text:
# Серафина з Санліса
«Серафина з Санліса» (фр. Séraphine) — кінофільм режисера Мартена Прово, що вийшов на екрани в 2008 році. Фільм розповідає про життя французької художниці Серафини Луї, відомої також як Серафина з Санліса.

## Зміст
Початок двадцятого століття. Вільгельм Уде — багатий меценат і великий поціновувач мистецтва. Він перший оцінив творчість таких відомих художників як Пікассо та Анрі Руссо. Однак столичне життя стомило його, і Вільгельм їде у провінцію, щоб побути наодинці з собою. Там він наймає нову домробітницю, яка виявляється талановитим живописцем-самоучкою. Уде захоплений її здібностями і поступово його почуття до неї стають все глибшими…

## Ролі
- Йоланда Моро — Серафина Луї
- Ульріх Тукур — Вільгельм Уде
- Енн Беннент — Анна-Марія Уде
- Женев'єва Мніш — мадам Дюфо
- Ніко Рогнер — Гельмут
- Аделаїда Леру — Мінуш
- Серж Ларівьєр — Дюваль

### Нагороди
- 2009 — 7 премій «Сезар»: найкращий фільм, акторка (Іоланда Моро), операторська робота (Лоран Брюне), оригінальний сценарій (Мартен Прово, Марк Абдельнур), музика до фільму (Мішель Галассо), декорації (Тьєррі Франсуа), костюми (Маделен Фонтен)

### Номінації
- 2009 — 2 номінації на премію «Сезар»: найкращий режисер (Мартен Прово) і звук
- 2009 — номінація на премію Європейської кіноакадемії найкращій акторці (Іоланда Моро).

title: Серафина з Санліса

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Серафина з Санліса
| оригінальна назва = Séraphine
| зображення        =Seraphineposter.jpg
| зображення розмір =
| Жанр              = [[драма (жанр)|драма]]
[[біографічний фільм|біографічний]]
| Режисер           = [[Мартен Прово]]
| Продюсер          = [[Мілена Пойло]]
[[Жиль Сакута]]
| Сценарист         = [[Мартен Прово]]
[[Марк Абдельнур]]
| актори            = [[Іоланда Моро]]
[[Ульріх Тукур]]
[[Ганна Беннент]]
[[Женев'єв Мніш]]
[[Аделаїда Леру]]
[[Серж Ларівьє]]
[[Франсуаза Лебрун]]
[[Анн Бенуа]]
| Оператор          = [[Лоран Брюне]]
| Композитор        = [[Майкл Галассо]]
| кінокомпанія      = TS Productions
Climax Films
Région Ile-de-France
Centre National de la Cinématographie (CNC)
Angoa-Agicoa
Centre National du Cinéma et de l'Audiovisuel de la Communauté française de Belgique
France 3 Cinéma
La Banque postale Image
Le Tax Shelter du Gouvernement Fédéral de Belgique
Procirep
Programme MEDIA de la Communauté Européenne
Radio Télévision Belge Francophone (RTBF)
Soficinéma
| Збори             = 8,7 млн [[долар США|$]]
| країна            = {{FRA}}
{{BEL}}
{{DEU}}
| тривалість        = 125 хвилин
| рік               = 2008
| imdb_id           = 1048171
}}

'''«Серафина з Санліса»''' ({{lang-fr|Séraphine}}) — кінофільм режисера Мартена Прово, що вийшов на екрани в 2008 році. Фільм розповідає про життя французької художниці [[Серафина Луї|Серафини Луї]], відомої також як ''Серафина з Санліса''.

== Зміст ==
Початок двадцятого століття. Вільгельм Уде — багатий меценат і великий поціновувач мистецтва. Він перший оцінив творчість таких відомих художників як Пікассо та Анрі Руссо. Однак столичне життя стомило його, і Вільгельм їде у провінцію, щоб побути наодинці з собою. Там він наймає нову домробітницю, яка виявляється талановитим живописцем-самоучкою. Уде захоплений її здібностями і поступово його почуття до неї стають все глибшими…

== Ролі ==
* [[Йоланда Моро]] — ''[[Серафина Луї]]''
* [[Ульріх Тукур]] — ''[[Вільгельм Уде]]''
* [[Енн Беннент]] — ''Анна-Марія Уде''
* [[Женев'єва Мніш]] — ''мадам Дюфо''
* [[Ніко Рогнер]] — ''Гельмут''
* [[Аделаїда Леру]] — ''Мінуш''
* [[Серж Ларівьєр]] — ''Дюваль''

=== Нагороди ===
* [[2009]] — 7 премій [[Сезар (кінопремія)|«Сезар»]]: найкращий фільм, акторка (Іоланда Моро), операторська робота (Лоран Брюне), оригінальний сценарій (Мартен Прово, Марк Абдельнур), музика до фільму (Мішель Галассо), декорації (Тьєррі Франсуа), костюми (Маделен Фонтен)

=== Номінації ===
* [[2009]] — 2 номінації на премію [[Сезар (кінопремія)|«Сезар»]]: найкращий режисер (Мартен Прово) і звук
* [[2009]] — номінація на [[European Film Awards|премію Європейської кіноакадемії]] найкращій акторці (Іоланда Моро).

== Посилання ==
* {{imdb_title | id=1048171| title=«Серафина з Санліса»}}

{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}
{{Фільми-лауреати премії «Сезар»}}

[[Категорія:Фільми Франції 2008]]
[[Категорія:Фільми Німеччини 2008]]
[[Категорія:Фільми-драми Франції]]
[[Категорія:Фільми-драми Бельгії]]
[[Категорія:Фільми-драми Німеччини]]
[[Категорія:Біографічні фільми Франції]]
[[Категорія:Біографічні фільми Бельгії]]
[[Категорія:Біографічні фільми Німеччини]]
[[Категорія:Фільми про художників]]
[[Категорія:Біографічні фільми про жінок]]

title: Séraphine

Жанр: драма · біографічний

Режисер: Мартен Прово

Продюсер: Мілена Пойло · Жиль Сакута

Сценарист: Мартен Прово · Марк Абдельнур

У головних · ролях: Іоланда Моро · Ульріх Тукур · Ганна Беннент · Женев'єв Мніш · Аделаїда Леру · Серж Ларівьє · Франсуаза Лебрун · Анн Бенуа

Оператор: Лоран Брюне

Композитор: Майкл Галассо

Художник: Thierry Françoisd

Кінокомпанія: TS Productions · Climax Films · Région Ile-de-France · Centre National de la Cinématographie (CNC) · Angoa-Agicoa · Centre National du Cinéma et de l'Audiovisuel de la Communauté française de Belgique · France 3 Cinéma · La Banque postale Image · Le Tax Shelter du Gouvernement Fédéral de Belgique · Procirep · Programme MEDIA de la Communauté Européenne · Radio Télévision Belge Francophone (RTBF) · Soficinéma

Тривалість: 125 хвилин

Мова: німецька і французька

Країна: Франція · Бельгія · Німеччина


text:
# Bandai Namco Holdings
Bandai Namco Holdings Inc., широко відомі як Bandai Namco — японська холдингова компанія зі штаб-квартирою в Мінато, Токіо, заснована у 2005 році шляхом злиття компаній Namco і Bandai. Компанія спеціалізується на сфері бізнесу іграшок, відеоігор, аркад, аніме, ресторанів і парках розваг. 6 січня 2008 року була офіційно створена американська філія Bandai Namco Holdings USA, яка керує діяльністю компанії в США зі штаб-квартири в Ірвайні, Каліфорнія. Станом на 2017 рік Bandai Namco була найбільшою у світі компанією-виробником іграшок за загальним доходом, заробляючи $6,4 млрд річного доходу.

## Історія
5 травня 2005 року Namco Ltd. оголосили про злиття з Bandai Co., Ltd., утворивши NAMCO BANDAI Holdings Inc. (株式会社バンダイナムコホールディングス), передача акцій завершилась 29 вересня того ж року.
Злиття було завершено 25 вересня, в результаті чого з'явився третій за величиною доходу видавець відеоігор в Японії. Bandai придбали Namco за $1,7 млрд, при цьому Namco отримали 43% акцій, а Bandai — решту 57%. До злиття обидві компанії мали свої дочірні компанії, які після злиття були перепрофільовані в різні підрозділи об'єднаного конгломерату.
31 березня 2006 року Namco об'єдналися з відеоігровою компанією Bandai, утворивши Namco Bandai Games. Підрозділи відеоігор і парків розваг Namco були виділені в нову дочірню компанію, яка зберегла торгову марку Namco.
У вересні 2006 року NBHD придбали CCP Co., Ltd. у Casio, зробивши її своєю дочірньою компанією. Пізніше NBHD придбали Banpresto (чиї операції з виробництва відеоігор перейшли до Namco Bandai Games 1 квітня 2008 року) та Namco Tales Studio, котрі до цього частково належали компаніям Bandai та Namco відповідно.
Bandai Networks Co., Ltd. було об'єднано з Namco Bandai Games у квітні 2009 року, після чого Bandai Networks припинила своє існування як окрема компанія.
Namco Bandai викупили 34% акцій Atari Europe 14 травня 2009 року, відкривши шлях до її подальшого придбання у Infogrames, а в період між 30 червня 2012 року по 20 червня 2013 року Bandai Namco придбали ще 66% акцій цієї компанії. 7 липня 2009 року Bandai Namco Holdings також викупили 100% акцій Atari Australia Pty Ltd., Atari Asia Holdings Pty. Ltd. і Atari UK Ltd.
18 березня 2009 року Namco Bandai викупили материнську компанію D3 Publisher ― D3 Inc., придбавши 95% акцій. У серпні 2013 року Bandai Namco відкрили студію у Ванкувері, розширивши свій вплив на західну демографічну аудиторію.
У жовтні 2019 року Bandai Namco Holdings оголосили про плани придбати Sotsu, що закріпило за ними права на всю франшизу Ґандам, частиною якої вони вже володіли завдяки своїй студії Sunrise.
У лютому 2021 року компанія придбала міноритарну частку в Limbic Entertainment, а в жовтні 2022 року отримала мажоритарну частку.
У вересні 2021 року, щоб відзначити 72-гу річницю заснування, компанія представила оновлений логотип та новий напрямок розвитку. Оновленою метою компанії стала «ідея об'єднання та спільної роботи над створенням речей», а також подальші плани активніше комунікувати з фан-базою своїх ігор.
У липні 2022 року Bandai Namco повідомили про хакерську атаку на свої сервери, через що невстановлена сторона отримала несанкціонований доступ до внутрішніх систем компанії в Азії за межами Японії.
23 серпня 2024 року компанія уклала альянс із Toho, в результаті чого остання отримала міноритарну частку в BNHD.

## Корпоративна структура
Штаб-квартира Bandai Namco Holdings знаходиться в Мінато, Токіо, Японія. Північноамериканська філія компанії, Bandai Namco Holdings USA, має штаб-квартиру в Ірвайні, штат Каліфорнія, США. Європейський та азійський підрозділи компанії, Bandai Namco Holdings UK та Bandai Namco Holdings Asia, мають штаб-квартири в Річмонді, Лондон, та Гонконгу відповідно. У вересні 2017 року Bandai Nanco Holdings заснували китайський підрозділ зі штаб-квартирою в Шанхаї.
Bandai Namco Holdings очолюють президент Міцуякі Тагучі та голова правління Шукуо Ішікава, які обійняли свої посади у 2018 році. Станом на 2019 рік Bandai Namco були найбільшою у світі компанією-виробником іграшок за доходами, акумулювавши понад $6,5 млрд. Це одна з найбільших і найприбутковіших компаній в Японії з прибутком понад ¥189,8 млрд станом на 2020 рік.
У лютому 2021 року компанія Bandai Namco Holdings оголосила про злиття своїх бізнес-підрозділів. В рамках змін, які відбулися у квітні 2021 року, компанія скоротила свої операційні підрозділи з п'яти до трьох. Підрозділи Toys & Hobby та Network Entertainment Unit (відеоігри) об'єдналися в Entertainment Unit; Visual and Music Production Unit (виробництво та дистрибуція аніме та музики) і IP Creation Unit (виробництво аніме) об'єдналися в IP Production Unit; а Real Entertainment Unit було перейменовано на Amusement Unit (тематичні парки).

