text:
# Нікколо Піччініно
Нікколо Піччініно (*Niccolò Piccinino, 1386, Перуджа — 15 жовтня 1444, Кузаго) — військовий діяч, кондотьєр на службі Неаполітанського королівства, герцогства Міланського, Флорентійської республіки.

## Життєпис
Про родину й батьків немає відомостей. Народився в Калліщане, передмісті Перуджі. Син м'ясника, він спочатку поступив учнем до ткача, але все ж вирішив потім перебратися до Романьї та стати учнем вояка, який навчив би його мистецтву війни.
1416 року він почав свою військову кар'єру на службі у кондотьєра Браччо да Монтоне. Після того, як у 1424 році під час облоги м. Аквіли Браччо да Монтоне і його молодший син Оддо Фортебраччі загинули, Піччініно став командиром війська. В цей час тривало повстання кондотьєрів та баронів проти неаполітанської королеви Джованни II.
Того ж року пристав на службу до Флорентійської республіки, але у 1425 році під час війни з Міланом потрапив в полон (в м. Фаенца). Після цього поступив на службу до Філіпо Марія Вісконті, міланського герцога, який грошима переманив його до себе. У 1427 році брав участь в битві при Маклодіо, тоді міланці зазнали поразки від венеційців на чолі із Франческо Буссоне, графом Кармальйола. У 1430 році за наказом останнього втрутився у конфлікт в Лукканській республіці. Того ж року у битві при річці Серкйо завдав поразки Франческо Сфорца, який очолював флорентійські війська.
У 1431 році рушив на допомогу небожа Браччо да Монтоне — Нікколо Фортебраччі, що бився проти ліги на чолі із Папою Римським Євгеном IV. З успіхом діяв у Романьї, де захопив низку важливих міст. У 1432 році переміг венеційську армію в битві при Деребіо.
28 серпня 1434 року здобув перемогу над папськими військами на чолі із Ніккола да Толентіно в битві при Кастель-Болоньєзе. Очільника союзної папі армії Венеції відомого кондотьєра Гаттамелату в цій битві було поранено. Втім зрештою не зміг врятувати Фортебраччі від поразки у 1434 році. У 1436 році за наказом Вісконті спробував повернути під владу Мілану Генуезьку республіку, але не зміг здолати опір місцевого ополчення. Після цього зайняв Лукку, але під Барго поразки від Сфорца.
У 1438 під час війни між Венеційською республікою і Міланським герцогством, Піччініно воював на боці герцога Міланського. Намагався захопити місто Брешія, але втрутився загін кондотьера Скарамучча ді Форлі, що воював на боці Венеції, який запобіг облозі. У 1439 році Піччініно здобув в Ломбардії кілька перемог над Франческо Сфорца, який поступив на службу Венеції.
У 1439 році за 5 тис. дукатів перейшов на бік Папи Римського. Нікколо Піччініно зайняв Равенну, Болонью, Імолу, Форлі, загалом 20 фортець, а потім повернувся на службу до міланського герцога. Залишив намісником цих земель небожа та названого сина Франческо Піччініно, а сам рушив до Ломбардії.
У 1440 році зазнав поразки при Тенно від Сфорца, але зумів зберегти більшу частину армії. Того ж року рушив проти союзника Венеції — Флоренції. Там він спустошив Муджелло, а недалеко від Фьєзоле перехопив листи флорентійської Сеньйорії, в яких капітану Пьерджанпаоло Орсіні пропонувалося уникати бою.
Піччиніно спонукав міланського Філіпо Вісконті відправити його до Умбрії, де він, як і інші кондотьєри, сподівався завоювати собі власний домен. 29 червня 1440 року Піччініно вирушив до Сансеполькро, де залишив обоз і завербував 2 тис. солдатів з жителів міста, які ненавиділи місто-конкурент, і потім рушив на Ангіарі. На рівнині між двома містами армії герцога на чолі з Піччініно були розбиті флорентійцями під командуванням Мікелетто Аттендоло і Джампаоло Орсіні. Ця битва буде увічнена Леонардо да Вінчі в картоні «Битва при Ангіарі». Піччініно відступив до Ломбардії.
У лютому 1441 року війська Міланського герцогства під орудою Нікколо Піччініно вдерлися до низинної рівнини Брешії, намагаючись повернути її під контроль Мілану. Венеційська армія на чолі із графом Франческо Сфорца рушила з Верони на Брешію, після чого два війська зіткнулися в зайнятому міланцями Чінья. Численні спроби венеційців взяти замок Чінья не увінчалися успіхом.
У листопаді 1442 року за допомогою перуджійців Піччініно взяв в облогу місто Ассізі. Після кількох днів марних спроб знайшовся один чернець-зрадник, який вказав на прихований доступ в місто по давньоримському акведуку, завдяки чому міланські війська нарешті змогли проникнути всередину міських стін. Місто було жорстоко розграбовано і сплюндровано. Піччініно, однак, не допустив повного руйнування міста, попри те, що перуджійці пропонували йому за це 15 тис. флоринів.
У 1443 Піччініно взяв в облогу Монтелеоне д'Орвієто і через місяць, довівши місто до голоду, намагався схопити Уголіно ді Монтемарте да Корбара. Уголіно був змушений залишити Монтелеоне, а також Монтегаббіоне і Карнайолу. В цей час став прохати від Філіпо Марії Вісконті отримати у спадковий домен місто П'янченцу. Натомість його відкликав міланський герцог, а під час його відсутності міланські війська були розбиті при Монтольмо. Слідом за цим Вісконті припинив війну. Це дуже вразило Нікколо Піччініно, що вважав такі дії герцога зрадою. У 1444 році захворів на водянку й помер у м. Кузаго.

## Родина
Дружина — Габріела да Сесто
Діти:
- Якопо Піччініно (1423—1465), італійський кондотьєр

title: Нікколо Піччініно

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Нікколо Піччініно
| місце_проживання     =
| зображення           = Pisanello - Codex Vallardi 2482.jpg
| підпис_зображення    =
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = 1386
| місце_народження     = м.[[Перуджа]]
| дата_смерті          = 15.10.1444
| місце_смерті         = м.[[Кузаго]]
| причина_смерті       = [[водянка]]
| громадянство         =
| національність       = італієць
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       = військовик
| титул                =
| посада               =
| термін               =
| попередник           =
| наступник            =
| дружина              = Габріела да Сесто
| діти                 = [[Якопо Піччініно]]
| рід                  =
| родичі               =
| батько               =
| матір                =
| нагороди             =
| герб                 =
}}
'''Нікколо Піччініно''' (*''Niccolò Piccinino'', [[1386]], [[Перуджа]] — [[15 жовтня]] [[1444]], [[Кузаго]]) — військовий діяч, [[кондотьєр]] на службі [[Неаполітанське королівство|Неаполітанського королівства]], [[Міланське герцогство|герцогства Міланського]], [[Флорентійська республіка|Флорентійської республіки]].

== Життєпис ==
Про родину й батьків немає відомостей. Народився в Калліщане, передмісті Перуджі. Син м'ясника, він спочатку поступив учнем до ткача, але все ж вирішив потім перебратися до Романьї та стати учнем вояка, який навчив би його мистецтву війни.

1416 року він почав свою військову кар'єру на службі у кондотьєра [[Браччо да Монтоне]]. Після того, як у 1424 році під час облоги м. Аквіли Браччо да Монтоне і його молодший син Оддо Фортебраччі загинули, Піччініно став командиром війська. В цей час тривало повстання кондотьєрів та баронів проти неаполітанської королеви [[Джованна II|Джованни II]].

Того ж року пристав на службу до Флорентійської республіки, але у 1425 році під час війни з Міланом потрапив в полон (в м. Фаенца). Після цього поступив на службу до [[Філіпо Марія Вісконті]], міланського герцога, який грошима переманив його до себе. У 1427 році брав участь в битві при Маклодіо, тоді міланці зазнали поразки від венеційців на чолі із Франческо Буссоне, графом Кармальйола. У 1430 році за наказом останнього втрутився у конфлікт в [[Лукканська республіка|Лукканській республіці]]. Того ж року у битві при річці Серкйо завдав поразки [[Франческо Сфорца]], який очолював флорентійські війська.

У 1431 році рушив на допомогу небожа Браччо да Монтоне — Нікколо Фортебраччі, що бився проти ліги на чолі із [[Папа Римський|Папою Римським]] [[Євгеній IV|Євгеном IV]]. З успіхом діяв у [[Романья (Італія)|Романьї]], де захопив низку важливих міст. У 1432 році переміг венеційську армію в битві при Деребіо.

28 серпня 1434 року здобув перемогу над папськими військами на чолі із Ніккола да Толентіно в битві при [[Кастель-Болоньєзе]]. Очільника союзної папі армії Венеції відомого кондотьєра Гаттамелату в цій битві було поранено. Втім зрештою не зміг врятувати Фортебраччі від поразки у 1434 році. У 1436 році за наказом Вісконті спробував повернути під владу Мілану [[Генуезька республіка|Генуезьку республіку]], але не зміг здолати опір місцевого ополчення. Після цього зайняв [[Лукка|Лукку]], але під Барго поразки від Сфорца.

У 1438 під час війни між Венеційською республікою і Міланським герцогством, Піччініно воював на боці герцога Міланського. Намагався захопити місто [[Брешія]], але втрутився загін кондотьера Скарамучча ді Форлі, що воював на боці Венеції, який запобіг облозі. У 1439 році Піччініно здобув в Ломбардії кілька перемог над Франческо Сфорца, який поступив на службу Венеції.

У 1439 році за 5 тис. дукатів перейшов на бік [[Папська держава|Папи Римського]]. Нікколо Піччініно зайняв Равенну, Болонью, Імолу, Форлі, загалом 20 фортець, а потім повернувся на службу до міланського герцога. Залишив намісником цих земель небожа та названого сина Франческо Піччініно, а сам рушив до Ломбардії.

У 1440 році зазнав поразки при Тенно від Сфорца, але зумів зберегти більшу частину армії. Того ж року рушив проти союзника Венеції — Флоренції. Там він спустошив [[Муджелло]], а недалеко від [[Фьєзоле]] перехопив листи флорентійської Сеньйорії, в яких капітану Пьерджанпаоло Орсіні пропонувалося уникати бою.

Піччиніно спонукав міланського Філіпо Вісконті відправити його до Умбрії, де він, як і інші кондотьєри, сподівався завоювати собі власний домен. 29 червня 1440 року Піччініно вирушив до Сансеполькро, де залишив обоз і завербував 2 тис. солдатів з жителів міста, які ненавиділи місто-конкурент, і потім рушив на Ангіарі. На рівнині між двома містами армії герцога на чолі з Піччініно були розбиті флорентійцями під командуванням Мікелетто Аттендоло і Джампаоло Орсіні. Ця битва буде увічнена [[Леонардо да Вінчі]] в картоні «Битва при Ангіарі». Піччініно відступив до Ломбардії.

У лютому 1441 року війська Міланського герцогства під орудою Нікколо Піччініно вдерлися до низинної рівнини Брешії, намагаючись повернути її під контроль Мілану. Венеційська армія на чолі із графом Франческо Сфорца рушила з Верони на Брешію, після чого два війська зіткнулися в зайнятому міланцями Чінья. Численні спроби венеційців взяти замок Чінья не увінчалися успіхом.

У листопаді 1442 року за допомогою перуджійців Піччініно взяв в облогу місто Ассізі. Після кількох днів марних спроб знайшовся один чернець-зрадник, який вказав на прихований доступ в місто по давньоримському акведуку, завдяки чому міланські війська нарешті змогли проникнути всередину міських стін. Місто було жорстоко розграбовано і сплюндровано. Піччініно, однак, не допустив повного руйнування міста, попри те, що перуджійці пропонували йому за це 15 тис. флоринів.

У 1443 Піччініно взяв в облогу Монтелеоне д'Орвієто і через місяць, довівши місто до голоду, намагався схопити Уголіно ді Монтемарте да Корбара. Уголіно був змушений залишити Монтелеоне, а також Монтегаббіоне і Карнайолу. В цей час став прохати від Філіпо Марії Вісконті отримати у спадковий домен місто П'янченцу. Натомість його відкликав міланський герцог, а під час його відсутності міланські війська були розбиті при Монтольмо. Слідом за цим Вісконті припинив війну. Це дуже вразило Нікколо Піччініно, що вважав такі дії герцога зрадою. У 1444 році захворів на водянку й помер у м. Кузаго.

== Родина ==
Дружина — Габріела да Сесто

Діти:
* [[Якопо Піччініно]] (1423—1465), італійський кондотьєр

== Джерела ==
* Wolfang Block, Die Condottieri, Anghieri, Berlino, 1913
* Arnaldo Fortini, Assisi nel Medioevo, Società internazionale degli studi francescani, Edizioni Roma, 1940.

{{commons|Category:Niccolò Piccinino|Нікколо Піччініно}}
{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Піччініно Нікколо}}
[[Категорія:Італійські військовики]]
[[Категорія:Кондотьєри]]
[[Категорія:Уродженці Перуджі]]
[[Категорія:Померли в метрополійному місті Мілан]]

title: Нікколо Піччініно

Народився: 1386 · м.Перуджа

Помер: 15 жовтня 1444 · м.Кузаго · ·водянка

Поховання: Міланський собор

Країна: Флорентійська республіка

Національність: італієць

Діяльність: військовик

Учасник: War of L'Aquilad

Військове звання: капітан

Рід: Piccininod

У шлюбі з: Габріела да Сесто

Діти: Якопо Піччініно


text:
# Лінгвістичний атлас
А́тлас лінгвісти́чний (атлас діалектологічний) — зібрання лінгвістичних карт, на яких відображено діалектні явища і їх територіальне поширення. Об'єктом картографування може бути поодинокий мовний факт (слово, значення слова, словоформа, фонема, звук, синтаксична структура, словотвірна модель) або мовне явище як цілісність. Зображення здійснюється на бланках географічних карт за допомогою словесних написань (як у романській і, частково, германській лінгвогеографічних школах) або знаків у вигляді геометричних фігур (кола, трикутника, квадрата та інших) з різною внутрішньою модифікацією чи поєднанням написань і геометричних фігур (лужицький і чеський лінгвістичні атласи). Поширеними засобами графічного зображення є різні види штрихування, заливка площин та ізоглоси. Картографічні знаки застосовують в одному або в багатьох кольорах; протиставлення кольорів є засобом розрізнення картографованих мовних фактів.
Лінгвістичний атлас може об'єднувати карти атомарні (присвячені одній мовній одиниці чи кільком однорідним), синтетичні (на них шляхом зіставлення атомарних карт визначають тенденції диференціації діалектного простору) і класифікаційні (карти діалектного членування — узагальненого поділу континууму на наріччя й діалекти). Матеріал для лінгвістичних атласів збирають шляхом безпосереднього спостереження за говорами відповідно до спеціальної програми-питальника у попередньо визначених населених пунктах. Мережа населених пунктів рівномірно відображає мовну територію; з метою детального вияву діалектних меж в окремих зонах вона може бути згущена. Оформлюється зібраний діалектний матеріал єдиною фонетичною транскрипцією.

