text:
# Лінійні крейсери класу «Корейджес»
Лінійні крейсери класу «Корейджес» — клас лінійних крейсерів ВМС Великої Британії часів Першої світової війни, перебудованих згодом на авіаносці класу «Корейджес».

## Представники
| Назва                | Номер | Будівництво                  | Закладений           | Спущений на воду    | Вступив у стрій       | Доля                                                                      |
| -------------------- | ----- | ---------------------------- | -------------------- | ------------------- | --------------------- | ------------------------------------------------------------------------- |
| Корейджес Courageous | 50    | Armstrong Whitworth, Волсенд | 26 березня 1915 року | 5 лютого 1916 року  | 4 листопада 1916 року | переобладнаний на авіаносець у 1928 році, потоплений 17 вересня 1939 року |
| Глорієс Glorious     | 77    | Harland and Wolff, Белфаст   | 1 травня 1915 року   | 20 квітня 1916 року | 31 грудня 1916 року   | переобладнаний на авіаносець у 1930 році, потоплений 8 червня 1940 року   |
| Ф'юріос Furious      | 47    | Armstrong Whitworth, Волсенд | 8 червня 1915 року   | 15 серпня 1916 року | 26 червня 1917 року   | переобладнаний на авіаносець у 1917 році, проданий на злам у 1948 році    |

## Історія створення
У 1909 році британський адмірал, лорд Джон Фішер запропонував на випадок війни план десантної операції проти Німеччини. З початком війни до плану, який отримав назву «Балтійський проєкт», повернулись знову. Проєкт передбачав висадку великої кількості британських і російських військ на пологому балтійському узбережжі у Померанії. Для прикриття десантної операції лорд Фішер ініціював побудову двох потужних кораблів (згодом був замовлений ще один корабель), які повинні були мати невелику осадку, щоб мати змогу прорватись через Данські протоки та діяти у мілководному Балтійському морі, а також високу швидкість та гармати великого калібру.
Але для виконання цих суперечливих вимог довелось відмовитись від нормального бронювання.
Кораблі були закладені у 1915 році. Невдача Дарданельської операції показала також імовірні проблеми «Балтійського проєкту». Незабаром лорд Фішер змушений був піти у відставку. Але будівництво кораблів тривало. Перші два («Корейджес» та «Глорієс») вступили у стрій у 1916 році. Вони лише раз взяли участь у бойових діях (Друга битва в Гельголандській бухті, 17 листопада 1917 року), де показали себе незадовільно, і були виведені в резерв, де використовувались як навчальні кораблі.
Зважаючи на негативний досвід, недобудований «Ф'юріос» у декілька етапів був переобладнаний на авіаносець.
Після закінчення війни, у 1922 році була скликана Вашингтонська морська конференція, рішення якої обмежила загальний тоннаж флотів провідних морських країн. Тому було вирішено переобладнати на авіаносці також крейсери «Корейджес» та «Глорієс». Роботи почались у 1924 році. «Корейджес» вступив у стрій як авіаносець у 1928 році, «Глорієс» — у 1930 році.

## Конструкція

### Корпус
Для досягнення замовленої швидкості у 32 вузли корпус кораблів був довгим (239,8 м) та вузьким (24,7 м). Він був розділений водонепроникними перебірками на 30 відсіків.
Корпус корабля по висоті був розділений 4 палубами (напівбак, верхня, головна та нижня палуби), а також настилом подвійного дна,

### Бронювання
Броньовий пояс складався з 51-мм сталевих плит, встановлених на 25-мм обшивку, що разом становило 76-мм. Але насправді така броня могла витримати лише влучання снарядів середнього калібру. Пояс прикривав корпус корабля на 1,37 м нижче ватерлінії. Його загальна висота становила 8,38 м, таким чином він прикривав набагато більшу площу, порівняти з крейсерами попереднього покоління.
Лобова броня башт становила 229 мм, задньої стінки — 279 мм, бокових стінок — 178 мм, даху — 108 мм.
Передня бойова руба спочатку мала бронювання стінок 178 мм, згодом його збільшили до 254 мм. Бронювання підлоги становило 76 мм, даху — 51 мм. Бронювання стінок центрального посту керування вогнем становило 152 мм, даху — 76 мм.
Головна палуба спочатку мала товщину 19 мм, але після Ютландської битви її товщину збільшили до 44,5-51 мм.

### Силова установка
Для забезпечення потрібної швидкості на кораблях були встановлені 18 котлів типу «Yarrow» з водонагрівними трубками малого діаметра. Супроти котлів, у яких використовувались трубки великого діаметра, це дало змогу забезпечити розрахункову потужність у 90 000 к.с. Кораблі приводились у рух за допомогою 4 турбін типу «Parsons», які обертали 4 гребні вали з трилопатевими гвинтами.

