text:
# Маяківська кухня
Мая́ки — село в Україні, у Одеському районі Одеської області. Адміністративний центр Маяківської сільської громади. Селище Маяки розташовано у Північному Причорномор'ї — це історично-географічний район на півдні України. Частина Дикого поля. Маяки мають давню історію, багату культуру насичену традиціями і будучи транспортною артерією на межі культур увібрали у свою кухню найкращі традиції оточуючих народів. Ці традиції сформувалась під впливом української, єврейської, одеської, болгарської, турецької, молдавської, польської, румунської, російської, німецької та навіть татарської кухонь.

## Страви з риби
Перш за все притаманні страви з річкової та морської риби. Смажену, варену, солену, копчену,  в'ялену та мариновану рибу готують тут майже у кожній оселі.
- Процес приготування юшкиЮшка — традиційна рибна страва на багатті, яку готують переважно чоловіки-рибалки, обов'язкова страва під час родинних зібрань чи свят. Єдиного рецепта не існує бо у кожного є свій — найкращий. Риби потрібно декілька видів, це може бути короп, товстолоб, лящ або окунь чи навіть щука. Очищену рибу з пузирем, ікрою чи молоками якщо такі є (залежить від сезону) викладають у казан, наливають води, солять та ставлять на вогонь. Після закипання додаються овочі (картопля, цибуля, морква, перець, селера), спеції. Юшка має поволі кипіти, насичуватись та варитися. В кінці готується Саламур — особлива приправа, складається зі спецій, часнику, перцю, солі, зелені, та розбавляється щойно звареною юшкою, додаються терті томати. Рибну юшку доводять до смаку та додають зелень. Така юшка теж зветься — Біляївською рибною юшкою, яка входить до Нематеріальної культурної спадщини України чим дуже пишаються місцеві жителі;[1][2]
- Саламур — це соус української кухні Бессарабії на основі томату, часнику, спецій, що додаються до юшки або використовують заправкою для овочів. Це слово має присмак півдня України, бо є в різних мовах, що жили в цьому краю. У Румунії (saramur), Болгарії (саламура) — просто розсіл, рибний, солоний суп, у Туреччині (salamura) — розсіл або маринад. Основні компоненти соусу: томат, часник, сіль , чорний мелений перець, гострий червоний перець, бульйон з юшки.[3]

- Блакитні та білі раки — з села Маяки належать до спеціалітетів[4] Одеської області. Колись Дністровський лиман займав перше місце в світі по лову раків. Сучасний вилов перестав носити промисловий масштаб, однак, раки з Маяків продовжують залишатися однією з найпопулярніших закусок до пива в Одесі. На Одещині раків ловлять у Дністровському лимані, у річці Дністер та її рукаві Турунчук. Окрім звичайних річкових, в області ловлять блакитні дністровських, червоних кубанських, білих дунайських та білих дністровських раків. Причому блакитні дністровські, які живуть у Маяках Біляївського району, вважаються найбільшим делікатесом. Старожили можуть розповісти чимало напівлегендарних історій про блакитного дністровського рака. Одна з таких історій розповідає як цих самих блакитних раків колись місцеві рибалки ловили для застілля імператриці Катерини II;[5]
  - Блакитні раки порівняно зі звичайнимиФоршмак;
  - Фарширована риба (щука або короп);
  - Корчений балик з амура чи товстолоба;
  - Солена дунайка;
  - В'ялена або сушена таранька, лящ, щука;
  - Рибні котлети (найчастіше з товстолоба);
  - Биточки з тюльки — смажена тюлька в клярі;
  - Дністровські річкові мідії;[6]
  - Рачки (креветки);
  - Маринований товстолоб (саламур);
  - Бички — риби родини окунеподібних також належать до спеціалітів Одеської області;
  - Смажені карасики;
  - Пельмені з судака;
  - Щуча ікра з цибулею в олії;
  - Оладки з ікри коропа, або товстолоба та інші рибні страви.

## Основні страви
Борщ, вареники, пельмені, голубці, налисники, деруни, сало, пампушки, картопляники, плов, пироги, сирники, холодець, крученики, вінігрет, зрази, пиріжки, різноманітні каші займають тут центральне місце.
Також у Маяках поширені наступні страви:
- Шурпа — традиційний суп в багатьох країнах Центральної Азії, Близького Сходу, Балкан. Перекладається з арабської як «соус» Як правило, юшка з грубо нарізаними шматками м'яса, картоплі та моркви. М'ясний суп, з прозорою або напівпрозорою юшкою. У Маяках її готують в казані на багатті, спочатку обсмажують м'ясо (суміш різних видів м'яса: часто це дичина, птиця, свинина чи кабанятина, баранина, телятина), потім овочі (крупно нарізані: цибулю, моркву, картоплю, часник), заливають водою і варять до готовності, додають зелень, спеції, сіль та томати. Після шурпа ще трохи насичуються ароматами багаття завдяки чому набуває неповторний смак. Страва є особливо популярною серед місцевих мисливців та рибалок.

- Зелений борщ — традиційна українська страва; різновид борщу до складу якого найчастіше входять щавель і яйця;
- Гречаний суп — суп, зварений на овочевому, кістковому, м'ясному бульйоні: яловичині, свинині, курятині з використанням гречаних круп;
- Окрошка;
- Лечо;
- Долма (кримсько-тат. dolma) або Толма — страва, що являє собою начинені овочі або листя (як правило, виноградне). Начинка зазвичай готується на основі рису, може також містити відварений м'ясний фарш (переважно з баранини), але може бути і вегетаріанською;
- Манти — традиційна м'ясна страва народів Центральної Азії, Туреччини, Монголії, Кореї, Татарстану, Башкортостану, Криму;
- Шпикачки, домашня ковбаса та кров'янка;
- Шашлики;
- Мітітєї — традиційна страва молдавської та румунської кухні. Мітітеї на вигляд нагадують маленькі ковбаски без оболонки. Готують з яловичого та баранячого м'яса з додаванням бульйону, часнику, чорного перцю, чебрецю, солі. Жаряться на гратарі. Подаються до столу добре підрум'яненими і дуже гарячими;
- Сметана, Кисломолочний сир, Бринза з коровячого молока;
- Плачинда (Плацинда)Плачинди (для маячан більш притамання назва — плацинди) в українських селах Молдови, та лівобережжя Дністра — виріб із листкового тіста(переважно прісного), що має плескату форму, з начинкою із сиру, гарбуза тощо, або без неї; різновид пирога. Одна з багатьох національних страв Румунії, Молдови та південної України.
- Мамалиґа зі шкварками — круто заварена каша з кукурудзяного борошна, страва популярна в країнах Південно-Східної Європи. Національна страва молдован та румунів. Є традиційною стравою кухні у гуцулів(під назвою куле́ша). Популярна також у кавказьких народів.
- Вертути — традиційний кулінарний виріб в Україні — печиво з коржа, змазаного начинкою і скрученого трубочкою, також рулет, пиріг із витяжного тіста. На Різдво — печиво з яблуками. В молдовській кухні — рулет з витяжного тіста. У Маяках вертути готують та передають рецепти страви із покоління в покоління. Начинка для вертути може бути як солодкою, так і солоною, а найчастіше для неї використовують сир, м'ясо, бринзу, яблука та гарбуз. А в сусідньму селі Біляївка страва є настільки важливою, що тут навіть проходить гастрономічний фестиваль Дністровська вертута. Кілька років тому на ньому поставили рекорд — спекли найбільшу вертуту України вагою 50 кг і діаметром 2 м. Не забули про коронну страву і під час повномасштабної війни — у вересні 2022-го мешканці Біляївки спеціально приготували й відправили на фронт 150 вертут з побажаннями перемоги;
- Фарширований перець — страва української, болгарської, молдовської та румунської, грузинської, а також азербайджанської кухні (азерб. istiot dolması). Готується з очищеного від насіння солодкого перцю, який наповнюється м'ясним фаршем (зазвичай яловичим, а в азербайджанській кухні — баранячим), рисом і тертими помідорами. Фаршировані перці варяться вертикально в каструлі з водою. До столу подаються зі сметаною;
- Галушки;
- Штрудлі (по-плахтієвськи)— одна з традиційних страв німецької кухні, що є рулетиками з тіста, приготовані з м'ясом і картоплею. Рецепт свого часу привезли на ці землі німецькі колоністи, які у XVIII столітті почали активно заселяти регіон. З часом основна рецептура зазнала невеличких змін, однак через це вона не стала гіршою, навпаки – ще смачнішою. Більш того, готувати штрудлі на постійній основі почали не лише колоністи, а й місцеві мешканці, яким прийшлося до смаку нове.
- Запечений перець з часником;
- Голубці «з мізинчик»
- Оладки або деруни з кабачків;
- Цибуляники;
- Фаршировані бублики;
- Кабачкова ікра;
- Ікра з синіх (баклажанів). Ікру із синіх можна тільки рубати. Не терти на тертці, не молоти на м’ясорубці, не подрібнювати блендером. Саме рубати! Обовязково у Маяках її готують з перцями. Бажано овочі пекти на вуглях, так страва набуде характерного смаку диму. Склаждники закуски: баклажани, помідори, перець солодкий, цибуля ріпчаста, часник, зелень петрушки, соняшникова олія, перець молотий та сіль. Баклажан — популярний овоч в місцевій кухні належить до спеціалітетів Одеської області. Про маякськи «сині» є легенди: "Як місцеві фермери навчили пітерців готувати ікру з баклажанів. У кінці XX століття, щоб вигідніше продати товар фермери з півдня, часто, їдили на ринки Москви чи Санкт-Петербурга. Так відчайдушні маячани відправилися продавати сині до Пітера, в цьому місті про південний овоч мало хто чув, та й не знали як його готувати. Тоді винахідливі селяни до кожної партії проданих баклажанів додавали записку з рецептом тієї самої "ікри заморської" — баклажаної, що одесити називають ікрою з синіх. Після такого вдалого базару ця історія закарбувалась у пам'яті маячан та стала обов'зковою до переказу за кожним застіллям".

## Десерти
- Налиснички «пальчики» з сиру;
- Вареники з вишнями;
- Ліниві вареники;
- Чорнослив з волоськими горіхами;
- Хрустіки (Хмиз);
- Шарлотка;
- Плацинда з гарбузом;
- Вертута з яблуком;
- Курага;
- Сушені яблука;
- Пиріжки з вишнями або полуницями;
- Рогалики з вареням гути;
- Маківник та багато інших.

## Напої
Що стосується напоїв, то культура домашньго винярства у маяках налічує вже кілька століть технологія вина передається з покоління до покоління, а під час збору врожаю збираються усі рідні та близьки та допомагають. Виноробство в Одеській області станом на 2018 рік охоплює 26,29 тис. га – 60,44 % від загальної площі виноградників України. Область розташована в кліматично сприятливій зоні північно-західного Причорномор'я, від гирла річки Дунай до Тилігульського лиману, і є найбільшою виноробною областю України.
До початку грецької колонізації Причорномор'я місцеві мешканці регіону вже підтримували виноробство. Проте, широке розповсюдження ремесла, почалось з грецької колонізації у давні часи. Цей район перебував під впливом греків до середини II століття до н. е.
Після захоплення Очакова 1788 року князь Потьомкін надає у користування колоністам та українцям виноградники в Слободзеї, Яссах, Маяках, Біляївці й Аджидері. Загалом, сучасна територія Одеської області охоплювала повністю або частково Ананьївський, Одеський, Ізмаїльський, Аккерманський, Балтський повіти.
У XIX столітті на Одещині осіла велика кількість представників різних національностей, які сприяли поширенню виноробства в регіоні.
Одеська область має потужні можливості розвитку як винного, так і кулінарного туризму. На сучасному проміжку, спостерігається переважно розвиток винного туризму в області.
Ще тут виготовляють унікальну наливку із зеленого волоського горіху.
Рецепт наливки з волоських горіхів Інгредієнти Зелені волоські горіхи - 5 шт. Цукор - 100-300 г (за смаком) Горілка - 1 л.
Метод приготування Зелені незрілі волоські горіхи дрібно нарізати разом із зовнішньою оболонкою, всипати в скляний бутель, залити горілкою, закрити і залишити на 3-4 тижні. Після закінчення терміну горілку (вона стане темно-коричневою) злити в інший посуд, а горіхи засипати цукром і залишити так ще на 2 тижні, поки не розчиниться цукор. Горіховий сироп, що утворився, злити в посуд із раніше злитим настоєм, перемішати і залишити для освітлення на 1 тиждень. Освітлену наливку перелити в пляшки.
Також пошірені вишнівка та різні фркутово-ягідні наливки. Різноманітні компоти, узвар та квас займають неаби яке місце у кулінарній культурі маячан.

