text:
# Повстанська армія УНР
Повстанська армія Української Народної Республіки — у період радянсько-української війни збройне формування Української Народної Республіки, створене з інтернованих у Польщі і Румунії українських вояків та повстанських формувань на окупованій Радянською Росією території для участі у Другому Зимовому поході.
Назва «Повстанська Армія» не відповідала тим силам, які в ній були. Але планувалося, що в рейд йдуть схематичні кадри майбутньої справжньої повстанської армії, що швидко поповняться за рахунок партизанів і повсталих селян.

## Передумови створення
У жовтні 1920 року польська сторона, порушивши умови Варшавського договіру 1920 року, пішла на примирення з більшовиками. Українська Армія ще більше місяця продовжувала війну з Радянською Росією, але під тиском ворога 21 листопада 1920 року була змушена відступити на терени окуповані Польщею, і там скласти зброю. 18 березня 1921 року між Польщею з одного боку та РСФСР і маріонетковою УСРР з іншого боку було укладено Ризький мирний договір. Наприкінці 1920 — на початку 1921 років територію України окуповувала Червона армія Радянської Росії. У цих умовах визвольний рух українського народу перетворився на суто партизанську війну.

## Формування штабу
З 1921 року керівництво УНР починає формувати систему керівництва, координації та підтримки повстанського руху в Україні. 21 січня при Головній Команді військ УНР на засіданні Ради Народних Міністрів у місті Тарнів було утворено Повстансько-партизанський штаб, завданням якого було підготувати загальне повстання в Україні проти окупаційного російсько-більшовицького режиму.
За пропозицією генерал-хорунжого Всеволода Петріва керувати новоствореним штабом мав безпосередньо Симон Петлюра як головнокомондувач армії УНР. Справу підготовки до походу в Україну головнокомандувач доручив відомому військовому діячеві генерал-хорунжому Юрію Тютюннику. Штаб мав вирішувати усі питання, пов'язані зі збройною протидією більшовицьким окупантам та організацією широкомасштабного антикомуністичного повстання в Україні. Начальником штабу було призначено полковника Юрія Отмарштейна.
Підготовка рейду в Україну здійснювалась в координації з ІІ Відділом Генерального штабу Польського Війська. На нарадах з поляками інтереси Петлюри представляв полковник Олександр Данильчук. Поляки, зокрема, погодилися на перенесення у квітні 1921 року Головного Повстанського штабу до Львова, зобов'язалися постачати необхідні засоби для штабу та його контрольно-розвідувальних пунктів, через які переходитимуть повстанці в Україну, дозволяли використовувати інтернованих старшин та козаків як посланців в Україну, обіцяли видавати документи на безкоштовний переїзд залізницею для службовців Штабу. Крім цього поляки погодились випустити 2000 інтернованих старшин і козаків, які на добровільній основі погодились повернутися в Україну для продовження боротьби за незалежність.
23 жовтня 1921 року напередодні початку Другого зимового походу львівський штаб реорганізовано в Українське інформаційно-пресове бюро, а на зміну ППШ створено Штаб Повстанської армії.

## Склад армії
Повстанська армія УНР складалася із трьох груп. Бессарабська повстанська група налічувала близько 300 бійців на чолі з Андрієм Гулим-Гуленком, Подільська група — до 400 бійців під проводом полковника Михайла Палія-Сидорянського (пізніше — полковника Сергія Чорного) і Волинська група — 800 бійців під командуванням безпосередньо Юрія Тютюнника. Загальне командування групами армії здійснював генерал-хорунжий Тютюнник.

## Озброєння
Озброєння Повстанська армія намагалася отримати від урядів країн, де формувалися повстанські групи: Польщі та Румунії.
Повстанці Волинської групи отримали зброю 1-го листопада 1921 року. Оскільки польський уряд офіційно заперечував свою участь у підготовці вторгнення на територію УСРР, то повстанці «захопили» вагон на станції Моквин. У числі переданої таким чином зброї джерела вказують 500 шабель і 300 списів — по табелю озброєнь на цілий кавалерійський полк тодішньої польської армії. Оскільки зброї на всіх не вистачало, її розділили як могли: кому гвинтівку, кому шаблю, кому спис. Для кадрів «кінного полку» — 45 старшин — офіцерів, 30 підстаршин — унтер-офіцерів і 25 козаків — рядових заступник командира полку сотник Василь Падалка отримав 20 гвинтівок російського зразка, 40 списів і 25 шабель. При чому, як пише в своїх спогадах сам сотник, шаблі і списи були іржаві. Із 155 офіцерів і чиновників та 645 унтер-офіцерів й рядових, озброєних гвинтівками було 56 %. Кінних розвідників нараховувалося 32 людини. Решту холодної зброї везли в обозі. Озброєння повстанців ілюструє приклад окремого загону сотника Падалки. Так, на 17 чоловік було видано 7 гвинтівок, 5 шабель, 5 списів, 20 ручних гранат, 30 піроксилінових шашок.
З доповіді Юрія Тютюнника 2 листопада Петлюрі:
|  | До п. Головного Отамана! Подільський загін (під командуванням підполковника Палія) 700 чол. (мав бути кінний), 200 рушниць, 10 000 набоїв, 5 кулеметів, 4 стрічки з набоями і 5 - без набоїв, з 25 на 26 - перейшов Збруч (лише 12 кінних). 27 - занято Кам'янець-Подільський і Проскурів. Волинський загін генерал-хорунжого Янченка разом з штабом генерала Тютюнника 900 козаків, 417 рушниць, набоїв 70 000, 32 кулемети з набоями і стрічками, 300 шабель, 15 списів, 500 ручних гранат. 35% роззуті (босі), 50% без шинелей, одяг решти козаків старий і подертий. Великий брак відчуваємо в білизні. Від 1-ї повстанської групи Гулого донесень не поступило. |

## Участь у бойових діях
Перед армією ставилося завдання, таємно перетнувши кордон Радянської України, підняти повстання і надати йому організованого характеру для перешкоджання грабункам та вивезенню продовольчого податку до РСФСР, врятувавши таким чином Україну від неминучого голоду. Усі групи армії перейшли кордон у різних місцях.

### Подільська повстанська група
Подільська повстанська група вирушила в похід 25 жовтня 1921 з Гусятина. Головна частина Подільської групи перейшла кордон поблизу села Бондарівка 26 жовтня. Під селом Гусятин в ніч з 27 на 28 жовтня 4-ий кінний корпус 4-ї київської петлюрівської дивізії під командуванням полковника Михайла Палія-Сидорянського в кількості 600 вояків, подолавши опір радянських прикордонників, перетнув українсько-польський кордон. 28 жовтня 4-й кінний корпус зайняв станцію Ярмолинці, захопив містечка Купіль і Городок. У селі Згарок Подільська група розгромила 8-й кінний полк Червоного козацтва і здобула його прапор. В бою під Авратином 1 листопада поранено командира групи Палія-Сидорянського. Під охороною кіннотників його відправили до радянсько-польського кордону, а керівництво групою перейшло до Сергія Чорного. 2-4 листопада на північних околицях містечка Хмільник відбувалися бої 4-го кінного корпусу 4-ї київської петлюрівської дивізії, українські сили відступили на північ. 6 листопада Подільська група перемістилася у визначений наказом Тютюнника район, для з'єднання з головними повстанськими силами. Проводилася розвідка для встановлення місцезнаходження Волинської повстанської групи. Лише 9 листопада вояки дізналися, що Волинська група зазнала поразки у бою під Коростенем і відійшла у напрямку села Чоповичі. Командування Подільської групи вирішило наздогнати головні повстанські сили і наказало рухатися в напрямку містечка Базар. В часі походу до групи приєдналися потріпані і виснажені загони отаманів Антончика, Струка та Орлика. 18 листопада біля села Блитчі вояки довідались про поразку Волинської групи.

### Волинська повстанська група
Волинська повстанська група вийшла в рейд 4 листопада 1921 року з району Олевська — під головуванням генерала Тютюнника, подолавши опір радянських прикордонників, перетнула польсько-український кордон. 7 листопада група зайняла Коростень, проте під натиском переважаючих сил противника українські частини змушені були відступити на Захід. Після бою відбулося об'єднання решток 4-го кінного корпусу 4-ї київської дивізії під командуванням полковника Палія-Сидорянського із залишками Волинської групи. 10 листопада об'єднаний загін захопив станцію Чоповичі, але після прибуття червоної стрілецької дивізії та бронепоїзда був вибитий. В районі селища Базар група була оточена більшовицькою кавалерією Григорія Котовського. 17 листопада у бою під Малими Міньками повстанці були розбиті. Частина учасників групи потрапила у полон, і після рішучої відмови перейти на службу до Червоної армії 359 бійців Повстанської Армії 21 листопада було розстріляно під Базаром. Тільки невеликий загін зі 150 бійців Волинської групи зумів прорвати оточення і перейти польський кордон.