### Підрозділи та дочірні компанії
До реорганізації, Bandai Namco Holdings були структуровані на шість підрозділів: Toys and Hobby (іграшки), Network Entertainment (відеоігри), Real Entertainment (парки розваг), Visual and Music Production (аніме та музичні альбоми), IP Creation (створення нової інтелектуальної власності) та Affiliated Business (допоміжні компанії). Підрозділ Network Entertainment на чолі з Bandai Namco Entertainment є основною сферою діяльності компанії і займається видавництвом відеоігор. Bandai Namco Entertainment в свою чергу володіє кількома дочірніми компаніями, включаючи Bandai Namco Studios, B.B. Studio та D3 Publisher, які розробляють відеоігри для домашніх ігрових систем та мобільних платформ. Ця компанія сама має кілька міжнародних підрозділів, включаючи офіси в США, Європі та Тайвані. Часто розважальний підрозділ слугує ініціатором розширення ринку. У 2015 році компанія створила підрозділ у Шанхаї, за два роки до того, як Bandai Namco Holdings заснувала свій китайський підрозділ.
Підрозділ Toy and Hobby очолює компанія Bandai, яка розробляє іграшки та електронні пристрої на основі таких ліцензій, як Dragon Ball, Gundam та Sailor Moon. Bandai Spirits розробляє іграшки, призначені для більш дорослої аудиторії, а також призи для аркадних ігор. MegaHouse розробляє фігурки та іграшки для цукеркових автоматів, як і Heart Corporation для сезонних заходів. Інші компанії, що входять до цього підрозділу, включають Seeds, яка виробляє медичне обладнання; Plex, розробника іграшок на основі ліцензованих персонажів; Sun-Star, які розробляють та розповсюджують канцелярські товари для споживачів та японських шкільних систем; CCP, виробника сувенірної продукції та побутової електроніки; та Banpresto Sales, дистрибутора призів для ігрових автоматів.
Bandai Namco Amusement, до 2018 року відомі як просто Namco, очолює підрозділ Real Entertainment. Amusement розробляє аркадні ігри та обслуговує парки розваг компанії, включаючи Namco Namja Town, Wonder Bowl та їхні локації VR Zone. Серед відеоігор, розроблених Amusement, — Time Crisis 5, Star Wars Battle Pod, Pac-Man Racing і Galaga Fever. Крім того, Amusement надає послуги для платформи цифрової валюти Bandai Namco «Banacoin» і мобільних додатків для просування подій в їхніх аркадах. Компанії допомагають Bandai Namco Technica та Bandai Namco Amusement Lab, які надають послуги з ремонту та розробки відповідно. Hanayashiki Co, Ltd. управляє найстарішим в Японії однойменним тематичним парком, тоді як PleasureCast підтримує та відкриває центри розваг по всій Японії. Підрозділ Visual and Music Production включає в себе студії виробництва аніме Bandai Namco Arts та Actas; Highway Star, менеджера музичних виконавців; та Bandai Namco Live Creative, що займається продажем квитків та організацією живих концертів.
Sunrise, японська аніме-студія, відома такими проектами, як Mobile Suit Gundam та Cowboy Bebop, є центром підрозділу IP Production. Sunrise має три дочірні компанії — менеджер музичних авторських прав Sunrise Music, планувальник анімації Sunrise Beyond та продюсерську компанію Bandai Namco Pictures. Sotsu — рекламна агенція, яка також займається плануванням та виробництвом аніме-серіалів. Підрозділ Bandai Namco's Affiliated Business складається з компаній, які надають додаткову підтримку та ресурси. До цього підрозділу входять дистрибутори продукції Bandai Logipal та Logipal Express, фінансовий менеджер Bandai Namco Business Arc, оператор дитячих садків Kaikaya, дистрибутор іграшок Happinet, студія графічного дизайну Artpresto, а також компанія Bandai Namco Will, що займається підтримкою людей з обмеженими фізичними можливостями.

wikiname: ukwiki

title: Bandai Namco Holdings

in_language: uk

wikitext:
{{Картка компанії
|назва = Bandai Namco Holdings Inc.
|оригінальна назва = 株式会社バンダイナムコホールディングス
|зображення = Bandai Namco headquaters.jpg
|ширина = 310
|підпис = Штаб-квартира в [[Мінато (район Токіо)|Мінато, Токіо]]
|попередник = {{Нп|Bandai|Bandai Co., Ltd.|en|Bandai}}
[[Namco|Namco Ltd.]]
|заснування = {{Start date and age|df=yes|2005|09|29}}
|засновник = -
|місцезнаходження = Мінато, Токіо, Японія
|попередні назви = Namco Bandai Holdings Inc. (2005—2015)
|ключові фігури = Міцуакі Тагучі — голова
Масару Кавагучі — президент
|галузь = розважальна індустрія
|продукція = [[Іграшка|іграшки]], [[Відеогра|відеоігри]], [[мас-медіа]], [[Ресторан|ресторани]], [[Парк розваг|парки розваг]]
|revenue = {{Increase}} [[Єна|¥]]57,845 млн (2024)<ref>株式会社バンダイナムコホールディングス (June 24, 2024). 第19期（自 2023年4月1日 - 至 2024年3月31日）有価証券報告書 (Report)</ref>
|operating_income = {{Increase}} ¥46,979 млн (2024)
|net_income = {{Increase}} ¥77,102 млн (2024)
|assets = {{Increase}} ¥370,831 млн (2024)
|власник = на 2024 рік<ref>{{cite web |title=Major Shareholders (Top 10 Shareholders) |url=https://www.bandainamco.co.jp/en/ir/stock/shareholder.html |website=bandainamco.co.jp |accessdate=24 липня 2024}}</ref>:
{{Нп|The Master Trust Bank of Japan|The Master Trust Bank of Japan|en|The Master Trust Bank of Japan}} (19,89%)
{{Нп|Trust & Custody Services Bank|Trust & Custody Services Bank|en|Trust & Custody Services Bank}} (9,41%)
[[JPMorgan Chase]] (5,02%)
[[Nintendo]] (1,76%)
[[Toho]] (0,25%)
|штат = 11 000+ (2024)<ref>{{cite web |title=Bandai Namco Group |url=https://www.bandainamco.co.jp/en/group/index.html |website=bandainamco.co.jp |accessdate=24 липня 2024 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20230328141312/https://www.bandainamco.co.jp/en/group/index.html |archivedate=2023-03-28}}</ref>
|дочірні = {{Нп|Bandai|Bandai|en|Bandai}}
[[Bandai Namco Entertainment]]
[[Bandai Namco Filmworks]]
{{Нп|Bandai Namco Music Live|Bandai Namco Music Live|en|Bandai Namco Music Live}}
Bandai Namco Amusement
{{Нп|Happinet|Happinet|en|Happinet}} (27%)
{{Нп|Italian Tomato|Italian Tomato|en|Italian Tomato}} (30.6%)
[[Toei Company]] (4.82%)
}}

'''Bandai Namco Holdings Inc.''', широко відомі як '''Bandai Namco''' — японська [[холдингова компанія]] зі штаб-квартирою в [[Мінато (район Токіо)|Мінато, Токіо]], заснована у 2005 році шляхом злиття компаній [[Namco]] і {{Нп|Bandai|Bandai|en|Bandai}}. Компанія спеціалізується на сфері бізнесу [[Іграшка|іграшок]], [[Відеогра|відеоігор]], [[Аркада (гра)|аркад]], [[аніме]], [[Ресторан|ресторанів]] і [[Парк розваг|парках розваг]].<ref>{{Cite web|url=http://www.bandainamco.co.jp/en/about/profile/index.html|title=Corporate Data {{!}} About Company {{!}} BANDAI NAMCO Holdings|date=2015-02-27|website=bandainamco.co.jp|archive-url=https://web.archive.org/web/20150227081103/http://www.bandainamco.co.jp/en/about/profile/index.html|archive-date=2015-02-27|access-date=2024-07-24}}</ref> 6 січня 2008 року була офіційно створена американська філія Bandai Namco Holdings USA, яка керує діяльністю компанії в США зі штаб-квартири в [[Ірвайн|Ірвайні, Каліфорнія]].<ref>{{Cite web|url=http://www.namcobandai.com/company/index.html|title=NAMCO BANDAI Holdings (USA) Inc.|date=2010-07-27|website=namcobandai.com|archive-url=https://web.archive.org/web/20100727151259/http://www.namcobandai.com/company/index.html|archive-date=2010-07-27|access-date=2024-07-24}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100727151259/http://www.namcobandai.com/company/index.html |date=2010-07-27 }}</ref> Станом на 2017 рік Bandai Namco була найбільшою у світі компанією-виробником іграшок за загальним доходом, заробляючи $6,4 млрд річного доходу.<ref>{{Cite web|url=https://www.statista.com/statistics/241241/revenue-of-major-toy-companies-worldwide/|title=Revenue of major toy companies worldwide 2017 {{!}} Statistic|date=2019-04-02|website=statista.com|archive-url=https://web.archive.org/web/20190402054544/https://www.statista.com/statistics/241241/revenue-of-major-toy-companies-worldwide/|archive-date=2019-04-02|access-date=2024-07-24}}</ref>

== Історія ==
5 травня 2005 року [[Namco|Namco Ltd.]] оголосили про злиття з {{Нп|Bandai|Bandai Co., Ltd.|en|Bandai}}, утворивши NAMCO BANDAI Holdings Inc. (株式会社バンダイナムコホールディングス), передача акцій завершилась 29 вересня того ж року.<ref>{{Cite web|url=https://web.archive.org/web/20050502224742fw_/http://www.namco.co.jp/pr/release/51/51-050502.pdf|title=ナムコとバンダイの共同持株会社設立による経営統合に関するお知らせ|website=www.namco.co.jp|access-date=2024-07-24}}</ref>

Злиття було завершено 25 вересня, в результаті чого з'явився третій за величиною доходу видавець відеоігор в Японії.<ref>{{Cite web|url=http://www.gamespot.com/articles/bandai-namco-to-merge/1100-6123385/|title=Bandai, Namco to merge|last=Feldman|first=Curt|date=2014-04-08|website=GameSpot|archive-url=https://web.archive.org/web/20140408161928/http://www.gamespot.com/articles/bandai-namco-to-merge/1100-6123385/|archive-date=2014-08-04|access-date=2024-07-24}}</ref> Bandai придбали Namco за $1,7 млрд, при цьому Namco отримали 43% акцій, а Bandai — решту 57%.<ref>{{Cite web|url=http://www.1up.com/news/bandai-namco-finalize-merger-details|title=Bandai and Namco Finalize Merger Details|last=Karlin|first=David|date=2006-01-11|website=1UP.com|archive-url=https://web.archive.org/web/20140312025357/http://www.1up.com/news/bandai-namco-finalize-merger-details|archive-date=2014-03-12|access-date=2024-07-24}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.vendingtimes.com/ME2/dirmod.asp?sid=&nm=Article+Archives&type=Publishing&mod=Publications::Article&mid=8F3A7027421841978F18BE895F87F791&tier=4&id=2A78FD4FB13F4398916283EC2AB2A0A7|title=Namco And Bandai Merger|date=2005-05-05|website=Vending Times Inc.|archive-url=https://web.archive.org/web/20160304032933/http://www.vendingtimes.com/ME2/dirmod.asp?sid=&nm=Article+Archives&type=Publishing&mod=Publications::Article&mid=8F3A7027421841978F18BE895F87F791&tier=4&id=2A78FD4FB13F4398916283EC2AB2A0A7|archive-date=2016-03-04|access-date=2024-07-24}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304032933/http://www.vendingtimes.com/ME2/dirmod.asp?sid=&nm=Article+Archives&type=Publishing&mod=Publications::Article&mid=8F3A7027421841978F18BE895F87F791&tier=4&id=2A78FD4FB13F4398916283EC2AB2A0A7 |date=2016-03-04 }}</ref> До злиття обидві компанії мали свої дочірні компанії, які після злиття були перепрофільовані в різні підрозділи об'єднаного конгломерату.

31 березня 2006 року Namco об'єдналися з відеоігровою компанією Bandai, утворивши [[Namco Bandai Games]].<ref name=":0">{{Cite web|url=https://www.bandainamco.co.jp/en/releases/images/3/26785.pdf|title=Reorganization of the Japanese Operations of the BANDAI NAMCO Group|date=2006-10-11|website=bandainamco.co.jp|access-date=2024-07-24}}</ref> Підрозділи відеоігор і парків розваг Namco були виділені в нову дочірню компанію, яка зберегла торгову марку Namco.<ref name=":0" />

У вересні 2006 року NBHD придбали CCP Co., Ltd. у [[Casio]], зробивши її своєю дочірньою компанією.<ref>{{Cite web|url=http://www.bandainamco.co.jp/en/about/history/|title=History {{!}} About Company {{!}} NAMCO BANDAI Holdings|date=|website=bandainamco.co.jp|archive-url=https://web.archive.org/web/20110723163724/http://www.bandainamco.co.jp/en/about/history/|archive-date=2011-07-23|access-date=2024-07-24}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.reuters.com/finance/stocks/7832.T/key-developments|title=Bandai Namco Holdings Inc (7832.T) Key Developments|date=|website=Reuters.com|archive-url=https://web.archive.org/web/20150209074859/http://www.reuters.com/finance/stocks/7832.T/key-developments|archive-date=2015-02-09|access-date=2024-07-24}}</ref> Пізніше NBHD придбали {{Нп|Banpresto|Banpresto|en|Banpresto}} (чиї операції з виробництва відеоігор перейшли до Namco Bandai Games 1 квітня 2008 року)<ref name=":1">{{Cite web|url=http://uk.games.ign.com/articles/833/833693p1.html|title=Sayonara, Banpresto|last=Gantayat|first=Anoop|date=2007-11-08|website=IGN|archive-url=https://web.archive.org/web/20120206132649/http://uk.games.ign.com/articles/833/833693p1.html|archive-date=2012-02-06|access-date=2024-07-24}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120206132649/http://uk.games.ign.com/articles/833/833693p1.html |date=2012-02-06 }}</ref> та {{Нп|Namco Tales Studio|Namco Tales Studio|en|Namco Tales Studio}}, котрі до цього частково належали компаніям Bandai та Namco відповідно.

