text:
# Аккерманський санджак
Аккерманський санджак  — адміністративно-територіальна одиниця (санджак) Османської імперії, що була частиною спочатку Румелійського, а потім Сілістрійського еялетів. Створено 1538 року. Припинив існування 1812 року внаслідок поразки османської імперії у війні проти Російської імперії.

## Історія
У 1484 році османські війська захопили в князівстві Молдавія місто Четататє-Албе (колишні, Тіра, Білгород, Фаріевр,Мон-Кастро) і фортецю з навколишніми землями. Білгород (Четататє-Албе) вони перейменували на Аккерман.
У 1486 році цю ситуацію було закріплено угодою між Молдавією та Османською імперією. З цього часу диван (османський уряд) розглядав Аккерман як військово-стратегічний пункт, який виконував роль аванпостного укріплення між санджаками. До 1487 року проведено відновлювальні роботи, внаслідок чого посилено фортецю.
Спочатку мав статус субашлику увійшла до складу Сілістрійського санджаку Румелійського бейлербейства. 1538 року субашлик було перетворено на санджак в складі Румелійського еялету. 1566 року з огляду на стратегіну важливість фортеці Тигін його виокремлено з Аккерманського санджаку й перетворено на самостійний санджак у складі Сілістрійського еялету. 1590 року Аккерманський санджак увійшов до складу еялету Сілістрія. З 1593 року тут час від часу розташовувалася резиденція правителя еялету.
У 1700—1730 роках входив до складу Кафинського еялету. За цим повернувся до Сілістірйського еялету. У 1770 році фортеція і санджак Аккерман вперше були захоплені російським військом. Протрималися росіяни в Відповідно до Кючук-Кайнарджійської мирної угоди землі санджаку було повернуто османам у 1774 році. У 1789 році місто без бою було захоплене великим загоном донських козаків та єгерським корпусом, яким керував Михайло Кутузов. Наступного року Кутузова призначили комендантом фортеці. Але знову його довелося повертати. Рештки санджаку було захоплено у 1790 році. Відповідно до Ясської угоди підписаної у 1791 році територія Аккерманського санджаку вдруге повернуто Османській імперії. Згідно з угодою, кордон між Російською та Османською імперією пройшов по річці Дністер. Аккерманський санджак припинив існування 1812 рок, коли за Бухарестським мирним договором південь Бессарабії до річки Дунай перейшов під владу Російської імперії.

## Адміністрація
Аккерманський санджак об'єднував значні території між Дунаєм та Дністром. Його кордон проходив від пункту Декілташ по правому берегу річки Карадере до оз. Ботос, північному заході він охоплював форт Юргач (Яні-Хісар), де була важлива переправа через Дністер.
За повідомленням Евлія Челебі, залога фортеці нараховував 10 тис. воїнів. Місцеву адміністрацію Аккерманського санджаку складали бей з XVIII ст. мав ранг двобунчужного паши), комендант — ага азабів (командир піхоти ополченців), бешли-ага (командир легкого кінного війська), кетхюда сіпагієв (командир воїнів-вершників, які володіли леном), начальник яничар (регулярного султанського піхотного війська), начальник митниці, мухтасіб-ага (наглядач за цінами на базарах), капудан, тютнджі, кафеджі, башчауша, сеіш-баші та представник духовенства — кадій (суддя).
Санджак ділився на 3 кази на чолі з кадіями, що отримували 300 асперів на м сяць. До 1566 року до складу санджака сходили нахіє: Аккерман, Тигін, Кілія, Ізмаїл, Тимар-Ова, Татарбунари. З 1566 року — Аккерман, Кілія, Ізмаїл, Тимар-Ова, Татарбунари.

### Відомі санджакбеї
- Гасан-бей (1560-ті роки)
- Тагір-паша (?—1806)

## Населення
В містах переважали мусульмани. У містах серед християн переважали греки, вірмени, молдовани, українці, цигани, росіяни-старообрядци, частково гагаузи і болгари; в селах — майже виключно молдовани, українці, росіяни-старообрядці. До приходу на ці землі російської імперії існували кочові племена ногайських татар на чолі з мурзами.

## Економіка
Аккерман був центром контролю за торгівлею на узбережжі Чорного моря. Протягом 2-ї пол. XVI—XVII ст. аккерман був важливим торговельним центром й портом. Податки які збиралися з райя (християнського населення) йшли на утримання гарнізонів фортеці. Територія санджаку була поділена серед мусульман-вояків на 14 тімарів та 6 зеаметів.

title: Аккерманський санджак

wikitext:
{| style="float: right; margin: 0 0 1em 1em; background: #f9f9f9; border: 1px #aaa solid; border-collapse: collapse; font-size: 90%; width: 280px;"
| colspan="2" style="background-color: #efefef; border-bottom:1px #aaa solid; text-align: center;" |'''Аккерманський санджак'''
|-
| colspan="2" style="text-align: center;"|
{| style="background-color: #f9f9f9; border-collapse: collapse;"
|}
[[Файл:Flag of the Ottoman Empire (1453-1844).svg|80px]]
|-
| colspan="2" style="text-align: center;"|Прапор Османської імперії
|-
|}
'''Аккерманський санджак'''  — адміністративно-територіальна одиниця ([[санджак]]) [[Османська імперія|Османської імперії]], що була частиною спочатку [[Румелія (еялет)|Румелійського]], а потім [[Сілістра (еялет)|Сілістрійського еялетів]]. Створено 1538 року. Припинив існування 1812 року внаслідок поразки османської імперії у [[Російсько-турецька війна (1806—1812)|війні проти Російської імперії]].

== Історія ==
У 1484 році османські війська захопили в князівстві Молдавія місто Четататє-Албе (колишні, Тіра, Білгород, Фаріевр,Мон-Кастро) і фортецю з навколишніми землями. Білгород (Четататє-Албе) вони перейменували на Аккерман.
У 1486 році цю ситуацію було закріплено угодою між Молдавією та Османською імперією. З цього часу диван (османський уряд) розглядав Аккерман як військово-стратегічний пункт, який виконував роль аванпостного укріплення між санджаками. До 1487 року проведено відновлювальні роботи, внаслідок чого посилено фортецю.

Спочатку мав статус субашлику увійшла до складу Сілістрійського санджаку [[Румелія (еялет)|Румелійського бейлербейства]]. 1538 року субашлик було перетворено на санджак в складі Румелійського еялету. 1566 року з огляду на стратегіну важливість фортеці [[Бендери|Тигін]] його виокремлено з Аккерманського санджаку й перетворено на [[Тигінський санджак|самостійний санджак]] у складі Сілістрійського еялету. 1590 року Аккерманський санджак увійшов до складу еялету Сілістрія. З 1593 року тут час від часу розташовувалася резиденція правителя еялету.

У 1700—1730 роках входив до складу [[Кафинський еялет|Кафинського еялету]]. За цим повернувся до Сілістірйського еялету. У 1770 році фортеція і санджак Аккерман вперше були захоплені російським військом. Протрималися росіяни в Відповідно до Кючук-Кайнарджійської мирної угоди землі санджаку було повернуто османам у 1774 році. У [[1789]] році місто без бою було захоплене великим загоном донських козаків та єгерським корпусом, яким керував Михайло Кутузов. Наступного року Кутузова призначили комендантом фортеці. Але знову його довелося повертати. Рештки санджаку було захоплено у 1790 році. Відповідно до Ясської угоди підписаної у [[1791]] році територія Аккерманського санджаку вдруге повернуто Османській імперії. Згідно з угодою, кордон між Російською та Османською імперією пройшов по річці Дністер. Аккерманський санджак припинив існування [[1812]] рок, коли за Бухарестським мирним договором південь Бессарабії до річки Дунай перейшов під владу Російської імперії.

== Адміністрація ==
Аккерманський санджак об'єднував значні території між Дунаєм та Дністром. Його кордон проходив від пункту Декілташ по правому берегу річки [[Алкалія|Карадере]] до оз. [[Бурнас|Ботос]], північному заході він охоплював форт Юргач (Яні-Хісар), де була важлива переправа через [[Дністер]].

За повідомленням [[Евлія Челебі]], залога фортеці нараховував 10 тис. воїнів. Місцеву адміністрацію Аккерманського санджаку складали бей з XVIII ст. мав ранг двобунчужного паши), комендант — ага азабів (командир піхоти ополченців), бешли-ага (командир легкого кінного війська), кетхюда сіпагієв (командир воїнів-вершників, які володіли леном), начальник яничар (регулярного султанського піхотного війська), начальник митниці, мухтасіб-ага (наглядач за цінами на базарах), капудан, тютнджі, кафеджі, башчауша, сеіш-баші та представник духовенства — кадій (суддя).

Санджак ділився на 3 [[каза (округ)|кази]] на чолі з кадіями, що отримували 300 [[аспер]]ів на м сяць. До 1566 року до складу санджака сходили нахіє: Аккерман, Тигін, Кілія, Ізмаїл, [[Тимар-оваське нахіє|Тимар-Ова]], Татарбунари. З 1566 року — Аккерман, Кілія, Ізмаїл, [[Рені|Тимар-Ова]], Татарбунари.

=== Відомі санджакбеї ===
* Гасан-бей (1560-ті роки)
* Тагір-паша (?—1806)

== Населення ==
В містах переважали мусульмани. У містах серед християн переважали греки, вірмени, молдовани, українці, цигани, росіяни-старообрядци, частково гагаузи і болгари; в селах — майже виключно молдовани, українці, росіяни-старообрядці. До приходу на ці землі російської імперії існували кочові племена ногайських татар на чолі з мурзами.

== Економіка ==
Аккерман був центром контролю за торгівлею на узбережжі Чорного моря. Протягом 2-ї пол. XVI—XVII ст. аккерман був важливим торговельним центром й портом. Податки які збиралися з райя (християнського населення) йшли на утримання гарнізонів фортеці. Територія санджаку була поділена серед мусульман-вояків на 14 [[тімар]]ів та 6 [[зеамет]]ів.

== Джерела ==
* Аккерман в межах військово-ленної системи Османської імперії / І. Карашевич // Нові дослідження пам'яток козацької доби в Україні: Зб. наук. ст. — 2012. — Вип. 21, ч. 2. — С. 361—364.
* Владимирський Олег. Аккерманська фортеця: славне минуле, сумне сьогодення й обнадійливе майбутнє // Чорноморські новини. — 26 липня 2012. — № 57.
* Бачинська, О. А. Османські фортеці Буджака на межі XVIII – ХІХ ст.: залоги й їхній склад = Bucak Vilayetinde Osmanlı Kaleleri: Garnizonların Yapısı Ve İşleyişi (XVIII. Yüzyıl Sonu – XIX. Yüzyıl Başları / Олена Бачинська = Olena Baçınska. — Одеса : Астропринт, 2013. — 168 с. : іл. ISBN 978-966-190-713-2

== Див. також ==
* [[Білгородська орда]]

[[Категорія:Адміністративний поділ Османської імперії]]
[[Категорія:Османська Україна]]
[[Категорія:Історія Одеської області]]
[[Категорія:Держави і території, засновані 1538]]
[[Категорія:Зникли в Європі 1812]]
[[Категорія:Держави і території, зникли 1812]]
[[Категорія:Історія Білгорода-Дністровського]]


text:
# Франсіс Пуленк
Франсіс-Жан-Марсель Пуленк (фр. Francis Jean Marcel Poulenc; 7 січня 1899, Париж, Франція — 30 січня 1963, там же) — французький композитор, піаніст, критик, учасник групи французької шістки.

## Життєвий і творчий шлях
Народився у глибоко релігійній патріархальній сім'ї. З п'яти років починає навчатися гри на фортепіано: спочатку під орудою матері, потім — у племінниці Сезара Франка Буте де Монвель. З п'ятнадцяти років вчиться у класі фортепіано Р. Віньєса, а дещо пізніше — у класі композиції та поліфонії Ш. Кеклена. У ранні роки захоплювався творчістю Шабріє, Дебюссі, Равеля. Великий вплив на нього мала музика Стравінського.
11 грудня 1917 року відбулася прем'єра «Негритянської рапсодії» Пуленка для струнного квартету, флейти, кларнета і баритона, що зробила ім'я композитора відомим. З 1920-го входив до «Французької шістки», що перебували під певним впливом Е. Саті й обстоювали національну специфіку музичної мови проти іноземних впливів. У 20-х роках Пуленк здебільшого працював у жанрі вокальної та інструментальної мініатюри. Перший великий твір — балет «Лані», був написаний Пуленком у 1923 році на замовлення Сергія Дягілева. Починаючи з 1933 року багато виступав як акомпаніатор разом зі співаком П'єром Бернаком, першим виконавцем багатьох вокальних творів Пуленка. Наприкінці 1930-х років Пуленк приєднався до Народної музичної федерації, а в роки окупації взяв участь у Русі Опору.
Творчість Пуленка охоплює широке коло жанрів. Ранній творчості властиві переважно «легкі» концертні твори, він нерідко користувався джазовими ритмами, знаходив незвичайні інструментальні барви. Такими є відомі цикли фортепіанних п'єс Пуленка — «Вічні рухи», «Сюїта», «Експромти», «Прогулянки», а також соната для кларнета й фагота, соната для фортепіано на 4 руки та інші. У цих п'єсах відбилося блискуче володіння Пуленка фортепіано.
Пуленк багато писав на тексти сучасних йому поетів (Кокто, Елюар, Араґон, Аполлінер, Ануй), та на тексти поета XVI ст. П'єра де Ронсара. Вокальні цикли «Вірші Ронсара» (Poèmes de Ronsard, 1924—1925) і «Галантні свята» (Fêtes galantes, 1943) — у числі найвиконуваніших творів, композитора. Пуленк був чудовим концертмейстером. Вокальним творам Пуленка властива мелодійність. Спираючись на традиції французької народної пісенності, розвивав також принципи музичного інтонування Клода Дебюссі й вокальної декламаційності М. П. Мусоргського. Залишаючись переважно в рамках тональної системи, Пуленк використав ускладнені гармонічні засоби (багатотерцієві структури, елементи політональності).
У зрілій творчості Пуленка присутня велика кількість творів великої форми, зокрема опери: «Груди Тирезія», (1944), трагічна «Діалоги кармеліток» (1957), а також лірико-психологічна моноопера «Людський голос» (1959).