### Бессарабська повстанська група
Бессарабська повстанська група на чолі з Андрієм Гулим-Гуленком на Правобережну Україну почала пробивалась 19 листопада 1921 року. Головним завданням групи була демонстрація «основного наступу» на півдні України для відвернення на себе уваги більшовиків, полегшивши операцію прориву головній Волинській групі. Ціллю Басарабської групи було захоплення Тирасполя і подальше просування у напрямку Одеси, щоб здобути доступ до моря. Поставлених цілей досягнуто не було, адже їх ворог був значно чисельнішим. Спротив відділам Бессарабської групи чинили ІІ батальйон 451-го полку Московської дивізії та Тираспільський гарнізон Червоної армії. Бессарабська група зазнала втрат, її значна частина навіть не змогла перетнути румунсько-радянський кордон. Варто відзначити, що чекісти мали детальну інформацію про підготовку походу групи.
Остаточну ліквідацію штабу Бессарабської групи було проведено в лютому 1922 року при місії УНР у Бухаресті.

title: Повстанська армія УНР

wikitext:
{{Картка військового підрозділу
| назва                 = Повстанська армія УНР
| місцева_назва         =
| зображення            = Flag of Ukraine.svg
| розмір_зображення     = 200x200пкс
| альт                  =
| підпис                =
| дати                  = 23 жовтня 1921 — лютий 1922
| країна                = [[Українська Народна Республіка]]
| країни                =
| належність            = {{nobr|[[Бессарабська повстанська група]]}}, [[Волинська повстанська група]],
[[Подільська повстанська група]]
| вид                   = [[сухопутні війська]]
| тип                   =
| роль                  =
| спеціалізація         =
| розмір                =
| командна_структура    = [[Штаб Повстанської армії УНР]]
| гарнізон              =
| гарнізон_назва        =
| прізвисько            =
| заступник             =
| гасло                 =
| штандарт              =
| штандарт_назва        =
| марш                  =
| талісман              =
| річниці               =
| оснащення             =
| оснащення_назва       =
| битви                 = [[Радянсько-українська війна]]
([[Другий зимовий похід]])
| битви_назва           = Конфлікти
| нагороди                   =
| почесні_найменування       =
| почесні_найменування_назва =
| розпущено             =
| льотні_години         =
| вебсайт              =

| поточний_командувач   =
| командувач1           =
| командувач1_назва     =
| командувач2           =
| командувач2_назва     =
| командувач3           =
| командувач3_назва     =
| командувач4           =
| командувач4_назва     =
| визначні_командувачі  = [[Петлюра Симон Васильович|Симон Петлюра]],
[[Тютюнник Юрій Йосипович|Юрій Тютюнник]],
[[Гулий-Гуленко Андрій Олексійович|Андрій Гулий-Гуленко]], [[Палій-Сидорянський Михайло Данилович|Михайло Палій-Сидорянський]]
[[Чорний Сергій Іванович|Сергій Чорний]]

| знак_розрізнення       =
| знак_розрізнення_назва =
| знак_розрізнення2       =
| знак_розрізнення2_назва =
| знак_розрізнення3       =
| знак_розрізнення3_назва =
| знак_розрізнення4       =
| знак_розрізнення4_назва =
| знак_розрізнення5       =
| знак_розрізнення5_назва =
}}

{{Історія української армії}}
'''Повстанська армія Української Народної Республіки''' — у період [[Радянсько-українська війна (1917—1921)|радянсько-української війни]] збройне формування [[Українська Народна Республіка|Української Народної Республіки]], створене з [[Інтерновані формування армії Української Народної Республіки|інтернованих]] у [[Польська Республіка (1918—1939)|Польщі]] і [[Румунське королівство|Румунії]] українських вояків та повстанських формувань на окупованій [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|Радянською Росією]] території для участі у [[Другий зимовий похід|Другому Зимовому поході]].

Назва «Повстанська Армія» не відповідала тим силам, які в ній були. Але планувалося, що в рейд йдуть схематичні кадри майбутньої справжньої повстанської армії, що швидко поповняться за рахунок партизанів і повсталих селян.

== Передумови створення ==
У жовтні 1920 року польська сторона, порушивши умови [[Варшавський договір (1920)|Варшавського договіру 1920]] року, пішла на примирення з більшовиками. Українська Армія ще більше місяця продовжувала війну з [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|Радянською Росією]], але під тиском ворога 21 листопада 1920 року була змушена відступити на терени окуповані [[Польща|Польщею]], і там скласти зброю. 18 березня 1921 року між Польщею з одного боку та [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|РСФСР]] і маріонетковою [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|УСРР]] з іншого боку було укладено [[Ризький мир (1921)|Ризький мирний договір]]. Наприкінці 1920 — на початку 1921 років територію України окуповувала [[Червона армія]] Радянської Росії. У цих умовах визвольний рух українського народу перетворився на суто партизанську війну.

== Формування штабу ==
{{main|Повстансько-партизанський штаб УНР}}
{{main|Штаб Повстанської армії УНР}}

З 1921 року керівництво УНР починає формувати систему керівництва, координації та підтримки повстанського руху в Україні. 21 січня при Головній Команді військ УНР на засіданні Ради Народних Міністрів у місті [[Тарнів]] було утворено [[Повстансько-партизанський штаб УНР|Повстансько-партизанський штаб]], завданням якого було підготувати загальне повстання в Україні проти окупаційного російсько-більшовицького режиму<ref>Котович І. Повстання в Україні в листопаді 1921 року//Українські вісті. — Детройд, 1981. — № 39 (2471), 40 (2472)</ref>.

За пропозицією генерал-хорунжого [[Петрів Всеволод Миколайович|Всеволода Петріва]] керувати новоствореним штабом мав безпосередньо [[Петлюра Симон Васильович|Симон Петлюра]] як головнокомондувач [[Армія Української Народної Республіки|армії УНР]]. Справу підготовки до [[Другий зимовий похід|походу]] в Україну головнокомандувач доручив відомому військовому діячеві генерал-хорунжому [[Тютюнник Юрій Йосипович|Юрію Тютюннику]]. Штаб мав вирішувати усі питання, пов'язані зі збройною протидією більшовицьким окупантам та організацією широкомасштабного антикомуністичного повстання в Україні.<ref>Повстанці Одещини і Придністров'я. Антикомуністичний повстанський рух на Південному Заході України./ Боган С. М. — Кам'янець-Подільський: Друкарня «Рута», 2013. — c. 43</ref> Начальником штабу було призначено полковника [[Отмарштейн Юрій Оттович|Юрія Отмарштейна]].

Підготовка рейду в Україну здійснювалась в координації з [[Другий відділ Генерального штабу Війська Польського|ІІ Відділом Генерального штабу Польського Війська]]. На нарадах з поляками інтереси Петлюри представляв полковник [[Данильчук Олександр Миколайович|Олександр Данильчук]]. Поляки, зокрема, погодилися на перенесення у квітні 1921 року Головного Повстанського штабу до [[Львів|Львова]], зобов'язалися постачати необхідні засоби для штабу та його контрольно-розвідувальних пунктів, через які переходитимуть повстанці в Україну, дозволяли використовувати інтернованих старшин та козаків як посланців в Україну, обіцяли видавати документи на безкоштовний переїзд залізницею для службовців Штабу.<ref>Голинков Д. А. Крушение антисоветского подполья в СССР. — М.: Политиздат, 1975. — c.c. 486—487</ref> Крім цього поляки погодились випустити 2000 інтернованих старшин і козаків, які на добровільній основі погодились повернутися в Україну для продовження боротьби за незалежність.

23 жовтня 1921 року напередодні початку [[Другий зимовий похід|Другого зимового походу]] львівський штаб реорганізовано в Українське інформаційно-пресове бюро, а на зміну ППШ створено [[Штаб Повстанської армії УНР|Штаб Повстанської армії]]<ref>{{Cite web |url=http://shron.chtyvo.org.ua/Shatailo_Oleh/Heneral_Yurko_Tiutiunnyk.pdf |title=Генерал Юрко Тютюнник/ Шатайло О.Л. — Львів: «Світ», 2000. — с. 76. |accessdate=2 липня 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20141202011437/http://shron.chtyvo.org.ua/Shatailo_Oleh/Heneral_Yurko_Tiutiunnyk.pdf |archivedate=2 грудня 2014 |deadurl=yes }}</ref>.

== Склад армії ==
Повстанська армія УНР складалася із трьох груп. [[Бессарабська повстанська група]] налічувала близько 300 бійців на чолі з [[Гулий-Гуленко Андрій Олексійович|Андрієм Гулим-Гуленком]], [[Подільська повстанська група|Подільська група]] — до 400 бійців під проводом полковника [[Палій-Сидорянський Михайло Данилович|Михайла Палія-Сидорянського]] (пізніше — полковника [[Чорний Сергій Іванович|Сергія Чорного]]) і [[Волинська повстанська група|Волинська група]] — 800 бійців під командуванням безпосередньо [[Тютюнник Юрій Йосипович|Юрія Тютюнника]]. Загальне командування групами армії здійснював генерал-хорунжий Тютюнник.<ref>[http://www.litopys.com.ua/encyclopedia/ukra-na-p-d-chas-revolyuts-1905-1907-rr/drugyy-zymovyy-pokhid-generala-tyutyunnyka/ Другий зимовий похід генерала Тютюнника] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160315220946/http://litopys.com.ua/encyclopedia/ukra-na-p-d-chas-revolyuts-1905-1907-rr/drugyy-zymovyy-pokhid-generala-tyutyunnyka/ |date=15 березня 2016 }}; Катерина Петриченко, ''litopys.com.ua''</ref>

== Озброєння ==
Озброєння Повстанська армія намагалася отримати від урядів країн, де формувалися повстанські групи: Польщі та Румунії.