### Озброєння
Для виконання поставлених задач на перших двох кораблях («Корейджесі» та «Глорієсі») як гармати головного калібру було вирішено встановити по дві спарені 381-мм гармати, розміщені у носовій та кормовій баштах відповідно.
На «Ф'юріосі» було вирішено встановити ще потужніші 457-мм гармати, розміщені по одній у носовій та кормовій баштах, із можливістю заміни на спарені 381-мм гармати у випадку невдачі із використанням 457-мм гармат.
Як гармати протимінної оборони на «Корейджесі» та «Глорієсі» встановили 6 строєних 102-мм гармат. Вони виявились неефективними, але встановити 152-мм гармати не вдалось через збільшення водотоннажності. На
«Ф'юріосі» були встановлені 11 140-мм гармат, виготовлених для військових кораблів грецьких ВМС, які були реквізовані із початком війни.
Крім того, на всіх кораблях були встановлені по дві 76-мм зенітні гармати, по дві 47-мм салютні гармати та по 5 кулеметів.
Початково на всіх трьох кораблях встановили по два підводні 533-мм торпедні апарати. Пізніше на «Глорієсі» встановили ще 12 надводних торпедних апаратів. На «Корейджесі» та «Ф'юріосі» встановили 2 носові торпедні апарати, а замість кормових встановили обладнання для постановки мін.

## Оцінка проєкту
Цей проєкт був унікальним випадком в історії кораблебудування. Побудовані як лінійні крейсери, ці кораблі виявились непотрібними, їх навіть вважали серйозною помилкою британського кораблебудування. Кораблі мали високу швидкість та серйозне озброєння, але при цьому були надзвичайно слабо броньовані, тому самі англійці називали їх не «лінійні крейсери», а розпливчатим формулюванням «великі легкі крейсери».
Вони були не здатні боротись навіть зі слабше озброєним противником.
Але згодом, після перебудови вони стали найкращими у світі авіаносцями та залишались такими тривалий час.

title: Лінійні крейсери класу «Корейджес»

wikitext:
{|{{Картка судна
|підпис картки=
|відображення назви=
|склас=
}}
{{Картка судна (зображення)
|зображення судна= HMS Courageous WWI.jpg
|розмір зображення судна=300пкс
|підпис зображення= Лінійний крейсер «Корейджес» під час Першої світової війни
}}
{{Картка судна (проєкт)
|назва =тип «Корейджес»
|будівники=*[[Armstrong Whitworth]],
* [[Harland and Wolff]]
|оператори = [[Файл:Naval Ensign of the United Kingdom.svg|border|23 px]] [[Велика Британія]]
|попередній проєкт=
|наступний проєкт=
|підкласи =
|роки будівництва = 1915–1917
|роки експлуатації = 1916–1944
|будується=
|заплановано= 3
|побудовано= 3
|скасовано=
|активні=
|на консервації=
|втрачено= 2
|у резерві=
|зламано = 1
|збережено=
}}
{{Картка судна (характеристики)
|приховати заголовок=
|доповнення заголовка=
|тип судна=[[Лінійний крейсер]]
|водотоннажність=*нормальна {{nobr|19 488 т (19 180 [[Англійська тонна|дов. т]]),}}
* повна {{nobr|22 922 т (22 560 дов. т),}}
|довжина судна = 239,8 м
|ширина судна  = 24,7 м
|осадка судна  = 7,9 м
|потужність = 90 000 [[к. с.]] (67,1 М[[Ватт|Вт]])
|двигуни судна = 18 котлів, 4 [[Парова турбіна|Парові турбіни]]
|швидкість судна = 32 [[Вузол (одиниця швидкості)|вузла]]
|дальність = 6000 миль на 10 вузлах
|екіпаж судна = 842 особи
|сенсори судна=
|електроніка судна=
|озброєння судна= *4 x 381-мм гармати
* 18 x 102-мм гармат [[102-мм корабельна гармата BL 4-inch Mk IX|«BL 4-inch Mk IX»]]
* 2 x 76-мм зенітні гармати
* 2 x 533-мм [[Торпедний апарат|торпедних апарати]]
|бронювання судна=*головний пояс 51–76 мм
* палуби: 19-76 мм;
* башти: 178—229 мм;
* барбети: 76—178 мм;
* бойова рубка: 254 мм;
|авіаційна група=
|авіаційне обладнання=
|зауваження судна=
}}
|}

'''Лінійні крейсери класу «Корейджес»''' — [[Клас корабля|клас]] [[Лінійний крейсер|лінійних крейсерів]] ВМС [[Велика Британія|Великої Британії]] часів [[Перша світова війна|Першої світової війни]], перебудованих згодом на [[Авіаносець|авіаносці]] [[Авіаносці типу «Корейджес»|класу «Корейджес»]].