## Особисте життя
У 1920-х Пуленк розпочав свій перший серйозний роман — з художником Рішаром Шанлером, якому надіслав копію партитури «Concert champêtre» з підписом:
|  | Ти змінив моє життя, ти — сонце моїх тридцяти років, причина жити та працювати. |

Поки тривав цей роман, Пуленк запропонував руки і серця своїй подрузі Раймонді Лінусьє. Оскільки вона не лише добре знала про його гомосексуальність, але й мала романтичні стосунки з іншими людьми, вона відмовила йому, і їхні стосунки стали напруженими. Він пережив перший із багатьох періодів депресії, що вплинуло на його здатність складати пісні, і був спустошений у січні 1930 року, коли Лінусьє раптово померла у віці 32 років. Після її смерті він написав: «Вся моя молодість відходить разом з нею, вся та частина мого життя, яка належала лише їй. Я ридаю… Тепер я на двадцять років старший». Його роман із Шанлером скінчився в 1931 році, хоча вони залишалися друзями на все життя.
У 1930-х роках Пуленк мав стосунки з шофером Раймондом Дестушем; як і з Шанлером раніше, те, що починалося як пристрасний роман, перетворилося на глибоку та тривалу дружбу. Дестуш, який одружився в 1950-х роках, залишався близьким до Пуленка до кінця життя композитора.
За нацистської окупації він перебував у вразливому становищі, будучи відомим гомосексуалом, але у своїй музиці він проявляв жести непокори окупантам. На початку 1950-х років Пуленк розпочав роман з комівояжером Люсьєном Рубером.

## Список творів
для солістів, хору й оркестру
- кантата Засуха (Scheresses, на вірші Е. Джеймса, 1937),
- Stabat Mater (1950),
- Gloria (1959),
- Sept Ropons des tonobres (для сопрано (дитячий голос), дитячого й чоловічого хорів, 1961);

для оркестру
- симфонієта (1947), сюїти й ін.;

концерти для інструментів з оркестром
- сільський концерт для клавесина (Concert champatre, з малим оркестром, 1928, присвячений В. Ландовській),
- для органа, струнного оркестра і литавр (1938),
- для 2 фортепіано (1932),
- для фортепіано (1949);

для фортепіано
- вічні рухи (Mouvements perpetuels, 1918),
- 5 інтермецо (1920–21),
- Прогулянки (Promenades, 1924),
- французька сюїта (Suite française, 1935; використано теми зі збірника танців композитора XVI ст. К. Жервеза),
- 8 ноктюрнів (1929–38),
- 15 імпровізацій (1932–59) та ін.;

камерні інструментальні ансамблі;
- у т.ч. Сонати для кларнета, гобоя, флейти і фортепіано.

|
хори з інструментальним супроводом
- літанії до Чорної Богоматері (Litanies à la Vierge noire , для жіночого або дитячого хору та органа або струнного оркестру, 1936);

хори a cappella
- 7 хорів на вірші Ґ. Аполлінера i П. Елюара (1936), Меса G-dur (1937),
- кантата "Образ людини" (Figure humaine, на вірші П. Елюара, для подвійного змішаного хору, 1943),
- 8 французьких пісень на стародавні народні тексти (Huit chansons fransaises, 1945);

для голосу з оркестром-
- світська кантата "Бал-маскарад" (Le bal masqué, на текст M. Жакоба, для баритона або сопрано і камерного оркестру, 1932),
- селянські пісні (Chancons villageoises, на вірші М. Фомбера, 1942);

для голосу з інструментальним ансамблем
- Негритянська рапсодія (Rhapsodie negre, для баритона, 1917),
- Бестіарій (6 пісень на вірші Ґ. Аполлінера, 1919),
- Кокарди (3 пісні на вірші Ж. Кокто, для тенора, 1919);

для голосу з фортепіано
романси на вірші П. Елюара, Ґ. Аполлінера, Ф. Ґарсії-Лорки, М. Жакоба, Л. Араґона, Р. Десноса;
музика для драматичного театру, кіно та ін.
}}

wikiname: ukwiki

title: Франсіс Пуленк

in_language: uk

wikitext:
{{Музикант
| Ім'я              =
| Фото              = Francis Poulenc & Wanda Landowska.jpg
| розмір_зображення = 200пкс
| підпис_зображення = Франсіс Пуленк і [[Ванда Ландовська]]
| Справжнє_ім'я     =
| Псевдоніми        =
| Дата народження   =
| Місце народження  = {{FRA-}} [[Париж]], [[Франція]]
| Дата смерті       =
| Місце смерті      =
| Співацький голос  =
| Інструмент        =
| Жанри             =
| Колективи         =
| Роки =
| Лейбли =
| Сайт =
| Улюблений інструмент =
}}
'''Франсіс-Жан-Марсель Пуленк''' ({{lang-fr|Francis Jean Marcel Poulenc}}; [[7 січня]] [[1899]], [[Париж]], [[Франція]] — [[30 січня]] [[1963]], ''там же'') — [[Франція|французький]] [[композитор]], [[піаніст]], критик, учасник групи [[французька шістка|французької шістки]].

== Життєвий і творчий шлях ==

Народився у глибоко релігійній патріархальній сім'ї. З п'яти років починає навчатися гри на фортепіано: спочатку під орудою матері, потім — у племінниці [[Сезар Франк|Сезара Франка]] Буте де Монвель. З п'ятнадцяти років вчиться у класі фортепіано Р. Віньєса, а дещо пізніше — у класі композиції та [[Поліфонія|поліфонії]] Ш. Кеклена. У ранні роки захоплювався творчістю Шабріє, [[Дебюссі]], [[Равель|Равеля]]. Великий вплив на нього мала музика [[Стравінський|Стравінського]].

11 грудня 1917 року відбулася прем'єра «Негритянської рапсодії» Пуленка для [[Струнний квартет|струнного квартету]], флейти, кларнета і баритона, що зробила ім'я композитора відомим. З 1920-го входив до «[[Французька шістка|Французької шістки]]», що перебували під певним впливом [[Ерік Саті|Е. Саті]] й обстоювали національну специфіку музичної мови проти іноземних впливів. У 20-х роках Пуленк здебільшого працював у жанрі вокальної та інструментальної мініатюри. Перший великий твір — балет «Лані», був написаний Пуленком у [[1923]] році на замовлення [[Сергій Дягілєв|Сергія Дягілева]]. Починаючи з 1933 року багато виступав як акомпаніатор разом зі співаком П'єром Бернаком, першим виконавцем багатьох вокальних творів Пуленка. Наприкінці 1930-х років Пуленк приєднався до Народної музичної федерації, а в роки окупації взяв участь у Русі Опору.

Творчість Пуленка охоплює широке коло жанрів. Ранній творчості властиві переважно «легкі» концертні твори, він нерідко користувався джазовими ритмами, знаходив незвичайні інструментальні барви. Такими є відомі цикли фортепіанних п'єс Пуленка — «Вічні рухи», «<nowiki/>[[Сюїта]]<nowiki/>», «Експромти», «Прогулянки», а також соната для кларнета й фагота, соната для фортепіано на 4 руки та інші. У цих п'єсах відбилося блискуче володіння Пуленка фортепіано.

Пуленк багато писав на тексти сучасних йому поетів (Кокто, Елюар, Араґон, Аполлінер, Ануй), та на тексти поета XVI ст. П'єра де Ронсара. Вокальні цикли «Вірші Ронсара» (''Poèmes de Ronsard'', 1924—1925) і «Галантні свята» (''Fêtes galantes'', [[1943]]) — у числі найвиконуваніших творів, композитора. Пуленк був чудовим концертмейстером. Вокальним творам Пуленка властива мелодійність. Спираючись на традиції французької народної пісенності, розвивав також принципи музичного інтонування [[Дебюссі|Клода Дебюссі]] й вокальної декламаційності [[Мусоргський|М. П. Мусоргського]]. Залишаючись переважно в рамках [[Тональність (музика)|тональної системи]], Пуленк використав ускладнені гармонічні засоби (багатотерцієві структури, елементи [[політональність|політональності]]).

У зрілій творчості Пуленка присутня велика кількість творів великої форми, зокрема опери: {{нп|Груди Тирезія|«Груди Тирезія»|fr|Les Mamelles de Tiresias}}, (1944), трагічна «[[Діалоги кармеліток]]» ([[1957]]), а також лірико-психологічна [[моноопера]] «[[Людський голос (опера)|Людський голос]]» ([[1959]]).

== Особисте життя ==
У 1920-х Пуленк розпочав свій перший серйозний [[Одностатеві стосунки|роман]] — з художником [[Рішар Шанлер|Рішаром Шанлером]], якому надіслав копію партитури «Concert champêtre» з підписом:
{{цитата|Ти змінив моє життя, ти — сонце моїх тридцяти років, причина жити та працювати.<ref>Ivry, p. 68</ref>|}}
Поки тривав цей роман, Пуленк запропонував руки і серця своїй подрузі Раймонді Лінусьє. Оскільки вона не лише добре знала про його [[гомосексуальність]], але й мала романтичні стосунки з іншими людьми, вона відмовила йому, і їхні стосунки стали напруженими.<ref name=i74/><ref>Schmidt (2001), p. 154</ref> Він пережив перший із багатьох періодів [[Депресія|депресії]], що вплинуло на його здатність складати пісні, і був спустошений у січні 1930 року, коли Лінусьє раптово померла у віці 32 років. Після її смерті він написав: «Вся моя молодість відходить разом з нею, вся та частина мого життя, яка належала лише їй. Я ридаю… Тепер я на двадцять років старший».<ref name=i74>Ivry, p. 74</ref> Його роман із Шанлером скінчився в 1931 році, хоча вони залишалися друзями на все життя.<ref>Ivry, p. 86; and Schmidt (2001), p. 461</ref>

У 1930-х роках Пуленк мав стосунки з шофером Раймондом Дестушем; як і з Шанлером раніше, те, що починалося як пристрасний роман, перетворилося на глибоку та тривалу дружбу. Дестуш, який одружився в 1950-х роках, залишався близьким до Пуленка до кінця життя композитора.<ref>Schmidt p. 476</ref>

За [[Німецька окупація Франції (1940—1944)|нацистської окупації]] він перебував у вразливому становищі, будучи відомим [[Гей|гомосексуалом]], але у своїй музиці він проявляв жести непокори окупантам.<ref name="fancourt">[[Daisy Fancourt|Fancourt, Daisy]]. [http://holocaustmusic.ort.org/resistance-and-exile/french-resistance/les-six/ «Les Six»], Music and the Holocaust, retrieved 6 October 2014</ref> На початку 1950-х років Пуленк розпочав роман з [[комівояжер]]ом Люсьєном Рубером.<ref>Ivry, p. 170</ref>

== Список творів ==
'''для солістів, хору й оркестру'''
* кантата Засуха (Scheresses, на вірші Е. Джеймса, 1937),
* Stabat Mater (1950),
* Gloria (1959),
* Sept Ropons des tonobres (для сопрано (дитячий голос), дитячого й чоловічого хорів, 1961);

'''для оркестру'''
* симфонієта (1947), сюїти й ін.;

'''концерти для інструментів з оркестром'''
* сільський концерт для клавесина (Concert champatre, з малим оркестром, 1928, присвячений [[Ванда Ландовська|В. Ландовській]]),
* для органа, струнного оркестра і литавр (1938),
* для 2 фортепіано (1932),
* для фортепіано (1949);

'''для фортепіано'''
* вічні рухи (''Mouvements perpetuels'', 1918),
* 5 інтермецо (1920–21),
* Прогулянки (''Promenades'', 1924),
* французька сюїта (''Suite française'', 1935; використано теми зі збірника танців композитора XVI ст. К. Жервеза),
* 8 ноктюрнів (1929–38),
* 15 імпровізацій (1932–59) та ін.;

'''камерні інструментальні ансамблі;'''
* у т.ч. Сонати [[Соната для кларнета і фортепіано (Пуленк)|для кларнета]], гобоя, флейти і фортепіано.
|
'''хори з інструментальним супроводом'''
* літанії до Чорної Богоматері (''Litanies à la Vierge noire '', для жіночого або дитячого хору та органа або струнного оркестру, 1936);

'''хори a cappella'''
* 7 хорів на вірші Ґ. Аполлінера i П. Елюара (1936), Меса G-dur (1937),
* кантата "Образ людини" (''Figure humaine'', на вірші П. Елюара, для подвійного змішаного хору, 1943),
* 8 французьких пісень на стародавні народні тексти (''Huit chansons fransaises'', 1945);

'''для голосу з оркестром'''-
* світська кантата "Бал-маскарад" (''Le bal masqué'', на текст M. Жакоба, для баритона або сопрано і камерного оркестру, 1932),
* селянські пісні ('''Chancons villageoises''', на вірші М. Фомбера, 1942);