## Різновиди лінгвістичних атласів
Лінгвістичні атласи бувають різних видів. Зокрема:
- загальномовні національні — картографуються діалектні розрізнення у межах усієї території поширення діалектної мови, наприклад, «Атлас української мови», чи її старожитні частини, наприклад, «Диалектологический атлас русского языка», в. 1—3, 1986–1897;
- регіональні:
  - загальні — зображуються елементи різних рівнів певної території чи одного структурного рівня: наприклад, усім структурним рівням присвячено виданий у Польщі «Atlas gwar bojkowskich» (t. 1—7, 1980—91), лише лексиці — «Лінгвістичний атлас українських народних говорів Закарпатської області УРСР» Й. Дзендзелівського (ч. 1 —3, 1958—93);
  - проблемні — зображуються лише явища певного кола, наприклад: «Атлас лексичних мадяризмів та їх відповідників в українських говорах Закарпатської області УРСР» П. Лизанця (1976), «Лінгвістичний атлас нижньої Прип'яті» Т. Назарової (1985), у якому картографуються явища, що відбивають наслідки українсько-білоруських міжмовних зв'язків.

Діалектологічні атласи, зокрема регіональні, не можуть протиставлятися монографічним дослідженням діалектів: жоден лінгвістичний атлас, яким би він не був досконалим і повним, не замінить монографічного дослідження діалекту, як і, навпаки, жодне монографічне дослідження діалекту не може замінити собою діалектологічного атласу. Адже ж у діалектологічному атласі можуть знайти своє відбиття лише ті діалектні явища, які на території, охоплюваній атласом, зокрема регіональним, дають протиставлення. Якщо монографічне дослідження діалекту ставить своїм завданням відбити повний стан діалекту чи говору, дати повну лінгвістичну його характеристику, то діалектологічний атлас має своїм завданням насамперед виявити взаємовідносини між говорами на певній території. Отже, ні монографічний, ні лінгвогеографічний аспекти дослідження не взаємовиключають, а доповнюють один одного.
На картах лінгвістичних атласів можуть бути зображені діалектні розрізнення у межах групи споріднених мов.

wikiname: ukwiki

title: Лінгвістичний атлас

in_language: uk

wikitext:
'''А́тлас лінгвісти́чний''' (атлас діалектологічний) — зібрання [[Лінгвістика|лінгвістичних]] [[Карта|карт]], на яких відображено [[діалект]]ні явища і їх територіальне поширення. Об'єктом картографування може бути поодинокий мовний факт ([[слово]], [[значення слова]], [[словоформа]], [[фонема]], [[Звук (мовознавство)|звук]], [[Синтаксис|синтаксична структура]], [[словотвір]]на модель) або мовне явище як цілісність. Зображення здійснюється на бланках географічних карт за допомогою словесних написань (як у романській і, частково, германській лінгвогеографічних школах) або знаків у вигляді геометричних фігур (кола, трикутника, квадрата та інших) з різною внутрішньою модифікацією чи поєднанням написань і геометричних фігур ([[Лужицький лінгвістичний атлас|лужицький]] і [[Чеський лінгвістичний атлас|чеський лінгвістичні атласи]]). Поширеними засобами графічного зображення є різні види [[штрихування]], заливка площин та [[ізоглоси]]. Картографічні знаки застосовують в одному або в багатьох кольорах; протиставлення кольорів є засобом розрізнення картографованих мовних фактів.

Лінгвістичний атлас може об'єднувати карти атомарні (присвячені одній мовній одиниці чи кільком однорідним), синтетичні (на них шляхом зіставлення атомарних карт визначають тенденції диференціації діалектного простору) і класифікаційні (карти діалектного членування — узагальненого поділу континууму на наріччя й діалекти). Матеріал для лінгвістичних атласів збирають шляхом безпосереднього спостереження за говорами відповідно до спеціальної програми-питальника у попередньо визначених населених пунктах. Мережа населених пунктів рівномірно відображає мовну територію; з метою детального вияву діалектних меж в окремих зонах вона може бути згущена. Оформлюється зібраний діалектний матеріал єдиною фонетичною транскрипцією.

== Різновиди лінгвістичних атласів ==

Лінгвістичні атласи бувають різних видів. Зокрема:

* загальномовні національні — картографуються діалектні розрізнення у межах усієї території поширення діалектної мови, наприклад, «[[Атлас української мови]]», чи її старожитні частини, наприклад, «Диалектологический атлас русского языка», в. 1—3, 1986–1897;
* регіональні:
** загальні — зображуються елементи різних рівнів певної території чи одного структурного рівня: наприклад, усім структурним рівням присвячено виданий у Польщі «Atlas gwar bojkowskich» (t. 1—7, 1980—91), лише лексиці — «Лінгвістичний атлас українських народних говорів Закарпатської області УРСР» Й. Дзендзелівського (ч. 1 —3, 1958—93);
** проблемні — зображуються лише явища певного кола, наприклад: «Атлас лексичних мадяризмів та їх відповідників в українських говорах Закарпатської області УРСР» П. Лизанця (1976), «Лінгвістичний атлас нижньої Прип'яті» Т. Назарової (1985), у якому картографуються явища, що відбивають наслідки українсько-[[Білоруська мова|білоруських]] міжмовних зв'язків.

Діалектологічні атласи, зокрема регіональні, не можуть протиставлятися монографічним дослідженням діалектів: жоден лінгвістичний атлас, яким би він не був досконалим і повним, не замінить монографічного дослідження діалекту, як і, навпаки, жодне монографічне дослідження діалекту не може замінити собою діалектологічного атласу. Адже ж у діалектологічному атласі можуть знайти своє відбиття лише ті діалектні явища, які на території, охоплюваній атласом, зокрема регіональним, дають протиставлення. Якщо монографічне дослідження діалекту ставить своїм завданням відбити повний стан діалекту чи говору, дати повну лінгвістичну його характеристику, то діалектологічний атлас має своїм завданням насамперед виявити взаємовідносини між говорами на певній території. Отже, ні монографічний, ні лінгвогеографічний аспекти дослідження не взаємовиключають, а доповнюють один одного.

На картах лінгвістичних атласів можуть бути зображені діалектні розрізнення у межах групи споріднених мов.

== Література ==
* ''[[Бевзенко Степан Пилипович|Бевзенко С. П.]]'' Українська діалектологія. — {{К.}}: Вища школа, 1980.
* ''К. П. Прилипко.'' [https://archive.org/stream/UkrMovEnts#page/n35/mode/2up Атлас лінгвістичний] // [[Українська мова (енциклопедія)|Українська мова: Енциклопедія]] / Редкол.: [[Русанівський Віталій Макарович|В. М. Русанівський]], [[Тараненко Олександр Онисимович|О. О. Тараненко]] та ін. – 2-е вид. випр. і доп. – К.: Українська енциклопедія, 2004. – 824 с. – С. 35.

{{Мовознавство-доробити}}

[[Категорія:Діалектологія]]
[[Категорія:Мовознавство]]


text:
# Дорош Володимир Миколайович
Дорош Володимир Миколайович (ДОРОШ; нар. 8 січня 1967, с. Студинка, Новгород-Сіверський район, Чернігівська область) — український співак, заслужений артист України, автор і виконавець пісень (українською та російською мовами), колишній віцепрезидент Федерації волейболу України, президент спортивного клубу «Фаворит», колишній член правління Всеукраїнської федерації кінного спорту, керівник Громадської організації кінно-спортивного клубу «Фаворит», керівник Громадської організації «Федерація волейболу Полтавської області», та генеральний директор ТОВ «Лубенський молочний завод».

## Біографія
Володимир Дорош народився 8 січня 1967 року в селі Студинка Новгород-Сіверського району Чернігівської області.

### Освіта
Середню школу закінчив у селі Тарандинці (Лубенський район, Полтавська область). Брав активну участь у художній самодіяльності, освоїв техніку гри на гітарі, з юнацтва серйозно займався волейболом.
Після закінчення школи прийшов строкову службу в армії, у військах спецпризначення. Під час служби в армії брав участь у художній самодіяльності, у Всесоюзному конкурсі «Коли співають солдати». Композиція «Дівчина грала на роялі» стала лауреатом конкурсу.
Після військової служби вступив до Харківського державного інституту культури. Пізніше Володимир Дорош здобув другу вищу освіту в Київському міжнародному інституті бізнесу за спеціальністю економіста, та третю — в Львівському національному університеті за спеціальністю юриста.

### Суспільна діяльність
У вересні 2005 Володимир Дорош став засновником і президентом волейбольного клубу «Фаворит», який працював за двома напрямами — волейбол і конкур.
З вересня 2007 року — президент Полтавської обласної громадської організації «Федерація волейболу».
З 2008-го до 2020 року — віцепрезидент Федерації волейболу України.
Із серпня 2013 року — президент Полтавської обласної громадської організації «Федерація кінного спорту».
З липня 2015 року — керівник Громадської організації кінно-спортивного клубу «Фаворит».
З вересня 2016 року до 2021 року — член правління Всеукраїнської федерації кінного спорту.

### Музична кар'єра
З 2012 року Володимир Дорош сконцентрувався на музичній кар'єрі. В листопаді 2012 року Володимир виступив на великій сцені, на творчому вечорі композитора Мирослава Скорика (лауреата Шевченківської премії, Героя України). Співак також представив свою музичну програму на сцені Івано-Франківської філармонії у супроводі камерного оркестру. Колегами по сцені того вечора були Ігор Пилатюк (народний артист України) та скрипаль Назарій Пилатюк.
У 2013 році Володимир Дорош створив власний музичний колектив під назвою «Гармонія». У цьому ж році, разом з гуртом вирушив у благодійний тур «Поділись своїм серцем».
Наприкінці 2014 року був знятий музичний фільм-концерт «Осінь. 14 новел», та пройшла серія концертів на підтримку першого альбому «Там, де осінь», виданого в 2013 році. У 2015 році Володимир створив власну студію звукозапису.
На церемонії нагородження переможців конкурсу народних переваг «Фаворит успіху — 2016», яка відбулася в Києві 8 червня 2017 року, ДОРОШ отримав головну премію у номінації «Співак року».
У 2017 році на День незалежності України Володимирові Дорошу було присвоєно почесне звання «Заслужений артист України».
7 листопада 2017 року на студії звукозапису «Гармонія» відбулася прем'єра 5-ти студійних платівок ДОРОШа: «Калина», «Новий день», «В місті моєму», «Канадійський альбом», «Місія Любов». Цей факт зафіксований представниками Книги рекордів України в категорії «Найбільша кількість альбомів, випущених одночасно».
3 липня 2018 року виступив на головній сцені фестивалю Atlas Weekend. Також у 2018 році в місті Лубни відкрив сучасний центр творчості.
Ця будівля — це інвестиція в дітей, меценатство. Європейську державу побудуємо тільки ми самі. Не треба розраховувати на те, що хтось приїде і допоможе це зробити. Діти це головне, що ми маємо.— прокоментував Володимир Дорош
9 липня 2019 року співак виступив на відкритті фестивалю Atlas Weekend у Києві. 23 серпня, до Дня Незалежності України, випустив пісню «Дочекалась мати сина…», яку він присвятив українським матерям. 1 вересня виступив на концерті пам'яті Миколи Мозгового з піснею «Школа». Також у вересні був учасником проєкту-фотовиставки від 1+1 Media під назвою «Забути про вік». 26 вересня 2019 року випустив пісню «Останемся» та кліп до неї. Також у 2019 році Дорош відправився в тур по містах України, де зіграв сумарно на 35 концертах. В кінці року він випустив трек під назвою «Вьюга» і кліп до неї. На початку 2020 року пісню співака «Де ти є» було номіновано на премію в категорії «Найкращий естрадний хіт» на дев'ятій церемонії YUNA. У березні він презентував свій 7-й альбом під назвою «Ресницами», до якого увійшло 10 пісень. Також 1 серпня 2020 року Дорош виступив на концерті в Одесі.
Привітавши своїх шанувальників з радянським святом 23 лютого у 2021 році, співак викликав хвилю обурення серед власної авдиторії. 8 липня 2021 року Володимир випустив пісню «Бухану», а 15 липня — пісню «Їду в Одесу».
25 квітня 2022 року Дорош спільно з Оленою Чукаленко випустив пісню «Не наша весна», кошти від прослуховувань якої були направлені на гуманітарні потреби, викликані військовим вторгненням росії на територію України, а згодом і кліп до неї.
20 вересня 2023 року співак презентував новий сингл «Сни», який було створено у співпраці з Іриною Білик та Людмилою Грицаєнко, а музику написав саундпродюсер Олександр Чукаленко.