== Представники ==
{| class="wikitable"
|-
! Назва
! Номер
! Будівництво
! Закладений
! Спущений на воду
! Вступив у стрій
! Доля
|-
| '''[[HMS Courageous (50)|Корейджес]]'''
''Courageous''
| 50
| [[Armstrong Whitworth]], [[Волсенд]]
| {{nobr|[[26 березня]] [[1915]] року}}
| {{nobr|[[5 лютого]] [[1916]] року}}
| {{nobr|[[4 листопада]] [[1916]] року}}
| переобладнаний на авіаносець у 1928 році,
потоплений 17 вересня 1939 року
|-
| '''[[HMS Glorious (77)|Глорієс]]'''
''Glorious''
| 77
| [[Harland and Wolff]], [[Белфаст]]
| {{nobr|[[1 травня]] [[1915]] року}}
| {{nobr|[[20 квітня]] [[1916]] року}}
| {{nobr|[[31 грудня]] [[1916]] року}}
| переобладнаний на авіаносець у 1930 році,
 потоплений 8 червня 1940 року
|-
| '''[[HMS Furious (47)|Ф'юріос]]'''
''Furious''
| 47
| [[Armstrong Whitworth]], [[Волсенд]]
| {{nobr|[[8 червня]] [[1915]] року}}
| {{nobr|[[15 серпня]] [[1916]] року}}
| {{nobr|[[26 червня]] [[1917]] року}}
| переобладнаний на авіаносець у 1917 році,
 проданий на злам у 1948 році
|-
|}

== Історія створення ==
У 1909 році британський [[адмірал]], лорд [[Джон Арбетнот Фішер|Джон Фішер]] запропонував на випадок війни план десантної операції проти Німеччини. З початком [[Перша світова війна|війни]] до плану, який отримав назву [[Балтійський проєкт|«Балтійський проєкт»]], повернулись знову. Проєкт передбачав висадку великої кількості британських і російських військ на пологому балтійському узбережжі у [[Померанія|Померанії]]. Для прикриття десантної операції лорд Фішер ініціював побудову двох потужних кораблів (''згодом був замовлений ще один корабель''), які повинні були мати невелику [[Осадка|осадку]], щоб мати змогу прорватись через [[Данські протоки]] та діяти у мілководному [[Балтійське море|Балтійському морі]], а також високу швидкість та гармати великого калібру.
Але для виконання цих суперечливих вимог довелось відмовитись від нормального бронювання.

Кораблі були закладені у 1915 році. Невдача [[Дарданельська операція|Дарданельської операції]] показала також імовірні проблеми «Балтійського проєкту». Незабаром лорд Фішер змушений був піти у відставку. Але будівництво кораблів тривало. Перші два (''«Корейджес» та «Глорієс»'') вступили у стрій у 1916 році. Вони лише раз взяли участь у бойових діях (''[[Друга битва в Гельголандській бухті]], 17 листопада 1917 року''), де показали себе незадовільно, і були виведені в резерв, де використовувались як навчальні кораблі.

Зважаючи на негативний досвід, недобудований «Ф'юріос» у декілька етапів був переобладнаний на авіаносець.

Після закінчення війни, у 1922 році була скликана [[Вашингтонська морська конференція]], рішення якої обмежила загальний тоннаж флотів провідних морських країн. Тому було вирішено переобладнати на авіаносці також крейсери «Корейджес» та «Глорієс». Роботи почались у 1924 році. «Корейджес» вступив у стрій як авіаносець у 1928 році, «Глорієс» — у 1930 році.

== Конструкція ==

=== Корпус ===
Для досягнення замовленої швидкості у 32 вузли корпус кораблів був довгим (''239,8 м'') та вузьким (''24,7 м''). Він був розділений водонепроникними перебірками на 30 відсіків.
Корпус корабля по висоті був розділений 4 палубами (''напівбак, верхня, головна та нижня палуби''), а також настилом подвійного дна,

=== Бронювання ===
Броньовий пояс складався з 51-мм сталевих плит, встановлених на 25-мм обшивку, що разом становило 76-мм. Але насправді така броня могла витримати лише влучання снарядів середнього калібру. Пояс прикривав корпус корабля на 1,37 м нижче [[Ватерлінія|ватерлінії]]. Його загальна висота становила 8,38 м, таким чином він прикривав набагато більшу площу, порівняти з крейсерами попереднього покоління.

Лобова броня башт становила 229 мм, задньої стінки — 279 мм, бокових стінок — 178 мм, даху — 108 мм.

Передня бойова руба спочатку мала бронювання стінок 178 мм, згодом його збільшили до 254 мм. Бронювання підлоги становило 76 мм, даху — 51 мм. Бронювання стінок центрального посту керування вогнем становило 152 мм, даху — 76 мм.

Головна палуба спочатку мала товщину 19 мм, але після [[Ютландська морська битва|Ютландської битви]] її товщину збільшили до 44,5-51 мм.

=== Силова установка ===
Для забезпечення потрібної швидкості на кораблях були встановлені 18 котлів типу «Yarrow» з водонагрівними трубками малого діаметра. Супроти котлів, у яких використовувались трубки великого діаметра, це дало змогу забезпечити розрахункову потужність у 90 000 к.с. Кораблі приводились у рух за допомогою 4 турбін типу «Parsons», які обертали 4 гребні вали з трилопатевими гвинтами.