Повстанці Волинської групи отримали зброю 1-го листопада 1921 року. Оскільки польський уряд офіційно заперечував свою участь у підготовці вторгнення на територію УСРР, то повстанці «захопили» вагон на станції Моквин. У числі переданої таким чином зброї джерела вказують 500 шабель і 300 списів — по табелю озброєнь на цілий кавалерійський полк тодішньої польської армії. Оскільки зброї на всіх не вистачало, її розділили як могли: кому гвинтівку, кому шаблю, кому спис. Для кадрів «кінного полку» — 45 старшин — офіцерів, 30 підстаршин — унтер-офіцерів і 25 козаків — рядових заступник командира полку сотник Василь Падалка отримав 20 гвинтівок російського зразка, 40 списів і 25 шабель. При чому, як пише в своїх спогадах сам сотник, шаблі і списи були іржаві. Із 155 офіцерів і чиновників та 645 унтер-офіцерів й рядових, озброєних гвинтівками було 56 %. Кінних розвідників нараховувалося 32 людини. Решту холодної зброї везли в обозі. Озброєння повстанців ілюструє приклад окремого загону сотника Падалки. Так, на 17 чоловік було видано 7 гвинтівок, 5 шабель, 5 списів, 20 ручних гранат, 30 піроксилінових шашок.<ref>Ю. Тютюнник. Автобіографія // З архівів ВЧК-ГПУ-НКВД-КГБ. — 1998. — № 1-2. — С. 12-35.</ref>

З доповіді Юрія Тютюнника 2 листопада Петлюрі:
{{Цитата|До п. Головного Отамана! Подільський загін (під командуванням підполковника Палія) 700 чол. (мав бути кінний), 200 рушниць, 10 000 набоїв, 5 кулеметів, 4 стрічки з набоями і 5 - без набоїв, з 25 на 26 - перейшов Збруч (лише 12 кінних). 27 - занято Кам'янець-Подільський і Проскурів. Волинський загін генерал-хорунжого Янченка разом з штабом генерала Тютюнника 900 козаків, 417 рушниць, набоїв 70 000, 32 кулемети з набоями і стрічками, 300 шабель, 15 списів, 500 ручних гранат. 35% роззуті (босі), 50% без шинелей, одяг решти козаків старий і подертий. Великий брак відчуваємо в білизні. Від 1-ї повстанської групи Гулого донесень не поступило.<ref>[http://warhistory.ukrlife.org/5_6_02_10.htm Литвин С. Другий зимовий похід//Воєнна історія. — Київ, 2002. — № 5, 6]</ref>}}

== Участь у бойових діях ==
{{main|Другий зимовий похід}}
[[Файл:Begining of Second Winter Campaign.jpg|thumb|Сжема переходу українських розвідників через радянсько-польський кордон. 1921 рік.]]
Перед армією ставилося завдання, таємно перетнувши кордон Радянської України, підняти повстання і надати йому організованого характеру для перешкоджання грабункам та вивезенню продовольчого податку до РСФСР, врятувавши таким чином Україну від неминучого голоду. Усі групи армії перейшли кордон у різних місцях.

=== Подільська повстанська група ===
[[Подільська повстанська група]] вирушила в похід 25 жовтня 1921 з [[Гусятин]]а. Головна частина Подільської групи перейшла кордон поблизу села Бондарівка 26 жовтня. Під селом Гусятин в ніч з 27 на 28 жовтня 4-ий кінний корпус 4-ї київської петлюрівської дивізії під командуванням полковника [[Палій-Сидорянський Михайло Данилович|Михайла Палія-Сидорянського]] в кількості 600 вояків, подолавши опір радянських прикордонників, перетнув українсько-польський кордон. 28 жовтня 4-й кінний корпус зайняв станцію [[Ярмолинці (смт)|Ярмолинці]], захопив містечка [[Купіль]] і [[Городок (Хмельницька область)|Городок]]. У селі [[Згарок]] Подільська група розгромила 8-й кінний полк [[Червоне козацтво|Червоного козацтва]] і здобула його прапор. В [[Бій під Авратином|бою під Авратином]] 1 листопада поранено командира групи Палія-Сидорянського. Під охороною кіннотників його відправили до радянсько-польського кордону, а керівництво групою перейшло до [[Чорний Сергій Іванович|Сергія Чорного]]. 2-4 листопада на північних околицях містечка [[Хмільник]] відбувалися бої 4-го кінного корпусу 4-ї київської петлюрівської дивізії, українські сили відступили на північ. 6 листопада Подільська група перемістилася у визначений наказом Тютюнника район, для з'єднання з головними повстанськими силами. Проводилася розвідка для встановлення місцезнаходження Волинської повстанської групи. Лише 9 листопада вояки дізналися, що Волинська група зазнала поразки у бою під [[Коростень|Коростенем]] і відійшла у напрямку села [[Чоповичі]]. Командування Подільської групи вирішило наздогнати головні повстанські сили і наказало рухатися в напрямку містечка [[Базар (Коростенський район)|Базар]]. В часі походу до групи приєдналися потріпані і виснажені загони отаманів Антончика, Струка та Орлика. 18 листопада біля села Блитчі вояки довідались про поразку Волинської групи.<ref>Перелоги Української революції: Другий зимовий похід армії УНР./ Файзулін Я. М., Скальський В. В. — К.: Видавництво ім. Олени Теліги, 2008. — c.с. 27-28</ref>

=== Волинська повстанська група ===
[[Волинська повстанська група]] вийшла в рейд 4 листопада 1921 року з району [[Олевськ]]а — під головуванням генерала Тютюнника, подолавши опір радянських прикордонників, перетнула польсько-український кордон. 7 листопада група [[Бій за Коростень (1921)|зайняла Коростень]], проте під натиском переважаючих сил противника українські частини змушені були відступити на Захід. Після бою відбулося об'єднання решток 4-го кінного корпусу 4-ї київської дивізії під командуванням полковника Палія-Сидорянського із залишками Волинської групи. 10 листопада об'єднаний загін захопив станцію [[Чоповичі]], але після прибуття червоної стрілецької дивізії та бронепоїзда був вибитий. В районі селища [[Базар (Коростенський район)|Базар]] група була оточена більшовицькою кавалерією Григорія Котовського. 17 листопада у [[Бій під Малими Міньками|бою під Малими Міньками]] повстанці були розбиті. Частина учасників групи потрапила у полон, і після рішучої відмови перейти на службу до Червоної армії 359 бійців Повстанської Армії 21 листопада було [[Бій під Малими Міньками|розстріляно під Базаром]]. Тільки невеликий загін зі 150 бійців Волинської групи зумів прорвати оточення і перейти польський кордон.<ref>Юрій Тютюнник: від «Двійки» до ГПУ. Документи і матеріали/ Верстюк В. Ф., Файзулін Я. М., Скальський В. В. — К.: «Дух і Літера», 2011. — c. 31. ISBN 978-966-378-207-2</ref>

=== Бессарабська повстанська група ===
[[Бессарабська повстанська група]] на чолі з [[Гулий-Гуленко Андрій Олексійович|Андрієм Гулим-Гуленком]] на Правобережну Україну почала пробивалась 19 листопада 1921 року. Головним завданням групи була демонстрація «основного наступу» на півдні України для відвернення на себе уваги більшовиків, полегшивши операцію прориву головній Волинській групі. Ціллю Басарабської групи було захоплення [[Тирасполь|Тирасполя]] і подальше просування у напрямку [[Одеса|Одеси]], щоб здобути доступ до моря. Поставлених цілей досягнуто не було, адже їх ворог був значно чисельнішим. Спротив відділам Бессарабської групи чинили ІІ батальйон 451-го полку Московської дивізії та Тираспільський гарнізон Червоної армії. Бессарабська група зазнала втрат, її значна частина навіть не змогла перетнути румунсько-радянський кордон. Варто відзначити, що чекісти мали детальну інформацію про підготовку походу групи.<ref>[http://history.org.ua/JournALL/revol/revol_2011_6/16.pdf Військова історія. Бессарабська повстанська група у Другому зимовому поході армії УНР./ Файзулін Я. М. — К.: Інститут історії України НАН України, 2011. — c.с. 381—382]</ref>

Остаточну ліквідацію штабу Бессарабської групи було проведено в лютому 1922 року при місії УНР у [[Бухарест]]і.<ref>[http://history.org.ua/JournALL/gpu/gpu_2011_2/5.pdf В'ячеслав Василенко. Південні група військ УНР у підготовці антибільшовицького повстання. — сс. 119—120.]</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20141202011437/http://shron.chtyvo.org.ua/Shatailo_Oleh/Heneral_Yurko_Tiutiunnyk.pdf Генерал Юрко Тютюнник/ Шатайло О. Л. — Львів: «Світ», 2000.] ISBN 966-603-041-1
* Верига В. Листопадовий рейд. — К.: Вид-во ім. Олени Теліги, 1995. — 192 с. ISBN 5-7707-7031-7
* ''Срібняк І.'' Обеззброєна, але нескорена: Інтернована Армія УНР у таборах Польщі й Румунії (1921—1924 рр.). Київ-Філядельфія, 1997. 187 с. http://elibrary.kubg.edu.ua/id/eprint/19901

[[Категорія:Армія УНР]]
[[Категорія:Армія]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1921]]
[[Категорія:Зникли в Україні 1922]]

title: Повстанська армія УНР

На службі: 23 жовтня 1921 — лютий 1922

Країна: Українська Народна Республіка

Належність: Бессарабська повстанська група, Волинська повстанська група, · Подільська повстанська група

Вид: сухопутні війська

У складі: Штаб Повстанської армії УНР

Конфлікти: Радянсько-українська війна · (Другий зимовий похід)

title: Командування

Визначні · командувачі: Симон Петлюра, · Юрій Тютюнник, · Андрій Гулий-Гуленко, Михайло Палій-Сидорянський · Сергій Чорний


text:
# Парсіппені-Трой-Гіллс (Нью-Джерсі)
Парсіппені-Трой-Гіллс (англ. Parsippany-Troy Hills) — селище (англ. village) в США, в окрузі Морріс штату Нью-Джерсі. Населення — 56 162 особи (2020).