## Обрядові страви
- Кутя — відварені у воді зерна пшениці чи ячменю з медом. Традиційна ритуальна страва слов'янського новорічно-різдвяного циклу. Готується тричі: на Святий Вечір — Багата кутя, на Щедрий вечір — Щедра кутя й у Водохрещенський вечір — Голодна кутя. Четвертий різновид — Чорну кутю готують на мертвинах або поминках і розводять з коливом, вона призначена для покійників. Сукупність обрядодійств, пов'язаних із кутею, засвідчує зв'язок із родиною й предками, які опікуються врожаєм;
- Калач — Білий обрядовий хліб особливої форми, випечений із крученого й переплетеного тіста. Для Маяків притаманний здобний калач, такий готують на Півдні України (в інших регіонах готують на прісному тісті). Цей обрядовий хліб готують до Святого вечора. У Маяках шанують традицію носіння вечері — напередодні Різдва, увечері, діти носять вечерю своїм хрещеним батькам, а натомість отримують подарунки і гостинці. Після цього вони вдома разом із рідними сідають за святковий стіл і після появи на небі першої зірки в Різдвяний Святвечір починають трапезу. Калач з рушником є центральними компонентами в торбинці з вечерею для хрещених батьків.
- Коровай — Приготування, або ж бгання короваю, це важливий весільний обряд. Вважалося, що коровай уособлює майбутнє життя молодих і якщо він буде гарним та вишуканим, то й у сімейному житті все буде добре. Смак хліба збагачувався лимонною цедрою, ванільним цукром, цукатами, родзинками, горіхами тощо. Готовий коровай переміщують на тацю, покривають згори трохи вершковим маслом.
- Узвар — солодкий відвар, компот із сушених фруктів і ягід. Страва української національної кухні, що готувалась напередодні церковних свят — Різдва і Хрещення — як обрядова страва.
- Сирна запіканка або сирна паска – обов'язкова страва на Великдень. За традицією готують її з сиру, яєць, борошна, цукру та родзинок. У Маяках здебільшого таку паску запікають.

- Паска — обрядовий здобний великодній хліб. Первісно — пшенична несолодка хлібина, прикрашена вгорі фігурками з тіста. За сучасності — високий циліндричний солодкий хліб, вкритий вгорі солодкою поливкою та посипкою.

- Писанки та крашанки (Великоднє яйце) — невід'ємний атрибут святкування Великодня або приходу весни. У великодневому кошику маячан можна побачити писанки (також крапанки і дряпанки) — український різновид великодніх яєць; яйце, декороване традиційними символами, які пишуться за допомогою воску й барвників. Найчастіше зустрічаються крашанки їх готують за традиційною технологією, для отримання крашанок яйця варять у лушпинні цибулі. Виготовлені таким способом крашанки мають жовто-коричневий колір різної інтенсивності. Іноді до яєць прив'язують листочки петрушки, які залишають на шкаралупі світлі відбитки. Найчастіше крашанки фарбують у червоний колір, символ кохання і вічного життя. У XX сторіччі почали також фарбувати крашанки різноманітними харчовими барвниками промислового виробництва.

## Городина та садовина
Овочі та фрукти займають особливе місце завдяки родючим чорноземам та унікальному мікроклімату, через який у цьому регіоні виступає понад 300 сонячних днів, що забезпечує якісний хімичний склад їх та в свою чергу неповторний смак. Серед багатьох культур слід виділити: виноград, черешні, абрикоси, кавуни, баклажани, помідори, перці та огірки.

## Цікаві факти
З розповідей очевидців під час Голодомору 1932—1933 років, що на вулицях села не було видно жодної тварини, в річці майже не було риби і тільки можна було упіймати маленьких йоржиків, з цієї маленької рибки варили юшку або смажили, завдяки чому селяни пережили цей трагічний період.

## Дивись також
- Маяки

- Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Одеська область)
- Нижньодністровський національний природний парк
- Маяки (спостережна станція)
- Одеса
- Степовий говір
- Північне Причорномор'я
- Бессарабія
- Маяківська сільська рада (Одеський район)
- Маяки-Удобне

wikiname: ukwiki

title: Маяківська кухня

in_language: uk

wikitext:
'''Мая́ки''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Одеський район|Одеському районі]] [[Одеська область|Одеської області]]. Адміністративний центр [[Маяківська сільська громада|Маяківської сільської громади]]. '''Селище [[Маяки (Одеський район)|Маяки]]''' розташовано у Північному Причорномор'ї — це історично-географічний район на [[Південна Україна|півдні України]]. Частина [[Дике Поле|Дикого поля]]. Маяки мають давню історію, багату культуру насичену традиціями і будучи транспортною артерією на межі культур увібрали у свою кухню найкращі традиції оточуючих народів. Ці традиції сформувалась під впливом української, єврейської, одеської, болгарської, турецької, молдавської, польської, румунської, російської, німецької та навіть татарської кухонь.

== Страви з риби ==
Перш за все притаманні страви з річкової та морської риби. Смажену, варену, солену, копчену,  в'ялену та мариновану рибу готують тут майже у кожній оселі.

* [[Файл:Юшка козацька.jpg|міні|Процес приготування юшки]][[Юшка]] — традиційна рибна страва на багатті, яку готують переважно чоловіки-рибалки, обов'язкова страва під час родинних зібрань чи свят. Єдиного рецепта не існує бо у кожного є свій — найкращий. Риби потрібно декілька видів, це може бути короп, товстолоб, лящ або окунь чи навіть щука. Очищену рибу з пузирем, ікрою чи молоками якщо такі є (залежить від сезону) викладають у казан, наливають води, солять та ставлять на вогонь. Після закипання додаються овочі (картопля, цибуля, морква, перець, селера), спеції. Юшка має поволі кипіти, насичуватись та варитися. В кінці готується Саламур — особлива приправа, складається зі спецій, часнику, перцю, солі, зелені, та розбавляється щойно звареною юшкою, додаються терті томати. Рибну юшку доводять до смаку та додають зелень. Така юшка теж зветься — [[Біляївська рибна юшка|Біляївською рибною юшкою]], яка входить до [[Нематеріальна культурна спадщина України|Нематеріальної культурної спадщини України]] чим дуже пишаються місцеві жителі;<ref>Наказ МКІП від 06.07.2022 № 228 «Про внесення змін до Національного переліку елементів нематеріальної культурної спадщини України»</ref><ref>https://bilyayivka.city/articles/223327/bilyaivska-yushka-uvijshla-do-pereliku-nematerialnoi-kulturnoi-spadschini-ukraini</ref>
* [[Саламур]] — це соус української кухні Бессарабії на основі томату, часнику, спецій, що додаються до юшки або використовують заправкою для овочів. Це слово має присмак півдня України, бо є в різних мовах, що жили в цьому краю. У Румунії (''saramur),'' Болгарії (''саламура'') — просто розсіл, рибний, солоний суп, у Туреччині (''salamura'') — розсіл або маринад. Основні компоненти соусу: томат, часник, сіль , чорний мелений перець, гострий червоний перець, бульйон з юшки.<ref>https://dnister.in.ua/articles/305877/recept-yushki-nezminnij-vid-kozackih-chasiv-do-sogodni-ii-gotuvali-stolittyami-na-beregah-dnistra</ref>

* '''Блакитні та білі раки''' — з села Маяки належать до спеціалітетів<ref>Страва, характерна для певної місцевості.</ref> Одеської області. Колись Дністровський лиман займав перше місце в світі по лову раків. Сучасний вилов перестав носити промисловий масштаб, однак, раки з Маяків продовжують залишатися однією з найпопулярніших закусок до пива в Одесі. На Одещині раків ловлять у Дністровському лимані, у річці Дністер та її рукаві Турунчук. Окрім звичайних річкових, в області ловлять блакитні дністровських, червоних кубанських, білих дунайських та білих дністровських раків. Причому блакитні дністровські, які живуть у Маяках Біляївського району, вважаються найбільшим делікатесом. Старожили можуть розповісти чимало напівлегендарних історій про блакитного дністровського рака. Одна з таких історій розповідає як цих самих блакитних раків колись місцеві рибалки ловили для застілля імператриці [[Катерина II|Катерини II]];<ref>https://odessa-life.od.ua/news/27557-zapretnye-raki-na-odesskih-prilavkah</ref>
** [[Файл:Crayfish-Astacus leptodactylus.JPG|міні|Блакитні раки порівняно зі звичайними]][[Форшмак]];
** Фарширована риба (щука або короп);
** Корчений балик з амура чи товстолоба;
** Солена [[Оселедець чорноморський|дунайка]];
** В'ялена або сушена [[В'ялення риби|таранька]], [[лящ]], щука;
** Рибні котлети (найчастіше з товстолоба);
** Биточки з тюльки — смажена [[тюлька]] в клярі;
** Дністровські річкові мідії;<ref>https://smachnogo.pp.ua/smachn-statt/10611-yak-prigotuvati-rchkov-mdyi.html</ref>
** Рачки (креветки);
** Маринований товстолоб (саламур);
** [[Бичкові|Бички]] — риби родини окунеподібних також належать до спеціалітів Одеської області;
** Смажені [[Карась|карасики]];
** Пельмені з [[Судак (риба)|судака]];
** [[Щука|Щуча]] ікра з цибулею в олії;
** Оладки з ікри [[Короп|коропа]], або [[Товстолобик білий|товстолоба]] та інші рибні страви.

== Основні страви ==
[[Файл:Borscht Old Cossack.jpg|міні|Борщ український]]
[[Борщ]], [[вареники]], [[пельмені]], [[голубці]], [[Налисник|налисники]], [[деруни]], [[сало]], [[Пампушка|пампушки]], [[картопляники]], [[плов]], [[Пиріг (слов'янська кухня)|пироги]], [[сирники]], [[холодець]], [[крученики]], [[Вінегрет|вінігрет]], [[зрази]], [[Пиріжок|пиріжки]], різноманітні каші займають тут центральне місце.

Також у Маяках поширені наступні страви:
[[Файл:Хом-Шурпа.jpg|міні|Шурпа у казані]]

* [[Шурпа]] — традиційний суп в багатьох країнах Центральної Азії, Близького Сходу, Балкан. Перекладається з арабської як «соус» Як правило, юшка з грубо нарізаними шматками м'яса, картоплі та моркви. М'ясний [[суп]], з прозорою або напівпрозорою юшкою. У Маяках її готують в казані на багатті, спочатку обсмажують м'ясо (суміш різних видів м'яса: часто це дичина, птиця, свинина чи кабанятина, баранина, телятина), потім овочі (крупно нарізані: цибулю, моркву, картоплю, часник), заливають водою і варять до готовності, додають зелень, спеції, сіль та томати. Після шурпа ще трохи насичуються ароматами багаття завдяки чому набуває неповторний смак. Страва є особливо популярною серед місцевих мисливців та рибалок.