Bandai Networks Co., Ltd. було об'єднано з Namco Bandai Games у квітні 2009 року, після чого Bandai Networks припинила своє існування як окрема компанія.<ref>{{Cite web|url=https://www.bandainamco.co.jp/en/about/history.html|title=History {{!}} Our Group|website=Bandai Namco Holdings Inc.|language=en|access-date=2024-07-24}}</ref>

Namco Bandai викупили 34% акцій [[Atari SA|Atari Europe]] 14 травня 2009 року, відкривши шлях до її подальшого придбання у [[Infogrames Entertainment SA|Infogrames]], а в період між 30 червня 2012 року по 20 червня 2013 року Bandai Namco придбали ще 66% акцій цієї компанії.<ref>{{Cite web|url=https://variety.com/2008/digital/news/namco-bandai-buys-infogrames-stake-1117992022/|title=Namco Bandai buys Infogrames stake|last=Schilling|first=Mark|date=2008-09-10|website=Variety|archive-url=https://web.archive.org/web/20210209110329/https://variety.com/2008/digital/news/namco-bandai-buys-infogrames-stake-1117992022/|archive-date=2021-02-09|access-date=2024-07-24}}</ref> 7 липня 2009 року Bandai Namco Holdings також викупили 100% акцій Atari Australia Pty Ltd., Atari Asia Holdings Pty. Ltd. і Atari UK Ltd.<ref>{{Cite web|url=https://www.reuters.com/companies/7832.T|title=7832.T - Bandai Namco Holdings Inc Profile|date=|website=Reuters|archive-url=https://web.archive.org/web/20191210100631/https://www.reuters.com/companies/7832.T|archive-date=2019-12-10|access-date=2024-07-24}}</ref>

18 березня 2009 року Namco Bandai викупили материнську компанію {{Нп|D3 Publisher|D3 Publisher|en|D3 Publisher}} ― D3 Inc.,<ref>{{Cite web|url=http://www.edge-online.com/news/d3-publisher-addresses-namco-bandai-takeover|title=D3 Publisher Addresses Namco Bandai Takeover|last=Crossley|first=Rob|date=2009-03-18|website=Edge|archive-url=https://web.archive.org/web/20120531081414/http://www.edge-online.com/news/d3-publisher-addresses-namco-bandai-takeover|archive-date=2012-05-31|access-date=2024-07-25}}</ref> придбавши 95% акцій.<ref>{{Cite web|url=http://www.edge-online.com/news/namco-bandai-acquires-d3-publisher/|title=Namco Bandai Acquires D3 Publisher|last=Crossley|first=Rob|date=|website=Edge|archive-url=https://web.archive.org/web/20130404012738/http://www.edge-online.com/news/namco-bandai-acquires-d3-publisher/|archive-date=2013-04-04|access-date=2024-07-25}}</ref> У серпні 2013 року Bandai Namco відкрили студію у [[Ванкувер]]і, розширивши свій вплив на західну демографічну аудиторію.<ref>{{Cite web|url=https://www.escapistmagazine.com/namco-bandai-opens-vancouver-studio/|title=Namco Bandai Opens Vancouver Studio|last=Shearer|first=Stew|date=2013-08-12|website=The Escapist|language=en-US|access-date=2024-07-25}}</ref>

У жовтні 2019 року Bandai Namco Holdings оголосили про плани придбати {{Нп|Sotsu|Sotsu|en|Sotsu}}, що закріпило за ними права на всю франшизу ''[[Гандам (франшиза)|Ґандам]]'', частиною якої вони вже володіли завдяки своїй студії [[Sunrise (студія)|Sunrise]].<ref>{{Cite web|url=https://www.thegamer.com/bandai-namco-gundam-franchise-purchase/|title=Bandai Namco Is Trying To Buy The Entire Gundam Franchise|last=Baird|first=Scott|date=2019-10-13|website=TheGamer|language=en|access-date=2024-07-25}}</ref>

У лютому 2021 року компанія придбала міноритарну частку в {{Нп|Limbic Entertainment|Limbic Entertainment|en|Limbic Entertainment}},<ref>{{Cite web|url=https://www.gamesindustry.biz/bandai-namco-take-minority-stake-in-might-and-magic-dev-limbic-entertainment|title=Bandai Namco take minority stake in Might & Magic dev Limbic Entertainment|last=Batchelor|first=James|date=2021-02-23|website=GamesIndustry.biz|language=en|access-date=2024-07-25}}</ref> а в жовтні 2022 року отримала мажоритарну частку.<ref>{{Cite web|url=https://www.gematsu.com/2022/10/bandai-namco-entertainment-europe-acquires-majority-stake-in-limbic-entertainment|title=Bandai Namco Entertainment Europe acquires majority stake in Limbic Entertainment|last=Romano|first=Sal|date=2022-10-06|website=Gematsu|language=en-US|access-date=2024-07-25}}</ref>

У вересні 2021 року, щоб відзначити 72-гу річницю заснування, компанія представила оновлений логотип та новий напрямок розвитку. Оновленою метою компанії стала «ідея об'єднання та спільної роботи над створенням речей», а також подальші плани активніше комунікувати з фан-базою своїх ігор.<ref>{{Cite web|url=https://www.gematsu.com/2021/09/bandai-namco-group-announces-new-purpose-logo|title=Bandai Namco Group announces new purpose, logo|last=Romano|first=Sal|date=2021-10-01|website=Gematsu|language=en-US|access-date=2024-07-25}}</ref>

У липні 2022 року Bandai Namco повідомили про хакерську атаку на свої сервери, через що невстановлена сторона отримала несанкціонований доступ до внутрішніх систем компанії в Азії за межами Японії.<ref>{{Cite web|url=https://www.animenewsnetwork.com/news/2022-07-13/bandai-namco-acknowledges-possible-data-leak-after-hack/.187643|title=Bandai Namco Acknowledges Possible Data Leak After Hack|last=Mateo|first=Alex|date=2022-07-13|website=Anime News Network|archive-url=https://web.archive.org/web/20220713173412/https://www.animenewsnetwork.com/news/2022-07-13/bandai-namco-acknowledges-possible-data-leak-after-hack/.187643|archive-date=2022-07-13|access-date=2024-07-25}}</ref>

23 серпня 2024 року компанія уклала альянс із [[Toho]], в результаті чого остання отримала міноритарну частку в BNHD.<ref>{{Cite web|url=https://contents.xj-storage.jp/xcontents/AS05040/04264691/376e/45e0/87e5/c26ea4a48fc2/140120240717550613.pdf|title=株式会社バンダイナムコホールディングスとの資本業務提携に関するお知らせ|access-date=2025-01-15}}</ref>

== Корпоративна структура ==
Штаб-квартира Bandai Namco Holdings знаходиться в [[Мінато (район Токіо)|Мінато, Токіо]], [[Японія]]. Північноамериканська філія компанії, Bandai Namco Holdings USA, має штаб-квартиру в [[Ірвайн|Ірвайні, штат Каліфорнія]], США. Європейський та азійський підрозділи компанії, Bandai Namco Holdings UK та Bandai Namco Holdings Asia, мають штаб-квартири в [[Річмонд (Лондон)|Річмонді, Лондон]], та [[Гонконг]]у відповідно. У вересні 2017 року Bandai Nanco Holdings заснували китайський підрозділ зі штаб-квартирою в [[Шанхай|Шанхаї]].<ref>{{Cite web|url=https://www.reuters.com/article/business/bandai-namco-holdings-to-set-up-unit-bandai-namco-holdings-china-idUSL4N1M12DQ/|title=BANDAI NAMCO to establish China unit|date=2017-09-21|website=Reuters|access-date=2024-07-25}}</ref>

Bandai Namco Holdings очолюють президент Міцуякі Тагучі та голова правління Шукуо Ішікава, які обійняли свої посади у 2018 році. Станом на 2019 рік Bandai Namco були найбільшою у світі компанією-виробником іграшок за доходами, акумулювавши понад $6,5 млрд.<ref>{{Cite web|url=https://www.statista.com/statistics/241241/revenue-of-major-toy-companies-worldwide/|title=Revenue of major toy companies worldwide 2017|date=|website=Statistic|archive-url=https://web.archive.org/web/20190402054544/https://www.statista.com/statistics/241241/revenue-of-major-toy-companies-worldwide/|archive-date=2019-04-02|access-date=2024-07-25}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://newzoo.com/insights/rankings/top-25-companies-game-revenues/|title=Top Public Video Game Companies {{!}} By Revenue {{!}}|date=|website=Newzoo|archive-url=https://web.archive.org/web/20191113014923/https://newzoo.com/insights/rankings/top-25-companies-game-revenues/|archive-date=2019-11-13|access-date=2024-07-25}}</ref> Це одна з найбільших і найприбутковіших компаній в Японії з прибутком понад [[Єна|¥]]189,8 млрд станом на 2020 рік.<ref>{{Cite web|url=https://japantoday.com/category/business/here-are-the-10-richest-companies-in-japan-can-you-guess-which-is-number-one|title=Here are the 10 richest companies in Japan: Can you guess which is number one?|date=|website=Japan Today|archive-url=https://web.archive.org/web/20200902000732/https://japantoday.com/category/business/here-are-the-10-richest-companies-in-japan-can-you-guess-which-is-number-one|archive-date=2020-09-02|access-date=2024-07-25}}</ref>

У лютому 2021 року компанія Bandai Namco Holdings оголосила про злиття своїх бізнес-підрозділів. В рамках змін, які відбулися у квітні 2021 року, компанія скоротила свої операційні підрозділи з п'яти до трьох. Підрозділи Toys & Hobby та Network Entertainment Unit (відеоігри) об'єдналися в Entertainment Unit; Visual and Music Production Unit (виробництво та дистрибуція аніме та музики) і IP Creation Unit (виробництво аніме) об'єдналися в IP Production Unit; а Real Entertainment Unit було перейменовано на Amusement Unit (тематичні парки).<ref>{{Cite web|url=https://www.videogameschronicle.com/news/bandai-namco-appoints-new-president-ahead-of-plans-to-merge-toy-and-game-units/|title=Bandai Namco appoints new president ahead of plans to merge toy and game units|last=Robinson|first=Andy|date=2021-02-08|website=VGC|archive-url=https://web.archive.org/web/20210209110305/https://www.videogameschronicle.com/news/bandai-namco-appoints-new-president-ahead-of-plans-to-merge-toy-and-game-units/|archive-date=2021-02-09|access-date=2024-07-25}}</ref>

=== Підрозділи та дочірні компанії ===
До реорганізації, Bandai Namco Holdings були структуровані на шість підрозділів: Toys and Hobby (іграшки), Network Entertainment (відеоігри), Real Entertainment (парки розваг), Visual and Music Production (аніме та музичні альбоми), IP Creation (створення нової інтелектуальної власності) та Affiliated Business (допоміжні компанії).<ref>{{Cite web|url=https://www.bandainamco.co.jp/files/ir/integrated/pdf/en_2019_Integrated_2.pdf|title=BANDAI NAMCO Group INTEGRATED REPORT 2019|website=bandainamco.co.jp|access-date=2024-07-25}}</ref> Підрозділ Network Entertainment на чолі з [[Bandai Namco Entertainment]] є основною сферою діяльності компанії і займається видавництвом відеоігор. Bandai Namco Entertainment в свою чергу володіє кількома дочірніми компаніями, включаючи Bandai Namco Studios,<ref>{{Cite web|url=https://www.gamasutra.com/view/news/330885/Bandai_Namco_Studios_Vancouver_has_shut_down.php|title=Bandai Namco Studios Vancouver has shut down|last=Kerr|first=Chris|date=2018-11-16|website=Gamasutra|archive-url=https://web.archive.org/web/20190704072525/https://www.gamasutra.com/view/news/330885/Bandai_Namco_Studios_Vancouver_has_shut_down.php|archive-date=2019-07-04|access-date=2024-07-25}}</ref> {{Нп|B.B. Studio|B.B. Studio|en|B.B. Studio}} та {{Нп|D3 Publisher|D3 Publisher|en|D3 Publisher}},<ref>{{Cite web|url=https://kotaku.com/by-the-way-namco-bandai-owns-most-of-d3-5172623|title=By The Way, Namco Bandai Owns (Most Of) D3|date=|website=Kotaku|archive-url=https://web.archive.org/web/20190306042648/https://kotaku.com/by-the-way-namco-bandai-owns-most-of-d3-5172623|archive-date=2019-03-06|access-date=2024-07-25}}</ref> які розробляють відеоігри для домашніх ігрових систем та мобільних платформ. Ця компанія сама має кілька міжнародних підрозділів, включаючи офіси в США, Європі та Тайвані. Часто розважальний підрозділ слугує ініціатором розширення ринку. У 2015 році компанія створила підрозділ у Шанхаї, за два роки до того, як Bandai Namco Holdings заснувала свій китайський підрозділ.