### Клімат
| Клімат : Парсіппені-Трой-Гіллс | Клімат : Парсіппені-Трой-Гіллс | Клімат : Парсіппені-Трой-Гіллс | Клімат : Парсіппені-Трой-Гіллс | Клімат : Парсіппені-Трой-Гіллс | Клімат : Парсіппені-Трой-Гіллс | Клімат : Парсіппені-Трой-Гіллс | Клімат : Парсіппені-Трой-Гіллс | Клімат : Парсіппені-Трой-Гіллс | Клімат : Парсіппені-Трой-Гіллс | Клімат : Парсіппені-Трой-Гіллс | Клімат : Парсіппені-Трой-Гіллс | Клімат : Парсіппені-Трой-Гіллс | Клімат : Парсіппені-Трой-Гіллс |
| Показник                       | Січ.                           | Лют.                           | Бер.                           | Квіт.                          | Трав.                          | Черв.                          | Лип.                           | Серп.                          | Вер.                           | Жовт.                          | Лист.                          | Груд.                          | Рік                            |
| Абсолютний максимум, °C        | 22,8                           | 24,4                           | 31,7                           | 35,6                           | 36,1                           | 38,9                           | 39,4                           | 40,0                           | 37,2                           | 33,9                           | 28,9                           | 24,4                           | 40,0                           |
| Середній максимум, °C          | 3,9                            | 5,6                            | 10,6                           | 16,7                           | 22,8                           | 27,8                           | 30,0                           | 29,4                           | 25,6                           | 18,9                           | 12,8                           | 6,7                            | 17,6                           |
| Середній мінімум, °C           | −7,8                           | −6,7                           | −2,2                           | 3,3                            | 8,3                            | 13,9                           | 17,2                           | 16,1                           | 11,7                           | 4,4                            | 0,0                            | −4,4                           | 4,5                            |
| Абсолютний мінімум, °C         | −31,7                          | −32,2                          | −21,1                          | −11,1                          | −3,9                           | −0,6                           | 5,0                            | 1,7                            | −3,3                           | −10,6                          | −20,6                          | −26,7                          | −32,2                          |
| Норма опадів, мм               | 90                             | 74                             | 107                            | 109                            | 111                            | 119                            | 120                            | 112                            | 124                            | 118                            | 103                            | 105                            | 1292                           |
| ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ |
| Джерело: The Weather Channel   |                                |                                |                                |                                |                                |                                |                                |                                |                                |                                |                                |                                |                                |

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у селищі мешкало 53 238 осіб у 20 279 домогосподарствах у складі 14 090 родин. Було 21274 помешкання
Расовий склад населення:
| - 62,4 % — білих - 29,1 % — азіатів - 3,5 % — чорних або афроамериканців - 0,2 % — корінних американців - 2,0 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 2,8 %. Частка іспаномовних становила 8,3 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,8 % — особи молодші 18 років, 65,5 % — особи у віці 18—64 років, 13,7 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,5 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 97,1 чоловіків; на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 95,7 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство становив 109 357 доларів США (медіана — 89 385), а середній дохід на одну сім'ю — 127 190 доларів (медіана — 105 148). Медіана доходів становила 72 405 доларів для чоловіків та 55 842 долари для жінок. За межею бідності перебувало 4,9 % осіб, у тому числі 4,8 % дітей у віці до 18 років та 5,8 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 27 952 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 19,8 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 18,1 %, виробництво — 12,5 %, роздрібна торгівля — 11,0 %.

## Відомі особистості
- Гайвас Ярослав (1912—2004) — член крайової екзекутиви ОУН.

wikiname: ukwiki

title: Парсіппені-Трой-Гіллс (Нью-Джерсі)

in_language: uk

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = селище
|українська назва   = Парсіппені-Трой-Гіллс
|оригінальна назва  = {{lang-en|Parsippany-Troy Hills}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = BENJAMIN HOWELL HOMESTEAD, PARSIPPANY, MORRIS COUNTY.jpg
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Нью-Джерсі
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Морріс (округ, Нью-Джерсі)|Морріс]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 65,771
|висота центру НП   = 92
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 809,44
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 973
|поштовий індекс        = 07054<ref>[http://tools.usps.com/go/ZipLookupResultsAction!input.action?resultMode=0&city=Parsippany&state=NJ Look Up a ZIP Code for Parsippany, NJ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131103203800/https://tools.usps.com/go/ZipLookupResultsAction!input.action?resultMode=0&city=Parsippany&state=NJ |date=3 листопада 2013 }}, [[United States Postal Service]]. Accessed June 25, 2012.</ref><ref>[http://www.state.nj.us/infobank/njzips.htm Zip Codes] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190617122541/https://www.state.nj.us/infobank/njzips.htm |date=17 червня 2019 }}, State of [[New Jersey]]. Accessed October 29, 2013.</ref>
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 3402756460
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Парсіппені-Трой-Гіллс''' ({{lang-en|Parsippany-Troy Hills}}) — селище ({{lang-en|village}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Морріс (округ, Нью-Джерсі)|Морріс]] штату [[Нью-Джерсі]]. Населення — {{formatnum:56162}} особи (2020).

=== Клімат ===
{{Клімат міста
| Місто_род = : Парсіппені-Трой-Гіллс

| Січ_а_макс = 22.8
| Лют_а_макс = 24.4
| Бер_а_макс = 31.7
| Кві_а_макс = 35.6
| Тра_а_макс = 36.1
| Чер_а_макс = 38.9
| Лип_а_макс = 39.4
| Сер_а_макс = 40.0
| Вер_а_макс = 37.2
| Жов_а_макс = 33.9
| Лис_а_макс = 28.9
| Гру_а_макс = 24.4
| Рік_а_макс = 40.0

| Січ_сер_макс = 3.9
| Лют_сер_макс = 5.6
| Бер_сер_макс = 10.6
| Кві_сер_макс = 16.7
| Тра_сер_макс = 22.8
| Чер_сер_макс = 27.8
| Лип_сер_макс = 30.0
| Сер_сер_макс = 29.4
| Вер_сер_макс = 25.6
| Жов_сер_макс = 18.9
| Лис_сер_макс = 12.8
| Гру_сер_макс = 6.7
| Рік_сер_макс = 17.6

| Січ_сер_мін = -7.8
| Лют_сер_мін = -6.7
| Бер_сер_мін = -2.2
| Кві_сер_мін = 3.3
| Тра_сер_мін = 8.3
| Чер_сер_мін = 13.9
| Лип_сер_мін = 17.2
| Сер_сер_мін = 16.1
| Вер_сер_мін = 11.7
| Жов_сер_мін = 4.4
| Лис_сер_мін = 0.0
| Гру_сер_мін = -4.4
| Рік_сер_мін = 4.5

| Січ_а_мін = -31.7
| Лют_а_мін = -32.2
| Бер_а_мін = -21.1
| Кві_а_мін = -11.1
| Тра_а_мін = -3.9
| Чер_а_мін = -0.6
| Лип_а_мін = 5.0
| Сер_а_мін = 1.7
| Вер_а_мін = -3.3
| Жов_а_мін = -10.6
| Лис_а_мін = -20.6
| Гру_а_мін = -26.7
| Рік_а_мін = -32.2

| Січ_сер_опади = 90
| Лют_сер_опади = 74
| Бер_сер_опади = 107
| Кві_сер_опади = 109
| Тра_сер_опади = 111
| Чер_сер_опади = 119
| Лип_сер_опади = 120
| Сер_сер_опади = 112
| Вер_сер_опади = 124
| Жов_сер_опади = 118
| Лис_сер_опади = 103
| Гру_сер_опади = 105
| Рік_сер_опади = 1292

| Джерело =  The Weather Channel <ref name= Weather.com >[http://www.weather.com/weather/wxclimatology/monthly/07054 Monthly Averages for Parsippany, NJ (07054)], [[The Weather Channel]]. Accessed 22 березня 2012.</ref>
| br = 1
}}

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1930 = 6631
| 1940 = 10976
| 1950 = 15290
| 1960 = 25557
| 1970 = 55112
| 1980 = 49868
| 1990 = 48478
| 2000 = 50649
| 2010 = 53238
| 2020 = 56162
| estyear =
| estimate =
| estref =
| footnote = Джерела:1930<ref>[https://books.google.com/books?id=kifRAAAAMAAJ&pg=PA718 "Fifteenth Census of the United States: 1930 - Population Volume I"] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160112174519/https://books.google.com/books?id=kifRAAAAMAAJ&pg=PA718 |date=12 січня 2016 }}, [[Бюро перепису населення США]], p. 718. Accessed 26 червня 2012.</ref>
1930–1990<ref>[http://lwd.dol.state.nj.us/labor/lpa/census/1990/poptrd6.htm Table 6. New Jersey Resident Population by Municipality: 1930 - 1990] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150510075104/http://lwd.dol.state.nj.us/labor/lpa/census/1990/poptrd6.htm |date=2015-05-10 }}, [[New Jersey Department of Labor and Workforce Development]]. Accessed 28 червня 2015.</ref> 2000<ref name=Census2000/><ref name=Census2000SF1/> 2010<ref name=Census2010/><ref name=Districts2011/><ref name=LWD2010/>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у селищі мешкало {{formatnum:53238}} осіб у {{formatnum:20279}} домогосподарствах у складі {{formatnum:14090}} родин. Було 21274 помешкання

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|
* 62,4 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 29,1 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 3,5 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,2 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 2,0 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 2,8 %. Частка іспаномовних становила 8,3 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,8 % — особи молодші 18 років, 65,5 % — особи у віці 18—64 років, 13,7 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,5 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 97,1 чоловіків; на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 95,7 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство становив {{formatnum:109357}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:89385}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:127190}} доларів (медіана — {{formatnum:105148}}). Медіана доходів становила {{formatnum:72405}} доларів для чоловіків та {{formatnum:55842}} долари для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 4,9 % осіб, у тому числі 4,8 % дітей у віці до 18 років та 5,8 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:27952}} особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 19,8 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 18,1 %, виробництво — 12,5 %, роздрібна торгівля — 11,0 %.

