text:
# Hysteria
Hysteria — четвертий студійний альбом британського рок-гурту Def Leppard.

## Відгуки критиків
Hysteria отримав позитивні відгуки. Рецензент AllMusic Стів Хью дав альбому п'ять зірок, і заявив, що «плямисте, шарувате продюсування Pyromania» з Маттом Лангом перетворилося на копітку одержимість щільною звуковою детальністю Hysteria, в результаті чого деякі критики відхилили запис в жорсткій механізований поп аншлаг (можливо частково через нову, частково електронну ударну установку Ріка Аллена).

## Список композицій
Всі пісні написані Стівом Кларком, Філом Колленом, Джо Елліоттом, Робертом Лангом та Ріком Севіджем.
| #   | Назва                   | Тривалість |
| --- | ----------------------- | ---------- |
| 1.  | «Women»                 | 5:41       |
| 2.  | «Rocket»                | 6:37       |
| 3.  | «Animal»                | 4:02       |
| 4.  | «Love Bites»            | 5:46       |
| 5.  | «Pour Some Sugar on Me» | 4:25       |
| 6.  | «Armageddon It»         | 5:21       |
| 7.  | «Gods of War»           | 6:37       |
| 8.  | «Don't Shoot Shotgun»   | 4:26       |
| 9.  | «Run Riot»              | 4:39       |
| 10. | «Hysteria»              | 5:54       |
| 11. | «Excitable»             | 4:19       |
| 12. | «Love and Affection»    | 4:37       |

## Учасники запису
| Def Leppard - Джо Елліотт — вокал - Стів Кларк — гітара - Філ Коллен — гітара - Рік Севідж — бас-гітара - Рік Аллен — ударні Додаткові музиканти | Технічний персонал - Роберт Джон «Матт» Ланг — продюсер - Найджел Грін — звукорежисер, помічник звукорежисер, мікшування - Ервін Маспер — звукорежисер - Рональд Прент – звукорежисер - Майк Шиплі — мікшування - Боб Людвіг — мастеринг - Гові Веінберг – мастеринг |

## Позиції в чартах і сертифікації

### Позиції в чартах
| Чарт            | Позиція |
| --------------- | ------- |
| Австралія       | 1       |
| Австрія         | 1       |
| Бельгія         | 7       |
| Велика Британія | 1       |
| Канада          | 1       |
| Нідерланди      | 14      |
| Німеччина       | 10      |
| Нова Зеландія   | 1       |
| Норвегія        | 1       |
| США             | 1       |
| Фінляндія       | 1       |
| Франція         | 22      |
| Швейцарія       | 2       |
| Швеція          | 2       |
| Японія          | 26      |

title: Hysteria

wikitext:
{{Музичний альбом
| Назва      = Hysteria
| Тип        = [[Студійний альбом]]
| Виконавець = [[Def Leppard]]
| Обкладинка = Def Leppard - Hysteria (vinyl version).jpg
| Випущено   = 3 Серпня 1987
| Записаний  = Лютий 1984-Січень 1987, Wisseloord Studios,  Hilversum, [[Нідерланди]], Windmill Lane Studio 2, [[Дублін]]
Studio Des Dames,
 [[Париж]];
 Лютий–Травень 1987
| Жанр       = [[Хард-рок]]
[[Глем-метал]]
[[Хеві-метал]]
| Тривалість = 62:52
| Лейбл      = [[Mercury Records]]
[[Island Records]]
| Продюсер   = Роберт Джон «Матт» Ланг
Def Leppard
| Попередній = ''[[Pyromania]]''
(1983)
| Рік        = 1987
| Наступний  = ''[[Adrenalize]]''
(1992)
| Інше       = {{Singles
  | Name           = ''Hysteria''
  | Type           = Студійний альбом
  | single 2       = Animal
  | single 2 date  = Липень 1987
  | single 1       = Women
  | single 1 date  = Серпень 1987
  | single 4       = Pour Some Sugar on Me
  | single 4 date  = Вересень 1987
  | single 3       = Hysteria
  | single 3 date  = Листопад 1987
  | single 6       = Armageddon It
  | single 6 date  = Квітень 1988
  | single 5       = Love Bites
  | single 5 date  = Липень 1988
  | single 7       = Rocket
  | single 7 date  = Лютий 1989
  }}
}}
'''''Hysteria''''' — четвертий студійний альбом британського рок-гурту [[Def Leppard]].

== Історія створення ==
=== Передумови ===
=== Запис ===
=== Особливості композицій ===

== Обкладинка і назва ==

== Відгуки критиків ==
{{Album ratings
|rev1 = [[Allmusic]]
|rev1Score = {{Rating|5|5}}<ref>{{cite web|author=Erlewine, Stephen Thomas|url=http://www.allmusic.com/album/the-joshua-tree-r20767|title=The Joshua Tree|publisher=[[Allmusic]]|accessdate=4 вересня 2013|language=англ.|archive-date=29 грудня 2011|archive-url=https://web.archive.org/web/20111229133731/http://allmusic.com/album/the-joshua-tree-r20767}}</ref>
|rev2 = [[Роберт Крістгау]]
|rev2Score = C<ref name=":0">{{cite web|url=http://www.robertchristgau.com/get_artist.php?name=u2|title=U2 — Consumer Guide Reviews|first=Robert|last=Christgau|publisher=robertchristgau.com|accessdate=2009-10-13|archive-date=11 березня 2012|archive-url=https://www.webcitation.org/6650Sg6wb?url=http://www.robertchristgau.com/get_artist.php?name=u2}}</ref>
|rev3 = ''[[Q (журнал)|Q]]''
|rev3Score = {{Rating|4|5}}
|rev4 = ''[[Rolling Stone]]''
|rev4Score = {{Rating|4|5}}<ref>{{cite web|url=http://www.rollingstone.com/music/albumreviews/the-joshua-tree-deluxe-twentieth-anniversary-edition-20071129|title=The Joshua Tree (Twentieth Anniversary Edition): U2|author=Sheffield, Rob|work=[[Rolling Stone]]|date=2007-11-29|accessdate=2010-10-15|archive-date=18 жовтня 2012|archive-url=https://www.webcitation.org/6BVjusKcN?url=http://www.rollingstone.com/music/albumreviews/the-joshua-tree-deluxe-twentieth-anniversary-edition-20071129}}</ref>
|rev5 = ''The Rolling Stone Album Guide''
|rev5Score = {{Rating|4|5}}<ref name=":0"/>
}}

''Hysteria'' отримав позитивні відгуки. Рецензент [[AllMusic]] Стів Хью дав альбому п'ять зірок, і заявив, що «плямисте, шарувате продюсування ''Pyromania''» з Маттом Лангом перетворилося на копітку одержимість щільною звуковою детальністю ''Hysteria'', в результаті чого деякі критики відхилили запис в жорсткій механізований поп аншлаг (можливо частково через нову, частково електронну ударну установку Ріка Аллена).

== Вплив ==

== Список композицій ==
Всі пісні написані [[Стів Кларк (музикант)|Стівом Кларком]], Філом Колленом, [[Джо Елліотт]]ом, Робертом Лангом та Ріком Севіджем.
{{Track listing
| title1          = Women
| length1         = 5:41
| title2          = Rocket
| length2         = 6:37
| title3          = Animal
| length3         = 4:02
| title4          = Love Bites
| length4         = 5:46
| title5          = Pour Some Sugar on Me
| length5         = 4:25
| title6          = Armageddon It
| length6         = 5:21
| title7          = Gods of War
| length7         = 6:37
| title8          = Don't Shoot Shotgun
| length8         = 4:26
| title9          = Run Riot
| length9         = 4:39
| title10         = Hysteria
| length10        = 5:54
| title11         = Excitable
| length11        = 4:19
| title12         = Love and Affection
| length12        = 4:37
}}

== Учасники запису ==
{{col-begin}}
{{col-break|width=45%}}
;Def Leppard
* [[Джо Елліотт]] — вокал
* [[Стів Кларк (музикант)|Стів Кларк]] — гітара
* [[Філ Коллен]] — гітара
* Рік Севідж — бас-гітара
* [[Рік Аллен]] — ударні
;Додаткові музиканти
{{col-break|width=55%}}
; Технічний персонал
* Роберт Джон «Матт» Ланг — продюсер
* Найджел Грін — звукорежисер, помічник звукорежисер, мікшування
* Ервін Маспер — звукорежисер
* Рональд Прент – звукорежисер
* Майк Шиплі — мікшування
* Боб Людвіг — мастеринг
* Гові Веінберг – мастеринг
{{col-end}}

== Позиції в чартах і сертифікації ==
=== Позиції в чартах ===

{| class="wikitable sortable" style="text-align:center;"
|-
! Чарт
! Позиція
|-
|align="left"|{{flag|Австралія}} [[ARIA Charts|Австралія]]
| '''1'''
|-
|align="left"|{{flag|Австрія}} [[Ö3 Austria Top 40|Австрія]]
| '''1'''
|-
|align="left"|{{flag|Бельгія}} [[Ultratop|Бельгія]]
| '''7'''
|-
|align="left"|{{flag|Велика Британія}} [[UK Albums Chart|Велика Британія]]
| '''1'''
|-
|align="left"|{{flag|Канада}} [[RPM (журнал)|Канада]]
| '''1'''
|-
|align="left"|{{flag|Нідерланди}} [[MegaCharts|Нідерланди]]
| '''14'''
|-
|align="left"|{{flag|Німеччина}} [[Media Control Charts|Німеччина]]
| '''10'''
|-
|align="left"|{{flag|Нова Зеландія}} [[Новозеландська асоціація компаній звукозапису|Нова Зеландія]]
| '''1'''
|-
|align="left"|{{flag|Норвегія}} [[Новозеландська асоціація компаній звукозапису|Норвегія]]
| '''1'''
|-
|align="left"|{{flag|США}} [[Billboard 200|США]]
| '''1'''
|-
|align="left"|{{flag|Фінляндія}} Фінляндія
| '''1'''
|-
|align="left"|{{flag|Франція}} [[Syndicat National de l'Édition Phonographique|Франція]]
| '''22'''
|-
|align="left"|{{flag|Швейцарія}} [[Schweizer Hitparade|Швейцарія]]
| '''2'''
|-
|align="left"|{{flag|Швеція}} [[Sverigetopplistan|Швеція]]
| '''2'''
|-
|align="left"|{{flag|Японія}} [[Oricon|Японія]]
| '''26'''
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Альбоми Mercury Records]]

title: Студійний альбом

Виконавець: Def Leppard

Дата випуску: 3 Серпня 1987

Записаний: Лютий 1984-Січень 1987, Wisseloord Studios, Hilversum, Нідерланди, Windmill Lane Studio 2, Дублін · Studio Des Dames, · Париж; · Лютий–Травень 1987

Жанр: Хард-рок · Глем-метал · Хеві-метал

Мова: англійська

Лейбл: Mercury Records · Island Records

Продюсер: Роберт Джон «Матт» Ланг · Def Leppard

title: Хронологія Def Leppard

| Попередній | Pyromania (1983) |: | Adrenalize (1992) | Наступний |

title: Сингли з 'Hysteria'

Сингли з 'Hysteria': 1. «Women» · Випущений: Серпень 1987 2. «Animal» · Випущений: Липень 1987 3. «Hysteria» · Випущений: Листопад 1987 4. «Pour Some Sugar on Me» · Випущений: Вересень 1987 5. «Love Bites» · Випущений: Липень 1988 6. «Armageddon It» · Випущений: Квітень 1988 7. «Rocket» · Випущений: Лютий 1989

Попередній: Pyromania · (1983)

Adrenalize · (1992): Наступний

title: Оцінки оглядів

Джерело: Рейтинг

Роберт Крістгау: C

Q: 4/5 зірок


text:
# Тархон
Тархон (Тархонт, у Страбона Таркон)  — персонаж етруської міфології. «Організатор» 12 міст тірренів. Його ім'ям названо місто Тарквіній .
За різними переказами, або син Тіррена ; або нащадок Геракла, син Телефа та брат Тіррена; або батько Телефа («Тевконт, батько Телефа») . Згідно Іоанну Ліду, їх було два: до Евандра та після Евандра .
Згідно «Енеїди», Тархон — правитель етрусків . Уклав союз з Енеєм . Бере активну участь в битві. Полонить Венула .
Його ім'я зіставляють з лувійським богом Тархунтом .

wikiname: ukwiki

title: Тархон

in_language: uk

wikitext:
{{міфічний персонаж}}

'''Тархон''' (''Тархонт'', у [[Страбон]]а ''Таркон'') <ref> Любкер Ф. Реальний словник класичних старожитностей. М., 2001. У 3 т. Т. 3. С. 358. </Ref> — персонаж етруської міфології. «Організатор» 12 міст [[тіррени|тірренів]]. Його ім'ям названо місто Тарквіній <ref> [[Страбон]]. [[Географія (Страбон)|Географія]] V 2, 2 (стор. 219). </Ref>.

За різними переказами, або син [[Тіррен]]а <ref> [[Катон]], фр. 45 // '' [[Немирівський, Олександр Йосипович | Немирівський А. І.]] '' Етруски: Від міфу до історії. М., 1982. С. 214. </Ref>; або нащадок [[Геракл]]а, син [[Телеф]]а та брат Тіррена<ref> [[Ликофрон]]. Олександра +1254; Цец. Коментар до «Олександрі» Лікофрона 1 249 // ''Любкер Ф.'' Реальний словник класичних старожитностей. М., 2001. У 3 т. Т.3. С. 448. </Ref>; або батько [[Телеф]]а («Тевконт, батько Телефа») <ref> Перший Ватиканський міфограф III 1, 80. </ref>. Згідно [[Іоанн Лід|Іоанну Ліду]], їх було два: до [[Евандр]]а та після Евандра <ref> ''Немирівський А. І.'' Етруски: Від міфу до історії. М., 1982. С. 14. </Ref>.

Згідно «[[Енеїда|Енеїди]]», Тархон — правитель етрусків <ref> [[Вергілій]]. Енеїда VIII 505. </Ref>. Уклав союз з [[Еней|Енеєм]] <ref> Вергілій. Енеїда X 153. </Ref>. Бере активну участь в битві. Полонить Венула <ref> Вергілій. Енеїда XI 741-757. </Ref>.