Підрозділ Toy and Hobby очолює компанія {{Нп|Bandai|Bandai|en|Bandai}}, яка розробляє іграшки та електронні пристрої на основі таких ліцензій, як ''[[Dragon Ball]]'', ''[[Гандам (франшиза)|Gundam]]'' та ''[[Sailor Moon]]''.<ref>{{Cite web|url=https://www.nytimes.com/1997/10/31/business/naoharu-yamashina-toy-maker-dies-at-79.html?auth=linked-google|title=Naoharu Yamashina, Toy Maker, Dies at 79|last=Pollack|first=Andrew|date=|website=The New York Times|archive-url=https://web.archive.org/web/20201023043302/https://www.nytimes.com/1997/10/31/business/naoharu-yamashina-toy-maker-dies-at-79.html?auth=linked-google|archive-date=2020-10-23|access-date=2024-07-25}}</ref> Bandai Spirits розробляє іграшки, призначені для більш дорослої аудиторії, а також призи для аркадних ігор.<ref>{{Cite web|url=https://www.animenewsnetwork.com/news/2019-02-22/toy-company-banpresto-dissolves-combines-with-bandai-spirits/.143782|title=Toy Company Banpresto Dissolves, Combines With Bandai Spirits|last=Sherman|first=Jennifer|date=2019-02-22|website=Anime News Network|archive-url=https://web.archive.org/web/20201108003707/https://www.animenewsnetwork.com/news/2019-02-22/toy-company-banpresto-dissolves-combines-with-bandai-spirits/.143782|archive-date=2020-11-08|access-date=2024-07-25}}</ref> MegaHouse розробляє фігурки та іграшки для цукеркових автоматів, як і Heart Corporation для сезонних заходів. Інші компанії, що входять до цього підрозділу, включають Seeds, яка виробляє медичне обладнання; Plex, розробника іграшок на основі ліцензованих персонажів;<ref>{{Cite web|url=https://www.animenewsnetwork.com/news/2019-02-08/bandai-plex-subsidiary-to-absorb-tamagotchi-developer-wiz/.143150|title=Bandai's Plex Subsidiary to Absorb Tamagotchi Developer Wiz|last=Rafael Antonio Pineda|date=2019-02-08|website=Anime News Network|archive-url=https://web.archive.org/web/20201027065253/https://www.animenewsnetwork.com/news/2019-02-08/bandai-plex-subsidiary-to-absorb-tamagotchi-developer-wiz/.143150|archive-date=2020-10-27|access-date=2024-07-25}}</ref> Sun-Star, які розробляють та розповсюджують канцелярські товари для споживачів та японських шкільних систем; CCP, виробника сувенірної продукції та побутової електроніки; та Banpresto Sales, дистрибутора призів для ігрових автоматів.

Bandai Namco Amusement, до 2018 року відомі як просто Namco, очолює підрозділ Real Entertainment. Amusement розробляє аркадні ігри та обслуговує парки розваг компанії, включаючи Namco Namja Town, Wonder Bowl та їхні локації VR Zone. Серед відеоігор, розроблених Amusement, — ''Time Crisis 5'', ''Star Wars Battle Pod'', ''Pac-Man Racing'' і ''Galaga Fever''.<ref>{{Cite web|url=https://japan.cnet.com/article/35115477/|title=VR ZONE新作「ギャラガフィーバー」を体験--視界を覆うほどのギャラガ大量発生|date=2018-03-02|website=CNET Japan|language=ja|access-date=2024-07-25}}</ref> Крім того, Amusement надає послуги для платформи цифрової валюти Bandai Namco «Banacoin» і мобільних додатків для просування подій в їхніх аркадах. Компанії допомагають Bandai Namco Technica та Bandai Namco Amusement Lab, які надають послуги з ремонту та розробки відповідно.<ref>{{Cite web|url=https://www.gamasutra.com/view/news/322604/Bandai_Namco_Amusement_Lab_Inc_established_for_VR_arcade_development.php|title=Bandai Namco Amusement Lab Inc. established for VR arcade development|last=Kidwell|first=Emma|date=2018-07-20|website=Gamasutra|archive-url=https://web.archive.org/web/20201109021451/https://www.gamasutra.com/view/news/322604/Bandai_Namco_Amusement_Lab_Inc_established_for_VR_arcade_development.php|archive-date=2020-11-09|access-date=2024-07-25}}</ref> Hanayashiki Co, Ltd. управляє найстарішим в Японії однойменним тематичним парком, тоді як PleasureCast підтримує та відкриває центри розваг по всій Японії.<ref name=":1" /> Підрозділ Visual and Music Production включає в себе студії виробництва аніме {{Нп|Bandai Namco Music Live|Bandai Namco Arts|en|Bandai Namco Music Live}} та [[Actas]]; Highway Star, менеджера музичних виконавців; та Bandai Namco Live Creative, що займається продажем квитків та організацією живих концертів.

[[Sunrise (студія)|Sunrise]], японська аніме-студія, відома такими проектами, як ''[[Mobile Suit Gundam]]'' та ''[[Cowboy Bebop]]'', є центром підрозділу IP Production. Sunrise має три дочірні компанії — менеджер музичних авторських прав Sunrise Music, планувальник анімації Sunrise Beyond та продюсерську компанію [[Bandai Namco Pictures]]. {{Нп|Sotsu|Sotsu|en|Sotsu}} — рекламна агенція, яка також займається плануванням та виробництвом аніме-серіалів. Підрозділ Bandai Namco's Affiliated Business складається з компаній, які надають додаткову підтримку та ресурси. До цього підрозділу входять дистрибутори продукції Bandai Logipal та Logipal Express, фінансовий менеджер Bandai Namco Business Arc, оператор дитячих садків Kaikaya, дистрибутор іграшок {{Нп|Happinet|Happinet|en|Happinet}}, студія графічного дизайну Artpresto,<ref>{{Cite web|url=https://vietnamnews.vn/economy/505376/work-starts-on-japanese-packaging-factory-in-ha-nam.html|title=Work starts on Japanese packaging factory in Hà Nam|website=Viet Nam News|archive-url=https://web.archive.org/web/20200805045912/https://vietnamnews.vn/economy/505376/work-starts-on-japanese-packaging-factory-in-ha-nam.html|archive-date=2020-08-05|access-date=2024-07-24}}</ref> а також компанія Bandai Namco Will, що займається підтримкою людей з обмеженими фізичними можливостями.

== Примітки ==
{{reflist|4}}
{{Bandai Namco Holdings}}{{Електронна промисловість Японії}}{{База розрахунку TOPIX 100}}
[[Категорія:Bandai Namco Holdings]]
[[Категорія:Розважальні підприємства Японії]]
[[Категорія:Розважальні компанії, створені у 2005 році]]
[[Категорія:Медіакомпанії Японії]]
[[Категорія:Медіакомпанії, розташовані в Токіо]]
[[Категорія:Відеоігрові компанії, засновані в 2005 році]]
[[Категорія:Розробники відеоігор Японії]]
[[Категорія:Кейрецу]]
[[Категорія:Транснаціональні корпорації Японії]]

title: Bandai Namco Holdings Inc.

Тип: публічна компанія і холдингова компанія

Правова форма: кабушікі-ґайшя

Галузь: розважальна індустрія

Гасло: Fun for All into the Future

Попередник(и): Bandai Co., Ltd. · Namco Ltd.

Засновано: 29 вересня, 2005

Штаб-квартира: Мінато, Токіо, Японія

Попередні назви: Namco Bandai Holdings Inc. (2005—2015)

Ключові особи: Міцуакі Тагучі — голова · Масару Кавагучі — президент

Продукція: іграшки, відеоігри, мас-медіа, ресторани, парки розваг

Власник(и): на 2024 рік: · The Master Trust Bank of Japan (19,89%) · Trust & Custody Services Bank (9,41%) · JPMorgan Chase (5,02%) · Nintendo (1,76%) · Toho (0,25%)

Дочірні компанії: Bandai · Bandai Namco Entertainment · Bandai Namco Filmworks · Bandai Namco Music Live · Bandai Namco Amusement · Happinet (27%) · Italian Tomato (30.6%) · Toei Company (4.82%)


text:
# Нова класична макроекономіка
Нова класична макроекономіка, іноді нова класична економіка — школа думки в макроекономіці, яка будує свій аналіз виключно на неокласичній теорії. Зокрема, вона підкреслює важливість теоретичної бази, заснованої на мікроекономіці, особливо в частині раціональних очікувань.
Нова класична макроекономіка прагне забезпечити нові теоретичні основи для макроекономічного аналізу. Це контрастує з її новою кейнсіанською школою-конкурентом, яка використовує мікрооснови, такі як цінова прив'язка і недосконала конкуренція, для створення макроекономічних моделей, подібних до ранніх кейнсіанських варіантів.

## Історія

### Розвиток економічної думки
Класична економічна теорія — термін, використаний для першої сучасної школи економіки. Публікація Адама Сміта 1776 року «Багатство народів» вважається народженням цієї школи. Основна ідея полягає в здатності ринку до самокорекції, а також, що він є найкращим інститутом у розподілі ресурсів. Головне припущення класичної економічної теорії: всі люди максимізують свою корисність.
Так звана маржинальна революція, що відбулася в Європі в кінці XIX-го століття на чолі з Карлом Менгером, Вільямом Стенлі Джевонсом і Леоном Вальрасом, породила неокласичну економіку, яку формалізував Альфред Маршалл. А загальна рівновага Вальраса допомогла закріпити дослідження в галузі економічної науки, підкріпивши їх математичним і дедуктивним інструментарієм. І це стало класикою, включеною до підручників, що викладається до цього часу.
Неокласична школа домінувала в цій галузі аж до Великої депресії 1930-х років. Однак, із публікацією «Загальної теорії зайнятості, відсотків і грошей» Джона Мейнарда Кейнса в 1936 році деякі неокласичні припущення було відхилено. Кейнс запропонував агреговану основу для пояснення макроекономічної поведінки, що призвело до нинішнього розподілу між мікро- і макроекономікою. Особливе значення в теоріях Кейнса мало його пояснення економічної поведінки як «тваринного чуття». У цьому сенсі він обмежив роль так званого раціонального (максимізувального) агента.
Після Другої світової війни кейнсіанська економічна політика широко застосовувалася в Сполучених Штатах і країнах Західної Європи. Її домінування в цій галузі до 1970-х років найкраще відбивається в неоднозначній заяві президента США Річарда Ніксона і економіста Мілтона Фрідмана: «Тепер ми всі кейнсіанці».
Проблеми виникли під час рецесії 1973—1975 років, викликаної нафтовою кризою 1973 року. Реакція кейнсіанської політики не зменшила безробіття, а призвела до періоду високої інфляції і стагнації економічного зростання — стагфляції. Кейнсіанці були спантеличені спалахом стагфляції, оскільки первісна крива Філліпса виключала одночасні високу інфляцію і високий рівень безробіття.

### Виникнення нової класичної школи
Нова класична школа виникла в 1970-х роках через провал кейнсіанської економіки у роз'ясненні стагфляції. Нова класична і монетаристська критика, очолювана Робертом Лукасом-молодшим і Мілтоном Фрідманом, відповідно, змусила переглянути кейнсіанську економіку. Зокрема, критика Лукаса поставила під сумнів кейнсіанську модель. Це зміцнило аргумент на користь того, що макромоделі засновані на мікроекономіці.
Після 1970-х років і очевидного провалу кейнсіанської економіки Нова класична школа на деякий час стала домінівною школою макроекономіки.

