text:
# New World Interactive
New World Interactive LLC (NWI) — американський розробник відеоігор зі штаб-квартирою у Денвері, заснований Ендрю Спіріном і Джеремі Блумом в 2010 році. В 2020 році компанію придбали Embracer Group у рамках угоди за нерозголошену суму, зробивши її дочірньою компанією Saber Interactive.

## Історія
У 2002 році ветеран канадської армії Ендрю Спірін розпочав розробку гри на основі рушія Source від Valve. Відеогра зображала конфлікт між морським корпусом США та повстанськими інсургентами, роблячи акцент на реалізмі та автентичності, та була заснована на його власному військовому досвіді. Три роки потому, у 2005, Джеремі Блум та деякі розробники Red Orchestra приєдналися до Спіріна в розробці цієї модифікації, котра була випущена у 2007 році під назвою Insurgency: Modern Infantry Combat.
У 2010 році Спірін і Блум заснували New World Interactive. Через чотири роки студія випустила Insurgency, окреме продовження Modern Infantry Combat. Гра була добре сприйнята критиками тож після її успіху студія розпочала розробку Day of Infamy, ще одного тактичного шутера, дія якого відбувається під час Другої світової війни та містить деякі нові ігрові механіки. Хоча на початку розробки в 2016 році Day of Infamy планувалася як модифікація для Insurgency, пізніше було вирішено зробити її окремою грою.
У 2018 році New World випустили Insurgency: Sandstorm, пряме продовження оригінальної Insurgency. Це була перша гра студії на Unreal Engine 4, яка використовувала деякі найуспішніші ігрові механіки Day of Infamy та користувалася графічними покращеннями нового рушія. На старті було оголошено про розробку гри на платформах Microsoft Windows, PlayStation 4 та Xbox One, але консольний реліз було відкладено до 2021 року, тоді як ПК-реліз відбувся у грудні 2018 року.
У лютому 2019 року New World Interactive оголосили про своє розширення за допомогою нового студійного підрозділу, відомого як New World North, у місті Калгарі, Альберта. У липні 2019 року NWI Calgary повідомили про найм Майкла Гріллса, що раніше працював у BioWare, на посаду арт-директора, а також Дерека Черкаські на посаду керівника виробництва.
У березні 2020 року було оголошено, що колишній президент компанії Кіт Ворнер займе посаду генерального директора, а засновник Джеремі Блум виконуватиме обов’язки стратегічного та творчого радника.
У серпні 2020 року New World Interactive була придбана Embracer Group на нерозголошених умовах та включена в їх операційний підрозділ Saber Interactive. У грудні 2023 року Saber Interactive повідомили про масові звільнення працівників New World Interactive в рамках загальної реструктуризації холдингу.
У березні 2024 року Saber Interactive була продана новій, заснованій Метью Карчем компанії, Beacon Interactive. Разом із Saber в угоду увійшли їхні численні студії, включно з New World Interactive.

## Розроблені відеоігри
| Рік  | Назва                 | Платформа                                                                  | Видавець               | Дж.    |
| ---- | --------------------- | -------------------------------------------------------------------------- | ---------------------- | ------ |
| 2014 | Insurgency            | Microsoft Windows, MacOS, Linux                                            | New World Interactive  | [ 20 ] |
| 2017 | Day of Infamy         | Microsoft Windows, MacOS, Linux                                            | New World Interactive  | [ 21 ] |
| 2018 | Insurgency: Sandstorm | Microsoft Windows, PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox One, Xbox Series X/S | Focus Home Interactive | [ 22 ] |

title: New World Interactive

wikitext:
{{Картка компанії
|назва = New World Interactive LLC
|лого = New World Interactive Logo Horizontal Black.png
|лого розмір = 300пкс
|тип = [[дочірня компанія]]
|форма власності = [[Limited liability company|LLC]]
|заснування = {{Start date and age|df=yes|2010}}
|засновник = Ендрю Спірін
Джеремі Блум
|місцезнаходження = [[Денвер|Денвер, Колорадо, США]]
|ключові фігури = Кіт Ворнер — [[генеральний директор]]
Джеремі Блум — радник
|продукція = див. §Розроблені відеоігри
|власник = Beacon Interactive (2024—теперішній час)
|штат = 58 (2021)<ref>{{Cite web|url=https://embracer.com/wp-content/uploads/2021/08/Embracer-Annual-Report-and-Sustainability-Report-2021.pdf|title=Annual Report & Sustainability Report 2020/2021|publisher=Embracer Group|accessdate=2023-07-18}}</ref>
|материнська компанія = [[Saber Interactive]] (2020—теперішній час)
}}

'''New World Interactive LLC''' ('''NWI''') — американський розробник відеоігор зі штаб-квартирою у [[Денвер|Денвері]], заснований Ендрю Спіріном і Джеремі Блумом в 2010 році. В 2020 році компанію придбали [[Embracer Group]] у рамках угоди за нерозголошену суму, зробивши її дочірньою компанією [[Saber Interactive]].<ref>{{Cite web|title=THQ parent company Embracer has purchased Metro dev 4A Games an|url=https://www.gamedeveloper.com/business/thq-parent-company-embracer-has-purchased-i-metro-i-dev-4a-games-and-others|website=Game Developer|date=2020-08-13|accessdate=2023-07-18|language=en|last=Kerr|first=Chris}}</ref>

== Історія ==
У 2002 році ветеран канадської армії Ендрю Спірін<ref>{{Cite news|title=Rise Up: Andrew Spearin on Insurgency's victory|url=https://www.rockpapershotgun.com/rise-up-andrew-spearin-on-insurgency|work=Rock, Paper, Shotgun|date=2008-02-08|accessdate=2023-07-18|language=en|first=Kieron|last=Gillen}}</ref> розпочав розробку гри на основі рушія [[Source (ігровий рушій)|Source]] від [[Valve Corporation|Valve]]. Відеогра зображала конфлікт між [[Корпус морської піхоти США|морським корпусом США]] та повстанськими [[Інсургенти|інсургентами]], роблячи акцент на реалізмі та автентичності, та була заснована на його власному військовому досвіді.<ref>{{Cite web|title=Insurgency mod for Half-Life 2|url=https://www.moddb.com/mods/insurgency|website=Mod DB|date=2007-06-30|accessdate=2023-07-18|language=en}}</ref> Три роки потому, у 2005, Джеремі Блум та деякі розробники ''[[Red Orchestra: Ostfront 41–45|Red Orchestra]]'' приєдналися до Спіріна в розробці цієї модифікації, котра була випущена у 2007 році під назвою {{Нп|Insurgency: Modern Infantry Combat|''Insurgency: Modern Infantry Combat''|en|Insurgency: Modern Infantry Combat}}.<ref>{{Cite web|url=https://developer.valvesoftware.com/wiki/INSURGENCY:_Modern_Infantry_Combat|title=INSURGENCY: Modern Infantry Combat|last=Insurgency Development Team|publisher=New World Interactive|accessdate=2023-07-18}}</ref>

У 2010 році Спірін і Блум заснували New World Interactive.<ref>{{Cite web|title=New World Interactive - Crunchbase Company Profile & Funding|url=https://www.crunchbase.com/organization/new-world-interactive|website=Crunchbase|accessdate=2023-07-18|language=en}}</ref> Через чотири роки студія випустила ''[[Insurgency]]'', окреме продовження ''Modern Infantry Combat''. Гра була добре сприйнята критиками<ref>{{Cite web|title=Insurgency|url=https://www.metacritic.com/game/pc/insurgency|website=Metacritic|accessdate=2023-07-18|language=en}}</ref> тож після її успіху студія розпочала розробку ''[[Day of Infamy]]'', ще одного тактичного шутера, дія якого відбувається під час [[Друга світова війна|Другої світової війни]] та містить деякі нові ігрові механіки. Хоча на початку розробки в 2016 році ''[[Day of Infamy]]'' планувалася як [[Мод|модифікація]] для ''[[Insurgency]]'', пізніше було вирішено зробити її окремою грою.<ref>{{Cite web|title=Steam :: Day of Infamy :: Day of Infamy launches on Steam early access|url=https://store.steampowered.com/news/app/447820/view/5262975441862617085|website=store.steampowered.com|date=2016-07-28|accessdate=2023-07-18|language=uk}}</ref>

У 2018 році New World випустили {{Нп|Insurgency: Sandstorm|''Insurgency: Sandstorm''|en|Insurgency: Sandstorm}}, пряме продовження оригінальної ''[[Insurgency]]''. Це була перша гра студії на [[Unreal Engine|Unreal Engine 4]], яка використовувала деякі найуспішніші ігрові механіки ''[[Day of Infamy]]'' та користувалася графічними покращеннями нового рушія. На старті було оголошено про розробку гри на платформах [[Microsoft Windows]], [[PlayStation 4]] та [[Xbox One]], але консольний реліз було відкладено до 2021 року, тоді як [[Microsoft Windows|ПК]]-реліз відбувся у грудні 2018 року.<ref>{{Cite web|title=ANNOUNCING INSURGENCY: SANDSTORM|url=https://newworldinteractive.com/announcing-insurgency-sandstorm/|website=New World Interactive|date=2016-02-23|accessdate=2023-07-18|language=en-US|last=|archive-date=2016-02-26|archive-url=https://web.archive.org/web/20160226005743/https://newworldinteractive.com/announcing-insurgency-sandstorm/|url-status=dead}}</ref><ref>{{Cite web|title=Console Release Date for Insurgency: Sandstorm Delayed Once More|url=https://www.playstationlifestyle.net/2020/06/19/insurgency-sandstorm-console-release-delay/|website=PlayStation LifeStyle|date=2020-06-19|accessdate=2023-07-18|language=en-US|first=Brianna|last=Reeves}}</ref>

У лютому 2019 року New World Interactive оголосили про своє розширення за допомогою нового студійного підрозділу, відомого як New World North, у місті [[Калгарі|Калгарі, Альберта]].<ref>{{Cite web|title=Insurgency developer New World Interactive opens Canadian studio|url=https://www.gamesindustry.biz/insurgency-developer-new-world-interactive-opens-canadian-studio|website=GamesIndustry.biz|date=2019-02-06|accessdate=2023-03-20|language=en|last=Dring|first=Christopher}}</ref> У липні 2019 року NWI Calgary повідомили про найм Майкла Гріллса, що раніше працював у [[BioWare]], на посаду [[Артдиректор|арт-директора]],<ref>{{Cite web|title=New World Interactive recrute un ancien Lead Artist de BioWare|url=https://www.jeuxvideo.com/news/1081415/new-world-interactive-recrute-un-ancien-lead-artist-de-bioware.htm|website=Jeuxvideo.com|date=2019-07-23|accessdate=2023-07-18|language=fr|last=Delic|first=Mallo}}</ref> а також Дерека Черкаські на посаду керівника виробництва.<ref>{{Cite book|url=http://dx.doi.org/10.1007/978-3-319-78331-4_12|title=Chapter 8: The New Position of Hired Labor|last=Bucar|first=France|last2=Kovač|first2=Igor|date=2018-06-16|series=At His Crossroad|publisher=Springer International Publishing|location=Cham|pages=155–165|isbn=978-3-319-78330-7}}</ref><ref>{{Cite web|title=Insurgency developer New World Interactive hires Tencent, Ubisoft, and Epic veteran Derek Czerkaski to new Head of Production role, in Calgary AB..|url=https://app.robly.com/archive?id=cf0f99854b2c86c87f012d743cee5994&v=true|website=Robly Email Marketing|accessdate=2023-07-18}}</ref>

У березні 2020 року було оголошено, що колишній президент компанії Кіт Ворнер займе посаду [[Генеральний директор|генерального директора]], а засновник Джеремі Блум виконуватиме обов’язки стратегічного та творчого радника.<ref>{{Cite web|title=Insurgency dev New World appoints new CEO|url=https://www.pcgamesinsider.biz/job-news/70605/insurgency-dev-new-world-appoints-new-ceo/|website=pcgamesinsider.biz|date=2020-03-03|accessdate=2023-07-18|first=Alex|last=Calvin}}</ref>