=== Озброєння ===
Для виконання поставлених задач на перших двох кораблях (''«Корейджесі» та «Глорієсі»'') як гармати головного калібру було вирішено встановити по дві спарені 381-мм гармати, розміщені у носовій та кормовій баштах відповідно.
На «Ф'юріосі» було вирішено встановити ще потужніші 457-мм гармати, розміщені по одній у носовій та кормовій баштах, із можливістю заміни на спарені 381-мм гармати у випадку невдачі із використанням 457-мм гармат.

Як гармати протимінної оборони на «Корейджесі» та «Глорієсі» встановили 6 строєних 102-мм гармат. Вони виявились неефективними, але встановити 152-мм гармати не вдалось через збільшення водотоннажності. На
«Ф'юріосі» були встановлені 11 140-мм гармат, виготовлених для військових кораблів грецьких ВМС, які були реквізовані із початком війни.

Крім того, на всіх кораблях були встановлені по дві 76-мм зенітні гармати, по дві 47-мм салютні гармати та по 5 кулеметів.

Початково на всіх трьох кораблях встановили по два підводні 533-мм [[Торпедний апарат|торпедні апарати]]. Пізніше на «Глорієсі» встановили ще 12 надводних торпедних апаратів. На «Корейджесі» та «Ф'юріосі» встановили 2 носові торпедні апарати, а замість кормових встановили обладнання для постановки [[Морська міна|мін]].

== Оцінка проєкту ==
Цей проєкт був унікальним випадком в історії кораблебудування. Побудовані як лінійні крейсери, ці кораблі виявились непотрібними, їх навіть вважали серйозною помилкою британського кораблебудування. Кораблі мали високу швидкість та серйозне озброєння, але при цьому були надзвичайно слабо броньовані, тому самі англійці називали їх не «лінійні крейсери», а розпливчатим формулюванням «великі легкі крейсери».
Вони були не здатні боротись навіть зі слабше озброєним противником.

Але згодом, після перебудови вони стали найкращими у світі авіаносцями та залишались такими тривалий час.

== Література ==
* Conway's All the World's Fighting Ships, 1906—1921. — London: Conway Maritime Press, 1980. — ISBN 0-85177-245-5 {{ref-en}}
* John Roberts — Battlecruisers — Chatem Publishing, London, 1997. — ISBN 1 86176 006 X {{ref-en}}
* В. Б. Мужеников. Линейные крейсера Англии. Часть IV. 1915—1945 гг.//C-Пб.:Издатель P.P.Муниров, 2006. — 112 с.: илл. ISBN 5-98830-015-4 {{ref-ru}}

== Див. також ==
* [[Авіаносці типу «Корейджес»]]

{{Лінійні крейсери Великої Британії}}
{{Кораблі Великої Британії часів Першої світової війни}}
{{DEFAULTSORT:Корейджес}}
[[Категорія:Лінійні крейсери типу «Корейджес»]]

[[Категорія:Класи лінійних крейсерів|Корейджес]]

title: Проєкт

Назва: тип «Корейджес»

Будівники: - Armstrong Whitworth, - Harland and Wolff

Оператори: Велика Британія

title: Основні характеристики

Тип: Лінійний крейсер

Двигуни: 18 котлів, 4 Парові турбіни

Швидкість: 32 вузла

Дальність · плавання: 6000 миль на 10 вузлах

Екіпаж: 842 особи

Озброєння: - 4 x 381-мм гармати - 18 x 102-мм гармат «BL 4-inch Mk IX» - 2 x 76-мм зенітні гармати - 2 x 533-мм торпедних апарати

Бронювання: - головний пояс 51–76 мм - палуби: 19-76 мм; - башти: 178—229 мм; - барбети: 76—178 мм; - бойова рубка: 254 мм


text:
# Китайська локшина
Локшина є незамінним компонентом багатьох китайських страв. Існує безліч різновидів локшини, залежно від місця виробництва, інгредієнтів, форми і способу приготування.
Китайська або адаптована з китайської локшина також зустрічається в кухнях інших східноазійських народів — корейської, японської, в'єтнамської, філіппінської, тайської і кхмерської.

## Назви
У локшини і її різновидів існує безліч назв, зокрема, через різноманітність мов у Китаї. На літературній китайській мові пшеничне локшина називається мянь (麵), рисова і крохмальна — фень (粉), а в інших діалектах використовуються інші назви.

## Історія
Найбільш рання згадка локшини в Китаї знаходиться в книзі, яка належить до періоду владарювання Західної династії Хань (25-220). Локшина, зазвичай пшенична, стала популярним продуктом харчування в період правління Хань (206 до н. е. — 220 н. е.). У період правління династії Сун (960—1279) серед міських мешканців супи з локшиною були дуже популярні, а заклади, де їх подавали, працювали всю ніч. У давнину пшенична локшина називалася «суповим тістечком» (танбін (湯 餅)); згідно з поясненням вченого сунської епохи Хуан Чаоїн, в стародавні часи всі страви з тіста називалися «бін» і відрізнялися методами приготування.
У 2002 році була знайдена глиняна миска, яка містить найстаріші відомі залишки локшини часів культури Ціцзя, приблизно 2000 року до н. е., причому локшина добре збереглася. У результаті дослідження, проведеного в 2004 році, було визначено, що локшина зроблена з просяного і могарового борошна. Результати дослідження були опубліковані в журналі 2005 Nature.