== Відомі особистості ==
* [[Гайвас Ярослав]] (1912—2004) — член крайової екзекутиви ОУН.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}
{{Commonscat|Parsippany-Troy Hills, New Jersey}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=LWD2010>[http://lwd.dol.state.nj.us/labor/lpa/census/2010/dp/dp1_mor/parsippanytroyhills1.pdf Profile of General Demographic Characteristics: 2010 for Parsippany-Troy Hills township] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160223081209/http://lwd.dol.state.nj.us/labor/lpa/census/2010/dp/dp1_mor/parsippanytroyhills1.pdf |date=2016-02-23 }}, [[New Jersey Department of Labor and Workforce Development]]. Accessed June 26, 2012.{{ref-en}} Наведено за англійською вікіпедією.</ref>
<ref name=Districts2011>[http://www.njelections.org/2011-legislative-districts/towns-district.pdf#page=12 Municipalities Grouped by 2011—2020 Legislative Districts] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190604184412/https://www.njelections.org/2011-legislative-districts/towns-district.pdf#page=12 |date=4 червня 2019 }}, [[New Jersey Department of State]], p. 12. Accessed January 6, 2013.{{ref-en}} Наведено за англійською вікіпедією.</ref>
<ref name=Census2000SF1>[http://factfinder.census.gov/bkmk/table/1.0/en/DEC/00_SF1/DP1/0600000US3402756460 DP-1: Profile of General Demographic Characteristics: 2000 — Census 2000 Summary File 1 (SF 1) 100-Percent Data for Parsippany-Troy Hills township, Morris County, New Jersey] {{Webarchive|url=https://archive.today/20200212094804/http://factfinder.census.gov/bkmk/table/1.0/en/DEC/00_SF1/DP1/0600000US3402756460 |date=12 лютого 2020 }}, [[Бюро перепису населення США]]. Accessed September 8, 2012.{{ref-en}} Наведено за англійською вікіпедією.</ref>
<ref name=Census2000>[http://censtats.census.gov/data/NJ/0603402756460.pdf Census 2000 Profiles of Demographic / Social / Economic / Housing Characteristics for Parsippany-Troy Hills township, Morris County, New Jersey] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160222180556/http://censtats.census.gov/data/NJ/0603402756460.pdf |date=2016-02-22 }}, [[Бюро перепису населення США]]. Accessed June 26, 2012.{{ref-en}} Наведено за англійською вікіпедією.</ref>
<ref name=Census2010>[http://factfinder.census.gov/bkmk/table/1.0/en/DEC/10_DP/DPDP1/0600000US3402756460 DP-1 — Profile of General Population and Housing Characteristics: 2010 for Parsippany-Troy Hills township, Morris County, New Jersey] {{Webarchive|url=https://archive.today/20200212101248/http://factfinder.census.gov/bkmk/table/1.0/en/DEC/10_DP/DPDP1/0600000US3402756460 |date=12 лютого 2020 }}, [[Бюро перепису населення США]]. Accessed June 26, 2012.{{ref-en}} Наведено за англійською вікіпедією.</ref>
<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Морріс (округ, Нью-Джерсі)}}

[[Категорія:Селища Нью-Джерсі]]
[[Категорія:Населені пункти округу Морріс (Нью-Джерсі)]]

title: сусідні нас. пункти

Країна: США

Штат: Нью-Джерсі

Округ: Морріс

Межує з: | Маунтен-Лейкс, Бунтон, Монтвілл, Іст-Гановер Тауншип, Гановер Тауншип, Морріс-Плейнс, Морріс Тауншип, Рендолф, Денвілл Тауншип ? |

Густота населення: 809,44 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4


text:
# Македонська енциклопедія
Македонська енциклопедія — перша наукова енциклопедія в Македонії за редакцією МАНМ . Енциклопедія була підготовлена у Лексикографічному центрі, в якому під керівництвом головного редактора академіка Блаже Рістовського працювало 260 співробітників. Надруковано близько 2 тис. примірників за фінансової підтримки Уряду Республіки Македонія . Близько 300 примірників було продано або подаровано. Решту 1700 примірників вилучено з продажу. Спочатку енциклопедія таємно поширювалася в електронному вигляді через Інтернет, а пізніше її можна було безкоштовно звантажити.
Енциклопедія має близько 9000 статей.
У македонській Академії наук і мистецтв планувалося, що «Македонська енциклопедія» буде опублікована в розширеному виданні з кількох томів, що охоплює все, що не було висвітлено або пропущено в цих двох томах, а потім перекладена англійською мовою.

## Просування
- На презентації Енциклопедії Президент МАНМ Георгій Стардєлов[mk] заявив: «Це перша македонська енциклопедія, вільна від інших історичних нашарувань і інтерпретацій, що випливає з принципу мультикультуралізму, а не з етноцентризму. Це не тільки енциклопедія македонського народу, але й македонської держави».

- Проект може не бути повним оглядом життя і розвитку Македонії, але ця робота достовірно показує македонський погляд на культурне та національне політичне минуле і сьогодення і претендує на те, щоб стати об'єктивною, цілісною інформацією про нас і нашу країну. Прем'єр-міністр Никола Груєвський заявив, що своїм об'єктивістським підходом і науковою аргументацією він сприятиме «авторитетному поданню македонського багатовікового існування цього конгломератного етнокультурного балканського регіону і правди про нас у минулому».[2]

## Протести щодо змісту
Випуск енциклопедії викликав протести щодо її змісту і її автори піддаються серйозній критиці.
- Посол США Філіп Рікер в інтерв'ю радіо «Вільна Європа» сказав, що добре, що Груєвський і Ахметі сіли разом за стіл після публікації енциклопедії.[3]

- Мендух Тачі, президент Демократичної партії албанців, оголосив про створення паралельної академії албанців у Македонії, яка б підготувала справжню енциклопедію для албанців.

- Не треба було робити цієї величезної помилки, яку ми вважаємо, зроблено цілеспрямовано. На даний момент, коли державі потрібен повний політичний та етнічний консенсус, не можна завдавати таких низьких ударів по іншій найбільшій етнічній спільноті, сказав Джевад Адемі з Демократичного союзу за інтеграцію, додавши, що ДСІ, як частина уряду, буде домагатися кримінальної відповідальності тих, хто зловживає державними грошима.

- Нова демократія[mk] зажадала, щоб прем'єр-міністр Нікола Груєвський був усунутий від написання Енциклопедії.

- ДПА закликала албанців — членів МАНМ (Алайдіна Абазі[mk], Луана Старова[mk] і Алі Аліу[de]) піти у відставку з посади.

- Перша македонська енциклопедія ставить під загрозу конституційний багатонаціональний характер Македонії, заохочує міжетнічну ненависть, фальсифікує історію албанського народу, ображає почуття кожного албанця, завдає шкоди відносинам з нашими американськими і британськими друзями і з усім цивілізованим світом. Ми просимо МАНМ якнайшвидше вилучити скандальну енциклопедію, залучити албанських експертів до підготовки історії албанців у Македонії, вибачитися перед албанським, американським і британським народом і засудити погляди Блаже Рістовського. В іншому випадку ми будемо вважати, що ті ж уявлення поділяються МАНМ. Ми просимо те ж саме від уряду, який є прихильником цього проекту, сказав Лімані Авдія, представник громадянського руху «Прокинься».

## Анонс нового випуску
Після виходу цього випуску македонської енциклопедії та заміни головного редактора, МАНМ оголосила про розробку нової редакції енциклопедії з головним редактором академіком Митко Маджунковим. Маджунков підкреслив, що необхідно зробити нове розширене видання, додавши, що стара енциклопедія завершена, але в ній багато помилок, не тільки матеріальних, але й фактичних помилок щодо цілих регіонів і народів, стосовно албанців і стосовно македонської культури в цілому.

title: Македонська енциклопедія

wikitext:
{{сирий переклад}}
{{Видання
|назва              = Македонська енциклопедія
|назва_оригіналу    = Македонска енциклопедија
|зображення         = Македонска енциклопедија.jpg
| ширина            = 220
| підпис_зображення =
|автор              =
|ілюстрації         =
|дизайн_обкладинки  =
|країна             = [[Північна Македонія]]
|мова               = [[Македонська мова|македонська]]
|серія              =
|тема               =
|жанр               =
|місце              =
|видавництво_укр    =
|видавництво   = [[МАНМ]]
|дата_публікації    = вересень 2009
|дата публікації українською=
|перекладач         =
|носій              =
|розмір             =
|сторінки           =
|isbn               =
|попередній_твір    =
|наступний_твір     =
|тираж              =
}}
'''Македонська енциклопедія''' — перша наукова енциклопедія в Македонії за редакцією [[Македонська академія наук і мистецтв|МАНМ]] . Енциклопедія була підготовлена у Лексикографічному центрі, в якому під керівництвом головного редактора академіка {{Нп|Блаже Рістовський|Блаже Рістовського|ru|Ристовский, Блаже}} працювало 260 співробітників. Надруковано близько 2 тис. примірників за фінансової підтримки [[Уряд Північної Македонії|Уряду Республіки Македонія]] . Близько 300 примірників було продано або подаровано. Решту 1700 примірників вилучено з продажу. Спочатку енциклопедія таємно поширювалася в електронному вигляді через Інтернет, а пізніше її можна було безкоштовно звантажити.<ref>[http://promacedonia.com/mak_enc/ promacedonia.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210420161126/http://promacedonia.com/mak_enc/ |date=20 квітня 2021 }}, '''Македонська Енциклопедія''', два файли у форматі pdf, розмір 31.9 та 37.5 Mb.</ref>

Енциклопедія має близько 9000 статей.