* [[Зелений борщ]] — традиційна [[Українська кухня|українська страва]]; різновид [[Борщ|борщу]] до складу якого найчастіше входять [[щавель]] і яйця;
* [[Гречаний суп]] — [[суп]], зварений на овочевому, кістковому, м'ясному [[Бульйон|бульйоні]]: [[Яловичина|яловичині]], [[Свинина|свинині]], курятині з використанням [[Гречка|гречаних круп]];
* [[Окрошка]];
* [[Лечо]];
* [[Долма]] '''('''[[Кримськотатарська мова|кримсько-тат.]] dolma) або Толма — страва, що являє собою начинені овочі або листя (як правило, [[Виноградне листя (кулінарія)|виноградне]]). Начинка зазвичай готується на основі [[Рис|рису]], може також містити відварений м'ясний фарш (переважно з баранини), але може бути і [[Вегетаріанство|вегетаріанською]];
* [[Манти]] — традиційна м'ясна страва народів [[Центральна Азія|Центральної Азії]], [[Туреччина|Туреччини]], [[Монголія|Монголії]], [[Корея|Кореї]], [[Татарстан|Татарстану]], [[Башкортостан|Башкортостану]], [[Крим|Криму]];
* [[Шпикачка|Шпикачки]], домашня ковбаса та [[кров'янка]];
* [[Шашлик|Шашлики]];
* Мітітєї — традиційна страва молдавської та румунської кухні. Мітітеї на вигляд нагадують маленькі ковбаски без оболонки. Готують з яловичого та баранячого м'яса з додаванням бульйону, часнику, чорного перцю, чебрецю, солі. Жаряться на гратарі. Подаються до столу добре підрум'яненими і дуже гарячими;
* Сметана, Кисломолочний сир, [[Бринза]] з коровячого молока;
* [[Файл:Plăcintă creață, Luminișu, Sălaj.JPG|міні|Плачинда (Плацинда)]][[Плачинда|Плачинди]] (для маячан більш притамання назва — плацинди) в українських селах Молдови, та лівобережжя Дністра — виріб із [[Листкове тісто|листкового тіста]](переважно прісного), що має плескату форму, з начинкою із [[Сир|сиру]], [[Гарбуз|гарбуза]] тощо, або без неї; різновид [[Пиріг|пирога]]. Одна з багатьох [[Румунська кухня|національних страв Румунії,]] [[Молдовська кухня|Молдови]] та південної [[Українська кухня|України]].
* [[Мамалиґа]] зі шкварками — круто заварена [[каша]] з [[Кукурудзяне борошно|кукурудзяного борошна]], страва популярна в країнах Південно-Східної Європи. Національна страва [[Молдовани|молдован]] та [[Румунська кухня|румунів]]. Є традиційною стравою кухні у [[Гуцули|гуцулів]](під назвою ''куле́ша''). Популярна також у кавказьких народів.
* [[Вертута|Вертути]] — традиційний кулінарний виріб в [[Україна|Україні]] — [[печиво]] з [[Корж (хлібопродукт)|коржа]], змазаного [[Начинка|начинкою]] і скрученого трубочкою, також [[рулет]], [[пиріг]] із витяжного [[Тісто|тіста]]. На [[Різдво]] — печиво з [[Яблука|яблуками]]. В [[Молдовська кухня|молдовській кухні]] — рулет з витяжного тіста. У Маяках вертути готують та передають рецепти страви із покоління в покоління. Начинка для вертути може бути як солодкою, так і солоною, а найчастіше для неї використовують сир, м'ясо, бринзу, яблука та гарбуз. А в сусідньму селі [[Біляївка]] страва є настільки важливою, що тут навіть проходить гастрономічний фестиваль Дністровська вертута. Кілька років тому на ньому поставили рекорд — спекли найбільшу вертуту України вагою 50 кг і діаметром 2 м. Не забули про коронну страву і під час повномасштабної війни — у вересні 2022-го мешканці Біляївки спеціально приготували й відправили на фронт 150 вертут з побажаннями перемоги;
* [[Фарширований перець]] — страва [[Україна|української]], болгарської, [[Молдова|молдовської]] та [[Румунія|румунської]], грузинської, а також [[Азербайджанська кухня|азербайджанської кухні]] ([[Азербайджанська мова|азерб.]] ''istiot dolması''). Готується з очищеного від насіння [[Стручковий перець звичайний|солодкого перцю]], який наповнюється м'ясним фаршем (зазвичай яловичим, а в азербайджанській кухні — баранячим), [[Рис|рисом]] і тертими [[Помідор|помідорами]]. Фаршировані перці варяться вертикально в каструлі з водою. До столу подаються зі [[Сметана|сметаною]];
* [[Галушки]];
* Штрудлі (по-плахтієвськи)— одна з традиційних страв німецької кухні, що є рулетиками з тіста, приготовані з м'ясом і картоплею. Рецепт свого часу привезли на ці землі німецькі колоністи, які у XVIII столітті почали активно заселяти регіон. З часом основна рецептура зазнала невеличких змін, однак через це вона не стала гіршою, навпаки – ще смачнішою. Більш того, готувати штрудлі на постійній основі почали не лише колоністи, а й місцеві мешканці, яким прийшлося до смаку нове.
* Запечений перець з часником;
* Голубці «з мізинчик»
* Оладки або деруни з кабачків;
* Цибуляники;
* Фаршировані [[Бублик|бублики]];
* [[Кабачкова ікра]];
* [[Баклажанна ікра|Ікра з синіх]] (баклажанів). Ікру із синіх можна тільки рубати. Не терти на тертці, не молоти на м’ясорубці, не подрібнювати блендером. Саме рубати! Обовязково у Маяках її готують з перцями. Бажано овочі пекти на вуглях, так страва набуде характерного смаку диму. Склаждники закуски: баклажани, помідори, перець солодкий, цибуля ріпчаста, часник, зелень петрушки, соняшникова олія, перець молотий та сіль. Баклажан — популярний овоч в місцевій кухні належить до спеціалітетів Одеської області. Про маякськи «сині» є легенди: "Я''к місцеві фермери навчили пітерців готувати ікру з баклажанів. У кінці XX століття, щоб вигідніше продати товар фермери з півдня, часто, їдили на ринки Москви чи Санкт-Петербурга. Так відчайдушні маячани відправилися продавати сині до Пітера, в цьому місті про південний овоч мало хто чув, та й не знали як його готувати. Тоді винахідливі селяни до кожної партії проданих баклажанів додавали записку з рецептом тієї самої "ікри заморської" — баклажаної, що одесити називають ікрою з синіх. Після такого вдалого базару ця історія закарбувалась у пам'яті маячан та стала обов'зковою до переказу за кожним застіллям".''

== Десерти ==

* Налиснички «пальчики» з сиру;
* [[Вареники]] з вишнями;
* Ліниві вареники;
* [[Чорнослив]] з волоськими горіхами;
* Хрустіки (Хмиз);
* Шарлотка;
* Плацинда з гарбузом;
* Вертута з яблуком;
* Курага;
* Сушені яблука;
* Пиріжки з вишнями або полуницями;
* Рогалики з вареням гути;
* [[Маківник]] та багато інших.

== Напої ==
Що стосується напоїв, то культура домашньго винярства у маяках налічує вже кілька століть технологія вина передається з покоління до покоління, а під час збору врожаю збираються усі рідні та близьки та допомагають. [[Виноробство в Одеській області]] станом на 2018 рік охоплює 26,29 тис. га – 60,44 % від загальної площі виноградників України. Область розташована в кліматично сприятливій зоні північно-західного [[Північне Причорномор'я|Причорномор'я]], від гирла річки [[Дунай]] до [[Тилігульський лиман|Тилігульського лиману]], і є найбільшою виноробною областю України.

До початку [[Давньогрецькі колонії Північного Причорномор'я|грецької колонізації Причорномор'я]] місцеві мешканці регіону вже підтримували виноробство. Проте, широке розповсюдження ремесла, почалось з грецької колонізації у давні часи. Цей район перебував під впливом греків до середини II століття до н. е.<ref>[[Виноробство в Одеській області#CITEREFВинокуров2001|Винокуров, 2001]], с. 9.</ref>

Після [[Облога Очакова (1788)|захоплення Очакова 1788]] року князь [[Потьомкін Григорій Олександрович|Потьомкін]] надає у користування колоністам та українцям виноградники в [[Слободзея|Слободзеї]], [[Ясси|Яссах]], [[Маяки (Одеський район)|Маяках]], [[Біляївка|Біляївці]] й [[Овідіополь|Аджидері]]. Загалом, сучасна територія Одеської області охоплювала повністю або частково [[Ананьївський повіт|Ананьївський]], [[Одеський повіт|Одеський]], [[Ізмаїльський повіт|Ізмаїльський]], [[Аккерманський повіт|Аккерманський]], [[Балтський повіт|Балтський повіти]].<ref>[[Виноробство в Одеській області#CITEREFМотузенко, Липова2013|Мотузенко, Липова, 2013]], с. 110.</ref>

У [[XIX століття|XIX столітті]] на Одещині осіла велика кількість представників різних національностей, які сприяли поширенню виноробства в регіоні.

Одеська область має потужні можливості розвитку як [[Винний туризм|винного]], так і [[Кулінарний туризм|кулінарного]] туризму. На сучасному проміжку, спостерігається переважно розвиток винного туризму в області.<ref>[[Виноробство в Одеській області#CITEREFМотузенко, Липова2013|Мотузенко, Липова, 2013]], с. 110</ref>

Ще тут виготовляють унікальну наливку із зеленого волоського горіху.

Рецепт наливки з волоських горіхів Інгредієнти Зелені волоські горіхи - 5 шт. Цукор - 100-300 г (за смаком) Горілка - 1 л.

Метод приготування Зелені незрілі волоські горіхи дрібно нарізати разом із зовнішньою оболонкою, всипати в скляний бутель, залити горілкою, закрити і залишити на 3-4 тижні. Після закінчення терміну горілку (вона стане темно-коричневою) злити в інший посуд, а горіхи засипати цукром і залишити так ще на 2 тижні, поки не розчиниться цукор. Горіховий сироп, що утворився, злити в посуд із раніше злитим настоєм, перемішати і залишити для освітлення на 1 тиждень. Освітлену наливку перелити в пляшки.<ref>https://vzboltay.com/ua/alcohol/liqueurs/1101-nastoyka-i-nalivka-na-greckom-orehe.html</ref>

Також пошірені [[Вишнівка (напій)|вишнівка]] та різні фркутово-ягідні наливки. Різноманітні компоти, [[узвар]] та квас займають неаби яке місце у кулінарній культурі маячан.

== Обрядові страви ==

* [[Кутя]] — відварені у воді зерна [[Пшениця|пшениці]] чи [[Ячмінь|ячменю]] з [[Мед|медом]]. Традиційна ритуальна страва слов'янського [[Український народний календар|новорічно-різдвяного циклу]]. Готується тричі: на [[Святий Вечір]] — ''Багата кутя'', на [[Маланка|Щедрий вечір]] — ''Щедра кутя'' й у [[Водохрещенський вечір]] — ''Голодна кутя''. Четвертий різновид — ''Чорну кутю'' готують на мертвинах або [[Поминки|поминках]] і розводять з [[Коливо|коливом]], вона призначена для покійників. Сукупність обрядодійств, пов'язаних із кутею, засвідчує зв'язок із родиною й предками, які опікуються врожаєм;
* [[Калач]] — Білий обрядовий хліб особливої форми, випечений із крученого й переплетеного тіста. Для Маяків притаманний здобний калач, такий готують на Півдні України (в інших регіонах готують на прісному тісті). Цей обрядовий хліб готують до Святого вечора. У Маяках шанують традицію носіння вечері — напередодні Різдва, увечері, діти носять вечерю своїм хрещеним батькам, а натомість отримують подарунки і гостинці. Після цього вони вдома разом із рідними сідають за святковий стіл і після появи на небі першої зірки в Різдвяний Святвечір починають трапезу. Калач з рушником є центральними компонентами в торбинці з вечерею для хрещених батьків.
* [[Коровай]] — Приготування, або ж бгання короваю, це важливий весільний обряд. Вважалося, що коровай уособлює майбутнє життя молодих і якщо він буде гарним та вишуканим, то й у сімейному житті все буде добре. Смак хліба збагачувався лимонною цедрою, ванільним цукром, цукатами, родзинками, горіхами тощо. Готовий коровай переміщують на тацю, покривають згори трохи вершковим маслом.
* Узвар — солодкий відвар, [[компот]] із [[Сушені фрукти|сушених фруктів]] і [[Ягода|ягід]]. Страва [[Українська кухня|української національної кухні]], що готувалась напередодні церковних свят — [[Різдво Христове|Різдва]] і [[Хрещення Господнє|Хрещення]] — як [[Обряд|обрядова]] [[страва]].
* Сирна запіканка або [[сирна паска]] – обов'язкова страва на Великдень. За традицією готують її з сиру, яєць, борошна, цукру та родзинок. У Маяках здебільшого таку паску запікають.