## Аналітичний метод
Нова класична економіка ґрунтується на дослідженні трьох факторів коливання росту економіки: клин продуктивності, клин капіталу і клин праці. Завдяки неокласичному погляду і врахуванню бізнес-циклів можна знайти головних «винуватців» коливань реальної економіки.
- Клин продуктивності є простою мірою сукупної ефективності виробництва. Що стосується Великої депресії, то клин продуктивності означає, що економіка менш продуктивна, враховуючи капітал і трудові ресурси, наявні в економіці.
- Клин капіталу — це розрив між часовою граничною нормою заміщення в споживанні і граничним продуктом капіталу. У цьому клині є власний коефіцієнт втрат, який впливає на накопичення капіталу і рішення про заощадження, діючи як спотворювальний податок на капітал (заощадження).
- Клин праці — це співвідношення між граничною нормою заміщення споживання для відпочинку і граничним продуктом праці і діє як спотворювальний податок на робочу силу, роблячи наймання працівників менш прибутковим.

## Основа і посилання
Нова класична економіка заснована на вальрасіанських припущеннях. Передбачається, що всі агенти максимізують корисність на основі раціональних очікувань. Припускається, що в будь-який момент економіка має унікальну рівновагу за повної зайнятості або потенційного випуску, досягнутого коригуванням цін і заробітної плати. Іншими словами, ринок постійно очищується.
Нова класична економіка також вперше використовувала репрезентативні агентські моделі. Такі моделі зазнавали серйозної неокласичної критики, зокрема як вказав Алан Кірман, існує поділ між мікроекономічною поведінкою і макроекономічними результатами.
Концепцію раціональних очікувань спочатку використовував Джон Мут і популяризував Лукасом. Однією з найвідоміших нових класичних моделей є модель реального ділового циклу, розроблена Едвардом Прескоттом і Фінном Кідландом.

## Дискусія про недоліки
Нові класичні моделі мають низьку пояснювальну і прогностичну силу. Проте, моделі не здатні одночасно пояснити тривалість і величину реальних циклів. Крім того, ключовим результатом моделі є те, що тільки непередбачені зміни в грошах можуть вплинути на бізнес-цикл, а фактор безробіття виявився незначущим, адже не пройшов стандартних емпіричних тестів.
На передній план вийшов новий неокласичний синтез. Більшість економістів, навіть більшість нових класичних економістів, прийняли нове кейнсіанське уявлення про те, що з кількох причин заробітна плата і ціни не можуть швидко і плавно переходити до значень, необхідних для довгострокової рівноваги між кількостями, що постачаються і споживаються. Тому вони також приймають монетаристську і новокейнсіанську точку зору, що грошово-кредитна політика може мати значний вплив у короткостроковій перспективі. Нова класична макроекономіка внесла в нову кейнсіанську економіку і новий неокласичний синтез гіпотезу раціональних очікувань та ідею міжчасової оптимізації.
Петер Гальбач (Peter Galbács) вважає, що критики мають поверхневе і неповне розуміння нової класичної макроекономіки. Він стверджує, що не слід забувати про умовний характер нових класичних доктрин. Якщо ціни є абсолютно гнучкими і якщо суспільні очікування повністю раціональні, і якщо реальні економічні потрясіння — білі шуми, то грошово-кредитна політика не може вплинути на безробіття або виробництво, і будь-який намір контролювати реальну економіку закінчується тільки зміною рівня інфляції. Проте, якщо будь-яка з цих умов не виконується, грошово-кредитна політика може бути знову ефективною. Таким чином, якщо будь-яка з умов, необхідних для еквівалентності, не виконується, антициклічна фіскальна політика може бути ефективною. Управління реальною економікою можливе, мабуть, в кейнсіанському стилі, якщо уряд відновить свій потенціал для здійснення контролю. Отже, фактично нова класична макроекономіка підкреслює умови, за яких економічна політика може бути ефективною, а не зумовлювати її неефективність. Не слід відмовлятися від антициклічних устремлінь, необхідно лише звузити операційний простір за допомогою нової класичної теорії. Кейнс закликав до активних контрциклічних зусиль фіскальної політики. І це правильно і з точки зору нової класичної теорії, нові класики тільки визначили нові умови, необхідні для ефективності антициклічних зусиль.
Теоретик реального ділового циклу Бернд Луке називає нову класичну модель макроекономіки «карикатурою на економіку», бо припущення, що лежать в її основі, виключають будь-яку нераціональну поведінку або можливість провалу ринку, ціни завжди повністю гнучкі, а ринок завжди перебуває в економічній рівновазі. Нинішня місія нової класичної макроекономіки полягає в тому, щоб з'ясувати, якою мірою ця карикатура на економіку вже володіє достатньою прогностичною силою для пояснення економічних циклів.

title: Нова класична макроекономіка

wikitext:
'''Нова класична макроекономіка''', іноді '''нова класична економіка''' — [[Школи економічної думки|школа думки]] в [[Макроекономіка|макроекономіці]], яка будує свій аналіз виключно на [[Неокласична економіка|неокласичній]] теорії. Зокрема, вона підкреслює важливість теоретичної бази, заснованої на [[Мікроекономіка|мікроекономіці]], особливо в частині [[Теорія раціональних очікувань|раціональних очікувань]].

Нова класична макроекономіка прагне забезпечити нові теоретичні основи для макроекономічного аналізу. Це контрастує з її [[Нове кейнсіанство|новою кейнсіанською]] школою-конкурентом, яка використовує [[Мікроекономічні обґрунтування|мікрооснови]], такі як [[Номінальна жорсткість|цінова прив'язка]] і [[недосконала конкуренція]], для створення макроекономічних моделей, подібних до ранніх кейнсіанських варіантів.<ref>Chapter 1. Snowdon, Brian and Vane, Howard R., (2005). ''Modern Macroeconomics: Its Origin, Development and Current State''. Edward Elgar Publishing,</ref>

== Історія ==

=== Розвиток економічної думки ===
[[Класична економічна теорія]] — термін, використаний для першої сучасної школи економіки. Публікація [[Адам Сміт|Адама Сміта]] 1776 року [[Дослідження про природу і причини багатства народів|«''Багатство народів»'']] вважається народженням цієї школи. Основна ідея полягає в здатності ринку до самокорекції, а також, що він є найкращим інститутом у розподілі ресурсів. Головне припущення класичної економічної теорії: всі люди максимізують свою [[корисність]].

Так звана [[Маржиналізм|маржинальна революція]], що відбулася в Європі в кінці XIX-го століття на чолі з [[Карл Менгер|Карлом Менгером]], [[Вільям Стенлі Джевонс|Вільямом Стенлі Джевонсом]] і [[Леон Вальрас|Леоном Вальрасом]], породила [[Неокласична економіка|неокласичну економіку]], яку формалізував [[Альфред Маршалл]]. А [[загальна рівновага]] Вальраса допомогла закріпити дослідження в галузі економічної науки, підкріпивши їх математичним і дедуктивним інструментарієм. І це стало класикою, включеною до підручників, що викладається до цього часу.

Неокласична школа домінувала в цій галузі аж до [[Велика депресія|Великої депресії]] 1930-х років. Однак, із публікацією [[Загальна теорія зайнятості, відсотків і грошей|''«Загальної теорії зайнятості, відсотків і грошей''»]] [[Джон Мейнард Кейнс|Джона Мейнарда Кейнса]] в 1936 році<ref>{{Стаття|url=http://www.hetsa.org.au/pdf-back/25-A-7.pdf|author={{нп|Роберт Скідельський|||Robert Skidelsky}}|title=The Influence of the Great Depression on Keynes's ''General Theory''|date=1996|language=en|видання=[[History of Economics Review]]|тип=journal|том=25|номер=1|pages=78—87|doi=10.1080/10370196.1996.11733219|accessdate=2021-01-29|archivedate=2019-03-09|archiveurl=https://web.archive.org/web/20190309210723/http://www.hetsa.org.au/pdf-back/25-A-7.pdf}}</ref> деякі неокласичні припущення було відхилено. Кейнс запропонував [[Агрегування|агреговану]] основу для пояснення макроекономічної поведінки, що призвело до нинішнього розподілу між [[Мікроекономіка|мікро]]- і [[Макроекономіка|макроекономікою]]. Особливе значення в теоріях Кейнса мало його пояснення економічної поведінки як «тваринного чуття». У цьому сенсі він обмежив роль так званого раціонального (максимізувального) агента.

Після [[Друга світова війна|Другої світової війни]] кейнсіанська економічна політика широко застосовувалася в [[Сполучені Штати Америки|Сполучених Штатах]] і країнах [[Західна Європа|Західної Європи]]. Її домінування в цій галузі до 1970-х років найкраще відбивається в неоднозначній заяві президента США [[Річард Ніксон|Річарда Ніксона]] і економіста [[Мілтон Фрідман|Мілтона Фрідмана]]: «Тепер ми всі кейнсіанці».

Проблеми виникли під час [[Рецесія|рецесії]] 1973—1975 років, викликаної [[Нафтова криза 1973 року|нафтовою кризою 1973 року]]. Реакція кейнсіанської політики не зменшила [[безробіття]], а призвела до періоду високої [[Інфляція|інфляції]] і [[Стагнація|стагнації]] економічного зростання — [[Стагфляція|стагфляції]]. Кейнсіанці були спантеличені спалахом стагфляції, оскільки первісна [[крива Філліпса]] виключала одночасні високу інфляцію і високий рівень безробіття.

=== Виникнення нової класичної школи ===
Нова класична школа виникла в 1970-х роках через провал кейнсіанської економіки у роз'ясненні стагфляції. Нова класична і монетаристська критика, очолювана [[Роберт Емерсон Лукас|Робертом Лукасом-молодшим]] і [[Мілтон Фрідман|Мілтоном Фрідманом]], відповідно, змусила переглянути кейнсіанську економіку. Зокрема, {{Не перекладено|критика Лукаса||ru|Критика Лукаса}} поставила під сумнів кейнсіанську модель. Це зміцнило аргумент на користь того, що макромоделі засновані на мікроекономіці.

Після 1970-х років і очевидного провалу кейнсіанської економіки Нова класична школа на деякий час стала домінівною школою макроекономіки.

== Аналітичний метод ==
Нова класична економіка ґрунтується на дослідженні трьох факторів коливання росту економіки: клин продуктивності, клин капіталу і клин праці. Завдяки неокласичному погляду і врахуванню бізнес-циклів можна знайти головних «винуватців» коливань реальної економіки.

* Клин '''продуктивності''' є простою мірою сукупної ефективності виробництва. Що стосується [[Велика депресія|Великої депресії]], то клин продуктивності означає, що економіка менш продуктивна, враховуючи капітал і трудові ресурси, наявні в економіці.
* Клин '''капіталу''' — це розрив між часовою [[Гранична норма заміщення|граничною нормою заміщення]] в споживанні і [[Граничний продукт капіталу|граничним продуктом капіталу]]. У цьому клині є власний коефіцієнт втрат, який впливає на накопичення капіталу і рішення про заощадження, діючи як спотворювальний податок на капітал (заощадження).
* Клин '''праці''' — це співвідношення між граничною нормою заміщення споживання для відпочинку і граничним продуктом праці і діє як спотворювальний податок на робочу силу, роблячи [[Найманий робітник|наймання працівників]] менш прибутковим.

== Основа і посилання ==
Нова класична економіка заснована на [[Закон Вальраса|вальрасіанських припущеннях]]. Передбачається, що всі агенти максимізують [[корисність]] на основі [[Теорія раціональних очікувань|раціональних очікувань]]. Припускається, що в будь-який момент економіка має унікальну [[Ринкова рівновага|рівновагу]] за [[Повна зайнятість|повної зайнятості]] або потенційного випуску, досягнутого коригуванням [[Ціна|цін]] і [[Заробітна плата|заробітної плати]]. Іншими словами, [[Очищення ринку|ринок постійно очищується]].

Нова класична економіка також вперше використовувала {{Не перекладено|Репрезентативний агент|репрезентативні агентські|en|Representative agent}} моделі. Такі моделі зазнавали серйозної неокласичної критики, зокрема як вказав {{Не перекладено|Алан Кірман||de|Alan Kirman}}, існує поділ між мікроекономічною поведінкою і макроекономічними результатами.<ref>{{Стаття|author=Alan P.; Kirman|title=Whom or What does the Representative Individual Represent?|date=1992|language=en|видання={{Нп3|Journal of Economic Perspectives}}|тип=journal|том=6|номер=2|pages=117—136|doi=10.1257/jep.6.2.117}}</ref>

Концепцію [[Теорія раціональних очікувань|раціональних очікувань]] спочатку використовував {{Не перекладено|Джон Мут||en|John Muth}}<ref>{{Стаття|author=John F.; Muth|title=Rational Expectations and the Theory of Price Movements|date=1961|language=en|видання=[[Econometrica]]|тип=journal|том=29|номер=3|pages=315—335|doi=10.2307/1909635}}</ref> і популяризував Лукасом<ref>{{Стаття|author=Robert E.; Lucas|title=Expectations and the Neutrality of Money|date=1972|language=und|видання={{Нп3|Journal of Economic Theory}}|том=4|номер=2|pages=103—124|doi=10.1016/0022-0531(72)90142-1}}</ref>. Однією з найвідоміших нових класичних моделей є модель [[Теорія реального ділового циклу|реального ділового циклу]], розроблена [[Едвард Прескотт|Едвардом Прескоттом]] і [[Фінн Кідланд|Фінном Кідландом]].