## Виробництво
Зазвичай китайська локшина робиться з пшеничного, рисового борошна або з Машів крохмалю, причому пшеничне локшина частіше зустрічається на півночі країни, а рисова — на півдні. У пшеничну локшину додають яйце, миють її в лужній воді, замішують зі злаками для зміни кольору і фактури, для тієї ж мети слід додати невелику кількість яєчних білків, стрілицю чи тапіоку. Поширена незаконна практика додавання блідню для відбілювання та поліпшення текстури тіста.
Тісто для пшеничного локшини зазвичай готують із пшеничного борошна, солі й води з додаванням яєць або лужної води, залежно від текстури і смаку тіста. Рисову і крохмальну локшину готують з рисового борошна (крохмалю) і води. Після замісу тіста виконують одну з п'яти дій:

Переклад

| Китайська     | Транскрипція | Опис  |                                                                                |
| ------------- | ------------ | ----- | --------------------------------------------------------------------------------------------- |
| Різка         | 切           | Це    | Тісто розкочують в тонкий коржик, складають і розрізають на тонкі смужки бажаної ширини.      |
| Екструдування | 擠壓         | Цзіян | Тісто кладуть під прес з отворами, щоб тісто, проходячи через них, отримувало форму ниток.    |
| Зрізання      | 削           | Сяо   | Тверде тісто розкочують в батон, а потім швидко зрізають з нього листки прямо в киплячу воду. |
| Складання     | 拉           | Ла    | Тісто розкочують в довгий циліндр, який багаторазово складають і розкочують.                  |
| Розкачування  | 揉           | Жоу   | Невеликий клубок тіста акуратно розгортають до отримання необхідної форми і товщини.          |

Різані і екструдовані види локшини можуть бути висушені для пізнішого приготування, інші типи зазвичай вживаються незабаром після приготування.
|                                                                                |
| Зрізання тонких пелюсток локшини в каструлю з киплячою водою для приготування даосяомяня. |

|                             |
| Витягування локшини ламянь. |

|                                |
| Розкачування тіста для ламяня. |

|                                            |
| Кухар видавлює локшину в горщик з окропом. |

|                    |
| Розкачування тіста |

## Приготування
Локшину готують зі свіжого або сушеного тіста. Зазвичай її варять у воді, проте зустрічається обсмажування у фритюрі, а варену локшину можна згодом обсмажувати. Локшину сервірують, поливаючи соусами або підливою, додаючи в супи з локшиною, подаючи з м'ясом або іншими продуктами. Деякі різновиди рисової локшини готують тільки з суспензії рису у воді і вживають виключно сирими.
На відміну від західної локшини, китайську пшеничну локшину готують із солоного тіста, завдяки чому при варінні додавання солі не потрібно. Крім того, варіння локшини відбувається дуже швидко, від однієї до п'яти хвилин.

wikiname: ukwiki

title: Китайська локшина

in_language: uk

wikitext:
{{страва}}

[[Файл: Misua noodle making Taiwan.jpg|thumb|right|300px|Виготовлення локшини [[місуа]] в [[Луган]]і, [[Тайвань]]]]
'''Локшина''' є незамінним компонентом багатьох [[Китайська кухня|китайських страв]]. Існує безліч різновидів локшини, залежно від місця виробництва, інгредієнтів, форми і способу приготування.

Китайська або адаптована з китайської локшина також зустрічається в кухнях інших східноазійських народів — [[корейська кухня|корейської]], [[японська кухня|японської]], [[в'єтнамська кухня|в'єтнамської]], [[філіппінська кухня|філіппінської]], [[тайська кухня|тайської]] і [[кхмерська кухня|кхмерської]].

== Назви ==
У локшини і її різновидів існує безліч назв, зокрема, через [[Список китайських діалектів|різноманітність мов у Китаї]]. На [[путунхуа|літературній китайській мові]] пшеничне локшина називається мянь (麵), рисова і крохмальна — фень (粉), а в інших діалектах використовуються інші назви.

== Історія ==
Найбільш рання згадка локшини в Китаї знаходиться в книзі, яка належить до періоду владарювання Західної [[Хань (династія)|династії Хань]] (25-220)<ref name = "natgeo" />. Локшина, зазвичай пшенична, стала популярним продуктом харчування в період правління Хань (206 до н. е. — 220 н. е.)<ref>   &     </ref>. У період правління [[Імперія Сун|династії Сун]] (960—1279) серед міських мешканців супи з локшиною були дуже популярні, а заклади, де їх подавали, працювали всю ніч. У давнину пшенична локшина називалася «суповим тістечком» (танбін (湯 餅)); згідно з поясненням вченого сунської епохи Хуан Чаоїн, в стародавні часи всі страви з тіста називалися «бін» і відрізнялися методами приготування<ref> {{citation|last = 黃|first = 朝 英|date =北宋|title = 靖康 緗 素 雜記|volume = 2|url = http://zh.wikisource.org/wiki/靖康緗素雜記/卷二}} </ref>.