У серпні 2020 року New World Interactive була придбана [[Embracer Group]] на нерозголошених умовах та включена в їх операційний підрозділ [[Saber Interactive]].<ref>{{Cite web|title=Embracer Group acquires New World Interactive|url=https://embracer.com/mfn_news/embracer-group-acquires-new-world-interactive/|website=Embracer Group|accessdate=2023-07-18|language=en-US}}</ref> У грудні 2023 року [[Saber Interactive]] повідомили про масові звільнення працівників New World Interactive в рамках загальної реструктуризації холдингу.<ref>{{Cite web|title=More layoffs at another Embracer Group studio|url=https://www.theverge.com/2023/12/5/23989128/new-world-interactive-layoffs-embracer-group-insurgency-sandstorm|website=The Verge|date=2023-12-05|accessdate=2023-12-11|language=en|first=Ash|last=Parrish}}</ref><ref>{{Cite web|title=Insurgency developer New World Interactive affected by layoffs|url=https://www.gamesindustry.biz/insurgency-developer-new-world-interactive-affected-by-layoffs|website=GamesIndustry.biz|date=2023-12-05|accessdate=2023-12-11|language=en|first=Sophie|last=McEvoy}}</ref>

У березні 2024 року Saber Interactive була продана новій, заснованій Метью Карчем компанії, Beacon Interactive. Разом із Saber в угоду увійшли їхні численні студії, включно з New World Interactive.<ref>{{Cite web |url=https://www.gamesindustry.biz/embracer-sells-saber-interactive-for-247m |title=Embracer sells Saber Interactive for $247m |last=McEvoy |first=Sophie |date=2024-03-14 |website=GamesIndustry.biz |language=en |access-date=2025-02-15}}</ref>

== Розроблені відеоігри==
{| class="wikitable" style="width:80%; font-size:90%;"
!Рік
!Назва
!Платформа
!Видавець
!Дж.
|-
|2014
|''[[Insurgency]]''
| rowspan="2" |[[Microsoft Windows]], [[MacOS]], [[Linux]]
| rowspan="2" |New World Interactive
|<ref>{{Cite web|title=Insurgency у Steam|url=https://store.steampowered.com/app/222880/Insurgency/|website=store.steampowered.com|accessdate=2023-07-18|language=uk}}</ref>
|-
|2017
|''[[Day of Infamy]]''
|<ref>{{Cite web|title=Day of Infamy у Steam|url=https://store.steampowered.com/app/447820/Day_of_Infamy/|website=store.steampowered.com|accessdate=2023-07-18|language=uk}}</ref>
|-
|2018
|{{Нп|Insurgency: Sandstorm|''Insurgency: Sandstorm''|en|Insurgency: Sandstorm}}
|[[Microsoft Windows]], [[PlayStation 4]], [[PlayStation 5]], [[Xbox One]], [[Xbox Series|Xbox Series X/S]]
|[[Focus Home Interactive]]
|<ref>{{Cite web|title=Insurgency: Sandstorm у Steam|url=https://store.steampowered.com/app/581320/|website=store.steampowered.com|accessdate=2023-07-18|language=uk}}</ref>
|}

== Примітки ==
{{reflist|4}}
[[Категорія:Розробники відеоігор США]]
[[Категорія:Підприємства Денвера]]
[[Категорія:Розробники відеоігор]]
[[Категорія:Saber Interactive]]

title: New World Interactive LLC

Тип: дочірня компанія

Форма власності: LLC

Правова форма: приватна компанія

Галузь: індустрія відеоігор

Засновник(и): Ендрю Спірін · Джеремі Блум

Штаб-квартира: Денвер, Колорадо, США

Ключові особи: Кіт Ворнер — генеральний директор · Джеремі Блум — радник

Продукція: див. §Розроблені відеоігри

Материнська компанія: Saber Interactive (2020—теперішній час)


text:
# Максіміліан Гофманн
Максіміліан Гофманн (нім. Maximilian Hofmann, нар. 7 серпня 1993, Відень) — австрійський футболіст, півзахисник угорського клубу «Дебрецен».

## Клубна кар'єра
Народився 7 серпня 1993 року в місті Відень. Вихованець юнацьких команд футбольних клубів «Вінерберг» та «Рапід» (Відень). З 2011 року став виступати за резервну команду «Рапіда», в якій провів три сезони, взявши участь у 47 матчах чемпіонату.
26 травня 2013 року в матчі проти «Ріда» Гофманн дебютував за «Рапід» у австрійській Бундеслізі. 17 вересня 2014 року в поєдинку проти «Вінер-Нойштадта» Максіміліан забив свій перший гол за рідний клуб.

## Виступи за збірну
2014 року залучався до складу молодіжної збірної Австрії. На молодіжному рівні зіграв у 2 офіційних матчах.

wikiname: ukwiki

title: Максіміліан Гофманн

in_language: uk

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Максіміліан Гофманн
| зображення = FC Admira Wacker vs. SK Rapid Wien 2015-12-02 (114).jpg
| підпис =
| місце-народження = [[Відень]]
| країна-народження = [[Австрія]]
| дата-народження = 7.8.1993
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст =
| вага =
| поточний-клуб = {{Прапорець|HUN}} [[Дебрецен (футбольний клуб)|«Дебрецен»]]
| номер = 28
| позиція = [[півзахисник]]
| юнацькі-роки = 2000–2003
 2003–2011
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|AUT}} «Вінерберг»
{{Прапорець|AUT}} [[Рапід (Відень)|«Рапід» (Відень)]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|2011–2014 | {{Прапорець|AUT}} | [[Рапід (Відень)|«Рапід-2» (Відень)]] | 47 |3}}
{{Футболіст рядок 0|2013–2025 | {{Прапорець|AUT}} | [[Рапід (Відень)|«Рапід» (Відень)]] | 192 |3}}
{{Футболіст рядок 1|2025– | {{Прапорець|HUN}} | [[Дебрецен (футбольний клуб)|«Дебрецен»]] | 14 |1}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|2014 | {{Прапорець|AUT}} | [[Молодіжна збірна Австрії з футболу|Австрія U-21]] | 2 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 25 травня 2025
| збірна-поновлення =
}}
'''Максіміліан Гофманн''' ({{lang-de|Maximilian Hofmann}}, {{нар}} [[7 серпня]] [[1993]], [[Відень]]) — австрійський [[футболіст]], [[півзахисник]] угорського клубу [[Дебрецен (футбольний клуб)|«Дебрецен»]].

== Клубна кар'єра ==
Народився [[7 серпня]] [[1993]] року в місті [[Відень]]. Вихованець юнацьких команд футбольних клубів «Вінерберг» та [[Рапід (Відень)|«Рапід» (Відень)]]. З 2011 року став виступати за резервну команду «Рапіда», в якій провів три сезони, взявши участь у 47 матчах чемпіонату.

26 травня 2013 року в матчі проти «[[Рід (футбольний клуб)|Ріда]]» Гофманн дебютував за [[Рапід (Відень)|«Рапід»]] у [[чемпіонат Австрії з футболу|австрійській Бундеслізі]]<ref>{{cite web|url=https://int.soccerway.com/matches/2013/05/26/austria/bundesliga/sk-rapid-wien/sv-josko-ried/1297588/|title=Рапід Відень VS. Рід 3:0|publisher=soccerway.com|date=2013-05-26|lang=en|accessdate=15 серпня 2021|archive-date=15 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210815232755/https://int.soccerway.com/matches/2013/05/26/austria/bundesliga/sk-rapid-wien/sv-josko-ried/1297588/}}</ref>. 17 вересня 2014 року в поєдинку проти «[[Вінер-Нойштадт (футбольний клуб)|Вінер-Нойштадта]]» Максіміліан забив свій перший гол за рідний клуб<ref>{{cite web|url=https://int.soccerway.com/matches/2014/09/17/austria/bundesliga/fc-magna-wiener-neustadt/sk-rapid-wien/1692367/|title=Вінер-Нойштадт VS. Рапід Відень 1:5|publisher=soccerway.com|date=2013-09-17|lang=en|accessdate=15 серпня 2021|archive-date=15 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210815232754/https://int.soccerway.com/matches/2014/09/17/austria/bundesliga/fc-magna-wiener-neustadt/sk-rapid-wien/1692367/}}</ref>.

== Виступи за збірну ==
2014 року залучався до складу [[Молодіжна збірна Австрії з футболу|молодіжної збірної Австрії]]. На молодіжному рівні зіграв у 2 офіційних матчах.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{Transfermarkt}}
* {{Wfb}}
* {{soccerway|maximilian-hofmann/198714}}
* {{kicker|maximilian-hofmann}}
* {{fussballdaten|maximilian-hofmann}}
{{Бібліоінформація}}
{{footballer-stub}}

{{DEFAULTSORT:Гофманн, Максіміліан}}
[[Категорія:Австрійські футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Австрії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Рапіда» (Відень)]]
[[Категорія:Футболісти «Дебрецена»]]
[[Категорія:Австрійські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Угорщині]]
[[Категорія:Уродженці Відня]]

title: Особисті дані

Народження: 7 серпня 1993 (31 рік)

Громадянство: Австрія

Позиція: півзахисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Дебрецен»

title: Юнацькі клуби

«Вінерберг» · «Рапід» (Відень)

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Рапід-2» (Відень) · 47 · (3)

«Рапід» (Відень) · 192 · (3)

«Дебрецен» · 14 · (1)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Австрія U-21 · 2 · (0)

Національна збірна: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 25 травня 2025.


text:
# Валь-дю-Лейон
Валь-дю-Лейон (фр. Val-du-Layon) — муніципалітет у Франції, у регіоні Пеї-де-ла-Луар, департамент Мен і Луара. Валь-дю-Лейон утворено 31 грудня 2015 року шляхом злиття муніципалітетів Сент-Обен-де-Люїньє i Сен-Ламбер-дю-Латте. Адміністративним центром муніципалітету є Сен-Ламбер-дю-Латте. Населення — 3464 особи (01.01.2021).

title: Валь-дю-Лейон

wikitext:
{{Муніципалітет Франції
 | назва           = Валь-дю-Лейон
 | місцева_назва   = Val-du-Layon
 | герб            =
 | регіон          = [[Пеї-де-ла-Луар]]
 | департамент     = [[Мен і Луара]]
 | округ           = [[Анже (округ)|Анже]]
 | кантон          =
 | альтерн_мапа    = <!-- Лише для заморських департаментів -->
 | широта        = 47.3030555556
 | довгота       = -0.631111111111
 | висота_мін    = 12
 | висота_макс   = 104
 | населення       = {{France metadata Wikidata|population_total}}
 | рік_насел       = {{France metadata Wikidata|population_as_of}}{{France metadata Wikidata|population_footnotes}}
 | площа           = 29,63
 | густота         = 116,9
 | поштові_індекси = 49190, 49750
 | телефонний_код  =
 | код_INSEE       = 49292
 | мер             =
 | мандат          =
 | www             = [http://www.valdulayon.fr www.valdulayon.fr]
}}

'''Валь-дю-Лейон''' ({{lang-fr|Val-du-Layon}}) — [[Комуна (Франція)|муніципалітет]] у [[Франція|Франції]], у регіоні [[Пеї-де-ла-Луар]], департамент [[Мен і Луара]]. Валь-дю-Лейон утворено 31 грудня 2015 року шляхом злиття муніципалітетів [[Сент-Обен-де-Люїньє]] i [[Сен-Ламбер-дю-Латте]]. Адміністративним центром муніципалітету є Сен-Ламбер-дю-Латте. Населення — {{France metadata Wikidata/text}}.