* '''Паска''' — обрядовий здобний [[великодній хліб]]. Первісно — пшенична несолодка хлібина, прикрашена вгорі фігурками з тіста. За сучасності — високий циліндричний солодкий хліб, вкритий вгорі солодкою поливкою та посипкою.

[[Файл:Крашанки з рослинним орнаментом.jpg|альт=Крашанки з рослинним орнаментом|міні|Крашанки з рослинним орнаментом]]

* [[Писанка|Писанки]] та [[Крашанка|крашанки]] (Великоднє яйце) — невід'ємний атрибут святкування [[Великдень|Великодня]] або приходу [[Весна|весни.]] У великодневому кошику маячан можна побачити '''писанки''' (також [[Крапанка|крапанки]] і [[Дряпанка|дряпанки]]''')''' — український різновид [[Великоднє яйце|великодніх яєць]]; яйце, декороване традиційними символами, які пишуться за допомогою [[Віск|воску]] й [[Барвники|барвників]]. Найчастіше зустрічаються '''крашанки''' їх готують за традиційною технологією, для отримання крашанок яйця варять у лушпинні [[Цибуля|цибулі]]. Виготовлені таким способом крашанки мають жовто-коричневий колір різної інтенсивності. Іноді до яєць прив'язують листочки петрушки, які залишають на шкаралупі світлі відбитки. Найчастіше крашанки фарбують у червоний колір, символ кохання і вічного життя. У XX сторіччі почали також фарбувати крашанки різноманітними харчовими барвниками промислового виробництва.

== Городина та садовина ==
Овочі та фрукти займають особливе місце завдяки родючим чорноземам та унікальному мікроклімату, через який у цьому регіоні виступає понад 300 сонячних днів, що забезпечує якісний хімичний склад їх та в свою чергу неповторний смак. Серед багатьох культур слід виділити: виноград, черешні, абрикоси, кавуни, баклажани, помідори, перці та огірки.<ref>Сапожников І. В., Аргатюк С. С., Левчук В. В. Маяки на Дністрі: археолого-історичні нариси (Mayaki on the Dniester: archaeological and historical essays). Odessa, 2021. 642 р</ref>

== Цікаві факти ==
З розповідей очевидців під час [[Голодомор в Україні (1932—1933)|Голодомору 1932—1933 років]], що на вулицях села не було видно жодної тварини, в річці майже не було риби і тільки можна було упіймати маленьких [[Йорж звичайний|йоржиків]], з цієї маленької рибки варили юшку або смажили, завдяки чому селяни пережили цей трагічний період.<ref>Маяки. ''Геоінформаційна система місць «Голодомор 1932—1933 років в Україні»''. [[Український інститут національної пам'яті]]. Процитовано 18 червня 2020.</ref>

== Дивись також ==

* [[Маяки (Одеський район)|Маяки]]

* [[Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Одеська область)]]
* [[Нижньодністровський національний природний парк]]
* [[Маяки (спостережна станція)]]
* [[Одеса]]
* [[Степовий говір]]
* [[Північне Причорномор'я]]
* [[Бессарабія]]
* [[Маяківська сільська рада (Одеський район)]]
* [[Маяки-Удобне]]

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Маяки (Одеський район)]]
[[Категорія:Українська кухня]]
[[Категорія:Культура Одеського району]]


text:
# Піла-Друга
Піла-Друга (пол. Piła Druga) — село в Польщі, у гміні Вренчиця-Велька Клобуцького повіту Сілезького воєводства.
Населення — 300 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Ченстоховського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 149     | 26                 | 100              | 23                   |
| Жінки    | 151     | 27                 | 81               | 43                   |
| Разом    | 300     | 53                 | 181              | 66                   |

title: Піла-Друга

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Піла-Друга
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Piła Druga}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Сілезьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Клобуцький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Вренчиця-Велька{{!}}Вренчиця-Велька
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 300
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 34
|поштовий індекс        = 42-134
|автомобільний код      = SKL
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0147281
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Піла-Друга''' ({{lang-pl|Piła Druga}}) — село в Польщі, у [[Вренчиця-Велька (гміна)|гміні Вренчиця-Велька]] [[Клобуцький повіт|Клобуцького повіту]] [[Сілезьке воєводство|Сілезького воєводства]].
Населення — {{formatnum:300}} {{МНОЖИНА:300|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Ченстоховське воєводство|Ченстоховського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=149 |ЧолПре=26 |ЧолПрац=100 |ЧолПост=23
|Жін=151 |ЖінПре=27 |ЖінПрац=81 |ЖінПост=43
|Разом=300 |РазомПре=53 |РазомПрац=181 |РазомПост=66
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Вренчиця-Велька}}

{{Сілезьке-доробити}}

[[Категорія:Села Клобуцького повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Сілезьке воєводство

Повіт: Клобуцький повіт

Гміна: Вренчиця-Велька

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: SKL

OSM: ↑2831104 ·R (Ґміна Вренчиця-Велька)


text:
# Поморський воєвода
Помо́рський воєво́да (лат. Palatinus Posnaniensis, пол. Wojewoda Poznańskski) — регіональний уряд (посада) в Короні Польській Речі Посполитої. Голова Поморського воєводства та один із його сенаторів — представників воєводства в сенаті Речі Посполитої.

## Воєводи
| 1454—1461                                               | Йоганн фон дер Яне         |
| з роду Яне гербу Остоя.                                 |                            |
|                                                         |                            |
| 1467—1477                                               | Отто Махвич                |
| з роду Махвичів власного гербу.                         |                            |
|                                                         |                            |
| 1478—1483                                               | Фабіан Легендорф-Мговський |
| з роду Мговських власного гербу.                        |                            |
|                                                         |                            |
| 1483—1484                                               | Ян Баєрський               |
| з роду Баєрських власного гербу.                        |                            |
|                                                         |                            |
| 1485—1509                                               | Миколай Вулковський        |
| з роду Вулковських гербу Хомонто.                       |                            |
|                                                         |                            |
| 1511—1516                                               | Миколай Шпот з Крайови     |
| з роду Шпотів гербу Шпот.                               |                            |
|                                                         |                            |
| 1518—1543                                               | Єжи Конопацький            |
| з роду Конопацьких гербу Одвага.                        |                            |
|                                                         |                            |
| 1544—1545                                               | Миколай Дзялинський        |
| з роду Дзялинських гербу Огоньчик.                      |                            |
|                                                         |                            |
| 1545—1546                                               | Ян Соколовський            |
| з роду Соколовських гербу Пом'ян.                       |                            |
|                                                         |                            |
| 1546—1551                                               | Станіслав Костка           |
| з роду Косток гербу Домброва.                           |                            |
|                                                         |                            |
| 1551—1556                                               | Ян Дзялинський             |
| з роду Дзялинських гербу Огоньчик.                      |                            |
|                                                         |                            |
| 1556—1565                                               | Фабіан Чема                |
| з роду Чемів власного гербу.                            |                            |
|                                                         |                            |
| 1566—1576                                               | Ахацій Чема                |
| з роду Чемів власного гербу.                            |                            |
|                                                         |                            |
| 1577—1594                                               | Кшиштоф Костка             |
| з роду Косток гербу Домброва.                           |                            |
| Файл:-                                                  |                            |
| 1594—1611                                               | Людвік Мортенський         |
| з роду Мортенські гербу Орлині Ноги.                    |                            |
|                                                         |                            |
| 1694—1703                                               | Ян Гнінський               |
| з роду Гнінських гербу Трах. Чернігівський воєвода.     |                            |
|                                                         |                            |
| 1737—1758                                               | Якуб Флоріан Нажимський    |
| з роду Нажимських гербу Доленга. Чернігівський воєвода. |                            |

- 1611—1613	Міхал Конарський
- 1613—1625	Самуель Жалінський
- 1625	Мацей Немоєвський
- 1626—1629	Самуель Конарський
- 1630—1643	Павел Ян Дзялинський
- 1643—1648	Герард Денгофф
- 1648—1656	Людвік Вейгер
- 1656—1665	Станіслав Кобежицький
- 1665—1677	Ян Ігнацій Бонковський
- 1677—1683	Владислав Денгофф
- 1684—1694	Владислав Станіслав Лось
- 1703—1724	Ян Ігнацій Дзялинський
- 1726 Стефан Потоцький
- 1726—1736	Пйотр Ян Чапський

- 1758—1766	Павел Міхал Мостовський
- 1766—1771	Ян Єжи Детльофф Флеммінг
- 1772—1779	Ігнацій Францішек Пшебендовський
- 1779—1790	Фелікс Антоній Лось
- 1790—1795, 1793 (титулярний) 	Юзеф Мір

title: Поморський воєвода

wikitext:
{{помилки|дата=червень 2017}}
{{Otheruses|Воєвода (значення)}}
'''Помо́рський воєво́да''' ({{lang-la|Palatinus Posnaniensis}}, {{lang-pl|Wojewoda Poznańskski}}) — регіональний [[уряди Речі Посполитої|уряд]] (посада) в [[Корона Королівства Польського|Короні Польській]] [[Річ Посполита|Речі Посполитої]]. Голова [[Поморське воєводство (1466—1772)|Поморського воєводства]] та один із його [[сенатор]]ів — представників воєводства в [[Сенат Речі Посполитої|сенаті Речі Посполитої]].