У 2002 році була знайдена глиняна миска, яка містить найстаріші відомі залишки локшини часів [[Культура Ціцзя|культури Ціцзя]], приблизно 2000 року до н. е.<ref name = "natgeo" /><ref name = "casc" /><ref name = "bbc1" />, причому локшина добре збереглася<ref name = "natgeo">{{cite web|last=Roach|first=John|title=4,000-Year-Old Noodles Found in China|url=http://news.nationalgeographic.com/news/2005/10/1012_051012_chinese_noodles.html|publisher=National Geographic|accessdate=2011-10-12|archiveurl=https://web.archive.org/web/20111005202049/http://news.nationalgeographic.com/news/2005/10/1012_051012_chinese_noodles.html|archivedate=2011-10-05|deadurl=yes}}</ref><ref name = "casc">{{cite web|last = Ye|first = Maolin|last2 = Lu|first2 = Houyua|title = The earliest Chinese noodles from Lajia|url = http://www.kaogu.cn/en/detail.asp?ProductID=986|work = The Institute of Archaeology|publisher = Chinese Academy of Social Sciences|accessdate = 2011-10-12|archiveurl = https://www.webcitation.org/6GoFQOt3O?url=http://www.kaogu.cn/en/detail.asp?ProductID=986|archivedate = 2013-05-22|deadurl = no}}</ref>. У результаті дослідження, проведеного в 2004 році<ref name = "casc" />, було визначено, що локшина зроблена з [[Просо|просяного]] і [[могар]]ового борошна<ref name = "bbc1">[http://news.bbc.co.uk/2/hi/science/nature/4335160.stm «Oldest noodles unearthed in China»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101217054707/http://news.bbc.co.uk/2/hi/science/nature/4335160.stm |date=17 Грудня 2010 }} , [[BBC News]], 12 October 2005</ref>. Результати дослідження були опубліковані в журналі 2005 [[Nature]]<ref> {{cite journal|last = Lu|first = Houyuan|coauthors = Yang, Xiaoyan, Ye, Maolin, Liu, Kam-Biu, Xia, Zhengkai, Ren, Xiaoyan, Cai, Linhai, Wu, Naiqin, Liu, Tung-Sheng|title = Culinary archaeology: Millet noodles in Late Neolithic China|journal = Nature|date = 13 жовтня 2005|volume = 437|issue = 7061|pages = 967- 968|doi = 10.1038 / 437967a}} </ref>.

== Виробництво ==
Зазвичай китайська локшина робиться з пшеничного, рисового борошна або з [[боби мунг|Машів]] крохмалю, причому пшеничне локшина частіше зустрічається на півночі країни, а рисова — на півдні. У пшеничну локшину додають яйце, миють її в лужній воді, замішують зі злаками для зміни кольору і фактури, для тієї ж мети слід додати невелику кількість яєчних білків, [[Стрілиця|стрілицю]] чи [[тапіока|тапіоку]]. Поширена незаконна практика додавання [[Тетраборат натрію|блідню]] для відбілювання та поліпшення текстури тіста<ref>{{citation|title = 使用 硼砂 替代 品 吃得 更 安心|date = 2008/09/04|publisher = 彰化 縣 衛生 局(Changhua county health bureau)|url = http://www.chshb.gov.tw/news_detail.asp?news_type=3&sysno=3431|accessdate = 7 липня 2019|archiveurl = https://web.archive.org/web/20131219094956/http://www.chshb.gov.tw/news_detail.asp|archivedate = 19 грудня 2013|deadurl = yes}}</ref>.

Тісто для пшеничного локшини зазвичай готують із пшеничного борошна, солі й води з додаванням яєць або лужної води, залежно від текстури і смаку тіста. Рисову і крохмальну локшину готують з рисового борошна (крохмалю) і води. Після замісу тіста виконують одну з п'яти дій:

{| Class = "wikitable"
|-
Переклад
! Китайська
! Транскрипція
! Опис
|-
| Різка
| 切
| Це
| Тісто розкочують в тонкий коржик, складають і розрізають на тонкі смужки бажаної ширини.
|-
| Екструдування
| 擠壓
| Цзіян
| Тісто кладуть під прес з отворами, щоб тісто, проходячи через них, отримувало форму ниток.
|-
| Зрізання
| 削
| Сяо
| Тверде тісто розкочують в батон, а потім швидко зрізають з нього листки прямо в киплячу воду.
|-
| Складання
| 拉
| Ла
| Тісто розкочують в довгий циліндр, який багаторазово складають і розкочують.
|-
| Розкачування
| 揉
| Жоу
| Невеликий клубок тіста акуратно розгортають до отримання необхідної форми і товщини.
|}

Різані і екструдовані види локшини можуть бути висушені для пізнішого приготування, інші типи зазвичай вживаються незабаром після приготування.