== Сусідні муніципалітети ==
{{Розташування
 |центр = Валь-дю-Лейон
 |пн    = [[Рошфор-сюр-Луар]]
 |пн_сх = [[Больє-сюр-Лейон]]
 |сх =
 |пд_сх =
 |пд    = [[Шеміє-ан-Анжу]]
 |пд_зх =
 |зх = [[Шодфон-сюр-Лейон]]
 |пн_зх =
}}

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів департаменту Мен і Луара]]

== Примітки ==
{{Портал|Франція}}
{{reflist}}

[[Категорія:Муніципалітети департаменту Мен і Луара]]

title: Валь-дю-Лейон · Val-du-Layon

Країна: Франція

Регіон: Пеї-де-ла-Луар

Департамент: Мен і Луара

Округ: Анже

title: Влада

Влада: [www.valdulayon.fr Офіційна сторінка]


text:
# Площа Броніслава Салацинського в Лодзі
Площа Броніслава Салацинського — площа, розташована в центрі Лодзі перед станцією Лодзь-Фабрична.
Спочатку площа знаходилася на північній стороні старої будівлі станції Лодзь-Фабрична, на перехресті вулиць Польської військової організації в Лодзі та Складової. Площа була названа Лодзькою міською радою в 1993 році на прохання Луціана Мушинського — одного з радників. Це ім'я вшановує Броніслава Салацинського — 19-річного мешканця Лодзі, який загинув під час нападу Польської Військової Організації на німців, які окупували залізничну станцію Лодзь-Фабрична 11 листопада 1918 року. Близько 20:00 год Б. Салацинського прострелили в ногу, а незабаром німці закололи його багнетами. Салацинського поховали на Старому кладовищі на вул. Огродова. Про його смерть нагадувала меморіальна дошка, вбудована в стіну станції, тепер перенесена на нову станцію.
Площа Броніслава Салацинського існувала до червня 2012 року. Потім була зачинена через ліквідацію старого вокзалу та початок будівництва нового. До закриття на площі функціонував автовокзал «Центральний».
Після завершення будівництва нової станції Лодзь-Фабрична — у грудні 2016 року — площа Броніслава Салацинського розташована перед західним входом до вокзалу, поруч із Алеєю Родини Познаньських, яка була створена після реконструкції.

title: Площа Броніслава Салацинського в Лодзі

wikitext:
{{Вулиця
|назва             = Площа Броніслава Салацинського
|оригінальна назва =
|країна            = [[Польща]]
|населений пункт   = [[Лодзь]]
|місцевість        =
|район             =
|на карті          =
|фото              =
|розмір_фото       =
|підпис            =
|назва на честь    = <!-- у родовому відмінку -->
|колишні назви     =
|дата              = <!-- дата заснування/будування, або рік/десятиріччя… якщо відомо -->
|протяжність       =
|координати п =<!--коорд початку {{Coord||||N||||E|type:landmark_scale:6000}}-->
|координати   = <!--середини {{Coord||||N||||E|type:landmark_scale:6000}} -->
|координати к = <!--кінця {{Coord||||N||||E|type:landmark_scale:6000}} -->
|покриття          = <!-- наприклад, асфальт, бруківка -->
|рух               = <!-- одно- чи двосторонній -->
|індекс            = <!-- поштовий індекс -->
|телефони          =
|метро             = <!-- якщо поблизу є станція метро -->
|автобус           = <!-- маршрути -->
|трамвай           = <!-- маршрути -->
|тролейбус         = <!-- маршрути -->
|залізниця         = <!-- Якщо на вулиці є залізничні станції -->
|фунікулер         =
|зупинки           = <!-- Зупинки громадського транспорту -->
|будівлі           = <!-- від №1 до №Ч -->
|архітектурні пам'ятки =
|пам'ятники        =
|культові споруди  =
|державні установи =
|навчальні заклади =
|заклади культури  = <!-- театри, художні галереї, музеї, будинки культури, кінотеатри тощо -->
|медичні заклади   =
|аптеки            =
|пошта             = <!-- поштові відділення -->
|комерція          = <!-- торговельні заклади, ресторани -->
|забудова          = <!-- час забудови; тип забудови, наприклад одноповерхова, багатоповерхова -->
|підприємства      = <!-- наприклад, промислові -->
|організації       = <!-- громадські, спортивні тощо -->
|парки             =
|вікісховище       = <!-- категорія Вікісховища -->
|OSM               = <!-- 1234567 - id відношення в OpenStreetMap (або way id - тоді у формі w1234567)-->
|примітки =
}}

'''Площа Броніслава Салацинського''' — [[Міський майдан|площа,]] розташована в центрі [[Лодзь|Лодзі]] перед станцією [[Лодзь-Фабрична]].

Спочатку площа знаходилася на північній стороні старої будівлі станції [[Лодзь-Фабрична]], на перехресті вулиць [[Вулиця Польської військової організації (Лодзь)|Польської військової організації в Лодзі]] та [[Вулиця складова (Лодзь)|Складової]]<ref>{{Cite web|title=Mapy Google|url=https://www.google.pl/maps/place/plac+Bronis%25C5%2582awa+Sa%25C5%2582aci%25C5%2584skiego,+%25C5%2581%25C3%25B3d%25C5%25BA/@51.7696391,19.4688624,17z/data=!3m1!4b1!4m2!3m1!1s0x471bcb2eb61c84f7:0x2cb9aa49b9bf9271|website=Mapy Google}}</ref>. Площа була названа Лодзькою міською радою в 1993 році на прохання Луціана Мушинського — одного з радників. Це ім'я вшановує [[Броніслав Салацинський|Броніслава Салацинського]] — 19-річного мешканця Лодзі, який загинув під час нападу [[Польська військова організація|Польської Військової Організації]] на [[німці]]в, які окупували залізничну станцію Лодзь-Фабрична 11 листопада 1918 року. Близько 20:00 год Б. Салацинського прострелили в ногу, а незабаром німці закололи його [[багнет]]ами. Салацинського поховали на [[Старий цвинтар у Лодзі|Старому кладовищі]] на [[Вулиця Огродова в Лодзі|вул. Огродова]]. Про його смерть нагадувала [[Меморіальна дошка|меморіальна дошка,]] вбудована в стіну станції<ref name=":0">{{Cite web|title=Plac im. Bronisława Sałacińskiego przestał istnieć|url=http://www.expressilustrowany.pl/artykul/825774,plac-im-bronislawa-salacinskiego-przestal-istniec,id,t.html}}</ref>, тепер перенесена на нову станцію.

Площа Броніслава Салацинського існувала до червня 2012 року. Потім була зачинена через ліквідацію старого вокзалу та початок будівництва нового<ref name=":0"/>. До закриття на площі функціонував [[Центральний автовокзал в Лодзі|автовокзал «Центральний»]]<ref>{{Cite web|title=PKS w Łodzi odjeżdża już z placu Węglowego|url=http://lodz.naszemiasto.pl/artykul/pks-w-lodzi-odjezdza-juz-z-placu-weglowego,1126789,art,t,id,tm.html}}</ref>.

Після завершення будівництва нової станції Лодзь-Фабрична — у грудні 2016 року — площа Броніслава Салацинського розташована перед західним входом до вокзалу, поруч із Алеєю Родини Познаньських, яка була створена після реконструкції.

== Примітки ==
<references responsive="1"></references>

[[Категорія:Лодзь]]
[[Категорія:Площі]]

title: Площа Броніслава Салацинського · Польща

Населений пункт: Лодзь

title: Загальні відомості


text:
# Ганс Гайнц Еверс
Ганс Гайнц Е́верс (нім. Hanns Heinz Ewers); 3 листопада 1871, Дюссельдорф, Німецька імперія — 12 червня 1943, Берлін, Третій Рейх) — німецький письменник і поет, автор містичних оповідань і романів готичної спрямованості. Серед найвідоміших творів: «Павук», «Альрауне», «Смерть барона фон Фріделя». Творчість Еверса мала значний вплив на західну фантастичну літературу першої половини XX століття, сам він вважав себе спадкоємцем Едгара По і Оскара Вайльда.

## Біографія
Ганс Гайнц Еверс народився 3 листопада 1871 року в Дюссельдорфі в забезпеченій сім'ї. Його мати походила зі знатного роду, була онукою банкіра, дочкою генерала кавалерії. Батько — жанровий художник і баталіст, син коваля, був придворним живописцем Фрідріха Франца II Великого Герцога Мекленбург-Шверинського. У березні 1891 отримав атестат зрілості, після чого проходив військову службу у Берліні, але через шість тижнів був звільнений через прогресуючу короткозорість. За наполяганням батьків успішно здав іспити в університет, де провчився на юридичному факультеті декілька років.

## Творчість
У 1897 році 26-річний Еверс декларує себе вільним художником та присвячує своє життя літературній творчості. Він створює цілу низку творів, що відносяться до найрізноманітніших жанрів: це і гуморески, і сатиричні замальовки, і фантастичні історії тощо, що користуються читацьким успіхом, який неабияк підігрівався завдяки майстерним літературним містифікаціям Еверса. З 1901 року Еверс виступає як актора кабаре, здобувши чималий успіх, трохи пізніше він також стає господарем кабаре «Юбербреттль» (нім. Ueberbrettl).
На початку 1900-х років Еверс здійснив низку подорожей, побувавши на Капрі (1903), в Берліні (1904), Неаполлі (1904), в Порт-о-Пренсі на Гаїті (1906), Парижі (1908), Ріо-де-Жанейро (1908) та Індії (1911). Свої мандрівки Еверс детально зображував в дорожніх щоденниках «Моїми очима» (1909) та «Індія і я» (1911). Окрім документальних оповідок за роки подорожей Еверс створив два романи — «Учень чародія» (1910) та «Альрауне» (1911), а також декілька збірок новел — «Розіпнутий Тангейзер» (1901), «Жахи» (1907) та «Гротески» (1910).
Окрім літератури ще однією пристрастю Еверса був кінематограф: у 1913 році за його сценарієм був знятий фентезійний фільм «Празький студент» (реж. Стеллан Рійє та Пауль Вегенер).
Першої світової війни застала Еверса в Перу, з 1914 по 1920 рік він живе в США, де був інтернований, як і багато інших німців, і 1916—1920 роки провів у спеціальному таборі для переміщених осіб. У 1917 році він випустив збірку оповідань з назвою «Мої похорони». У 1921 Еварс повернувся до Німеччини, де зацікавився націонал-соціалізмом, зокрема, його ідеями німецького націоналізму і загальними ніцшеансько-окультними нюансами філософії націонал-соціалістів (ці симпатії пізніше позначилися на негативному ставленні до Еверса після війни, внаслідок чого його твори були викреслені з німецької літератури; проте, роман «Альрауне» був вкотре екранізований у ФРН у 1952 році режисером Артуром-Марією Рабенальтом з Гільдеґард Кнеф у головній ролі).
У 1932 році Ганс Гейнц Еверс написав роман «Горст Вессель» про командира нацистських штурмовиків, за яким у 1933 році був знятий фільм (головний герой фільму і сам фільм були перейменовані за наполяганням Геббельса в «Ганс Вестмар»). У 1934 році Еверс став головою Німецького Союзу письменників. Після «ночі довгих ножів» 30 червня 1934 значна частина книг Еверса, як письменника-гомосексуала, окрім «Горста Весселя» і «Вершника німецької ночі», була заборонена в Німеччині.
Наприкінці життя Еверса друкували вкрай мало, і помер він у бідності від прогресуючого старечого туберкульозу 12 червня 1943 року в Берліні. За декілька тижнів по смерті Еварса його берлінська квартира була розбомблена.