## Аудіо і відеографія

### Альбоми
«Ресницами» (2020)
- Ресницами
- Де ти є
- Сердце танцует
- Останемся
- Не обіцяй
- Вкус
- Обійми
- Раздень свои желания
- По дороге в гости к Богу
- Жизнь

Bonus Audio
- Ресницами (Tipash Remix)
- Де ти є (Tipash Remix)
- Останемся (DJ Fisun Remix)
- Раздень свои желания (Tipash Remix)

«Місія любов» (2017)
- Місія
- Ресницами
- Одиночество
- Чай на столі
- Наше кохання
- Поздняя любовь
- Художник
- Разные
- Сердце танцует
- Отель

«Канадійський альбом» (2017)
- Білії зорі
- Лето уходит
- У каждого из нас своя судьба
- Абонент
- Влада — шоколада
- Сонечко моє
- Мне тяжело
- Благодарю свою судьбу
- Молитва матері
- Про кохання
- Діти мої діти

«В городе моем» (2017)
- Абонент
- В городе моем
- Ресницами
- Не забывай, друг
- Вере
- Память моя
- Девушка играла на рояле
- Месяц август
- У каждого из нас своя судьба
- Ночь перед рождеством

«Новый день» (2017)
- Небо
- Новый день
- Твоя земля
- Крутой мужик
- Війна
- Помогите
- Он умел
- Абонент
- Я устал
- Господи помоги
- Доля

«Калина» (2017)
- Калина
- Циганка — осінь
- Про кохання
- Влада — шоколада
- Косив козак сіно
- Сумно і невесело мені
- Весна
- Виглядаю тата у вікно

«Там, де осінь» (2013)
- Осінь
- Акація
- Батькові долоні
- Сестра
- День і ніч
- Посвята жінці
- Вере
- Сумно і невесело мені
- Осінній сонет
- Последний взгляд
- Новый год
- Весна
- Зима

### Кліпи
- «Війна» (2015)
- «Помогите» (2015)
- «Девушка играла на рояле» (2015)
- «Молитва матері» [Архівовано 3 грудня 2019 у Wayback Machine.] (2016)
- «Чай на столі» (2017)
- «Калина» [Архівовано 27 березня 2020 у Wayback Machine.] (2017)
- «Ночь перед Рождеством» (2017)
- «Ресницами» [Архівовано 23 грудня 2019 у Wayback Machine.] (2018)
- «Сердце танцует» [Архівовано 29 грудня 2019 у Wayback Machine.] (2018)
- «Де ти є…» [Архівовано 31 грудня 2019 у Wayback Machine.] (2019)
- «Останемся» [Архівовано 11 грудня 2019 у Wayback Machine.] (2019)
- «Вьюга» [Архівовано 2 січня 2020 у Wayback Machine.] (2019)
- «Не обіцяй» (2020)
- «Бухану» (2021)
- «Їду в Одесу» (2021)
- «Не наша весна» (2022)
- «Сни» (2023)

### Дуетне співробітництво
- «Про кохання» (Володимир Дорош і Міла Нітіч, 2016)
- «Ночь перед Рождеством» (Володимир Дорош і Петро Чорний, 2017)
- «Не наша весна» (Володимир Дорош і Олена Чукаленко, 2022)

## Сім'я
Володимир має троє дітей. Найстарший — син Микола, а також дві доньки — Софія та Віра. Софія, як і її батько, також займається музикою, а саме — грою на фортепіано.

title: Дорош Володимир Миколайович

wikitext:
{{Однофамільці|Дорош}}{{Музикант
| ім'я                 = ДОРОШ
| зображення           = Dorosh portrait.jpg
| Розмір_зображення    = 260пкс
| підпис               = Дорош (2016)
| Справжнє_ім'я        = Дорош Володимир Миколайович
| Дата народження      = 08.01.1967
| Місце народження     = с. [[Студинка]], [[Новгород-Сіверський район]], [[Чернігівська область]]
| Роки                 = з [[2012]]
| Країна               = {{UKR}}
| Національність       = [[Україна|українець]]
| Професія             = [[співак]]
| Освіта               = [[Харківська державна академія культури]]
[[Міжнародний інститут бізнесу]]
[[Львівський національний університет імені Івана Франка|Львівський національний університет]]
| Мова                 = [[Українська мова|українська]]
[[Російська мова|російська]]
| Жанри                = [[рок-музика]], [[Попмузика|поп]] і [[попрок]]
| Колективи            = «Гармонія»
| Лейбл                = [[Moon Records]]
| Нагороди             = {{Заслужений артист України}}
| Сайт                 = https://doroshmusic.com/
}}'''Дорош Володимир Миколайович''' ('''ДОРОШ'''; {{н}} {{дн|8|1|1967}}, с. [[Студинка]], [[Новгород-Сіверський район]], [[Чернігівська область]]) — [[Україна|український]] співак, [[заслужений артист України]],<ref>{{Cite web|url=https://www.president.gov.ua/documents/2512017-22438|title=Указ Президента України № 251/2017|accessdate=23 вересня 2019|archive-date=4 січня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190104021529/https://www.president.gov.ua/documents/2512017-22438}}</ref> автор і виконавець [[Пісня|пісень]] ([[Українська мова|українською]] та [[Російська мова|російською]] мовами), колишній віцепрезидент [[Федерація волейболу України|Федерації волейболу України]],<ref>{{Cite web|url=http://www.fvu.in.ua/vukonkom|title=Виконком Федерації волейболу України|accessdate=23 вересня 2019|archive-date=16 грудня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191216042700/http://www.fvu.in.ua/vukonkom}}</ref><ref>{{Cite web|title=Про ФВУ {{!}} ФВУ|url=https://www.fvu.in.ua/uk/pro-fvu|website=web.archive.org|date=2023-06-08|accessdate=2023-09-21|archive-date=2023-06-08|archive-url=https://web.archive.org/web/20230608220336/https://www.fvu.in.ua/uk/pro-fvu}}</ref> президент [[Фаворит (Лубни)|спортивного клубу «Фаворит»]],<ref name=":0">{{Cite web|url=https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/33470572/|title=Спортивний клуб Фаворит|last=YouControl|date=20 вересня 2023|website=YouControl}}</ref> колишній член правління Всеукраїнської федерації кінного спорту,<ref name=":1">{{Cite web|url=http://efu.org.ua/persons/dorosh/|title=Офіційний сайт Всеукраїнської федерації кінного спорту|accessdate=23 вересня 2019|archive-date=23 вересня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190923195016/http://efu.org.ua/persons/dorosh/}}</ref><ref>{{Cite web|title=Офіційні особи|url=http://efu.org.ua/federation/officials/|website=web.archive.org|date=2023-09-21|accessdate=2023-09-21|archive-date=2023-09-21|archive-url=https://web.archive.org/web/20230921094725/http://efu.org.ua/federation/officials/}}</ref> керівник [[Громадська організація|Громадської організації]] кінно-спортивного клубу «Фаворит»,<ref>{{Cite web|url=https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/39899371/|title=Громадська організація кінно-спортивний клуб Фаворит|last=YouControl|date=20 вересня 2023|website=YouControl}}</ref> керівник Громадської організації «Федерація волейболу Полтавської області»,<ref name=":2">{{Cite web|url=https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/35091149/|title=Полтавська обласна громадська організація Федерація Волейболу|last=YouControl|date=20 вересня 2023|website=YouControl}}</ref> та [[генеральний директор]] [[Лубенський молочний завод|ТОВ «Лубенський молочний завод»]].<ref>{{Cite web|url=https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/00446813/|title=Лубенський молочний завод|last=YouControl|date=20 вересня 2023|website=YouControl}}</ref>

== Біографія ==
Володимир Дорош народився 8 січня [[1967]] року в селі [[Студинка]] [[Новгород-Сіверський район|Новгород-Сіверського району]] [[Чернігівська область|Чернігівської області]].<ref name=":1" />

=== Освіта ===
[[Середня загальноосвітня школа|Середню школу]] закінчив у селі [[Тарандинці]] ([[Лубенський район]], [[Полтавська область]]). Брав активну участь у [[Художня самодіяльність|художній самодіяльності]], освоїв техніку гри на [[Гітара|гітарі]], з [[Молодь|юнацтва]] серйозно займався [[волейбол]]ом.<ref name=":3">{{Cite web|title=Володимир ДОРОШ: «Планую і далі більше виступати, щоб радувати глядачів своєю творчістю»|url=https://www.visnyk.poltava.ua/news/volodymyr-dorosh-planuiu-i-dali-bilshe-vystupaty-shchob-raduvaty-hliadachiv-svoieiu-tvorchistiu/|website="Полтавський вісник" — новини Полтави і Полтавщини|accessdate=2023-09-21|language=uk}}</ref>

Після закінчення [[Школа|школи]] прийшов [[Військовий обов'язок|строкову службу в армії]], у [[Сили спеціальних операцій|військах спецпризначення]]. Під час [[Військова служба|служби в армії]] брав участь у художній самодіяльності, у Всесоюзному [[конкурс]]і «Коли співають солдати». [[Композиція (музика)|Композиція]] «Дівчина грала на роялі» стала [[лауреат]]ом конкурсу.<ref>{{Cite web|title=Володимир ДОРОШ: «Планую і далі більше виступати, щоб радувати глядачів своєю творчістю»|url=https://www.visnyk.poltava.ua/news/volodymyr-dorosh-planuiu-i-dali-bilshe-vystupaty-shchob-raduvaty-hliadachiv-svoieiu-tvorchistiu/|website="Полтавський вісник" — новини Полтави і Полтавщини|accessdate=2023-09-21|language=uk}}</ref>

Після військової служби вступив до [[Харківська державна академія культури|Харківського державного інституту культури]].<ref name=":6">{{Cite web|title=Про попу, як у Кім, чотирьох дружин та «рабів» розповів бізнесмен-музикант Дорош|url=https://www.telegraf.in.ua/topnews/10082554-pro-popu-yak-u-km-chotiroh-druzhin-ta-rabv-rozpovv-bznesmen-muzikant-dorosh.html|website=Всі новини Кременчука на сайті Кременчуцький ТелеграфЪ|accessdate=2023-09-21|language=uk}}</ref> Пізніше Володимир Дорош здобув другу вищу освіту в [[Міжнародний інститут бізнесу|Київському міжнародному інституті бізнесу]] за [[Спеціальність|спеціальністю]] [[економіст]]а,<ref name=":3" /> та третю — в [[Львівський національний університет імені Івана Франка|Львівському національному університеті]] за спеціальністю [[юрист]]а.<ref>{{Cite web|url=https://abit-poisk.org.ua/rate2013/direction/58081|title=Список абітурієнтів на магістратуру ЛНУ за спеціальністю Правознавсьво|last=Абіт пошук|date=30 серпня 2013|website=Абіт пошук}}</ref>

=== Суспільна діяльність ===
У вересні [[2005]] Володимир Дорош став [[Заснування|засновником]] і президентом [[Фаворит (Лубни)|волейбольного клубу «Фаворит»]], який працював за двома напрямами — [[волейбол]] і [[конкур]].<ref name=":0" />

З вересня [[2007]] року — президент [[Полтава|Полтавської]] обласної [[Громадська організація|громадської організації]] «Федерація волейболу».<ref name=":2" /><ref>{{Cite web|title=На Полтавщині обрали президента обласної федерації волейболу|url=https://kolo.news/category/sport/21444|website=kolo.news|accessdate=2023-09-21|language=uk}}</ref>

З [[2008]]-го до [[2020]] року — віцепрезидент [[Федерація волейболу України|Федерації волейболу України]].<ref>{{Cite web|title=Виконком|url=http://www.fvu.in.ua/vukonkom|website=web.archive.org|date=2020-07-31|accessdate=2023-09-21|archive-date=2020-07-31|archive-url=https://web.archive.org/web/20200731134531/http://www.fvu.in.ua/vukonkom}}</ref><ref>{{Cite web|title=Виконком|url=http://www.fvu.in.ua/vukonkom|website=web.archive.org|date=2020-11-02|accessdate=2023-09-21|archive-date=2020-11-02|archive-url=https://web.archive.org/web/20201102171504/http://www.fvu.in.ua/vukonkom}}</ref>

Із серпня [[2013]] року — президент Полтавської обласної громадської організації «Федерація кінного спорту».<ref>{{Cite web|url=https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/33574644/|title=Полтавська обласна громадська організація "Федерація кінного спорту Полтавської області"|last=YouControl|date=20 вересня 2023|website=YouControl}}</ref>

З липня [[2015]] року — керівник [[Громадська організація|Громадської організації]] кінно-спортивного клубу «Фаворит».<ref name=":2" />

З вересня [[2016]] року до [[2021]] року — член правління Всеукраїнської федерації кінного спорту.<ref name=":1" /><ref>{{Cite web|title=Офіційні особи|url=http://efu.org.ua/federation/officials/|website=web.archive.org|date=2021-10-28|accessdate=2023-09-21|archive-date=2021-10-28|archive-url=https://web.archive.org/web/20211028213051/http://efu.org.ua/federation/officials/}}</ref>

=== Музична кар'єра ===
З [[2012]] року Володимир Дорош сконцентрувався на [[Музика|музичній]] кар'єрі. В листопаді 2012 року Володимир виступив на великій сцені, на творчому вечорі композитора [[Скорик Мирослав Михайлович|Мирослава Скорика]] (лауреата [[Національна премія України імені Тараса Шевченка|Шевченківської премії]], [[Герой України|Героя України]]).<ref>{{Cite web|title=В Івано-Франківську відбувся творчий вечір Мирослава Скорика (фото)|url=https://firtka.if.ua/blog/view/v-ivanofrankivsku-vidbuvsa-tvorcij-vecir-miroslava-skorika-foto28246|website=Агенція новин Фіртка|accessdate=2023-09-21}}</ref> Співак також представив свою музичну програму на сцені [[Івано-Франківська обласна філармонія імені Іри Маланюк|Івано-Франківської філармонії]] у супроводі [[Камерний оркестр|камерного оркестру]]. Колегами по сцені того вечора були [[Пилатюк Ігор Михайлович|Ігор Пилатюк]] ([[народний артист України]]) та [[Скрипка|скрипаль]] [[Пилатюк Назарій Ігорович|Назарій Пилатюк]].<ref>{{Cite web|title=ДОРОШ ВОЛОДИМИР|url=https://radio.prischepkin.com/artist/dorosh-volodymyr|website=Radio Прищепкін|accessdate=2023-09-21|language=uk}}</ref>