== Дискусія про недоліки ==
Нові класичні моделі мають низьку пояснювальну і прогностичну силу. Проте, моделі не здатні одночасно пояснити тривалість і величину реальних циклів. Крім того, ключовим результатом моделі є те, що тільки непередбачені зміни в грошах можуть вплинути на бізнес-цикл, а фактор безробіття виявився незначущим, адже не пройшов стандартних емпіричних тестів.<ref name="snowdon">{{Стаття|title=The New Classical Counter-Revolution: False Path or Illuminating Complement?|видання={{Нп3|Eastern Economic Journal}}|том=33|номер=4|pages=541—562|doi=10.1057/eej.2007.40|language=en|тип=journal|author=Brian; Snowdon}}</ref><ref>{{Стаття|title=New Classical Macroeconomic Theory and Fiscal Rules: Some Methodological Problems|видання=Contributions to Political Economy|том=16|номер=1|pages=1—21|doi=10.1093/oxfordjournals.cpe.a014051|language=en|тип=journal|author=Evan; Gilbert|date=1997}}</ref><ref>{{Стаття|title=Keynesian, New Keynesian, and New Classical Economics|видання={{Нп3|Oxford Economic Papers}}|том=39|номер=1|pages=119—133|url=http://oep.oxfordjournals.org/content/39/1/119.extract|doi=10.1093/oxfordjournals.oep.a041773|language=en|тип=journal|author=Bruce C.; Greenwald|date=1987}}</ref><ref>{{нп|Марк Тома|||Mark Thoma}}, [http://economistsview.typepad.com/economistsview/2012/04/new-classical-new-keynesian-and-real-business-cycle-models.html New Classical, New Keynesian, and Real Business Cycle Models], Economist's View</ref><ref>{{Стаття|title=Reply to: "The New Classical Counter-Revolution: False Path or Illuminating Complement?"|видання={{Нп3|Eastern Economic Journal}}|том=33|номер=4|pages=563—565|doi=10.1057/eej.2007.41|language=en|тип=journal|author=Laurence; Seidman}}</ref>

[[Мейнстримні медіа|На передній план]] вийшов {{Не перекладено|новий неокласичний синтез||en|New neoclassical synthesis}}. Більшість економістів, навіть більшість нових класичних економістів, прийняли [[Нове кейнсіанство|нове кейнсіанське]] уявлення про те, що з кількох причин заробітна плата і ціни не можуть швидко і плавно переходити до значень, необхідних для {{Не перекладено|Довгострокові і короткострокові рівноваги|довгострокової рівноваги|en|Long run and short run}} між кількостями, що постачаються і споживаються. Тому вони також приймають [[Монетаризм|монетаристську]] і новокейнсіанську точку зору, що грошово-кредитна політика може мати значний вплив у {{Не перекладено|Довгострокова і короткострокова рівновага|короткостроковій перспективі|en|Long run and short run}}<ref>{{нп|Кевін Гувер|||Kevin Hoover}} (2008). [http://www.econlib.org/library/Enc/NewClassicalMacroeconomics.html «New Classical Macroeconomics»], econlib.org</ref>. Нова класична макроекономіка внесла в нову кейнсіанську економіку і новий неокласичний синтез [[Теорія раціональних очікувань|гіпотезу раціональних очікувань]] та ідею [[Рівняння Беллмана|міжчасової оптимізації]].<ref name="snowdon"/>

Петер Гальбач<ref>{{Книга
|заголовок = The Theory of New Classical Macroeconomics. A Positive Critique
|рік = 2015
|doi = 10.1007/978-3-319-17578-2
|ref = Galbács
|мова = en
|автор = Galbács, Peter
}}</ref> (Peter Galbács) вважає, що критики мають поверхневе і неповне розуміння нової класичної макроекономіки. Він стверджує, що не слід забувати про умовний характер нових класичних доктрин. Якщо ціни є абсолютно гнучкими і якщо суспільні очікування повністю раціональні, і якщо реальні економічні потрясіння — [[Білий шум|білі шуми]], то [[Монетарна політика|грошово-кредитна політика]] не може вплинути на безробіття або виробництво, і будь-який намір контролювати реальну економіку закінчується тільки зміною рівня інфляції. Проте, якщо будь-яка з цих умов не виконується, грошово-кредитна політика може бути ''знову'' ефективною. Таким чином, якщо будь-яка з умов, необхідних для еквівалентності, не виконується, антициклічна [[фіскальна політика]] може бути ефективною. Управління реальною економікою можливе, мабуть, в кейнсіанському стилі, якщо уряд відновить свій потенціал для здійснення контролю. Отже, фактично нова класична макроекономіка підкреслює умови, за яких економічна політика може бути ефективною, а не зумовлювати її неефективність. Не слід відмовлятися від антициклічних устремлінь, необхідно лише звузити операційний простір за допомогою нової класичної теорії. Кейнс закликав до активних контрциклічних зусиль фіскальної політики. І це правильно і з точки зору нової класичної теорії, нові класики тільки визначили нові умови, необхідні для ефективності антициклічних зусиль.

Теоретик реального ділового циклу [[Бернд Луке]] називає нову класичну модель макроекономіки «карикатурою на економіку», бо припущення, що лежать в її основі, виключають будь-яку нераціональну поведінку або можливість [[Фіаско ринку|провалу ринку]], ціни завжди повністю гнучкі, а ринок завжди перебуває в [[Ринкова рівновага|економічній рівновазі]]. Нинішня місія нової класичної макроекономіки полягає в тому, щоб з'ясувати, якою мірою ця карикатура на економіку вже володіє достатньою прогностичною силою для пояснення [[Економічний цикл|економічних циклів]].<ref>[[Гамбурзький університет|University of Hamburg]], Bernd Lucke, [https://www.wiso.uni-hamburg.de/fileadmin/wiso_vwl_iwk/paper/rbctheor.pdf Die Real-Business-Cycle Theorie und ihre Relevanz für die Konjunkturanalyse] {{Wayback}}</ref>

== Див. також ==
* [[Неокласичний синтез]]
* {{Не перекладено|Історія сучасних макроекономічних вчень||ru|История современных макроэкономических учений}}

== Примітки ==
{{примітки|2}}

== Література ==
* {{Книга
|рік = 1992
|ISBN = 0719032806, 9780719032806, 0719032814, 9780719032813
|allpages = ix, 326
|місце = Manchester
|видавництво = Manchester University Press
|заголовок = What's new in economics?
|посилання = https://www.worldcat.org/oclc/23731900
}}
* {{Стаття|title=New Classicals and Keynesians, or the Good Guys and the Bad Guys|видання=Swiss Journal of Economics and Statistics|том=125|номер=3|pages=263—273|url=http://www.sjes.ch/papers/1989-III-7.pdf|doi=10.3386/w2982|language=en|тип=journal|author=Barro, Robert J.|date=1989}}
* {{Книга
|автор = Hoover, Kevin D.
|рік = 1988
|ISBN = 0631146059, 9780631146056, 0631172637, 9780631172635
|allpages = xiv, 310
|місце = Oxford, UK
|видавництво = B. Blackwell
|заголовок = The new classical macroeconomics : a sceptical inquiry
|посилання = https://www.worldcat.org/oclc/17549842
}}
* {{Cite encyclopedia|editor=David R. Henderson (ed.)|encyclopedia=Concise Encyclopedia of Economics|url=http://www.econlib.org/library/Enc/NewClassicalMacroeconomics.html|year=2008|edition=2nd|publisher=Library of Economics and Liberty|location=Indianapolis|isbn=978-0865976658}}
{{Школи економічної думки}}
{{Макроекономіка}}
[[Категорія:Макроекономіка]]
[[Категорія:Економічні теорії та школи]]


text:
# Партія Народної Свободи
Партія національної свободи (пол. Partija Wolji Naroda, PWN) — невелика, але впливова українська партія, яка діяла в Другій Речі Посполитій із середини 1924 року.
Сформована з лівої русофільської групи соціалістів, вона діяла у Східній Галичині. Його очолили: Кирило Вальницький, Михайло Заєць і Кузьма Пелехатий.

title: Партія Народної Свободи

wikitext:
'''Партія національної свободи''' (пол. Partija Wolji Naroda, PWN) — невелика, але впливова українська партія, яка діяла в [[Польська Республіка (1918—1939)|Другій Речі Посполитій]] із середини [[1924|1924 року]].

Сформована з лівої [[Русофільство|русофільської]] групи соціалістів, вона діяла у [[Східна Галичина|Східній Галичині]]. Його очолили: [[Вальницький Кирило|Кирило Вальницький]]<ref>{{Cite book
|url=https://esu.com.ua/article-33030
|title=Вальницький Кирило
|last=Науменко
|first=К. Є.
|date=2005
|publisher=Інститут енциклопедичних досліджень НАН України
|volume=4
|language=Ukrainian
|isbn=978-966-02-2074-4
}}</ref>, Михайло Заєць і [[Пелехатий Кузьма Миколайович|Кузьма Пелехатий]]<ref>{{Cite web|title=Особистості: Пелехатий Кузьма Миколайович|url=https://drohobychyna.com.ua/section/osobistosti/pelehatiy-kuzma-mikolayovich/|website=drohobychyna.com.ua|accessdate=2023-07-12|language=ua}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* [[Ришард Тожецький]], ''Українське питання в Польщі в 1923-1929 рр.'', Краків 1989,{{ISBN|83-08-01977-3}}

{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Політичні партії Польщі]]


text:
# Микулинці-Струсів
Мику́линці-Стру́сів — залізнична станція Тернопільської дирекції Львівської залізниці.
Розташована на лінії Біла-Чортківська — Тернопіль між станціями Прошова (8 км) та Теребовля (9 км) у смт Дружба Теребовлянського району Тернопільської області. На станції зупиняються тільки приміські поїзди.
Режим роботи каси:
05:30-07:00, 08:00-10:00, 16:00-16:30; 17:30-18:30, 21:00-22:00. Вихідний — субота

title: Микулинці-Струсів

wikitext:
{{Залізнична станція
|тип = станція
|Font-Color = <!--колір шрифту (вказується, якщо напрямку немає в шаблоні FontColor on Line)-->
|Color = <!--колір фону заголовка (вказується, якщо напрямку немає в шаблоні Color on Line)-->
|Name = Микулинці-Струсів
|Line = [[Тернопіль (станція)|Тернопіль]] — [[Біла-Чортківська]]
|Railway = [[Львівська залізниця]]
|Department = [[Тернопільська дирекція залізничних перевезень|Тернопільська дирекція]]
|населений_пункт = смт [[Дружба (Теребовлянський район)|Дружба]]
|Image =
<!-- |lat_dir = N |lat_deg = 49 |lat_min = 21 |lat_sec = 36
  |lon_dir = E |lon_deg = 25 |lon_min =39 |lon_sec = 01
  |region                 = Ukraine
  |CoordScale             =
-->
|Date =
|Year = 1896
|ProjectName = <!--проектна назва-->
|OldName = <!--попередні назви-->
|NameProjects = <!--проекти перейменування-->
|Type = проміжна станція
|Arhitector = <!--архітектори вокзалу-->
|Enginer = <!--інженери-конструктори-->
| поверхів =
|NumberOfPlatforms = 2
|NumberOfTracks = 4
|PlatformType = бокова та острівна
|PlatformForm = пряма
|PlatformLength = <!--довжина платформи (якщо у центрального зала і посадочних платформ різна довжина, занотовуем)-->
|PlatformWidth = <!--ширина платформи (ширину центрального зала і посадочних платформ (окремо))-->
|Builder = <!--Забудовник, компанія, будівельно-монтажне управління, що збудувало станцію-->
|Street = Лесі Українки, 21
|TransTo = <!--переходи на станції-->
|TransTo1 = <!--пересадка на-->
|DistanceKiev =
|Center =
|Distance =
|Center2 =
|Distance2 =
|Distance3 =
|Center3 =
|Tariff = <!--тарифна зона пасажирської платформи-->
|Code = 362809
|CodeExpress = 2218147
|Commons = <!--категорія у Вікісховищі-->
|services =  {{+Каса}} {{+Багаж}}
|services1 =
}}
{{Тернопіль — Бучач}}
'''Мику́линці-Стру́сів''' — [[залізнична станція]] [[Тернопільська дирекція залізничних перевезень|Тернопільської дирекції]] [[Львівська залізниця|Львівської залізниці]].