Його ім'я зіставляють з [[лувійці|лувійським]] богом [[Тархунт]]ом <ref> Див .: '' Надь Г. '' Грецька міфологія і поетика. М., 2002. С.176, 186; '' Немирівський А. І. '' Етруски: Від міфу до історії. М., 1982. С. 214; '' [[Іванов Вяч. Вс.]] '' Місяць, що впала з неба. М., 1977. С. 243; '' [[Цимбурський, Вадим Леонідович | Цимбурський В. Л.]] '' Грецьке дієслово '' Тархов '' «хоронили» і малоазиатский міф про поразку бога-переможця. // [[Вісник древньої історії]]. 2007. № 1. С. 152 сл. </Ref>.

== Примітки ==
{{Примітки}}

==Джерела==
* Немирівський А. І. Етруски: Від міфу до історії. М., 1982. С. 14.

{{myth-stub}}

[[Категорія:Антична міфологія]]
[[Категорія:Герої в міфах і легендах]]
[[Категорія:Етруська міфологія]]

title: Тархон

Батько: Телеф


text:
# Гордієвський Михайло Іванович
Михайло Іванович Гордієвський (23 травня 1885, с. Зеленьки — 11 жовтня 1938, м. Одеса) — український філософ, історик, педагог. Член Товариства українських поступовців, Української партії соціалістів-революціонерів.

## Життєпис
Михайло Гордієвський народився 23 травня 1885 року у селі Зеленьки Київської губернії, нині Миронівського району Київської области у родині священика Івана Микитовича Гордієвського. Племінник Петра Гордієвського.
Закінчив Київську духовну семінарію, історико-філологічний факультет Новоросійського університету (1910, Одеса). Був залишений на кафедрі філософії з метою підготовки для отримання звання професора під керівництвом М. Ланге.
По закінченні аспірантури у 1915 році склав магістерський екзамен. В той самий час він працював учителем історії в реальній школі та жіночій гімназії.
У 1915—1917, 1918—1920 роках був приват-доцентом кафедри філософії Новоросійського університету та Одеських вищих жіночих курсів.
Активний діяч українського національно-визвольного руху в Одесі. Як член української партії соціалістів-революціонерів у 1917 році був кандидатом до Установчих зборів по Херсонському округу від губкомів селянських депутатів, а в січні 1919 року — делегатом Трудового конгресу.
Протягом 1917—1919 років публікувався в газетах: «Українське слово», «Вільне життя», «Молода Україна», «Боротьба» та працював редактором журналу «Основи». Був членом товариств «Просвіта» і «Українська хата».
У 1920—1930 роках працював доцентом, професором Одеського інституту народної освіти (ОІНО), де викладав історію педагогіки, історію педагогічних течій. Від 14 січня до 1 листопада 1926 року був деканом факультету соціального виховання. У 1927—1930 роках керував науково-дослідною кафедрою педагогіки і педології при ОІНО.
В 1924—1926 роках очолював науково-методичну комісію Одеського губкому політичної освіти з питань українізації, у 1926—1930 роках був членом Одеського бібліографічного товариства. В Одеському Науковому Товаристві при Всеукраїнській академії наук був головою товариства, педагогічної секції та підсекції історії педагогіки. Педагогічна секція під його постійним керівництвом готувала доповіді з історії педагогіки та методики викладання.
В 1930—1933 роках обіймав посаду професора в Одеському інституті соціального виховання та Фізико-хіміко-математичному інституті. У цих закладах викладав: історію педагогіки, методологію суспільних наук, сучасні педагогічні течії, історію суспільних наук.
Протягом 1934—1938  років працював професором кафедри історії стародавнього світу історичного факультету Одеського державного університету.
27 березня 1938 року був заарештований, як «учасник і керівник контрреволюційної есерівської організації за проведення шпигунської роботи».
Розстріляний 11 жовтня 1938 року за рішенням виїзної сесії Військової колегії Верховного суду СРСР в Одесі.
В 1992 році Генеральна прокуратура України припинила карну справу за відсутністю доказів.

## Науковий доробок
Почавши свій творчий шлях з вивчення філософії. З 1920-х років активно займався історією педагогіки. Центральними темами його досліджень в цей час стали соціально-педагогічні ідеї Г. Сковороди і Й. Песталоцці. Особливу увагу приділив персоналії останнього, погляди якого були безпосередньо пов'язані з актуальними завданнями будівництва нової радянської системи освіти. Продовженням цих досліджень була праця, в якій вчений намагався проаналізувати влив філософії Канта на педагогіку.
З 1930-х років зосередився на вивченні проблеми рабства в стародавньому Римі, працював над монографією.

### Праці
- Критический разбор двух первых антиномий Канта/ М. И. Гордиевский. — Одесса: Техник, 1910. — 86 с.
- Памяти учителя. К кончине проф. М. М. Ланге/ М. Гордиевский. // Известия Одесского губернского исполнительного комитета и Губернского комитета КП(б)У. — 1921. — 17 февраля.
- Напередодні великого ювілею 1827—1927. До майбутнього святкування 100-их роковин смерті Генріха Песталоцці/ М. Гордієвський. — Одеса, 1926. — 24 с.
- Кант і Песталоцці/ М. Гордієвський.//  Ювілейний збірник на пошану академіка Михайла Грушевського з нагоди шістдесятої річниці життя та сорокових роковин наукової діяльності: Збірник Історико-філологічного відділу. — К., 1928. — 537 с.
- Література з історії педагогіки за 10 років революції/ М. Гордієвський.// Окремий відбиток з «Записок Українського бібліографічного товариства в Одесі» за 1929 р. — Одеса, 1929. — 56 с.
- Вогнище української науки: Одеське наукове товариство при Всеукраїнській академії наук підсумовує свою трилітню діяльність/ М. Гордієвський.// Известия Одесского окружкома КПбУ, Окрисполкома и ОСПС. — 1929. — 28 марта.
- М. І. Пірогов і «Одесский Вестник»/ М. І. Гордієвський. // Записки Українського бібліографічного товариства в Одесі. — 1930. — Ч. 4. — С. 3 — 22.
- Наукова й громадсько-педагогічна діяльність професора М. М. Ланге./ М. І. Гордієвський.// Записки Одеського наукового при ВУАН товариства. — 1930. — № 1. — С. 1 — 47.
- Л. А. Смоленський (з нагоди 25-тиріччя смерти). До історії українського руху в Одесі / М. Гордієвський. // Шквал. — 1930. — № 35. — С. 8 — 9.

title: Гордієвський Михайло Іванович

wikitext:
{{однофамільці|Гордієвський}}
{{особа
|ім'я              = Михайло Іванович Гордієвський
|оригінал імені    =
|зображення        =
|підпис_зображення =
|розмір            =
|дата народження   = 23.5.1885
|місце народження  = с. [[Зеленьки]], нині [[Миронівський район]], [[Київська область]], [[Україна]]
|дата смерті       = 11.10.1938
|місце смерті      = м. [[Одеса]], [[УРСР]], [[СРСР]]
|причина смерті    =
|поховання         =
|підданство        =
|громадянство      = {{RUSold}} → {{UNR}} → {{URS}}
|alma mater        = [[Новоросійський університет]], [[Одеський педагогічний інститут|Одеський інститут народної освіти]], [[Одеський педагогічний інститут|Одеський інститут соціального виховання]], [[Одеський державний університет]]
|відомий           =
|діяльність        =
|національність    = [[українець]]
|військове звання  =
|партія            =
|нагороди          =
}}
'''Михайло Іванович Гордієвський''' ([[23 травня]] [[1885]], с. [[Зеленьки]] — [[11 жовтня]] [[1938]], м. [[Одеса]]) — [[Українці|український]] [[філософ]], [[історик]], [[педагог]]. Член [[Товариство українських поступовців|Товариства українських поступовців]], [[Українська партія соціалістів-революціонерів|Української партії соціалістів-революціонерів]].

== Життєпис ==
Михайло Гордієвський народився 23 травня 1885 року у селі Зеленьки Київської губернії, нині Миронівського району Київської области у родині священика Івана Микитовича Гордієвського. Племінник [[Гордієвський Петро Микитович|Петра Гордієвського]].

Закінчив [[Київська духовна академія (1819—1918)|Київську духовну семінарію]], історико-філологічний факультет [[Одеський національний університет імені І. І. Мечникова|Новоросійського університету]] (1910, Одеса). Був залишений на кафедрі філософії з метою підготовки для отримання звання професора під керівництвом [[Ланґе Микола Миколайович|М. Ланге]].

По закінченні аспірантури у 1915 році склав магістерський екзамен. В той самий час він працював учителем історії в реальній школі та жіночій гімназії.

У 1915—1917, 1918—1920 роках був [[приват-доцент]]ом кафедри філософії Новоросійського університету та [[Одеські вищі жіночі курси|Одеських вищих жіночих курсів.]]

Активний діяч українського національно-визвольного руху в Одесі. Як член української партії соціалістів-революціонерів у 1917 році був кандидатом до [[Установчі збори|Установчих зборів]] по Херсонському округу від губкомів селянських депутатів, а в січні 1919 року — делегатом Трудового конгресу.

Протягом 1917—1919 років публікувався в газетах: «Українське слово», «[[Вільне життя плюс|Вільне життя]]», «[[Молода Україна]]», «[[Боротьба]]» та працював редактором журналу «[[Основи]]». Був членом товариств «[[Просвіта]]» і «[[Українська хата (часопис)|Українська хата]]».

У 1920—1930 роках працював доцентом, [[професор]]ом [[Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К. Д. Ушинського|Одеського інституту народної освіти (ОІНО)]], де викладав історію [[Педагогіка|педагогіки]], історію педагогічних течій. Від 14 січня до 1 листопада 1926 року був [[Декан (посада)|деканом]] [[факультет]]у соціального виховання. У 1927—1930 роках керував науково-дослідною кафедрою педагогіки і [[Педологія|педології]] при ОІНО.

В 1924—1926 роках очолював науково-методичну комісію Одеського губкому політичної освіти з питань [[Українізація|українізації]], у 1926—1930 роках був членом Одеського бібліографічного товариства. В Одеському Науковому Товаристві при [[Національна академія наук України|Всеукраїнській академії наук]] був головою товариства, педагогічної секції та підсекції історії педагогіки. Педагогічна секція під його постійним керівництвом готувала доповіді з історії педагогіки та методики викладання.

В 1930—1933 роках обіймав посаду професора в [[Одеський педагогічний інститут|Одеському інституті соціального виховання]] та Фізико-хіміко-математичному інституті. У цих закладах викладав: історію педагогіки, методологію суспільних наук, сучасні педагогічні течії, історію суспільних наук.

Протягом 1934—1938  років працював професором кафедри історії стародавнього світу історичного факультету [[Одеський державний університет|Одеського державного університету]].

[[27 березня]] [[1938]] року був заарештований, як «учасник і керівник контрреволюційної есерівської організації за проведення шпигунської роботи».

Розстріляний 11 жовтня 1938 року за рішенням виїзної сесії Військової колегії Верховного суду СРСР в [[Одеса|Одесі.]]

В [[1992]] році [[Генеральна прокуратура України]] припинила карну справу за відсутністю доказів.

== Науковий доробок ==
Почавши свій творчий шлях з вивчення філософії. З 1920-х років активно займався історією педагогіки. Центральними темами його досліджень в цей час стали соціально-педагогічні ідеї [[Сковорода Григорій Савич|Г. Сковороди]] і [[Йоганн Генріх Песталоцці|Й. Песталоцці]]. Особливу увагу приділив персоналії останнього, погляди якого були безпосередньо пов'язані з актуальними завданнями будівництва нової радянської системи освіти. Продовженням цих досліджень була праця, в якій вчений намагався проаналізувати влив філософії [[Іммануїл Кант|Канта]] на педагогіку.

З 1930-х років зосередився на вивченні проблеми [[Рабство|рабства]] в [[Стародавній Рим|стародавньому Римі]], працював над монографією.

=== Праці ===
* Критический разбор двух первых антиномий Канта/ М. И. Гордиевский. — Одесса: Техник, 1910. — 86 с.
* Памяти учителя. К кончине проф. М. М. Ланге/ М. Гордиевский. // Известия Одесского губернского исполнительного комитета и Губернского комитета КП(б)У. — 1921. — 17 февраля.
* Напередодні великого ювілею 1827—1927. До майбутнього святкування 100-их роковин смерті Генріха Песталоцці/ М. Гордієвський. — Одеса, 1926. — 24 с.
* Кант і Песталоцці/ М. Гордієвський.//  Ювілейний збірник на пошану академіка Михайла Грушевського з нагоди шістдесятої річниці життя та сорокових роковин наукової діяльності: Збірник Історико-філологічного відділу. — К., 1928. — 537 с.
* Література з історії педагогіки за 10 років революції/ М. Гордієвський.// Окремий відбиток з «Записок Українського бібліографічного товариства в Одесі» за 1929 р. — Одеса, 1929. — 56 с.
* Вогнище української науки: Одеське наукове товариство при Всеукраїнській академії наук підсумовує свою трилітню діяльність/ М. Гордієвський.// Известия Одесского окружкома КПбУ, Окрисполкома и ОСПС. — 1929. — 28 марта.
* М. І. Пірогов і «Одесский Вестник»/ М. І. Гордієвський. // Записки Українського бібліографічного товариства в Одесі. — 1930. — Ч. 4. — С. 3 — 22.
* Наукова й громадсько-педагогічна діяльність професора М. М. Ланге./ М. І. Гордієвський.// Записки Одеського наукового при ВУАН товариства. — 1930. — № 1. — С. 1 — 47.
* Л. А. Смоленський (з нагоди 25-тиріччя смерти). До історії українського руху в Одесі / М. Гордієвський. // Шквал. — 1930. — № 35. — С. 8 — 9.