'''для голосу з інструментальним ансамблем'''
* Негритянська рапсодія (''Rhapsodie negre'', для баритона, 1917),
* Бестіарій (6 пісень на вірші Ґ. Аполлінера, 1919),
* Кокарди (3 пісні на вірші Ж. Кокто, для тенора, 1919);

'''для голосу з фортепіано'''
романси на вірші П. Елюара, Ґ. [[Аполлінер]]а, [[Гарсіа Лорка|Ф. Ґарсії-Лорки]], М. Жакоба, Л. Араґона, Р. Десноса;

'''музика для драматичного театру, кіно та ін'''.
}}

== Література ==
* ''Journal de mes mélodies''. Par Francis Poulenc avec préface d'[[Henri Sauguet]]. Texte établi par La Société des Amis de Francis Poulenc. Editions Grasset (1964).
* ''Journal de mes mélodies''. Par Francis Poulenc avec préface de [[Denise Duval]]. Texte intégral établi et annoté par Renaud Machart. Cicéro Éditeur en co-édition avec les Editions Salabert. Paris (1993).
* ''A Bâtons Rompus''. Écrits radiophoniques de Francis Poulenc précédé De Journal de Vacances et suivi de Feuilles Américaines. Editions Actes Sud.
* ''Dialogues des carmélites''. Par Francis Poulenc. Editions Actes Sud. Collection Opéras de Marseille (2006).
* ''Жукова Олена Августівна.'' Фортепіанна творчість Франсіса Пуленка в контексті французьких клавірних традицій. : Дис… канд. наук: 17.00.03 — 2009.
* ''Різаєва Г. Є.'' Опери Франсіса Пуленка: художній світ та проблеми його цілісності. : дис. ... канд. мистецтвознавства : 17.00.03. Київ, 2018.
* {{cite book |last=Poulenc | first=Francis | editor= Sidney Buckland |translator=Sidney Buckland| year= 1991| title= Francis Poulenc: Correspondence 1915–1963| location= London| publisher= Victor Gollancz | isbn= 978-0-575-05093-8}}
* {{cite book | last= Poulenc | first= Francis |editor= Myriam Chimènes| year= 1994| title= Correspondance 1910–1963 | language=fr | location= Paris | publisher= Fayard | isbn= 978-2-213-03020-3}}* {{cite book | last= Poulenc | first= Francis |editor= Stéphane Audel|translator =James Harding | year= 1978| title= My Friends and Myself | location= London | publisher= Dennis Dobson | isbn= 978-0-234-77251-5}}
* Филенко Г. Французская музыка первой половины ХХ века. Л., 1983
* {{cite book | last= Ivry | first= Benjamin | author-link = Benjamin Ivry |year= 1996 | title= Francis Poulenc | url= https://archive.org/details/francispoulenc0000ivry | location= London | publisher= Phaidon Press | isbn= 978-0-7148-3503-7}}
* {{cite book | last= Schmidt | first= Carl B | year= 2001| title= Entrancing Muse: A Documented Biography of Francis Poulenc | url= https://archive.org/details/entrancingmusedo0000schm | location= Hillsdale, US | publisher= Pendragon Press | isbn= 978-1-57647-026-8}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20060823105142/http://mac-texier.ircam.fr/textes/c00001732/ Біографія на сайті l'IRCAM]
* {{IMSLP2|id=List_of_compositions_by_Francis_Poulenc|cname=Ф.Пуленк}}
{{бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Пуленк, Франсіс-Жан-Марсель}}
[[Категорія:Французькі композитори]]
[[Категорія:Французькі піаністи]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Уродженці Парижа]]
[[Категорія:Випускники ліцею Кондорсе]]
[[Категорія:Люди на марках]]
[[Категорія:Композитори-геї]]
[[Категорія:Композитори-неокласики]]
[[Категорія:Композитори академічної музики XX століття]]
[[Категорія:ЛГБТ-люди Франції]]

title: фр. Francis Poulenc

фр. Francis Poulenc: Зображення

title: Основна інформація

Повне ім'я: фр. Francis Jean Marcel Poulenc

Місце народження: Париж, Франція

Місце смерті: Париж

Причина смерті: інфаркт міокарда

Поховання: Пер-Лашез

Громадянство: Франція

Віросповідання: католицтво

Професії: композитор, піаніст, музичний критик

Освіта: Кондорсе

Вчителі: Шарль Кьокленd і Ricard Viñesd

Інструменти: фортепіано

Жанри: опера, класична музика, релігійна музика і хорова музика

Magnum opus: Діалоги кармеліток, Людський голос, Les bichesd, Concert champêtred, Organ Concertod, Flute Sonatad, Concerto for Two Pianos and Orchestrad, Gloria, Stabat Mater і Figure humained

Членство: Французька шістка

Нагороди: офіцер ордена Почесного легіону · Кавалер ордена Почесного легіону


text:
# Коптєв Олександр Вікторович
Олександр Вікторович Коптєв (рос. Александр Викторович Коптев; нар. 1955, Навля, Брянська область) — російський вчений-історик, спеціаліст з історії Стародавнього Риму. Доктор історичних наук. Зараз вільний дослідник, живе в Гельсінкі.

## Життєпис
- 1973—1978 — навчався на історичному факультеті Московського державного університету, спеціалізувався по кафедрі історії стародавнього світу.
- 1978—1998 — викладач давньої історії Вологодського державного педагогічного інституту.
- 1983—1986 — аспірант Московського державного педагогічного інституту по кафедрі історії стародавнього світу і середніх віків; кандидат історичних наук (МДПІ). Дисертація — «Рабство та інші форми залежності в сільському господарстві Західної Римської імперії IV—V ст. (за даними імператорського законодавства)».
- 1997 — доктор історичних наук (МДУ). Дисертація «Формування кріпосного права в пізній Римській імперії — ранній Візантії IV—VI ст.»

З 1998 вільний дослідник в Гельсінкі.
Публікувався в «Віснику стародавньої історії», «Великій російській енциклопедії».

## Наукові проєкти
- 1982—1996 — дослідження долі римського громадянського суспільства і права в пізній античності.
- 1998—2010 — Веббібліотека джерел римського права — The Roman Law Library (https://droitromain.univ-grenoble-alpes.fr/)
- 2006—2009 — From Romanitas to Christianitas — Transformation of Identities between Antiquity and Middle Ages
- 2009—2010 — Індоєвропейська спадщина в Повісті временних літ
- з 2011 — від міфології до історії: походження історичної традиції про ранній Рим.

title: Коптєв Олександр Вікторович

wikitext:
{{ПІП}}
{{Науковець}}
'''Олександр Вікторович Коптєв''' ({{Lang-ru|Александр Викторович Коптев}}; нар. [[1955]], [[Навля (смт)|Навля]], [[Брянська область]]) — російський вчений-історик, спеціаліст з історії [[Стародавній Рим|Стародавнього Риму]]. Доктор історичних наук. Зараз вільний дослідник, живе в [[Гельсінкі]].

== Життєпис ==

* 1973—1978 — навчався на [[Історичний факультет МДУ|історичному факультеті Московського державного університету]], спеціалізувався по кафедрі історії стародавнього світу.
* 1978—1998 — викладач давньої історії [[Вологодський державний педагогічний університет|Вологодського державного педагогічного інституту]].
* 1983—1986 — аспірант [[Московський педагогічний державний університет|Московського державного педагогічного інституту]] по кафедрі історії стародавнього світу і середніх віків; кандидат історичних наук (МДПІ). Дисертація — «Рабство та інші форми залежності в сільському господарстві Західної Римської імперії IV—V ст. (за даними імператорського законодавства)».
* 1997 — доктор історичних наук ([[Московський державний університет імені М. В. Ломоносова|МДУ]]). Дисертація «Формування кріпосного права в пізній Римській імперії — ранній Візантії IV—VI ст.»

З 1998 вільний дослідник в [[Гельсінкі]].

Публікувався в «Віснику стародавньої історії», «[[Велика російська енциклопедія|Великій російській енциклопедії]]»<ref>{{БРЭ|автор=А. В. Коптев, Ю. А. Шичалин, В. О. Никишин, А. В. Лебедев|том=28|сторінки=497-516|стаття=Рим Древний}}</ref>.

== Наукові проєкти ==

* 1982—1996 — дослідження долі римського громадянського суспільства і права в пізній античності.
* 1998—2010 — Веббібліотека джерел римського права — The Roman Law Library (https://droitromain.univ-grenoble-alpes.fr/)
* 2006—2009 — From Romanitas to Christianitas — Transformation of Identities between Antiquity and Middle Ages
* 2009—2010 — Індоєвропейська спадщина в Повісті временних літ
* з 2011 — від міфології до історії: походження історичної традиції про ранній Рим.

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==

* {{Cite web|title=Научная конференция «Жебелевские чтения — X»|url=http://www.centant.pu.ru/centrum/publik/confcent/2008_10.htm|archiveurl=https://web.archive.org/web/20081031203012/http://www.centant.pu.ru/centrum/publik/confcent/2008_10.htm|archivedate=2008-10-31|deadurl=yes}}
* [http://ancientrome.ru/publik/index.htm Публикации А. В. Коптева на сайте ancientrome.ru]
* [http://alebedev.narod.ru/lib/lib30.html Коптев А. В.: XII таблиц и календарь архаического Рима: проблема общества и эпохи создания древнейших римских законов] // Власть, личность, общество в античном мире. {{М.}}, 1997. С. 372—379.
* [https://www.academia.edu/1072495/Fornicator_immensus_the_harem_of_the_Kievan_prince_Vladimir_Svjatoslavich_in_Russian_history_Histoire_russe_vol._31_no._1-2_2004_p._1-37._in_Russian_ Fornicator immensus] — [https://www.jstor.org/stable/24657733?seq=1#page_scan_tab_contents О гареме киевского князя Владимира Святославича] // Russian history / Histoire russe, vol. 31, no. 1—2, 2004, p. 1—37.
* http://ancientrome.ru/site/koptev.htm
* https://uta-fi.academia.edu/AleksandrKoptev
* https://droitromain.univ-grenoble-alpes.fr/
[[Категорія:Російські антикознавці]]

title: Коптєв Олександр Вікторович

Народився: 1955 · Навля, Брянська область, РРФСР, СРСР

Країна: СРСР · Росія · Фінляндія

Діяльність: класицист

Alma mater: Історичний факультет МДУ · Московський педагогічний державний університет

Науковий ступінь: доктор історичних наук


text:
# Державний комітет України з промислової політики
Державний комітет промислової політики України (Держпромполітики України) — центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Комітет вносить пропозиції щодо формування державної промислової політики у сфері машинобудування, військово-промислового комплексу, конверсії, металургійної, хімічної, легкої, деревообробної промисловості, виробництва дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння тощо, забезпечує її реалізацію, здійснює управління в цій сфері, а також міжгалузеву координацію та функціональне регулювання з питань, віднесених до його відання.
Державний комітет промислової політики України є правонаступником Міністерства промислової політики України.

## Завдання Держпромполітики України
Основними завданнями комітету є:
- підготовка пропозицій щодо формування державної промислової політики та забезпечення її реалізації;
- розроблення прогнозних стратегічних напрямів структурної інвестиційної політики, аналіз фінансово-економічного стану розвитку промисловості України;
- розроблення проектів державних програм розвитку промисловості України, координація їх виконання;
- участь у підготовці пропозицій щодо вдосконалення механізму державного регулювання розвитку промисловості України;
- сприяння створенню правових та економічних умов, що стимулюють прискорення інноваційних та інвестиційних процесів у промисловості, налагодження міжнародних господарських зв'язків.[1]

## Права Держпромполітики України
Комітет має право:
- залучати спеціалістів центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій(за погодженням з їх керівниками) для розгляду питань, що належать до його компетенції;
- представляти Кабінет Міністрів України за його дорученням у міжнародних організаціях та під час укладення міжнародних договорів України;
- одержувати в установленому законодавством порядку від центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань;
- скликати в установленому порядку наради з питань, що належать до його компетенції[1].

wikitext:
'''Державний комітет промислової політики України''' ''(Держпромполітики України)'' — центральний орган [[Виконавча влада|виконавчої влади]], діяльність якого спрямовується і координується [[Кабінет міністрів України|Кабінетом Міністрів України]].

Комітет вносить пропозиції щодо формування державної промислової політики у сфері [[машинобудування]], військово-промислового комплексу, конверсії, металургійної, хімічної, легкої, деревообробної промисловості, виробництва дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння тощо, забезпечує її реалізацію, здійснює управління в цій сфері, а також міжгалузеву координацію та функціональне регулювання з питань, віднесених до його відання.

Державний комітет промислової політики України є правонаступником [[Міністерство промислової політики України|Міністерства промислової політики України]].