Розташована на лінії [[Біла-Чортківська]] — [[Тернопіль (станція)|Тернопіль]] між станціями [[Прошова (станція)|Прошова]] (8 км) та [[Теребовля (станція)|Теребовля]] (9 км) у смт [[Дружба (Теребовлянський район)|Дружба]] [[Теребовлянський район|Теребовлянського району]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]]. На станції зупиняються тільки приміські поїзди.

Режим роботи каси:

05:30-07:00, 08:00-10:00, 16:00-16:30; 17:30-18:30, 21:00-22:00. Вихідний — субота

== Джерела ==
* {{ТК4}}
* {{ЖДС}}

== Посилання ==
* [http://railwayz.info/photolines/station/2527 ст. Микулинці-Струсів] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150730011945/http://railwayz.info/photolines/station/2527 |date=30 липня 2015 }}
* [http://railway.lviv.ua/schedule/ Розклад руху приміських поїздів] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160803031337/http://railway.lviv.ua/schedule/ |date=3 серпня 2016 }}

{{railway-stub}}
{{Роздільні пункти Тернопільської дирекції ЛЗ}}

{{Портали|Залізниця}}

[[Категорія:Транспорт Теребовлянського району]]
[[Категорія:Залізничні станції Тернопільської області]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1896]]

title: Станція Микулинці-Струсів Тернопіль — Біла-Чортківська · Львівська залізниця · Тернопільська дирекція · смт Дружба

Тип: проміжна станція

Тип платформ(и): бокова та острівна

Форма платформи: пряма

Вулиця: Лесі Українки, 21

Послуги: Квиткова каса · Оформлення багажу

title: Дільниця Тернопіль — Бучач

Львів
Шепетівка
Гречани
вул. Микулинецька
Ходорів
р. Гнізна
Гусятин
р. Нічлавка
Іване-Пусте
р. Серет
Заліщики
р. Джурин
р. Стрипа

0 · Тернопіль

Горбатий міст

8,8 · Березовиця-Острів

19,5 · Прошова

24 · Зелений Гай

27,4 · Микулинці-Струсів

32 · Кровинка

36,1 · Теребовля

45,8 · Деренівка

51 · Говилів

57,4 · Хоростків

72,6 · Копичинці

76 · Котівка

78,8 · Гадинківці

82,4 · Вигнанка

89,6 · Чортків

95,3 · Біла-Чортківська

98,5 · Білобожниця

108,9 · Джурин

117,5 · Пишківці

вул. Тернопільська

| вул. Підгаєцька | | Бучацький тунель |

вул. Галицька

124,5 · Бучач


text:
# Атагіс
Атагіс (Attagis) — рід сивкоподібних птахів родини тинокорових (Thinocoridae). Містить два види.

## Поширення
Рід поширений в Південній Америці. Трапляється у гірських районах Патагонії та Анд від Еквадору до мису Горн.

## Опис
Зовні птахи схожі на куріпок з короткими ніжками та довгими крилами. Тіло завдовжки до 28 см та вагою 400 г.

## Види
- Attagis gayi — атагіс рудочеревий
- Attagis malouinus — атагіс білочеревий

title: Атагіс

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Атагіс
| image = AttagisChimborazensisSmit.jpg
| image_width = 280px
| image_caption =  [[Атагіс рудочеревий]] (''Attagis gayi'')
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Сивкоподібні]] (Charadriiformes)
| familia = [[Тинокорові]] (Thinocoridae)
| genus = '''Атагіс (''Attagis'')'''
| genus_authority = [[Ісідор Жоффруа Сент-Ілер|Saint-Hilaire]] and [[Рене Прімевер Лессон|Lesson]], 1831
| subdivision_ranks = Види
| subdivision =
* ''[[Attagis gayi]]''
* ''[[Attagis malouinus]]''
| wikispecies = Attagis
}}
'''Атагіс'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Attagis'') — рід [[Сивкоподібні|сивкоподібних]] [[птахи|птахів]] родини [[Тинокорові|тинокорових]] (Thinocoridae).<ref>{{cite book | last1=Geoffroy Saint-Hilaire | first1=Isidore | author1-link=Ісідор Жоффруа Сент-Ілер | last2=Lesson | first2=René | author2-link=Рене Прімевер Лессон| year=1831 | title=Centurie Zoologique | language=French | location= | publisher= | pages=130, 135 | url=https://biodiversitylibrary.org/page/28724675 | accessdate=16 серпня 2019 | archive-date=19 липня 2019 | archive-url=https://web.archive.org/web/20190719154303/https://www.biodiversitylibrary.org/page/28724675 }}</ref><ref>{{cite book | editor-last=Peters | editor-first=James Lee | editor-link=James L. Peters | year=1934 | title=Check-list of Birds of the World | volume=Volume 2 | publisher=Harvard University Press | place=Cambridge, Massachusetts | page=306 | url=https://biodiversitylibrary.org/page/14483119 | accessdate=16 серпня 2019 | archive-date=19 липня 2019 | archive-url=https://web.archive.org/web/20190719153129/https://www.biodiversitylibrary.org/page/14483119 }}</ref> Містить два види.<ref name=ioc>{{cite web | editor1-last=Gill | editor1-first=Frank | editor1-link=Frank Gill (ornithologist) | editor2-last=Donsker | editor2-first=David | year=2019 | title=Grebes, flamingos, buttonquail, plovers, painted-snipes, jacanas, plains-wanderer, seedsnipes | work=World Bird List Version 9.2 | url=https://www.worldbirdnames.org/bow/grebes/ | publisher=International Ornithologists' Union | accessdate=19 July 2019 | archive-date=28 серпня 2019 | archive-url=https://web.archive.org/web/20190828191553/https://www.worldbirdnames.org/BOW/grebes/ }}</ref>

== Поширення ==
Рід поширений в [[Південна Америка|Південній Америці]]. Трапляється у гірських районах [[Патагонія|Патагонії]] та [[Анди|Анд]] від [[Еквадор]]у до мису [[Мис Горн|Горн]].

== Опис ==
Зовні птахи схожі на куріпок з короткими ніжками та довгими крилами. Тіло завдовжки до 28 см та вагою 400 г.

== Види ==
* ''[[Attagis gayi]]'' — [[атагіс рудочеревий]]
* ''[[Attagis malouinus]]'' — [[атагіс білочеревий]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{птахи-доробити}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Тинокорові]]
[[Категорія:Роди птахів]]

title: ?Атагіс

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Сивкоподібні (Charadriiformes)

Родина: Тинокорові (Thinocoridae)

Рід: Атагіс (Attagis) · Saint-Hilaire and Lesson, 1831

Вікісховище: Attagis

Віківиди: Attagis


text:
# Унія (хокейний клуб)
«Унія» (пол. Unia Oświęcim) — хокейний клуб з м. Освенцим, Польща. Заснований у 1946 році. Виступає у чемпіонаті Польської Екстраліги.
Чемпіон Польщі (1992, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2024), срібний призер (1991, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2005), бронзовий призер (2011, 2023). Володар Кубка Польщі (2000, 2003), фіналіст (2002, 2011).
Домашні ігри команда проводить у Льодовій залі «МОЗіР» (3,500). Офіційні кольори клубу синій і білий.
Найсильніші гравці різних років:
- воротарі: Томаш Яворський;
- захисники: Анджей Кондзьолка, Марек Холева, Себастьян Гонера;
- нападаники: Анджей Забава, Маріуш Пузіо, Даріуш Платек, Марек Стебніцький, Войцех Ткач, Вальдемар Клісяк, Лешек Ляшкевич.

title: Унія (хокейний клуб)

wikitext:
{{Хокейна команда
|назва_команди = <small>Унія Освенцим</small>
|колір_тла = #1874CD
|колір_тексту = #ffffff
|логотип = TH Unia Oswiecim.png
|ліга = [[Польська Екстраліга з хокею|Польська Екстраліга]]
|конференція =
|дивізіон =
|заснована = [[1946]]
|історія =
|арена = Льодова зала «МОЗіР» (3,500)
|місто = м. [[Освенцим]], [[Польща]]
|кольори_команди = {{color box|#1874CD}} {{color box|#ffffff}}
|володар =
|головний_тренер = {{прапорець|CZE}} Карел Суханек
|головний_менеджер =
|капітан = {{прапорець|POL}} Вальдемар Клісяк
|володар_кубків_Стенлі =
|титули_конференції =
|титули_дивізіону =
}}
'''«Унія»''' ({{lang-pl|Unia Oświęcim}}) — [[Хокей із шайбою|хокейний]] клуб з м. [[Освенцим]], [[Польща]]. Заснований у [[1946]] році. Виступає у чемпіонаті [[Польська Екстраліга з хокею|Польської Екстраліги]].

[[Польська Екстраліга з хокею|Чемпіон Польщі]] (1992, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, [[Польська Екстраліга з хокею 2023—2024|2024]]), срібний призер (1991, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2005), бронзовий призер (2011, [[Польська Екстраліга з хокею 2022—2023|2023]]). Володар Кубка Польщі (2000, 2003), фіналіст (2002, 2011).

Домашні ігри команда проводить у Льодовій залі «МОЗіР» (3,500). Офіційні кольори клубу [[синій колір|синій]] і [[білий колір|білий]].

Найсильніші гравці різних років:
* воротарі: [[Томаш Яворський]];
* захисники: Анджей Кондзьолка, Марек Холева, [[Себастьян Гонера]];
* нападаники: Анджей Забава, Маріуш Пузіо, Даріуш Платек, Марек Стебніцький, Войцех Ткач, Вальдемар Клісяк, [[Лешек Ляшкевич]].

== Література ==
* {{книга|автор = |частина=|заголовок = Хоккей. Большая энциклопедия|оригінал = |посилання  = |відповідальний = |видання  = В 2 т. |місце  = М. |видавництво= Терра-Спорт, Олимпия Пресс|рік  = 2006|том= |pages = |allpages = |серія = |isbn = |тираж =}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20111023182643/http://www.unia.hokej.pl/ Офіційний сайт] {{ref-pl}}

{{hockey-stub}}

[[Категорія:Хокейні клуби Польщі]]
[[Категорія:Хокейні клуби, засновані 1946]]

Ліга: Польська Екстраліга

Домашня арена: Льодова зала «МОЗіР» (3,500)

Місто: м. Освенцим, Польща

Головний тренер: Карел Суханек

Капітан: Вальдемар Клісяк


text:
# Геохронологія
Геохронологія (англ. Geochronology) — наука, яка визначає час утворення гірських порід, з яких складаються земні верстви. Розрізняють геохронологію відносну і абсолютну.
Геохронологія — вчення про вік, тривалість і послідовність формування гірських порід, що складають земну кору; визначення часу утворення гірських порід, з яких складаються земні верстви. Розрізняють геохронологію відносну та абсолютну (ядерну, ізотопну).
- Відносна геохронологія користується палеонтологічним методом і визначає відносний вік порід за скам'янілими органічними рештками фауни та флори, які збереглися в цих породах на основі принципу послідовності нашарувань. У результаті виявляють відносну послідовність і час виникнення одних гірських порід чи живих організмів щодо інших.

Відносний вік гірських порід визначають стратиграфічними та палеонтологічними методами. Стратиграфічні методи базуються на відносній послідовності утворення і залягання шарів земної кори. Палеонтологічні методи беруть до уваги викопні рештки організмів і послідовність їх еволюції.
- Абсолютна геохронологія встановлює час утворення гірських порід на основі визначення радіологічного віку їх за допомогою різних методів (калій-аргонового, рубідій-стронцієвого, уран-торій-свинцевого, гелієвого, вуглецевого, мономінеральних фракцій та ін.). За цими методами вік Землі становить приблизно 4–4,5 млрд років, вік найдавніших порід в Україні — 3,5 млрд років. Перші визначення абсолютного віку радіоактивних мінералів за накопиченням у них свинцю були виконані Б.Болтвудом в Канаді в 1907. На підставі геохронологічних досліджень розроблено геохронологічну шкалу. Найбільшими її підрозділами є криптозой, що поділяється на архей і протерозой та фанерозой. Останній поділяється на три ери — палеозойську, мезозойську і кайнозойську. Ери поділяються на періоди.