== Джерела та література ==
* Левченко В. В. Організація та діяльність Одеської секції Харківської [[Науково-дослідний інститут історії української культури імені академіка Дмитра Багалія|науково-дослідної кафедри історії української культури]] при Одеському інституті народної освіти // Записки історичного факультету. — Одеса, 2003. — Вип. 13. — С. 132, 135;
* Заруба В. М. Історик держави і права України академік М. Є. Слабченко (1882—1952). — Дніпропетровськ, 2004. — С. 74-75, 125, 128, 164, 218—219;
* Зленко Г. Д. Лицарі досвітніх огнів в історії «Просвіти». — Одеса, 2005. — С. 120—125;
* Петровський Е. П. Кадрова ситуація на історичному факультеті Одеського державного університету в 1930-х роках // Проблеми історії України: факти, судження, пошуки. — Вип. 13. — К., 2005. — С. 265—266, 270;
* Південноукраїнський державний педагогічний університет ім. К. Д. Ушинського: Історичний поступ. Сучасність. Майбутнє. / О. Я. Чебикін, І. А. Болдирєв та ін. — Одеса, 2007. — С. 97.
* Левченко В. В., Петровський Е. П. «Арештувати як українського есера…» (до біографії професора філософії та педагогіки Одеського державного університету Михайла Гордієвського) // З архівів ВУЧК–ГПУ–НКВД–КГБ. — 2008. — № 1/2. — С. 415—432;
* Левченко В. В., Петровський Е. П. Гордієвський Михайло Іванович // Одеські історики: Енциклопедичне видання. — Том 1 (початок ХІХ — середина ХХ ст.). — Одеса: Друкарський дім, 2009. — С. 102—104;
* Левченко В. В., Петровський Е. П. Михайло Іванович Гордієвський: постать на тлі революційних змагань 1917—1920 років в Одесі // Регіональні проблеми української історії. — Вип. 3. — Умань, 2010. — С. 28–31;
* Левченко В. В., Петровський Е. П. Забуте ім'я // Реабілітовані історією. Одеська область: Книга перша / Упорядники Л. В. Ковальчук, Е. П. Петровський. — Одеса: АТ «ПЛАСКЕ», 2010. — С. 631—639;
* Михайло Гордієвський: одеський теоретик української державності // Чорноморська хвиля Української революції: провідники національного руху в Одесі у 1917—1920 рр.: Монографія / Вінцковський Т. С., [[Музичко Олександр Євгенович|Музичко О. Є.]], [[Хмарський Вадим Михайлович|Хмарський В. М.]] та ін. — Одеса: ТЕС, 2011—586 с.
* Левченко В. В., Макушинський В. І. Долі родин репресованих у полум'ї Другої Світової війни (на прикладі сім'ї Гордієвських) // Південь України: етноісторичний, мовний, культурний та релігійний виміри: зб. наук. праць V Міжнар. наук. конф., 24-25 квіт. 2015 р., Одеса / відп. ред. М. І. Михайлуца. — Одеса: ОНУ, 2015. — С. 174—178;
* Левченко В. В., Петровський Е. П. Гордієвський Михайло Іванович // Дослідники історії Південної України: біобібліографічний довідник / упоряд. Ігор Лиман. — Київ, 2016. — Том 2. — С. 130—133;
* Левченко В. В. Фрагменти інтелектуальної біографії одеського вчено-історика Михайла Івановича Гордієвського // Спадщина Д. І. Багалія в контексті сучасності: Матеріали ІІ Всеукраїнської наукової конференції «Теоретичні та прикладні аспекти біографістики» (до 160-річчя від дня народження Д. І. Багалія) (7 листопада 2017 р., м. Харків). — Харків: ХНУ імені В. Н. Каразіна, 2018. — С. 90–99.

====== Посилання ======
* [http://esu.com.ua/search_articles.php?id=31152 Гордієвський Михайло Іванович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201114150115/http://esu.com.ua/search_articles.php?id=31152 |date=14 листопада 2020 }} // ЕСУ
* [http://ua.convdocs.org/docs/index-126126.html Михайло Іванович Гордієвський — забутий професор Одеського державного університету] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140221173004/http://ua.convdocs.org/docs/index-126126.html |date=21 лютого 2014 }}

{{ВП-портали|Освіта|Історія|Педагогіка|Одеса}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Випускники Одеського університету]]
[[Категорія:Науковці Одеського університету]]
[[Категорія:Репресовані науковці СРСР]]
[[Категорія:Члени Всеросійських установчих зборів]]
[[Категорія:Уродженці Київської губернії]]
[[Категорія:Померли в Одесі]]
[[Категорія:Професори]]
[[Категорія:Науковці Південноукраїнського національного педагогічного університету]]
[[Категорія:Одеські історики]]
[[Категорія:Викладачі Одеських вищих жіночих курсів]]
[[Категорія:Педагоги Одеси]]

title: Михайло Іванович Гордієвський

Народився: 23 травня 1885 · с. Зеленьки, нині Миронівський район, Київська область, Україна

Помер: 11 жовтня 1938 (53 роки) · м. Одеса, УРСР, СРСР

Громадянство: Російська імперія → УНР → СРСР

Національність: українець

Діяльність: історик

Alma mater: Новоросійський університет, Одеський інститут народної освіти, Одеський інститут соціального виховання, Одеський державний університет

Заклад: ОНУ ім. І. І. Мечникова

Посада: професор


text:
# Мозговий Леонід Павлович
Леонід Павлович Мозговой (рос. Леонид Павлович Мозговой; нар. 17 квітня 1941, Тула, РСФРР) — радянський та російський актор театру, кіно й літературної естради, заслужений артист Росії (2002), лауреат премії «Ніка» (2001), лавреат премій «Золотий овен», «Петрополь», «Мідний вершник», «Листопад», майстер акторського курсу в СПбДІКіТ з 2015 року.

## Життєпис
Леонід Мозговий народився 17 квітня 1941 року в Тулі. У 1961—1965 роках навчався в Ленінградському державному інституті театру, музики й кінематографії на факультеті драматичного мистецтва (курс професора Бориса Зона).
З 1965 по 1970 рік працював у Ленінградському театрі музичної комедії.
У 1967 році став Лауреатом ленінградського конкурсу артистів-читців. Добре відомий як актор літературної естради, багато років успішно працює в «Ленконцерті». Популярний його моноспектакль «Смішний» за Федором Достоєвським у Санкт-Петербурзькому класичному театрі.
Дебютною роботою в кіно стала роль Антона Чехова у фільмі «Камінь» Олександра Сокурова.

## Фільмографія
- 1992 — «Камінь» — Чехов
- 1999 — «Молох» — Гітлер
- 2001 — «Телець» — Ленін
- 2005 — «Гарпастум» — Карл Францович
- 2006 — «Бридкі лебеді» — Айзек Големба
- 2009 — «Гоголь. Найближчий» — доктор Тарасенков
- 2011 — «Дорога моя людина» — Доктор
- 2011 — «Распутін» — священик Макарій
- 2012 — «Мор звірів» — Ведмідь
- 2013 — «Роль» — Ухов
- 2016 — «Чисте мистецтво» — Григорій Христофоров

## Визнання та нагороди
- 1999 — Національна премія кінокритики та кінопреси «Золотий Овен» в номінації «Найкраща чоловіча роль» за роль Адольфа Гітлера у фільмі Олександра Сокурова «Молох».
- 2001 — Національна премія кінокритики та кінопреси «Золотий Овен» в номінації «Найкраща чоловіча роль» за роль В.Леніна у фільмі Олександра Сокурова «Телець».
- 2001 — Національна кінематографічна премія «Ніка» в номінації «Найкраща чоловіча роль» за роль В.Леніна у фільмі Олександра Сокурова «Телець» [1].
- 2002 — за великі заслуги в галузі мистецтва присвоєно почесне звання «Заслужений артист Російської Федерації»[2].

title: Мозговий Леонід Павлович

wikitext:
{{однофамільці|Мозговий}}
{{Актор
|bgcolour             = gold
|ім'я                 = Леонід Мозговий
|оригінал імені       = {{lang-ru|Леонид Мозговой}}
|зображення           = Leonid Mozgovoy 05 2009.jpg
|розмір               =
|підпис               =
|ім'я_при_народженні  =
|дата_народження      = 17.4.1941
|місце_народження     = [[Тула]], [[РСФРР]]
|дата_смерті          =
|місце_смерті         =
|причина_смерті       =
|інші_імена           =
|громадянство         = {{USSR}}<br/>{{RUS}}
|національність       =
|рід_діяльності       = [[актор]]
|роки_діяльності      =
|дружина              =
|діти                 =
|батьки               =
|imdb_id              = 0610593
|сторінка_в_інтернеті =
|провідні_ролі        =
|нагороди             =
}}
'''Леонід Павлович Мозговой''' ({{lang-ru|Леонид Павлович Мозговой}}; {{н}} [[17 квітня]] [[1941]], [[Тула]], [[РСФРР]]) — радянський та російський [[актор]] театру, кіно й літературної естради, [[заслужений артист Росії]] (2002), лауреат [[Ніка (кінопремія)|премії «Ніка»]] (2001), лавреат премій «Золотий овен», «Петрополь», «Мідний вершник», «Листопад», майстер акторського курсу в СПбДІКіТ з [[2015]] року.

== Життєпис ==
Леонід Мозговий народився [[17 квітня]] [[1941]] року в Тулі. У [[1961]]—[[1965]] роках навчався в [[Російський державний інститут сценічних мистецтв|Ленінградському державному інституті театру, музики й кінематографії]] на факультеті драматичного мистецтва (курс професора [[Зон Борис Вульфович|Бориса Зона]]).

З [[1965]] по [[1970]] рік працював у [[Санкт-Петербурзький театр музичної комедії|Ленінградському театрі музичної комедії]].

У [[1967]] році став Лауреатом ленінградського конкурсу артистів-читців. Добре відомий як актор літературної естради, багато років успішно працює в «Ленконцерті». Популярний його моноспектакль «Смішний» за [[Федір Достоєвський|Федором Достоєвським]] у Санкт-Петербурзькому класичному театрі.

Дебютною роботою в кіно стала роль [[Антон Чехов|Антона Чехова]] у фільмі «Камінь» [[Олександр Сокуров|Олександра Сокурова]].

== Фільмографія ==
* [[1992 у кіно|1992]] — «Камінь» — ''Чехов''
* [[1999 у кіно|1999]] — «[[Молох (фільм)|Молох]]» — ''[[Гітлер]]''
* [[2001 у кіно|2001]] — «[[Телець (фільм)|Телець]]» — ''[[Ленін]]''
* [[2005 у кіно|2005]] — «[[Ґарпастум (фільм)|Гарпастум]]» — ''Карл Францович''
* [[2006 у кіно|2006]] — «[[Бридкі лебеді (фільм)|Бридкі лебеді]]» — ''Айзек Големба''
* [[2009 у кіно|2009]] — «[[Гоголь. Найближчий (фільм)|Гоголь. Найближчий]]» — ''доктор Тарасенков''
* [[2011 у кіно|2011]] — «Дорога моя людина» — ''Доктор''
* [[2011 у кіно|2011]] — «Распутін» — ''священик Макарій
* [[2012 у кіно|2012]] — «Мор звірів» — ''Ведмідь
* [[2013 у кіно|2013]] — «Роль» — ''Ухов
* [[2016 у кіно|2016]] — «Чисте мистецтво» — ''Григорій Христофоров''

== Визнання та нагороди ==
* [[1999]] — Національна премія кінокритики та кінопреси «Золотий Овен» в номінації «Найкраща чоловіча роль» за роль Адольфа Гітлера у фільмі Олександра Сокурова «[[Молох (фільм)|Молох]]».
* [[2001]] — Національна премія кінокритики та кінопреси «Золотий Овен» в номінації «Найкраща чоловіча роль» за роль В.Леніна у фільмі Олександра Сокурова «[[Телець (фільм)|Телець]]».
* [[2001]] — [[Ніка (кінопремія)|Національна кінематографічна премія «Ніка»]] в номінації «Найкраща чоловіча роль» за роль В.Леніна у фільмі Олександра Сокурова «[[Телець (фільм)|Телець]]» <ref>[http://kino-nika.com/the-national-award/winner/143--2001.html Лауреати Ніки] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111110203253/http://www.kino-nika.com/the-national-award/winner/143--2001.html |date=2011-11-10 }}{{ref-ru}}</ref>.
* [[2002]] — за великі заслуги в галузі мистецтва присвоєно почесне звання «[[Заслужений артист Російської Федерації]]»<ref>{{cite web| url = http://graph.document.kremlin.ru/page.aspx?1;717000| title = Указ Президента РФ від 27.04.2002 № 421| publisher = сайт Президента Росії| lang = ru| accessdate = 08.09.2017| archiveurl = https://web.archive.org/web/20130509211337/http://graph.document.kremlin.ru/page.aspx?1;717000| archivedate = 09.05.2013| deadurl = yes}}</ref>.
== Примітки ==
{{reflist}}
== Посилання ==
{{commonscat|Leonid Mozgovoy}}
* {{imdb name|id=0610593|name=Леонід Мозговий}}

{{ВП-портали|Кінематограф|Театр|Біографії|Росія|колір=1}}
{{Authority control}}
[[Категорія:Уродженці Тули]]
[[Категорія:Російські кіноактори]]
[[Категорія:Радянські кіноактори]]
[[Категорія:Російські театральні актори]]
[[Категорія:Випускники Російського державного інституту сценічних мистецтв]]
[[Категорія:Лауреати премії «Ніка»]]
[[Категорія:Лауреати премії «Золотий овен»]]

title: рос. Леонид Мозговой

Народився: 17 квітня 1941 (83 роки) · Тула, РСФРР

Громадянство: СРСР · Росія

Діяльність: актор

Заклад: Санкт-Петербурзький державний інститут кіно і телебаченняd

рос. Леонид Мозговой: Нагороди та премії

рос. Леонид Мозговой: Ніка Золотий овенd Художня премія «Петрополь»d Q4287861?

рос. Леонид Мозговой: Леонід Мозговий у Вікісховищі


text:
# Kora
Ольга-Александра Сіповіч, сценічне ім'я Кора (пол. Olga Aleksandra Sipowicz, 8 червня 1951, Краків, Польща — 28 липня 2018, Бліжув, Польща) — польська рок-співачка та авторка текстів, у 1976—2008 роках лідерка гурту «Maanam». Жінка-динаміт польського року.

## Біографія
Предки Кори походять з України. Батько — Марцін Островський, народився 1897 року в Бучачі, тут був комендантом поліції до початку Другої світової війни. Мати — Емілія Сяркевич, народилася 1908 року у Станиславові. Батьки познайомилися після війни у Кракові. Кора стала їхньою п'ятою і наймолодшою дитиною. Через скрутне матеріальне становище сім'ї та проблеми зі здоров'ям батьків у 1955—1960 роках перебувала у дитячому будинку. Згодом жила у родичів.
В юні роки опинилася у середовищі хіпі Кракова. Тоді ж отримала псевдонім Кора. У 1975 році її чоловік Марек Яцковський разом з Міло Куртісом утворили гітарний дует, до якого наступного року Kora приєдналася як солістка.
Від лютого 2011 року — в журі конкурсу Must Be the Music.
Для підтримки Євромайдану в Україні виставила для продажу статуетку Богоматері.