У [[2013]] році Володимир Дорош створив власний [[музичний колектив]] під назвою «Гармонія».<ref>{{Cite web|title=Володимир Дорош: "У мене ніколи в житті не було кумирів..." * Оперативна Україна інфо|url=https://oukr.info/volodymyr-dorosh-u-mene-nikoly-v-zhytti-ne-bulo-kumyriv.html|website=Оперативна Україна інфо|date=2021-10-22|accessdate=2023-09-21|language=uk|first=Юрій|last=Іванов}}</ref> У цьому ж році, разом з гуртом вирушив у благодійний тур «Поділись своїм серцем».<ref>{{Cite web|url=https://irt.pl.ua/news/1118/|title=благодійний корцертний тур "Поділись своїм серцем" Володимира Дороша та гурту "Гармонія".|last=Телеканал ІРТ|date=16 грудня 2013|website=Телеканал ІРТ|url-status=dead}}</ref>

Наприкінці [[2014]] року був знятий музичний [[фільм]]-концерт «Осінь. 14 новел»,<ref>{{Citation|title=Фільм-концерт "Осінь.14 новел"|url=https://www.youtube.com/watch?v=2_ley-zMlJc|accessdate=2023-09-21|language=uk-UA}}</ref> та пройшла серія концертів на підтримку першого альбому «Там, де осінь», виданого в [[2013]] році.<ref>{{Cite web|title=Альбом Там, де осінь (2013) – ДОРОШ|url=https://doroshmusic.com/discography/альбом-там-де-осінь-2013/|accessdate=2023-09-21|language=ru-RU}}</ref> У [[2015]] році Володимир створив власну студію звукозапису.<ref name=":3" />

На [[Церемонія нагородження|церемонії нагородження]] переможців конкурсу народних переваг «Фаворит успіху — 2016»,<ref>{{Cite web|title=Фаворити Успіху 2016: підсумки|url=https://gazeta.ua/articles/promotion/_favoriti-uspihu-2016-pidsumki/782135|website=Gazeta.ua|date=2017-07-07|accessdate=2023-09-21|language=uk|last=Gazeta.ua}}</ref> яка відбулася в [[Київ|Києві]] [[8 червня]] [[2017]] року, ДОРОШ отримав головну [[Премія|премію]] у [[Номінація|номінації]] «Співак року».<ref>{{Cite web|title=Співак :: Результати голосування Експертів 2016 року|url=https://favor.com.ua/vote/showbiz/male-singer/?results=2016E|website=Фаворити Успіху|date=2022-08-23|accessdate=2023-09-21|language=uk-UA}}</ref>

У [[2017]] році на [[День Незалежності України|День незалежності України]] Володимирові Дорошу було присвоєно [[Заслужений артист України|почесне звання «Заслужений артист України»]].<ref>{{Cite web|title=Порошенко нагородив полтавців|url=https://poltava365.com/poroshenko-nagorodiv-poltavcziv.html|website=Новини Полтавщини|accessdate=2023-09-21}}</ref>

[[7 листопада]] [[2017]] року на студії звукозапису «Гармонія» відбулася прем'єра 5-ти студійних платівок ДОРОШа: «Калина», «Новий день», «В місті моєму», «Канадійський альбом», «Місія Любов». Цей факт зафіксований представниками Книги рекордів України в категорії «Найбільша кількість альбомів, випущених одночасно».<ref>{{Cite web|url=https://www.record.org.ua/2017/11/07/володимир-дорош-став-рекордсменом-ук/|title=Володимир Дорош став рекордсменом України, одночасно випустивши 5 студійних альбомів|accessdate=23 вересня 2019|archive-date=23 серпня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190823074415/http://www.record.org.ua/2017/11/07/володимир-дорош-став-рекордсменом-ук/}}</ref>

[[3 липня]] [[2018]] року виступив на головній сцені [[Фестиваль|фестивалю]] [[Atlas Festival|Atlas Weekend]].<ref>{{Cite web|title=Atlas Weekend 2018: расписание и программа фестиваля|url=https://news.liga.net/culture/news/atlas-weekend-2018-raspisanie-i-programma-festivalya|website=LIGA|date=2018-07-04|accessdate=2023-09-21|language=ru}}</ref><ref>{{Cite web|title=Молоді вовчиці «1+1»|url=https://ms.detector.media/profstandarti/post/21467/2018-07-16-molodi-vovchytsi-11/|website=ms.detector.media|date=2018-07-16|accessdate=2023-09-21|language=uk|first=Ярослав|last=Зубченко}}</ref> Також у 2018 році в місті [[Лубни]] відкрив сучасний центр творчості.<ref name=":4">{{Cite web|title=У Лубнах відкрили сучасний центр творчості (ФОТО)|url=https://np.pl.ua/2018/09/u-lubnah-vidkryly-suchasnyj-tsentr-tvorchosti-foto/|website=Новини Полтавщини|date=2018-09-05|accessdate=2023-09-21|language=uk}}</ref>{{Початок цитати}}Ця будівля — це інвестиція в дітей, меценатство. Європейську державу побудуємо тільки ми самі. Не треба розраховувати на те, що хтось приїде і допоможе це зробити. Діти це головне, що ми маємо.{{Кінець цитати|джерело=прокоментував Володимир Дорош<ref name=":4"/>}}[[9 липня]] [[2019]] року співак виступив на відкритті фестивалю Atlas Weekend у [[Київ|Києві]].<ref>{{Cite web|title=Atlas Weekend оголосив лайнап дня української музики від М1|url=https://liroom.com.ua/news/atlas-weekend-lineup/|website=Лірум|date=2019-06-27|accessdate=2023-09-21|language=uk}}</ref><ref>{{Cite web|title=Atlas Weekend 2019 у Києві повна програма концертів на 9 липня - 09.07.19 Прямий|url=https://prm.ua/atlas-weekend-2019-u-kiyevi-povna-programa-kontsertiv-na-9-lipnya/|website=prm.ua|date=2019-07-09|accessdate=2023-09-21|language=uk}}</ref> [[23 серпня]], до [[День Незалежності України|Дня Незалежності України]], випустив пісню «Дочекалась мати сина…», яку він присвятив українським матерям.<ref>{{Cite web|title="Дочекалась мати сина". Дорош випустив пісню до Дня Незалежності. Аудіо|url=https://gordonua.com/ukr/bulvar/news/-dochekalas-mati-sina-dorosh-vipustiv-pisnju-do-dnja-nezalezhnosti-audio-1215910.html|website=Гордон {{!}} Gordon|accessdate=2023-09-21|language=uk}}</ref> [[1 вересня]] виступив на концерті пам'яті [[Мозговий Микола Петрович|Миколи Мозгового]] з піснею «Школа».<ref>{{Citation|title=ДОРОШ - «Школа» (концерт пам’яті М.Мозгового 2019)|url=https://www.youtube.com/watch?v=9tVr1oJErf8|accessdate=2023-09-21|language=uk-UA}}</ref> Також у вересні був учасником проєкту-фотовиставки від [[1+1 Media]] під назвою «Забути про вік».<ref>{{Cite web|title=1+1 media відкрила фотовиставку #забутипровік {{!}} Медиа на MMR|url=https://mmr.ua/ru/show/11_media_vidkrila_fotovistavku_zabutiprovik|website=MMR|accessdate=2023-09-21|language=ru}}</ref> 26 вересня 2019 року випустив пісню «Останемся» та [[кліп]] до неї.<ref>{{Cite web|title=Український романтик ДОРОШ розказав про розставання з коханою у новому кліпі "Останемся"|url=https://lux.fm/ukrayinskij-romantik-dorosh-rozkazav-pro-rozstavannya-z-kohanoyu-u-novomu-klipi-ostanemsya_n87012|website=Люкс ФМ|accessdate=2023-09-21|language=uk-UA}}</ref> Також у 2019 році Дорош відправився в тур по містах України, де зіграв сумарно на 35 концертах.<ref>{{Cite web|title=Я завжди всім кажу зі сцени: моя музика, мої пісні – це музична мозаїка мого життя, - співак Володимир Дорош|url=https://krivbass.city/blogs/view/ya-zavzhdi-vsim-kazhu-zi-stseni-moya-muzika-moi-pisnitse-muzichna-mozaika-mogo-zhittyaspivak-volodimir-dorosh|website=KRIVBASS.CITY|accessdate=2023-09-21|language=}}</ref><ref>{{Citation|title=ДОРОШ - ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ТУР 2019 {{!}} #DOROSH (Official Video)|url=https://www.youtube.com/watch?v=TO5o5jgXsUY|accessdate=2023-09-21|language=uk-UA}}</ref> В кінці року він випустив трек під назвою «Вьюга» і кліп до неї.<ref>{{Cite web|title=ПРЕМЬЕРА КЛИПА: Певец ДОРОШ научился танцевать балет с солисткой Национальной оперы Украины Еленой Горшуновой в новом видео “Вьюга”|url=https://moon.ua/ru/news/chto-novogo-u-artistov/premera-klipa-pevets-dorosh-nauchilsya-tantsevat-balet-s-solistkoy-natsionalnoy-operi-ukraini-elenoy-gorshunovoy-v-novom-video-vyuga.html|website=moon.ua|accessdate=2023-09-21}}</ref> На початку [[2020]] року пісню співака «Де ти є» було [[Номінація|номіновано]] на [[Премія|премію]] в категорії «Найкращий естрадний хіт» на дев'ятій [[Церемонія|церемонії]] [[YUNA]].<ref>{{Cite web|title=Дев'ята церемонія. YUNA 2020|url=https://yuna.ua/post/yuna-2020/|website=yuna.ua|accessdate=2023-09-21|language=en}}</ref> У березні він презентував свій 7-й альбом під назвою «Ресницами», до якого увійшло 10 пісень.<ref>{{Cite web|title=Співак Дорош презентував альбом ''Ресницами''|url=https://news.obozrevatel.com/ukr/show/spivak-dorosh-prezentuvav-albom-resnitsami.htm|website=OBOZREVATEL NEWS|date=2020-03-10|accessdate=2023-09-21|language=uk|first=Марія|last=Шевчук}}</ref> Також [[1 серпня]] 2020 року Дорош виступив на концерті в [[Одеса|Одесі]].<ref>{{Cite web|title=ВОЛОДИМИР ДОРОШ ПІДКОРИВ ОДЕСУ-МАМУ|url=https://lubenshchyna.com.ua/novyny/nashi-novyny/2474-volodimir-dorosh-p-dkoriv-odesu-mamu|website=lubenshchyna.com.ua|date=2020-08-03|accessdate=2023-09-21|language=uk-ua|first=Газета|last=Лубенщина}}</ref>

Привітавши своїх шанувальників з [[День захисника Вітчизни (23 лютого)|радянським святом 23 лютого]] у [[2021]] році, співак викликав хвилю обурення серед власної [[Аудиторія споживачів|авдиторії]].<ref>{{Cite web|title=Москву йому в рота: Український співак розсварив шанувальників через привітання з 23 лютого|url=https://patrioty.org.ua/society/moskvu-iomu-v-rota-ukrainskyi-spivak-rozsvaryv-shanuvalnykiv-cherez-pryvitannia-z-23-liutoho-365544.html|website=Патріоти України|accessdate=2023-09-21|language=ua}}</ref> [[8 липня]] [[2021]] року Володимир випустив пісню «Бухану»,<ref>{{Citation|title=Бухану|url=https://www.youtube.com/watch?v=1iisQDMe4MM|accessdate=2023-09-21|language=uk-UA}}</ref> а [[15 липня]] — пісню «Їду в Одесу».<ref>{{Citation|title=Їду в Одесу|url=https://www.youtube.com/watch?v=aS249A_a8FM|accessdate=2023-09-21|language=uk-UA}}</ref>

[[25 квітня]] [[2022]] року Дорош спільно з Оленою Чукаленко випустив пісню «Не наша весна», кошти від прослуховувань якої були направлені на [[Гуманітарна допомога|гуманітарні потреби]], викликані [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|військовим вторгненням росії на територію України]], а згодом і кліп до неї.<ref>{{Cite web|title=ДОРОШ випустив пісню-діалог військового з дружиною - Не наша весна|url=https://muzvar.com.ua/dorosh-vypustyv-pisniu-dialoh-viiskovoho-z-druzhynoiu-ne-nasha-vesna/|website=МУЗВАР|date=2022-04-29|accessdate=2023-09-21|language=uk|last=muzvarua}}</ref><ref name=":5">{{Cite web|title=Володимир Дорош — перше інтерв'ю під час війни|url=https://liza.ua/uk/stars/news/volodimir-dorosh-vipustiv-pisnyu-dialog-vijskovogo-z-druzhinoyu/|website=liza.ua|accessdate=2023-09-21|language=uk|first=Слава|last=Савельєва}}</ref>

[[20 вересня]] [[2023]] року співак презентував новий сингл «Сни», який було створено у співпраці з [[Білик Ірина Миколаївна|Іриною Білик]] та Людмилою Грицаєнко, а [[Музика|музику]] написав [[Музичний продюсер|саундпродюсер]] Олександр Чукаленко.<ref>{{Cite web|title=Радіо П‘ятниця {{!}} За перемогу! {{!}} Прем'єра пісні та нового відео від Володимира Дороша - "Сни"|url=https://radiopyatnica.com.ua/news/prem-yera-pisni-ta-novogo-video-vid-volodimira-dorosha-sni|website=radiopyatnica.com.ua|accessdate=2023-09-21|language=uk|first=Kushnerov|last=Oleksandr}}</ref><ref>{{Citation|title=ДОРОШ - СНИ {{!}} [ПРЕМ‘ЄРА]|url=https://www.youtube.com/watch?v=x2nx3cqyIeo|accessdate=2023-09-21|language=uk-UA}}</ref>

== Аудіо і відеографія ==

=== Альбоми ===
'''«Ресницами»''' (2020)

* Ресницами
* Де ти є
* Сердце танцует
* Останемся
* Не обіцяй
* Вкус
* Обійми
* Раздень свои желания
* По дороге в гости к Богу
* Жизнь