{{Gallery
| File: Datong Daoxiaomian.jpg|Зрізання тонких пелюсток локшини в каструлю з киплячою водою для приготування даосяомяня.
| File: La mian, noodles.JPG|Витягування локшини ламянь.
| File: Chinese noodles.JPG|Розкачування тіста для ламяня.
| File: Noodle making in Peng Zhou.ogv |Кухар видавлює локшину в горщик з окропом.
| File: Lanzhou-032.JPG|Розкачування тіста
| Lines = 4
}}

== Приготування ==
Локшину готують зі свіжого або сушеного тіста. Зазвичай її варять у воді, проте зустрічається обсмажування у [[фритюр]]і, а варену локшину можна згодом обсмажувати. Локшину сервірують, поливаючи соусами або підливою, додаючи в [[Суп з локшиною#Китай|супи з локшиною]], подаючи з м'ясом або іншими продуктами. Деякі різновиди рисової локшини готують тільки з суспензії рису у воді і вживають виключно сирими.

На відміну від західної локшини, китайську пшеничну локшину готують із солоного тіста, завдяки чому при варінні додавання солі не потрібно. Крім того, варіння локшини відбувається дуже швидко, від однієї до п'яти хвилин.

== Див. також ==
{{portal|Гастрономія}}
* [[Суп з локшиною|Список супів з локшиною]]
* [[Куксу (локшина)|Корейська локшина]]

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* [Http://www.foodsubs.com/Noodles.html Cook's Thesaurus: Азійська локшина] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180729025331/http://www.foodsubs.com/Noodles.html |date=29 Липня 2018 }}
* [Http://www.bbc.co.uk/food/recipes/database/chickenchowmein_89258.shtml Рецепт від BBC] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080828205519/http://www.bbc.co.uk/food/recipes/database/chickenchowmein_89258.shtml |date=28 Серпня 2008 }}

[[Категорія:Локшина]]
[[Категорія:Китайська кухня]]

title: Китайська локшина

Походження: КНР


text:
# In Search of the Fourth Chord
In Search of the Fourth Chord — двадцять восьмий студійний альбом британського рок-гурту Status Quo, який був випущений 17 вересня 2007 року.

## Список композицій
1. Beginning of the End – 4:23
2. Alright – 4:12
3. Pennsylvania Blues Tonight – 3:44
4. I Don't Wanna Hurt You Anymore – 4:00
5. Electric Arena – 5:25
6. Gravy Train – 3:23
7. Figure of Eight – 4:08
8. You're the One for Me – 3:30
9. My Little Heartbreaker – 3:50
10. Hold Me – 4:33
11. Saddling Up – 3:42
12. Bad News – 5:05
13. Tongue Tied – 4:21

## Учасники запису
- Френсіс Россі - вокал, гітара
- Рік Парфітт - вокал, гітара
- Джон Едвардс - бас-гітара
- Метт Летлі - ударні
- Енді Боун - клавішні

title: In Search of the Fourth Chord

wikitext:
{{Музичний альбом
| Назва            = ''In Search of the Fourth Chord''
| Тип              = [[Студійний альбом]]
| Виконавець       = [[Status Quo (гурт)|Status Quo]]
| Обкладинка       =
| Випущено         = 17 вересня 2007
| Записаний        = Березень - червень 2007
| Жанр             = [[рок]]
| Тривалість       = 58:25
| Огляди           =
| Лейбл            = Fourth Chord Records
| Продюсери =
| Країна = {{GBR}}
| Попередній = ''[[The Party Ain't Over Yet]]''
([[2005]])
| Рік = 2007
| Наступний = ''[[Quid Pro Quo]]''
([[2011]])
| Інше      =
}}

'''''In Search of the Fourth Chord''''' — двадцять восьмий студійний альбом [[Велика Британія|британського]] рок-гурту [[Status Quo (гурт)|Status Quo]], який був випущений 17 вересня 2007 року.

== Список композицій ==
# Beginning of the End – 4:23
# Alright – 4:12
# Pennsylvania Blues Tonight – 3:44
# I Don't Wanna Hurt You Anymore – 4:00
# Electric Arena – 5:25
# Gravy Train – 3:23
# Figure of Eight – 4:08
# You're the One for Me – 3:30
# My Little Heartbreaker – 3:50
# Hold Me – 4:33
# Saddling Up – 3:42
# Bad News – 5:05
# Tongue Tied – 4:21

== Учасники запису ==
* Френсіс Россі - [[вокал]], [[гітара]]
* Рік Парфітт - вокал, гітара
* Джон Едвардс - [[бас-гітара]]
* Метт Летлі - [[ударні]]
* Енді Боун - клавішні