== Воєводи ==
{|class="wikitable" width="100%"
{{ГВ|[[1454]]—[[1461]]|POL COA Ostoja średniowieczna.svg|Йоганн фон дер Яне|з роду [[Яне]] гербу [[Остоя]].}}
{{ГВ|[[1467]]—[[1477]]|POL COA Machwicz.png|Отто Махвич|з роду [[Махвичі]]в власного гербу.}}
{{ГВ|[[1478]]—[[1483]]|POL COA Junosza.svg|Фабіан Легендорф-Мговський|з роду [[Мговські|Мговських]] власного гербу.}}
{{ГВ|[[1483]]—[[1484]]|POL COA Fogelweder.svg|Ян Баєрський|з роду [[Баєрські|Баєрських]] власного гербу.}}
{{ГВ|[[1485]]—[[1509]]|POL COA Fogelweder.svg|Миколай Вулковський|з роду [[Вулковські|Вулковських]] гербу [[Хомонто (герб)|Хомонто]].}}
{{ГВ|[[1511]]—[[1516]]|POL COA Szpot.svg|Миколай Шпот з Крайови|з роду [[Шпоти|Шпотів]] гербу [[Шпот (герб)|Шпот]].}}
{{ГВ|[[1518]]—[[1543]]|POL COA Odwaga.svg|Єжи Конопацький|з роду [[Конопацькі|Конопацьких]] гербу [[Одвага (герб)|Одвага]].}}
{{ГВ|[[1544]]—[[1545]]|POL COA Ogończyk.svg|Миколай Дзялинський|з роду [[Дзялинські|Дзялинських]] гербу [[Огоньчик (герб)|Огоньчик]].}}
{{ГВ|[[1545]]—[[1546]]|Herb Pomian.svg|Ян Соколовський|з роду [[Соколовські|Соколовських]] гербу [[Пом'ян (герб)|Пом'ян]].}}
{{ГВ|[[1546]]—[[1551]]|POL COA Dąbrowa.svg|Станіслав Костка (урядник){{!}}Станіслав Костка|з роду [[Костки|Косток]] гербу [[Домброва (герб)|Домброва]].}}
{{ГВ|[[1551]]—[[1556]]|POL COA Ogończyk.svg|Ян Дзялинський|з роду [[Дзялинські|Дзялинських]] гербу [[Огоньчик (герб)|Огоньчик]].}}
{{ГВ|[[1556]]—[[1565]]|Siebmacherzehmen160.JPG|Фабіан Чема|з роду [[Чеми|Чемів]] власного гербу.}}
{{ГВ|[[1566]]—[[1576]]|Siebmacherzehmen160.JPG|Ахацій Чема|з роду [[Чеми|Чемів]] власного гербу.}}
{{ГВ|[[1577]]—[[1594]]|POL COA Dąbrowa.svg|Кшиштоф Костка|з роду [[Костки|Косток]] гербу [[Домброва (герб)|Домброва]].}}
{{ГВ|[[1594]]—[[1611]]|-|Людвік Мортенський|з роду [[Мортенських|Мортенські]] гербу [[Орлині Ноги]].}}
{{ГВ|[[1694]]—[[1703]]|POL COA Trach.svg|Ян Гнінський (поморський воєвода){{!}}Ян Гнінський|з роду [[Гнінські|Гнінських]] гербу [[Трах (герб)|Трах]]. [[Чернігівський воєвода]].}}
{{ГВ|[[1737]]—[[1758]]|POL COA Dołęga.svg|Якуб Флоріан Нажимський|з роду [[Нажимські|Нажимських]] гербу [[Доленга]]. [[Чернігівський воєвода]].}}
|}

* 1611—1613	[[Міхал Конарський]]
* 1613—1625	[[Самуель Жалінський]]
* 1625	[[Мацей Немоєвський]]
* 1626—1629	[[Самуель Конарський]]
* 1630—1643	[[Павел Ян Дзялинський]]
* 1643—1648	[[Герард Денгофф (воєвода поморський)|Герард Денгофф]]
* 1648—1656	[[Людвік Вейгер]]
* 1656—1665	[[Станіслав Кобежицький]]
* 1665—1677	[[Ян Ігнацій Бонковський]]
* 1677—1683	[[Владислав Денгофф]]
* 1684—1694	[[Владислав Станіслав Лось]]
* 1703—1724	[[Ян Ігнацій Дзялинський]]
* 1726 [[Стефан Потоцький (референдар)|Стефан Потоцький]]
* 1726—1736	[[Пйотр Ян Чапський]]

* 1758—1766	[[Павел Міхал Мостовський]]
* 1766—1771	[[Ян Єжи Детльофф Флеммінг]]
* 1772—1779	[[Ігнацій Францішек Пшебендовський]]
* 1779—1790	[[Фелікс Антоній Лось]]
* 1790—1795, 1793 (титулярний) 	[[Юзеф Мір]]
{{Poland-hist-stub}}

[[Категорія:Поморські воєводи|*]]


text:
# Канюра Олександр Андрійович
Олександр Андрійович Каню́ра (народився 10 вересня 1961 в селі Лісовичі Таращанського району Київської області) — український лікар, науковець, громадський діяч і політик. Доктор медичних наук. Професор кафедри ортодонтії та пропедевтики ортопедичної стоматології, проректор з науково-педагогічної та лікувальної роботи Національного медичного університету імені О. О. Богомольця, Заслужений лікар України.

## Життєпис
В 1983 році закінчив Київське медичне училище № 2, за спеціальністю «фельдшер», працював у Таращанській районній санітарно-епідеміологічній станції помічником санітарного лікаря з комунальної гігієни.
У 1983—1985 проходив військову службу в Радянській армії.
В 1992 році закінчив стоматологічний факультет Київського медичного інституту імені О. О. Богомольця (нині Національний медичний університет імені О. О. Богомольця), кваліфікація лікар-стоматолог.
Працював лікарем-стоматологом стоматологічної поліклініки НМУ (1992—1999). З 1999 по 2004 рік — асистент кафедри ортодонтії та пропедевтики ортопедичної стоматології.
У 2004 році захистив кандидатську дисертацію на тему «Особливості лікування вестибулярного положення іклів у віковому аспекті», у якій основними напрямками досліджень було визначення розповсюдженості цієї патології, а також запропоновано декілька нових ортодонтичних апаратів і методик її лікування.
Заступник декана стоматологічного факультету (2004—2012), учений секретар Вченої ради стоматологічного факультету (2004—2014), доцент кафедри ортодонтії (2005—2014).
У 2009 році закінчив Східно-Європейський університет економіки і менеджменту, кваліфікація менеджер-економіст.
У 2012 році захистив докторську дисертацію на тему «Оптимізація системи стоматологічного забезпечення військовозобов'язаних запасу та військового резерву ЗСУ України на особливий період», під час написання якої були вивчені питання ранньої діагностики та профілактики дисфункціональних станів скронево-нижньощелепного суглоба, поширеності дефектів зубних рядів та факторів ризику розвитку дисфункції СНЩС у військовозобов‘язаних мобілізаційного резерву. Було запропоновано методику організації надання стоматологічної допомоги населенню України та нову систему стоматологічного забезпечення військовозобов'язаних запасу та військового резерву Збройних Сил України.
З 2015 року — професор кафедри ортодонтії та пропедевтики ортопедичної стоматології.
Під керівництвом Олександра Канюри виконано дві докторські дисертації (зі спеціальностей 14.01.22-стоматологія та 14.02.03-соціальна медицина) та три дисертації на здобуття ступеня Доктора філософії (PhD) (2 - зі спеціальності 221-стоматологія та одна зі спеціальності 011-освітні/педагогічні науки).
З вересня 2018 року — проректор з науково-педагогічної та лікувальної роботи Національного медичного університету імені О. О. Богомольця. Член Вченої ради стоматологічного факультету НМУ ім. О.О. Богомольця, член медичної ради Стоматологічного медичного центру НМУ ім. О.О. Богомольця, голова Вченої ради НМУ по захисту докторських дисертацій за спеціальністю «Стоматологія» НМУ  імені О. О. Богомольця.
Має двох синів — Івана і Сергія.

## Громадсько-політична діяльність
Учасник численних волонтерських місій в зону АТО/ООС.
Є співзасновником Української асоціації стоматологічної освіти, академіком Української академії наук, дійсним членом Асоціації ортодонтів України, Асоціації стоматологів України.
Обирався депутатом VI скликання Київської обласної ради (2010—2015).

## Основні праці
Має понад 120 наукових праць та 9 патентів на винахід.
Є співавтором:
- підручника «Основні напрямки реформування дитячої стоматологічної служби»,
- підручника «Пропедевтика ортопедической стоматологии»,
- збірника «Загальних нормативно-правових положень з ортопедичної стоматології і зубопротезного виробництва»,
- українсько-російсько-англійського словника стоматологічних термінів.
- науково-практичного видання «Милосердя та Благодійність на теренах України»

## Відзнаки
Нагороджений:
- медаллю «За працю та звитягу в медицині» (2011),
- орденом «Посох Асклепія» (2014),
- орденом «За бездоганну медичну службу» (2015),
- почесною грамотою Верховної Ради України (2018, за особливі заслуги перед Українським народом),
- нагрудним знаком «Знак пошани» Київської міської адміністрації (2019),
- орденом «За заслуги» ІІІ ступеня (2019)[4],
- почесною грамотою Кабінету Міністрів України (2023, за вагомий особистий внесок у забезпечення розбудови сфери охорони здоров'я, сумлінну працю та високий професіоналізм).

## Галерея
В зоні проведення Операції об'єднаних сил, грудень 2018:

title: Канюра Олександр Андрійович

wikitext:
{{Особа}}

'''Олександр Андрійович Каню́ра''' (народився 10 вересня 1961 в селі [[Лісовичі (Таращанський район)|Лісовичі]] Таращанського району Київської області) — український лікар, науковець, громадський діяч і політик. Доктор медичних наук. Професор кафедри ортодонтії та пропедевтики ортопедичної стоматології, проректор з науково-педагогічної та лікувальної роботи [[Національний медичний університет імені О. О. Богомольця|Національного медичного університету імені О. О. Богомольця]], Заслужений лікар України.

== Життєпис ==

В 1983 році закінчив Київське медичне училище № 2, за спеціальністю «фельдшер», працював у Таращанській районній санітарно-епідеміологічній станції помічником санітарного лікаря з комунальної гігієни.

У 1983—1985 проходив військову службу в Радянській армії.

В 1992 році закінчив стоматологічний факультет Київського медичного інституту імені О. О. Богомольця (нині [[Національний медичний університет імені О. О. Богомольця]]), кваліфікація лікар-стоматолог.

Працював лікарем-стоматологом стоматологічної поліклініки НМУ (1992—1999). З 1999 по 2004 рік — асистент кафедри ортодонтії та пропедевтики ортопедичної стоматології.

У 2004 році захистив кандидатську дисертацію на тему «Особливості лікування вестибулярного положення іклів у віковому аспекті», у якій основними напрямками досліджень було визначення розповсюдженості цієї патології, а також запропоновано декілька нових ортодонтичних апаратів і методик її лікування.

Заступник декана стоматологічного факультету (2004—2012), учений секретар Вченої ради стоматологічного факультету (2004—2014), доцент кафедри ортодонтії (2005—2014).

У 2009 році закінчив Східно-Європейський університет економіки і менеджменту, кваліфікація менеджер-економіст.

У 2012 році захистив докторську дисертацію на тему «Оптимізація системи стоматологічного забезпечення військовозобов'язаних запасу та військового резерву ЗСУ України на особливий період», під час написання якої були вивчені питання ранньої діагностики та профілактики дисфункціональних станів скронево-нижньощелепного суглоба, поширеності дефектів зубних рядів та факторів ризику розвитку дисфункції СНЩС у військовозобов‘язаних мобілізаційного резерву. Було запропоновано методику організації надання стоматологічної допомоги населенню України та нову систему стоматологічного забезпечення військовозобов'язаних запасу та військового резерву Збройних Сил України.

З 2015 року — професор кафедри ортодонтії та пропедевтики ортопедичної стоматології.

Під керівництвом Олександра Канюри виконано дві докторські дисертації (зі спеціальностей 14.01.22-стоматологія та 14.02.03-соціальна медицина) та три дисертації на здобуття ступеня Доктора філософії (PhD) (2 - зі спеціальності 221-стоматологія та одна зі спеціальності 011-освітні/педагогічні науки).<ref>{{Cite web | url = http://ir.librarynmu.com/bitstream/123456789/2492/1/Канюра%20О.%20А._бібліографічний%20покажчик.pdf | title = Канюра Олександр Андрійович – професор, науковець, громадський діяч, політик, заслужений лікар України. Біобібліографічний покажчик | publisher = Бібліотека Національного медичного університету імені О. О. Богомольця | author = | date = 2021 | access-date = | language = }}</ref>

З вересня 2018 року — проректор з науково-педагогічної та лікувальної роботи Національного медичного університету імені О. О. Богомольця. Член Вченої ради стоматологічного факультету НМУ ім. О.О. Богомольця, член медичної ради Стоматологічного медичного центру НМУ ім. О.О. Богомольця, голова Вченої ради НМУ по захисту докторських дисертацій за спеціальністю «Стоматологія» НМУ  імені О. О. Богомольця.