Bonus Audio

* Ресницами (Tipash Remix)
* Де ти є (Tipash Remix)
* Останемся (DJ Fisun Remix)
* Раздень свои желания (Tipash Remix)

'''«Місія любов»''' (2017)

* Місія
* Ресницами
* Одиночество
* Чай на столі
* Наше кохання
* Поздняя любовь
* Художник
* Разные
* Сердце танцует
* Отель

'''«Канадійський альбом»''' (2017)

* Білії зорі
* Лето уходит
* У каждого из нас своя судьба
* Абонент
* Влада — шоколада
* Сонечко моє
* Мне тяжело
* Благодарю свою судьбу
* Молитва матері
* Про кохання
* Діти мої діти

'''«В городе моем»''' (2017)

* Абонент
* В городе моем
* Ресницами
* Не забывай, друг
* Вере
* Память моя
* Девушка играла на рояле
* Месяц август
* У каждого из нас своя судьба
* Ночь перед рождеством

'''«Новый день»''' (2017)

* Небо
* Новый день
* Твоя земля
* Крутой мужик
* Війна
* Помогите
* Он умел
* Абонент
* Я устал
* Господи помоги
* Доля

'''«Калина»''' (2017)

* Калина
* Циганка — осінь
* Про кохання
* Влада — шоколада
* Косив козак сіно
* Сумно і невесело мені
* Весна
* Виглядаю тата у вікно

'''«Там, де осінь»''' (2013)

* Осінь
* Акація
* Батькові долоні
* Сестра
* День і ніч
* Посвята жінці
* Вере
* Сумно і невесело мені
* Осінній сонет
* Последний взгляд
* Новый год
* Весна
* Зима

=== Кліпи ===

* [https://www.youtube.com/watch?v=-JvQziimZng «Війна»] (2015)
* [https://www.youtube.com/watch?v=NIrBBEY5O-k «Помогите»] (2015)
* [https://www.youtube.com/watch?v=HcoXEYAk-Vw «Девушка играла на рояле»] (2015)
* [https://www.youtube.com/watch?v=vZTlj9VgC0s «Молитва матері»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191203183148/https://www.youtube.com/watch?v=vZTlj9VgC0s|date=3 грудня 2019}} (2016)
* [https://www.youtube.com/watch?v=6hLTAIWjG0o «Чай на столі»] (2017)
* [https://www.youtube.com/watch?v=xZVs3GC-QKU «Калина»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200327193835/https://www.youtube.com/watch?v=xZVs3GC-QKU|date=27 березня 2020}} (2017)
* [https://www.youtube.com/watch?v=2exirs990I4 «Ночь перед Рождеством»] (2017)
* [https://www.youtube.com/watch?v=4mZWxFpsb-Y «Ресницами»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191223200338/https://www.youtube.com/watch?v=4mZWxFpsb-Y|date=23 грудня 2019}} (2018)
* [https://www.youtube.com/watch?v=JrhVXinNNBw «Сердце танцует»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191229105012/https://www.youtube.com/watch?v=JrhVXinNNBw|date=29 грудня 2019}} (2018)
* [https://www.youtube.com/watch?v=ZvTPgce-KjU «Де ти є…»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191231074332/https://www.youtube.com/watch?v=ZvTPgce-KjU|date=31 грудня 2019}} (2019)
* [https://www.youtube.com/watch?v=xKPjplMe1Ro «Останемся»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191211194535/https://www.youtube.com/watch?v=xKPjplMe1Ro|date=11 грудня 2019}} (2019)
* [https://www.youtube.com/watch?v=QeEnF39B9ys «Вьюга»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200102031658/https://www.youtube.com/watch?v=QeEnF39B9ys|date=2 січня 2020}} (2019)
* [https://www.youtube.com/watch?v=fGfbztfX_uA «Не обіцяй»] (2020)
* [https://www.youtube.com/watch?v=R4NGMgRyd24 «Бухану»] (2021)
* [https://www.youtube.com/watch?v=NvgKP3b5KAg «Їду в Одесу»] (2021)
* [https://www.youtube.com/watch?v=Zw1t8GdJWxs «Не наша весна»] (2022)
* [https://www.youtube.com/watch?v=x2nx3cqyIeo «Сни»] (2023)

=== Дуетне співробітництво ===

* «Про кохання» (Володимир Дорош і [[Міла Нітіч]], 2016)
* «Ночь перед Рождеством» (Володимир Дорош і [[Чорний Петро Миколайович|Петро Чорний]], 2017)
* «Не наша весна» (Володимир Дорош і Олена Чукаленко, 2022)

== Сім'я ==
Володимир має троє дітей.<ref name=":6"/> Найстарший — син Микола,<ref>{{Cite web|title=ДОРОШ відзначив день народження сина в різдвяному Відні : М1|url=https://m1.tv/news/dorosh-vidznachiv-den-narodzhennya-sina-ou-rizdvyanomou-vidni/|website=Телеканал М1|accessdate=2023-10-05|language=}}</ref> а також дві доньки — Софія та Віра.<ref name=":5" /> Софія, як і її батько, також займається музикою, а саме — грою на [[фортепіано]].<ref>{{Cite web|title=СОФІЯ ДОРОШ {{!}} Всеукраїнський відкритий конкурс піаністів імені С.С. Прокоф'єва «PIANO.UA»|url=https://piano.ua/sofija-dorosh-2/|website=PIANO.UA|date=2019-04-18|accessdate=2023-09-21|language=uk-UA}}</ref><ref>{{Cite web|title=У День незалежності Дорош присвятив пісню доньці-іменинниці|url=https://news.obozrevatel.com/ukr/show/u-den-nezalezhnosti-dorosh-prisvyativ-pisnyu-dontsi-imeninnitsi.htm|website=OBOZREVATEL NEWS|date=2020-08-26|accessdate=2023-09-21|language=uk|first=Марія|last=Шевчук}}</ref>

== Примітки ==
<references group=""></references>

== Посилання ==

* {{Facebook|id=vladimir.dorosh.singer|name=Володимир Дорош}}
* {{YouTube|channel=UCpSKt-wW0fTyQ8HdAaf6ZDA}}
* {{Instagram|id=doroshmusic|name=Володимир Дорош}}

[[Категорія:Уродженці Новгород-Сіверського району]]
[[Категорія:Випускники Харківської державної академії культури]]
[[Категорія:Автори-виконавці України]]
[[Категорія:Співаки України XXI століття]]
[[Категорія:Українські попспіваки]]

title: Основна інформація

Повне ім'я: Дорош Володимир Миколайович

Дата народження: 8 січня 1967 (58 років)

Громадянство: Україна

Національність: українець

Професія: співак

Освіта: Харківська державна академія культури · Міжнародний інститут бізнесу · Львівський національний університет

Мова: українська · російська

Жанри: рок-музика, поп і попрок

Колективи: «Гармонія»

Лейбл: Moon Records

Нагороди: Заслужений артист України


text:
# Мечеть Нагоя
35°10′39″ пн. ш. 136°52′16″ сх. д. / 35.177417° пн. ш. 136.871139° сх. д.
Мечеть Нагоя (яп. 名古屋モスク) — мечеть у місті Нагоя, префектура Айті, Японія.

## Історія
У 1980-х роках мусульмани в цьому районі почали збирати пожертви на будівництво. Зрештою, мечеть була побудована в 1998 році. У 2002 році вони були визнані релігійною корпорацією під назвою Ісламський центр Нагої, і з того часу вони почали керувати мечеттю. Організація також заснувала мечеть під назвою Гіфу Масджид у префектурі Гіфу в 2008 році.
Організація розповсюджує випуски та пропонує вступні буклети про іслам.
До будівництва цієї мечеті в цьому районі була мечеть під назвою Мусульманська мечеть Нагоя, яка була спалена під час Другої світової війни.

## Галерея
- Молитовна зала

title: Мечеть Нагоя

wikitext:
{{універсальна картка}}
[[Файл:Nagoya Mosque 220828.jpg|міні|Мечеть Нагоя]]
'''Мечеть Нагоя''' ([[Японська мова|яп]]. 名古屋モスク) — мечеть у місті [[Нагоя]], префектура Айті, Японія.

== Історія ==
У 1980-х роках мусульмани в цьому районі почали збирати пожертви на будівництво. Зрештою, мечеть була побудована в 1998 році. У 2002 році вони були визнані релігійною корпорацією під назвою Ісламський центр Нагої, і з того часу вони почали керувати мечеттю. Організація також заснувала мечеть під назвою Гіфу Масджид у префектурі Гіфу в 2008 році.

Організація розповсюджує випуски та пропонує вступні буклети про іслам.

До будівництва цієї мечеті в цьому районі була мечеть під назвою Мусульманська мечеть Нагоя, яка була спалена під час Другої світової війни.

== Галерея ==
<gallery>
Файл:Prayer hall of Nagoya Mosque.jpg|Молитовна зала
</gallery>
[[Категорія:Засновані в Японії 1998]]

Країна: Японія

Адміністративна одиниця: Наґоя


text:
# Кіпр на зимових Олімпійських іграх 1980
Кіпр на зимових Олімпійських іграх 1980 в Лейк-Плесід (США), була представлена 3 спортсменами (2 чоловіками та однією жінкою) в одному виді спорту — гірськолижний спорт. Країна вперше взяла участь в зимових Олімпійських іграх. Кіпріотські спортсмени не здобули жодної медалі.

## Спортсмени
| Вид спорту          | Чоловіки | Жінки | Всього |
| ------------------- | -------- | ----- | ------ |
| Гірськолижний спорт | 2        | 1     | 3      |
| Усього              | 2        | 1     | 3      |

## Гірськолижний спорт
| Спортсмен            | Дисципліна                   | Спуск 1       | Спуск 1       | Спуск 2           | Спуск 2           | Разом             | Разом             |
| Спортсмен            | Дисципліна                   | Час           | Місце         | Час               | Місце             | Час               | Місце             |
| -------------------- | ---------------------------- | ------------- | ------------- | ----------------- | ----------------- | ----------------- | ----------------- |
| Андреас Пілавакіс    | гігантський слалом, чоловіки | 1:44.92       | 62            | дискваліфікований | дискваліфікований | дискваліфікований | дискваліфікований |
| Андреас Пілавакіс    | слалом, чоловіки             | 1:30.64       | 42            | 1:23.78           | 37                | 2:54.42           | 37                |
| Філіппос Ксенофонтос | гігантський слалом, чоловіки | 1:49.52       | 63            | 1:48.57           | 53                | 3:38.09           | 54                |
| Філіппос Ксенофонтос | слалом, чоловіки             | 1:25.19       | 41            | 1:18.97           | 36                | 2:44.16           | 36                |
| Ліна Аристодіму      | гігантський слалом, жінки    | 1:39.78       | 40            | 1:57.07           | 33                | 3:36.85           | 33                |
| Ліна Аристодіму      | слалом, жінки                | не фінішувала | не фінішувала | не фінішувала     | не фінішувала     | не фінішувала     | не фінішувала     |

title: Кіпр на зимових Олімпійських іграх 1980

wikitext:
{{Кіпр на Олімпійських іграх
|Ігри = 1980 зимові
|Спортсмени = 3
|видах спорту = 1
|Прапороносець =
|Офіційні =
|Золото=
|Срібло=
|Бронза=
|Всього=
|Місце= —
}}

'''[[Кіпр]] на [[Зимові Олімпійські ігри 1980|зимових Олімпійських іграх 1980]]''' в [[Лейк-Плесід]] ([[США]]), була представлена 3 спортсменами (2 чоловіками та однією жінкою) в одному виді спорту — [[гірськолижний спорт]]. Країна вперше взяла участь в зимових Олімпійських іграх. Кіпріотські спортсмени не здобули жодної медалі.

== Спортсмени ==

{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size: 95%"
|-
! width=100|Вид спорту !! width=60|Чоловіки !! width=60|Жінки !! width=60|Всього
|-
| align=left|[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 1980|Гірськолижний спорт]]
| 2 || 1 || 3
|-
! Усього || 2 || 1 || 3
|}

== Гірськолижний спорт ==
{{main|Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 1980}}

{|class="wikitable" style="font-size:90%"
|-
!rowspan="2"|Спортсмен
!rowspan="2"|Дисципліна
!colspan="2"|Спуск 1
!colspan="2"|Спуск 2
!colspan="2"|Разом
|-
!Час
!Місце
!Час
!Місце
!Час
!Місце
|-
| rowspan="2" |[[Андреас Пілавакіс]]
|[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 1980 — гігантський слалом (чоловіки)|гігантський слалом, чоловіки]]
|align="center"|1:44.92
|align="center"|62
| colspan="4" align="center" |дискваліфікований
|-
|[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 1980 — слалом (чоловіки)|слалом, чоловіки]]
|align="center"|1:30.64
|align="center"|42
|align="center"|1:23.78
|align="center"|37
|align="center"|2:54.42
|align="center"|37
|-
| rowspan="2" |[[Філіппос Ксенофонтос]]
|[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 1980 — гігантський слалом (чоловіки)|гігантський слалом, чоловіки]]
| align="center" |1:49.52
| align="center" |63
| align="center" |1:48.57
| align="center" |53
| align="center" |3:38.09
| align="center" |54
|-
|[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 1980 — слалом (чоловіки)|слалом, чоловіки]]
| align="center" |1:25.19
| align="center" |41
| align="center" |1:18.97
| align="center" |36
| align="center" |2:44.16
| align="center" |36
|-
|rowspan="2"|[[Ліна Аристодіму]]
|[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 1980 — гігантський слалом (жінки)|гігантський слалом, жінки]]
|align="center"|1:39.78
|align="center"|40
|align="center"|1:57.07
|align="center"|33
|align="center"|3:36.85
|align="center"|33
|-
|[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 1980 — слалом (жінки)|слалом, жінки]]
| colspan="6" align="center" |не фінішувала
|}

== Посилання ==
*[https://web.archive.org/web/20060622162855/http://www.la84foundation.org/5va/reports_frmst.htm Official Olympic Reports]
* [https://web.archive.org/web/20200417042617/https://www.sports-reference.com/olympics/winter/1980/ Olympic Winter Games 1980, full results by sports-reference.com]

{{Країни на зимових Олімпійських іграх 1980}}

[[Категорія:Кіпр на зимових Олімпійських іграх|1980]]
[[Категорія:Країни на зимових Олімпійських іграх 1980]]

Код МОК: CYP

НОК: Національний олімпійський · комітет Кіпру

Спортсмени: 3 у 1 виді спорту

Медалі · Місце: —: Золото · 0 · Срібло · 0 · Бронза · 0 · Всього · 0


text:
# Новоселівська сільська рада (Криничанський район)
Новоселівська сільська рада — орган місцевого самоврядування у Криничанському районі Дніпропетровської області з адміністративним центром у c. Новоселівка.