== Завдання Держпромполітики України ==

Основними завданнями комітету є:

* підготовка пропозицій щодо формування державної промислової політики та забезпечення її реалізації;
* розроблення прогнозних стратегічних напрямів структурної [[інвестиційна політика|інвестиційної політики]], аналіз фінансово-економічного стану розвитку промисловості України;
* розроблення проектів державних програм розвитку промисловості України, координація їх виконання;
* участь у підготовці пропозицій щодо вдосконалення механізму державного регулювання розвитку промисловості України;
* сприяння створенню правових та економічних умов, що стимулюють прискорення інноваційних та інвестиційних процесів у промисловості, налагодження міжнародних господарських зв'язків.<ref name="test">{{Закон|625/2000/print1465405189253607|Указ Президента України «Про Державний комітет промислової політики України» від 26.04.2000 № 625/2000}}</ref>

== Права Держпромполітики України ==

Комітет має право:

* залучати спеціалістів центральних і місцевих органів виконавчої влади, [[підприємство|підприємств]], установ та організацій(за погодженням з їх керівниками) для розгляду питань, що належать до його компетенції;
* представляти Кабінет Міністрів України за його дорученням у міжнародних організаціях та під час укладення міжнародних договорів України;
* одержувати в установленому законодавством порядку від центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань;
* скликати в установленому порядку наради з питань, що належать до його компетенції<ref name="test" />.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Державні комітети України]]


text:
# Ексергія
Ексергія — максимальна робота, яку може виконати термодинамічна система при переході від поточного стану до стану термодинамічної рівноваги.
Використання поняття ексергії дає можливість кількісно визначити вплив нерівноважності термодинамічних процесів на ефективність перетворення енергії, тобто дозволяє врахувати особливості другого закону термодинаміки: виділити ту частину енергії, яка не може бути використана через газодинамічні явища, тертя, теплообмін. Такий підхід дозволяє аналізувати ступінь термодинамічної досконалості того чи іншого елемента устави та не вимагає попередньої оцінки працездатності всієї устави в цілому

## Формули розрахунку ексергії
Ексергія потоку:
{\displaystyle E=(I_{i}-I_{0})-T_{0}(S_{i}-S_{0})}, кДж,
де: {\displaystyle I_{i},S_{i}}	— ентальпія та ентропія потоку при його дійсних параметрах, кДж і кДж/К відповідно; {\displaystyle I_{0},S_{0}}	— ентальпія та ентропія потоку при температурі навколишнього середовища {\displaystyle T_{0}}, кДж і кДж/К відповідно, {\displaystyle T_{0}}	— температура навколишнього середовища, К.
Ексергія палива розраховується як сума енергії палива та ексергіі потоку паливного газу:
Епг=(Qн•qпг + Eпг.вх.), кДж
де:	Qн	— нижча теплота згоряння палива (природного газу), кДж / кг;

	qпг	— витрата палива, кг;

	Епг.вх.	— ексергія потоку палива, кДж;

Втрати ексергії для компресора та турбіни розраховуються за такою формулою:

П=(E2 — E1) — N, кДж

де:	Е1, Е2	— ексергія потоків на вході та виході, кДж.

	N	— корисна робота, знята з валу або прикладена до валу, кДж.

Втрати ексергії для теплообмінника:

П=(Егр1 — Егр2) — (Енагр1 — Енагр2), кДж

де:	Егр1, Егр2	— ексергія потоку що гріє на вході та виході з теплообмінника, кДж.

	Енагр1, Енагр2	— ексергія потоку що гріє на вході та виході з теплообмінника, кДж.

## Інтернет-ресурси
- Energy, Incorporating Exergy, An International Journal [Архівовано 14 січня 2004 у Wayback Machine.]
- An Annotated Bibliography of Exergy/Availability
- Exergy – a useful concept by Göran Wall [Архівовано 16 липня 2012 у Wayback Machine.]
- Exergetics textbook for self-study by Göran Wall [Архівовано 16 лютого 2012 у Wayback Machine.]
- Exergy by Isidoro Martinez
- Exergy calculator by The Exergoecology Portal [Архівовано 3 лютого 2021 у Wayback Machine.]
- Global Exergy Resource Chart [Архівовано 3 лютого 2021 у Wayback Machine.]
- Guidebook to IEA ECBCS Annex 37, Low Exergy Systems for Heating and Cooling of Buildings [Архівовано 3 березня 2016 у Wayback Machine.]
- Introduction to the Concept of Exergy [Архівовано 3 березня 2016 у Wayback Machine.]

title: Ексергія

wikitext:
'''Ексергія''' — максимальна [[механічна робота|робота]], яку може виконати [[термодинамічна система]] при переході від поточного стану до стану [[термодинамічна рівновага|термодинамічної рівноваги]].

Використання поняття ексергії дає можливість кількісно визначити вплив нерівноважності термодинамічних процесів на ефективність перетворення енергії, тобто дозволяє врахувати особливості [[Другий закон термодинаміки|другого закону термодинаміки]]: виділити ту частину енергії, яка не може бути використана через газодинамічні явища, [[тертя]], [[теплообмін]]. Такий підхід дозволяє аналізувати ступінь термодинамічної досконалості того чи іншого елемента устави та не вимагає попередньої оцінки працездатності всієї устави в цілому

== Формули розрахунку ексергії ==

'''Ексергія потоку''':
: <math> E = (I_i - I_0) - T_0(S_i - S_0) </math>, кДж,

де: <math>I_i, S_i </math>	— [[ентальпія]] та [[ентропія]] потоку при його дійсних параметрах, кДж і кДж/К відповідно; <math>I_0, S_0 </math>	— ентальпія та ентропія потоку при температурі навколишнього середовища <math>T_0 </math>, кДж і кДж/К відповідно, <math>T_0 </math>	— температура навколишнього середовища, К.

'''Ексергія палива розраховується як сума енергії палива та ексергіі потоку паливного газу''':

: Епг=(Qн•qпг + Eпг.вх.), кДж

де:	Qн	— нижча теплота згоряння палива (природного газу), кДж / кг;

	qпг	— витрата палива, кг;

	Епг.вх.	— ексергія потоку палива, кДж;

'''Втрати ексергії для компресора та турбіни розраховуються за такою формулою''':

: П=(E2 — E1) — N, кДж

де:	Е1, Е2	— ексергія потоків на вході та виході, кДж.

	N	— корисна робота, знята з валу або прикладена до валу, кДж.

'''Втрати ексергії для теплообмінника''':

: П=(Егр1 — Егр2) — (Енагр1 — Енагр2), кДж

де:	Егр1, Егр2	— ексергія потоку що гріє на вході та виході з теплообмінника, кДж.

	Енагр1, Енагр2	— ексергія потоку що гріє на вході та виході з теплообмінника, кДж.

== Джерела ==
* А. И. Самсонов. Эксергетический анализ работы тепловых машин. Противоречия и неточности в учебниках по технической термодинамике. Кораблестроение океанотехника вопросы экономики. Выпуск 25. Владивосток 2002.- c. 21-22.;
* Эксергетический метод и его приложения. Под редакцией к.т. н. В. М. Бродянского. М. Мир. Москва, 1967.- 248 с.;
* Энергия и эксергия. Под редакцией д.т. н. В. М. Бродянского. М. Мир. 1968.- 192 с.

==Інтернет-ресурси==
*[http://www.sciencedirect.com/science?_ob=JournalURL&_cdi=5710&_auth=y&_acct=C000050221&_version=1&_urlVersion=0&_userid=10&md5=1f87f1e1820a1470d40891d79b39b3f6 Energy, Incorporating Exergy, An International Journal] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20040114201816/http://www.sciencedirect.com/science?_ob=JournalURL&_cdi=5710&_auth=y&_acct=C000050221&_version=1&_urlVersion=0&_userid=10&md5=1f87f1e1820a1470d40891d79b39b3f6 |date=14 січня 2004 }}
*[https://web.archive.org/web/20050210183514/http://www.fes.uwaterloo.ca/u/jjkay/pubs/exergy/biblio.html An Annotated Bibliography of Exergy/Availability]
*[http://exergy.se/goran/thesis/ ''Exergy – a useful concept'' by Göran Wall] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120716183551/http://exergy.se/goran/thesis/ |date=16 липня 2012 }}
*[http://exergy.se/ftp/exergetics.pdf ''Exergetics'' textbook for self-study by Göran Wall] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120216085103/http://exergy.se/ftp/exergetics.pdf |date=16 лютого 2012 }}
*[https://web.archive.org/web/20050323082126/http://imartinez.etsin.upm.es/bk3/c03/Exergy.htm ''Exergy'' by Isidoro Martinez]
*[http://www.exergoecology.com/excalc ''Exergy calculator'' by The Exergoecology Portal] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210203172421/http://www.exergoecology.com/excalc |date=3 лютого 2021 }}
*[https://gcep.stanford.edu/research/exergy/resourcechart.html ''Global Exergy Resource Chart''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210203032020/https://gcep.stanford.edu/research/exergy/resourcechart.html |date=3 лютого 2021 }}
*[http://www.lowex.net/english/inside/frames/text/material_in.html ''Guidebook to IEA ECBCS Annex 37, Low Exergy Systems for Heating and Cooling of Buildings''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160303172611/http://www.lowex.net/english/inside/frames/text/material_in.html |date=3 березня 2016 }}
*[http://www.lowex.net/english/inside/frames/text/material_in.html ''Introduction to the Concept of Exergy''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160303172611/http://www.lowex.net/english/inside/frames/text/material_in.html |date=3 березня 2016 }}
[[Категорія:Термодинаміка]]


text:
# Їндржих Свобода
Їндржих Свобода (чеськ. Jindřich Svoboda, нар. 14 вересня 1952, Брно) — чехословацький футболіст, що грав на позиції нападника. Автор переможного м'яча у фінальному матчі Олімпійських ігор 1980 року.

## Клубна кар'єра
Їндржих Свобода народився у Брно, але в дитинстві жив у містечку Адамов, де закінчив школу та професійно-технічне училище, та працював у будівельній організації, одночасно розпочавши грати у футбол на аматорському рівні. У 1971 році розпочав грати в командах майстрів, першою з яких була армійська команда «Дукла» з Брно. З 1973 року розпочав грати в команді вищого чехословацького дивізіону «Збройовка» з Брно, в якій грав до кінця 1983 року. У складі команди Свобода зіграв понад 200 матчів, а в сезоні 1977—1978 років став у її складі чемпіоном Чехословаччини. З початку 1984 до 1986 року грав у складі команди «Готвальдов» з однойменного міста, а пізніше грав у низці чеських аматорських команд аж до остаточного завершення виступів на футбольних полях у 1996 році.

## Виступи за збірну
У 1974 році Їндржих Свобода викликаний до складу молодіжної збірної Чехословаччини, в якій грав до наступного року, та провів у її складі 6 матчів. У 1975 році Свобода дебютував у складі національної збірної Чехословаччини, але другий матч у її складі зіграв у 1977 році, після чого до головної команди країни не залучався. Натомість у 1980 році Їндржиха Свободу запросили до олімпійської збірної Чехословаччини для участі в Олімпійських іграх 1980 року у Москві. На цьому турнірі чехословацька збірна дійшла до фіналу, в якому Їндржих Свобода забив єдиний та вирішальний м'яч у ворота збірної НДР майже відразу після свого виходу на заміну.

## Титули і досягнення
- Олімпійський чемпіон (1): 1980
- Чемпіон Чехословаччини (1):

«Збройовка» (Брно): 1977—1978

title: Їндржих Свобода

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Їндржих Свобода
| зображення = Jindrich svoboda.jpg
| підпис = Їндржих Свобода в 2009 році
| місце-народження = [[Брно]]
| країна-народження = [[Чехословаччина]]
| дата-народження = 14.9.1952
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст =
| вага =
| поточний-клуб  =
| позиція = [[нападник (футбол)|нападник]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|1971–1973 | {{Прапорець|TCH}} | «Дукла» (Брно) | ? |?}}
{{Футболіст рядок 0|1973–1983 | {{Прапорець|TCH}} | [[Збройовка (футбольний клуб)|«Збройовка» (Брно)]] | 222 |16}}
{{Футболіст рядок 1|1984-1986 | {{Прапорець|TCH}} | [[Фастав (футбольний клуб, Злін)|«Готвальдов»]] | 48 |19}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|1974–1975 | {{Прапорець|TCH}} | [[молодіжна збірна Чехословаччини з футболу|Чехословаччина (мол.)]] | 6 |0}}
{{Футболіст рядок 1|1975–1977 | {{Прапорець|TCH}} | [[збірна Чехословаччини з футболу|Чехословаччина]] | 2 |0}}
{{Футболіст рядок 0|1980 | {{Прапорець|TCH}} | [[олімпійська збірна Чехословаччини з футболу|Чехословаччина (ол.)]] | 8 |1}}
{{Футболіст кінець}}
}}

{{Інші значення|Свобода (значення) {{!}} Свобода}}
'''Їндржих Свобода''' ({{lang-cs|Jindřich Svoboda}}, {{нар}} [[14 вересня]] [[1952]], [[Брно]]) — чехословацький [[футболіст]], що грав на позиції [[нападник (футбол)|нападника]]. Автор переможного м'яча у фінальному матчі [[Літні Олімпійські ігри 1980|Олімпійських ігор 1980 року]].

== Клубна кар'єра ==
Їндржих Свобода народився у Брно, але в дитинстві жив у містечку [[Адамов (Бланско)|Адамов]], де закінчив школу та професійно-технічне училище, та працював у будівельній організації, одночасно розпочавши грати у футбол на аматорському рівні. У 1971 році розпочав грати в командах майстрів, першою з яких була армійська команда «Дукла» з Брно. З 1973 року розпочав грати в команді [[Чемпіонат Чехословаччини з футболу|вищого чехословацького дивізіону]] [[Збройовка (футбольний клуб)|«Збройовка»]] з Брно, в якій грав до кінця 1983 року. У складі команди Свобода зіграв понад 200 матчів, а в сезоні 1977—1978 років став у її складі чемпіоном Чехословаччини. З початку 1984 до 1986 року грав у складі команди [[Фастав (футбольний клуб, Злін)|«Готвальдов»]] з однойменного міста, а пізніше грав у низці чеських аматорських команд аж до остаточного завершення виступів на футбольних полях у 1996 році.