## Приватне життя
З 1971 до 1984 р.р. була одружена з Мареком Яцковським. 1972 року народила сина Матеуша. Згодом познайомилася з Камілем Сіповичем, від якого у 1976 році народила сина Шимона. Яцковський виховував дитину, не знаючи, що не є її батьком. Сіпович згодом став працювати над організацією концертів Maanam. 1984 року Kora розлучилася з чоловіком, проте гурт продовжував існувати. З Сіповичем почала жити 1989 року. Разом вони заснували студію звукозапису Kamiling Co.
Померла 28 липня 2018 року о 5:30, в оточенні сім'ї та друзів у будинку в Бліжові від раку яєчників. Кілька місяців перед тим її менеджер інформувала медіа про добрий стан здоров'я співачки, про плани її концертів та про повернення до роботи в студії. Професор Магдалена Шрода, подруга Кори, після смерті співачки сказала, що за останній тиждень її стан значно погіршився і загрожував життю.
Похорони відбулися 8 серпня 2018 року об 11:00 на Військовому цвинтарі на вул. Повонзковській, 43/45 у Варшаві у світському стилі.

title: Kora

wikitext:
{{Музикант
| Ім'я             = Кора
| Оригінал_імені   = Olga Aleksandra Sipowicz
| Зображення       = Olga Jackowska.JPG
| Опис_фото        =
| Розмір_фото      = 200px
| Справжнє_ім'я    = Ольґа Александра Сіпович
| Псевдоніми       =
| Дата народження  = 8.6.1951
| Дата смерті      = 28.7.2018
| Місце народження = [[Краків]], [[Польща]]
| Інструмент       =
| Жанри            = рок

| Колективи        =
| Роки             = [[1976]] — [[2018]]
| Лейбли           = Pomaton, [[Kamiling Co]]
| Сайт              = http://kora.org.pl/
| Улюблений інструмент=
}}
'''Ольга-Александра Сіповіч''', сценічне ім'я '''Кора''' ({{lang-pl|Olga Aleksandra Sipowicz}}, [[8 червня]] [[1951]], [[Краків]], [[Польща]] — [[28 липня]] [[2018]], [[Бліжув]], [[Польща]]<ref>[https://www.polityka.pl/tygodnikpolityka/kultura/1758076,1,zmarla-kora-wokalistka-legendarnej-grupy-maanam.read Zmarła Kora, wokalistka legendarnej grupy Maanam] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180728160845/https://www.polityka.pl/tygodnikpolityka/kultura/1758076,1,zmarla-kora-wokalistka-legendarnej-grupy-maanam.read|date=28 липня 2018}} // [[Polityka]]. — 2018. — 28 lipca.</ref>) — [[польська]] [[Рок-музика|рок]]-співачка та авторка текстів, у 1976—2008 роках лідерка гурту «''[[Maanam]]''». Жінка-динаміт польського року.

== Біографія ==
Предки Кори походять з [[Україна|України]]. Батько — Марцін Островський, народився 1897 року в [[Бучач]]і, тут був комендантом поліції до початку [[Друга світова війна|Другої світової війни]]. Мати — Емілія Сяркевич, народилася 1908 року у [[Станиславів|Станиславові]]. Батьки познайомилися після війни у [[Краків|Кракові]]. Кора стала їхньою п'ятою і наймолодшою дитиною. Через скрутне матеріальне становище сім'ї та проблеми зі здоров'ям батьків у 1955—1960 роках перебувала у [[Школа-інтернат|дитячому будинку]]. Згодом жила у родичів<ref name="K-1">Olga Jackowska: Kora: podwója linia życia. — Warszawa : Agencja Piękna, 1992. — S. 17—18.</ref>.

В юні роки опинилася у середовищі [[хіпі]] Кракова. Тоді ж отримала [[псевдонім]] Кора<ref name="K-1"/>. У 1975 році її чоловік [[Марек Яцковський]] разом з Міло Куртісом утворили гітарний дует, до якого наступного року Kora приєдналася як солістка.

Від лютого 2011 року — в журі конкурсу ''[[Must Be the Music]]''.

Для підтримки [[Євромайдан]]у в Україні виставила для продажу статуетку Богоматері.<ref>[http://kora.org.pl/blog/2014/02/kora-wystawia-na-aukcje-matke-boska/ Kora wystawia na aukcję Matkę Boską] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151222174055/http://kora.org.pl/blog/2014/02/kora-wystawia-na-aukcje-matke-boska/ |date=22 грудня 2015 }} {{ref-pl}}</ref>

== Приватне життя ==
{{розділ без джерел|дата=вересень 2021}}
З 1971 до 1984 р.р. була одружена з Мареком Яцковським. 1972 року народила сина Матеуша. Згодом познайомилася з Камілем Сіповичем, від якого у 1976 році народила сина Шимона. Яцковський виховував дитину, не знаючи, що не є її батьком. Сіпович згодом став працювати над організацією концертів Maanam. 1984 року Kora [[Розлучення|розлучилася]] з чоловіком, проте гурт продовжував існувати. З Сіповичем почала жити 1989 року. Разом вони заснували студію звукозапису Kamiling Co.

Померла 28 липня 2018 року о 5:30, в оточенні сім'ї та друзів у будинку в Бліжові від [[Рак яєчника|раку яєчників]]. Кілька місяців перед тим її менеджер інформувала медіа про добрий стан здоров'я співачки, про плани її концертів та про повернення до роботи в студії. Професор Магдалена Шрода, подруга Кори, після смерті співачки сказала, що за останній тиждень її стан значно погіршився і загрожував життю.

Похорони відбулися 8 серпня 2018 року об 11:00 на Військовому цвинтарі на вул. Повонзковській, 43/45 у Варшаві у світському стилі.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://kora.org.pl Офіційна сторінка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200804021211/https://kora.org.pl/ |date=4 серпня 2020 }} {{ref-pl}}
* [http://fototeka.fn.org.pl/strona/wyszukiwarka.html?key=Jackowska+Olga&search_type=osoba Фотографії Ольги Яцковської у Фототеці [[Національна фільмотека|Національної фільмотеки]]]
* [https://www.youtube.com/watch?v=oPqg7SHyOKI]
{{бібліоінформація}}

{{Singer-stub}}

[[Категорія:Польські співачки]]
[[Категорія:Уродженці Кракова]]
[[Категорія:Померли від раку яєчників]]

title: Olga Aleksandra Sipowicz

Olga Aleksandra Sipowicz: Зображення

title: Основна інформація

Повне ім'я: Ольґа Александра Сіпович

Дата народження: 8 червня 1951

Місце народження: Краків, Польща

Дата смерті: 28 липня 2018 (67 років)

Місце смерті: Бліжув, ґміна Адамув (Замостський повіт), Замостський повіт, Люблінське воєводство, Республіка Польща

Причина смерті: рак яєчника

Поховання: Військові Повонзки

Громадянство: Республіка Польща

Професії: співачка, поетеса-піснярка, авторка пісень, студійна виконавиця, rock singer

Інструменти: вокал

Жанри: рок

Псевдоніми: Kora

Членство: Maanam (2008)

Лейбли: Pomaton, Kamiling Co

Нагороди: Silver Medal for Merit to Culture – Gloria Artis · офіцерський хрест ордена Відродження Польщі

У шлюбі з: Марек Яцковський і Kamil Sipowiczd


text:
# Ніцца (футбольний клуб)
Ніцца (фр. Olympique Gymnaste Club de Nice-Côte d'Azur) — французький футбольний клуб з міста Ніцца. Заснований в 1904 році. Чотириразовий чемпіон Франції (1951, 1952, 1956 і 1959), триразовий володар Кубка Франції (1952, 1954 і 1997).

## Історія

### XX століття

#### Створення
ФК «Ніцца» засновано в 1904 році.
Став відомий тим, що базується в незручному для суперників місці. Після Першої світової війни багато клубів скаржилися, що добиратися на південний схід Франції дуже важко. «Ніццу» навіть хотіли офіційно виключити з чемпіонату з цієї причини, однак нічого в чиновників не вийшло.

#### Золоті часи
Найкращі часи «Ніцци» припали на 1950-ті роки. Спочатку Нум Андойре], а потім — Маріо Зателлі, Джордж Беррі, Луїс Карнілья і Жан Лусіано чотири рази виграли чемпіонат країни, а також команда стала триразовим володарем Кубка. Причому найперший титул в 1951 році дістався команді зовсім непросто. На перше місце «орлята» потрапили тільки в передостанньому турі. Разом з «Ліллем» команда набрала однакову кількість очок, але краща різниця забитих і пропущених м'ячів врятувала ситуацію. Ще три команди всього на одне очко відстали від двох лідерів. Виграючи національні чемпіонати, «Ніцца» отримала можливість дебютувати в Кубку європейських чемпіонів. Дуже погано складалися справи на європейській арені з мадридським «Реалом». Двічі «королівський клуб» зупиняв французів на стадії чвертьфіналу, причому в другому випадку «вершкові» навіть поступилися в «Ніцці» з рахунком 2:3, але за сумою двох зустрічей іспанці пройшли в півфінал, а через кілька місяців виграли трофей.

#### Український слід у команді
Протягом 1948—1950 років за «Ніццу» грав колишній гравець львівської «України» та київського «Динамо» Олександр Скоцень, який, увійшовши у гру 45 разів, забив 23 голи й вважався одним з найсильніших форвардів Ліги 1.

### XXI століття
Наступні десятиліття були непростими для клубу. Фінансові проблеми, невдалі спортивні показники заважали уболівальникам радіти успіхам своєї команди. У 2002 році команда після п'яти сезонів у другому дивізіоні піднялася в Лігу 1, але спочатку місцева влада відмовилася спонсорувати участь «орлят» у вищій лізі. Все змінилося після того, як футболісти відмовилися від преміальних, обіцяних керівництвом за вихід в еліту. Повернувшись, команда отримала друге дихання. У сезоні 2005—2006 клуб дістався фіналу Кубка Французької ліги.
Довгі роки клуб був середньостатистичною командою Франції. У сезоні 2012—2013 команда зайняла 4-те місце й потрапила в Лігу Європи. Там клуб програв у кваліфікації кіпрському «Аполлону» й вибув з турніру. А того ж року в чемпіонаті «Ніцца» посіла 17-ту позицію, обігнавши на 2 очка «Сошо», яке вилетіло в Лігу 2.
У сезоні 2015—2016 клуб придбав у «Ньюкасл Юнайтед» Хатема Бен Арфу, який став лідером «Ніцци» й 4 бомбардиром чемпіонату. А команда посіла 4-те місце.

## Досягнення

### Національні
- Чемпіонат Франції
  - Чемпіон (4): 1950/51, 1951/52, 1955/56, 1958/59.
  - Срібний призер (3): 1967/68, 1972/73, 1975/76.

- Дивізіон 2/Ліга 2
  - Чемпіон (4): 1947/48, 1964/65, 1969/70, 1993/94.
  - Срібний призер (1): 1984/85.

- Дивізіон 3/Ліга 3
  - Чемпіон (2): 1984/85, 1988/89.

- Кубок Франції
  - Володар (3): 1951/52, 1953/54, 1996/97.
  - Фіналіст (2): 1977/78, 2021/22.

- Суперкубок Франції
  - Володар (1): 1970.
  - Фіналіст (3): 1956, 1959, 1997.

- Кубок Французької ліги
  - Фіналіст (1): 2005/06.

### Міжнародні
- Латинський кубок
  - Фіналіст (1): 1952.

## Склад команди
Станом на 30 квітня 2025
| №  | Поз. | Нац.                     | Гравець             |
| -- | ---- | ------------------------ | ------------------- |
| 2  | ЗХ   | Туніс                    | Алі Абді            |
| 4  | ЗХ   | Бразилія                 | Данте (капітан)     |
| 5  | ЗХ   | Єгипет                   | Мохамед Абдельмонем |
| 6  | ПЗ   | Алжир                    | Гішам Будауї        |
| 7  | НП   | Кот-д'Івуар              | Жеремі Бога         |
| 8  | ПЗ   | Домініканська Республіка | Пабло Росаріо       |
| 9  | НП   | Нігерія                  | Терем Моффі         |
| 10 | НП   | Марокко                  | Соф'ян Діоп         |
| 11 | ПЗ   | Франція                  | Морган Сансон       |
| 14 | НП   | Алжир                    | Білаль Брахімі      |
| 19 | ПЗ   | Алжир                    | Бадредін Буанані    |
| 20 | ЗХ   | Франція                  | Том Луше            |
| 21 | НП   | Швеція                   | Ісак Янссон         |
| 23 | ПЗ   | Франція                  | Габен Бернардо      |

| №  | Поз. | Нац.         | Гравець                                |
| -- | ---- | ------------ | -------------------------------------- |
| 25 | НП   | Франція      | Мохамед-Алі Шо                         |
| 26 | ЗХ   | Франція      | Мелвін Бар                             |
| 28 | ЗХ   | Сьєрра-Леоне | Джума Ба (в оренді з «Манчестер Сіті») |
| 29 | НП   | Кот-д'Івуар  | Еванн Гессан                           |
| 31 | ВР   | Франція      | Максім Дюпе                            |
| 33 | ЗХ   | Сенегал      | Антуан Менді                           |
| 36 | ЗХ   | Марокко      | Хамза Кутун                            |
| 37 | ЗХ   | Гана         | Коджо Оппонг                           |
| 39 | ПЗ   | Франція      | Джибріль Кулібалі                      |
| 44 | ЗХ   | Франція      | Аміду Думбуя                           |
| 49 | НП   | Камерун      | Бернар Нгуене                          |
| 55 | ПЗ   | Бурунді      | Юссуф Ндайшимі                         |
| 64 | ЗХ   | Канада       | Моїз Бомбіто                           |
| 80 | ВР   | Сенегал      | Єванн Діуф                             |
| 92 | ЗХ   | Франція      | Жонатан Клосс                          |