Має двох синів — Івана і Сергія.

== Громадсько-політична діяльність ==
[[Файл:Frontline dentistry 01.jpg|міні|Олександр Канюра в зоні проведення Операції об'єднаних сил, грудень 2018]]

Учасник численних волонтерських місій в зону АТО/ООС.<ref>{{cite web | url = http://nmuofficial.com/news/frontova-stomatologiya/ | title = Фронтова стоматологія | publisher = Національний медичний університет імені О.О.Богомольця | author =  | date = 17 грудня 2018 | accessdate = 8 червня 2020 | archive-date = 26 лютого 2022 | archive-url = https://web.archive.org/web/20220226135604/https://nmuofficial.com/news/frontova-stomatologiya/ }}</ref>

Є співзасновником Української асоціації стоматологічної освіти, академіком [[Українська академія наук (громадська організація)|Української академії наук]], дійсним членом Асоціації ортодонтів України, Асоціації стоматологів України.

Обирався депутатом VI скликання [[Київська обласна рада|Київської обласної ради]] (2010—2015).

== Основні праці ==
Має понад 120 наукових праць та 9 патентів на винахід.

Є співавтором:
* підручника «Основні напрямки реформування дитячої стоматологічної служби»,
* підручника «Пропедевтика ортопедической стоматологии»,
* збірника «Загальних нормативно-правових положень з ортопедичної стоматології і зубопротезного виробництва»,
* українсько-російсько-англійського словника стоматологічних термінів.
* науково-практичного видання «Милосердя та Благодійність на теренах України»

== Відзнаки ==
Нагороджений:
* медаллю «За працю та звитягу в медицині» (2011),
* орденом «Посох Асклепія» (2014),
* орденом «За бездоганну медичну службу» (2015),
* [[Почесна грамота Верховної Ради України|почесною грамотою Верховної Ради України]] (2018, за особливі заслуги перед Українським народом),
* нагрудним знаком «Знак пошани» Київської міської адміністрації (2019),
* орденом «[[Орден «За заслуги» (Україна)|За заслуги]]» ІІІ ступеня (2019)<ref>{{cite web | url = https://www.president.gov.ua/documents/7312019-29877 | title = Указ Президента України №731/2019 | publisher = Офіційне інтернет-представництво Президента України | author =  | date = 3 жовтня 2019 | accessdate =  | language =  | archive-date = 6 жовтня 2019 | archive-url = https://web.archive.org/web/20191006095125/https://www.president.gov.ua/documents/7312019-29877 }}</ref>,
* [[Почесна грамота Кабінету Міністрів України|почесною грамотою Кабінету Міністрів]] України (2023, за вагомий особистий внесок у забезпечення розбудови сфери охорони здоров'я, сумлінну працю та високий професіоналізм).

== Галерея ==
В зоні проведення Операції об'єднаних сил, грудень 2018:
<gallery>
Файл:Frontline dentistry 02.jpg
Файл:Frontline dentistry 03.jpg
Файл:Frontline dentistry 04.jpg
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{cite web | url = https://www.chesno.org/politician/20003/ | title = Канюра Олександр Андрійович | publisher = chesno.org | author =  | date =  | accessdate =  | language =  | archive-date = 3 червня 2020 | archive-url = https://web.archive.org/web/20200603125607/https://www.chesno.org/politician/20003/ }}
* {{cite web | url = http://nmuofficial.com/zagalni-vidomosti/kafedri/department-orthodontics-prosthetic-dentistry/spivrobitnyky-kafedry/ | title = Співробітники кафедри ортодонтії та пропедевтики ортопедичної стоматології | publisher = Національний медичний університет імені О.О.Богомольця | author =  | date =  | accessdate =  | language =  | archive-date = 3 червня 2020 | archive-url = https://web.archive.org/web/20200603125623/http://nmuofficial.com/zagalni-vidomosti/kafedri/department-orthodontics-prosthetic-dentistry/spivrobitnyky-kafedry/ }}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Українські стоматологи]]
[[Категорія:Ортодонти]]
[[Категорія:Заслужені лікарі України]]
[[Категорія:Учасники російсько-української війни (з 2014)]]

title: Канюра Олександр Андрійович

Народився: 10 вересня 1961 (63 роки) · Лісовичі

Країна: Україна

Діяльність: лікар, ортодонт, науковець, викладач університету, громадський діяч

Alma mater: Київський медичний інститут

Науковий ступінь: доктор медичних наук

Вчене звання: професор

Заклад: Національний медичний університет імені О.О. Богомольця

Посада: проректор

Нагороди: орден «За заслуги» III ступеня · Заслужений лікар України · Почесна грамота Кабінету Міністрів України · Почесна грамота Верховної Ради України


text:
# Гаррі Поттер і келих вогню (відеогра)
Harry Potter and the Goblet of Fire — четвертий проєкт в серії ігор про Гаррі Поттера. Випуск був присвячений до виходу фільму кінокомпанії «Warner Brothers», заснованому на четвертій книзі британської письменниці Дж. К. Роулінг. Гаррі, Рон і Герміона повертаються, і гравці зможуть пережити всі найкращі епізоди фільму, починаючи від табору світового Турніру з Квідичу і закінчуючи дуеллю з Лордом Волдемортом.

## Геймплей
На початку кожного рівня гравець може вибрати будь-якого з трьох персонажів: Гаррі Поттера, Рона Візлі або Герміону Ґрейнджер. У гру можуть включитися до двох гравців, якщо доступні інші пристрої керування.

### Основний принцип
Гра сильно відрізняється від всіх інших ігор у серії. В основу геймплею закладений «збірний» принцип: для проходження на наступний рівень необхідно зібрати певну кількість предметів, у разі Harry Potter and the Goblet of Fire ці предмети — щити. У кожному рівні є, в середньому, 5-7 таких предметів, а також 10 щитків — зібравши їх усі гравець відкриває останній великий щит. Рівень закінчується однократним збором щита, але пройдений один раз рівень може бути переграний необмежену кількість разів (крім навчального). Іноді, в деяких місцях неможливо далі просунутися або взяти щит, тому що відповідна локація повинна відкритися при повторному проходженні або передбачається, що активні гравці пізніше повернуться, вивчивши нові заклинання.

### Рольова складова
Збираючи й відкриваючи нові бонуси (серед яких зникаючі картки й постійно мінливі малопомітні фіксовані об'єкти (можуть являти собою статую дракона, лопатку, водопровідний кран або гриб), знищуючи ворогів новими способами, а також прокачуючи відомі заклинання гравець підвищує загальний рівень всієї трійці персонажів. Користь від цього нововведення — відкриття нових карток, що мають різні варіації поліпшень (заклинання, здоров'я персонажів, «мстивість» і т. п.) значно допомагають в останніх і найважчих рівнях. Відкриті картки купуються за боби Берті Боттс («цукерки» в офіційній локалізації). Боби, крім «економічного» призначення, також можуть збільшувати здоров'я (червоні цукерки; крім них також здоров'я можуть покращувати гарбузові пиріжки й казанкові кекси) і заповнювати смужку «Магікуса Екстремуса» (сині цукерки).

### Система магії
Повністю була перероблена система магії — тепер гравець сам вільний вибирати тип закляття для боротьби з монстрами. Але, щоб ця функція не стала громіздкою, розробники обмежили використання деяких типів атак на монстрів. Наприклад, як варіант упокорення вогненних саламандр використовується гасіння їх за допомогою заклинання «Аква Ерукто», але проти ерклінгів, лісовиків, воно безглузде (водяне заклинання потрібне тільки для гасіння гарячих об'єктів), тому просто це заклинання проти них забирається. Таку систему можна назвати контекстно-залежною (це ж відноситься і до інтерактивного оточення).
Після заповнення смужки «Магікуса Екстремуса», можна тимчасово активувати суперрежим, де всі головні герої наносять в рази більші ушкодження, посилюються впливи службових заклинань.

## Вороги
Це перша гра в серії, де ворогів можна знищувати кількома способами, комбінуючи всього двома кнопками (контекстно-залежним і службовими заклинаннями). Болотників можна вбити простими магічними ударами й заклинанням «Орхідеус», можна підняти їх в повітря і використовувати «Орбіс» і т. п. Вибір типу атаки також залежить від того, оглушений противник чи ні.
- Ерклінги (шіплінги) — дерев'яні лісовики з шипами, які стріляють в гравця з трубок. Завжди намагаються відійти персонажа, щоб запустити черговий дротик.
- Болотники — плазуни, найшкідливіші істоти. Можуть боляче вкусити за ногу. Бувають двох видів — дрібні, яких вбити легко, і великі, яких вбити значно важче.
- *Вогненні краби (соплохвости) — великі монстри, що випускають вогонь з сопла, крім іншого здатні розігнатися і вдарити з розбігу.
- Вогненні саламандри — вискакують з «круглих» вогнищ, бувають двох видів — дрібні й великі. Дрібні атакують вогнем з пащі, а великі також здатні створювати навколо себе «хвилю» вогню, яка завдає значних ушкоджень. Поки вогнище не згашене, звідти будуть з'являтися нові саламандри.
- Джмелі-вампіри — небезпечні істоти, атакують з допомогою жала.
- Грінділоу — підводні істоти, зустрічаються у випробуванні на Чорному озері. Атакують здалеку зеленими кулями.
- Зачаровані скелети — скелети, підняті з могил Волдемортом. Завдають невеликі ушкодження.

## Прокльони й заклинання

### Прокльони (бойові закляття)
- Орбіс (Orbis) — «закопує живцем» супротивника під землю.
- Пуллюс (Pullus) — противник перетворюється на курку.
- Мелофорс (Melofors) — голова супротивника перетворюється на гарбуз
- Інфлатус (Inflatus) — противник надувається (як повітряна куля) і вибухає. Деякі противники перетворюються на повітряні кулі.
- Ебубліо (Ebublio) — противник перетворюється на водяні бульбашки.
- Орхідеус (Orhideous) — противник перетворюється на пелюстки орхідей.
- Авіфорс (Avifors) — противник перетворюється на зграю кажанів.
- Лапіфорс (Lapifors) — противник перетворюється на кролика.
- Вірмікулус (Wurmicullus) — противник перетворюється на хробака.
- Дакліфорс (Ducklifors) — противник перетворюється в качку для ванн.

### Службові заклинання
- Акціо (Accio) — притягує дрібні предмети: боби, щити й т. п.
- Вінгардіум Левіоса (Wingardium Leviosa) — переміщає предмети й ворогів по повітрю.
- Карпі Ретрактум (Carpe Retractum) — притягує до гравця об'єкти й ворогів.
- Аква Ерукто (Aqua Eructo) — гасить пожежі. Переважне закляття проти соплохвостів і саламандр.
- Гербівікус (Herbivicus) — вирощує рослину з насіння. Оглушуюче закляття проти ворогів, які живуть у теплиці.

## Ключові рівні
У ключових рівнях гравець керує одним лише Гаррі (крім навчального), і часто вони проходяться на час, а не заради бонусів. У результаті вручаються від одного до трьох великих щитів; якщо гравцеві не вдалося зібрати необхідну кількість щитів, то в будь-який час можна спробувати їх дістати.
- Напад на табір Чемпіонату Квідич — гравцеві необхідно вибратися з розпломіненого й оточеного Смертежерами табору, представляється гравцеві як навчальний рівень.
- Турнір Трьох Чарівників:
  - Завдання перше. Дракон — за гравцем женеться дракон. Гравець летить від нього, пролітаючи крізь боби й кільця прискорення, за можливості, не зачіпаючи перешкоди.
  - Завдання друге. Озеро — гравець пливе по дну озера в пошуках своєї пропажі, збираючи боби й вбиваючи грінділів.
  - Завдання третє. Лабіринт — гравець шукає в лабіринті прохід до Кубка Вогню, долаючи різні перешкоди.
- Волдеморт — після відродження Волдеморта гравець знищує скелети, які повстають з землі. Коли починається сутичка з Волдемортом і відбувається ефект «Пріорі Інкантатем», гравець продовжує захищатися від скелетів за допомогою цього з'єднання. Зрештою, Волдеморт зачаровує статую, яку гравець розбиває цим же з'єднанням.