== Виступи за збірну ==
У 1974 році Їндржих Свобода викликаний до складу [[молодіжна збірна Чехословаччини з футболу|молодіжної збірної Чехословаччини]], в якій грав до наступного року, та провів у її складі 6 матчів. У 1975 році Свобода дебютував у складі [[Збірна Чехословаччини з футболу|національної збірної Чехословаччини]], але другий матч у її складі зіграв у 1977 році, після чого до головної команди країни не залучався. Натомість у 1980 році Їндржиха Свободу запросили до [[Олімпійська збірна Чехословаччини з футболу|олімпійської збірної Чехословаччини]] для участі в [[Літні Олімпійські ігри 1980|Олімпійських іграх 1980 року]] у [[Москва|Москві]]. На цьому турнірі чехословацька збірна дійшла до фіналу, в якому Їндржих Свобода забив єдиний та вирішальний м'яч у ворота [[олімпійська збірна НДР з футболу|збірної НДР]] майже відразу після свого виходу на заміну.

== Титули і досягнення ==
* [[Файл:Gold medal.svg|18пкс]] [[Олімпійський футбольний турнір|Олімпійський чемпіон]] '''(1)''': [[Футбол на літніх Олімпійських іграх 1980|1980]]
* [[Чемпіонат Чехословаччини з футболу|Чемпіон Чехословаччини]] '''(1)''':
: [[Збройовка (футбольний клуб)|«Збройовка» (Брно)]]: [[Чемпіонат Чехословаччини з футболу 1977—1978|1977—1978]]

== Посилання ==
* {{Transfermarkt}}
* {{NFT player}}
* {{Wfb}}
* {{EU-Football}}
* [https://web.archive.org/web/20070927000650/http://www.fotbal.cz/c/nat/players/viewstat.asp?name=SvobodaJindrich Профіль на сайті Чесько-Моравського футбольного союзу] {{ref-cs}}
* {{Olympedia}}

{{Склад футбольної збірної Чехословаччини на Олімпійських іграх 1980}}

{{DEFAULTSORT:Свобода Їндржих}}
[[Категорія:Чехословацькі футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної Чехословаччини з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Збройовки»]]
[[Категорія:Футболісти «Фастава» (Злін)]]
[[Категорія:Уродженці Брно]]

title: Особисті дані

Народження: 14 вересня 1952 (72 роки)

Вага: 78 кг

Громадянство: Чехословаччина

Позиція: нападник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Дукла» (Брно) · ? · (?)

«Збройовка» (Брно) · 222 · (16)

«Готвальдов» · 48 · (19)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Чехословаччина (мол.) · 6 · (0)

Чехословаччина · 2 · (0)

Чехословаччина (ол.) · 8 · (1)

title: Звання, нагороди

Нагороди: honorary citizen of Adamovd (19 червня 2024)

Звання, нагороди: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.


text:
# Лаго-Верде (Чилі)
Лаго-Верде (ісп. Lago Verde) — комуна в Чилі. Адміністративний центр комуни — селище Ла-Тапера. Населення — 265 осіб (2002). Селище і комуна входить до складу провінції Кояїке і регіону Айсен.
Територія комуни — 5422,3 км². Чисельність населення — 1003 мешканців (2007). Щільність населення — 0,2 чол./км².

## Розташування
Селище Ла-Тапера розташоване за 107 км на південний схід від адміністративного центру регіону міста Кояїке.
Комуна межує:
- на півночі — з комуною Палена
- на сході — з провінція Чубут (Аргентина)
- на півдні — з комуною Кояїке
- на заході — з комуною Сіснес

## Демографія
Згідно з даними, зібраними під час перепису Національним інститутом статистики, населення комуни становить 1003 особи, з яких 619 чоловіків та 384 жінки.
Населення комуни становить 1 % від загальної чисельності населення регіону Айсен, при цьому 100 % відноситься до сільського населення і 0 % — міське населення.

title: Лаго-Верде (Чилі)

wikitext:
{{НП}}
'''Лаго-Верде''' ({{lang-es|Lago Verde}}) — комуна в [[Чилі]]. Адміністративний центр комуни — селище [[Ла-Тапера]]. Населення — 265 осіб ([[2002]]). Селище і комуна входить до складу провінції [[Кояїке (провінція)|Кояїке]] і регіону [[XI Регіон Айсен|Айсен]].

Територія комуни — 5422,3 км². Чисельність населення — 1003 мешканців (2007). Щільність населення — 0,2 чол./км².

== Розташування ==
Селище Ла-Тапера розташоване за 107 км на південний схід від адміністративного центру регіону міста [[Кояїке]].

Комуна межує:
* на півночі — з комуною [[Палена (комуна)|Палена]]
* на сході — з провінція [[Чубут]] ([[Аргентина]])
* на півдні — з комуною [[Кояїке]]
* на заході — з комуною [[Сіснес (Чилі)|Сіснес]]

== Демографія ==
Згідно з даними, зібраними під час перепису Національним інститутом статистики, населення комуни становить 1003 особи, з яких 619 чоловіків та 384 жінки.

Населення комуни становить 1 % від загальної чисельності населення регіону [[XI Регіон Айсен|Айсен]], при цьому 100 % відноситься до сільського населення і 0 % — міське населення.

== Примітки ==
{{reflist}}
{{chile-geo-stub}}

[[Категорія:Комуни Чилі]]
[[Категорія:Міста Чилі]]
[[Категорія:Засновані в Чилі 1926]]

title: Країна

Країна: Чилі

Адмінодиниця: Кояїке


text:
# Циклон-4М
«Циклон-4М» (англ. Cyclone-4M) — українська двоступенева космічна ракета-носій «середнього класу», запуск ракети призначено на 2025 р., з нового космодрому у Новій Шотландії, Канада.
Ракету-носій Циклон-4М будуватиме низка українських підприємств у спільній кооперації:
- Розробка: ДП КБ «Південне» (Дніпро)
- Будівництво: ВО «Південмаш» (Дніпро)
- Система управління ракети: «Хартрон» (Харків)

## Космодром
Космодром побудують в провінції Нова Шотландія (Канада). Ціна нового космодрому: 148 мільйонів доларів. Планувалося почати будувати космодром в 2018 році і підготувати до пуску ракет вже в 2020 році. За планом в 2022 році космодром мав запускати до 8 ракет на рік.
Космодром матиме деякі переваги:
1. на відміну від «Байконур» тут не будуть орендувати ціле місто Байконир з населенням
2. на відміну від «Морського старту» — обслуговувати стартовий майданчик на землі дешевше ніж на морі
3. на відміну від космодрому «Восточний» Україна та Канада мають морські порти недалеко від підприємств та місця розташування майбутнього космодрому.

Однак через затримки будівництво космодрому почалось лише восени 2022 року.

## Фінансування
Фінансуванням буде займатися приватна американська компанія, яка базується у Канаді: «Maritime Launch Services»(«MLS»).
Ця фірма спеціалізується на наданні послуг запуску космічних ракет.
Вона буде фінансувати власними грошима, і з допомогою фінансових інвестицій, отриманих з комерційних джерел.
Як видно з цін для рентабельності Космодрому потрібно робити багато пусків.
Наприклад:
1. Росія орендує космодром Байконур (і місто Байконир) в Казахстані за $115 млн доларів США на рік (термін дії договору з 1994 року до 2050 року)[9][10]
2. Пуск однієї ракети коштує (це найважчі та найдорожчі космічні ракети на сучасній Росії):

- РН «Протон-М» = $ 105—110 млн доларів США (за іншими даними навіть дорожче)[10]
- РН «Ангара-А5» = $95-105 млн доларів США[10]

Це одна з причин низької окупності космодрому: «Морський старт», «Байконур», та космодрому «Восточний».

## Конструкція
«Циклон-4М» — будується із застосуванням технологій ракет: РН «Зеніт» та РН «Циклон».
У 1-му ступені будуть конструкції від космічних ракет серії РН «Зеніт» — що робить ракету екологічно чистішою,
паливо: Гас, а окислювач: Рідкий кисень (як у РН «Зеніт»)

у 2-му ступені (набагато меншої ваги) будуть використані такі ж палива, як на попередніх модифікаціях ракет РН Циклон:
- паливо: UDMH («Несиметричний диметилгідразин»),
- окислювач: N2O4 («Азотний тетраоксид»)[1].

Характеристики по даним ДП КБ «Південне»:
I. Стартова маса :
Стартова маса РКП (без КВ), т = невідома
Стартова маса:
- 1 ступеня = 260,7 т (= 260 700 кг)
- 2 ступеня = 14 т (= 14 000 кг)

II. Діаметр :
- Діаметр 1 ступеня = 3,900 м
- Діаметр 2 ступеня = 3,980 м

Діаметр головного обтічника = 4,000 м
III. Довжина :
- Ракети: 38,700 м
- Довжина головного обтічника, м = 9,559 м (=9590 мм)

Енергетичні можливості РН «Циклон-4М», під час виведення «корисного вантажу»(КВ) (за даними ГРАФІКІВ на офіційному сайті КБ «Південне»:
1. на «кругові орбіти» нахиленням = 3700 кг-3000 кг на висоту 400 км-1200 км, при «нахилі орбіти» («inclination») відносно до екватора: i=87,4 — 87,9[1]
2. на «ССО» («Сонячно-синхронні орбіти») нахиленням = 3500-3000 кг на висоту 450—1000 км[1]
3. у разі потреби, можливо виведення на орбіту :

«МКС» («Міжнародної космічної станції»)  = приблизно 3700 кг (на 415 км)

## Попередні серії ракет
РН «Циклон-4М» буде поєднувати технології ядерних ракет серії Р-36 та космічних ракет серії РН «Зеніт»:
Всі космічні ракети серії РН «Циклон» (РН «Циклон-2», РН «Циклон-3», РН «Циклон-4», РН «Циклон-4М») — це радянська ядерна ракета серії Р-36 з «орбітальною» головною частиною: Р-36 орб (інша її назва: «8К69»).
1. Ракети серії Р-36:
- МБР Р-36 орб (орб-«орбітальна») [«8К69»] — це єдина прийнята на озброєння космічна ядерна зброя СРСР
- МБР Р-36М «Сатана»
- МБР Р-36М УТТХ «Сатана» (15А18)
- МБР Р-36М2 «Воєвода»
- МБР Р-36М3 «Ікар» (проект)
- РН «Дніпро» — космічна ракета «легкого» класу. Знімається з озброєння і запускається в космос ядерна ракета серії Р-36М «Сатана» (Р-36М2 «Воєвода»)[14]
- РН «Циклон-2» — двоступенева космічна ракета «легкого» класу. Створили на основі ядерної ракети МБР Р-36орб («орбітальна») [«8К69»]. Здійснено 106 пусків ракети-носія й усі успішні. Один з найкращих у світі показників надійності[12]
- РН «Циклон-3» — триступенева космічна ракета «легкого» класу. Створили на основі ядерної ракети МБР Р-36орб («орбітальна») [«8К69»]. Здійснено 122 пусків, з них успішних — 117. Це дуже хороший показник в порівнянні з іноземними аналогами, у іноземних ракет зазвичай 10 % пусків аварійні[13].
- РН «Циклон-4» (проект) — ракета «легкого» класу[15]
- РН «Циклон-4М» (проект) — ракета «середнього» класу. Остання розробка ракет серії Р-36[1]

2. Ракети серії РН "Зеніт":
- РН «Зеніт-2» (стара радянська) — двоступенева ракета-носій [16]
- РН «Зеніт-2SLБ» — двоступенева ракета-носій «середнього» класу[17]
- РН «Зеніт-2SLB» — двоступенева ракета-носій «середнього» класу, космодром Байконур (Казахстан)[18]
- РН «Зеніт-3SL» («Морський старт») — триступенева ракета-носій «середнього» класу, запуск з моря[19][20]
- РН «Зеніт-3SLБ» («Наземний старт») — триступенева ракета-носій «середнього» класу, космодром Байконур (Казахстан)[21][22]
- «Зеніт-3SLB» — триступенева ракета-носій «середнього» класу, космодром Байконур (Казахстан)[18]
- РН «Зеніт-3SLБФ» — триступенева ракета-носій «середнього» класу (РН «Зеніт-2SБ80» разом з розгінним блоком Фрегат-СБ, інша назва РН «Зеніт-3Ф»).[23]

## Різниця міжРН «Циклон-4», та РН «Циклон-4М»
1. Проектувалися для різних космодромів:
- РН «Циклон-4» (космодром: «Алкантара», країна: Бразилія , Екватор)
- РН «Циклон-4М» (космодром: ще будується, країна: Канада, в провінції Нова Шотландія, Північ).

2. Проектувалися для зовсім різних космічних орбіт:
- РН «Циклон-4» планували пускати на Геостаціонарну орбіту — з екватора (захід-схід) — Супутник повинен був пролітати по екватору обертаючись одночасно із Землею. Із Землі буде здаватися, що супутник висить в одній точці — тому треба мало супутників — що дешевше і ефективніше, на відміну від інших орбіт. Але ця орбіта не дістає до країн, які знаходяться в північних і південних широтах
- РН «Циклон-4М» планують пускати на Полярну орбіту (північ-південь) — Супутник буде пролітати через північний і південний полюса, пролітаючи всю Землю (всі країни світу)

Це зовсім різні орбіти — що має свої переваги і недоліки, і це зовсім різні ринки запуску супутників.
3. Вони відрізняються за класом ракети:
- РН «Циклон-4» ракета «легкого» класу[15]
- РН «Циклон-4М» ракета «середнього» класу[1].