Абсолютна геохронологія встановлюється радіологічними методами. Вони полягають у визначенні співвідношення концентрацій у мінералі первинних радіоактивних ізотопів і продуктів їх розпаду. Швидкість розпаду радіоактивних ізотопів є постійною. Порівнюючи залишкову радіоактивність з природною, можна встановити час, протягом якого відбулася часткова втрата радіоактивності.
Існує декілька різних методів визначення абсолютного віку, наприклад, уран-торій-свинцевий, калій-аргоновий, радіовуглецевий та інші. Період напіврозпаду ізотопів, які використовуються в цих методах, різний (наприклад, для торію-232 — 13,9 мільярда років, урану-233 — 162 тисячі років, калію-40 — 1,31 мільярда років, вуглецю-14 = 5570 років). Тож, наприклад, орієнтуючись на вміст радіоактивних ізотопів вуглецю, можна досліджувати геохімічні та геофізичні події, що трапилися на Землі впродовж кількох десятків тисяч років, враховуючи вміст урану — протягом кількох сотень тисяч років, калію — мільйони, а торію — мільярди років.

title: Геохронологія

wikitext:
{{Географія вертикальний |image=Geological time spiral.png |caption=Схематичне зображення геологічних епох в історії планети Земля |expanded=Методи}}
'''Геохронологія''' ({{lang-en|Geochronology}}) — [[наука]], яка визначає час утворення [[гірські породи|гірських порід]], з яких складаються земні верстви. Розрізняють геохронологію '''''відносну''''' і '''''абсолютну'''''.

Геохронологія — вчення про вік, тривалість і послідовність формування гірських порід, що складають земну кору; визначення часу утворення гірських порід, з яких складаються земні верстви. Розрізняють геохронологію відносну та абсолютну (ядерну, [[ізотоп]]ну).

* ''[[Відносна геохронологія]]'' користується палеонтологічним методом і визначає відносний вік порід за скам'янілими органічними рештками фауни та флори, які збереглися в цих породах на основі принципу послідовності нашарувань. У результаті виявляють відносну послідовність і час виникнення одних гірських порід чи живих організмів щодо інших.

Відносний вік гірських порід визначають стратиграфічними та палеонтологічними методами. Стратиграфічні методи базуються на відносній послідовності утворення і залягання шарів земної кори. Палеонтологічні методи беруть до уваги викопні рештки організмів і послідовність їх еволюції.

* ''Абсолютна геохронологія'' встановлює час утворення гірських порід на основі визначення [[Радіологічний вік|радіологічного віку]] їх за допомогою різних методів ([[калій]]-аргонового, [[рубідій]]-стронцієвого, [[Уран-торій-свинцевий метод|уран-торій-свинцевого]], гелієвого, [[Радіовуглецеве датування|вуглецевого]], мономінеральних фракцій та ін.). За цими методами вік Землі становить приблизно 4–4,5 млрд років, вік найдавніших порід в Україні — 3,5 млрд років. Перші визначення абсолютного віку радіоактивних мінералів за накопиченням у них свинцю були виконані Б.Болтвудом в Канаді в 1907. На підставі геохронологічних досліджень розроблено геохронологічну шкалу. Найбільшими її підрозділами є [[криптозой]], що поділяється на [[архей]] і [[протерозой]] та [[фанерозой]]. Останній поділяється на три ери — палеозойську, мезозойську і кайнозойську. Ери поділяються на періоди.

[[Абсолютна геохронологія]] встановлюється [[Радіоізотопне датування|радіологічними]] методами. Вони полягають у визначенні співвідношення концентрацій у мінералі первинних радіоактивних ізотопів і продуктів їх розпаду. Швидкість розпаду радіоактивних ізотопів є постійною. Порівнюючи залишкову радіоактивність з природною, можна встановити час, протягом якого відбулася часткова втрата радіоактивності.

Існує декілька різних методів визначення абсолютного віку, наприклад, [[уран-торій-свинцевий метод|уран-торій-свинцевий]], калій-аргоновий, [[Радіовуглецеве датування|радіовуглецевий]] та інші. Період напіврозпаду ізотопів, які використовуються в цих методах, різний (наприклад, для [[торій-232|торію-232]] — 13,9 мільярда років, [[уран-233|урану-233]] — 162 тисячі років, [[калій-40|калію-40]] — 1,31 мільярда років, [[вуглець-14|вуглецю-14]] = 5570 років). Тож, наприклад, орієнтуючись на вміст радіоактивних ізотопів вуглецю, можна досліджувати геохімічні та геофізичні події, що трапилися на Землі впродовж кількох десятків тисяч років, враховуючи вміст урану — протягом кількох сотень тисяч років, калію — мільйони, а торію — мільярди років.

== Див. також ==
* [[Геохронологічна шкала]]
* [[Стратиграфія]]
* [[Абсолютна геохронологія]]
* [[Відносна геохронологія]]
* [[Хроностратиграфія]]

== Література ==
* {{МГЕ|nocat=1}}
* У центрі уваги — ізотопна геохронологія: до 60-річчя члена-кореспондента НАН України Л. М. Степанюка / О. М. Пономаренко, В. О. Сьомка, Т. І. Довбуш // Вісник Національної Академії наук України. — 2015. — № 12. — С. 90–93.

{{geology-stub}}

{{Геологія}}
{{Час}}

[[Категорія:Геохронологія| ]]
[[Категорія:Історична геологія]]


text:
# Струйсько
Струйсько (рос. Струйско) — присілок в Плюському районі Псковської області Російської Федерації.
Населення становить 7 осіб. Входить до складу муніципального утворення Лядська волость.

## Історія
Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Лядська волость.

## Населення
| 2001 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- |
| 2    | →2   | ↗7   |

title: Струйсько

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Струйсько
|назва ін.       = Струйско
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Псковська область]]
|район           = [[Плюський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Лядська волость]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{збільшення}} 7
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Псковська область
}}
'''Струйсько''' ({{lang-ru|Струйско}}) — [[присілок]] в [[Плюський район|Плюському районі]] [[Псковська область|Псковської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 7 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Лядська волость]].

== Історія ==

Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Лядська волость<ref>[http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/6000201504020002?index=11&rangeSize=1 Закон Псковской области от 30 марта 2015 года № 1508-ОЗ «О преобразовании муниципальных образований»]</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Струйско  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Плюський район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Плюського району]]

title: присілок Струйсько

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Псковська область

Муніципальний район: Плюський район

Поселення: Лядська волость

title: Основні дані

Населення: ▲ 7

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Струйсько · Струйсько


text:
# Токмак-Могила
Токма́к-Моги́ла (інша назва — Синя гора) — пагорб, мінералого-петрографічна пам'ятка України. Розташована на заході Приазовської височини, на схід від села Новополтавка, на межі Чернігівського та Пологівського районів Запорізької області.
Зважаючи на особливу цінність Токмак-Могили як природного утворення, останець разом із прилеглою територією в 1972 році оголошено геологічною пам'яткою природи місцевого (обласного) значення «Токмак-могила (Синя гора)» (Рішення Запорізького облвиконкому від 24.05.1972 р. № 206) .
Токмак-Могила — друга за висотою точка Запорізької області. Її висота 307 м над рівнем моря, відносна висота 40 м.
Пагорб є конусоподібним денудаційним останцем докембрійських кристалічних порід Приазовського тектонічного блока Українського щита. Складений переважно порфіробластичними гранітами приазовського комплексу нижнього протерозою, в яких на деяких ділянках трапляються чарнокіти й ендербіти. Відслонення має мінералого-петрографічне значення, цікаве також у геоморфологічному відношенні. Верхня частина схилу останцевого підніжжя кам'яниста, з несуцільним покривом північно-степової рослинності петрофільного варіанту на неповнорозвинутих чорноземоподібних щебенювато-гравійних ґрунтах на елювії скельних порід. Нижня частина виположена, розорана, в минулому петрофітно-злаково-різнотравна, на чорноземах звичайних суглинисто-гравійних.

## Цікаві факти
- Біля підніжжя Токмак-Могили (на південний захід) діє Новополтавський гранітний кар'єр.
- На частині Токмак-Могили створено природоохоронну територію, геологічну пам'ятку природи «Токмак-Могила (Синя гора)» що має площу 3 га.
- Неподалік від пагорба розташовані верхів'я зразу декількох річок Запорізької області (Каїнкулак, Сисикулак, Токмак, Берда, Токмачка, Кінська), через неї також проходить вододіл між Азовським та Чорним морями.

title: Токмак-Могила

wikitext:
{{Infobox Mountain
| Name= Токмак-Могила
| Photo= [[Файл:Герб Чернігівського району Запорізької області.png|275px]]<br/>Герб Чернігівського району — вгорі в центрі сонце сходить над Токмак-Могилою
| Caption=
| Elevation=307 м
| Range=[[Приазовська височина]]
| Location= [[Запорізька область]], на межі [[Чернігівський район (Запорізька область)|Чернігівського]] та [[Пологівський район|Пологівського]] районів
| Prominence =40 м
| Coordinates =
| Topographic map =
| Type=|Age=
| First ascent =
}}
'''Токма́к-Моги́ла''' (інша назва — '''Синя гора''') — [[пагорб]], мінералого-петрографічна пам'ятка [[Україна|України]]. Розташована на заході [[Приазовська височина|Приазовської височини]], на схід від села [[Новополтавка (Чернігівський район)|Новополтавка]], на межі [[Чернігівський район (Запорізька область)|Чернігівського]] та [[Пологівський район|Пологівського]] районів [[Запорізька область|Запорізької області]].

Зважаючи на особливу цінність Токмак-Могили як природного утворення, останець разом із прилеглою територією в 1972 році оголошено геологічною пам'яткою природи місцевого (обласного) значення «Токмак-могила (Синя гора)» (Рішення Запорізького облвиконкому від 24.05.1972 р. № 206) <ref>Інформаційний екологічний атлас Запорізької області. — Запоріжжя, 2012. — 56 с. (с. 48—49)</ref>.

Токмак-Могила — друга за висотою точка Запорізької області. Її [[висота]] 307 м над рівнем моря, [[відносна висота]] 40 м.

Пагорб є конусоподібним [[Денудація|денудаційним]] останцем [[Докембрій|докембрійських]] кристалічних порід [[Приазовський тектонічний блок|Приазовського тектонічного блока]] [[Український кристалічний щит|Українського щита]]. Складений переважно [[Порфіробласти|порфіробластичними]] [[граніт]]ами приазовського комплексу нижнього [[Протерозойський еон|протерозою]], в яких на деяких ділянках трапляються [[чарнокіт]]и й [[ендербіт]]и. Відслонення має мінералого-петрографічне значення, цікаве також у геоморфологічному відношенні. Верхня частина схилу останцевого підніжжя кам'яниста, з несуцільним покривом північно-[[Степ (тип рослинності)|степової]] рослинності [[Літофіти|петрофільного]] варіанту на неповнорозвинутих чорноземоподібних щебенювато-гравійних ґрунтах на [[Елювій|елювії]] скельних порід. Нижня частина виположена, розорана, в минулому петрофітно-злаково-різнотравна, на [[чорнозем]]ах звичайних суглинисто-гравійних.

== Цікаві факти ==
* Біля підніжжя Токмак-Могили (на південний захід) діє [[Новополтавський гранітний кар'єр]].
* На частині Токмак-Могили створено [[природоохоронна територія|природоохоронну територію]], геологічну пам'ятку природи «Токмак-Могила (Синя гора)» що має площу 3 га.
* Неподалік від пагорба розташовані верхів'я зразу декількох річок Запорізької області ([[Каїнкулак]], [[Сисикулак]], [[Токмак (річка)|Токмак]], [[Берда (річка)|Берда]], [[Токмачка]], [[Кінська]]), через неї також проходить вододіл між [[Азовське море|Азовським]] та [[Чорне море|Чорним морями]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{ГЕУ}}
* {{Список ОПЗФ України}}
* [http://npoltavka.blogspot.com Блог села Новополтавка]

== Посилання ==
* [https://archive.org/stream/geolog/Геологічні%20пам'ятки%20України%20том.%202#page/n82/mode/1up Токмак-Могила] // Геологічні пам'ятки України у 4 томах / За ред. В. І. Калініна, Д. С. Гурського. – Т. 2: Український щит (Вінницька, Дніпропетровська, Житомирська, Запорізька, Кіровоградська, Черкаська області). — 2007. — C. 163.

{{Природно-заповідний фонд Чернігівського району (Запорізька область)}}

[[Категорія:Рельєф України]]
[[Категорія:Гори України]]
[[Категорія:Географія Запорізької області]]
[[Категорія:Чернігівський район (Запорізька область)]]
[[Категорія:Пологівський район]]

Країна: Україна

Регіон: Запорізька область

Розташування: Запорізька область, на межі Чернігівського та Пологівського районів

Система: Приазовська височина

Тип: гора

Площа: 3 га