## Відомі гравці
- Роже Пьянтоні
- Андре Шорда
- Жюст Фонтен
- Ліонель Летізі
- Марама Ваїруа
- Патріс Евра
- Хосеп Самітьєр
- Рікардо Замора
- Густаво Вассальйо
- Дік ван Дейк
- Бакарі Коне
- Ібрагім Туре
- Едерсон
- Едгарас Янкаускас
- Жозеф-Дезіре Жоб
- / Олександр Скоцень
- Маріо Балотеллі

## Відомі тренери
- Луїс Карніглія 1955—1957
- Влатко Маркович 1974—1976 і 1980—1981
- Марсель Домінго 1981—1982
- Карлос Б'янкі 1989—1990

title: Ніцца (футбольний клуб)

wikitext:
{{Футбольний клуб
| назва клубу = Ніцца
| емблема = OGC Nice logo.png
| розмір емблеми = 150пкс
| повна назва = ''Olympique Gymnaste Club <br /> Nice Côte d'Azur''
| коротка назва = Ніцца
| прізвисько = Les Aiglons («орлята»)
| рік заснування = [[1904]]
| місто = [[Ніцца]]
| країна = {{FRA}}
| стадіон = [[Альянц Рив'єра]]
| вміщує = 35 596<ref>https://www.ligue1.com/clubs/stadium?id=ogc-nice</ref>
| власник = {{Прапорець|GBR}} Ineos
| президент = {{Прапорець|FRA}} Жан-П'єр Рівер
| почесний президент =
| головний тренер = {{Прапорець|FRA}} [[Франк Ез]]
| ліга = [[Ліга 1]]
| сезон = [[Ліга 1 2024—2025|2024/25]]
| місце = 4-е місце
| сайт = [https://www.ogcnice.com/fr/ Офіційний сайт]
| pattern_la1 = _nice2526h
| pattern_b1 = _nice2526h
| pattern_ra1 = _nice2526h
| pattern_sh1 =
| pattern_so1 = _nice2526hl
| leftarm1 = FF0000
| body1 = ff0000
| rightarm1 = FF0000
| shorts1 = 000000
| socks1 = 000000
| pattern_la2 = _nice2526a
| pattern_b2 = _nice2526a
| pattern_ra2 = _nice2526a
| pattern_sh2 = _nice2526a
| pattern_so2 = _nice2526al
| leftarm2 = 03447a
| body2 = 03447a
| rightarm2 = 03447a
| shorts2 = 03447a
| socks2 = 03447a
| pattern_la3 =
| pattern_b3 =
| pattern_ra3 =
| pattern_sh3 =
| pattern_so3 =
| leftarm3 =
| body3 =
| rightarm3 =
| shorts3 =
| socks3 =
}}

'''Ніцца''' ({{lang-fr|Olympique Gymnaste Club de Nice-Côte d'Azur}}) — [[Франція|французький]] [[футбольний клуб]] з міста [[Ніцца]]. Заснований в 1904 році. Чотириразовий чемпіон Франції (1951, 1952, 1956 і 1959), триразовий володар Кубка Франції (1952, 1954 і 1997).

== Історія ==

=== XX століття ===

==== Створення ====
ФК «Ніцца» засновано в 1904 році.

Став відомий тим, що базується в незручному для суперників місці. Після Першої світової війни багато клубів скаржилися, що добиратися на південний схід Франції дуже важко. «Ніццу» навіть хотіли офіційно виключити з чемпіонату з цієї причини, однак нічого в чиновників не вийшло.

==== Золоті часи ====
Найкращі часи «Ніцци» припали на 1950-ті роки. Спочатку Нум Андойре], а потім — Маріо Зателлі, Джордж Беррі, [[Луїс Карнілья]] і Жан Лусіано чотири рази виграли [[Ліга 1|чемпіонат країни]], а також команда стала триразовим володарем [[Кубок Франції з футболу|Кубка]]. Причому найперший титул в 1951 році дістався команді зовсім непросто. На перше місце «орлята» потрапили тільки в передостанньому турі. Разом з «[[Лілль (футбольний клуб)|Ліллем]]» команда набрала однакову кількість очок, але краща різниця забитих і пропущених м'ячів врятувала ситуацію. Ще три команди всього на одне очко відстали від двох лідерів. Виграючи національні чемпіонати, «Ніцца» отримала можливість дебютувати в [[Ліга чемпіонів УЄФА|Кубку європейських чемпіонів]]. Дуже погано складалися справи на європейській арені з мадридським «[[Реал Мадрид|Реалом]]». Двічі «королівський клуб» зупиняв французів на стадії чвертьфіналу, причому в другому випадку «вершкові» навіть поступилися в «Ніцці» з рахунком 2:3, але за сумою двох зустрічей іспанці пройшли в півфінал, а через кілька місяців виграли трофей.

==== Український слід у команді ====
Протягом 1948—1950 років за «Ніццу» грав колишній гравець [[Україна (футбольний клуб)|львівської «України»]] та [[Динамо (Київ)|київського]] [[Динамо (Київ)|«Динамо»]] [[Скоцень Олександр Антонович|Олександр Скоцень]]<ref>{{Cite web|url=http://www.ua-football.com/userblogs/post/f9553dbce4c34910839ea2a0c565669e|title=Забуті імена: Олександр Скоцень|last=Сапотюк|first=Юрій|date=26.03.2013|website=|publisher=|language=українська|accessdate=16.10.2016}}</ref>, який, увійшовши у гру 45 разів, забив 23 голи й вважався одним з найсильніших форвардів Ліги 1.

=== XXI століття ===
Наступні десятиліття були непростими для клубу. Фінансові проблеми, невдалі спортивні показники заважали уболівальникам радіти успіхам своєї команди. У 2002 році команда після п'яти сезонів у другому дивізіоні піднялася в [[Ліга 1|Лігу 1]], але спочатку місцева влада відмовилася спонсорувати участь «орлят» у вищій лізі. Все змінилося після того, як футболісти відмовилися від преміальних, обіцяних керівництвом за вихід в еліту. Повернувшись, команда отримала друге дихання<ref>[http://online.footboom.com/ Ницца — история]</ref>. У сезоні 2005—2006 клуб дістався фіналу [[Кубок французької Ліги з футболу|Кубка Французької ліги]].

Довгі роки клуб був середньостатистичною командою Франції. У сезоні 2012—2013 команда зайняла 4-те місце й потрапила в [[Ліга Європи УЄФА|Лігу Європи]]. Там клуб програв у кваліфікації кіпрському [[Аполлон (Лімасол)|«Аполлону»]] й вибув з турніру. А того ж року в чемпіонаті «Ніцца» посіла 17-ту позицію, обігнавши на 2 очка [[Сошо (футбольний клуб)|«Сошо»]], яке вилетіло в [[Ліга 2|Лігу 2]].

У сезоні 2015—2016 клуб придбав у «[[Ньюкасл Юнайтед]]» [[Хатем Бен Арфа|Хатема Бен Арфу]], який став лідером «Ніцци» й 4 бомбардиром чемпіонату. А команда посіла 4-те місце.

== Досягнення ==

=== Національні ===

* '''[[Чемпіонат Франції з футболу|Чемпіонат Франції]]'''
** '''Чемпіон (4)''': [[Чемпіонат Франції з футболу 1950—1951|1950/51]], [[Чемпіонат Франції з футболу 1951—1952|1951/52]], [[Чемпіонат Франції з футболу 1955—1956|1955/56]], [[Чемпіонат Франції з футболу 1958—1959|1958/59]].
** '''Срібний призер (3)''': [[Чемпіонат Франції з футболу 1967—1968|1967/68]], [[Чемпіонат Франції з футболу 1972—1973|1972/73]], [[Чемпіонат Франції з футболу 1975—1976|1975/76]].

* '''[[Ліга 2 (Франція)|Дивізіон 2/Ліга 2]]'''
** '''Чемпіон (4)''': 1947/48, 1964/65, 1969/70, 1993/94.
** '''Срібний призер (1)''': 1984/85.

* '''[[Ліга 3 (Франція)|Дивізіон 3/Ліга 3]]'''
** '''Чемпіон (2)''': 1984/85, 1988/89.

* '''[[Кубок Франції з футболу|Кубок Франції]]'''
** '''Володар (3)''': 1951/52, 1953/54, 1996/97.
** '''Фіналіст (2)''': 1977/78, [[Кубок Франції з футболу 2021—2022|2021/22]].

* '''[[Суперкубок Франції з футболу|Суперкубок Франції]]'''
** '''Володар (1)''': [[Суперкубок Франції з футболу 1970|1970]].
** '''Фіналіст (3)''': [[Суперкубок Франції з футболу 1956|1956]], [[Суперкубок Франції з футболу 1959|1959]], [[Суперкубок Франції з футболу 1997|1997]].

* '''[[Кубок французької Ліги з футболу|Кубок Французької ліги]]'''
** '''Фіналіст (1)''': [[Кубок французької ліги з футболу 2005—2006|2005/06]].

=== Міжнародні ===

* '''[[Латинський кубок]]'''
** '''Фіналіст (1)''': 1952.

{{-}}

== Склад команди ==
{{squad updated|30 квітня 2025}}<ref>https://www.ligue1.com/clubs/squad?id=ogc-nice</ref>
{{Fs start}}
{{Fs player|no= 2|nat=TUN|pos=DF|name=[[Алі Абді]]}}
{{Fs player|no= 4|nat=BRA|name=[[Данте Бонфім Коста Сантус|Данте]] {{капітан}}|pos=DF}}
{{Fs player|no= 5|nat=EGY|pos=DF|name=[[Мохамед Абдельмонем]]}}
{{Fs player|no=6|nat=ALG|name=[[Гішам Будауї]]|pos=MF}}
{{Fs player|no= 7|nat=CIV|name=[[Жеремі Бога]]|pos=FW}}
{{Fs player|no= 8|nat=DOM|name=[[Пабло Росаріо]]|pos=MF}}
{{Fs player|no=9|nat=NGA|name=[[Терем Моффі]]|pos=FW}}
{{Fs player|no=10|nat=MAR|name=[[Соф'ян Діоп]]|pos=FW}}
{{Fs player|no=11|nat=FRA|pos=MF|name=[[Морган Сансон]]}}
{{Fs player|no=14|nat=ALG|pos=FW|name=[[Білаль Брахімі]]}}
{{Fs player|no=19|nat=ALG|name=[[Бадредін Буанані]]|pos=MF}}
{{Fs player|no=20|nat=FRA|pos=DF|name=[[Том Луше]]}}
{{Fs player|no=21|nat=SWE|pos=FW|name=[[Ісак Янссон]]}}
{{Fs player|no=23|nat=FRA|name=[[Габен Бернардо]]|pos=MF}}
{{Fs mid}}
{{Fs player|no=25|nat=FRA|name=[[Мохамед-Алі Шо]]|pos=FW}}
{{Fs player|no=26|nat=FRA|name=[[Мелвін Бар]]|pos=DF}}
{{Fs player|no=28|pos=DF|nat=SLE|name=[[Джума Ба]]|інше=''в оренді з {{Прапорець|ENG}} «[[Манчестер Сіті]]»''}}
{{Fs player|no=29|nat=CIV|name=[[Еванн Гессан]]|pos=FW}}
{{Fs player|no=31|nat=FRA|pos=GK|name=[[Максім Дюпе]]}}
{{Fs player|no=33|nat=SEN|pos=DF|name=[[Антуан Менді]]}}
{{Fs player|no=36|nat=MAR|pos=DF|name=[[Хамза Кутун]]}}
{{Fs player|no=37|nat=GHA|pos=DF|name=[[Коджо Оппонг]]}}
{{Fs player|no=39|nat=FRA|pos=MF|name=[[Джибріль Кулібалі (футболіст, 2008)|Джибріль Кулібалі]]}}
{{Fs player|no=44|nat=FRA|name=[[Аміду Думбуя]]|pos=DF}}
{{Fs player|no=49|nat=CMR|name=[[Бернар Нгуене]]|pos=FW}}
{{Fs player|no=55|nat=BDI|name=[[Юссуф Ндайшимі]]|pos=ПЗ}}
{{Fs player|no=64|nat=CAN|pos=DF|name=[[Моїз Бомбіто]]}}
{{Fs player|no=80|pos=ВР|nat=SEN|name=[[Єванн Діуф]]}}
{{Fs player|no=92|nat=FRA|pos=DF|name=[[Жонатан Клосс]]}}
{{Fs end}}

== Відомі гравці ==

* {{Прапор|FRA}} [[Роже Пьянтоні]]
* {{Прапор|FRA}} [[Андре Шорда]]
* {{Прапор|FRA}} [[Жюст Фонтен]]
* {{Прапор|FRA}} [[Ліонель Летізі]]
* {{Прапор|FRA}} [[Марама Ваїруа]]
* {{Прапор|FRA}} [[Патріс Евра]]
* {{Прапор|ESP}} [[Хосеп Самітьєр]]
* {{Прапор|ESP}} [[Рікардо Замора]]
* {{Прапорець|PER}} [[Густаво Вассальйо]]
* {{Прапорець|NLD}} [[Дік ван Дейк]]
* {{Прапорець|CIV}} [[Бакарі Коне (футболіст, 1981)|Бакарі Коне]]
* {{Прапорець|CIV}} [[Ібрагім Туре]]
* {{Прапорець|BRA}} [[Едерсон]]
* {{Прапорець|LTU}} [[Едгарас Янкаускас]]
* {{Прапорець|CMR}} [[Жозеф-Дезіре Жоб]]
* {{Прапорець|POL}}/{{Прапорець|URS}} [[Олександр Скоцень]]
* {{Прапорець|ITA}} [[Маріо Балотеллі]]

== Відомі тренери ==
* {{Прапорець|ARG}} [[Луїс Карніглія]] 1955—1957
* {{Прапорець|HRV}} [[Влатко Маркович]] 1974—1976 і 1980—1981
* {{Прапорець|FRA}} [[Марсель Домінго]] 1981—1982
* {{Прапорець|ARG}} [[Карлос Б'янкі]] 1989—1990

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.ogcnice.com/ Офіційний сайт]
* [http://www.ogcnice.info/ Сайт вболівальників клубу]
* [http://www.pari-et-gagne.com/nice.html Профіль клубу на сайті ''pari-et-gagne.com''] {{ref-fr}}

{{Футбольний клуб-доробити}}
{{Ніцца (футбольний клуб)}}
{{Чемпіонат Франції з футболу}}

{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Футбол|Спорт}}

[[Категорія:Футбольні клуби Франції]]
[[Категорія:Футбольні клуби, засновані 1904]]
[[Категорія:Ніцца]]
[[Категорія:1904 у французькому спорті]]
[[Категорія:Засновані у Франції 1904]]

title: Ніцца

Повна назва: Olympique Gymnaste Club · Nice Côte d'Azur

Прізвисько: Les Aiglons («орлята»)

Коротка назва: Ніцца

Населений пункт: Ніцца, Франція

Стадіон: Альянц Рив'єра

Власник: Ineos

Президент: Жан-П'єр Рівер

Головний тренер: Франк Ез

Ліга: Ліга 1

4-е місце

Вебсайт: Офіційний сайт

Домашня: Виїзна


text:
# Освіта в Боярці
У місті Боярці Київської області діє розгалужена система навчальних закладів дошкільної, шкільної та вищої освіти.