## Поєднання технологій
- В космічній ракеті РН «Циклон-4М» (на відміну від всіх інших ракет серії Р-36 та їх наступні модифікації, куди відноситься і РН Циклон) ДП КБ «Південне» вперше застосувало екологічно чистий перший ступінь від мирної ракети РН «Зеніт» — в якій паливо: Гас, а окислювач: Рідкий кисень.
- А у бойових ракетах та їх наступників — небезпечні палива: паливо: UDMH («Несиметричний диметилгідразин»), окислювач: N2O4 («Азотний тетраоксид»), наприклад, таке паливо у ракети серії Р-36 та їх наступні модифікації:
  1. ядерна ракета МБР Р-36 орб (орб-«орбітальна») [«8К69»], та її модифікації-космічні ракети:
    1. РН «Циклон-2»[12],
    2. РН «Циклон-3»[13],
    3. РН «Циклон-4»[15],

  2. ядерна ракета МБР Р-36М «Сатана» та її модифікації: космічна ракета РН «Дніпро»[14]
- РН "Циклон" більш надійні (більше успішних пусків), а РН «Зеніт» більш екологічні.
- Тому найважча ступінь в РН Циклон-4М буде екологічно чистішою (вона від РН «Зеніт»): маса 1 ступеня = 260,7 т (= 260 700 кг), а маса від бойової частини буде значно легше — маса 2 ступеня = 14 т  = 14 000 кг)[1]

Аналогічне поєднання технологій РН «Зеніт» та РН «Циклон» (як в РН «Циклон-4М») — планується в майбутньому також застосовувати в новій серії ракет: РН «Маяк»
.

## Історія виникнення всіх ракет РН «Циклон»
РН Циклон-4М — найновіша розробка ракет серії Р-36  (Р-36М «Сатана»,  Р-36М2 «Воевода»,  МБР Р-36 орб  «орбітальна»)
РН «Циклон» (РН «Циклон-2», РН «Циклон-3»,РН «Циклон-4», РН «Циклон-4М») — це модифікація ядерної ракети МБР Р-36 орб[ інша її назва: «8К69»]
Історія появи  РН Циклон-4М   пов'язана з історією виникнення МБР Р-36 орб-це прямий нащадок цієї ракети, самий останній
МБР Р-36 орб (орб-«орбітальна») [ «8К69»] — це єдина прийнята на озброєння космічна ядерна зброя СРСР
У цій ракеті ядерна боєголовка виходила на ОРБІТУ  звичайний космічний супутник :
1) Ядерні боєголовки і метеорити падають на Землю з Космосу величезною швидкістю, наприклад: Челябінський метеорит падав зі швидкістю 30 км/c. 30 кілометрів за секунду ! (тому метеорити згорають в атмосфері від величезної швидкості)
2) КОСМОС поруч з нами всього=100 км над нами (так звана: «Лінія Кармана») - відстань як до сусіднього міста.
Який підводний човен може підплисти на 100 кілометрів до усіх міст ворога?
Ця ракета може атакувати з космосу по всіх містах планети з відстані 100 кілометрів ..... і дуже швидко
Ядерна зброя у космосі ефективніша ніж:
1) розміщення військових баз біля ворога як НАТО та Росія (у Криму)-або як на Кубі під час "Карибської Кризи"
2) використовування підводних човнів як СРСР та США (Космос= 100 км над усіма містами і військовими базами планети)
3) Гіперзвукові ракети - значно швидше гіперзвукових ракет,і летіти як правило ближче (МБР Р-36 орб буде летіти як Челябінський метеорит =30 кілометрів за секунду )
МБР Р-36орб -робить всі ці види зброї непотрібними
МБР Р-36орб (інша її назва: «8К69»). заборонена договором про заборону ядерної зброї в космосі («ОСВ-2») :
Стаття 9 пункт 1 «з» ". ЦИТАТА :
  «1. Кожна зі Сторін зобов'язується не створювати, не випробовувати та не розгортати: с) засоби для виведення !!!! на навколоземну орбіту !!! ядерної зброї)»
Україна відмовилася створювати ядерну зброю, але продовжила вдосконалювати цю ракету — для пусків мирних космічних супутників в Космос.

## Конкуренти
| Порівняння характеристик РН легкого класу                                                                         | Порівняння характеристик РН легкого класу | Порівняння характеристик РН легкого класу | Порівняння характеристик РН легкого класу | Порівняння характеристик РН легкого класу | Порівняння характеристик РН легкого класу | Порівняння характеристик РН легкого класу | Порівняння характеристик РН легкого класу | Порівняння характеристик РН легкого класу | Порівняння характеристик РН легкого класу | Порівняння характеристик РН легкого класу | Порівняння характеристик РН легкого класу |
| Ракета-носій                                                                                | Країна                                    | Перший політ                              | кількість запусків в рік (всього)         | Широта СК                                 | Старт. маса, т                            | Маса КН, т                                | Маса КН, т                                | Маса КН, т                                | Успішних. пусків, %                       | Вартість пуску, млн $                     |                                           |
| Ракета-носій                                                                                | Країна                                    | Перший політ                              | кількість запусків в рік (всього)         | Широта СК                                 | Старт. маса, т                            | НОО¹                                      | ГПО                                       | ССО²                                      | Успішних. пусків, %                       | Вартість пуску, млн $                     |                                           |
| ----------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ----------------------------------------- | ----------------------------------------- | ----------------------------------------- | ----------------------------------------- | ----------------------------------------- | ----------------------------------------- | ----------------------------------------- | ----------------------------------------- | ----------------------------------------- | ----------------------------------------- | ----------------------------------------- |
| «Дніпро»                                                                                | Україна                                   | 21.04.1999                                | 1-3 (17)                                  | 46° / 51°                                 | 211                                       | 3,7                                       |                                           | 2,3                                       | 94%                                       | 30,7                                      |                                           |
| «Рокот»                                                                                | Росія                                     | 20.11.1990                                | 1-2 (18)                                  | 46° / 62°                                 | 107,5                                     | 2,1                                       |                                           | 1,6                                       | 89%                                       | 22,5 (€15)                                |                                           |
| «Вега»                                                                                | Європейський Союз                         | 13.02.2012                                | 2(2)                                      | 5°                                        | 137                                       | 2,3                                       |                                           | 1,6                                       | 100% (2 пуски)                            | 42                                        |                                           |
| «Циклон-4М»                                                                                | Україна                                   | ~2020                                     | 0                                         | 45°                                       | 193                                       | 5,685                                     | 1,6                                       | 3,91                                      |                                           | 23³                                       |                                           |
| «Союз-2.1в»                                                                                | Росія                                     | 28.02 2013                                | 1                                         | 62°                                       | 160                                       | 2,8                                       |                                           | 1,4⁴                                      | 100% (1 пуск)                             |                                           |                                           |
| «Ангара 1.2»                                                                                | Росія                                     | 2015                                      | 0                                         | 62°                                       | 171                                       | 3.8                                       |                                           |                                           |                                           |                                           |                                           |
| «Антарес»                                                                                | США                                       | 21.04.2013                                | 1-2 (6)                                   | 38°                                       | 240                                       | 5,6                                       |                                           | 4,4                                       | 83,3% (6 запусків)                        |                                           |                                           |
| ¹ — висота 300 км, нахил відповідає космодрому; ² — висота 300 км, нахил 98°; ³ — оцінка, 2007; ⁴ — висота 835 км |                                           |                                           |                                           |                                           |                                           |                                           |                                           |                                           |                                           |                                           |                                           |

title: Циклон-4М

wikitext:
{{Ракета
|назва = Циклон-4М
|зображення = Cyclone-4m.jpg
|розмір зображення = 300px
|caption = РН "Циклон-4М"
|призначення = Ракета космічного призначення
|розробник = [[Конструкторське бюро «Південне»|КБ "Південне"]]
|виробник = [[Південний машинобудівний завод]]
|країна =  {{UKR}}
|cpl-year =
|cpl =
|висота = 38,7
|діаметр= 3,9-4,0
|маса = більш ніж 274 700
|ступенів = 2
|вантаж =
{{Ракета/Вантаж|маса= ( на 600-800 км ) = до 3350 |місце = [[Сонячно-синхронна орбіта|ССО]]}}
{{Ракета/Вантаж|маса= ( на 600 км ) = до 5000 |місце = [[Низька навколоземна орбіта|ННО]]}}
|статус = розробляється
|космодроми = [[Нова Шотландія]], {{країна з прапорцем|CAN}}
|перший запуск= 2025 року (Тестовий)
|останній запуск =
|запусків =
|успішних =
|невдалих =
|часткових =
|ступені =
{{Ракета/Ступінь
|номер = Перший
|діаметр м. = 3,9
|довжина м. =
|двигуни = 4x [[РД-870]] (модифікація РД-120)
|тяга = 319 тс/ 356,7 тс (біля Землі / у пустоті)
|SI =
|тривалість роботи маршевого РРД =
|тривалість роботи рульового РРД =
|паливо = [[Рідкий кисень]] / [[Гас]]
}}
{{Ракета/Ступінь
|номер = Другий
|діаметр м. = 3,98
|довжина м. =
|двигуни = 1x [[РД-861К]]
|тяга = 7,916 тс (у пустоті)
|SI =
|тривалість роботи маршевого РРД =
|тривалість роботи рульового РРД =
|паливо = [[Азотний тетраоксид|N2O4]] / [[Несиметричний диметилгідразин|UDMH]] }}
|вартість запуску=$45 млн (проект)}}
'''«Циклон-4М»''' ({{lang-en|Cyclone-4M}}) — [[Україна|українська]] двоступенева [[Космічний простір|космічна]] [[ракета-носій]] «[[ракети-носії середнього класу|середнього класу]]»<ref name=":1">{{Cite web|url=http://www.yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/cyclone-4m/|title=РН {{значення|Циклон (значення)}} "Циклон-4М|author=|website=(офіційний сайт КБ"Південне")|date=|publisher=|accessdate=8 липня 2017|archiveurl=https://web.archive.org/web/20170727111416/http://yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/cyclone-4m/|archivedate=27 липня 2017|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170727111416/http://yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/cyclone-4m/ |date=2017-07-27 }}</ref>, запуск ракети призначено на [[2025]] р.<ref>{{Cite web|title=В 2022 году в Канаде должен состояться запуск украинской ракеты «Циклон-4М»|url=https://itc.ua/news/v-2022-godu-v-kanade-dolzhen-sostoyatsya-zapusk-ukrainskoj-rakety-cziklon-4m/|website=ITC.ua|date=2019-06-27|accessdate=2020-06-03|language=ru-RU|first=Вадим КарпусьВадим|last=Карпусь}}</ref>, з нового космодрому у [[Нова Шотландія|Новій Шотландії]], [[Канада]].

Ракету-носій Циклон-4М будуватиме низка українських підприємств у спільній кооперації:
* Розробка: [[Конструкторське бюро «Південне»|ДП КБ «Південне»]] (Дніпро)
* Будівництво: [[Південний машинобудівний завод|ВО «Південмаш»]] (Дніпро)
* Система управління ракети: «[[Хартрон]]» ([[Харків]])

== Космодром ==
[[Космодром]] побудують в провінції [[Нова Шотландія]] ([[Канада]]).<ref name=":2">{{Cite web|url=http://mfa.gov.ua/ua/press-center/news/56745-zustrichajte-ciklon-4m|title=ЗУСТРІЧАЙТЕ «ЦИКЛОН-4М»!|date=04.05.2017|website="Міністерство закордонних справ України" (офіційний сайт)|publisher=|author=}}</ref><ref name=":3">{{Cite web|url=http://www.cbc.ca/news/canada/nova-scotia/t-minus-1-year-until-rocket-launch-site-construction-starts-in-nova-scotia-1.4023808|title="T-minus 1 year until rocket launch site construction starts in Nova Scotia"|date=14.03.2017|website="Канадская телерадиовещательная корпорация"("Си-Би-Си")|publisher=|author=}}</ref><ref name=":5">{{Cite web|url=https://tvzvezda.ru/news/vstrane_i_mire/content/201703171243-iawd.htm|title=Специально для украинских ракет в Канаде построят космодром|date=17.03.2017|website=ОАО «Телерадиокомпания Вооружённых сил Российской Федерации „Звезда“»|publisher=|author=}}</ref> Ціна нового космодрому: 148 мільйонів доларів. Планувалося почати будувати космодром в 2018 році і підготувати до пуску ракет вже в 2020 році. За планом в 2022 році космодром мав запускати до 8 ракет на рік<ref name=":3" /><ref name=":5" /><ref name=":4">{{Cite web|url=http://mashable.france24.com/monde/20170320-canada-base-lancement-spatiale|title=Canada ouvrira sa première base de lancement spatiale d'ici 2020|date=20.03.2017|website="france24" (Французька мережа міжнародних телеканалів)|publisher=|author=}}</ref>.

Космодром матиме деякі переваги:

# на відміну від «[[Байконур]]» тут не будуть орендувати ціле місто [[Байконур (місто)|Байконир]] з населенням
# на відміну від [[Морський старт|«Морського старту]]» — обслуговувати стартовий майданчик на землі дешевше ніж на морі
# на відміну від космодрому [[Восточний (космодром)|«Восточний»]] Україна та [[Канада]] мають морські порти недалеко від підприємств та місця розташування майбутнього космодрому.

Однак через затримки будівництво космодрому почалось лише восени 2022 року.<ref>{{Cite web|title=Spaceport Nova Scotia finally has construction lift-off - constructconnect.com|url=https://canada.constructconnect.com/dcn/news/infrastructure/2022/10/spaceport-nova-scotia-finally-has-construction-lift-off|website=Daily Commercial News|date=2022-10-13|accessdate=2023-07-18|language=en-US}}</ref>

== Фінансування ==

Фінансуванням буде займатися приватна [[Сполучені Штати Америки|'''американська''']] компанія, яка базується у [[Канада|'''Канаді''']]: «[[Maritime Launch Services]]»(«MLS»)<ref name=":0" />.