У македонській Академії наук і мистецтв планувалося, що «Македонська енциклопедія» буде опублікована в розширеному виданні з кількох томів, що охоплює все, що не було висвітлено або пропущено в цих двох томах, а потім перекладена англійською мовою.

== Просування ==
* На презентації Енциклопедії Президент МАНМ {{Нп|Георгій Стардєлов||mk|Георги Старделов}} заявив: «Це перша македонська енциклопедія, вільна від інших історичних нашарувань і інтерпретацій, що випливає з принципу мультикультуралізму, а не з етноцентризму. Це не тільки енциклопедія македонського народу, але й македонської держави».

* Проект може не бути повним оглядом життя і розвитку Македонії, але ця робота достовірно показує македонський погляд на культурне та національне політичне минуле і сьогодення і претендує на те, щоб стати об'єктивною, цілісною інформацією про нас і нашу країну. Прем'єр-міністр [[Никола Груєвський]] заявив, що своїм об'єктивістським підходом і науковою аргументацією він сприятиме «авторитетному поданню македонського багатовікового існування цього конгломератного етнокультурного балканського регіону і правди про нас у минулому».<ref>[http://www.vlada.mk/?q=node/3974 Уряд Республіки Македонія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160323142716/http://www.vlada.mk/?q=node%2F3974 |date=23 березня 2016 }}, ''просування «Македонської енциклопедії» в МАНМ''. Опубліковано 28 серпня 2010 року.</ref>

== Протести щодо змісту ==
Випуск енциклопедії викликав протести щодо її змісту і її автори піддаються серйозній критиці.

* Посол США [[Філіп Рікер]] в інтерв'ю [[радіо «Вільна Європа»]] сказав, що добре, що Груєвський і [[Алі Ахметі|Ахметі]] сіли разом за стіл після публікації енциклопедії.<ref> <small>Дуже важливо, що прем'єр-міністр Никола Груєвський і лідер ДСІ Алі Ахметі сіли разом, щоб припинити коло образи і загроз, спрямованих на припинення позитивного напрямку, в якому рухається Македонія. Мені зрозуміло, що переважна більшість громадян цієї країни прагнуть до мирного і процвітаючого майбутнього в Європі як частині євроатлантичної сім'ї, як частини Європейського Союзу і НАТО. І ми не можемо дозволити особам, які можуть мати свій власний порядок денний, порушити це. Я вважаю, що про це свідчать лідери цієї країни, сказав Рекер на радіо «Вільна Європа».</small> </ref>

* [[Мендух Тачі]], президент [[Демократична партія албанців|Демократичної партії албанців]], оголосив про створення паралельної академії албанців у Македонії, яка б підготувала справжню енциклопедію для албанців.

* Не треба було робити цієї величезної помилки, яку ми вважаємо, зроблено цілеспрямовано. На даний момент, коли державі потрібен повний політичний та етнічний консенсус, не можна завдавати таких низьких ударів по іншій найбільшій етнічній спільноті, сказав Джевад Адемі з [[Демократичний союз за інтеграцію|Демократичного союзу за інтеграцію]], додавши, що ДСІ, як частина уряду, буде домагатися кримінальної відповідальності тих, хто зловживає державними грошима.

* {{Нп|Нова демократія (Македонія)|Нова демократія|mk|Нова Демократија (2008)}} зажадала, щоб прем'єр-міністр Нікола Груєвський був усунутий від написання Енциклопедії.

* [[Демократична партія албанців|ДПА]] закликала албанців — членів [[Македонська академія наук і мистецтв|МАНМ]] ({{Нп|Алайдін Абазі|Алайдіна Абазі|mk|Алајдин Абази}}, {{Нп|Луан Старова|Луана Старова|mk|Луан Старова}} і {{Нп|Алі Аліу||de|Ali Aliu (Literaturwissenschaftler)}}) піти у відставку з посади.

* Перша македонська енциклопедія ставить під загрозу конституційний багатонаціональний характер Македонії, заохочує міжетнічну ненависть, фальсифікує історію албанського народу, ображає почуття кожного албанця, завдає шкоди відносинам з нашими американськими і британськими друзями і з усім цивілізованим світом. Ми просимо МАНМ якнайшвидше вилучити скандальну енциклопедію, залучити албанських експертів до підготовки історії албанців у Македонії, вибачитися перед албанським, американським і британським народом і засудити погляди Блаже Рістовського. В іншому випадку ми будемо вважати, що ті ж уявлення поділяються МАНМ. Ми просимо те ж саме від уряду, який є прихильником цього проекту, сказав Лімані Авдія, представник громадянського руху «Прокинься».

== Анонс нового випуску ==
Після виходу цього випуску македонської енциклопедії та заміни головного редактора, МАНМ оголосила про розробку нової редакції енциклопедії з головним редактором академіком {{Нп|Митко Маджунков|Митко Маджунковим|mk|Митко Маџунков}}. Маджунков підкреслив, що необхідно зробити нове розширене видання, додавши, що стара енциклопедія завершена, але в ній багато помилок, не тільки матеріальних, але й фактичних помилок щодо цілих регіонів і народів, стосовно албанців і стосовно македонської культури в цілому.<ref>[http://www.novamakedonija.com.mk/NewsDetal.asp?vest=52610948407&id=26&setIzdanie=21991 Нова Македонія] {{Webarchive|url=https://archive.today/20120905054448/http://www.novamakedonija.com.mk/NewsDetal.asp?vest=52610948407&id=26&setIzdanie=21991 |date=5 вересня 2012 }}, ''Не поспішайте з Македонською Енциклопедією'', інтерв'ю з академіком Митко Маджунковим. Опубліковано 28 серпня 2010 року.</ref>

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* [http://promacedonia.com/mak_enc/ ''Македонська енциклопедія'' — завантаження обох книг у форматі PDF: A-L, (37,5 MB) та M-SH (37,5 MB)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210420161126/http://promacedonia.com/mak_enc/ |date=20 квітня 2021 }}
[[Категорія:Книги 2009]]
[[Категорія:Наука в Північній Македонії]]
[[Категорія:Універсальні енциклопедії]]

title: «Македонська енциклопедія»

Назва мовою оригіналу: Македонска енциклопедија

Країна: Північна Македонія

Мова: македонська

Жанр: енциклопедія

Видавництво: МАНМ

Видано: вересень 2009


text:
# Денево
Денево (рос. Денево) — присілок в Локнянському районі Псковської області Російської Федерації.
Населення становить 18 осіб. Входить до складу муніципального утворення Подберезинская волость.

## Історія
Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Подберезинская волость.

## Населення
| 2001 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- |
| 15   | ↘6   | ↗18  |

title: Денево

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Денево
|назва ін.       = Денево
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Псковська область]]
|район           = [[Локнянський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Подберезинская волость]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{збільшення}} 18
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Псковська область
}}
'''Денево''' ({{lang-ru|Денево}}) — [[присілок]] в [[Локнянський район|Локнянському районі]] [[Псковська область|Псковської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 18 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Подберезинская волость]].

== Історія ==

Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Подберезинская волость<ref>[http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/6000201504020002?index=11&rangeSize=1 Закон Псковской области от 30 марта 2015 года № 1508-ОЗ «О преобразовании муниципальных образований»]</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Денево  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Локнянський район}}
{{Pskov-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Локнянського району]]

title: присілок Денево

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Псковська область

Муніципальний район: Локнянський район

Поселення: Подберезинская волость

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Денево · Денево


text:
# Йоахім Гайнріх Ваґенер
Йоахім Гайнріх Вільгельм Ваґенер (* 16 липня 1782 року в Берліні ; † 18 січня 1861 року там само) — німецький банкір і меценат. Його колекція картин становить основу Старої національної галереї в Берліні.

## Біографія
Батько Ваґенера, Гайнріх Вільгельм Ваґенер († 1820), заснував торговельно-експедиторську компанію Anhalt & Wagener разом зі своїм зятем Отто Генріхом Ангальтом (1740–1820) у 1775 році. Її штаб-квартира розташовувалася на Брюдерштрасе, що веде до Шлоссплац, у районі Берлін-Мітте, поблизу церкви Святого Петра. У 1814 році Йоахім Гайнріх Вільгельм Ваґенер став партнером, а в 1820 році, після смерті двох засновників, залишився єдиним власником компанії, розширивши її банківську діяльність. У 1820 році він став співзасновником Берлінської торговельної асоціації та був її найстаршим членом до 1827 року. У 1831 році Ваґенер був призначений шведсько-норвезьким консулом.
У 1815 році він придбав свою першу картину, роботу Карла Фрідріха Шинкеля, картину «Готична церква на скелі біля моря», яку той намалював за два роки до того. Протягом багатьох років Ваґенер зібрав велику колекцію сучасного мистецтва, а також підтримував художників через цільові замовлення. У своєму заповіті, складеному в 1859 році, він залишив усю колекцію з 262 картини Прусській державі. Після смерті Вагнера Вільгельм I прийняв дарунок указом від 27 лютого 1861 року. Він додав до колекції ще 20 картин з королівської збірки. У день народження короля, 22 березня 1861 року, в колишній будівлі Академії мистецтв Унтер-ден-Лінден було відкрито Галерею Ваґнера і Національну галерею. У 1876 році, після завершення будівництва окремої будівлі на Музейному острові, колекція переїхала туди. Одночасно Макс Йордан, директор Національної галереї, прибрав збережену до того часу оригінальну нумерацію колекції Ваґнера.
Окрім колекції картин, Ваґенер також зібрав велику колекцію автографів та архів художників, що містить листи художників, з якими він спілкувався. Колекція автографів, каталог якої містив 1289 предметів, була продана на аукціоні в лютому 1878 року.  Чотири томи листів, що охоплюють період з 1834 по 1859 рік, зберігаються в архівах Національної галереї.
Ваґенера поховали на цвинтарі Святого Петрі в Берліні . Однак наприкінці 20 століття його могила була зрівняна з землею.