## Особисте життя
Еверс був гомосексуалом. Крім того він був противником антисемітизму в НСДАП.

## Твори (вибірково)
Романи
- 1909 : Учень чародія, або Мисливці на диявола / Der Zauberlehrling oder die Teufelsjäger
- 1911 : Альрауне. Історія однієї живої істоти / Alraune. Die Geschichte eines lebenden Wesens
- 1920 : Вампір / Vampir
- 1922 : Духовидець. Із спогадів графа фон О*** / Der Geisterseher. Aus den Papieren des Grafen O*** // Співавтор: Фрідріх Шиллер
- 1928 : Перетворена на чоловіка / Fundvogel
- 1932 : Горст Вессель / Horst Wessel
- 1932 : Вершник німецької ночі / Reiter in deutscher Nacht

title: Ганс Гайнц Еверс

wikitext:
{{Письменник
| Ім'я                = Ганс Гайнц Еверс
| Оригінал імені      = {{lang-de|Hanns Heinz Ewers}}
| Фото                = Hanns Heinz Ewers by Dührkoop.jpg
| Ширина              = 240px
| Підпис              = Ганс Гайнц Еверс у 1907 році
| Ім'я при народженні =
| Псевдоніми          =
| Дата народження     = 3.11.1871
| Місце народження    = {{МісцеНародження|Дюссельдорф|}}, [[Німецька імперія]]
| Дата смерті         = 12 червня 1943
| Місце смерті        = {{МісцеСмерті|Берлін|в Берліні}}, [[Третій Рейх]]
| Поховання           =
| Національність      =
| Громадянство        = {{GERold}}→
{{GERwei}}
→{{GERnazi}}
| Мова творів         = {{німецька}}
| Рід діяльності      = [[письменник]], [[поет]]
| Роки активності     =
| Напрямок            = [[фантастика]]
| Жанр                = [[проза]], [[поезія]]
| Magnum opus         =
| Автограф            = Ewers Unterschrift.png
| Ширина автографа    = 185пкс
| Нагороди            =
| Премії              =
| Сайт                = {{Official|hanns-heinz-ewers.com/}}
}}
{{Однофамільці|Еверс}}
'''Ганс Гайнц Е́верс''' ({{lang-de|Hanns Heinz Ewers}}); [[3 листопада]] [[1871]], [[Дюссельдорф]], [[Німецька імперія]] — [[12 червня]] [[1943]], [[Берлін]], [[Третій Рейх]]) — [[Німеччина|німецький]] письменник і поет, автор містичних оповідань і романів готичної спрямованості. Серед найвідоміших творів: «Павук», «[[Альрауне (роман)|Альрауне]]», «Смерть барона фон Фріделя». Творчість Еверса мала значний вплив на західну [[фантастика|фантастичну літературу]] першої половини [[XX століття]], сам він вважав себе спадкоємцем [[Едгар Аллан По|Едгара По]] і [[Оскар Уайльд|Оскара Вайльда]].

== Біографія ==
Ганс Гайнц Еверс народився [[3 листопада]] [[1871]] року в [[Дюссельдорф]]і в забезпеченій сім'ї. Його мати походила зі знатного роду, була онукою банкіра, дочкою генерала кавалерії. Батько — жанровий художник і баталіст, син коваля, був придворним живописцем Фрідріха Франца II Великого Герцога Мекленбург-Шверинського. У березні 1891 отримав атестат зрілості, після чого проходив військову службу у [[Берлін]]і, але через шість тижнів був звільнений через прогресуючу [[короткозорість]]. За наполяганням батьків успішно здав іспити в університет, де провчився на юридичному факультеті декілька років{{sfn|Грищенков|2000|с=}}.

== Творчість ==
У 1897 році 26-річний Еверс декларує себе вільним художником та присвячує своє життя літературній творчості. Він створює цілу низку творів, що відносяться до найрізноманітніших жанрів: це і гуморески, і сатиричні замальовки, і фантастичні історії тощо, що користуються читацьким успіхом, який неабияк підігрівався завдяки майстерним літературним містифікаціям Еверса{{sfn|Грищенков|2000|с=}}. З 1901 року Еверс виступає як актора [[кабаре]], здобувши чималий успіх, трохи пізніше він також стає господарем кабаре «Юбербреттль» ({{lang-de|Ueberbrettl}}).

На початку 1900-х років Еверс здійснив низку подорожей, побувавши на [[Капрі]] (1903), в [[Берлін]]і (1904), [[Неаполь|Неаполлі]] (1904), в [[Порт-о-Пренс]]і на [[Гаїті]] (1906), [[Париж]]і (1908), [[Ріо-де-Жанейро]] (1908) та [[Індія|Індії]] (1911). Свої мандрівки Еверс детально зображував в дорожніх щоденниках «Моїми очима» (1909) та «Індія і я» (1911). Окрім документальних оповідок за роки подорожей Еверс створив два романи — «Учень чародія» (1910) та «[[Альрауне (роман)|Альрауне]]» (1911), а також декілька збірок новел — «Розіпнутий Тангейзер» (1901), «Жахи» (1907) та «Гротески» (1910).{{sfn|Грищенков|2000|с=}}

Окрім літератури ще однією пристрастю Еверса був [[кінематограф]]: у 1913 році за його сценарієм був знятий [[фентезі]]йний фільм «[[Празький студент (фільм, 1913)|Празький студент]]» (реж. [[Стеллан Рійє]] та [[Пауль Вегенер]])<ref>[http://www.imdb.com/title/tt0003419/combined Der Student von Prag (1913)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20041205085447/http://www.imdb.com/title/tt0003419/combined |date=5 грудня 2004 }} на сайті ''[[IMDb]]''</ref>.

[[Перша світова війна|Першої світової війни]] застала Еверса в [[Перу]], з 1914 по 1920 рік він живе в [[Сполучені Штати Америки|США]], де був [[інтернування|інтернований]], як і багато інших [[німці]]в, і 1916—1920 роки провів у спеціальному таборі для переміщених осіб. У 1917 році він випустив збірку оповідань з назвою «Мої похорони». У 1921 Еварс повернувся до Німеччини, де зацікавився [[націонал-соціалізм]]ом, зокрема, його ідеями німецького націоналізму і загальними [[Фрідріх Ніцше|ніцшеансько]]-окультними нюансами [[філософія|філософії]] [[націонал-соціалізм|націонал-соціалістів]] (ці симпатії пізніше позначилися на негативному ставленні до Еверса після [[Друга світова війна|війни]], внаслідок чого його твори були викреслені з німецької літератури; проте, роман «Альрауне» був вкотре екранізований у ФРН у 1952 році режисером Артуром-Марією Рабенальтом з [[Гільдеґард Кнеф]] у головній ролі<ref>[http://www.imdb.com/title/tt0044344/combined Alraune (1952)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20041211063157/http://www.imdb.com/title/tt0044344/combined |date=11 грудня 2004 }} на сайті ''[[IMDb]]''</ref>).

У 1932 році Ганс Гейнц Еверс написав роман «Горст Вессель» про командира нацистських штурмовиків, за яким у 1933 році був знятий фільм (головний герой фільму і сам фільм були перейменовані за наполяганням [[Йозеф Геббельс|Геббельса]] в «[[Ганс Вестмар]]»). У 1934 році Еверс став головою Німецького Союзу письменників. Після [[Ніч довгих ножів|«ночі довгих ножів»]] [[30 червня]] [[1934]] значна частина книг Еверса, як письменника-[[гомосексуальність|гомосексуала]], окрім «Горста Весселя» і «Вершника німецької ночі», була заборонена в Німеччині.

Наприкінці життя Еверса друкували вкрай мало, і помер він у бідності від прогресуючого старечого [[туберкульоз]]у [[12 червня]] [[1943]] року в Берліні. За декілька тижнів по смерті Еварса його берлінська квартира була розбомблена.<ref>[https://fantlab.ru/autor946 Біографія Ганса Гейнца Еверса] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171014053014/http://fantlab.ru/autor946 |date=14 жовтня 2017 }} на сайті «[[Лабораторія фантастики]]»</ref>

== Особисте життя ==
Еверс був [[Гомосексуальність|гомосексуалом]]. Крім того він був противником [[антисемітизм]]у в НСДАП.<ref name="oxford">Henry and Mary Garland, ''The Oxford companion to German literature''.Oxford, Oxford University Press, 1997. {{ISBN|0198158963}} (pp.221–222).</ref>

== Твори (вибірково) ==
[[Файл:Der Geisterseher Eewers.jpg|міні|Обкладинка видання роману «Духовидець», 1922 ]]
;Романи
* 1909 : Учень чародія, або Мисливці на диявола / ''Der Zauberlehrling oder die Teufelsjäger''
* 1911 : [[Альрауне (роман)|Альрауне. Історія однієї живої істоти]] / ''Alraune. Die Geschichte eines lebenden Wesens''
* 1920 : Вампір / ''Vampir''
* 1922 : Духовидець. Із спогадів графа фон О*** / ''Der Geisterseher. Aus den Papieren des Grafen O***'' // Співавтор: [[Йоганн-Фрідріх Шиллер|Фрідріх Шиллер]]
* 1928 : Перетворена на чоловіка / ''Fundvogel''
* 1932 : Горст Вессель / ''Horst Wessel''
* 1932 : Вершник німецької ночі / ''Reiter in deutscher Nacht''

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{книга|автор= Р. Грищенков|частина= Ганс Гейнц Эверс|посилання частина= http://lib.ru/INPROZ/EWERS/evers0_1.txt_with-big-pictures.html|заголовок= Паук|оригінал= |посилання= |відповідальний= |видання= |місце= {{СПб.}}|видавництво= Кристалл|рік= 2000|том= |сторінки= |сторінок= |серія= Б-ка мировой лит. Малая серия|isbn= |тираж=|ref=Грищенков}}{{ref-ru}}

== Посилання ==
{{Commonscat|Hanns Heinz Ewers}}
* {{Official|hanns-heinz-ewers.com/}}
* {{fantlab|946}}

{{ВП-портали|Біографії|Література|Фантастика|Фентезі|Фантастика жахів|Німеччина}}
{{DEFAULTSORT:Еверс Ганс Гейнц}}
{{письменник-доробити}}

[[Категорія:Німецькі письменники-романісти]]
[[Категорія:Німецькі прозаїки]]
[[Категорія:Німецькі поети]]
[[Категорія:Автори фентезі Німеччини]]
[[Категорія:Фантасти жахів Німеччини]]
[[Категорія:Письменники-геї]]
[[Категорія:Ганс Гайнц Еверс]]
[[Категорія:Члени НСДАП]]
[[Категорія:Уродженці Дюссельдорфа]]
[[Категорія:ЛГБТ-персоналії НСДАП]]
[[Категорія:Геї Німеччини]]

title: нім. Hanns Heinz Ewers

нім. Hanns Heinz Ewers:
Ганс Гайнц Еверс у 1907 році
Сайт: Офіційний сайт
Ганс Гайнц Еверс у Вікісховищі

Народився: 3 листопада 1871 · Дюссельдорф, Німецька імперія

Помер: 12 червня 1943 (71 рік) · Берлін , Третій Рейх · ·туберкульоз

Поховання: Північне кладовище (Дюссельдорф)d

Громадянство: Німецька імперія→ · Веймарська республіка · → Третій Рейх

Діяльність: письменник, поет

Знання мов: німецька

Мова творів: німецька

Напрямок: фантастика

Жанр: проза, поезія

Magnum opus: Альрауне

Членство: Corps Normannia Berlind і Corps Alemannia Wien zu Linzd

Партія: Націонал-соціалістична робітнича партія Німеччини і Німецька національна народна партія

У шлюбі з: Ilna Ewers-Wunderwaldd


text:
# TBC Bank
TBC Bank — банк-лідер в Грузії, головний офіс розташовано у Тбілісі. Назва TBC Bank відображає перше ім'я компанії, яке вона носила 1992 року: Tbilisi Business Centre (Бізнес-центр Тбілісі). На разі TBC є зареєстрованим іменем банку.

## Історія
Історія TBC Bank почалась 1992 року, коли два грузинські бізнесмени Мамука Кахарадзе та Бадрі Жапарідзе з кількома іншими партнерами заснували банк під назвою «Tbilisi Business Centre» або коротше «TBC». Банк було засновано з капіталом в 500$. Ця сума була мінімально допустимою для заснування банку в Грузії на початку 1990-х. Банк отримав ліцензію від NBG (Генеральна банківська ліцензія за номером 85) 20 січня 1993 року, а в травні того ж року отримав іншу ліцензію, що дозволяла йому проводити міжнародні операції.
У 1995 в банку був один відділ, де працювали 29 співробітників, а загальні активи становили 1,4 млн $. Вахтанґ Буцхірідзе, який приєднався до банку у 1993 році, став виконавчим директором (CEO) банку TBC у 1995 році, і з того часу обіймає цю посаду.
11 червня 2014 Лондонська фондова біржа (London Stock Exchange) запросила TBC Bank для участі в торгах з його глобальними депозитарними розписками (GDR). Банк отримав 239 млн $ на IPO, маючи ринкову вартість 640 млн $. Цей IPO став найбільшим виходом на біржу з Грузії.