## Населені пункти
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
- c. Новоселівка
- с. Барвінок
- с. Зелений Кут
- с. Іллінка
- с. Рогівське
- с. Степанівка

## Склад ради
Рада складається з 14 депутатів та голови.(по 2015 рік 20 депутатів)

## Керівний склад сільської ради
| ПІБ                              | Основні відомості                                                                     | Дата обрання | Дата звільнення |
| -------------------------------- | ------------------------------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Пискунов Олександр Олександрович | Сільський голова, 1964 року народження, освіта, позапартійна                          | 26.03.2006   | 17.06.2010      |
| Топчій Вадим Вікторович          | Сільський голова, 1977 року народження, освіта незакінчена вища, член Партії регіонів | 31.10.2010   | 25.10.2015      |
| Муйдінов Тахір Акбарович         | Сільський голова, 1973 року народження                                                | 10.11.2015   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними джерела

## Розташування
Новоселівська сільська рада розташована в північно-східній частині Криничанського району Дніпропетровської області, за 12 км від районного центру.

## Соціальна сфера
На території сільської ради знаходяться такі об'єкти соціальної сфери:
- Степанівська середня загальноосвітня школа;
- Новоселівська лікарська амбулаторія;
- Степанівський фельдшерсько-акушерський пункт;
- Рогівський фельдшерсько-акушерський пункт;
- Степанівський будинок культури;
- Степанівська сільська бібліотека.

wikitext:
{{Сільрада|
   | назва               = Новоселівська сільська рада
   | розташування        = Новоселівська сільська рада, Криничанський район.png
   | будівля             =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Дніпропетровська область]]
   | район               = {{Днп-Крн}}
   | центр               = c. [[Новоселівка (Криничанський район)|Новоселівка]]
   | голова              = Муйдінов Тахір Акбарович
   | кількість членів    = 14
   | код КОАТУУ          = 1222084500
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=5547 Новоселівська сільська рада]
   | площа               = 87,97
   | населення           = 1573
   | щільність           =
   | населені пункти     = [[Новоселівка (Криничанський район)|Новоселівка]], [[Барвінок (Криничанський район)|Барвінок]], [[Рогівське]], [[Зелений Кут (Криничанський район)|Зелений Кут]], [[Іллінка (Криничанський район)|Іллінка]], [[Степанівка (Криничанський район)|Степанівка]]
   | поштовий індекс     = 52314
   | телефонний код      = 5654
   | адреса              = с. Новоселівка, вул. Миру, 59а
| вебсторінка         = {{url|http://www.krinich-rn.dp.gov.ua/|krinich-rn.dp.gov.ua}}
}}
{{Otheruses|Новоселівська сільська рада}}
'''Новоселівська сільська рада''' — [[орган місцевого самоврядування]] у [[Криничанський район|Криничанському районі]] [[Дніпропетровська область|Дніпропетровської області]] з [[Адміністративний центр|адміністративним центром]] у c. [[Новоселівка (Криничанський район)|Новоселівка]].

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* c. [[Новоселівка (Криничанський район)|Новоселівка]]
* с. [[Барвінок (Криничанський район)|Барвінок]]
* с. [[Зелений Кут (Криничанський район)|Зелений Кут]]
* с. [[Іллінка (Криничанський район)|Іллінка]]
* с. [[Рогівське]]
* с. [[Степанівка (Криничанський район)|Степанівка]]

== Склад ради ==
Рада складається з 14 депутатів та голови.(по 2015 рік 20 депутатів)

== Керівний склад сільської ради ==
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|-bgcolor="#FFFFBB"
! ПІБ !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Пискунов Олександр Олександрович
| Сільський голова, 1964 року народження, освіта, позапартійна
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 17.06.2010
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Топчій Вадим Вікторович
| Сільський голова, 1977 року народження, освіта незакінчена вища, член Партії регіонів
| align=center| 31.10.2010
| align=center| 25.10.2015
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Муйдінов Тахір Акбарович
| Сільський голова, 1973 року народження
| align=center|10.11.2015
| align=center|
|}
<small>''Примітка: таблиця складена за даними джерела''</small><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=4113&rid256=121 rada.gov.ua]</ref>

== Розташування ==
Новоселівська сільська рада розташована в північно-східній частині [[Криничанський район|Криничанського району]] Дніпропетровської області, за 12 км від районного центру.

== Соціальна сфера ==
На території сільської ради знаходяться такі об'єкти соціальної сфери:
* Степанівська середня загальноосвітня [[школа]];
* Новоселівська лікарська [[амбулаторія]];
* Степанівський фельдшерсько-акушерський пункт;
* Рогівський фельдшерсько-акушерський пункт;
* Степанівський [[будинок культури]];
* Степанівська сільська [[бібліотека]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=5547 Картка ради на сайті Верховної Ради України]
* [http://www.krinich-rn.dp.gov.ua/selrada/krinichanskij/novoselivska_silrada.nsf Новоселівська сільська рада на сайті Криничанської РДА]

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}
{{Адміністративний устрій Криничанського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Криничанського району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Дніпропетровська область

Район: Криничанський район

Адм. центр: c. Новоселівка

Облікова картка: Новоселівська сільська рада

title: Склад

Голова ради: Муйдінов Тахір Акбарович

title: Територія та населення

Населені пункти: Новоселівка, Барвінок, Рогівське, Зелений Кут, Іллінка, Степанівка

title: Контактні дані

Адреса: с. Новоселівка, вул. Миру, 59а


text:
# Мирослав Зброєвич
Мирослав Зброєвич (пол. Mirosław Zbrojewicz; нар. 25 лютого 1957, Варшава, Польща) — польський актор.

## Кар'єра
Відомий як актор озвучування, який подарував свій голос персонажу Літо з Гулети на прізвисько Вбивця Королів у комп'ютерних іграх «Відьмак 2: Убивці королів» та «Відьмак 3: Дикий гін» (польський дубляж). Він також відіграв невелику роль відьмака Сореля у польському серіалі 2002 року.
Крім ролей у вітчизняному кінематографі, Зброєвич мав кілька ролей у міжнародних проектах. Так, наприклад, він з'явився у фільмі «Іноземець» зі Стівеном Сігалом у головній ролі, а також виконав роль російського торговця зброєю в одному з епізодів німецького серіалу «Спецзагін Кобра 11».

title: Мирослав Зброєвич

wikitext:
{{Актор
| діти =
| провідні_ролі =
| ім'я = Мирослав Зброєвич
| жінка =
| зображення = Mirosław Zbrojewicz 2 (36139665520).jpg
| дата народження = 25.2.1957
| місце народження = [[Варшава]] [[Польща]]
| роки діяльності = [[1989]] — т.ч.
| imdb_id = 0953979
| інші імена =
| громадянство = {{POL}}
}}
'''Мирослав Зброєвич''' ({{lang-pl|Mirosław Zbrojewicz}}; {{н}} [[25 лютого]] [[1957]], [[Варшава]], [[Польща]]) — польський актор.

== Кар'єра ==
Відомий як актор озвучування, який подарував свій голос персонажу Літо з Гулети на прізвисько Вбивця Королів у комп'ютерних іграх «[[Відьмак 2: Убивці королів]]» та «[[Відьмак 3: Дикий гін]]» (польський дубляж). Він також відіграв невелику роль відьмака Сореля у польському серіалі 2002 року.

Крім ролей у вітчизняному кінематографі, Зброєвич мав кілька ролей у міжнародних проектах. Так, наприклад, він з'явився у фільмі «Іноземець» зі Стівеном Сігалом у головній ролі, а також виконав роль російського торговця зброєю в одному з епізодів німецького серіалу «Спецзагін Кобра 11».

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Poland-actor-stub}}
{{без джерел|дата=жовтень 2024}}
{{Бібліоінформація}}

title: Мирослав Зброєвич

Народився: 25 лютого 1957 (68 років) · Варшава Польща

Громадянство: Польща

Діяльність: актор

Alma mater: Театральна академія імені Александра Зельверовича


text:
# Літературно-мистецька премія імені Леоніда Глібова
Літературно-мистецька премія імені Леоніда Глібова — заснована 2002 року журналом «Літературний Чернігів» та літературною спілкою «Чернігів».
Премією відзначають поетів, прозаїків, артистів, краєзнавців, публіцистів, які зробили особливий внесок у розвиток мистецтва Чернігівщини та отримали любов та визнання громади. Премія присуджується літературним творам, виданим не пізніше, ніж за три попередні роки до присудження.
Вручення її традиційно присвячене до дня народження письменника та байкаря Леоніда Глібова, який значну частину життя провів на Чернігівщині.

## Журі
Журі премії очолює письменник, заслужений працівник культури України Михась Ткач.

## Лауреати
Лауреати 2024:
- У номінації «Поезія» — чернігівська поетеса Марія Шевченко за її збірку патріотичних віршів.
- У номінації «Проза» — письменниця та журналістка родом з Корюківщини Сніжана Божок за твір «Замінована прогулянка розвідника».
- За наукові праці з літератури та педагогіки, надруковані у ряді періодики, зокрема, журналі «Літературний Чернігів», відзначено Надію Кузьменко, докторку педагогічних наук, професорку кафедри педагогіки КНУ ім. Т. Г. Шевченка.
- У номінації «Гумор та байка» — Валерій Демченко за сатиричну книгу «Не хапайте бога за бороду».

wikitext:
{{Не плутати|Літературна премія імені Леоніда Глібова}}
{{Картка нагороди
|Назва                = Літературно-мистецька премія імені Леоніда Глібова
|Зображення           =
|ЗображенняСтрічка    =
|Розмір зображення    =
|Розмір стрічки       =
|Девіз                =
|Країна               = {{UKR}}
|Тип                  = [[Літературна премія]]
|КомуВручається       = поетів, прозаїків, артистів, краєзнавців, публіцистів
|КимВручається        =
|ПідставиНагородження =
|Статус               = вручається
|Параметри            =
|ДатаЗаснування       = 2002
|ПершеНагородження    =
|ОстаннєНагородження  =
|ПершеВручення        =
|Кількість            =
|Відповідає           =
|Сайт                 =
}}
'''Літературно-мистецька премія імені Леоніда Глібова''' — заснована 2002 року журналом «[[Літературний Чернігів]]» та літературною спілкою «Чернігів».

Премією відзначають поетів, прозаїків, артистів, краєзнавців, публіцистів, які зробили особливий внесок у розвиток мистецтва [[Чернігівщина|Чернігівщини]] та отримали любов та визнання громади. Премія присуджується літературним творам, виданим не пізніше, ніж за три попередні роки до присудження.<ref name="t">{{Cite web | url = https://www.0462.ua/news/3743592/premia-imeni-glibova-hto-stav-laureatom-2024-roku | title = Премія імені Глібова: хто став лауреатом 2024 року? | publisher = | author = Ольга Мелашенко| date = 2024-03-06 | access-date = | language = }}</ref>

Вручення її традиційно присвячене до дня народження письменника та байкаря [[Глібов Леонід Іванович|Леоніда Глібова]], який значну частину життя провів на Чернігівщині.<ref name="t" />

== Журі ==
Журі премії очолює письменник, заслужений працівник культури України [[Ткач Михайло Михайлович|Михась Ткач]].<ref name="t" />

== Лауреати ==
Лауреати 2024:<ref name="t" />
* У номінації «Поезія» — чернігівська поетеса Марія Шевченко за її збірку патріотичних віршів.
* У номінації «Проза» — письменниця та журналістка родом з Корюківщини [[Божок Сніжана Віталіївна|Сніжана Божок]] за твір «Замінована прогулянка розвідника».
* За наукові праці з літератури та педагогіки, надруковані у ряді періодики, зокрема, журналі «Літературний Чернігів», відзначено Надію Кузьменко, докторку педагогічних наук, професорку кафедри педагогіки КНУ ім. Т. Г. Шевченка.
* У номінації «Гумор та байка» — [[Демченко Валерій Федорович|Валерій Демченко]] за сатиричну книгу «Не хапайте бога за бороду».

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{Cite web | url = http://www.bibl-kotsubynskogo.edukit.cn.ua/literaturna_chernigivschina/literaturni_premii_konkursi/chernigivsjka_oblasna_premiya_imeni_leonida_glibova/ | title = Чернігівська обласна премія імені Леоніда Глібова - | publisher = Чернігівська міська бібліотека імені М.М. Коцюбинського| author = | date = | access-date = 2024-03-06 | language = }}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Культура Чернігівської області]]
[[Категорія:Літературні премії України|Глібова]]

title: Нагородження


text:
# Керч (монітор)
«Керч» — річковий монітор типу «Енс», в СРСР відносився до типу «Азов».

## Будівництво
Монітор був закладений в листопаді 1913 року на судноверфі Hanz&Co Danubius в Будапешті (Австро-Угорщина) і спущений на воду 25 лютого 1915 року.

## Служба
Корабель увійшов до складу австро-угорського флоту 11 квітня 1915 року під назвою «Inn».
Під час Першої світової війни, 28 листопада 1917 року, монітор підірвався на міні і затонув.
Він був піднятий і поставлений в Будапешті на ремонт, а 21 березня 1919 року відійшов до Угорській Радянській Республіці, і в липні того ж року був включений до її Дунайської флотилії.
У тому ж році, в листопаді, монітор був інтернований Югославією, а 15 квітня 1920 року передано Румунії і увійшов до складу її флоту під ім'ям «Basarabia».