## Каталоги його колекції
- Gustav Friedrich Waagen: Verzeichniß der Gemälde-Sammlung des am 18. Januar zu Berlin verstorbenen königlichen schwedischen und norwegischen Konsuls J. H. W. Wagener, welche durch letztwillige Bestimmung in den Besitz S. M. des Königs übergegangen ist. Decker, Berlin 1861.
  - Ausgabe 1866, books.google.com
  - Ausgabe 1871 books.google.com
- Katalog der Sammlung von Autographen und Historischen Documenten des im J. 1861 verstorbenen J. H. W. Wagener Bankier und K. Schwed. u. Norweg. Konsul in Berlin. Versteigerung den 26. Februar im Kunst-Auctions-Hause. (R. Lepke) zu Berlin. Berlin 1877.

title: Йоахім Гайнріх Ваґенер

wikitext:
{{особа}}
'''Йоахім Гайнріх Вільгельм Ваґенер''' (* [[16 липня]] [[1782|1782 року]] в [[Берлін|Берліні]] ; † [[18 січня]] [[1861|1861 року]] там само) — німецький [[банкір]] і [[меценат]]. Його колекція картин становить основу [[Стара національна галерея (Берлін)|Старої національної галереї]] в Берліні.

== Біографія ==
[[Файл:Karl_Friedrich_Schinkel_-_Gotische_Kirche_auf_einem_Felsen_am_Meer_-_Google_Art_Project.jpg|міні| Перший твір з колекції Ваґенера: ''готична церква на скелі біля моря'' Шинкеля]]
[[Файл:Academy_of_the_Arts,_Berlin_1908.jpg|міні| Стара Академія мистецтв, виставковий майданчик Національної галереї з 1861 по 1876 рік]]
Батько Ваґенера, Гайнріх Вільгельм Ваґенер († 1820), заснував торговельно-експедиторську компанію ''Anhalt & Wagener'' разом зі своїм зятем Отто Генріхом Ангальтом (1740–1820) у 1775 році. Її штаб-квартира розташовувалася на Брюдерштрасе, що веде до Шлоссплац, у районі [[Мітте (район Берліна)|Берлін-Мітте,]] поблизу церкви Святого Петра. У 1814 році Йоахім Гайнріх Вільгельм Ваґенер став партнером, а в 1820 році, після смерті двох засновників, залишився єдиним власником компанії, розширивши її банківську діяльність. У 1820 році він став співзасновником Берлінської торговельної асоціації та був її [[Старійшина|найстаршим членом]] до 1827 року. У 1831 році Ваґенер був призначений шведсько-норвезьким [[Консул (дипломатія)|консулом]].

У 1815 році він придбав свою першу картину, роботу [[Карл Фрідріх Шинкель|Карла Фрідріха Шинкеля]], картину ''«Готична церква на скелі біля моря»'', яку той намалював за два роки до того. Протягом багатьох років Ваґенер зібрав велику колекцію сучасного мистецтва, а також підтримував художників через цільові замовлення. У своєму [[Заповіт|заповіті,]] складеному в 1859 році, він залишив усю колекцію з 262 картини Прусській державі. Після смерті Вагнера [[Вільгельм II (німецький імператор)|Вільгельм I]] прийняв дарунок указом від 27 лютого 1861 року. Він додав до колекції ще 20 картин з королівської збірки. У день народження короля, 22 березня 1861 року, в колишній будівлі Академії мистецтв [[Унтер-ден-Лінден]] було відкрито ''Галерею Ваґнера і Національну галерею''. У 1876 році, після завершення будівництва окремої будівлі на [[Музейний острів|Музейному острові]], колекція переїхала туди. Одночасно Макс Йордан, директор Національної галереї, прибрав збережену до того часу оригінальну нумерацію колекції Ваґнера.

Окрім колекції картин, Ваґенер також зібрав велику колекцію [[Авторський рукопис|автографів]] та ''архів художників'', що містить листи художників, з якими він спілкувався. Колекція автографів, каталог якої містив 1289 предметів, була продана на аукціоні в лютому 1878 року.  Чотири томи листів, що охоплюють період з 1834 по 1859 рік, зберігаються в архівах Національної галереї.

Ваґенера поховали на цвинтарі Святого Петрі в Берліні . Однак наприкінці 20 століття його могила була зрівняна з землею. <ref>{{Webarchive|url=http://friedhofsfinder.stiftung-historische-friedhoefe.de/friedhof/f_hain/gp_2/petri.htm}}</ref>

== Каталоги його колекції ==

* [[Густав Фрідріх Вааген|Gustav Friedrich Waagen]]: ''Verzeichniß der Gemälde-Sammlung des am 18. Januar zu Berlin verstorbenen königlichen schwedischen und norwegischen Konsuls J. H. W. Wagener, welche durch letztwillige Bestimmung in den Besitz S. M. des Königs übergegangen ist.'' Decker, Berlin 1861.
** Ausgabe 1866, [http://books.google.com/books?id=V01JAAAAYAAJ books.google.com]
** Ausgabe 1871 [http://books.google.de/books?id=64MVAAAAYAAJ books.google.com]
* ''Katalog der Sammlung von Autographen und Historischen Documenten des im J. 1861 verstorbenen J. H. W. Wagener Bankier und K. Schwed. u. Norweg. Konsul in Berlin. Versteigerung den 26. Februar im Kunst-Auctions-Hause. (R. Lepke) zu Berlin.'' Berlin 1877.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==

* Udo Kittelmann, Birgit Verwiebe, Angelika Wesenberg (Hrsg.): ''Die Sammlung des Bankiers Wagener.'' ''Die Gründung der Nationalgalerie''. E. A. Seemann Verlag, Leipzig 2011, ISBN 978-3-86502-274-5
* Eberhard Roters: ''Die Nationalgalerie und ihre Stifter.'' ''Mäzenatentum und staatliche Förderung in Dialog und Widerspruch.'' In: Günter Braun (Hrsg.): ''Mäzenatentum in Berlin.'' Walter de Gruyter, Berlin etc. 1993, ISBN 978-3-11-013788-0, S. 73–98.

== Посилання ==

* [http://www.sammlungwagener.org/ Ювілейна виставка Національної галереї]

{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Ваґенер}}
[[Категорія:Померли 1861]]
[[Категорія:Народились 1782]]
[[Категорія:Консули]]
[[Категорія:Банкіри]]
[[Категорія:Підприємці XIX століття]]
[[Категорія:Колекціонери мистецтва]]
[[Категорія:Німецькі колекціонери]]
[[Категорія:Німецькі підприємці]]

title: Йоахім Гайнріх Ваґенер

Народився: 16 липня 1782 · Берлін, Прусське королівство

Помер: 18 січня 1861 (78 років) · Берлін, Прусське королівство

Країна: Німеччина

Діяльність: банкір

Знання мов: німецька


text:
# День Сенеки
«День Сенеки» (лит. Senekos diena) — міжнародно-спродюсований драматичний фільм, знятий Крістійонасом Вілджюнасом. Прем'єра стрічки в Естонії відбулась 26 серпня 2016 року. Фільм розповідає про трьох друзів-підлітків на тлі розпаду СРСР, які віддалилися один від одного через любовний трикутник. Через 25 років вони згадують своє спільне минуле.
Фільм був висунутий Литвою на премію «Оскар» за найкращий фільм іноземною мовою.

## У ролях
- Іна-Марія Бертаре
- Дайнюс Гавеноніс
- Ельжбета Латенайте
- Майт Мальмстен
- Маріюс Мазунас

title: День Сенеки

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = День Сенеки
| оригінальна назва = Senekos diena
| плакат            = День Сенеки.jpg
| зображення розмір = 220пкс
| підпис            = Оригінальний постер
| жанр              = Драма
Мелодрама
| режисер           = [[Крістійонас Вілджюнас]]
| продюсер          = Уляна Кім
| сценарист         = Крістійонас Вілджюнас
| на основі         =
| актори            = Іна-Марія Бертаре
Дайнюс Гавеноніс
| композитор        =
| оператор          = Аудрюс Кемежіс
| художник          =
| монтаж            = Даніеліус Коканаускіс
| кінокомпанія      = Amrion
Locomotive Productions
Studio Uljana Kim
| дистриб’ютор      =
| тривалість        = 106 хвилин
| мова              = [[Литовська мова|литовська]]
[[Естонська мова|естонська]]
[[Російська мова|російська]]
| країна            = {{LTU}}
{{LAT}}
{{EST}}
| рік               =
| дата виходу       = 26 серпня 2016 (Естонія)
| кошторис          =
| касові збори      =
| ідентифікатор     =
| сайт              =
| попередній        =
| наступний         =
}}

'''«День Сенеки»''' ({{lang-lt|Senekos diena}}) — міжнародно-спродюсований драматичний фільм, знятий [[Крістійонас Вілджюнас|Крістійонасом Вілджюнасом]]. Прем'єра стрічки в Естонії відбулась 26 серпня 2016 року. Фільм розповідає про трьох друзів-підлітків на тлі розпаду СРСР, які віддалилися один від одного через любовний трикутник. Через 25 років вони згадують своє спільне минуле.