## Операційна діяльність

### Банк Constanta
TBC Bank включився у сегмент мікрофінансових операцій, придбавши 80 % банку «Constanta», одного з лідерів мікрофінансування Грузії (MFI). Пізніше, у 2014 році, TBC повністю купив банк Constanta.

### TBC Лізинґ
Банк у січні 2004 року TBC заснував TBC Лізинґ з головним офісом в Тбілісі і капіталом в 500 тис. ларі. На 2016 рік банк володів 89.5 % у TBC Лізинґ.

### TBC Кредит
TBC Bank придбав 75 % компанії TBC Kredit в кінці 2007 року. Компанія називалась SOA Kredit, це була не-банківська кредитна організація, що проводила операції з кредитами у Азербайджані з 1999 року.

### TBC Інвест
На початку 2011 року було засновано «TBC Invest», що належав банку TBC. Компанія працює на ізраїльському ринку, обслуговуючи операції між клієнтами з цієї країни та TBC-банком.

## Соціальна відповідальність
Банк TBC заснував фонд TBC, який допомагав жертвам війни 2008 року Грузії з Росією. Банк заснував фонд з капіталом в 5 млн ларі і пізніше поповнив фонд ще на 3 млн ларі.
Банк TBC також є співзасновником щорічної літературної премії «SABA», яка з 2003 року нагороджує найкращі літературні твори.

## Онлайн-банкінг
Онлайн-банкінг [Архівовано 2 червня 2016 у Wayback Machine.] від TBC кілька років поспіль (2012—2015) отримував нагороду як один з найкращих в центральній та Східній Європі.

У травні 2016 року банкінг було повністю оновлено, відтоді він працює на технології AngularJS. Попередня версія банкінгу також доступна для користування.

title: TBC Bank

wikitext:
{{компанія}}

'''TBC Bank''' — банк-лідер в Грузії, головний офіс розташовано у [[Тбілісі]]. Назва ''TBC Bank'' відображає перше ім'я компанії, яке вона носила 1992 року: Tbilisi Business Centre (Бізнес-центр Тбілісі). На разі TBC є зареєстрованим іменем банку.<ref>{{Cite web|url=http://tbcbank.ge/en/private/|title=Welcome - TBC Bank|accessdate=21 квітня 2015|work=tbcbank.ge|archiveurl=https://web.archive.org/web/20121010230243/http://tbcbank.ge/en/private/|archivedate=10 жовтня 2012|deadurl=yes}}</ref>

== Історія ==
Історія TBC Bank почалась [[1992]] року, коли два грузинські бізнесмени Мамука Кахарадзе та Бадрі Жапарідзе з кількома іншими партнерами заснували банк під назвою «Tbilisi Business Centre» або коротше «TBC». Банк було засновано з капіталом в 500$. Ця сума була мінімально допустимою для заснування банку в Грузії на початку 1990-х.<ref>{{Cite web|url=http://www.ft.com/intl/cms/s/0/0361f524-8753-11dc-a3ff-0000779fd2ac.html#axzz3HRCBHaKM|title=Banking, bricks and water|accessdate=21 квітня 2015|work=Financial Times|archiveurl=https://archive.today/20150507094503/http://www.ft.com/intl/cms/s/0/0361f524-8753-11dc-a3ff-0000779fd2ac.html%23axzz3HRCBHaKM#axzz3HRCBHaKM#axzz3HRCBHaKM|archivedate=7 травня 2015|deadurl=yes}}</ref> Банк отримав ліцензію від NBG (Генеральна банківська ліцензія за номером 85) 20 січня 1993 року, а в травні того ж року отримав іншу ліцензію, що дозволяла йому проводити міжнародні операції.<ref>{{Cite web|url=http://ifcext.ifc.org/ifcext/spiwebsite1.nsf/ProjectDisplay/SPI_DP26802|title=TBC Bank|accessdate=21 квітня 2015|work=ifc.org|archive-date=5 листопада 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20141105094126/http://ifcext.ifc.org/ifcext/spiwebsite1.nsf/ProjectDisplay/SPI_DP26802}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.banksdaily.com/info/tbc-bank|title=TBC Bank, Tbilisi, Georgia - head office, address, phone, website and SWIFT-BIC codes|accessdate=21 квітня 2015|work=banksdaily.com|archive-date=23 вересня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150923182107/http://www.banksdaily.com/info/tbc-bank}}</ref>

У [[1995]] в банку був один відділ, де працювали 29 співробітників, а загальні активи становили 1,4 млн $. Вахтанґ Буцхірідзе, який приєднався до банку у 1993 році, став виконавчим директором (CEO) банку TBC у 1995 році, і з того часу обіймає цю посаду.<ref>{{Cite web|url=http://www.bloomberg.com/profiles/people/18734143-vakhtang-butskhrikidze|title=Vakhtang Butskhrikidze|accessdate=21 квітня 2015|work=Bloomberg|archive-date=24 вересня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150924231423/http://www.bloomberg.com/profiles/people/18734143-vakhtang-butskhrikidze}}</ref>

11 червня [[2014]] Лондонська фондова біржа (London Stock Exchange) запросила TBC Bank для участі в торгах з його [[Глобальна депозитарна розписка|глобальними депозитарними розписками]] (GDR). Банк отримав 239 млн $ на [[IPO]], маючи ринкову вартість 640 млн $. Цей IPO став найбільшим виходом на біржу з Грузії.<ref>{{Cite web|url=http://www.georgiatoday.ge/article_details.php?id=12370|title=TBC Bank on the London Stock Exchange|accessdate=21 квітня 2015|author=Sergey Gevenov|work=georgiatoday.ge|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150102084220/http://georgiatoday.ge/article_details.php?id=12370|archivedate=2 січня 2015|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150102084220/http://georgiatoday.ge/article_details.php?id=12370 |date=2015-01-02 }}</ref><ref>{{Cite web|url=http://agenda.ge/news/15716/eng|title=Agenda.ge - Georgia’s TBC Bank welcomed to London Stock Exchange opening market|accessdate=21 квітня 2015|work=agenda.ge|archive-date=3 лютого 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150203170902/http://agenda.ge/news/15716/eng}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150203170902/http://agenda.ge/news/15716/eng |date=2015-02-03 }}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.ft.com/intl/cms/s/0/6e2f7e6c-d7a1-11e3-b381-00144feabdc0.html?siteedition=intl#axzz3HRCBHaKM|title=TBC hopes to deflect Russian fears with $300m LSE listing|accessdate=21 квітня 2015|work=Financial Times}}</ref>

== Операційна діяльність ==

=== ''Банк Constanta'' ===
TBC Bank включився у сегмент мікрофінансових операцій, придбавши 80 % банку «Constanta», одного з лідерів мікрофінансування Грузії (MFI). Пізніше, у 2014 році, TBC повністю купив банк Constanta.<ref>{{Cite web|url=http://www.georgiatoday.ge/article_details.php?id=8985|title=TBC Bank buys into Bank Constanta|accessdate=21 квітня 2015|author=Sergey Gevenov|work=georgiatoday.ge|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150101014501/http://georgiatoday.ge/article_details.php?id=8985|archivedate=1 січня 2015|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150101014501/http://georgiatoday.ge/article_details.php?id=8985 |date=2015-01-01 }}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.londonstockexchange.com/exchange/news/market-news/market-news-detail/12027461.html|title=TBC to Acquire 100% of Shares of Bank Constanta|accessdate=21 квітня 2015|work=londonstockexchange.com|archiveurl=https://web.archive.org/web/20141028153455/http://www.londonstockexchange.com/exchange/news/market-news/market-news-detail/12027461.html|archivedate=28 жовтня 2014|deadurl=yes}}</ref>

=== TBC Лізинґ ===
Банк у січні 2004 року TBC заснував TBC Лізинґ з головним офісом в [[Тбілісі]] і капіталом в 500 тис. [[Грузинський ларі|ларі]]. На 2016 рік банк володів 89.5 % у TBC Лізинґ.<ref>{{Cite web|url=http://tbcbank.ge/en/corporate/finance_insurance_and_investment/business_leasing/|title=Welcome - TBC Bank|accessdate=21 квітня 2015|work=tbcbank.ge|archiveurl=https://web.archive.org/web/20130523022951/http://tbcbank.ge/en/corporate/finance_insurance_and_investment/business_leasing/|archivedate=23 травня 2013|deadurl=yes}}</ref>

=== ''TBC Кредит'' ===
TBC Bank придбав 75 % компанії TBC Kredit в кінці 2007 року. Компанія називалась SOA Kredit, це була не-банківська кредитна організація, що проводила операції з кредитами у [[Азербайджан]]і з 1999 року.<ref>{{Cite web|url=http://www.ebrd.com/news/2013/ebrd-supports-financing-to-micro,-small-and-medium-enterprises-in-azerbaijan.html|title=EBRD supports financing to micro, small and medium enterprises in Azerbaijan|date=26 серпня 2013|publisher=EBRD|accessdate=21 квітня 2015|archive-date=18 травня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150518150747/http://www.ebrd.com/news/2013/ebrd-supports-financing-to-micro,-small-and-medium-enterprises-in-azerbaijan.html}}</ref>

=== ''TBC Інвест'' ===
На початку 2011 року було засновано «TBC Invest», що належав банку TBC. Компанія працює на ізраїльському ринку, обслуговуючи операції між клієнтами з цієї країни та TBC-банком.<ref>{{Cite web|url=http://tbcinvest.co.il/?lang=eng|title=TBC INVEST|accessdate=21 квітня 2015|work=tbcinvest.co.il|archive-date=27 липня 2013|archive-url=https://web.archive.org/web/20130727110308/http://tbcinvest.co.il/?lang=eng}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130727110308/http://tbcinvest.co.il/?lang=eng |date=2013-07-27 }}</ref>

== Соціальна відповідальність ==
Банк TBC заснував фонд TBC, який допомагав жертвам війни 2008 року Грузії з Росією.<ref>{{Cite web|url=http://www.tbcfund.ge/?lan=eng&cat=1&sub=-1|title=TBC Fund|accessdate=21 квітня 2015|work=tbcfund.ge|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160304125548/http://www.tbcfund.ge/?lan=eng&cat=1&sub=-1|archivedate=4 березня 2016|deadurl=yes}}</ref> Банк заснував фонд з капіталом в 5 млн ларі і пізніше поповнив фонд ще на 3 млн ларі.<ref>{{Cite web|url=http://caucasus-naturefund.org/tbc-bank-partners-with-the-caucasus-nature-fund/|title=Caucasus Nature Fund— TBC Bank Partners with the Caucasus Nature Fund|accessdate=21 квітня 2015|work=Caucasus Nature Fund|archive-date=23 грудня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20141223212902/http://caucasus-naturefund.org/tbc-bank-partners-with-the-caucasus-nature-fund/}}</ref>

Банк TBC також є співзасновником щорічної літературної премії «SABA», яка з 2003 року нагороджує найкращі літературні твори.<ref>{{Cite web|url=https://saba.com.ge/|title=Saba|accessdate=21 квітня 2015|archive-date=31 березня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150331012110/https://saba.com.ge/}}</ref>