Ця фірма спеціалізується на наданні послуг запуску космічних [[Ракета-носій|ракет]].

Вона буде фінансувати власними грошима, і з допомогою фінансових інвестицій, отриманих з комерційних джерел<ref name=":2" /><ref name=":3" /><ref name=":4" />.

Як видно з цін для рентабельності Космодрому потрібно робити багато пусків.

Наприклад:
# [[Росія]] орендує космодром [[Байконур]] (і місто [[Байконур (місто)|Байконир]]) в [[Казахстан]]і за $115 млн доларів США на рік (термін дії договору з 1994 року до 2050 року)<ref name=":11">{{Cite web|url=http://tass.ru/armiya-i-opk/3330805|title=Ключ к Азии: кто основной военный партнер России на постсоветском пространстве|last=|first=|date=02.06.2016|website=Информационное агентство России "ТАСС"|publisher=|language=російська мова|accessdate=}}</ref><ref name=":12">{{Cite web|url=https://lenta.ru/news/2017/04/14/b/|title=Россия сократит запуски с Восточного ради Байконура|last=|first=|date=14.04.2017|website=|publisher=|language=російською мовою|accessdate=}}</ref>
# Пуск однієї ракети коштує (це найважчі та найдорожчі космічні ракети на сучасній Росії):
* [[Протон (ракета-носій)|РН «Протон-М]]» = $ 105—110 млн доларів США (за іншими даними навіть дорожче)<ref name=":12" />
* [[Ангара-А5|РН «Ангара-А5»]] = $95-105 млн доларів США<ref name=":12" />

Це одна з причин низької окупності космодрому: «[[Морський старт]]», «[[Байконур]]», та космодрому [[Восточний (космодром)|«Восточний»]]<ref name=":11" /><ref name=":12" />.

== Конструкція  ==
'''«Циклон-4М»''' — будується із застосуванням технологій ракет: [[Зеніт-2|'''''РН «Зеніт»''''']] та [[Циклон-4|'''''РН «Циклон»''''']]<ref name=":1" />.

''У 1-му ступені'' будуть конструкції від космічних ракет серії [[Зеніт-2|'''РН «Зеніт»''']] — що робить ракету екологічно чистішою<ref name=":1" /><ref name=":0">{{Cite web|url=http://www.maritimelaunch.com|title=«Maritime Launch Services» («MLS») -Офіційний сайт|date=|website=|publisher=|author=}}</ref><ref name=":4" /><ref name=":5" />,

паливо: [[Гас]], а окислювач: [[Рідкий кисень]] (як у [[Зеніт-2|'''РН «Зеніт»''']])
<ref name=":1" />

''у 2-му ступені'' (набагато меншої ваги) будуть використані такі ж палива, як на попередніх модифікаціях ракет РН Циклон:
* паливо: [[Несиметричний диметилгідразин|UDMH («Несиметричний диметилгідразин»)]],
* окислювач: [[Азотний тетраоксид|N2O4 («Азотний тетраоксид»)]]<ref name=":1" />.

''Характеристики по даним [[Конструкторське бюро «Південне»|ДП КБ «Південне»]]'':

'''I. Стартова маса :'''

Стартова маса РКП (без КВ), т = ''невідома''

Стартова маса:
* 1 ступеня = 260,7 т (= 260 700 кг)
* 2 ступеня = 14 т (= 14 000 кг)

'''II. Діаметр :'''
* Діаметр 1 ступеня = 3,900 м
* Діаметр 2 ступеня = 3,980 м

Діаметр головного обтічника = 4,000 м

'''III. Довжина :'''

* Ракети: 38,700 м
* Довжина головного обтічника, м = 9,559 м (=9590 мм)

Енергетичні можливості '''РН «Циклон-4М»''', під час виведення ''«корисного вантажу»(КВ)'' ''(за даними ГРАФІКІВ на офіційному сайті [[Конструкторське бюро «Південне»|КБ «Південне»]]'':

# на '''''«кругові орбіти»''''' нахиленням = 3700 кг-3000 кг на висоту 400 км-1200 км, при ''[[Кеплерові елементи орбіти|«нахилі орбіти»]] («inclination»)'' відносно до екватора: i=87,4 — 87,9<ref name=":1" />
# на [[Сонячно-синхронна орбіта|'''''«ССО» («Сонячно-синхронні орбіти»)''''']] нахиленням = 3500-3000 кг на висоту 450—1000 км<ref name=":1" />
# у разі потреби, можливо виведення на орбіту :
[[Міжнародна космічна станція|«МКС» («Міжнародної космічної станції»)]]<ref>{{Cite web|url=http://www.yuzhnoye.com/ua/press-center/news/news-copy_179.html|title=ЗУСТРІЧАЙТЕ «ЦИКЛОН – 4М»|last=|first=|date=17.03.2017|website=|publisher=(офіційний сайт КБ"Південне")|language=|accessdate=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20170727115652/http://yuzhnoye.com/ua/press-center/news/news-copy_179.html|archivedate=27.07.2017|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170727115652/http://yuzhnoye.com/ua/press-center/news/news-copy_179.html |date=2017-07-27 }}</ref>  = приблизно 3700 кг (на 415 км)<ref name=":1" />

== Попередні серії ракет ==
РН «Циклон-4М» буде поєднувати технології '''[[Міжконтинентальна балістична ракета|ядерних ракет]] серії Р-36 та [[Ракета-носій|космічних ракет]] серії РН «Зеніт»:

Всі космічні ракети '''серії РН «Циклон»''' (РН «Циклон-2», РН «Циклон-3», РН «Циклон-4», РН «Циклон-4М») — це радянська ядерна ракета '''серії Р-36''' з «орбітальною» головною частиною: [[Р-36орб|'''Р-36 орб''']] (інша її назва: ''«'''8К69'''»'').<ref name=":8">{{Cite web|url=http://www.yuzhnoye.com/ua/company/history/cyclone-2.html|title=РН "Циклон-2"|last=|first=|date=|website=(офіційний сайт КБ"Південне")|publisher=|language=|accessdate=|archive-date=2017-07-27|archive-url=https://web.archive.org/web/20170727112745/http://yuzhnoye.com/ua/company/history/cyclone-2.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170727112745/http://yuzhnoye.com/ua/company/history/cyclone-2.html |date=2017-07-27 }}</ref><ref name=":9">{{Cite web|url=http://www.yuzhnoye.com/ua/company/history/cyclone-3.html|title=РН "Циклон-3"|last=|first=|date=|website=(офіційний сайт КБ"Південне")|publisher=|language=|accessdate=|archive-date=2017-07-27|archive-url=https://web.archive.org/web/20170727112753/http://yuzhnoye.com/ua/company/history/cyclone-3.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170727112753/http://yuzhnoye.com/ua/company/history/cyclone-3.html |date=2017-07-27 }}</ref>

'''1. Ракети ''серії Р-36'':'''

* [[Р-36орб|МБР Р-36 орб]] (орб-''«орбітальна»'') [«'''8К69'''»] — це єдина прийнята на озброєння '''космічна ядерна зброя''' СРСР
* [[Р-36М|МБР Р-36М «Сатана»]]
* МБР Р-36М УТТХ «Сатана» (15А18)
* МБР Р-36М2 «Воєвода»
* МБР Р-36М3 «Ікар» (проект)
* [[Дніпро (ракета-носій)|РН «Дніпро»]] — космічна ракета «легкого» класу. Знімається з озброєння і запускається в космос ядерна ракета серії Р-36М «Сатана» (Р-36М2 «Воєвода»)<ref name=":10">{{Cite web|url=http://www.yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/dnepr/|title=РН "Дніпро"|last=|first=|date=|website=(офіційний сайт КБ"Південне")|publisher=|language=|accessdate=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20170727111537/http://yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/dnepr/|archivedate=27 липня 2017|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170727111537/http://yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/dnepr/ |date=2017-07-27 }}</ref>
* [[Циклон-2|РН «Циклон-2»]] — двоступенева космічна ракета «легкого» класу. Створили на основі ядерної ракети [[Р-36орб|МБР Р-36орб]] («орбітальна») [«'''8К69'''»]. Здійснено 106 пусків ракети-носія й усі '''успішні'''. Один з найкращих у світі показників надійності<ref name=":8" />
* [[Циклон-3|РН «Циклон-3»]] — триступенева космічна ракета «легкого» класу. Створили на основі ядерної ракети [[Р-36орб|МБР Р-36орб]] («орбітальна») [«'''8К69'''»]. Здійснено 122 пусків, з них успішних — 117. Це дуже хороший показник в порівнянні з іноземними аналогами, у іноземних ракет зазвичай 10 % пусків аварійні<ref name=":9" />.
* [[Циклон-4|РН «Циклон-4»]] (проект) — ракета «легкого» класу<ref name=":7">{{Cite web|url=http://www.yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/cyclone-4/|title=РН Циклон-4|last=|first=|date=|website=РН "Циклон-4. (офіційний сайт КБ"Південне").|publisher=|language=|accessdate=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20170621091152/http://www.yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/cyclone-4/|archivedate=21 червня 2017|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170621091152/http://www.yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/cyclone-4/ |date=2017-06-21 }}</ref>
* РН «Циклон-4М» (проект) — ракета «середнього» класу. Остання розробка ракет серії Р-36<ref name=":1" />

'''2. Ракети серії РН "Зеніт":'''

* [[Зеніт-2|РН «Зеніт-2»]] (стара радянська) — двоступенева ракета-носій <ref>{{Cite web|url=http://www.yuzhnoye.com/ua/company/history/zenit_2.html|title=РН "Зеніт-2"|last=|first=|date=|website=(офіційний сайт КБ"Південне")|publisher=|language=|accessdate=|archive-date=2017-07-27|archive-url=https://web.archive.org/web/20170727112802/http://yuzhnoye.com/ua/company/history/zenit_2.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170727112802/http://yuzhnoye.com/ua/company/history/zenit_2.html |date=2017-07-27 }}</ref>
* [[Зеніт-2SLБ|РН «Зеніт-2SLБ»]] — двоступенева ракета-носій «середнього» класу<ref>{{Cite web|url=http://www.yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/zenith-2SLB/|title=РН "Зеніт-2SLБ"|last=|first=|date=|website=(офіційний сайт КБ"Південне")|publisher=|language=|accessdate=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20170727111637/http://yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/zenith-2SLB/|archivedate=27 липня 2017|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170727111637/http://yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/zenith-2SLB/ |date=2017-07-27 }}</ref>
* РН «Зеніт-2SLB» — двоступенева ракета-носій «середнього» класу, космодром Байконур (Казахстан)<ref name=":6">{{Cite web|url=http://nkau.gov.ua/nsau/catalogNEW.nsf/0/a7681a31abbaea27c3256bf8004c1c4a!OpenDocument&Lang=E&Click=|title=Наземний старт|last=|first=|date=|website="Державне космічне агентство України" (офіційний сайт)|publisher=|language=|accessdate=}}{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>
* [[Зеніт-3SL|РН «Зеніт-3SL»]] («[[Морський старт]]») — триступенева ракета-носій «середнього» класу, запуск з моря<ref>{{Cite web|url=http://nkau.gov.ua/NSAU/catalognew.nsf/zapuskbydataU!searchview&SearchOrder=4&query=(field%20RN%20contains%20Зенит-3SL)|title=Зеніт-3SL (статистика пусків ракет)|last=|first=|date=|website="Державне космічне агентство України" (офіційний сайт)|publisher=|language=|accessdate=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20181206113658/http://www.nkau.gov.ua/NSAU/catalognew.nsf/zapuskbydataU%21searchview%26SearchOrder%3D4%26query%3D%28field%20RN%20contains%20Зенит-3SL%29|archivedate=6 грудня 2018|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181206113658/http://www.nkau.gov.ua/NSAU/catalognew.nsf/zapuskbydataU%21searchview%26SearchOrder%3D4%26query%3D%28field%20RN%20contains%20Зенит-3SL%29 |date=2018-12-06 }}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/zenit-3SL/|title=РН "Зеніт-3SL"|last=|first=|date=|website=(офіційний сайт КБ"Південне")|publisher=|language=|accessdate=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20170727111658/http://yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/zenit-3SL/|archivedate=27 липня 2017|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170727111658/http://yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/zenit-3SL/ |date=2017-07-27 }}</ref>
* РН «Зеніт-3SLБ» («[[Наземний старт]]») — триступенева ракета-носій «середнього» класу, космодром Байконур (Казахстан)<ref>{{Cite web|url=http://nkau.gov.ua/NSAU/catalognew.nsf/zapuskbydataU!searchview&SearchOrder=4&query=(field%20rnU%20contains%20Зеніт-3SLБ)|title=Зеніт-3SLБ (статистика пусків ракет)|last=|first=|date=|website="Державне космічне агентство України" (офіційний сайт)|publisher=|language=|accessdate=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20181022203501/http://www.nkau.gov.ua/NSAU/catalognew.nsf/zapuskbydataU%21searchview%26SearchOrder%3D4%26query%3D%28field%20rnU%20contains%20Зеніт-3SLБ%29|archivedate=22 жовтня 2018|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181022203501/http://www.nkau.gov.ua/NSAU/catalognew.nsf/zapuskbydataU%21searchview%26SearchOrder%3D4%26query%3D%28field%20rnU%20contains%20Зеніт-3SLБ%29 |date=2018-10-22 }}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/zenit-3SLB/|title=РН "Зеніт-3SLБ"|last=|first=|date=|website=(офіційний сайт КБ"Південне")|publisher=|language=|accessdate=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20170727111617/http://yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/zenit-3SLB/|archivedate=27 липня 2017|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170727111617/http://yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/zenit-3SLB/ |date=2017-07-27 }}</ref>
* «Зеніт-3SLB» — триступенева ракета-носій «середнього» класу, космодром Байконур (Казахстан)<ref name=":6" />
* [[Зеніт-3SLBФ|РН «Зеніт-3SLБФ»]] — триступенева ракета-носій «середнього» класу (РН «Зеніт-2SБ80» разом з розгінним блоком [[Фрегат-СБ]], інша назва РН «Зеніт-3Ф»).<ref>{{Cite web|url=http://www.yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/zenit-3SLBF/|title=РН "Зеніт-3SLБФ"|last=|first=|date=|website=(офіційний сайт КБ"Південне")|publisher=|language=|accessdate=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20170727111556/http://yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/zenit-3SLBF/|archivedate=27 липня 2017|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170727111556/http://yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/zenit-3SLBF/ |date=2017-07-27 }}</ref>

== Різниця між [[Циклон-4|РН «Циклон-4»]], та РН «Циклон-4М» ==

''1. Проектувалися для різних космодромів:''

* [[Циклон-4|РН «Циклон-4»]] (космодром: [[Алкантара (космодром)|«Алкантара»]], країна: [[Бразилія]] , [[Екватор]])
* ''РН «Циклон-4М»'' (космодром: ''ще будується'', країна: [[Канада]], в провінції [[Нова Шотландія]], Північ).