### Друга світова війна
Монітор брав участь у боях на Дунаї в червні 1941 року проти радянської Дунайської військової флотилії.
В 1942-43 роках було проведено капітальний ремонт і модернізація корабля. Зокрема на ньому повністю замінили озброєння, встановивши дві спарені башти 120 міліметрових морських гармат, 6 37 міліметрових і 4 20 міліметрових зенітних гармат. Після модернізації повна водотоннажність корабля зросла з 550 до 750 тонн. Його радіус дії збільшили до 690 морських миль.
«Basarabia», як і інші монітори, капітулював 26 серпня 1944 року. 10 листопада монітор увійшов до складу Дунайської військової флотилії, отримавши ім'я «Керч» і був включений в 1-й дивізіон моніторів 1-ї Керченської Червонопрапорної бригади річкових кораблів.
21 грудня монітор прибув до Турну-Северин для ремонту і зимівлі, а на початку березня 1945 року був залучений до дій на Дунаї
5 квітня монітор «Керч» підтримав артилерійським вогнем наступ 1-ї югославської армії з позиції в районі Бачка Паланка.
12 квітня була здійснена вогнева підтримка десанту в районі Сотин—Опатовац.
Завершення бойових дій монітор зустрів у Новому Саді.
28 лютого 1948 року був виведений з бойового складу радянського ВМФ, а в 1951-му повернений Румінії. Входив до складу румунських ВМС до 1960 року під найменуванням М-206, після чого був переданий на брухт.

title: Керч (монітор)

wikitext:
{{Otheruses|Керч (значення){{!}}Керч}}
[[Файл:Enns monitor.jpg|міні|254x254пкс|Однотипний «Інну» (майбутній «Керчі») монітор «Енс». ]]
'''«Керч»''' — [[Монітори класу Enns|річковий монітор типу «Енс»]], в СРСР відносився до типу «Азов».

== Будівництво ==
Монітор був закладений в листопаді [[1913|1913 року]] на судноверфі Hanz&Co Danubius в [[Будапешт]]і ([[Австро-Угорщина]]) і спущений на воду 25 лютого 1915 року.

== Служба ==
Корабель увійшов до складу австро-угорського флоту 11 квітня 1915 року під назвою «Inn».

Під час [[Перша світова війна|Першої світової війни]], 28 листопада 1917 року, монітор підірвався на міні і затонув.

Він був піднятий і поставлений в Будапешті на ремонт, а 21 березня 1919 року відійшов до [[Угорська Радянська Республіка|Угорській Радянській Республіці]], і в липні того ж року був включений до її Дунайської флотилії.

У тому ж році, в листопаді, монітор був інтернований Югославією, а 15 квітня 1920 року передано Румунії і увійшов до складу її флоту під ім'ям «Basarabia».

=== Друга світова війна ===
Монітор брав участь у боях на [[Дунай|Дунаї]] в червні 1941 року проти радянської Дунайської військової флотилії.

В 1942-43 роках було проведено капітальний ремонт і модернізація корабля. Зокрема на ньому повністю замінили озброєння, встановивши дві спарені башти 120 міліметрових морських гармат, 6 37 міліметрових і 4 20 міліметрових зенітних гармат.<ref>{{Cite book|title=Third Axis, Fourth Ally: Romanian Armed Forces in the European War, 1941–1945|last=Axworthy|first=Mark|year=1995|publisher=Arms and Armour,|location=London|pages=352–353|language=англійська|isbn=}}</ref> Після модернізації повна [[водотоннажність]] корабля зросла з 550 до 750 тонн. Його радіус дії збільшили до 690 морських миль.<ref>{{Cite book|title=Военные флоты 1939–1940 гг.|last=Шведе|first=Е. Е.|year=2013|publisher=Рипол Классик|location=|pages=120–121|language=російська|isbn=}}</ref>

«Basarabia», як і інші монітори, капітулював 26 серпня 1944 року. 10 листопада монітор увійшов до складу Дунайської військової флотилії, отримавши ім'я «Керч»<ref>{{Cite book|title=Энциклопедия мониторов. Защитники речных границ России.|last=Черников|first=И.И.|year=2007|publisher=Судостроение|location=СПб.|pages=|language=російська|isbn=978-5-7355-0706-2}}</ref> і був включений в 1-й дивізіон моніторів 1-ї Керченської Червонопрапорної бригади річкових кораблів.

21 грудня монітор прибув до [[Дробета-Турну-Северин|Турну-Северин]] для ремонту і зимівлі, а на початку березня 1945 року був залучений до дій на Дунаї

5 квітня монітор «Керч» підтримав артилерійським вогнем наступ 1-ї югославської армії з позиції в районі Бачка Паланка.

12 квітня була здійснена [[вогнева підтримка]] десанту в районі [[Сотин]]—Опатовац.

Завершення бойових дій монітор зустрів у [[Новий Сад|Новому Саді]].

28 лютого 1948 року був виведений з бойового складу радянського ВМФ, а в 1951-му повернений Румінії. Входив до складу румунських ВМС до 1960 року під найменуванням М-206, після чого був переданий на брухт<ref>{{Cite web |url=http://sovnavy-ww2.ho.ua/monitors/typ_azov.htm |title=Корабли ВМФ СССР в годы Второй мировой войны. Мониторы. Тип «Азов» |accessdate=20 Вересня 2021 |archive-date=3 Березня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190303062326/http://sovnavy-ww2.ho.ua/monitors/typ_azov.htm }}</ref>.

== Посилання ==
{{примітки}}

== Література ==
* Платонов А. В. Энциклопедия советских надводных кораблей, 1941—1945 / А. В. Платонов. — СПб.: ООО «Издательство Полигон», 2002. — С. 382—388. — 5000 экз. — ISBN 5-89173-178-9.
{{Монітори ВМФ СРСР}}

[[Категорія:Вікіпедія:Статті з іншим значенням на Вікіданих]]
[[Категорія:Річкові монітори типу «Енс»]]
[[Категорія:Сторінки з неперевіреними перекладами]]


text:
# Пяйві Мерілуото
Пяйві Мерілуото  (фін. Päivi Meriluoto-Aaltonen, 12 грудня 1952) — фінська лучниця, олімпійська медалістка.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада         | Дисципліна | Місце |
| ----------------- | ---------- | ----- |
| Москва 1980       | особисті   | 3     |
| Лос-Анджелес 1984 | особисті   | 5     |
| Сеул 1988         | особисті   | 20    |
| Сеул 1988         | командні   | 13    |

title: Пяйві Мерілуото

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = Пяйві Мерілуото
| повне_ім'я = Päivi Aulikki Meriluoto-Aaltonen
| зображення =
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[фіни|фінка]]
| місце_проживання =
| дата_народження = 12.12.1952
| місце_народження = [[Тампере]]
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 171 см
| вага = 61 кг
| вебсторінка  =
| країна = [[Фінляндія]]
| вид_спорту = [[стрільба з лука]]
| дисципліна =
| студентська_команда =
| клуб = Arcus, Turku
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| медалі = {{MedalOlympic}}
{{MedalBronze|[[Літні Олімпійські ігри 1980|Москва 1980]]| особисті}}
| show-medals = yes
}}
'''Пяйві Мерілуото ''' ({{lang-fi|Päivi Meriluoto-Aaltonen}}, [[12 грудня]] [[1952]]) — [[Фінляндія|фінська]] [[стрільба з лука|лучниця]], [[Олімпійські ігри|олімпійська]] медалістка.

== Виступи на Олімпіадах ==

{|class = "wikitable"
!Олімпіада!!Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 1980|Москва 1980]] || особисті || 3
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 1984|Лос-Анджелес 1984]] || особисті || 5
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 1988|Сеул 1988]] || особисті || 20
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 1988|Сеул 1988]] || командні || 13
|-

|}

== Посилання ==
* [http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/me/paivi-meriluoto-aaltonen-1.html Досьє на sport.references.com]

{{Archery-bio-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Мерілуото Пяйві}}
[[Категорія:Фінські лучники]]
[[Категорія:Фінські бронзові олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Уродженці Тампере]]
[[Категорія:Бронзові призери літніх Олімпійських ігор 1980]]
[[Категорія:Лучники на літніх Олімпійських іграх 1980]]
[[Категорія:Лучники на літніх Олімпійських іграх 1984]]
[[Категорія:Лучники на літніх Олімпійських іграх 1988]]
[[Категорія:Спортсмени Тампере]]

title: Загальна інформація

Національність: фінка

Громадянство: Фінляндія

Народження: 12 грудня 1952 (72 роки) · Тампере

Вага: 61 кг

title: Спорт

Країна: Фінляндія

Вид спорту: стрільба з лука

Клуб: Arcus, Turku

title: Олімпійські ігри

Бронза: Москва 1980 · особисті


text:
# The Fifth Chapter
«The Fifth Chapter» (Також, стилізований під T5C) — сімнадцятий студійний альбом німецького гурту Scooter, що вийшов 26 вересня 2014 року.

## Фон
The Fifth Chapter є першим альбомом Scooter, продюсером якого не є Рік Джордан, після того як він покинув команду на початку 2014 року. На цьому місці Джордана замінив Філ Шпайзер. Це також перший альбом, що вийшов на платівці LP після альбому Our Happy Hardcore 1996 року.

## Трек-лист
Всі треки виконано гуртом Scooter, а треки «Today» i «Radiate», у співпраці із Vassy.
1. «T5C»
2. «Who's That Rave?»
3. «Today» (Scooter and Vassy)
4. «We Got the Sound»
5. «Radiate» (Scooter and Vassy)
6. «999 (Call the Police)»
7. «King of the Land»
8. «Bigroom Blitz» (завдяки Wiz Khalifa)
9. «Chopstick (Mado Kara Mieru)»
10. «Home Again»
11. «Fuck Forever»
12. «Jaguare»
13. «T.O.O.»
14. «Listen»
15. «Can't Stop the Hardcore»
16. «Fallin'»
17. «In Need»

Подарункове видання бонусний диск
1. «How Much Is the Fish? (Tony Junior Remix)»
2. «Maria (I Like It Loud) (R.I.O. Remix)»
3. «Move Your Ass! (Stefan Dabruck Remix)»
4. «Army of Hardcore (BMG Remix)»
5. «Friends (NRG Remix)»
6. «Jigga Jigga! (Dave202 Remix)»
7. «I'm Lonely (Kindervater Remix)»
8. «Posse (I Need You on the Floor) (Amfree Remix)»
9. «Fire (Laserkraft 3D Remix)»
10. «Shake That! (Barany Attila and DJ Dominque Remix)»
бонус-треки iTunes
11. «Vallée De Larmes (Lissat & Voltaxx Remix)»
12. «Jigga Jigga! (Dave202 Arena Remix)»

## Сингли
Першим синглом був «Bigroom Blitz» за участю американського репера Wiz Khalifa. Він вийшов 23 травня 2014. Другий сингл «Today» вийшов 5 вересня 2014, як однотрековий сингл, і 26 вересня 2014 року, як maxi-single
Третій сингл «Can't Stop the Hardcore» вийшов 5 грудня 2014, а четвертий сингл «Radiate» за участю Vassy вийшов 29 травня 2015.

## Персонал
- Ейч Пі Бакстер — MC лірика
- Майкл Сімон - програміст
- Філ Шпайзер — міксер, інженер
- Vassy — продюсер (трек 3, 5), жіночий вокал (трек 3, 5)
- Джессіка Жан — вокал (трек 7, 14, 16)
- Ясмін К. — вокал (трек 4)
- Ден Прідді — додатковий вокал (трек 10)
- Гарет Оуен — додатковий вокал (трек 6)

title: The Fifth Chapter

wikitext:
{{Музичний альбом
| Назва      = The Fifth Chapter
| Тип        = [[Студійний альбом]]
| Виконавець = [[Scooter]]
| Обкладинка = The Fifth Chapter.jpg
| Колір      =
| Випущено   = 26 вересня 2014
| Записаний  =
| Жанр       = [[Транс (музика)|Транс]],
 [[хардкор-техно]]
| Тривалість =
| Лейбл      = [[Sheffield Tunes]]
| Продюсер   =
| Країна     =
| Огляди     =
| Попередній = ''[[Music for a Big Night Out]]''
(2012)
| Рік        = 2014
| Наступний  = ''[[Ace (альбом Scooter)|Ace]]''
(2016)
}}
'''''«The Fifth Chapter»''''' (Також, стилізований під '''''T5C''''') — сімнадцятий студійний альбом німецького гурту [[Scooter]], що вийшов 26 вересня 2014 року.

== Фон ==
The Fifth Chapter є першим альбомом Scooter, продюсером якого не є [[Рік Джордан]], після того як він покинув команду на початку 2014 року. На цьому місці Джордана замінив Філ Шпайзер. Це також перший альбом, що вийшов на платівці [[LP]] після альбому [[Our Happy Hardcore]] 1996 року.

== Трек-лист ==
Всі треки виконано гуртом Scooter, а треки «Today» i «Radiate», у співпраці із Vassy.