== Онлайн-банкінг ==
[https://tbconline.ge/tbcrd/login Онлайн-банкінг] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160602141911/https://tbconline.ge/tbcrd/login |date=2 червня 2016 }} від TBC кілька років поспіль (2012—2015) отримував нагороду як один з найкращих в центральній та Східній Європі.<ref>{{Cite web|url=https://www.boxuk.com/about-us/news/global-finance-recognises-tbc-bank-national-leader|title=Box UK|website=www.boxuk.com|accessdate=2016-05-06|archive-date=3 червня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160603003054/https://www.boxuk.com/about-us/news/global-finance-recognises-tbc-bank-national-leader}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.gfmag.com/awards-rankings/best-banks-and-financial-rankings/worlds-best-consumer-internet-banks-in-central-a-eastern-europe-2012#axzz21QP9xFLD|title=Global Finance Magazine - WORLD'S BEST CONSUMER INTERNET BANKS IN CENTRAL & EASTERN EUROPE 2012|website=Global Finance Magazine|accessdate=2016-05-06|archive-date=24 квітня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160424074933/http://www.gfmag.com/awards-rankings/best-banks-and-financial-rankings/worlds-best-consumer-internet-banks-in-central-a-eastern-europe-2012#axzz21QP9xFLD}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.gfmag.com/awards-rankings/best-banks-and-financial-rankings/global-finance-names-2015-worlds-best-consumer-banks-central-eastern-europe|title=Global Finance Magazine - Global Finance Names The 2015 World’s Best Consumer Digital Banks In Central & Eastern Europe|website=Global Finance Magazine|accessdate=2016-05-06|archive-date=13 травня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160513223308/http://www.gfmag.com/awards-rankings/best-banks-and-financial-rankings/global-finance-names-2015-worlds-best-consumer-banks-central-eastern-europe}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.gfmag.com/advertising/press-releases/global-finance-names-the-worlds-best-consumer-internet-banks-2014|title=Global Finance Magazine - Global Finance Names The World’s Best Consumer Internet Banks 2014|website=Global Finance Magazine|accessdate=2016-05-06|archive-date=6 травня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160506200314/http://www.gfmag.com/advertising/press-releases/global-finance-names-the-worlds-best-consumer-internet-banks-2014}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.gfmag.com/awards-rankings/best-banks-and-financial-rankings/worlds-best-consumer-internet-banks-in-central-and-eastern-europe-2013#axzz2a8Crd8QJ|title=Global Finance Magazine - World’s Best Consumer Internet Banks in Central & Eastern Europe 2013|website=Global Finance Magazine|accessdate=2016-05-06|archive-date=6 травня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160506200549/http://www.gfmag.com/awards-rankings/best-banks-and-financial-rankings/worlds-best-consumer-internet-banks-in-central-and-eastern-europe-2013#axzz2a8Crd8QJ}}</ref>

У травні [[2016]] року банкінг було повністю оновлено, відтоді він працює на технології [[AngularJS]]. Попередня версія банкінгу також доступна для користування.<ref>{{Cite web|url=https://tbconline.ge/ibs/en/web/ibs/|title=Login - Internet Banking: TBC Bank|website=tbconline.ge|accessdate=2016-05-06|archive-date=2 червня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160602142018/https://tbconline.ge/ibs/en/web/ibs/}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160602142018/https://tbconline.ge/ibs/en/web/ibs/ |date=2016-06-02 }}</ref>[[Файл:TBC BANK.jpg|300px|міні|Офіс банку в Тбілісі]]

== Примітки ==

{{Reflist}}
[[Категорія:Банки Грузії]]
[[Категорія:Засновані в Грузії 1992]]

title: TBC Bank

Тип: бізнес і підприємство

Правова форма: акціонерне товариство

Штаб-квартира: Тбілісі

Продукція: кредитна картка


text:
# Яра Цімрман
Яра Цімрман (чеськ. Jára Cimrman) — вигадана 1966 року Їржі Шебанеком та Зденєком Свєраком фіктивна постать, яка має надзвичайний інтелект і надлюдські здібності. Постать видатного «Майстра» Яри Цімрмана має значний вплив у чеській культурі, є впізнаваною та навіть здобула достатньо велику кількість голосів у загальнонаціональному опитуванні «Найвидатніший Чех», що було проведено Чеським телебаченням у 2005 році.
Особисте гасло Яри Цімрмана:
|               | «Майбутнє належить алюмінію».Оригінальний текст (чеськ.) [Budoucnost patří aluminiu.] Помилка: [undefined] Помилка: {{Lang}}: немає тексту (допомога): текст вже має курсивний шрифт (допомога) |
| — Яра Цімрман |                                                                                |

## Історія створення
Вперше «водій дирижабля та скульптор», «геній, який не міг не творити» Яра Цімрман з'явився 16 вересня 1966 року в радіо передачі (Безалкогольна) Винарня «У Павоука», яку на Чеському радіо вели Їржі Шебанек та Зденєк Свєрак. За спогадами Зденєка Свєрака, прізвище Видатного майстра виникло за пропозицією Їржі Шебанека, який у одній зі спортивних передач почув згадку про Отто Цімрмана, хокеїста з м.Хомутов. Проте автори постаті вирішили змінити ім'я, щоб натякнути на штучність постаті.
|                                                             | «Спочатку це була розвага для групки студентів та пражан, які двічі на тиждень приходили до Малостранске беседи, щоб подивитись виставу. Але згодом, коли ми вже видавали платівки та з'являлися в телепередачах, постать Яри ставала надбанням народу. Я не кажу, що Цімрман - для інтелектуалів, він є для тих, хто хоч трохи вчився у школі.Оригінальний текст (чеськ.) [Zpočátku to byla zábava pro hrstku studentů a Pražáků, kteří se sešli v Malostranské besedě, aby dvakrát za týden zhlédli představení. Ale postupně, jak jsme vydávali gramofonové desky a dostávali se i do televize, stával se majetkem národa. Neříkám, že Cimrman je pro intelektuály, ale je pro lidi, co dávali ve škole trochu pozor.] Помилка: [undefined] Помилка: {{Lang}}: немає тексту (допомога): невпізнаний код мови: cz (допомога) |
| — Зденєк Свєрак в інтерв'ю Чеському телебаченню, 01.04.2019 |                                                                                |

В подальшому було створено Театр Яри Цімрмана, завдяки якому постать та біографія Яри були випрацьовані більш детально. Ідеєю  цього театру початково була поступова презентація етапів життя Майстра та його здобутків в майже усіх напрямах людської діяльності шляхом постановки п'єс «авторства» Яри Цімрмана, написаних у стилі літературної пародії на мову наукових та науково-популярних творів. В перебігу інсценації життя Яри Цімрмана автори вдавалися як до традиційних театральних жанрів, як то оперета, опера, детективна п'єса, казка, так і до гротескних чи психодраматичних постановок.
У 1969 році було знято псевдодокументальний фільм «Сліди ведуть до Ліптакова» (чеськ. Stopa vede do Liptákova) про винахід Ярою Цімрманом кіно як такого, а у 1983 році Ладіслав Смоляк та Зденєк Свєрак випустили комедію «Яра Цімрман лежачий, сплячий» (чеськ. Jára Cimrman ležící, spící). Випрацюванням образу займався також Салон Цімрмана (чеськ. Salón Cimrman) під керівництвом Їржі Шебанека.

## Біографія
За офіційною біографією, він народився у Відні, столиці Австро-Угорщини у період з 1869 по 1874 роки, в родині чеського кравця Леопольда Цімрмана та австрійської актриси Марлен Єлінкової, і від народження відчував себе чехом. За створеною в Театрі Яри Цімрмана легендою, він був одним з найвидатніших чеських драматургів, поетів, музикантів, вчителів, мандрівників, філософів, винахідників, науковців та спортсменів свого часу.
До числа видатних вчинків Яри Цімрмана належать:
- винахід кінематографа (принципу прихованої камери);
- подання тодішньому керівництву США пропозиції і плану побудувати Панамський канал, разом з планом відповідної інформаційної кампанії, яка включала б і постановку оперного дійства з цієї теми;
- заснування лялькового театру в Парагваї;
- конструювання, разом з графом Цеппеліном, першого дирижабля зі шведської сталі та з гондолою, сплетеною з чеської лози;
- винайдення йогурту;
- реформування шкільної освіти у Галичині;
- особиста допомога Томасу Едісону у створенні першої електричної лампочки, а Гюставу Ейффелю — у пошуку підрядника для будівництва Ейфелевої вежі;
- заснував екстернізм як напрям філософської думки;
- видумав ім'я Сніговій людині, яку назвав Яти — ім'я, вимова якого була спотворена внаслідок англійської вимови, яке тепер звучить як Йєті;
- особиста підтримка Антона Чехова — Цімрман похвалив збірник його творів та вніс добрива у вишневий сад;
- винайшов CD-диск (чеськ. Cimrmannův Disk — диск Цімрмана), технологія якого була втрачена зі смертю Яри Цімрмана і згодом заново винайдена у 1979 році, а також роздільний купальний костюм, незбиране молоко, принцип інтернету та ін.

За легендою, востаннє Яру Цімрмана бачили у 1914 році, на початку Першої світової війни. Водночас, за деякими джерелами, і під час війни Яра продовжував жити і творити.

## Відзнаки та визнання
Попри те, що постать Яри Цімрмана є вимишленою, вона є широко відомою у чеському суспільстві і за час свого існування отримала низку відзнак та нагород, зокрема:
- 2005 рік — постать Яри Цімрмана включено до попереднього кола загальнонаціонального відбору «Найвидатніший Чех» (відбувалося шляхом номінування глядачами) сотні найвидатніших осіб в історії Чехії, що було організовано Чеським телебаченням. Згодом Яру Цімрмана було виключено з фінального списку для голосування, він отримав лише почесну відзнаку;
- 2010 рік — постать Яри Цімрмана отримала найбільшу кількість голосів у теле-опитуванні «Сім чудес Чеської Республіки», випередивши, зокрема, імператора Карла IV, контактні лінзи та чеське пиво[8].
- 2012 рік — Монетний двір Чехії виготовив пам'ятну медаль (500 штук з золота, 1000 штук зі срібла та 2000 в мозаїці) до 45-ї річниці з дня заснування Театру Яри Цімрмана[9];
- 2014 рік — Чеська пошта випустила дві поштові марки, номіналом 13 та 30 чеських крон, у формі кола з силуетом Яри Цімрмана та написом «Один зі 136 множинних образів Яри Цімрмана — винахідника круглої марки». Марки були повністю функціональними і приймались для оформлення звичайних поштових відправлень як по території Чехії, так і за кордон[10].
- 2017 рік — Яра Цімрман отримав Почесне членство Чеського астрономічного товариства.

Іменем Яри Цімрмана названо також астероїд 7796 Ярацімрман, вулиці в містах Оломоуць, Розтоки, Брно та деяких менших чеських містечках, початкова школа в районі Прага-Лисолає, підвид малої лісової миші тощо.

title: Яра Цімрман

wikitext:
{{Особа
|оригінал імені    = Jára Cimrman
|місце народження  = Відень
|громадянство      = [[Австро-Угорщина]]
|національність    = чех
}}
'''Яра Цімрман''' ({{lang-cs|Jára Cimrman}}) — вигадана 1966 року [[Їржі Шебанек]]ом та [[Зденек Сверак|Зденєком Свєраком]] '''фіктивна постать''', яка має надзвичайний інтелект і надлюдські здібності. Постать видатного «Майстра» Яри Цімрмана має значний вплив у чеській культурі, є впізнаваною та навіть здобула достатньо велику кількість голосів у загальнонаціональному опитуванні [[Найвидатніший чех|«Найвидатніший Чех»]], що було проведено Чеським телебаченням у 2005 році<ref>{{Cite web|url=https://www.ceskatelevize.cz/porady/1166142508-nejvetsi-cech/20556222712-nejvetsi-cech-top-10/|title=Jára Cimrman|website=www.ceskatelevize.cz|language=чеська|accessdate=27.05.2021|archive-date=27 травня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210527134953/https://www.ceskatelevize.cz/porady/1166142508-nejvetsi-cech/20556222712-nejvetsi-cech-top-10/}}</ref>.
Особисте гасло Яри Цімрмана:
{{цитата|
«''Майбутнє належить алюмінію»''.{{oq|cz|''Budoucnost patří aluminiu''.}}|40| Яра Цімрман}}

== Історія створення ==
Вперше «водій дирижабля та скульптор», «геній, який не міг не творити» Яра Цімрман з'явився 16 вересня [[1966]] року в радіо передачі ''(Безалкогольна) Винарня «У Павоука»,'' яку на [[Чеське радіо|Чеському радіо]] вели [[Їржі Шебанек]] та [[Зденек Сверак|Зденєк Свєрак]]. За спогадами Зденєка Свєрака, прізвище Видатного майстра виникло за пропозицією Їржі Шебанека, який у одній зі спортивних передач почув згадку про Отто Цімрмана, хокеїста з м.[[Хомутов]]. Проте автори постаті вирішили змінити ім'я, щоб натякнути на штучність постаті<ref>{{Cite news|url=https://ct24.ceskatelevize.cz/veda/2776079-cimrman-nemohl-vzniknout-v-narode-ktery-se-neosvobodil-od-nacionalismu-rekl-zdenek|title=Cimrman by nemohl vzniknout v národě, který se neosvobodil od nacionalismu, řekl Zdeněk Svěrák|date=01.04.2019|language=чеська|work=ct24.ceskatelevize.cz|accessdate=27.05.2021|archive-date=24 листопада 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201124112529/https://ct24.ceskatelevize.cz/veda/2776079-cimrman-nemohl-vzniknout-v-narode-ktery-se-neosvobodil-od-nacionalismu-rekl-zdenek}}</ref>.