## Заклади вищої освіти
| Назва                                                                        | Адреса                               | Веб-сайт           |
| ---------------------------------------------------------------------------- | ------------------------------------ | ------------------ |
| Відокремлений структурний підрозділ "Боярський фаховий коледж НУБіП України" | м. Боярка, вул. Сільгосптехнікум, 30 | http://bkeipr.com/ |

## Загальноосвітні заклади
| Назва                                         | Адреса                     | Особистий сайт                                                             |
| --------------------------------------------- | -------------------------- | -------------------------------------------------------------------------- |
| Школа № 1                                     | вул. М. Лисенка, 11/23     | https://web.archive.org/web/20101221031709/http://www.boyarka-sch1.org.ua/ |
| Боярський академічний ліцей ім. Є. Коновальця | вул. М. Грушевського, 49   | https://web.archive.org/web/20110626102850/http://boyarka-shkola.com.ua/   |
| Боярський академічний ліцей "Лідер"           | вул. П. Сагайдачного, 62   | http://boyarskaschool3.at.ua/                                              |
| Боярський академічний ліцей "Інтелект"        | вул. Шкільна, 28           | http://boyarka-school4.edukit.kiev.ua                                      |
| Боярський академічний ліцей "Престиж"         | вул. Б. Хмельницького, 57а |                                                                            |
| Боярський академічний ліцей "Гармонія"        | вул. І. Котляревського, 7  | http://www.gymnasium.kiev.ua/                                              |

## Дошкільні навчальні заклади
| Назва                  | Адреса                     |
| ---------------------- | -------------------------- |
| ЗДО "Лісова казка" БМР | вул. Хрещатик, 74          |
| ЗДО "Казка" БМР        | вул. Дачна, 38             |
| ЗДО "Даринка" БМР      | вул. П. Сагайдачного, 34   |
| ЗДО "Берізка" БМР      | вул. Київська, 17          |
| ЗДО "Джерельце" БМР    | вул. Є. Коновальця, 27а    |
| ЗДО "Котигорошко" БМР  | вул. І. Котляревського, 3а |
| ЗДО "Спадкоємець" БМР  | вул. Молодіжна, 78         |

title: Освіта в Боярці

wikitext:
У місті [[Боярка|Боярці]] [[Київська область|Київської області]] діє розгалужена система навчальних закладів дошкільної, шкільної та вищої освіти.

== Заклади вищої освіти ==
{| class="wikitable"
|+
!Назва
!Адреса
!Веб-сайт
|-
|[[Боярський коледж екології і природних ресурсів|Відокремлений структурний підрозділ]]
[[Боярський коледж екології і природних ресурсів|"Боярський фаховий коледж НУБіП України"]]
|м. Боярка, вул. Сільгосптехнікум, 30
|http://bkeipr.com/
|}

== Загальноосвітні заклади ==

{| class="wikitable"
|-
! Назва !! Адреса !! Особистий сайт
|-
| Школа № 1 || вул. М. Лисенка, 11/23 ||https://web.archive.org/web/20101221031709/http://www.boyarka-sch1.org.ua/
|-
| [[Загальноосвітня школа № 2 (Боярка)|Боярський академічний ліцей ім. Є. Коновальця]]|| вул. М. Грушевського, 49 ||https://web.archive.org/web/20110626102850/http://boyarka-shkola.com.ua/
|-
| Боярський академічний ліцей "Лідер" || вул. П. Сагайдачного, 62 ||http://boyarskaschool3.at.ua/
|-
| Боярський академічний ліцей "Інтелект" || вул. Шкільна, 28 ||http://boyarka-school4.edukit.kiev.ua
|-
| Боярський академічний ліцей "Престиж" || вул. Б. Хмельницького, 57а ||
|-
| [[Боярський академічний ліцей «Гармонія»|Боярський академічний ліцей "Гармонія"]]|| вул. І. Котляревського, 7 ||http://www.gymnasium.kiev.ua/
|}

== Дошкільні навчальні заклади ==

{| class="wikitable"
|-
! Назва !! Адреса
|-
| ЗДО "Лісова казка" БМР || вул. [[Вулиця Хрещатик (Боярка)|Хрещатик]], 74
|-
|ЗДО "Казка" БМР
|вул. Дачна, 38
|-
| ЗДО "Даринка" БМР || вул. П. Сагайдачного, 34
|-
| ЗДО "Берізка" БМР || вул. Київська, 17
|-
| ЗДО "Джерельце" БМР || вул. Є. Коновальця, 27а
|-
| ЗДО "Котигорошко" БМР || вул. І. Котляревського, 3а
|-
| ЗДО "Спадкоємець" БМР || вул. Молодіжна, 78
|}

[[Категорія:Освіта в Боярці|*]]
[[Категорія:Боярка|Освіта]]


text:
# Арендзе
Арендзе (нім. Arendsee) — місто в Німеччині, розташоване в землі Саксонія-Ангальт. Входить до складу району Зальцведель.
Площа — 269,68 км2. Населення становить 6791 ос. (станом на 31 грудня 2021).

## Галерея
- Площа Марктплац

title: Арендзе

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Арендзе
| місцева_назва       = Arendsee
| тип_НП              = місто
| зображення          = Arendsee Rathaus.jpg
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DE-ST 15-0-81-030 Arendsee COA.png
| прапор              =
| карта               = Arendsee (Altmark) in SAW.png
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Арендзе на карті району
| земля               = [[Саксонія-Ангальт]]
| округ               =
| район               = [[Зальцведель (район)|Зальцведель]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 25
| площа               = 269.68
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-ST||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-ST||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-ST|15081030}}
| latd=52.8767 | latm=| lats=
| longd=11.4867| longm=| longs=
| розміщення_підпису = right
| поштовий_код        = 39619
| телефонний_код      = 039003, 039034, 039036, 039384
| стат_код            = 15 0 81 030
| авто_номер          = SAW, GA, KLZ
| вебсайт             = [http://www.stadt-arendsee.eu www.stadt-arendsee.eu]
}}
'''Арендзе''' ({{lang-de|Arendsee}}) — місто в [[Німеччина|Німеччині]], розташоване в [[Землі Німеччини|землі]] [[Саксонія-Ангальт]]. Входить до складу району [[Зальцведель (район)|Зальцведель]].

Площа — 269,68 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-ST|15081030}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-ST||дата}}).

== Галерея ==
<gallery>Файл:Klosterkirche Arendsee.jpg|
Файл:Neulingen Dorfansicht.jpg|
Файл:Arendsee (Altmark) - AmMarkt.jpg|Площа Марктплац
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Словарь географических названий зарубежных стран / отв. редактор А. М. Комков. — 3-е изд., перераб. и доп.. — М.: Недра, 1986. — С. 25. — 70 000 экз. {{ref-ru}}
* {{ВТ-ЕСБЕ|Арендзе}}

== Посилання ==
{{commonscat-inline|Arendsee (Altmark)}}
* [http://www.stadt-arendsee.eu Офіційна сторінка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220430213743/https://stadt-arendsee.eu/ |date=30 квітня 2022 }} {{ref-de}}
* [http://www.lib.utexas.edu/maps/historical/shepherd/brandenburg_1320_1415.jpg Альмарка (Арендзе) на карті Бранденбургу 1320-1415 років] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150122042506/http://www.lib.utexas.edu/maps/historical/shepherd/brandenburg_1320_1415.jpg |date=22 січня 2015 }} {{ref-de}}

{{Район Зальцведель}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4085901-0}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Міста Саксонії-Ангальт]]

title: — місто —

— місто —: Вид Арендзе

title: Координати: 52°52′36″ пн. ш. 11°29′12″ сх. д. / 52.8767° пн. ш. 11.4867° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Саксонія-Ангальт

Район: Зальцведель

Населення (31 грудня 2021)

Арендзе на карті району

АрендзеРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# XM301
Гармата XM301 була роторною гарматою з зовнішнім приводом, з трьома стволами калібру 20 мм створена за схемою Гатлінга компанією General Dynamics для армії США. Розроблена для встановлення на стелс-вертольоті RAH-66 Comanche, це найлегша 20 мм гармата за схемою Гатлінга у світі.
Ціллю розробки була універсальна і точна легка гармата, що могла б служити як для повітряних боїв, так і для атакування наземних цілей. Розробку та виробництво XM301 було відмінено у 2004 разом із закриттям програми RAH-66.

## Опис
XM301 легка, триствольна версія гармати M61 Vulcan. Має зовнішній привід, на основі такої ж системи передачі енергії як і Vulcan.  Гармата використовує боєприпаси M50 та серії PGU, що і Vulcan, а також нові легші X1031/1032 боєприпаси у алюмінієвій гільзі для стрільби з темпом 750 або 1500 пострілів за хвилину. Розроблена для встановлення на бойові вертольоти XM301 має дисперсію у 2,2 мілірадіани, що робить її точною на великих дальностях. XM301 важить 80,5 фунтів, що на третину легше ніж гармата Vulcan.  Боєкомплект гармати складає 500 набоїв і може бути перезаряджена у польових умовах за 15 хвилин. Турель дозволяє наводити гармату з кутами піднесення від +15° до -45° і ±120° за азимутом.  Вона може знаходитися у підвищенні +2° та за азимутом 180° для зменшення радіолокаційного виявлення.

## Розробка
Розробку XM301 було розпочато у 2001 як частину проекту RAH-66 Comanche.  На початку розробки у 1980-х, вертоліт Comanche тестувався з двостольною версією гармати M61 Vulcan, але її було оновлено до триствольної до того як General Dynamics занялися програмою у 2001.  На початкових етапах XM301 була відома як GE Vulcan II, покращена M197 Gatling gun.  General Dynamics працювала разом з Groupement Industriel des Armements Terrestres (GIAT) для розробки збройної системи для RAH-66, GIAT розробляли турель, а General Dynamics саму гармату. RAH-66 вперше піднявся у повітря у січні 1996 з непрацюючою версією XM301, хоча наступні польоти використовували робочу модель, а тестування розробки було розпочато у 1997 році.  General Dynamics і GIAT отримали контракт на виробництво 1217 збройних систем XM301 армії США, але фінансування RAH-66 було перерозподілено на оновлення існуючих вертольотів у лютому 2004.

title: XM301

wikitext:
{{Картка зброї
| назва                = XM301
| зображення           =
| розм_зобр            =
| альт                 =
| підпис               =
| походження           = {{ПрТ|США}}
| тип                  = три-[[Ствол (зброя)|ствольна]] [[Система Гатлінга|роторна гармата схеми Гатлінга]]
<!-- Зазначення типу -->
| є_стрілецька         = так
<!-- Історія використання -->
| служба               = випробувальний зразок
| оператори            = [[Сполучені Штати]]
| війни                =
<!-- Історія виробництва -->
| розробник            =
| дата_розробки        = 1992<ref name=Janes>Jane's Air-Launched Weapons, Ewen Southby-Tailyour (2005)</ref>
| виробник             = [[General Dynamics]]
| вартість_одиниці     =
| дата_виготовлення    =
| кількість            =
| варіанти             =
<!-- Основні характеристики -->
| хар_підпис           =
| вага                 = 36,5 кг<br>(HEI) 100 г(снаряд)
| довжина              = 180 см
| част_довжина         =
| ширина               =
| висота               =
| діаметр              =
| обслуга              =
| десант               =
<!-- Характеристики стрілецької зброї -->
| набій                = 20 × 102 мм
| вага_набою           = 20 мм
| калібр               =
| стволи               = 3
| дія                  = [[Гідропривод]] з електричним запалюванням, [[система Гатлінга]]
| темп                 = 750 або 1500 пострілів за хвилину<ref name=globalsecurity>{{cite web|url=http://www.globalsecurity.org/military/systems/aircraft/systems/m301.htm|title=XM301 20mm cannon|accessdate=2011-07-06|archive-date=21 жовтня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161021144827/http://www.globalsecurity.org/military/systems/aircraft/systems/m301.htm}}</ref>
| д_швидкість          = 1030 м/с (снаряд PGU-28/B)<ref name=specsheet/>
| дальність            =
| м_дальність          =
| живлення             = Стрічкова або безланцюгова система живлення<ref name=specsheet/>
| приціл               =
}}

'''Гармата XM301''' була [[роторна гармата|роторною гарматою]] з зовнішнім приводом, з трьома стволами [[Калібр 20 мм|калібру 20 мм]] створена за [[Кулемет Гатлінга|схемою Гатлінга]] компанією [[General Dynamics]] для [[Армія США|армії США]]<ref name="fas">{{Cite web|url=http://www.fas.org/man/dod-101/sys/ac/equip/m301.htm|title=XM301 20mm cannon|accessdate=2011-07-06|archive-date=27 березня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160327115637/http://fas.org/man/dod-101/sys/ac/equip/m301.htm}}</ref>. Розроблена для встановлення на [[стелс вертоліт|стелс-вертольоті]] [[Boeing/Sikorsky RAH-66 Comanche|RAH-66 Comanche]], це найлегша 20 мм гармата за схемою Гатлінга у світі<ref name="specsheet">{{Cite web|url=http://www.gdatp.com/factsheets/A026_XM301.pdf|title=XM301 Spec Sheet|archiveurl=https://web.archive.org/web/20131022030351/http://www.gdatp.com/factsheets/A026_XM301.pdf|archivedate=October 22, 2013|deadurl=yes|accessdate=2011-07-06}}</ref>.
Ціллю розробки була універсальна і точна легка гармата, що могла б служити як для повітряних боїв, так і для атакування наземних цілей<ref name="deagle">{{Cite web|url=http://www.deagel.com/Guns-Riffles-and-Grenade-Launchers/XM-301_a001502001.aspx|title=XM-301/XM301|accessdate=2011-07-06|archive-date=10 серпня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160810194433/http://www.deagel.com/Guns-Riffles-and-Grenade-Launchers/XM-301_a001502001.aspx}}</ref>. Розробку та виробництво XM301 було відмінено у 2004 разом із закриттям програми RAH-66<ref name="deagle"/>.