# «T5C»
# «Who's That Rave?»
# «Today» (Scooter and Vassy)
# «We Got the Sound»
# «Radiate» (Scooter and Vassy)
# «999 (Call the Police)»
# «King of the Land»
# «Bigroom Blitz» (завдяки Wiz Khalifa)
# «Chopstick (Mado Kara Mieru)»
# «Home Again»
# «Fuck Forever»
# «Jaguare»
# «T.O.O.»
# «Listen»
# «Can't Stop the Hardcore»
# «Fallin'»
# «In Need»

;Подарункове видання бонусний диск

1. «How Much Is the Fish? (Tony Junior Remix)»

2. «Maria (I Like It Loud) (R.I.O. Remix)»

3. «Move Your Ass! (Stefan Dabruck Remix)»

4. «Army of Hardcore (BMG Remix)»

5. «Friends (NRG Remix)»

6. «Jigga Jigga! (Dave202 Remix)»

7. «I'm Lonely (Kindervater Remix)»

8. «Posse (I Need You on the Floor) (Amfree Remix)»

9. «Fire (Laserkraft 3D Remix)»

10. «Shake That! (Barany Attila and DJ Dominque Remix)»

;бонус-треки [[iTunes Store|iTunes]]

11. «Vallée De Larmes (Lissat & Voltaxx Remix)»

12. «Jigga Jigga! (Dave202 Arena Remix)»

== Сингли ==
Першим синглом був «Bigroom Blitz» за участю американського репера [[Wiz Khalifa]]. Він вийшов 23 травня 2014. Другий сингл «Today» вийшов 5 вересня 2014, як однотрековий сингл, і 26 вересня 2014 року, як [[maxi-single]]<ref>{{Cite web|last = Plakattaxi|first = Tim|url = http://www.zwok13.de/scooter-neue-single-today-erscheint-diesen-freitag-neues-album-the-fith-chapter-wird-am-26-09-veroeffentlicht/|title = SCOOTER: Neue Single "Today" erscheint diesen Freitag – Neues Album "The Fith Chapter" wird am 26.09 veröffentlicht!|publisher = zwok13.de|date = 2 вересня 2014|accessdate = 10 вересня 2014|archiveurl = https://web.archive.org/web/20140910201544/http://www.zwok13.de/scooter-neue-single-today-erscheint-diesen-freitag-neues-album-the-fith-chapter-wird-am-26-09-veroeffentlicht/|archivedate = 10 вересня 2014|deadurl = yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140910201544/http://www.zwok13.de/scooter-neue-single-today-erscheint-diesen-freitag-neues-album-the-fith-chapter-wird-am-26-09-veroeffentlicht/ |date= 10 вересня 2014 }}</ref><ref>{{Cite web|last = Ophälders|first = J.|url = http://wearedance.de/scooter-reveals-new-single-today-vassy-previews-album-fifth-chapter/|title = Scooter reveals new single "Today" with Vassy and previews album "The Fifth Chapter"|publisher = wearedance.de|date = 5 вересня 2014|accessdate = 10 вересня 2014|archiveurl = https://web.archive.org/web/20140909084418/http://wearedance.de/scooter-reveals-new-single-today-vassy-previews-album-fifth-chapter/|archivedate = 9 вересня 2014|deadurl = yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140909084418/http://wearedance.de/scooter-reveals-new-single-today-vassy-previews-album-fifth-chapter/ |date= 9 вересня 2014 }}</ref>
Третій сингл «Can't Stop the Hardcore» вийшов 5 грудня 2014, а четвертий сингл «Radiate» за участю Vassy вийшов 29 травня 2015.<ref>{{Cite web|url=https://facebook.com/scooterofficial/photos/a.10150608509903335.391044.126694678334/10152976564108335|назва=OUT ON 29/05/2015! Pre Order coming soon!|видавець=Scooter|дата=15 травень 2015|вебсайт=Facebook|мертвий-url=no|дата-доступу=8 листопада 2023}}</ref>

== Персонал ==
* [[Ейч Пі Бакстер]] — [[Master of Ceremonies|MC]] лірика
* Майкл Сімон - програміст
* Філ Шпайзер — міксер, інженер
* Vassy — продюсер (трек 3, 5), жіночий вокал (трек 3, 5)
* Джессіка Жан — вокал (трек 7, 14, 16)
* Ясмін К. — вокал (трек 4)
* Ден Прідді — додатковий вокал (трек 10)
* Гарет Оуен — додатковий вокал (трек 6)

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* [http://www.ScooterTechno.com Офіційний сайт гурту] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201115043337/https://scootertechno.com/ |date=15 листопада 2020 }}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Альбоми Scooter]]

title: Студійний альбом

Виконавець: Scooter

Дата випуску: 26 вересня 2014

Жанр: Транс, · хардкор-техно

Лейбл: Sheffield Tunes

Продюсер: H.P. Baxxter

title: Хронологія Scooter

| Попередній | Music for a Big Night Out (2012) |: | Ace (2016) | Наступний |

Попередній: Music for a Big Night Out · (2012)

Ace · (2016): Наступний


text:
# Litteris et Artibus
Медаль Літератури та мистецтв (лат. Litteris et Artibus) — державна нагорода Королівства Швеція.

## Історія
Приблизно в 1852 — 1853 роках шведський кронпринц Карл XV, натхнений раніше заснованою данською медаллю «Ingenio et arti» (заснована в 1841 році), ухвалив рішення про заснування шведської медалі «Litteris et Artibus»
Медаль присуджується двічі на рік: 28 січня та 6 червня.

title: Litteris et Artibus

wikitext:
{{Картка премії}}
'''Медаль Літератури та мистецтв''' ({{Lang-la|Litteris et Artibus}}) — [[Нагороди Швеції|державна нагорода]] [[Швеція|Королівства Швеція]].

== Історія ==
Приблизно в [[1852]] — [[1853|1853 роках]] шведський [[кронпринц]] [[Карл XV]], натхнений раніше заснованою данською медаллю «Ingenio et arti» (заснована в [[1841|1841 році]]), ухвалив рішення про заснування шведської медалі «Litteris et Artibus»

Медаль присуджується двічі на рік: [[28 січня]] та [[6 червня]].

{{Заготовка}}

[[Категорія:Медалі Швеції]]
[[Категорія:Засновані у Швеції 1853]]

title: Litteris et Artibus ·

Країна: Швеція


text:
# Сахновщинська селищна територіальна громада
Сахновщинська селищна об'єднана територіальна громада — об'єднана територіальна громада в Україні, в Берестинському районі Харківської області. Адміністративний центр — смт Сахновщина.
Площа громади — 1170,0 км2, населення громади — 20 181 осіб (2020)
Утворена 12 червня 2020 року шляхом об'єднання Сахновщинської селищної ради та Аполлонівської, Багаточернещинської, Великобучківської, Володимирівської, Дар-Надеждинської, Дубовогрядської, Катеринівської, Лебедівської, Лигівської, Новоолександрівської, Новочернещинської, Огіївської, Олійниківської, Тавежнянської і Шевченківської сільських рад Сахновщинського району Харківської області. Перші вибори селищної ради та селищного голови Сахновщинської селищної громади відбулися 25 жовтня 2020 року.

## Населені пункти
До складу громади входять 1 селище міського типу (Сахновщина) та 63 села (Андріївка, Аполлонівка, Багата Чернещина, Берестове, Бондарівка, Великі Бучки, Володимирівка, Гаркушине, Германівка, Гришівка, Дар Надії, Дубові Гряди, Загаркушине, Зелене, Зелений Клин, Івано-Слиньківка, Калинівка, Касянівка, Катеринівка, Козирів, Корніївка, Костянтинівка, Красна Гірка, Красноярка, Кузьминівка, Лебедівка, Лесівка, Лигівка, Максимівка, Малі Бучки, Мар'ївка, Миколаївка (Аполлонівський старостинський округ), Миколаївка (Шевченківський старостинський округ), Мотузівка, Нагірне, Нова Балка, Нова Чернещина, Новобогданівка, Нововолодимирівка, Новодмитрівка, Новомихайлівка, Новоолександрівка, Огіївка, Олександрівка, Олексіївка, Орільське, Петрівка, Піскувате, Скиртяне, Староволодимирівка, Степанівка, Сугарівське, Судиха, Тавежня, Тарасівка, Тернуватка, Халтуріна, Червона Долина, Червоний Степ, Чорнолозка, Шевченкове (Тавежнянський старостинський округ), Шевченкове (Шевченківський старостинський округ), Яковлівка).

wikitext:
{{Громада України
|назва = Сахновщинська селищна
|прапор =
|герб =
|мапа =
|регіон = [[Харківська область]]
|район = [[Берестинський район]]
|міста =
|смт = 1
|села = 63
|селища =
|площа = 1170.0
|населення = 20181
|рік = 2020
|рада = [[Сахновщинська селищна рада]]
|голова громади = Володимир Володимирович Суєцький
|адреса =
|код громади =
|поштові індекси =
|вебсторінка =
}}
'''Сахновщинська селищна об'єднана територіальна громада''' — [[Територіальна громада України|об'єднана територіальна громада]] в Україні, в [[Берестинський район|Берестинському районі]] [[Харківська область|Харківської області]]. Адміністративний центр — смт [[Сахновщина]].

Площа громади — 1170,0 км2, населення громади — {{Formatnum: 20181}} осіб (2020)<ref>[https://decentralization.gov.ua/newgromada/4683/ Портал «Децентралізація». Сахновщинська селищна громада.]</ref>

Утворена 12 червня 2020 року шляхом об'єднання [[Сахновщинська селищна рада|Сахновщинської селищної ради]] та [[Аполлонівська сільська рада|Аполлонівської]], [[Багаточернещинська сільська рада|Багаточернещинської]], [[Великобучківська сільська рада|Великобучківської]], [[Володимирівська сільська рада (Сахновщинський район)|Володимирівської]], [[Дар-Надеждинська сільська рада|Дар-Надеждинської]], [[Дубовогрядська сільська рада|Дубовогрядської]], [[Катеринівська сільська рада (Сахновщинський район)|Катеринівської]], [[Лебедівська сільська рада (Сахновщинський район)|Лебедівської]], [[Лигівська сільська рада|Лигівської]], [[Новоолександрівська сільська рада (Сахновщинський район)|Новоолександрівської]], [[Новочернещинська сільська рада|Новочернещинської]], [[Огіївська сільська рада (Сахновщинський район)|Огіївської]], [[Олійниківська сільська рада|Олійниківської]], [[Тавежнянська сільська рада|Тавежнянської]] і [[Шевченківська сільська рада (Сахновщинський район)|Шевченківської]] сільських рад [[Сахновщинський район|Сахновщинського району]] Харківської області<ref>{{РКМУ-громади|Харківська}}</ref>. Перші вибори селищної ради та селищного голови Сахновщинської селищної громади відбулися 25 жовтня 2020 року<ref>[https://www.cvk.gov.ua/pls/vm2020/pvm054pid112=51pid102=63850pf7691=64832pt001f01=695rej=0pt00_t001f01=695.html Центральна виборча комісія. Місцеві вибори 2020. Територіальні виборчі комісії. Перелік виборчих комісій.  Харківська область. Сахновщинська селищна територіальна виборча комісія Красноградського району.]</ref>.

== Населені пункти ==
До складу громади входять 1 селище міського типу (Сахновщина) та 63 села ([[Андріївка (Сахновщинська селищна громада)|Андріївка]], [[Аполлонівка (Берестинський район)|Аполлонівка]], [[Багата Чернещина]], [[Берестове (Берестинський район)|Берестове]], [[Бондарівка (Берестинський район)|Бондарівка]], [[Великі Бучки]], [[Володимирівка (Сахновщинська селищна громада)|Володимирівка]], [[Гаркушине (Берестинський район)|Гаркушине]], [[Германівка (Берестинський район)|Германівка]], [[Гришівка (Берестинський район)|Гришівка]], [[Дар Надії]], [[Дубові Гряди]], [[Загаркушине]], [[Зелене (Берестинський район)|Зелене]], [[Зелений Клин (Берестинський район)|Зелений Клин]], [[Івано-Слиньківка]], [[Калинівка (Сахновщинська селищна громада)|Калинівка]], [[Касянівка (Берестинський район)|Касянівка]], [[Катеринівка (Сахновщинська селищна громада)|Катеринівка]], [[Козирів]], [[Корніївка (Берестинський район)|Корніївка]], [[Костянтинівка (Берестинський район)|Костянтинівка]], [[Красна Гірка (Берестинський район)|Красна Гірка]], [[Красноярка (Берестинський район)|Красноярка]], [[Кузьминівка (Берестинський район)|Кузьминівка]], [[Лебедівка (Берестинський район)|Лебедівка]], [[Лесівка (Берестинський район)|Лесівка]], [[Лигівка]], [[Максимівка (Берестинський район)|Максимівка]], [[Малі Бучки]], [[Мар'ївка (Берестинський район)|Мар'ївка]], [[Миколаївка (Аполлонівський старостинський округ)]], [[Миколаївка (Шевченківський старостинський округ)]], [[Мотузівка]], [[Нагірне (Сахновщинська селищна громада)|Нагірне]], [[Нова Балка]], [[Нова Чернещина]], [[Новобогданівка (Берестинський район)|Новобогданівка]], [[Нововолодимирівка (Берестинський район)|Нововолодимирівка]], [[Новодмитрівка (Берестинський район)|Новодмитрівка]], [[Новомихайлівка (Берестинський район)|Новомихайлівка]], [[Новоолександрівка (Берестинський район)|Новоолександрівка]], [[Огіївка (Берестинський район)|Огіївка]], [[Олександрівка (Сахновщинська селищна громада)|Олександрівка]], [[Олексіївка (Берестинський район)|Олексіївка]], [[Орільське]], [[Петрівка (Сахновщинська селищна громада)|Петрівка]], [[Піскувате]], [[Скиртяне]], [[Староволодимирівка]], [[Степанівка (Берестинський район)|Степанівка]], [[Сугарівське]], [[Судиха]], [[Тавежня]], [[Тарасівка (Берестинський район)|Тарасівка]], [[Тернуватка (Берестинський район)|Тернуватка]], [[Халтуріна]], [[Червона Долина (Берестинський район)|Червона Долина]], [[Червоний Степ (Берестинський район)|Червоний Степ]], [[Чорнолозка]], [[Шевченкове (Тавежнянський старостинський округ)]], [[Шевченкове (Шевченківський старостинський округ)]], [[Яковлівка (Берестинський район)|Яковлівка]]).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://decentralization.gov.ua/newgromada/4683/ Портал «Децентралізація». Сахновщинська селищна громада.]

{{Ukraine-geo-stub}}
{{Kharkiv-obl-stub}}

{{Сахновщинська селищна громада|nocat=1}}
{{Громади Харківської області}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Красноградського району]]
[[Категорія:Засновані в Україні 2020]]
[[Категорія:Громади Берестинського району]]
[[Категорія:Громади України за алфавітом]]

title: Основні дані

Область: Харківська область

Район: Берестинський район

Утворена: 2020 року

title: Територія та населення

Густота: 17,25 осіб/км²

title: Населені пункти

title: Органи влади

Рада: Сахновщинська селищна рада

Голова громади: Володимир Володимирович Суєцький