naturistenstieg.jpg|Жовтий туристичний знак ''N'' на дереві
Harzer_Naturistenstieg_beginn_nach_550_meter.jpg|Знак біля дамби, що вказує на початок нудистської стежки
Harzer_Naturistenstieg_beginn_300_meter.jpg|Натуристська стежка Гарца, починається через 300 метрів
Nacktwanderung_im_Harz_I.JPG|Голий похід у горах Гарц 2010 року
</gallery>

== Див. також ==
* [[Голий похід]]
== Примітки ==
{{reflist}}

== Вебпосилання ==
* [https://hiking.waymarkedtrails.org/#route?id=1709747&type=relation&map=14/51.56/11.2 Історія на Openstreetmap]
{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Натуризм]]

Країна: Німеччина

Адміністративна одиниця: Зангергаузен