{{цитата|«''Спочатку це була розвага для групки студентів та пражан, які двічі на тиждень приходили до Малостранске беседи, щоб подивитись виставу. Але згодом, коли ми вже видавали платівки та з'являлися в телепередачах, постать Яри ставала надбанням народу. Я не кажу, що Цімрман - для інтелектуалів, він є для тих, хто хоч трохи вчився у школі.{{oq|cz| Zpočátku to byla zábava pro hrstku studentů a Pražáků, kteří se sešli v Malostranské besedě, aby dvakrát za týden zhlédli představení. Ale postupně, jak jsme vydávali gramofonové desky a dostávali se i do televize, stával se majetkem národa. Neříkám, že Cimrman je pro intelektuály, ale je pro lidi, co dávali ve škole trochu pozor.}}|40|Зденєк Свєрак в інтерв'ю Чеському телебаченню, 01.04.2019}}

В подальшому було створено [[Театр Яри Цімрмана]], завдяки якому постать та біографія Яри були випрацьовані більш детально. Ідеєю  цього театру початково була поступова презентація етапів життя Майстра та його здобутків в майже усіх напрямах людської діяльності шляхом постановки п'єс «авторства» Яри Цімрмана, написаних у стилі літературної пародії на [[Науковий стиль мовлення|мову наукових]] та науково-популярних творів<ref>{{Cite web|url=https://www.zdjc.cz/56/o-divadle/historie/cimrmani|title=CIMRMANI|last=Kebr|first=Jan|date=1994|website=www.zdjc.cz|language=чеська|accessdate=27.05.2021|archive-date=27 травня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210527134951/https://www.zdjc.cz/56/o-divadle/historie/cimrmani}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210527134951/https://www.zdjc.cz/56/o-divadle/historie/cimrmani |date=2021-05-27 }}</ref>. В перебігу інсценації життя Яри Цімрмана автори вдавалися як до традиційних театральних жанрів, як то оперета, опера, детективна п'єса, казка, так і до гротескних чи психодраматичних постановок.

У 1969 році було знято псевдодокументальний фільм «Сліди ведуть до Ліптакова» ([[Чеська мова|чеськ.]] ''Stopa vede do Liptákova'') про винахід Ярою Цімрманом кіно як такого, а у [[1983]] році Ладіслав Смоляк та Зденєк Свєрак випустили комедію «Яра Цімрман лежачий, сплячий» ([[Чеська мова|чеськ.]] ''Jára Cimrman ležící, spící''). Випрацюванням образу займався також Салон Цімрмана ([[Чеська мова|чеськ]]. Salón Cimrman) під керівництвом Їржі Шебанека.

== Біографія ==
За офіційною біографією, він народився у [[Відень|Відні]], столиці [[Австро-Угорщина|Австро-Угорщини]] у період з [[1869]] по [[1874]] роки, в родині чеського кравця Леопольда Цімрмана та австрійської актриси Марлен Єлінкової, і від народження відчував себе чехом. За створеною в Театрі Яри Цімрмана легендою, він був одним з найвидатніших чеських драматургів, поетів, музикантів, вчителів, мандрівників, філософів, винахідників, науковців та спортсменів свого часу.

До числа видатних вчинків Яри Цімрмана належать<ref>{{Cite web|url=http://www.cimrman.at/list.php?l=8|title=FENOMÉN CIMRMAN|website=www.cimrman.at|language=чеська|accessdate=03.05.2021|archive-date=1 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200601145554/http://www.cimrman.at/list.php?l=8}}</ref>:

* винахід [[Кінематограф|кінематографа]] (принципу прихованої камери);
* подання тодішньому керівництву [[Сполучені Штати Америки|США]] пропозиції і плану побудувати [[Панамський канал]], разом з планом відповідної інформаційної кампанії, яка включала б і постановку оперного дійства з цієї теми;
* заснування лялькового театру в [[Парагвай|Парагваї]];
* конструювання, разом з графом Цеппеліном, першого [[Дирижабль|дирижабля]] зі шведської сталі та з гондолою, сплетеною з чеської лози;
* винайдення [[Йогурт|йогурту]];
*реформування шкільної освіти у [[Галичина|Галичині]];
* особиста допомога [[Томас Алва Едісон|Томасу Едісону]] у створенні першої електричної лампочки, а [[Гюстав Ейфель|Гюставу Ейффелю]] — у пошуку підрядника для будівництва [[Ейфелева вежа|Ейфелевої вежі]];
* заснував ''екстернізм'' як напрям [[Філософія|філософської думки]];
* видумав ім'я Сніговій людині, яку назвав ''Яти'' — ім'я, вимова якого була спотворена внаслідок англійської вимови, яке тепер звучить як ''[[Снігова людина|Йєті]]'';
* особиста підтримка [[Чехов Антон Павлович|Антона Чехова]] — Цімрман похвалив збірник його творів та вніс добрива у вишневий сад;
* винайшов [[Компакт-диск|CD-диск]] ([[Чеська мова|чеськ]]. ''Cimrmannův Disk'' — диск Цімрмана), технологія якого була втрачена зі смертю Яри Цімрмана і згодом заново винайдена у [[1979]] році, а також [[Купальний костюм|роздільний купальний костюм]], незбиране молоко, принцип [[інтернет]]у та ін.

За легендою, востаннє Яру Цімрмана бачили у [[1914]] році, на початку [[Перша світова війна|Першої світової війни]]. Водночас, за деякими джерелами, і під час війни Яра продовжував жити і творити<ref>{{Cite book
|title=Hry a semináře. 2. vyd. Kapitola České nebe. |last=CIMRMAN, Jára da; SMOLJAK, Ladislav; SVĚRÁK, Zdeněk
|year=2010
|publisher=Paseka, Divadlo Járy Cimrmana
|location=Прага
|pages=565
|language=чеська
|isbn=978-80-7432-036-1
}}</ref>.

== Відзнаки та визнання ==
Попри те, що постать Яри Цімрмана є вимишленою, вона є широко відомою у чеському суспільстві і за час свого існування отримала низку відзнак та нагород, зокрема:

* [[2005]] рік — постать Яри Цімрмана включено до попереднього кола загальнонаціонального відбору [[Найвидатніший чех|«Найвидатніший Чех»]] (відбувалося шляхом номінування глядачами) сотні найвидатніших осіб в історії Чехії, що було організовано Чеським телебаченням. Згодом Яру Цімрмана було виключено з фінального списку для голосування, він отримав лише почесну відзнаку;
* [[2010]] рік — постать Яри Цімрмана отримала найбільшу кількість голосів у теле-опитуванні «Сім чудес Чеської Республіки», випередивши, зокрема, імператора [[Карл IV (імператор Священної Римської імперії)|Карла IV]], [[Контактна лінза|контактні лінзи]] та [[чеське пиво]]<ref>{{Cite web|url=https://www.ceskatelevize.cz/porady/10267292848-7-divu-ceska/|title=7 divů Česka|date=2010|website=www.ceskatelevize.cz|language=чеська|accessdate=27.05.2021|archive-date=13 травня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210513165354/https://www.ceskatelevize.cz/porady/10267292848-7-divu-ceska/}}</ref>.
* [[2013|2012]] рік — Монетний двір Чехії виготовив пам'ятну медаль (500 штук з золота, 1000 штук зі срібла та 2000 в мозаїці) до 45-ї річниці з дня заснування Театру Яри Цімрмана<ref>{{Cite web|url=https://ceskamincovna.cz/tiskove-zpravy-341/v-malostranske-besede-pokrtili-pametni-medaile-jary-cimrmana_638/|title=V Malostranské besedě pokřtili pamětní medaile Járy Cimrmana|date=08.10.2012|website=ceskamincovna.cz|language=чеська|accessdate=27.04.2021|archive-date=27 квітня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210427091746/https://ceskamincovna.cz/tiskove-zpravy-341/v-malostranske-besede-pokrtili-pametni-medaile-jary-cimrmana_638/}}</ref>;
* [[2014]] рік — [[Чеська пошта]] випустила дві поштові марки, номіналом 13 та 30 [[Чеська крона|чеських крон]], у формі кола з силуетом Яри Цімрмана та написом «Один зі 136 множинних образів Яри Цімрмана — винахідника круглої марки». Марки були повністю функціональними і приймались для оформлення звичайних поштових відправлень як по території Чехії, так і за кордон<ref>{{Cite news|url=https://www.novinky.cz/ekonomika/clanek/posta-vydala-znamku-s-jarou-cimrmanem-je-kulata-257202|title=Pošta vydala známku s Járou Cimrmanem, je kulatá|date=26.11.2014|language=чеська|work=www.novinky.cz|accessdate=27.04.2021|archive-date=27 квітня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210427091748/https://www.novinky.cz/ekonomika/clanek/posta-vydala-znamku-s-jarou-cimrmanem-je-kulata-257202}}</ref>.
* [[2017]] рік — Яра Цімрман отримав Почесне членство [[Чеське астрономічне товариство|Чеського астрономічного товариства]].

Іменем Яри Цімрмана названо також астероїд [[7796 Ярацімрман]], вулиці в містах [[Оломоуць]], Розтоки, [[Брно]] та деяких менших чеських містечках, початкова школа в районі Прага-Лисолає<ref>{{Cite web|url=http://www.zs-lysolaje.net/zaverecne-hodnoceni-skolniho-roku-20132014/#more-1224|title=ZÁVĚREČNÉ HODNOCENÍ ŠKOLNÍHO ROKU 2013/2014|first=Dana Lukášová a Michal Hevák|date=29.06.2014|website=www.zs-lysolaje.net|language=чеська|accessdate=27.04.2021|archive-date=21 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200621004657/http://www.zs-lysolaje.net/zaverecne-hodnoceni-skolniho-roku-20132014/#more-1224}}</ref>, підвид малої лісової миші<ref>{{Cite book
|title=Distribution, skull morphometrics and systematic status of an isolated population of Apodemus microps (Mammalia:Rodentia) in NW Bohemia, Czech Republic. |last=VOHRALÍK
|first=Vladimír
|year=2002
|publisher=Acta Societatis Zoologicae Bohemicae,  Česká Společnost Zoologická
|location=Praha
|pages=67-80
|language=англійська
|isbn=0862-5247
}}</ref> тощо.

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Посилання ==
* Персональний сайт Яри Цімрмана (чес.) — http://www.cimrman.at/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210506180939/https://www.cimrman.at/ |date=6 травня 2021 }}
* Жіжковський театр Яри Цімрмана (англ.) — https://www.prague.eu/en/object/places/291/zizkov-theater-of-jara-cimrman

[[Категорія:Вигадані істоти]]
[[Категорія:Вигадані чехи]]
[[Категорія:Персонажі п'єс]]

title: Jára Cimrman

Псевдо: Adalbert Kolínský і Eliška Kutnohorská

Народився: не раніше 1869 і не пізніше 1873 або 1853 · Відень

Громадянство: Австро-Угорщина

Національність: чех

Місце проживання: Liptákovd

Діяльність: винахідник, композитор, драматург, письменник, філософ, актор, педагог, поет, музикант, універсальна людина, мандрівник, казкар, художник, скульптор, vehicle operator, фізик, skier, директор театру, вихователь, кримінолог, стоматолог, начальник станції, postmaster

Батько: Leopold Cimrmand

Брати, сестри: Luisa Cimrmanovád


text:
# Національний парк Віклов
Національний парк гори Віклов (ірл. Bearna Chill Mhantáin) — це заповідна зона площею 220-квадратних-кілометрів (54 000-акрів) в Ірландії, один із шести національних парків у країні. Парк простягається через графство Віклов, а також невеликі ділянки Південного Дубліну та Дан-Лері — Ратдаун у графстві Дублін. Парк розташований у горах Віклов, неподалік на південь від Дубліна. Він містить різноманітні визначні пам'ятки, які популярні серед мешканців міста, що прагнуть відпочити, а також райони, які відвідують туристи та любителі історії.

## Ґлендалох
Головним серед історичних місць є Ґлендалох, у якому презентована колекція ранньосередньовічних монастирських споруд, пов'язаних зі священником—відлюдником святим Кевіном. Інші місця становлять Освітній центр у котеджі Болґера, на Шахтарській дорозі біля Верхнього озера, Ґлендалох, та рештки гірських сіл.

## Діяльність та довкілля
Дозвільні розваги, доступні в парку, становлять прогулянки та піші екскурсії, скелелазіння, веслування, дайвінг, обмежене плавання та риболовлю, а також багато можливостей для огляду визначних пам'яток та фотографування. Автотуристи можуть їхати дорогою R756, яка проходить через Віклов-Геп. Інший мальовничий маршрут проїзду йде історичною Військовою дорогою, позначеною R115, від Дублінських пагорбів на південь через центр гір до села Лара.
Різноманітність середовищ існування, що існують у парку, варіюється від покривного болота, листяних лісів, хвойних лісів, нагірних полів, пустищ, відкритих кам'янистих ділянок та осипів. Численні види рослин, включаючи дзвіночки, квасеницю та анемону, ожику, орляк, солодицеву папороть та різні види мохів знайдені. Серед дерев, поширених у парку, є падуб, ліщина та горобина.
Деякі з охоронюваних диких тварин парку — це кілька видів кажанів, рідкісні видри та дев'ять видів птахів, що перебувають під загрозою зникнення або мають міжнародне значення, включаючи луня польового, сапсана та лебедя-кликуна.

## Історія та управління парком
Будучи запропонованим протягом багатьох років, створення парку було оголошено Чарльзом Гогі, Тишехом у 1988 році, в Ґлендалофі. Інтерпретаційний центр фінансувався в 1990 р., а парк офіційно відкрився в 1991 р. Ним керує Служба національних парків та дикої природи при Департаменті мистецтв, спадщини, регіональних, сільських справ та питань ґельтахту. Персонал парку відповідає за збереження природи, сприяння науковим дослідженням та освіті, громадську безпеку та сприяє встановленню добрих відносин між парком та оточуючими громадами. У травні 2009 року було оголошено про додавання 28,33 квадратного кілометра (7 000 акрів) . У 2016 році держава придбала додатково 19,8296 квадратного кілометра (4 900,0 акра) у приватної партії. Урочище землі йде від Кіппуре до долини Ґленасмол та водосховища Бохернабреена. Земля була додана до Національного парку Віклов.

title: Національний парк Віклов

wikitext:
{{Заповідна зона}}
'''Національний парк гори Віклов''' ({{Lang-ga|Bearna Chill Mhantáin}}) — це заповідна зона площею {{Convert|220|km2|acre|adj=on}} в [[Ірландія|Ірландії]], один із шести [[Список національних парків Ірландії|національних парків]] у країні. Парк простягається через [[Віклов (графство)|графство Віклов]], а також невеликі ділянки [[Південний Дублін (графство)|Південного Дубліну]] та [[Дан Лері — Ратдаун|Дан-Лері — Ратдаун]] у [[Дублін (графство)|графстві Дублін]]. Парк розташований у [[Віклов (гори)|горах Віклов]], неподалік на південь від [[Дублін]]а. Він містить різноманітні визначні пам'ятки, які популярні серед мешканців міста, що прагнуть відпочити, а також райони, які відвідують туристи та любителі історії.

== Ґлендалох ==
{{Докладніше|Глендалох}}
Головним серед історичних місць є [[Ґлендалох]], у якому презентована колекція [[Раннє середньовіччя|ранньосередньовічних]] монастирських споруд, пов'язаних зі [[священник]]ом—[[Пустельник|відлюдником]] [[Кевін Глендалоський|святим Кевіном]]. Інші місця становлять Освітній центр у котеджі Болґера, на Шахтарській дорозі біля [[Верхнє озеро (Ґлендалох)|Верхнього озера]], Ґлендалох, та рештки гірських сіл.<ref name="wmnp-mining">{{Cite web|title=Mining|url=http://www.wicklowmountainsnationalpark.ie/Mining.html|publisher=National Parks & Wildlife Service|accessdate=11 липня 2011|archive-date=2011-09-22|archive-url=https://web.archive.org/web/20110922193708/http://www.wicklowmountainsnationalpark.ie/Mining.html}}</ref>

== Діяльність та довкілля ==
Дозвільні розваги, доступні в парку, становлять прогулянки та піші екскурсії, скелелазіння, веслування, дайвінг, обмежене плавання та риболовлю,<ref name="wmnp-rec">{{Cite web|title=Water Sports|url=http://www.wicklowmountainsnationalpark.ie/recreation/water-sports|publisher=National Parks & Wildlife Service|accessdate=10 листопада 2016}}</ref> а також багато можливостей для огляду визначних пам'яток та фотографування. Автотуристи можуть їхати дорогою [[Автошлях R756 (Ірландія)|R756]], яка проходить через [[Віклов-Геп]].<ref name="wmnp-newlands">{{Cite web|title=New Lands|url=http://www.wicklowmountainsnationalpark.ie/NewLands.html|publisher=National Parks & Wildlife Service|accessdate=11 липня 2011|archive-date=2011-09-22|archive-url=https://web.archive.org/web/20110922200405/http://www.wicklowmountainsnationalpark.ie/NewLands.html}}</ref> Інший мальовничий маршрут проїзду йде історичною Військовою дорогою, позначеною [[Автошлях R115 (Ірландія)|R115]], від Дублінських пагорбів на південь через центр гір до села [[Лара (графство Віклов)|Лара]].

Різноманітність середовищ існування, що існують у парку, варіюється від [[Покривне болото|покривного болота]], [[Листопадні рослини|листяних]] лісів, [[Хвойні|хвойних]] лісів, нагірних [[Поле (екосистема)|полів]], [[Пустище|пустищ]], відкритих кам'янистих ділянок та [[осип]]ів.<ref name="wmnp-habitats">{{Cite web|title=Habitats|url=http://www.wicklowmountainsnationalpark.ie/Habitats.html|publisher=National Parks & Wildlife Service|accessdate=11 липня 2011|archive-date=2011-09-22|archive-url=https://web.archive.org/web/20110922194231/http://www.wicklowmountainsnationalpark.ie/Habitats.html}}</ref> Численні види рослин, включаючи [[Hyacinthoides non-scripta|дзвіночки]], [[Квасениця|квасеницю]] та [[Анемона дібровна|анемону]], [[Ожика|ожику]], [[Орляк (рід папоротей)|орляк]], [[Солодицеві|солодицеву папороть]] та різні види [[Мохи|мохів]] знайдені. Серед дерев, поширених у парку, є [[падуб]], [[Ліщина (рід)|ліщина]] та [[горобина]].

Деякі з охоронюваних диких тварин парку — це кілька видів [[Лиликоподібні|кажанів]], рідкісні [[Видрові|видри]] та дев'ять видів птахів, що перебувають під загрозою зникнення або мають міжнародне значення, включаючи [[Лунь польовий|луня польового]], [[сапсан]]а та [[Лебідь-кликун|лебедя-кликуна]].<ref name="wmnp-threatened">{{Cite web|title=Threatened Species|url=http://www.wicklowmountainsnationalpark.ie/ThreatenedSpecies.html|publisher=National Parks & Wildlife Service|accessdate=11 липня 2011|archive-date=2011-09-22|archive-url=https://web.archive.org/web/20110922194002/http://www.wicklowmountainsnationalpark.ie/ThreatenedSpecies.html}}</ref>

== Історія та управління парком ==
Будучи запропонованим протягом багатьох років, створення парку було оголошено [[Чарльз Гогі|Чарльзом Гогі]], [[Тишех]]ом у 1988 році, в Ґлендалофі.<ref name="Dáil-1992">{{Cite web|title=Dáil Éireann - Volume 421 - 26 June, 1992 Estimates, 1992. - Vote 10: Office of Public Works (Revised Estimate)|url=http://oireachtasdebates.oireachtas.ie/debates%20authoring/debateswebpack.nsf/takes/dail1992062600010?opendocument|publisher=Office of the Houses of the Oireachtas|accessdate=7 листопада 2016}}</ref> Інтерпретаційний центр фінансувався в 1990 р.,<ref name="Dáil-1991">{{Cite web|title=Dáil Éireann - Written Answers. - County Wicklow Proposed Amenity Development. Tuesday, 5 March 1991|url=http://oireachtasdebates.oireachtas.ie/debates%20authoring/debateswebpack.nsf/takes/dail1991030500062?opendocument|publisher=Office of the Houses of the Oireachtas|accessdate=7 листопада 2016}}</ref> а парк офіційно відкрився в 1991 р.<ref name="sherkin-casey">{{Cite journal|last=Casey|first=Seán|year=2002|title=Wicklow Mountains National Park: An Insight|url=http://www.sherkinmarine.ie/SherkinComment31.pdf|journal=Sherkin Comment|publisher=[[Sherkin Island Marine Station]]|issue=31|issn=0791-2447|access-date=11 липня 2011}}</ref> Ним керує [[Служба національних парків та дикої природи (Ірландія)|Служба національних парків та дикої природи]] при [[Департамент мистецтв, спадщини, регіональних, сільських справ та питань ґельтахту|Департаменті мистецтв, спадщини, регіональних, сільських справ та питань ґельтахту]]. Персонал парку відповідає за збереження природи, сприяння науковим дослідженням та освіті, громадську безпеку та сприяє встановленню добрих відносин між парком та оточуючими громадами.<ref name="wmnp-mgmt">{{Cite web|title=Park Management|url=http://www.wicklowmountainsnationalpark.ie/ParkManagement.html|publisher=National Parks & Wildlife Service|accessdate=11 липня 2011|archive-date=2011-06-21|archive-url=https://web.archive.org/web/20110621140927/http://www.wicklowmountainsnationalpark.ie/ParkManagement.html}}</ref> У травні 2009 року було оголошено про додавання {{Convert|28.33|km2|acres}} .<ref name="wmnp-newlands"/> У 2016 році держава придбала додатково {{Convert|19.8296|km2|acres}} у приватної партії. Урочище землі йде від Кіппуре до долини Ґленасмол та водосховища Бохернабреена. Земля була додана до Національного парку Віклов.<ref>{{Cite news|title=State to buy 5,000 acres of Nama lands in Wicklow Mountains|last=Paul Melia, Kevin Doyle|url=http://www.independent.ie/irish-news/news/state-to-buy-5000-acres-of-nama-lands-in-wicklow-mountains-34935433.html|work=The Independent|date=2016-08-03|accessdate=2016-11-10}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.npws.ie/en/NationalParks/ Національні парки та служба дикої природи Ірландії]
* [http://www.wicklowmountainsnationalpark.ie Національний парк гори Віклов]
* [http://www.wicklowwalks.com/ Прогулянки Віклов]

{{Національні парки Ірландії}}

[[Категорія:Природоохоронні об'єкти, засновані 1991]]
[[Категорія:Національні парки Ірландії]]
[[Категорія:Категорія МСОП II]]
[[Категорія:Засновані в Ірландії 1991]]

title: Національний парк Віклов

Країна: Ірландія