Фільм був висунутий Литвою на премію «[[Оскар (89-та церемонія вручення)|Оскар]]» за [[Премія «Оскар» за найкращий фільм іноземною мовою|найкращий фільм іноземною мовою]]<ref name="Lithuania">{{cite web|url=http://www.hollywoodreporter.com/news/oscars-lithuania-selects-senecas-day-928240|title=Oscars: Lithuania Selects 'Seneca's Day' for Foreign-Language Category|author=Nick Holdsworth|date=13 вересня 2016|accessdate=14 вересня 2016|language=англ.|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160914173634/http://www.hollywoodreporter.com/news/oscars-lithuania-selects-senecas-day-928240|archivedate=14 вересня 2016|мертвий-url=no|publisher=''[[The Hollywood Reporter]]''}}</ref>.

== У ролях ==
* Іна-Марія Бертаре
* Дайнюс Гавеноніс
* Ельжбета Латенайте
* Майт Мальмстен
* Маріюс Мазунас

== Див. також ==
* [[Список претендентів на 89-ту премію «Оскар» за найкращий фільм іноземною мовою]]

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* {{IMDb title|5988898|День Сенеки}}

[[Категорія:Фільми 2016]]
[[Категорія:Фільми литовською мовою]]
[[Категорія:Фільми естонською мовою]]
[[Категорія:Фільми російською мовою]]
[[Категорія:Фільми-драми Литви]]
[[Категорія:Фільми-драми Латвії]]
[[Категорія:Фільми-драми Естонії]]

title: Senekos diena

Senekos diena: Оригінальний постер

Жанр: Драма · Мелодрама

Режисер: Крістійонас Вілджюнас

Продюсер: Уляна Кім

Сценарист: Крістійонас Вілджюнас

У головних · ролях: Іна-Марія Бертаре · Дайнюс Гавеноніс

Оператор: Аудрюс Кемежіс

Композитор: Šiaurės kryptisd

Монтаж: Даніеліус Коканаускіс

Кінокомпанія: Amrion · Locomotive Productions · Studio Uljana Kim

Тривалість: 106 хвилин

Мова: литовська · естонська · російська

Країна: Литва · Латвія · Естонія

Дата виходу: 26 серпня 2016 (Естонія)


text:
# Динамос (Гіяні)
ФК «Динамос» (англ. Dynamos Football Club) — південноафриканський футбольний клуб з міста Гіяні, заснований у 1997 році. Виступає у Першій лізі Чемпіонату ПАР з футболу. Домашні матчі приймає на стадіоні «Гіяні Стедіум», потужністю 20 000 глядачів.

title: Динамос (Гіяні)

wikitext:
{{Футбольний клуб
| назва клубу = Динамос
| емблема = Логотип_ФК_«Динамос»_(Гіяні).png
| розмір емблеми  = 220px
| повна назва = Футбольний клуб<br>«Динамос»
| прізвисько = ''динаміти''
| місто = [[Гіяні]]
| країна = {{ZAF}}
| рік заснування = [[1997]]
| стадіон = Гіяні Стедіум
| вміщує = 20 000
| президент = {{Прапорець|ZAF}} Пет Малабела
| головний тренер = {{Прапорець|ZAF}} [[Овен Да Гама]]
| ліга = Перша ліга
| сезон = 2011/12
| місце = 14-те
| сайт =
|pattern_la1=|pattern_b1=|pattern_ra1=|
leftarm1=FF4F00|body1=FF4F00|rightarm1=FF4F00|shorts1=FF4F00|socks1=FF4F00|
pattern_la2=|pattern_b2=|pattern_ra2=|
leftarm2=FFFFFF|body2=FFFFFF|rightarm2=FFFFFF|shorts2=FFFFFF|socks2=FFFFFF|
}}

'''ФК «Динамос»''' ({{lang-en|Dynamos Football Club}}) — [[ПАР|південноафриканський]] [[футбольний клуб]] з міста [[Гіяні]], заснований у [[1997]] році. Виступає у Першій лізі Чемпіонату ПАР з футболу. Домашні матчі приймає на стадіоні «Гіяні Стедіум», потужністю 20 000 глядачів.

== Посилання ==
* [https://us.soccerway.com/teams/south-africa/dynamos/3525/ Профіль клубу на soccerway.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160428234740/http://us.soccerway.com/teams/south-africa/dynamos/3525/ |date=28 квітня 2016 }} {{ref-en}}
* [https://www.transfermarkt.co.uk/dynamos-fc/startseite/verein/13488 Профіль клубу на transfermarkt.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170801015834/http://www.transfermarkt.co.uk/dynamos-fc/startseite/verein/13488 |date=1 серпня 2017 }} {{ref-en}}

{{Футбольний клуб-доробити}}

[[Категорія:Футбольні клуби ПАР]]
[[Категорія:Футбольні клуби, засновані 1997]]
[[Категорія:Засновані в Африці 1997]]
[[Категорія:Засновані в Південно-Африканській Республіці 1997]]

title: Динамос

Повна назва: Футбольний клуб · «Динамос»

Прізвисько: динаміти

Населений пункт: Гіяні, ПАР

Стадіон: Гіяні Стедіум

Президент: Пет Малабела

Головний тренер: Овен Да Гама

Ліга: Перша ліга

Домашня: Виїзна


text:
# Мувавалві
Мувавалві (Мува-Валві) (*д/н — бл. 1322 до н. е.) — перший відомий володар Країни річки Сеха. Ім'я в перекладі з лувійської мови — «Лев влади».

## Життєпис
За походженням був лувійцем. Посилаючись на хеттські джерела дослідники вважають, що мувавалві заснував нову династією, оскільки в подальшому всюди згадується «рід Мувавалві».
Про діяльність цього царя є побіжні згадки. Відповідно до гіпотез за його час держава досягла найбільшого політичного і економічного піднесення. Також ймовірно саме в його панування було приєднано важливий економічний та культовий центр Лацпа. Згадується з приводу походу хеттського царя Суппілуліуми I проти Арцави. Можливо Мувавалві допоміг хеттам, домігшись самостійності від Арцави.
Після смерті близько 1322 року до н. е. почалася боротьба між його синами Ура-Тарунтою і Манапа-Тарунтою.

title: Мувавалві

wikitext:
{{особа}}
'''Мувавалві (Мува-Валві)''' (*д/н — бл. [[1322 до н. е.]]) — перший відомий володар [[Країна річки Сеха|Країни річки Сеха]]. Ім'я в перекладі з [[лувійська мова|лувійської мови]] — «Лев влади».

== Життєпис ==
За походженням був лувійцем. Посилаючись на хеттські джерела дослідники вважають, що мувавалві заснував нову династією, оскільки в подальшому всюди згадується «рід Мувавалві».

Про діяльність цього царя є побіжні згадки. Відповідно до гіпотез за його час держава досягла найбільшого політичного і економічного піднесення. Також ймовірно саме в його панування було приєднано важливий економічний та культовий центр [[Лесбос|Лацпа]]. Згадується з приводу походу хеттського царя [[Суппілуліума I|Суппілуліуми I]] проти [[Арцава|Арцави]]. Можливо Мувавалві допоміг хеттам, домігшись самостійності від Арцави.

Після смерті близько 1322 року до н. е. почалася боротьба між його синами [[Ура-Тарунта|Ура-Тарунтою]] і [[Манапа-Тарунта|Манапа-Тарунтою]].

== Джерела ==
* Dietz Otto Edzard(Hrsg.): Reallexikon der Assyriologie und Vorderasiatischen Archäologie. Band 8, Walter de Gruyter, Berlin/New York 1993—1997, ISBN 3-11-014809-9, S. 528.
* The Ahhiyawa Texts by Beckman, Gary M., Bryce, Trevor R., Cline, Eric H.. Published by Society of Biblical Literature,2011, Binding: Paperback
[[Категорія:Країна річки Сеха]]

title: Мувавалві

Народився: 14 століття до н. е.

Діяльність: суверен


text:
# Ільїнка (Юргамиський район)
Ільї́нка (рос. Ильинка) — присілок у складі Юргамиського району Курганської області, Росія. Входить до складу Юргамиської селищної ради.
Населення — 73 особи (2010, 88 у 2002).

title: Ільїнка (Юргамиський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Ільїнка
 | назва ін.       = {{lang-ru|Ильинка}}
 | карта розташування1 = Росія Курганська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Курганська область]]
 | район           = [[Юргамиський район]]
 | поселення       = [[Юргамиська селищна рада]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 73 особи ([[2010]]{{RUS-KRG-census}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
| lat_deg= 55
| lat_min= 20
| lat_sec= 52
 | lon_dir=E
| lon_deg= 64
| lon_min= 28
| lon_sec= 10
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Ільїнка}}

'''Ільї́нка''' ({{lang-ru|Ильинка}}) — [[присілок]] у складі [[юргамиський район|Юргамиського району]] [[курганська область|Курганської області]], [[Росія]]. Входить до складу [[юргамиська селищна рада|Юргамиської селищної ради]].

Населення — 73 особи ([[2010]], 88 у [[2002]]{{RUS-lingvarium}}).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|N-41-21}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=55.349158&lon=64.470520&z=13&show=/10434992/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=55.349158&lon=64.470520&z=13&show=/10434992/ru/ |date=25 серпня 2011 }}

{{kurgan-geo-stub}}
{{юргамиський район}}

[[Категорія:Населені пункти Юргамиського району]]
[[Категорія:Присілки Курганської області]]

title: присілок Ільїнка

Суб'єкт Російської Федерації: Курганська область

Муніципальний район: Юргамиський район

Поселення: Юргамиська селищна рада

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Ільїнка · Ільїнка