== Джерела ==
* [http://www.allmusic.com/album/in-search-of-the-fourth-chord-mw0000825608 In Search of the Fourth Chord] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140905221659/http://www.allmusic.com/album/in-search-of-the-fourth-chord-mw0000825608 |date=5 вересня 2014 }} [[allmusic]]
* [http://www.lastfm.ru/music/Status+Quo/In+Search+Of+The+Fourth+Chord In Search of the Fourth Chord] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140922162852/http://www.lastfm.ru/music/Status+Quo/In+Search+Of+The+Fourth+Chord |date=22 вересня 2014 }} [[Last.fm]]

[[Категорія:Музичні альбоми 2007]]
[[Категорія:Альбоми Status Quo]]
[[Категорія:Музичні альбоми англійською мовою]]

title: Студійний альбом

Виконавець: Status Quo

Дата випуску: 17 вересня 2007

Записаний: Березень - червень 2007

Жанр: рок

Мова: англійська

Лейбл: Fourth Chord Records

title: Хронологія Status Quo

| Попередній | The Party Ain't Over Yet (2005) |: | Quid Pro Quo (2011) | Наступний |

Попередній: The Party Ain't Over Yet · (2005)

Quid Pro Quo · (2011): Наступний


text:
# Арензвілл (Іллінойс)
Арензвілл (англ. Arenzville) — селище (англ. village) в США, в окрузі Кесс штату Іллінойс. Населення — 367 осіб (2020).

## Географія
Арензвілл розташований за координатами 39°52′49″ пн. ш. 90°22′14″ зх. д. / 39.88028° пн. ш. 90.37056° зх. д. (39.880400, -90.370556).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році селище мало площу 2,02 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у селищі мешкало 409 осіб у 168 домогосподарствах у складі 117 родин. Густота населення становила 202 особи/км².  Було 180 помешкань (89/км²).
Расовий склад населення:
| - 96,8 % — білих - 0,2 % — корінних американців - 2,2 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 0,7 %. Частка іспаномовних становила 2,7 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 24,9 % — особи молодші 18 років, 55,1 % — особи у віці 18—64 років, 20,0 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 39,7 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 99,5 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 88,3 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 62 060 доларів США (медіана — 59 500), а середній дохід на одну сім'ю — 75 514 долари (медіана — 69 063). Медіана доходів становила 50 313 долари для чоловіків та 31 563 долари для жінок. За межею бідності перебувало 13,5 % осіб, у тому числі 31,0 % дітей у віці до 18 років та 5,5 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 177 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 20,9 %, фінанси, страхування та нерухомість — 15,8 %, будівництво — 11,3 %, виробництво — 10,7 %.

title: Арензвілл (Іллінойс)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = селище
|українська назва   = Арензвілл
|оригінальна назва  = {{lang-en|Arenzville}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Іллінойс
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Кесс (округ, Іллінойс)|Кесс]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 2,02
|висота центру НП   = 153
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 202,48
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           =
|DST                    =  <!--Якщо є літній час -->
|телефонний код         = 217
|поштовий індекс        = 62611
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 1701946
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Арензвілл''' ({{lang-en|Arenzville}}) — селище ({{lang-en|village}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Кесс (округ, Іллінойс)|Кесс]] штату [[Іллінойс]]. Населення — 367 осіб (2020).

== Географія ==
Арензвілл розташований за координатами {{Coord|39|52|49|N|90|22|14|W|type:city_region:US-DE}} (39.880400, -90.370556){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році селище мало площу 2,02 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1880 = 379
| 1890 = 356
| 1900 = 462
| 1910 = 518
| 1920 = 479
| 1930 = 458
| 1940 = 494
| 1950 = 513
| 1960 = 417
| 1970 = 403
| 1980 = 495
| 1990 = 432
| 2000 = 419
| 2010 = 409
| 2020 = 367
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150426102944/http://www.census.gov/prod/www/decennial.html|archivedate=26 квітня 2015}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у селищі мешкало 409 осіб у 168 домогосподарствах у складі 117 родин. [[Густота населення]] становила 202 особи/км².  Було 180 помешкань (89/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 96,8 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,2 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 2,2 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 0,7 %. Частка іспаномовних становила 2,7 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 24,9 % — особи молодші 18 років, 55,1 % — особи у віці 18—64 років, 20,0 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 39,7 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 99,5 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 88,3 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:62060}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:59500}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:75514}} долари (медіана — {{formatnum:69063}}). Медіана доходів становила {{formatnum:50313}} долари для чоловіків та {{formatnum:31563}} долари для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 13,5 % осіб, у тому числі 31,0 % дітей у віці до 18 років та 5,5 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 177 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 20,9 %, фінанси, страхування та нерухомість — 15,8 %, будівництво — 11,3 %, виробництво — 10,7 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Кесс (округ, Іллінойс)}}

{{Illinois-stub}}

[[Категорія:Селища Іллінойсу]]
[[Категорія:Населені пункти округу Кесс (Іллінойс)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Іллінойс

Округ: Кесс

Населення: 367 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 202,48 осіб/км²