== Опис ==
XM301 легка, триствольна версія гармати [[M61 Vulcan]]. Має зовнішній привід, на основі такої ж системи передачі енергії як і Vulcan.  Гармата використовує боєприпаси M50 та серії PGU, що і Vulcan, а також нові легші X1031/1032 боєприпаси у алюмінієвій гільзі для стрільби з темпом 750 або 1500 пострілів за хвилину.<ref name="globalsecurity" /> Розроблена для встановлення на бойові вертольоти XM301 має дисперсію у 2,2 [[Радіан|мілірадіани]], що робить її точною на великих дальностях.<ref name="specsheet"/> XM301 важить 80,5 фунтів, що на третину легше ніж гармата Vulcan.  Боєкомплект гармати складає 500 набоїв і може бути перезаряджена у польових умовах за 15 хвилин.<ref name="fas"/> Турель дозволяє наводити гармату з кутами [[піднесення]] від +15° до -45° і ±120° за [[Азимут|азимутом]].  Вона може знаходитися у підвищенні +2° та за азимутом 180° для зменшення радіолокаційного виявлення.<ref name="fas"/>

== Розробка ==
Розробку XM301 було розпочато у 2001 як частину проекту [[Boeing/Sikorsky RAH-66 Comanche|RAH-66 Comanche]].  На початку розробки у 1980-х, вертоліт Comanche тестувався з двостольною версією гармати M61 Vulcan, але її було оновлено до триствольної до того як [[General Dynamics]] занялися програмою у 2001.  На початкових етапах XM301 була відома як GE Vulcan II, покращена [[M197 Gatling gun]].  General Dynamics працювала разом з Groupement Industriel des Armements Terrestres (GIAT) для розробки збройної системи для RAH-66, GIAT розробляли турель, а General Dynamics саму гармату. RAH-66 вперше піднявся у повітря у січні 1996 з непрацюючою версією XM301, хоча наступні польоти використовували робочу модель, а тестування розробки було розпочато у 1997 році.  General Dynamics і GIAT отримали контракт на виробництво 1217 збройних систем XM301 [[Армія США|армії США]], але фінансування RAH-66 було перерозподілено на оновлення існуючих вертольотів у лютому 2004.<ref name="Janes">Jane's Air-Launched Weapons, Ewen Southby-Tailyour (2005)</ref>

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.gd-ots.com/armament_systems/mbw_XM301.html General Dynamics Ordnance and Tactical Systems XM301 page] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161023210523/http://www.gd-ots.com/armament_systems/mbw_XM301.html |date=23 жовтня 2016 }}
* [http://www.youtube.com/watch?v=12T_-tcQNZg XM301 Gatling Gun] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160504040237/https://www.youtube.com/watch?v=12T_-tcQNZg |date=4 травня 2016 }} at [[YouTube]]

{{Сучасні багатоствольні системи}}
[[Категорія:Артилерія калібру 20 мм]]
[[Категорія:Зенітні гармати]]
[[Категорія:Багатоствольні системи]]
[[Категорія:Системи Гатлінга]]
[[Категорія:Артилерія США]]
[[Категорія:Авіаційна зброя США]]

title: XM301

Тип: три-ствольна роторна гармата схеми Гатлінга

Походження: США

title: Історія використання

На озброєнні: випробувальний зразок

Оператори: Сполучені Штати

title: Історія виробництва

Виробник: General Dynamics

title: Характеристики

Вага: 36,5 кг · (HEI) 100 г(снаряд)

Вага набою: 20 мм

Дія: Гідропривод з електричним запалюванням, система Гатлінга

Темп вогню: 750 або 1500 пострілів за хвилину

Дульна швидкість: 1030 м/с (снаряд PGU-28/B)


text:
# Кареміти
Кареміти (араб. کریمه) — середньовічні купці, що займалися міжнародною торгівлею в Індійському океані у XI—XV століттях.
Походження корпорації каремітів достеменно не з'ясоване. Його назву пов'язують з тамільським словом «карьям» (там. karyam), що означає торгівлю. Але кареміти не були індійцями і швидше за все використовувати іноземне слово для того, щоб відокремити себе від решти мусульманських торгівців. За однією з версій об'єднання за часів Фатімідів створили великі єгипетські судновласники, що поступово витіснили з торгівлі індійськими прянощами інших конкурентів.
Участь у корпорації була спадковою і передавалася від батька до сина. Та навіть за власне життя кареміт міг збільшити свої статки у десятки чи навіть сотні разів. Прибуток лише одного купця на ім'я Ясір аль-Балісі оцінювали у десять мільйонів динарів.
Головним джерелом доходів каремітів був перепродаж прянощів. Саме їм приписують запровадження «трикутної торгівлі». Кораблі каремітів, завантажені в Єгипті виробами близькосхідних ремісників, вирушали до Африки. В прибережних африканських містах товар продавали або ж вимінювали на золото, пахощі, рабів або ж сировину. З ними купці відпливали до Індії або ж Малайського архіпелагу, де купували прянощі. Заповнені перцем, корицею, камфорою та мускатним горіхом кораблі каремітів поверталися до Єгипту. В Каїрі та Александрії спеції продавали італійцям, купували за отримані гроші нові партії близькосхідних товарів і знову везли їх до Африки.
Купці-посередники отримували прибуток від кожної операції перепродажу, а постійний приток срібла, потрібний для такої торгівлі, забезпечували європейські споживачі, готові купувати прянощі за будь-яку ціну. Ще одним джерелом дорогоцінного металу був Китай — який перетворився на вершину іншого «торгівельного трикутника».
Край збагаченню каремітів поклали мамлюцькі султани Єгипту з династії Бурджитів. Вони поступово збільшували тиск на купців, вимагаючи сплачувати все більші мита і податки. А 1428 році султан Барсбей взагалі відібрав у каремітів їхні привілеї і перетворив торгівлю спеціями на державну монополію. Тим самим корпорація була ліквідована. Зникли і згадки про неї в джерелах.

title: Кареміти

wikitext:
{{не плутати|кармати}}

'''Кареміти''' ({{lang-ar|کریمه}}) — середньовічні купці, що займалися міжнародною торгівлею в [[Індійський океан|Індійському океані]] у XI—XV століттях.

[[Файл:MonsoonMarketplaceukr.png|міні|ліворуч|400пкс|«Трикутна торгівля» в Індійському океані]]
Походження корпорації каремітів достеменно не з'ясоване. Його назву пов'язують з тамільським словом «карьям» ({{lang-ta|karyam}}), що означає торгівлю<ref>S. D. Goitein. New Light on the Beginnings of the Kārim Merchants. Journal of the Economic and Social History of the Orient. Vol. 1, No. 2 (Apr., 1958), c. 182—183</ref>. Але кареміти не були індійцями і швидше за все використовувати іноземне слово для того, щоб відокремити себе від решти мусульманських торгівців. За однією з версій об'єднання за часів [[Фатіміди|Фатімідів]] створили великі єгипетські судновласники, що поступово витіснили з торгівлі індійськими прянощами інших конкурентів.

Участь у корпорації була спадковою і передавалася від батька до сина. Та навіть за власне життя кареміт міг збільшити свої статки у десятки чи навіть сотні разів. Прибуток лише одного купця на ім'я [[Ясір аль-Балісі]] оцінювали у десять мільйонів динарів<ref>Subhi Y. Labib. Capitalism in Medieval Islam. The Journal of Economic History, 1969, vol. 29, issue 01,c.84</ref>.

Головним джерелом доходів каремітів був перепродаж прянощів. Саме їм приписують запровадження «трикутної торгівлі». Кораблі каремітів, завантажені в Єгипті виробами близькосхідних ремісників, вирушали до Африки. В прибережних африканських містах товар продавали або ж вимінювали на золото, пахощі, рабів або ж сировину. З ними купці відпливали до Індії або ж Малайського архіпелагу, де купували прянощі. Заповнені перцем, корицею, камфорою та мускатним горіхом кораблі каремітів поверталися до Єгипту. В Каїрі та Александрії спеції продавали італійцям, купували за отримані гроші нові партії близькосхідних товарів і знову везли їх до Африки.

Купці-посередники отримували прибуток від кожної операції перепродажу, а постійний приток срібла, потрібний для такої торгівлі, забезпечували європейські споживачі, готові купувати прянощі за будь-яку ціну. Ще одним джерелом дорогоцінного металу був Китай — який перетворився на вершину іншого «торгівельного трикутника»<ref>Мустафін О. Hot Story. Неймовірні пригоди прянощів у світі людей. Х., 2018, с.98-101</ref>.

Край збагаченню каремітів поклали мамлюцькі султани Єгипту з династії [[Бурджити|Бурджитів]]. Вони поступово збільшували тиск на купців, вимагаючи сплачувати все більші мита і податки. А [[1428]] році султан [[Барсбой аль-Ашраф|Барсбей]] взагалі відібрав у каремітів їхні привілеї і перетворив торгівлю спеціями на державну монополію. Тим самим корпорація була ліквідована. Зникли і згадки про неї в джерелах<ref>Мустафін О. Hot Story. Неймовірні пригоди прянощів у світі людей. Х., 2018, с.115</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Мустафін О. Hot Story. Неймовірні пригоди прянощів у світі людей. Х., 2018
* William L Bernstein. A Splendid Exchange: How Trade Shaped the World. L., 2008

[[Категорія:Міжнародна торгівля]]
[[Категорія:Економіка середньовіччя]]


text:
# Гі І Блуаський
Гі I де Блуа-Шатільон (фр. Guy I de Blois-Châtillon; 1298 — 12 серпня 1342) — граф Блуа, Дюнуа і Фретавалю, сеньйор Авену, Трелоні, Гіз з 1307 року; сеньйор де Шато-Рено з 1332 року.

## Біографія
Гі I народився 1298 р. Син Гуго ІІ де Шатільон (1258—1307), графа де Блуа і де Дюнуа та його дружини Беатриси, доньки графа Фландрії Гі де Дамп'єр та Ізабели Люксембург.
1310 році одружився з Маргаритою де Валуа, донькою Карла Валуа і Маргарити Анжуйской, сестрою короля Філіпа VI.
У подружжя було троє дітей:
- Людовик I де Шатільон (пом. 1346), граф Блуа, Дюнуа і Фретавалю
- Карл Блуаський (1319—1364), герцог Бретані
- Марія, одружена:
  - Рудольф, герцог Лотаринзький
  - Фредерік VII граф Лейнінгену-Дагсбургу.

1315 року Блуа-Шатільон, разом з королем Людовиком X брав участь у війні з фламандцями.
Гі І мав тривалий прикордонний конфлікт зі своїм сусідом — графом Вандома Бушаром VI.
1329 року, за посередництва короля Франції, уклав угоду з Бушаром VI про впорядкування спільного кордону.
Шляхом обміну територій були ліквідовані ексклави (при тимчасовому збереженні на цих землях колишніх законів).
Брав участь у Столітній війні на боці французького короля Філіпа VI.
Гі І помер 12 серпня 1342 року і був похований в монастирі Ла Гіш.

title: Гі І Блуаський

wikitext:
{{Король}}
'''Гі I де Блуа-Шатільон''' ({{lang-fr|Guy I de Blois-Châtillon}}; 1298 — 12 серпня 1342) — граф [[Блуаське графство|Блуа]], Дюнуа і Фретавалю, сеньйор Авену, Трелоні, Гіз з 1307 року; сеньйор де Шато-Рено з 1332 року.

== Біографія ==
Гі I народився 1298 р. Син Гуго ІІ де Шатільон (1258—1307), графа де Блуа і де Дюнуа та його дружини Беатриси, доньки графа Фландрії [[Гі де Дамп'єр]] та Ізабели Люксембург.

1310 році одружився з [[Маргарита Валуа (1295–1342)|Маргаритою де Валуа]], донькою Карла Валуа і [[Маргарита Анжуйська (1273–1299)|Маргарити Анжуйской]], сестрою короля Філіпа VI.

У подружжя було троє дітей:
* Людовик I де Шатільон (пом. 1346), граф Блуа, Дюнуа і Фретавалю
* [[Карл (герцог Бретані)|Карл Блуаський]] (1319—1364), [[Бретонське герцогство|герцог Бретані]]
* Марія, одружена:
** Рудольф, герцог Лотаринзький
** Фредерік VII граф Лейнінгену-Дагсбургу.

1315 року Блуа-Шатільон, разом з королем [[Людовик X Сварливий|Людовиком X]] брав участь у війні з фламандцями.

Гі І мав тривалий прикордонний конфлікт зі своїм сусідом — графом Вандома Бушаром VI.

1329 року, за посередництва короля Франції, уклав угоду з Бушаром VI про впорядкування спільного кордону.
Шляхом обміну територій були ліквідовані [[ексклав]]и (при тимчасовому збереженні на цих землях колишніх законів).

Брав участь у Столітній війні на боці французького короля Філіпа VI.

Гі І помер 12 серпня 1342 року і був похований в монастирі Ла Гіш.

== Джерела ==
* Bogdan, Henry (2007). La Lorraine des Ducs (in French). Perrin.
* Wagner, John A., ed. (2006). «Charles of Blois, Duke of Brittany». Encyclopedia of the Hundred Years War. Greenwood Press.

[[Категорія:Учасники Столітньої війни]]
[[Категорія:Шатільйони]]
[[Категорія:Графи Блуа]]

title: Біографічні дані

Смерть: 12 серпня 1342

У шлюбі з: Маргарита Валуа

Діти: Mary of Chatillond, Louis II, Count of Bloisd і Карл Блуаський

Династія: House of Châtillond

Батько: Hugh II, Count of Bloisd

Мати: Beatrix of Flandersd


text:
# IC 4080-1
IC 4080-1 — галактика типу S (спіральна галактика) у сузір'ї Волосся Вероніки.
Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції індексного каталогу.

title: IC 4080-1

wikitext:
{{Галактика IC
| IC = 4080-1
| Назва = IC 4080-1
| Тип = [[галактика]]
| Сузір'я = Волосся Вероніки
| Позначення =
| Пряме_сходження = 13 год 01 хв 57,6 сек
| Схилення = +19° 15′ 11″
| Код = S
| Хаббл-тип = [[спіральна галактика]]
| Епоха = [[J2000.0]]
| Видима_зоряна_величина = 16,2
| Видимі_розміри = 0,20' × 0,2'
| Яскравість_поверхні = 12,6
| Фотографічна_зоряна_величина = 17,0
| Кутове_положення =
| bot = true
| dreyer = true
}}

'''IC 4080-1''' — [[галактика]] типу S ([[спіральна галактика]]) у сузір'ї [[Волосся Вероніки]].

Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції [[Індексний каталог|індексного каталогу]].

== Посилання ==

* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+4080-1 IC 4080-1] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070314063446/http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+4080-1 |date=14 березня 2007 }} в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-en}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+4080-1 IC 4080-1] в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-fr}}
* http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+4080-1 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070314140049/http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+4080-1 |date=14 березня 2007 }}
* [http://simbad.u-strasbg.fr/sim-id.pl?Ident=IC+4080-1 IC 4080-1 в базі SIMBAD]{{ref-en}}{{Недоступне посилання|date=жовтня 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [https://web.archive.org/web/20160306055426/http://vizier.u-strasbg.fr/viz-bin/VizieR-S?IC+4080-1 IC 4080-1 в базі Vizier]{{ref-en}}
* [http://nedwww.ipac.caltech.edu/cgi-bin/nph-objsearch?objname=IC+4080-1 IC 4080-1 в базі NASA Extragalactic  Database]{{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20070202212605/http://www.ngcic.org/steinicke/ Бази даних про об'єкти NGC/IC]{{ref-en}}

{{Навігатор NGC|IC 4076|IC 4077|IC 4078|IC 4079|IC 4080-1|IC 4080-2|IC 4081|IC 4082|IC 4083|}}

{{Бот|}}<!-- заберіть шаблон {{бот|}}, якщо вносите серйозні зміни в статтю -->

{{Портали|Астрономія}}

[[Категорія:Об'єкти IC|IC 4080-1]]
[[Категорія:Волосся Вероніки|IC 4080-1]]
[[Категорія:Галактики|IC 4080-1]]

title: Розташування (епоха J2000.0)

Сузір'я: Волосся Вероніки

Пряме піднесення: 13 год 01 хв 57,6 сек

title: Характеристики

Габбл-тип: спіральна галактика

Тип: галактика


text:
# Скалка (Сімферополь)
Скалка (крим. Skalka, Oqlav) — пагорб в Сімферополі, в Київському районі, недалеко від тролейбусного кільця в Мар'їному.
Знаходиться між Ялтинською трасою та Сімферопольським водосховищем. Над опущеним меженю рівнем води знаходяться відпрепаровані скелі.
Висота становить 311 м над рівнем моря.

title: Скалка (Сімферополь)

wikitext:
{{Скеля
| назва              = Скалка
| місцева_назва      = Skalka
| фото               = Unnamed1 - panoramio (557).jpg
| фото_розмір        =
| коментар           =
| країна             = {{UKR}}
| регіон             = [[АРК]]
| гірська_система    =
| координати         = {{coord|44.92251|N|34.15063|E|scale:3000|display=title}}
| висота             = 311
| вік                =
| мапа               = <!-- Example.jpg -->
| мапа_підпис        =
| мапа_ширина        =
| кр                 = Крим
| розмір карти       = <!-- для шаблону «Карта розташування» -->
}}

'''Скалка''' ([[Кримськотатарська мова|крим.]] ''Skalka'', ''Oqlav'') — пагорб в [[Сімферополь|Сімферополі]], в [[Київський район (Сімферополь)|Київському районі]], недалеко від тролейбусного кільця в [[Мар'їне (Сімферополь)|Мар'їному]].<ref>{{Cite book|title=Топонимика Крыма 2010, Сборник статей, Памяти Игоря Леонидовича Белянского|last=Бєляєв|first=Бєляєв Юрій Анатолійович|year=2010|publisher=Видавництво «Унiверсум»|location=Сімферополь|pages=407|language=росіїською мовою}}</ref>

Знаходиться між [[Автошлях М 18|Ялтинською трасою]] та [[Сімферопольське водосховище|Сімферопольським водосховищем]]. Над опущеним [[Межень|меженю]] рівнем води знаходяться відпрепаровані скелі.

Висота становить 311 м над рівнем моря.<ref>{{книга |автор=Белянский И.Л., Лезина И.Н., Суперанская А.В.|назва=Крым. Географические названия: Краткий словарь (Библиотека  крымоведа)|=|посилання= |місто=Симферополь|видавництво=Таврия-Плюс|рік=1998|том= |сторінок=160 |сторінки=|isbn=978-966-8174-93-3|ref=Белянский и др.}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}
[[Категорія:Пагорби Сімферополя]]
[[Категорія:Київський район (Сімферополь)]]

title: Скалка · Skalka

Країна: Україна

Регіон: АРК


text:
# Могилевич Михайло Єхунович
Миха́йло (Міша) Єху́нович Могиле́вич (1920—1986) — поет, єврейський письменник, перекладач їдишем творів українських письменників

## Життєпис
Народився 1920 року в місті Чорнобиль. Писати вірші почав ще у шкільні роки, друкувалися в газеті «Дер штерн». Закінчив будівельний технікум та дворічні курси інженерів газового господарства.
Учасник Другої світової війни з 1941 по 1945 рік. Демобілізувавшись, повернувся до Києва. Працював майстром на заводі «Кераміка», вдостоєний почесного звання «Заслужений будівельник».
Помер 1986 року в місті Київ; похований там само.
Визнання громадськості здобули збірки поезій на їдиш «Відвертість» («Офнгарцикайт», 1970), «Життя», «Серце скрипки». 1987 року вийшла збірка «Коли трави співають». Твори виходили в перекладі на російську та українську мови.

title: Могилевич Михайло Єхунович

wikitext:
{{особа
|ім'я = Могилевич Михайло Єхунович
|оригінал імені =
|зображення =
|підпис_зображення =
|розмір =
|дата народження = 28.3.1920
|місце народження = [[Чорнобиль]]
|дата смерті = 15.10.1986
|місце смерті = [[Київ]]
|причина смерті =
|поховання =
|підданство =
|громадянство = {{USSR}}
|alma mater =
|відомий =
|діяльність =
|національність = [[єврей]]
|військове звання =
|партія =
|нагороди = {{Заслужений будівельник Української РСР}}
|жінка =
}}
{{Однофамільці|Могилевич}}
'''Миха́йло (Міша) Єху́нович Могиле́вич''' (1920—1986) — поет, єврейський письменник, перекладач [[їдиш]]ем творів українських письменників

== Життєпис ==
Народився 1920 року в місті Чорнобиль. Писати вірші почав ще у шкільні роки, друкувалися в [[Дер Штерн|газеті «Дер штерн»]]. Закінчив будівельний технікум та дворічні курси інженерів газового господарства.

Учасник Другої світової війни з 1941 по 1945 рік. Демобілізувавшись, повернувся до Києва. Працював майстром на заводі «Кераміка», вдостоєний почесного звання «Заслужений будівельник».

Помер 1986 року в місті Київ; похований там само.

Визнання громадськості здобули збірки поезій на їдиш «Відвертість» («Офнгарцикайт», 1970), «Життя», «Серце скрипки». 1987 року вийшла збірка «Коли трави співають». Твори виходили в перекладі на російську та українську мови.

== Джерела ==
* [http://ivankiv-cbs.edukit.kiev.ua/Files/downloads/Видатні%20люди%20Іванківського%20краю.pdf Видатні люди Іванківського краю] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190214201617/http://ivankiv-cbs.edukit.kiev.ua/Files/downloads/Видатні%20люди%20Іванківського%20краю.pdf |date=14 лютого 2019 }}
* [http://www.ukrainians-world.org.ua/ukr/about/45/49/86/100/ Українці у світі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131203045432/http://www.ukrainians-world.org.ua/ukr/about/45/49/86/100/ |date=3 грудня 2013 }}
* [http://www.rujen.ru/index.php/МОГИЛЕВИЧ_Миша Могилевич Міша]{{ref-ru}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160806074031/http://rujen.ru/index.php/МОГИЛЕВИЧ_Миша |date=6 серпня 2016 }}
{{ukr-bio-stub}}
[[Категорія:Уродженці Чорнобиля]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни з СРСР]]
[[Категорія:Єврейські поети]]
[[Категорія:Померли в Києві]]
[[Категорія:Поховані в Києві]]

title: Могилевич Михайло Єхунович

Народився: 28 березня 1920 · Чорнобиль

Помер: 15 жовтня 1986 (66 років) · Київ

Поховання: Київ

Громадянство: СРСР

Національність: єврей

Діяльність: поет

Нагороди: Заслужений будівельник Української РСР


text:
# Горбово (Костромська область)
Горбово (рос. Горбово) — присілок в Солигалицькому районі Костромської області Російської Федерації.
Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Первомайське сільське поселення.

## Історія
Від 1928 року належить до Солигалицького району, що у 1928-1929 роках перебував у складі Костромської губернії, у 1929-1936 роках Івановської промислової області, у 1936-1944 роках — Ярославської області. Від 1944 року населений пункт у складі Солигалицького району відійшов до новоутвореної Костромської області.
Від 2007 року входить до складу муніципального утворення Первомайське сільське поселення.

## Населення
| 2008 | 2010 | 2014 |
| ---- | ---- | ---- |
| 2    | ↘0   | →0   |

title: Горбово (Костромська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Горбово
|назва ін.       = Горбово
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Костромська область]]
|район           = [[Солигалицький район]]
|міський округ   =
|поселення       = {{li|Первомайське сільське поселення (Солигалицький район)|Первомайське сільське поселення|Q20084595}}
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{стабільно}} 0
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Костромська область
}}
'''Горбово''' ({{lang-ru|Горбово}}) — [[присілок]] в [[Солигалицький район|Солигалицькому районі]] [[Костромська область|Костромської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення {{li|Первомайське сільське поселення (Солигалицький район)|Первомайське сільське поселення|Q20084595}}.

== Історія ==

Від 1928 року належить до Солигалицького району, що у 1928-1929 роках перебував у складі [[Костромська губернія|Костромської губернії]], у 1929-1936 роках [[Івановська промислова область|Івановської промислової області]], у 1936-1944 роках — [[Ярославська область|Ярославської області]]. Від 1944 року населений пункт у складі Солигалицького району відійшов до новоутвореної Костромської області<ref>[[s:ru:Указ Президиума ВС СССР от 13.08.1944 об образовании Костромской области в составе РСФСР|Указ Президиума Верховного Совета СССР от 13 августа 1944 г. «Об образовании Костромской области в составе РСФСР»]]</ref>.

Від 2007 року входить до складу муніципального утворення Первомайське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/802093069 |title=Закон Костромской области от 09 февраля 2007 года N 112-4-ЗКО «Об административно-территориальном устройстве Костромской области» |access-date=2018-09-21 |archive-date=2020-01-15 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200115000115/http://docs.cntd.ru/document/802093069 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Горбово (Костромская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Солигалицький район}}
{{Kostroma-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Солигалицького району]]

title: присілок Горбово

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Костромська область

Муніципальний район: Солигалицький район

Поселення: Первомайське сільське поселення

title: Основні дані

Населення: ▬ 0

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Горбово · Горбово


text:
# Жіноча збірна Макао з хокею із шайбою
Жіноча збірна Макао з хокею із шайбою — національна жіноча збірна команда Макао, яка представляє країну на міжнародних змаганнях з хокею. Функціонування команди забезпечується Хокейною федерацією Макао, яка є членом ІІХФ.
Збірна провела лише один офіційний матч проти збірної Гонконгу, який програла 0:13.

title: Жіноча збірна Макао з хокею із шайбою

wikitext:
{{Infobox national hockey team
| Name               = Макао
| Badge              = Macau national ice hockey team Logo.png
| Badge_size         = 150пкс
| caption            =
| Nickname           =
| Association        = Хокейна федерація Макао
| General Manager    =
| Coach              =
| Asst Coach         =
| Captain            =
| Most games         =
| Top scorer         =
| Most points        =
| Home Stadium       =
| IIHF code          = MAC
| IIHF Rank          =
| IIHF max           =
| IIHF max date      =
| IIHF min           =
| IIHF min date      =
| Team_Colors        =
| Форма              =
| First game         = {{ihw|HKG}} 13 - 0 {{прапорець|MAC}} Макао ([[Гонконг]], [[Китайська Народна Республіка]]; 1 грудня, 2007)
| Largest win        =
| Largest loss       = {{ihw|HKG}} 13 - 0 {{прапорець|MAC}} Макао ([[Гонконг]], [[Китайська Народна Республіка]]; 1 грудня, 2007)
| World champ2 name  =
| World champ2 apps  =
| World champ2 first =
| World champ2 best  =
| Record             =
}}
'''Жіноча збірна Макао з хокею із шайбою''' — національна жіноча збірна команда [[Макао]], яка представляє країну на міжнародних змаганнях з [[Хокей з шайбою|хокею]]. Функціонування команди забезпечується Хокейною федерацією Макао, яка є членом [[Міжнародна федерація хокею із шайбою|ІІХФ]].

Збірна провела лише один офіційний матч проти [[Жіноча збірна Гонконгу з хокею із шайбою|збірної Гонконгу]], який програла 0:13.

== Посилання ==
* [http://www.iihf.com/iihf-home/countries/macau/ Профіль на ІІХФ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141122145922/http://www.iihf.com/iihf-home/countries/macau/ |date=22 листопада 2014 }} {{ref-en}}
* [http://www.moisf.org/index.html Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150221080321/http://moisf.org/index.html |date=21 лютого 2015 }} {{ref-zh}}

{{Жіночі національні збірні з хокею із шайбою}}
[[Категорія:Жіночі збірні_з_хокею_із_шайбою|Макао]]
[[Категорія:Збірні Макао]]

title: Жіноча збірна Макао з хокею із шайбою

Федерація: Хокейна федерація Макао

Код ІІХФ: MAC

title: Перша міжнародна гра

Перша міжнародна гра: Гонконг 13 - 0 Макао (Гонконг, Китайська Народна Республіка; 1 грудня, 2007)

title: Найбільша поразка