## Управління
Стандартне управління — з клавіатури, якщо ж доступний геймпад, він стає пристроєм за замовчуванням. Гра використовує фіксоване стеження камери, тому аналогові стіки майже не використовуються, що добре впливає на сумісність з широким вибором систем. Крім кнопок стрілок (ступеня свободи), використовуються лише чотири кнопки — для заклинання «акціо» (притягування бонусів), контекстно-залежної кнопки, службових заклинань і активації суперрежиму «Магікус Екстремос».

title: Гаррі Поттер і келих вогню (відеогра)

wikitext:
{{Otheruses|Гаррі Поттер і келих вогню (значення)}}
{{комп'ютерна гра
| image = Harry potter and the goblet of fire (game cover).png
| developer = [[EA Bright Light|EA UK]]
| title = Harry Potter and the Goblet of Fire/Гаррі Поттер і келих вогню
| publisher = [[Electronic Arts]]
| Designer =
| engine = власний
| released = [[2005]]
| genre = [[пригоди]], [[Аркада (гра)|аркада]], [[платформер]]
| modes = [[синглплеер]], [[мультиплеер]] на три гравці
| platforms = [[Microsoft Windows|Windows]], [[Xbox]], [[GameCube]], [[PlayStation 2|PS2]], [[Nintendo DS]], [[PSP]], [[Game Boy Advance|GBA]]
| media = [[CD-ROM]], [[DVD-ROM]], [[GameCube Optical Disc]]
| requirements = '''Мінімальні для IBM PC:'''
* [[Windows XP]], [[DirectX]] 8.0a
* Intel Pentium III 700 МГц
* [[DirectX]]-сумісна 3D-відеокарта з 32 МБ ОЗУ
* 256 МБ оперативної пам'яті
* 1,2 ГБ вільного простору на жорсткому диску
| input = геймпад, клавіатура
| preceded by = [[Гаррі Поттер і в'язень Азкабану (гра)|Гаррі Поттер і в'язень Азкабану]]
| followed by = [[Гаррі Поттер і Орден Фенікса (гра)|Гаррі Поттер і Орден Фенікса]]
}}

'''Harry Potter and the Goblet of Fire''' — четвертий проєкт в серії ігор про Гаррі Поттера. Випуск був присвячений до виходу фільму кінокомпанії [[Warner Bros.|«Warner Brothers»]], заснованому на четвертій книзі британської письменниці Дж. К. Роулінг. Гаррі, Рон і Герміона повертаються, і гравці зможуть пережити всі найкращі епізоди фільму, починаючи від табору світового Турніру з [[Квідич]]у і закінчуючи дуеллю з Лордом [[Волдеморт]]ом.

== Геймплей ==
На початку кожного рівня гравець може вибрати будь-якого з трьох персонажів: [[Гаррі Поттер]]а, [[Рон Візлі|Рона Візлі]] або [[Герміона Ґрейнджер|Герміону Ґрейнджер]]. У гру можуть включитися до двох гравців, якщо доступні інші пристрої керування.

=== Основний принцип ===
Гра сильно відрізняється від всіх інших ігор у серії. В основу геймплею закладений «збірний» принцип: для проходження на наступний рівень необхідно зібрати певну кількість предметів, у разі ''Harry Potter and the Goblet of Fire'' ці предмети — щити. У кожному рівні є, в середньому, 5-7 таких предметів, а також 10 щитків — зібравши їх усі гравець відкриває останній великий щит. Рівень закінчується однократним збором щита, але пройдений один раз рівень може бути переграний необмежену кількість разів (крім навчального). Іноді, в деяких місцях неможливо далі просунутися або взяти щит, тому що відповідна локація повинна відкритися при повторному проходженні або передбачається, що активні гравці пізніше повернуться, вивчивши нові заклинання.

=== Рольова складова ===
Збираючи й відкриваючи нові бонуси (серед яких зникаючі картки й постійно мінливі малопомітні фіксовані об'єкти (можуть являти собою статую дракона, лопатку, водопровідний кран або гриб), знищуючи ворогів новими способами, а також прокачуючи відомі заклинання гравець підвищує загальний рівень всієї трійці персонажів. Користь від цього нововведення — відкриття нових карток, що мають різні варіації поліпшень (заклинання, здоров'я персонажів, «мстивість» і т. п.) значно допомагають в останніх і найважчих рівнях. Відкриті картки купуються за боби Берті Боттс («цукерки» в офіційній локалізації). Боби, крім «економічного» призначення, також можуть збільшувати здоров'я (червоні цукерки; крім них також здоров'я можуть покращувати гарбузові пиріжки й казанкові кекси) і заповнювати смужку «Магікуса Екстремуса» (сині цукерки).

=== Система магії ===
Повністю була перероблена система магії — тепер гравець сам вільний вибирати тип закляття для боротьби з монстрами. Але, щоб ця функція не стала громіздкою, розробники обмежили використання деяких типів атак на монстрів. Наприклад, як варіант упокорення вогненних саламандр використовується гасіння їх за допомогою заклинання «Аква Ерукто», але проти ерклінгів, лісовиків, воно безглузде (водяне заклинання потрібне тільки для гасіння гарячих об'єктів), тому просто це заклинання проти них забирається. Таку систему можна назвати контекстно-залежною (це ж відноситься і до інтерактивного оточення).

Після заповнення смужки «Магікуса Екстремуса», можна тимчасово активувати суперрежим, де всі головні герої наносять в рази більші ушкодження, посилюються впливи службових заклинань.

== Вороги ==
Це перша гра в серії, де ворогів можна знищувати кількома способами, комбінуючи всього двома кнопками (контекстно-залежним і службовими заклинаннями). Болотників можна вбити простими магічними ударами й заклинанням «Орхідеус», можна підняти їх в повітря і використовувати «Орбіс» і т. п. Вибір типу атаки також залежить від того, оглушений противник чи ні.
*'''Ерклінги''' (''шіплінги'') — дерев'яні лісовики з шипами, які стріляють в гравця з трубок. Завжди намагаються відійти персонажа, щоб запустити черговий дротик.
*'''Болотники''' — плазуни, найшкідливіші істоти. Можуть боляче вкусити за ногу. Бувають двох видів — дрібні, яких вбити легко, і великі, яких вбити значно важче.
* *'''[[Вогняний краб|Вогненні краби]]''' (''соплохвости'') — великі монстри, що випускають вогонь з сопла, крім іншого здатні розігнатися і вдарити з розбігу.
*'''Вогненні саламандри''' — вискакують з «круглих» вогнищ, бувають двох видів — дрібні й великі. Дрібні атакують вогнем з пащі, а великі також здатні створювати навколо себе «хвилю» вогню, яка завдає значних ушкоджень. Поки вогнище не згашене, звідти будуть з'являтися нові саламандри.
*'''Джмелі-вампіри''' — небезпечні істоти, атакують з допомогою жала.
*'''Грінділоу''' — підводні істоти, зустрічаються у випробуванні на Чорному озері. Атакують здалеку зеленими кулями.
*'''Зачаровані скелети''' — скелети, підняті з могил Волдемортом. Завдають невеликі ушкодження.

== Прокльони й заклинання ==
=== Прокльони (бойові закляття) ===
*'''Орбіс''' (Orbis) — «закопує живцем» супротивника під землю.
*'''Пуллюс''' (Pullus) — противник перетворюється на курку.
*'''Мелофорс''' (Melofors) — голова супротивника перетворюється на гарбуз
*'''Інфлатус''' (Inflatus) — противник надувається (як повітряна куля) і вибухає. Деякі противники перетворюються на повітряні кулі.
*'''Ебубліо''' (Ebublio) — противник перетворюється на водяні бульбашки.
*'''Орхідеус''' (Orhideous) — противник перетворюється на пелюстки орхідей.
*'''Авіфорс''' (Avifors) — противник перетворюється на зграю кажанів.
*'''Лапіфорс''' (Lapifors) — противник перетворюється на кролика.
*'''Вірмікулус''' (Wurmicullus) — противник перетворюється на хробака.
*'''Дакліфорс''' (Ducklifors) — противник перетворюється в [[Гумова качечка|качку для ванн]].

=== Службові заклинання ===
*'''Акціо''' (Accio) — притягує дрібні предмети: боби, щити й т. п.
*'''Вінгардіум Левіоса''' (Wingardium Leviosa) — переміщає предмети й ворогів по повітрю.
*'''Карпі Ретрактум''' (Carpe Retractum) — притягує до гравця об'єкти й ворогів.
*'''Аква Ерукто''' (Aqua Eructo) — гасить пожежі. Переважне закляття проти соплохвостів і саламандр.
*'''Гербівікус''' (Herbivicus) — вирощує рослину з насіння. Оглушуюче закляття проти ворогів, які живуть у теплиці.

== Ключові рівні ==
У ключових рівнях гравець керує одним лише Гаррі (крім навчального), і часто вони проходяться на час, а не заради бонусів. У результаті вручаються від одного до трьох великих щитів; якщо гравцеві не вдалося зібрати необхідну кількість щитів, то в будь-який час можна спробувати їх дістати.
*'''Напад на табір Чемпіонату Квідич''' — гравцеві необхідно вибратися з розпломіненого й оточеного [[Смертежери|Смертежерами]] табору, представляється гравцеві як навчальний рівень.
*'''Турнір Трьох Чарівників:'''
**'''Завдання перше. Дракон''' — за гравцем женеться дракон. Гравець летить від нього, пролітаючи крізь боби й кільця прискорення, за можливості, не зачіпаючи перешкоди.
**'''Завдання друге. Озеро''' — гравець пливе по дну озера в пошуках своєї пропажі, збираючи боби й вбиваючи грінділів.
**'''Завдання третє. Лабіринт''' — гравець шукає в лабіринті прохід до Кубка Вогню, долаючи різні перешкоди.
*'''Волдеморт''' — після відродження Волдеморта гравець знищує скелети, які повстають з землі. Коли починається сутичка з Волдемортом і відбувається ефект «Пріорі Інкантатем», гравець продовжує захищатися від скелетів за допомогою цього з'єднання. Зрештою, Волдеморт зачаровує статую, яку гравець розбиває цим же з'єднанням.

== Управління ==
Стандартне управління — з клавіатури, якщо ж доступний геймпад, він стає пристроєм за замовчуванням. Гра використовує фіксоване стеження камери, тому аналогові стіки майже не використовуються, що добре впливає на сумісність з широким вибором систем. Крім кнопок стрілок (ступеня свободи), використовуються лише чотири кнопки — для заклинання «акціо» (притягування бонусів), контекстно-залежної кнопки, службових заклинань і активації суперрежиму «Магікус Екстремос».