''2. Проектувалися для зовсім різних космічних орбіт:''

* [[Циклон-4|РН «Циклон-4»]] планували пускати на [[Геостаціонарна орбіта|Геостаціонарну орбіту]] — з екватора (захід-схід) — Супутник повинен був пролітати по екватору обертаючись одночасно із Землею. Із Землі буде здаватися, що супутник висить в одній точці — тому треба мало супутників — що дешевше і ефективніше, на відміну від інших орбіт. Але ця орбіта не дістає до країн, які знаходяться в північних і південних широтах
* ''РН «Циклон-4М»'' планують пускати на [[Полярна орбіта|Полярну орбіту]] (північ-південь) — Супутник буде пролітати через [[Північний полюс|північний]] і [[Північний полюс|південний]] полюса, пролітаючи всю Землю (всі країни світу)

Це зовсім різні орбіти — що має свої переваги і недоліки, і це зовсім різні ринки запуску супутників.

''3. Вони відрізняються за класом ракети:''

* [[Циклон-4|РН «Циклон-4»]] ракета ''«легкого»'' класу<ref name=":7" />
* РН «Циклон-4М» ракета ''«середнього»'' класу<ref name=":1" />.

== Поєднання технологій ==
* В космічній ракеті '''''РН «Циклон-4М»''''' (на відміну від всіх інших ракет серії Р-36 та їх наступні модифікації, куди відноситься і РН Циклон) [[Конструкторське бюро «Південне»|ДП КБ «Південне»]] вперше застосувало екологічно чистий перший ступінь від мирної ракети [[Зеніт-2|РН «Зеніт»]] — в якій паливо: [[Гас]], а окислювач: [[Рідкий кисень]].
* А у бойових ракетах та їх наступників — ''небезпечні палива:'' паливо: [[Несиметричний диметилгідразин|UDMH («Несиметричний диметилгідразин»)]], окислювач: [[Азотний тетраоксид|N2O4 («Азотний тетраоксид»)]], наприклад, таке паливо у ракети серії Р-36 та їх наступні модифікації:
*# ядерна ракета [[Р-36орб|МБР Р-36 орб]] (орб-''«орбітальна»'') [«8К69»], та її модифікації-космічні ракети:
*## [[Циклон-2|РН «Циклон-2»]]<ref name=":8" />,
*## [[Циклон-3|РН «Циклон-3»]]<ref name=":9" />,
*## [[Циклон-4|РН «Циклон-4»]]<ref name=":7" />,
*# ядерна ракета [[Р-36М|МБР Р-36М «Сатана»]] та її модифікації: космічна ракета [[Дніпро (ракета-носій)|РН «Дніпро»]]<ref name=":10" />
* РН "Циклон" більш надійні (більше успішних пусків), а [[Зеніт-2|РН «Зеніт»]] більш екологічні.
* Тому найважча ступінь в РН Циклон-4М буде екологічно чистішою (вона від [[Зеніт-2|РН «Зеніт»]]): маса 1 ступеня = 260,7 т (= 260 700 кг), а маса від бойової частини буде значно легше — маса 2 ступеня = 14 т  = 14 000 кг)<ref name=":1" />

Аналогічне поєднання технологій РН «Зеніт» та РН «Циклон» ''(як в РН «Циклон-4М»)'' — планується в майбутньому також застосовувати в новій серії ракет: [[Маяк (сімейство ракет-носіїв)|'''РН «Маяк»''']]<ref>{{Cite web|url=http://www.yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/mayak/|title=РН "Маяк"|last=|first=|date=|website=(офіційний сайт КБ"Південне")|publisher=|language=|accessdate=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20170727111510/http://yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/mayak/|archivedate=27 липня 2017|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170727111510/http://yuzhnoye.com/ua/technique/launch-vehicles/rockets/mayak/ |date=2017-07-27 }}</ref>
.

== Історія виникнення всіх ракет РН «Циклон» ==

РН Циклон-4М — найновіша розробка ракет ''серії'' '''''Р-36'''''  ([[Р-36М|Р-36М «Сатана»]],  ''Р-36М2'' ''«Воевода»'',  МБР Р-36 орб  ''«орбітальна»'')

РН «Циклон» ''([[Циклон-2|РН «Циклон-2»]], [[Циклон-3|РН «Циклон-3»]],[[Циклон-4|РН «Циклон-4»]], РН «Циклон-4М»)'' — це модифікація ядерної ракети [[Р-36орб|МБР Р-36 орб]][ інша її назва: «'''8К69'''»]

Історія появи  '''''РН Циклон-4М'''''   пов'язана з історією виникнення [[Р-36орб|МБР Р-36 орб]]-це прямий нащадок цієї ракети, самий останній<ref name=":8" /><ref name=":9" />

[[Р-36орб|МБР Р-36 орб]] (орб-''«орбітальна»'') [ «'''8К69'''»] — це єдина прийнята на озброєння '''космічна ядерна зброя''' СРСР

У цій ракеті ядерна боєголовка виходила на ОРБІТУ  звичайний космічний супутник :

'''1)''' Ядерні '''боєголовки і метеорити падають на Землю''' з Космосу величезною швидкістю, наприклад: Челябінський метеорит падав '''зі швидкістю 30 км/c'''. 30 кілометрів за секунду ! (тому метеорити згорають в атмосфері від величезної швидкості)<ref name=":13">{{Cite web|url=http://www.federalspace.ru/19362/|title=О ситуации с падением космического объекта на территории Челябинской области|last=|first=|date=15.02.2013 13:02|website="Федеральное космическое агентство России" (Архів інтернету)|publisher=Пресс-служба Роскосмоса|language=рос|accessdate=|archive-date=2016-03-14|archive-url=https://web.archive.org/web/20160314143045/http://www.federalspace.ru/19362/}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160314143045/http://www.federalspace.ru/19362/ |date=2016-03-14 }}</ref>

'''2) КОСМОС''' поруч з нами всього'''=100 км''' над нами (так звана: '''''«[[Лінія Кармана]]»''''') - відстань як до сусіднього міста.

Який підводний човен може підплисти на 100 кілометрів до усіх міст ворога?

Ця ракета може атакувати з космосу по всіх містах планети '''з відстані 100 кілометрів''' ..... '''і дуже швидко'''

Ядерна зброя у космосі ефективніша ніж:

1) розміщення '''''військових баз біля ворога''' як НАТО'' та Росія (у Криму)-або як на [[Куба|Кубі]] під час [[Карибська криза|"Карибської Кризи"]]

2) використовування '''''підводних човнів''' як СРСР та США (Космос= 100 км над усіма містами і військовими базами планети)''

3) '''''Гіперзвукові ракети''' -'' значно швидше гіперзвукових ракет,і летіти як правило ближче ''([[Р-36орб|МБР Р-36 орб]] буде летіти як Челябінський метеорит '''=30 кілометрів за секунду <ref name=":13" />)'''''

[[Р-36орб|МБР Р-36орб]] -робить всі ці види зброї непотрібними

[[Р-36орб|МБР Р-36орб]] (інша її назва: ''«'''8К69'''»''). заборонена договором про '''''заборону ядерної зброї в космосі''''' («ОСВ-2») :

''Стаття 9 пункт 1 «з» ". ЦИТАТА :''

''  «1. Кожна зі Сторін зобов'язується не створювати, не випробовувати та не розгортати: с) засоби для виведення !!!! на навколоземну орбіту !!! ядерної зброї)»''<ref>{{Cite web|url=http://www.armscontrol.ru/start/rus/docs/osv-2.txt|title=ОСВ-2(міжнародний договір між СРСР та США)|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=російська мова|accessdate=}}</ref>

'''Україна відмовилася створювати ядерну зброю''', але продовжила вдосконалювати '''цю ракету''' — для пусків '''мирних космічних супутників''' в Космос.

== Конкуренти ==
{{Порівняння характеристик РН легкого класу}}

== Див. також ==
* [[Циклон (ракета-носій)]]

== Примітки ==
{{Примітки|2}}
{{Ракети-носії України}}
{{ВП-портали|Військова техніка|Авіація}}

[[Категорія:Ракети-носії України|Циклон-4М]]

title: Циклон-4М

Призначення: Ракета космічного призначення

Виробник: Південний машинобудівний завод

Країна: Україна

вартість запуску (2025): $45 млн (проект)

title: Розміри

Маса: більш ніж 274 700 кг

title: Вантаж

title: Історія запусків

Статус: розробляється

Космодроми: Нова Шотландія, Канада

Перший запуск: 2025 року (Тестовий)

title: Перший ступінь

Двигуни: 4x РД-870 (модифікація РД-120)

Тяга: 319 тс/ 356,7 тс (біля Землі / у пустоті) кН

Паливо: Рідкий кисень / Гас

title: Другий ступінь

Тяга: 7,916 тс (у пустоті) кН

Паливо: N2O4 / UDMH


text:
# S/2004 S 28
S/2004 S 28 — природний супутник Сатурна. Відкритий Скоттом Шеппардом, Девідом Джуїттом та Дженом Кліна 7 жовтня 2019 року після спостережень, проведених у період з 12 грудня 2004 року по 21 березня 2007 року.
Діаметр S/2004 S 28 — близько 4 км, велика піввісь — 21 791 300 км, орбітальний період — 1197,2 земної доби, обертається навколо Сатурна з прямим напрямком під нахилом 171° до площини екліптики, ексцентриситет орбіти — 0,133.

title: S/2004 S 28

wikitext:
{{Супутник
 | назва             = S/2004 S 28
 | назва2            =
 | зображення        =
 | підпис            =
 | Колір             = #CCCCFF
 | дата              = [[7 жовтня]] [[2019]]
 | відкривач         = [[Скотт Шеппард]],
[[Девід Джуїтт]],
[[Джен Кліна]]
 | планета           = [[Сатурн (планета)|Сатурн]]
 | номер             =
 | велика піввісь    = 21 791 300
 | перицентр         =
 | апоцентр          =
 | ref-apsis         =
 | ексцентриситет    = 0,133
 | орбітальний період= 1197,2
 | ref-period        =
 | нахил орбіти      = 171
 | діаметр           = 4
 | ref-diam          =
 | радіус            =
 | ref-radius        =
 | маса              =
 | ref-mass          =
 | густина           =
 | прискорення       =
 | швидкість         =
 | період обертання  =
 | нахил осі         =
 | альбедо           = 0,04
 | температура       =
 | ref-temp          =
 | атмосфера         = відсутня
 | позначення =
 | видима зоряна величина = 24,9
}}
'''S/2004 S 28''' — природний [[Супутники Сатурна|супутник Сатурна]]. Відкритий [[Скотт Шеппард|Скоттом Шеппардом]], [[Девід Джуїтт|Девідом Джуїттом]] та [[Джен Кліна|Дженом Кліна]] [[7 жовтня]] [[2019]] року після спостережень, проведених у період з 12 грудня 2004 року по 21 березня 2007 року<ref name="announcement">{{cite web |title=MPEC 2019-T135 : S/2004 S 28 |url=https://minorplanetcenter.net/mpec/K19/K19TD5.html |website=minorplanetcenter.net |accessdate=7 жовтня 2019}}</ref>.

Діаметр S/2004 S 28 — близько 4 км, [[велика піввісь]] — 21 791 300 км, [[Сидеричний період|орбітальний період]] — 1197,2 земної доби, обертається навколо Сатурна з [[Ретроградний рух|прямим напрямком]] під нахилом 171° до площини екліптики, [[ексцентриситет орбіти]] — 0,133<ref name="announcement"/>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Супутники Сатурна}}
{{Бібліоінформація}}

title: Дані про відкриття

Дата відкриття: 7 жовтня 2019

Відкривач(і): Скотт Шеппард, · Девід Джуїтт, · Джен Кліна

Планета: Сатурн

title: Орбітальні характеристики

Нахил орбіти: 171° до площини екватора планети

title: Фізичні характеристики

Діаметр: 4 км

Атмосфера: відсутня