== Посилання ==
* {{Imdb title|0764644|Harry Potter and the Goblet of Fire (video game)}}
* [http://ru.harrypotter.wikia.com/wiki/Гарри_Поттер і Кубок_Огня_ (гра) Гарі Поттер і Кубок вогню] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181004143742/http://ru.harrypotter.wikia.com/wiki/Гарри_Поттер |date=4 жовтня 2018 }} на [[Вікія|Вікіі]]

{{Бібліоінформація}}
{{Гаррі Поттер}}
{{Портали|Гаррі Поттер|Відеоігри|Велика Британія}}

[[Категорія:Відеоігри, засновані на Гаррі Поттері| 4]]
[[Категорія:Відеоігри 2005]]
[[Категорія:Ігри для Windows]]
[[Категорія:Ігри для PlayStation 2]]
[[Категорія:Ігри для GameCube]]
[[Категорія:Ігри для Xbox]]
[[Категорія:Ігри для Nintendo DS]]
[[Категорія:Ігри для PlayStation Portable]]
[[Категорія:Ігри для Game Boy Advance]]
[[Категорія:Відеоігри, розроблені у Великій Британії]]
[[Категорія:Ігри Electronic Arts]]
[[Категорія:Ігри Warner Bros. Interactive Entertainment]]
[[Категорія:Твори, дія яких відбувається в 1994]]
[[Категорія:Твори, дія яких відбувається в 1995]]
[[Категорія:Відеоігри з музикою Джеремі Соула]]
[[Категорія:Ігри EA Bright Light]]
[[Категорія:Продовження відеоігор]]

Розробник: EA UK

Видавець: Electronic Arts

Дистриб'ютор: Warner Bros. Interactive Entertainment

Жанр(и): пригоди, аркада, платформер

Платформа: Windows, Xbox, GameCube, PS2, Nintendo DS, PSP, GBA

Режим гри: багатокористувацька гра, однокористувацька гра і кооперативний режим

Мова: англійська

title: Технічні деталі

Рушій: власний

Носій: CD-ROM, DVD-ROM, GameCube Optical Disc

title: Harry Potter

Попередня гра: Гаррі Поттер і в'язень Азкабану

Наступна гра: Гаррі Поттер і Орден Фенікса


text:
# Московський резервний фронт
Моско́вський резе́рвний фронт — оперативно-стратегічне об'єднання радянських військ з 9 до 12 жовтня 1941 у Другій світовій війні.

## Історія
Московський резервний фронт сформований 9 жовтня 1941 року на підставі директиви Ставки ВГК від 9 жовтня 1941 року на базі Можайської оборонної лінії у складі Волоколамського, Можайського, Малоярославецкого і Калузького укріплених районів. У складі фронту була сформована 5-та армія.
12 жовтня 1941 року для кращого об'єднання дій на західному напрямку Московський резервний фронт на підставі директиви Ставки ВГК від 12 жовтня 1941 року увійшов до складу Західного фронту.

## Військові операції

### Стратегічні операції
- Московська оборонна операція (1941)

## Командування

### Командувачі
- генерал-лейтенант П. А. Артемьєв (9 — 12 жовтня 1941);

### Член Військової ради
- дивізійний комісар Телегин К. Ф. (весь час);

### Начальник штабу
- генерал-майор Кудряшев А. І. (весь час).

title: Московський резервний фронт

wikitext:
{{Картка військового формування
| назва                      = Московський резервний фронт
| оригінальна_назва          = Московский резервный фронт
| зображення                 = RIAN archive 42402 Protective camouflage on the building of the Bolshoi Theater..jpg
| розмір_зображення          = 300x300пкс
| альт                       =
| підпис                     = Захисне [[Маскування (військова справа)|маскування]] на будівлі [[Большой театр|Большого театру]]. [[Москва]]. Осінь 1941
| дати                       = [[24 лютого]] — [[5 квітня]] [[1944]]
[[16 квітня]] — [[10 червня]] [[1945]]
| країна                     = {{ПрТ|СРСР|1923}}
| належність                 =
| вид                        = [[Файл:Red_Army_flag.svg|border|23px]] [[Червона армія]]
| тип                        =
| роль                       =
| спеціалізація              =
| розмір                     = [[Фронт (військове об'єднання)|фронт]]
| командна_структура         =
| гарнізон                   =
| гарнізон_назва             =
| прізвисько                 =
| оборонець                  =
| гасло                      =
| штандарт                   =
| штандарт_назва             =
| марш                       =
| талісман                   =
| річниці                    =
| оснащення                  =
| оснащення_назва            =
| битви                      = '''[[Німецько-радянська війна]]'''
[[Битва за Москву]]
| битви_назва                =
| нагороди                   =
| почесні_найменування       =
| почесні_найменування_назва =
| розформовано               =
| льотні_години              =
| вебсайт                   =

| поточний_командувач        =
| командувач1                =
| командувач1_назва          =
| командувач2                =
| командувач2_назва          =
| командувач3                =
| командувач3_назва          =
| командувач4                =
| командувач4_назва          =
| визначні_командувачі       = [[генерал-лейтенант]] [[Артем'єв Павло Артемійович|Артем'єв П. А.]]

| знак_розрізнення           =
| знак_розрізнення_назва     =
| знак_розрізнення2          =
| знак_розрізнення2_назва    =
| знак_розрізнення3          =
| знак_розрізнення3_назва    =
| знак_розрізнення4          =
| знак_розрізнення4_назва    =
| знак_розрізнення5          =
| знак_розрізнення5_назва    =
}}

'''Моско́вський резе́рвний фронт''' — оперативно-стратегічне об'єднання [[Червона армія|радянських військ]] з [[9 жовтня|9]] до [[12 жовтня]] [[1941]] у [[Друга світова війна|Другій світовій війні]].

== Історія ==
Московський резервний фронт сформований [[9 жовтня]] [[1941]] року на підставі директиви [[Ставка Верховного Головнокомандування|Ставки ВГК]] від 9 жовтня 1941 року на базі [[Фронт Можайської лінії оборони|Можайської оборонної лінії]] у складі [[Волоколамськ]]ого, [[Можайськ]]ого, [[Малоярославець (місто)|Малоярославецкого]] і [[Калуга|Калузького]] укріплених районів. У складі фронту була сформована [[5-та армія (СРСР)|5-та армія]].

[[12 жовтня]] 1941 року для кращого об'єднання дій на західному напрямку Московський резервний фронт на підставі директиви Ставки ВГК від [[12 жовтня]] 1941 року увійшов до складу [[Західний фронт (Друга світова війна)|Західного фронту]].

== [[Військова операція|Військові операції]] ==

=== Стратегічні операції ===
* [[Московська оборонна операція (1941)]]

=== Фронтові та армійські операції ===

== Командування ==

=== Командувачі ===
* [[генерал-лейтенант]] [[Артем'єв Павло Артемійович|П. А. Артемьєв]] ([[9 жовтня|9]] — [[12 жовтня]] [[1941]]);

=== Член Військової ради ===
* [[дивізійний комісар]] [[Телегин Костянтин Федорович|Телегин К. Ф.]] (весь час);

=== Начальник штабу ===
* [[генерал-майор]] Кудряшев А. І. (весь час).

== Див. також ==
* [[Єлецька операція]]
* [[Клинсько-Сонячногірська оборонна операція]]
* [[Московська наступальна операція (1941)]]
* [[Вяземська повітряно-десантна операція]]
* [[Тульська наступальна операція]]
* [[Московський промисловий район]]

== Посилання ==
* [http://bse.sci-lib.com/article117707.html Фронт] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/6CYGZ1Z4L?url=http://bse.sci-lib.com/article117707.html |date=30 листопада 2012 }}
* [https://archive.today/20121205032514/victory.mil.ru/rkka/ Все фронты Великой Отечественной войны]{{ref-ru}}
* [https://web.archive.org/web/20100114181356/http://slovari.yandex.ru/dict/bse/article/00085/44300.htm Фронты Советских Вооружённых Сил во время Великой Отечественной войны 1941—45]
* [https://web.archive.org/web/20100328180558/http://velikvoy.narod.ru/voyska/voyskacccp/oper_strateg/front/moskva_rezerv.htm Московский резервный фронт] {{ref-ru}}
* [http://www.victory.mil.ru/rkka/units/02/18.html Московский резервный фронт]{{Недоступне посилання|date=квітень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}

== Література ==
# {{Россия и СССР в войнах XX века}}
# Военный Энциклопедический словарь.
# Великая война и несостоявшийся мир 1941—1945 — 1994. Автор: В. В. Похлебкин М.: Арт-Бизнес-Центр, 1997. — 384.
# Большая Советская Энциклопедия.
# Великая Отечественная война 1941—1945 гг.: Действующая армия.
# Боевой состав Советской Армии в годы Великой Отечественной войны 1941—1945 годов.
# М. М. Козлов Великая Отечественная Война. 1941—1945. Энциклопедия. — Москва: Советская Энциклопедия, 1985.

{{Збройні Сили СРСР у ВВВ}}

[[Категорія:Радянські фронти]]
[[Категорія:Військові формування, засновані 1941]]
[[Категорія:Військові формування, розформовані 1945]]

title: Московський резервний фронт

На службі: 24 лютого — 5 квітня 1944 · 16 квітня — 10 червня 1945

Країна: СРСР

Вид: Червона армія

Чисельність: фронт

Війни/битви: Німецько-радянська війна · Битва за Москву

title: Командування

Визначні · командувачі: генерал-лейтенант Артем'єв П. А.


text:
# AGR3
AGR3 (англ. Anterior gradient 3, protein disulphide isomerase family member) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 7-ї хромосоми. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 166 амінокислот, а молекулярна маса — 19 171.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MMLHSALGLC |  | LLLVTVSSNL |  | AIAIKKEKRP |  | PQTLSRGWGD |  | DITWVQTYEE |
| GLFYAQKSKK |  | PLMVIHHLED |  | CQYSQALKKV |  | FAQNEEIQEM |  | AQNKFIMLNL |
| MHETTDKNLS |  | PDGQYVPRIM |  | FVDPSLTVRA |  | DIAGRYSNRL |  | YTYEPRDLPL |
| LIENMKKALR |  | LIQSEL     |  |            |  |            |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Локалізований у ендоплазматичному ретикулумі.

title: AGR3

wikitext:
{{Картка гена}}
'''AGR3''' ({{lang-en|Anterior gradient 3, protein disulphide isomerase family member}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 7-ї хромосоми.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:24167 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:24167 |language=англ. |accessdate=7 вересня 2017 |url-status=dead }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 166 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 19 171<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/Q8TD06#sequences |title=UniProt, Q8TD06 |language=англ. |accessdate=7 вересня 2017 |archive-date=1 лютого 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170201043349/http://www.uniprot.org/uniprot/Q8TD06/#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MMLHSALGLC		LLLVTVSSNL		AIAIKKEKRP		PQTLSRGWGD		DITWVQTYEE

GLFYAQKSKK		PLMVIHHLED		CQYSQALKKV		FAQNEEIQEM		AQNKFIMLNL

MHETTDKNLS		PDGQYVPRIM		FVDPSLTVRA		DIAGRYSNRL		YTYEPRDLPL

LIENMKKALR		LIQSEL

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Локалізований у [[ендоплазматичний ретикулум|ендоплазматичному ретикулумі]].

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
* {{cite journal|назва=Signal peptide prediction based on analysis of experimentally verified cleavage sites. |journal=Protein Sci. |автор=Zhang Z., Henzel W.J. |дата=2004 |сторінки=2819 — 2824|volume=13}} {{PMID|15340161}} {{DOI|10.1110/ps.04682504}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 7 (людина)|Хромосома 7]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Некатегоризовані білки]]

title: AGR3

PDB: Пошук ортологів: PDBe RCSB

title: Ідентифікатори

Символи: AGR3, AG3, BCMP11, HAG3, PDIA18, hAG-3, AG-3, anterior gradient 3, protein disulphide isomerase family member

Зовнішні ІД: OMIM: 609482 MGI: 2685734 HomoloGene: 45551 GeneCards: AGR3

Молекулярна функція: • GO:0001948, GO:0016582 protein binding · • dystroglycan binding

Клітинна компонента: • ендоплазматичний ретикулум · • компонент клітини · • внутрішньоклітинна мембранна органела

Біологічний процес: • диференціація клітин · • negative regulation of cell death · • GO:0022610 життєдіяльність

title: Шаблон експресії

Шаблон експресії: Більше даних

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей