text:
# Ґратка Ліча
Ґратка Ліча — ґратка певного типу в 24-вимірному просторі.

## Побудови

### Побудова через код Голея
Гратку Ліча можна визначити за допомогою коду Голея {\displaystyle {\mathcal {C}}} типу {\displaystyle [24,12,8]} як образ при стисканні в {\displaystyle 2{\sqrt {2}}} разів множини векторів {\displaystyle (a_{1},\dots ,a_{24})\in \mathbb {Z} ^{24}} таких, що
{\displaystyle a_{1}+a_{2}+\cdots +a_{24}\equiv 4a_{1}\equiv 4a_{2}\equiv \cdots \equiv 4a_{24}{\pmod {8}}}
і для кожного класу j лишків за модулем 4 двійкове 24-бітове слово v, задане як
{\displaystyle v_{i}={\begin{cases}1,&a_{i}\equiv j{\pmod {4}},\\0,&a_{i}\not \equiv j{\pmod {4}},\end{cases}}}
належить {\displaystyle {\mathcal {C}}}.

### Побудова через псевдоевклідів простір сигнатури (25,1)
Гратку Ліча можна побудовати за допомогою псевдоевклідового простору сигнатури (25,1). А саме, в цьому просторі розглядають парну унімодулярну ґратку {\displaystyle \mathrm {II} _{25,1}}, що складається з векторів {\displaystyle (x_{0},\dots ,x_{25})}, у яких усі координати одночасно цілі або одночасно напівцілі, і при цьому {\displaystyle x_{0}+\dots +x_{24}-x_{25}\in 2\mathbb {Z} }, інакше кажучи, скалярний добуток із вектором зі всіх одиниць парний.
Такій ґратці належить ізотропний вектор {\displaystyle u=(0,1,\dots ,24,70)}. Зазначимо, що через ізотропність {\displaystyle u\in \langle u\rangle ^{\perp }} тому можна розглянути фактор-простір {\displaystyle \langle u\rangle ^{\perp }/\langle u\rangle }. Обмеження скалярного добутку на цей факторпростір (знову-таки, через ізотропність {\displaystyle u}) коректно визначене та виявляється додатно визначеним. Образ {\displaystyle (\langle u\rangle ^{\perp }\cap \mathrm {II} _{25,1})/\langle u\rangle } перетину початкової ґратки з ортогональним доповненням за такої факторизації і буде ґраткою Ліча в отриманому 24-вимірному евклідовому просторі.

## Властивості
- Ґратка Ліча є парною самодвоїстою (зокрема, унімодулярною) ґраткою з довжиною найкоротшого вектора рівною 2.
- Ґратка Ліча реалізує найбільше можливе[2][3] контактне число в розмірності 24. Її контактне число дорівнює[2][3] 196560.
- Ґратка Ліча реалізує щільне[4][5] пакування куль у розмірності 24. Щільність пакування ґратки Ліча становить {\displaystyle {\tfrac {\pi ^{12}}{12!}}\approx 0.001930}.
- Група автоморфізмів ґратки Ліча — група Конвея Co0. Вона включає деякі спорадичні групи, зокрема Co1 як фактор-групу Co0 за інверсією простору, Co2[en] і Co3[en] як підгрупи. Група Конвея має порядок 8 315 553 613 086 720 000. Хоча обертова симетрія ґратки Ліча дуже висока, її група автоморфізмів не включає жодних відбиттів; іншими словами, ґратка Ліча хіральна.

title: Ґратка Ліча

wikitext:
'''Ґратка Ліча''' — [[Ґратка (геометрія)|ґратка]] певного типу в 24-вимірному [[Евклідів простір|просторі]].

== Побудови ==

=== Побудова через код Голея ===
Гратку Ліча можна визначити за допомогою [[Двійковий код Голея|коду Голея]] <math>\mathcal{C}</math> типу <math>[24,12,8]</math> як образ при стисканні в <math>2\sqrt{2}</math> разів множини векторів <math>(a_1,\dots,a_{24})\in \Z^{24}</math> таких, що

: <math>
a_1+a_2+\cdots+a_{24}\equiv 4a_1\equiv 4a_2\equiv\cdots\equiv4a_{24}\pmod{8}
</math>

і для кожного класу ''j'' лишків за модулем 4 двійкове 24-бітове слово v, задане як

: <math>
v_i=\begin{cases}
1, & a_i \equiv j \pmod 4,\\
0, & a_i \not\equiv j \pmod 4,
\end{cases}
</math>

належить <math>\mathcal{C}</math>.

=== Побудова через псевдоевклідів простір сигнатури (25,1) ===
Гратку Ліча можна побудовати за допомогою [[Псевдоевклідів простір|псевдоевклідового простору]] [[Сигнатура (лінійна алгебра)|сигнатури]] (25,1). А саме, в цьому просторі розглядають [[Ґратка (геометрія)|парну]] [[Унімодулярна ґратка|унімодулярну ґратку]] <math>\mathrm{II}_{25,1}</math>, що складається з векторів <math>(x_0,\dots,x_{25})</math>, у яких усі координати одночасно цілі або одночасно напівцілі, і при цьому <math>x_0+\dots+x_{24}-x_{25}\in 2\Z</math>, інакше кажучи, [[скалярний добуток]] із вектором зі всіх одиниць парний.

Такій ґратці належить [[ізотропний вектор]] <math>u=(0,1,\dots,24,70)</math>. Зазначимо, що через ізотропність <math>u\in \langle u\rangle^{\perp}</math> тому можна розглянути [[фактор-простір]] <math>\langle u\rangle^{\perp}/\langle u\rangle</math>. Обмеження скалярного добутку на цей факторпростір (знову-таки, через ізотропність <math>u</math>) коректно визначене та виявляється додатно визначеним. Образ <math>(\langle u\rangle^{\perp}\cap \mathrm{II}_{25,1})/\langle u\rangle</math> перетину початкової ґратки з ортогональним доповненням за такої факторизації і буде ґраткою Ліча в отриманому 24-вимірному евклідовому просторі<ref>{{Книга
|заголовок = Sphere packings, lattices and groups
|частина = Chapter 26, Theorem 3(b)
|сторінки = 524
|мова = en
|автор = J. H. Conway, N. J. A. Sloane
}}</ref>.

== Властивості ==
* Ґратка Ліча є парною [[Унімодулярна ґратка|самодвоїстою]] (зокрема, [[Унімодулярна ґратка|унімодулярною]]) ґраткою з довжиною найкоротшого вектора рівною 2.
* Ґратка Ліча реалізує найбільше можливе<ref name="Этюды">[http://www.etudes.ru/ru/mov/mov004/ «Контактное число шаров и сферические коды»] {{Wayback}} — фільм із серії «<nowiki/>[[Математичні етюди|Математические этюды]]<nowiki/>»</ref><ref name="MathWorld">{{MathWorld|urlname=LeechLattice|title=Leech Lattice}}</ref> [[контактне число]] в розмірності 24. Її контактне число дорівнює<ref name="Этюды" /><ref name="MathWorld" /> 196560.
* Ґратка Ліча реалізує щільне<ref>Анотація курсу В. В. Успенського [http://www.mccme.ru/dubna/2008/courses/vvu-1.htm Решетка Лича, или По направлению к Монстру] {{Wayback}}</ref><ref>{{Стаття|title=New maths proof shows how to stack oranges in 24 dimensions|url=https://www.newscientist.com/article/2082328-new-maths-proof-shows-how-to-stack-oranges-in-24-dimensions/|author=Lisa Grossman.|видання=[[New Scientist]]|date=2016|місяць=3|номер=|language=en|archivedate=2018-07-30|archiveurl=https://web.archive.org/web/20180730170823/https://www.newscientist.com/article/2082328-new-maths-proof-shows-how-to-stack-oranges-in-24-dimensions/}}</ref> [[Щільне пакування рівних сфер|пакування куль]] у розмірності 24. Щільність пакування ґратки Ліча становить <math>\tfrac{\pi^{12}}{12!}\approx 0.001930</math>.
* [[Автоморфізм|Група автоморфізмів]] ґратки Ліча — [[Групи Конвея|група Конвея]] Co0. Вона включає деякі [[Спорадична група|спорадичні групи]], зокрема [[Група Конвея Co1|Co1]] як фактор-групу Co0 за інверсією простору, {{Не перекладено|Група Конвея Co2|Co2|en|Conway group Co2}} і {{Не перекладено|Група Конвея Co3|Co3|en|Conway group Co3}} як підгрупи. Група Конвея має порядок 8 315 553 613 086 720 000. Хоча [[обертова симетрія]] ґратки Ліча дуже висока, її група автоморфізмів не включає жодних відбиттів; іншими словами, ґратка Ліча [[Хіральність (математика)|хіральна]].

== Див. також ==
* [[Ґратка E8]]

== Література ==
* {{Книга
|назва = Упаковки шаров, решетки и группы
|рік = 1990
|автор = Дж. Конвей, Н. Слоэн
|місце = {{М.}}
|видавництво = [[Мир (видавництво)|Мир]]
}}

== Примітки ==
{{Reflist}}
[[Категорія:Точки ґратки]]
[[Категорія:Квадратичні форми]]


text:
# Безпосереднє підпорядкування імператору
Безпосереднє підпорядкування імператору (нім. Reichsfreiheit чи Reichsunmittelbarkeit) або імперський статус — привілейований феодальний або політичний статус у Священній Римській імперії, який могли мати міста, релігійній організації, феодальні князівства або невеликі феодальні володіння.
Місто, абатство або територія зі статусом «імперської» перебувала під безпосередньою владою імператора і рейстагу. Перевага цього статусу була в тому, що території, яким його було надано, могли самостійно збирати податки і мита, а також чинити правосуддя.
Поняття «імперський» втратило актуальність після проведення німецької медіатизації 1803—06 років.

wikiname: ukwiki

title: Безпосереднє підпорядкування імператору

in_language: uk

wikitext:
{{універсальна картка}}
'''Безпосереднє підпорядкування імператору''' ({{lang-de|Reichsfreiheit}} чи ''Reichsunmittelbarkeit'') або '''імперський статус''' — привілейований феодальний або політичний статус у [[Священна Римська імперія|Священній Римській імперії]], який могли мати міста, релігійній організації, феодальні князівства або невеликі феодальні володіння.

Місто, абатство або територія зі статусом «імперської» перебувала під безпосередньою владою [[Список імператорів Священної Римської імперії|імператора]] і [[Рейхстаг (Священна Римська імперія)|рейстагу]]. Перевага цього статусу була в тому, що території, яким його було надано, могли самостійно збирати податки і мита, а також чинити правосуддя.

Поняття «імперський» втратило актуальність після проведення [[німецька медіатизація|німецької медіатизації]] 1803—06 років.

== Див. також ==
* [[Імперське абатство]]
* [[Імперські стани]]
* [[Імперське село]]
* [[Імперське Вільне місто]]
* [[Вільне місто]]
* [[Медіатизація]]

[[Категорія:Священна Римська імперія]]

Країна: Священна Римська імперія


text:
# Новобахмутівка (станція)
Новоба́хмутівка — проміжна залізнична станція 5-го класу Лиманської дирекції Донецької залізниці на лінії Очеретине — Горлівка між станціями Очеретине (21 км) та Горлівка (20 км). Розташована на північній околиці смт Верхньоторецьке Покровського району Донецької області.
Через військову агресію Росії на сході Україні транспортне сполучення припинене.

## Історія
Роздільний пункт Новобахмутівка на залізниці Очеретине — Трудова (Горлівка) відкритий завдяки будівництву цієї лінії у 1899—1902 роках. Назва станції походить від найближчого однойменного села Новобахмутівка. На схід від станції — різнорівневе перетинання залізничною лінією Горлівка — Очеретине залізниці Костянтинівка — Ясинувата, автошлях національного значення Н20 (Слов'янськ — Маріуполь) і річки Кривий Торець. Шляхопровід через автошлях зруйновано, чим унеможливлено рух у напрямку Батманки — Горлівки.
Вантажообіг станції Новобахмутівка 100 років тому коливався в межах 0,1…1,0 млн пудів на рік. Окрім зимових місяців, цілодобово відбувалося навантаження піску й глини для найближчих цегельних заводів. Колійний розвиток станції був аналогічним попередній станції, також були обладнані пакгауз та крита вантажна платформа (по 5 вагонів кожен об'єкт), вугільний склад ємністю 200 кв. сажнів, 2 гідравлічні крани та орендні ділянки. Водопостачання станції, як для побутових цілей так і для заправки паровозів, здійснювалося з артезіанської свердловини.
Станція здійснювала й пасажирські операції: у 1914 році на станції було продано майже 3,5 тис. пасажирських квитків. Для пасажирів було обладнано вокзальну будівлю (40 кв. сажнів), перон (40 сажнів) та проміжну пасажирську платформу (25 сажнів). Після 1920 року від Горлівки до Новобахмутівки робочі поїзди (2 пари на добу, для робочих і службовців залізниці) курсували до 1925 року. Незабаром відбувся демонтаж залізниці та її відновлення лише у 1966 році — разом зі станцією.

title: Новобахмутівка (станція)

wikitext:
{{Otheruses|Новобахмутівка}}
{{Залізнична станція
|тип = станція
|Font-Color =
|Color =
|Name = Новобахмутівка
|Line = [[Очеретине (станція)|Очеретине]] — [[Горлівка (станція)|Горлівка]]
|Railway = [[Донецька залізниця]]
|Department = [[Лиманська дирекція залізничних перевезень|Лиманська дирекція]]
|населений_пункт = смт [[Верхньоторецьке]]
|Image =
|lat_dir =N |lat_deg =48 |lat_min =14 |lat_sec =27
  |lon_dir =E |lon_deg =37 |lon_min =50 |lon_sec = 27
  |region = UA
  |CoordScale = 3000
|карта розташування = Україна Донецька область
|Date =
|Year = 1902
|ProjectName =
|OldName =
|NameProjects =
|Type = [[Проміжна залізнична станція|проміжна]]
|Arhitector =
|Enginer = <!--інженери-конструктори-->
|NumberOfPlatforms = 1
|NumberOfTracks = 4
|PlatformType = бічна
|PlatformForm = вигнута
|PlatformLength = <!--довжина платформи (якщо у центрального зала і посадочних платформ різна довжина, занотовуєм)-->
|PlatformWidth = <!--ширина платформи (ширину центрального зала і посадочних платформ (окремо))-->
|Builder = <!--Забудовник, компанія, будівельно-монтажне управління, що збудувало станцію-->
|Street =
|TransTo = <!--переходи на станції-->
|TransTo1 = <!--пересадка на-->
|DistanceKiev = 794
|Distance = 21
|Center = [[Очеретине (станція)|Очеретиного]]
|Distance2 = 20
|Center2 = [[Горлівка (станція)|Горлівки]]
|Distance3 =
|Center3 =
|Tariff =
|Code = 482771
|CodeExpress =
|services = {{+Станція}}
|services1 =
|Commons =
}}
{{Очеретине — Микитівка}}
{{For|однойменне смт|Новобахмутівка (Новобахмутівська сільська рада)}}
'''Новоба́хмутівка''' — [[Проміжна залізнична станція|проміжна]] [[залізнична станція]] 5-го класу [[Лиманська дирекція залізничних перевезень|Лиманської дирекції]] [[Донецька залізниця|Донецької залізниці]] на лінії [[Очеретине (станція)|Очеретине]] — [[Горлівка (станція)|Горлівка]] між станціями [[Очеретине (станція)|Очеретине]] (21 км) та [[Горлівка (станція)|Горлівка]] (20 км). Розташована на північній околиці [[Селище міського типу|смт]] [[Верхньоторецьке]] [[Покровський район (Донецька область)|Покровського району]] [[Донецька область|Донецької області]].

Через [[Війна на сході України|військову агресію Росії на сході Україні]] транспортне сполучення припинене<ref>{{Cite web |url=https://poizdato.net/rozklad-po-stantsii/novobakhmutivka/ |title=Розклад руху поїздів по станції Новобахмутівка на сайті poizdato.net |accessdate=30 грудня 2021 |archive-date=30 грудня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20211230131118/https://poizdato.net/rozklad-po-stantsii/novobakhmutivka/ }}</ref>.

== Історія ==
[[Файл:Колійний_розвиток_і_штат_працівників_станції_Новобахмутівка,_1917_рік.png|міні|Колійний розвиток і штат працівників станції Новобахмутівка, [[1917]] рік]]
Роздільний пункт Новобахмутівка на залізниці [[Очеретине (станція)|Очеретине]] — Трудова ([[Горлівка (станція)|Горлівка]]) відкритий завдяки будівництву цієї лінії у [[1899]]—[[1902]] роках. Назва станції походить від найближчого однойменного села [[Новобахмутівка (Очеретинська селищна громада, Новобахмутівський старостинський округ)|Новобахмутівка]]. На схід від станції — різнорівневе перетинання залізничною лінією [[Горлівка (станція)|Горлівка]] — [[Очеретине (станція)|Очеретине]] залізниці [[Костянтинівка (станція)|Костянтинівка]] — [[Ясинувата (станція)|Ясинувата]], автошлях національного значення {{Автошлях Н|20}} ([[Слов'янськ]] — [[Маріуполь]]) і річки [[Кривий Торець]]. Шляхопровід через автошлях зруйновано, чим унеможливлено рух у напрямку [[Батманка (зупинний пункт)|Батманки]] — Горлівки<ref name=":0">{{Cite book|title=Очеретинская ветвь // Железнодорожник Донбасса, № 77. 1982|last=Мартыненко В.|first=|year=|publisher=|location=|pages=|language=|isbn=}}</ref>.

Вантажообіг станції Новобахмутівка 100 років тому коливався в межах 0,1…1,0 млн пудів на рік. Окрім зимових місяців, цілодобово відбувалося навантаження піску й глини для найближчих цегельних заводів. Колійний розвиток станції був аналогічним попередній станції, також були обладнані пакгауз та крита вантажна платформа (по 5 вагонів кожен об'єкт), вугільний склад ємністю 200 кв. сажнів, 2 гідравлічні крани та орендні ділянки. Водопостачання станції, як для побутових цілей так і для заправки паровозів, здійснювалося з артезіанської свердловини<ref>{{Cite book|title=По Екатерининской железной дороге. Выпуск II|last=|first=|year=1912|publisher=|location=Екатеринослав|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref name=":1">{{Cite book|title=Альбом схематических планов станций Екатерининской железной дороги|last=|first=|year=1917|publisher=|location=Екатеринослав|pages=|language=|isbn=}}</ref>.

Станція здійснювала й пасажирські операції: у [[1914]] році на станції було продано майже 3,5 тис. пасажирських квитків. Для пасажирів було обладнано вокзальну будівлю (40 кв. [[Сажень|сажнів]]), перон (40 сажнів) та проміжну пасажирську платформу (25 сажнів). Після [[1920]] року від [[Горлівка|Горлівки]] до Новобахмутівки робочі поїзди (2 пари на добу, для робочих і службовців залізниці) курсували до [[1925]] року. Незабаром відбувся демонтаж залізниці та її відновлення лише у [[1966]] році — разом зі станцією<ref name=":0" /><ref name=":1" /><ref>{{Cite book|title=Официальный указатель железнодорожных, пароходных и других пассажирских сообщений. Летнее движение 1925 г.|last=|first=|year=1925|publisher=|location=М.|pages=|language=|isbn=}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Джерела ==
* {{ТК4}}
* {{ЖДР-1897}}
* {{ЖДС}}
* {{АЗУ-2008}}

== Посилання ==
* {{railwayz|4843|станцію Новобахмутівка}}
* [https://web.archive.org/web/20110808131828/http://www.railway.dn.ua/ua/by_station_res/482771 Розклад руху приміських поїздів на сайті Донецької залізниці (архів, 2014)]

{{Роздільні пункти Краснолиманської дирекції ДЗ}}
{{Портали|Залізниця}}

{{railway-stub}}

[[Категорія:Залізничні станції Донецької області]]
[[Категорія:Транспорт Покровського району]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1902]]

title: Станція Новобахмутівка Очеретине — Горлівка · Донецька залізниця · Лиманська дирекція · смт Верхньоторецьке

Тип: проміжна

Тип платформ(и): бічна

Форма платформи: вигнута

Послуги: Залізнична станція

title: Дільниця Очеретине — Микитівка

Покровськ
0 · Очеретине
Авдіївка
9 · 10 км
11 · Борці
15 · 16 км
18 · 19 км
21 · Новобахмутівка
Ясинувата
Костянтинівка
р. Кривий Торець
29 · Батманка
Іловайськ
41 · Горлівка

вул. Жовтнева

Дебальцеве Попасна

47 · Микитівка
Териконна
Костянтинівка
Сіверськ


text:
# ВЕС Пеіттоонкорпі
ВЕС Пеіттоонкорпі (фін. Peittoonkorpi) — наземна вітроелектростанція у Фінляндії, споруджена на узбережжі Ботнічної затоки.
Майданчик для ВЕС, введеної в експлуатацію у 2013 році, обрали на північ від міста Порі в провінції Сатакунта. Тут встановили 12 турбін іспанської компанії Gamesa типу G128/4500 із одиничною потужністю 4,5 МВт. Діаметр їх ротора становить 128 метрів, висота башти — 140 метрів.

title: ВЕС Пеіттоонкорпі

wikitext:
{{ВЕС
|Зображення                                    =
|Назва                                         = ВЕС Пеіттоонкорпі
|Розмір зображення              =
|Підпис                                        =
|Держава                                       = {{FIN}}
|Статус                                        = діюча
|Розташування                                  = провінція [[Сатакунта]] біля [[Порі]]
|Рік початку будівництва                       =
|Роки вводу першого та останнього агрегатів    = [[2013]]
|Генеруюча потужність                          = 54
|Середньорічне виробництво                     =
|Тип ВЕС                                       = Наземна
|Кількість і марка генераторів                 = 12 вітрових турбін Gamesa G128/4500
|Потужність генераторів                        = 4,5
|Власник                                       = Tuuliwatti Oy
}}
{{Гора
|lat_dir = N|lat_deg = 61|lat_min = 38|lat_sec = 46.3
  |lon_dir = E|lon_deg = 21|lon_min = 39|lon_sec = 53.3
| карта розташування =Фінляндія
}}
'''ВЕС Пеіттоонкорпі''' ({{lang-fi|Peittoonkorpi}}) — наземна [[вітроелектростанція]] у [[Фінляндія|Фінляндії]], споруджена на узбережжі [[Ботнічна затока|Ботнічної затоки]].

Майданчик для ВЕС, введеної в експлуатацію у 2013 році, обрали на північ від міста [[Порі]] в провінції [[Сатакунта]]. Тут встановили 12 турбін іспанської компанії Gamesa типу G128/4500 із одиничною потужністю 4,5 МВт. Діаметр їх ротора становить 128 метрів, висота башти — 140 метрів.<ref>{{Cite web|url=http://www.thewindpower.net/windfarm_en_21361_peittoonkorpi.php|title=Peittoonkorpi (Finland) - Wind farms - Online access - The Wind Power|website=www.thewindpower.net|language=en-us|accessdate=2017-04-22|archive-date=22 квітня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170422213912/http://www.thewindpower.net/windfarm_en_21361_peittoonkorpi.php}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Вітрові електростанції Фінляндії|Peittoonkorpi]]

title: ВЕС Пеіттоонкорпі

Держава: Фінляндія

Статус: діюча

Район: Порі

Розташування: провінція Сатакунта біля Порі

title: Основні характеристики

Тип ВЕС: Наземна

title: Характеристики обладнання

Кількість і марка генераторів: 12 вітрових турбін Gamesa G128/4500

title: Власник

Власник: Tuuliwatti Oy

title: Мапа

Мапа: ВЕС ПеіттоонкорпіВЕС Пеіттоонкорпі (Фінляндія)

Країна: Фінляндія

Регіон: Порі

Тип: вітряна електростанція


text:
# Лексінгтон (Массачусетс)
Лексінгтон (англ. Lexington) — місто (англ. town) в США, в окрузі Міддлсекс штату Массачусетс. Населення — 34 454 особи (2020).

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкали 31 394 особи в 11 530 домогосподарствах у складі 8807 родин. Було 12019 помешкань
Расовий склад населення:
| - 75,5 % — білих - 19,9 % — азіатів - 1,5 % — чорних або афроамериканців - 0,1 % — корінних американців |

До двох чи більше рас належало 2,6 %. Частка іспаномовних становила 2,3 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 26,1 % — особи молодші 18 років, 55,3 % — особи у віці 18—64 років, 18,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 45,6 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 90,4 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 86,4 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 208 997 доларів США (медіана — 162 083), а середній дохід на одну сім'ю — 237 921 долар (медіана — 194 125). Медіана доходів становила 137 664 долари для чоловіків та 98 966 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 3,6 % осіб, у тому числі 2,6 % дітей у віці до 18 років та 3,8 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 15 819 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 30,9 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 23,5 %, виробництво — 11,9 %, фінанси, страхування та нерухомість — 8,2 %.

title: Лексінгтон (Массачусетс)

wikitext:
{{Otherplaces|Лексінгтон}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Лексінгтон
|оригінальна назва  = {{lang-en|Lexington}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Minute Man Statue Lexington Massachusetts.jpg
|опис зображення= <!-- Statue of [[John Parker (captain)|Captain John Parker]] and Hayes Memorial Fountain on Lexington Common, by [[H. H. Kitson]] -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Массачусетс
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Міддлсекс (округ, Массачусетс)|Міддлсекс]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 42,8
|висота центру НП   = 64
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 733,50
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 339, 781
|поштовий індекс        = 02420 / 02421
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 2501735215
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Лексінгтон''' ({{lang-en|Lexington}}) — місто ({{lang-en|town}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Міддлсекс (округ, Массачусетс)|Міддлсекс]] штату [[Массачусетс]]. Населення — {{formatnum:34454}} особи (2020).

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1850 =1893
 | 1860 =2329
 | 1870 =2277
 | 1880 =2460
 | 1890 =3197
 | 1900 =3831
 | 1910 =4918
 | 1920 =6350
 | 1930 =9467
 | 1940 =13187
 | 1950 =17335
 | 1960 =27691
 | 1970 =31886
 | 1980 =29479
 | 1990 =28974
 | 2000 =30355
 | 2010 =31394|footnote = {{USCensusPop/Massachusetts municipalities references}}| 2020 = 34454
| estyear =
| estimate =
| estref =
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкали {{formatnum:31394}} особи в {{formatnum:11530}} домогосподарствах у складі {{formatnum:8807}} родин. Було 12019 помешкань

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 75,5 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 19,9 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 1,5 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,1 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
|}
До двох чи більше рас належало 2,6 %. Частка іспаномовних становила 2,3 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 26,1 % — особи молодші 18 років, 55,3 % — особи у віці 18—64 років, 18,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 45,6 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 90,4 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 86,4 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:208997}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:162083}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:237921}} долар (медіана — {{formatnum:194125}}). Медіана доходів становила {{formatnum:137664}} долари для чоловіків та {{formatnum:98966}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 3,6 % осіб, у тому числі 2,6 % дітей у віці до 18 років та 3,8 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:15819}} осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 30,9 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 23,5 %, виробництво — 11,9 %, фінанси, страхування та нерухомість — 8,2 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}
{{Commonscat|Lexington, Massachusetts}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Міддлсекс (округ, Массачусетс)}}

[[Категорія:Містечка Массачусетсу]]
[[Категорія:Населені пункти округу Міддлсекс (Массачусетс)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Массачусетс

Округ: Міддлсекс

Густота населення: 733,50 осіб/км²

Міста-побратими: Гатчина, Хайфа, Антоні, Dolores Hidalgo Municipalityd, Дніпро

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4


text:
# Хрєнников Тихон Миколайович
Ти́хон Микола́йович Хрє́нников (28 травня (10 червня) 1913, м. Єлець, нині Липецької області Росії — † 14 серпня 2007, Москва) — радянський і російський композитор, громадський діяч. У 1948–1957 — генеральний, від 1957 по 1991 рік — перший секретар правління Спілки композиторів СРСР. Член Центральної Ревізійної комісії КПРС у 1961—1976 роках. Кандидат у члени ЦК КПРС у 1976—1990 роках. Депутат Верховної ради Російської РФСР 5-го скликання. Депутат Верховної Ради СРСР 6—11-го скликань. Народний депутат СРСР (1989—1991).
Народний артист СРСР (1963). Герой Соціалістичної Праці (9.06.1973). Лауреат Сталінської премії (1942, 1946, 1952), Ленінської премії (1974) і Державної премії СРСР (1967).

## Життєвий і творчий шлях
Народився в родині прикажчика в місцевих купців Миколи Івановича Хрєнникова (1859—1933) та домогосподарки Варвари Василівни Хрєнникової (1872—1943). Був наймолодшою, десятою дитиною. Брати й сестри: Микола (1890—1942), Борис (1892—1942), Софія (1894—1944), Гліб (1896—1917), Лідія (1898—1957), Надія (1900—1992), Олексій (1903—1949), Митрофан (1905—1987), Ніна (1909—2000).
1929 року закінчив школу й вступив до технікуму Гнєсіних, де продовжив заняття з М. Ф. Гнєсіним, а так само з Є. Г. Гельманом, Г. І. Літинським, Я. Шебаліним і домігся значних успіхів у грі на фортепіано й композиції.
1932 року по закінченню технікуму Хрєнникова прийняли на другий курс Московської консерваторії у клас Віссаріона Шебаліна.

### Довоєнні роки
1933 року Хрєнникова запросили працювати в московський дитячий театр, яким керувала Наталія Сац. У цьому ж році відбувся перший публічний концерт композитора-початківця, а через рік була закінчена й успішно виконана в Великому залі Московської консерваторії його перша симфонія.
По закінченні консерваторії 1936 працював над музикою до спектаклів Театру ім. Вахтангова «Багато шуму з нічого», «Дон Кіхот», «День народження». 1939 року завершив оперу «У бурю» та написав музику до фільму «Свинарка й пастух».
У роки війни Хрєнников, як і багато композиторів, працює над піснями, серед яких найпопулярнішими стали «Усе за Батьківщину», «Прощання». 1941 Хрєнников завідує музичною частиною Театру Червоної Армії і пише музику до п'єси «Давним-давно» Олександра Гладкова.
1944 на екрани вийшов фільм «О шостій годині вечора після війни». Пісні Хрєнникова з цього фільму стали популярні відразу й надовго. Робота в кіно продовжилася після війни у фільмах «Поїзд іде на Схід», «Кавалер Золотої Зірки», «Донецькі шахтарі», «Вірні друзі» й ін.

### Повоєнні роки
У повоєнні роки Т. Хрєнников нарівні з творчою, активно займається організаторською діяльністю.
Член ВКП(б) з 1947 року.
В 1948 р. на Першому з'їзді радянських композиторів був обраний генеральним секретарем (з 1951 р. — перший секретар правління) Спілки композиторів СРСР. Цю посаду композитор обіймав до розпаду СРСР, що спричинив і розпад спілки радянських композиторів. На цій посаді Тихон Хрєнников прославився своєю доповіддю «Високе призначення радянської музики», з якою він виступив на VI з'їзді Спілки, піддавши гострій критиці російських композиторів-авангардистів, що увійшли в історію під назвою «Хрєнниковська сімка».
З 1950 р. був обраний депутатом Верховної Ради РСФСР, з 1962 р. — депутат Верховної Ради СРСР. У 1975—2002 роках очолював Оргкомітет міжнародного конкурсу ім. П. І. Чайковського, був членом журі багатьох виконавських конкурсів. Голова оргкомітету Міжнародного музичного фестивалю в СРСР (1981). Почесний член Італійської Тиберійської академії й Академії «Санта-Чечілія», кореспондент Німецької академії мистецтв (Німеччина).

## Творча спадщина
Т. Хрєнников є автором 8 опер, 5 балетів, музики до спектаклів і кінофільмів, 3 симфоній, інструментальних концертів, хорових циклів, пісень.
Опери:
1. «В бурю» (1939, 2-я редакція — 1952)
2. «Фрол Скобеев» (1950, 2-я редакція — 1967, під назвою «Безродный зять»)
3. «Мать» (1957)
4. «Мальчик-великан» (1964)
5. «Много шума из-за… сердец» (1972)
6. «Доротея» (1983)
7. «Золотой теленок» (1985)
8. «Голый король» (1988)

Балети
1. «Наш двор» (1969)
2. «Любовью за любовь» (1976)
3. «Гусарская баллада» (1979)
4. «Наполеон Бонапарт» (1995)
5. «Капитанская дочка» (1999)

Оперетти
1. «Сто чертей и одна девушка» (1963)
2. «Белая ночь» (1967)
3. «Чудеса, да и только» (2001)
4. «В шесть часов вечера после войны» (2003)

Для симфонічного оркестру
- 3 симфонії (1935, 1943, 1973)
- Симфонічні сюїти:
  1. З музики до спектаклю «Мик» (1934)
  2. З музики до спектаклю «Много шума из ничего» (1936)
  3. З музики до спектаклю «Дон Кихот» (1940)

Інструментальні концерти
1. 4 — для фортепіано з оркестром (1933, 1971, 1983, 1991)
2. 2 — для скрипки з оркестром (1959, 1975)
3. три п'єси для скрипки з оркестром
4. 2 — для віолончелі з оркестром (1964, 1986)

Інше
1. П'єси для фортепіано
2. Романси і пісні
3. Хорові цикли

Музика до спектаклів
1. «Мик» (1933)
2. «Много шума из ничего» (1936)
3. «Без вины виноватые» (1937)
4. «Дон Кихот» (1941)
5. «Давным-давно» (1942)

та інші
Музика до кінофільмів
1. «Свинарка и пастух» (1941; Сталінська премія, 1942)
2. «В шесть часов вечера после войны» (1944; Сталінська премія, 1946)
3. «Поезд идет на Восток» (1947)
4. «Донецкие шахтеры» (1951; Сталінська премія, 1952)
5. «Верные друзья» (1954)
6. «Капитанская дочка» (1958)
7. «Гусарская баллада» (1962)

та інші

## Нагороди і звання
- Герой Соціалістичної Праці (9.06.1973)
- чотири ордени Леніна (8.06.1963, 2.07.1971, 9.06.1973, 9.06.1983)
- два ордени Трудового Червоного Прапора (14.10.1966, 9.06.1988)
- орден Пошани ІІІ ст. (Російська Федерація) (8.06.1998)
- медалі
- Ленінська премія (1974)
- Сталінська премія ІІ ст. (1942, 1946, 1952)
- Державна премія СРСР (1967)
- Державна премія РРФСР імені М. І. Глінки (1979)
- Премія Президента Російської Федерації (2003)
- премії Міжнародної музичної ради ЮНЕСКО (1977)
- Заслужений артист РРФСР (1950)
- Народний артист РРФСР (1954)
- Народний артист СРСР (1963)
- Почесний громадянин міста Єльця (1971) і Липецькій області (2004), а також болгарських міст Русе (1965) і Бургас (1972).

title: Хрєнников Тихон Миколайович

wikitext:
{{однофамільці|Хрєнников}}
{{Музикант
| Ім'я                 = Тихон Хрєнников<br/>{{lang-ru|Тихон Хренников}}
| оригінал імені       =
| зображення           =
| підпис               = Тихон Хрєнников у квітні [[2003]]
}}
'''Ти́хон Микола́йович Хрє́нников'''<ref>[https://leksika.com.ua/17980415/ure/hryennikov Хрєнников Тихон Миколайович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161121175739/http://leksika.com.ua/17980415/ure/hryennikov |date=21 листопада 2016 }} // {{УРЕ}}</ref> (28 травня ([[10 червня]]) [[1913]], м. [[Єлець]], нині [[Липецька область|Липецької області]] [[Росія|Росії]] — † [[14 серпня]] [[2007]], [[Москва]]) — [[СРСР|радянський]] і [[Росія|російський]] [[композитор]], [[громадський діяч]]. У [[1948]]–[[1957]] — генеральний, від [[1957]] по [[1991]] рік — перший секретар правління [[Спілка композиторів СРСР|Спілки композиторів СРСР]]. Член Центральної Ревізійної комісії [[КПРС]] у 1961—1976 роках. Кандидат у члени [[Центральний Комітет Комуністичної партії Радянського Союзу|ЦК КПРС]] у 1976—1990 роках. Депутат Верховної ради Російської РФСР 5-го скликання. Депутат [[Верховна рада Союзу Радянських Соціалістичних Республік|Верховної Ради СРСР]] 6—11-го скликань. [[Народний депутат СРСР]] (1989—1991).

[[Народний артист СРСР]] (1963). [[Герой Соціалістичної Праці]] (9.06.1973). Лауреат [[Сталінська премія|Сталінської премії]] ([[1942]], [[1946]], [[1952]]), Ленінської премії ([[1974]]) і Державної премії СРСР ([[1967]]).

== Життєвий і творчий шлях ==

Народився в родині прикажчика в місцевих купців Миколи Івановича Хрєнникова (1859—1933) та домогосподарки Варвари Василівни Хрєнникової (1872—1943). Був наймолодшою, десятою дитиною. Брати й сестри: Микола (1890—1942), Борис (1892—1942), Софія (1894—1944), Гліб (1896—1917), Лідія (1898—1957), Надія (1900—1992), Олексій (1903—1949), Митрофан (1905—1987), Ніна (1909—2000).

[[1929]] року закінчив школу й вступив до [[Російська академія музики імені Гнєсіних|технікуму Гнєсіних]], де продовжив заняття з М. Ф. Гнєсіним, а так само з Є. Г. Гельманом, Г. І. Літинським, Я. Шебаліним і домігся значних успіхів у грі на фортепіано й композиції.

[[1932]] року по закінченню технікуму Хрєнникова прийняли на другий курс [[Московська консерваторія|Московської консерваторії]] у клас [[Шебалін Віссаріон Якович|Віссаріона Шебаліна]].

=== Довоєнні роки ===
[[1933]] року Хрєнникова запросили працювати в [[Російський академічний молодіжний театр|московський дитячий театр]], яким керувала [[Сац Наталія Іллівна|Наталія Сац]]. У цьому ж році відбувся перший публічний концерт композитора-початківця, а через рік була закінчена й успішно виконана в Великому залі Московської консерваторії його перша симфонія.

По закінченні консерваторії 1936 працював над музикою до спектаклів Театру ім. Вахтангова «Багато шуму з нічого», «Дон Кіхот», «День народження». [[1939]] року завершив оперу «У бурю» та написав музику до фільму «[[Свинарка й пастух]]».

У роки війни Хрєнников, як і багато композиторів, працює над піснями, серед яких найпопулярнішими стали «Усе за Батьківщину», «Прощання». 1941 Хрєнников завідує музичною частиною [[Театр Червоної Армії|Театру Червоної Армії]] і пише музику до п'єси «Давним-давно» [[Гладков Олександр Костянтинович|Олександра Гладкова]].

[[1944]] на екрани вийшов фільм «[[О шостій годині вечора після війни]]». Пісні Хрєнникова з цього фільму стали популярні відразу й надовго. Робота в кіно продовжилася після війни у фільмах «[[Поїзд іде на Схід]]», «[[Кавалер Золотої Зірки]]», «[[Донецькі шахтарі]]», «[[Вірні друзі]]» й ін.

=== Повоєнні роки ===
У повоєнні роки Т. Хрєнников нарівні з творчою, активно займається організаторською діяльністю.

Член [[ВКП(б)]] з [[1947]] року.

В 1948 р. на Першому з'їзді радянських композиторів був обраний генеральним секретарем (з 1951 р. — перший секретар правління) [[Спілка композиторів СРСР|Спілки композиторів СРСР]]. Цю посаду композитор обіймав до розпаду СРСР, що спричинив і розпад спілки радянських композиторів. На цій посаді Тихон Хрєнников прославився своєю доповіддю «Високе призначення радянської музики», з якою він виступив на VI з'їзді Спілки, піддавши гострій критиці російських композиторів-авангардистів, що увійшли в історію під назвою «[[Хрєнниковська сімка]]».

З 1950 р. був обраний депутатом Верховної Ради РСФСР, з 1962 р. — депутат Верховної Ради СРСР. У 1975—2002 роках очолював Оргкомітет міжнародного [[конкурс імені Чайковського|конкурсу ім. П. І. Чайковського]], був членом журі багатьох виконавських конкурсів. Голова оргкомітету Міжнародного музичного фестивалю в СРСР (1981). Почесний член Італійської Тиберійської академії й [[Національна академія Санта-Чечілія|Академії «Санта-Чечілія»]], кореспондент Німецької академії мистецтв (Німеччина).

== Творча спадщина ==
Т. Хрєнников є автором 8 опер, 5 балетів, музики до спектаклів і кінофільмів, 3 симфоній, інструментальних концертів, хорових циклів, пісень.
{{2 стовпці}}
'''Опери:'''
# «[[В бурю]]» (1939, 2-я редакція — 1952)
# «Фрол Скобеев» (1950, 2-я редакція — 1967, під назвою «Безродный зять»)
# «Мать» (1957)
# «Мальчик-великан» (1964)
# «Много шума из-за… сердец» (1972)
# «Доротея» (1983)
# «Золотой теленок» (1985)
# «Голый король» (1988)

'''Балети'''
# «Наш двор» (1969)
# «Любовью за любовь» (1976)
# «Гусарская баллада» (1979)
# «Наполеон Бонапарт» (1995)
# «Капитанская дочка» (1999)

'''Оперетти'''
# «Сто чертей и одна девушка» (1963)
# «Белая ночь» (1967)
# «Чудеса, да и только» (2001)
# «В шесть часов вечера после войны» (2003)

'''Для симфонічного оркестру'''
* 3 симфонії (1935, 1943, 1973)
* Симфонічні сюїти:
*# З музики до спектаклю «Мик» (1934)
*# З музики до спектаклю «Много шума из ничего» (1936)
*# З музики до спектаклю «Дон Кихот» (1940)

'''Інструментальні концерти'''
# 4 — для фортепіано з оркестром (1933, 1971, 1983, 1991)
# 2 — для скрипки з оркестром (1959, 1975)
# три п'єси для скрипки з оркестром
# 2 — для віолончелі з оркестром (1964, 1986)

'''Інше'''
# П'єси для фортепіано
# Романси і пісні
# Хорові цикли

'''Музика до спектаклів'''
# «Мик» (1933)
# «Много шума из ничего» (1936)
# «Без вины виноватые» (1937)
# «Дон Кихот» (1941)
# «Давным-давно» (1942)
та інші

'''Музика до кінофільмів'''
# «Свинарка и пастух» (1941; [[Сталінська премія]], 1942)
# «В шесть часов вечера после войны» (1944; Сталінська премія, 1946)
# «Поезд идет на Восток» (1947)
# «Донецкие шахтеры» (1951; Сталінська премія, 1952)
# «Верные друзья» (1954)
# «Капитанская дочка» (1958)
# «Гусарская баллада» (1962)
та інші
</div>

== Нагороди і звання ==
* [[Герой Соціалістичної Праці]] (9.06.1973)
* чотири [[орден Леніна|ордени Леніна]] (8.06.1963, 2.07.1971, 9.06.1973, 9.06.1983)
* два [[орден Трудового Червоного Прапора|ордени Трудового Червоного Прапора]] (14.10.1966, 9.06.1988)
* [[орден Пошани (Російська Федерація)|орден Пошани]] ІІІ ст. (Російська Федерація) (8.06.1998)
* медалі
* [[Ленінська премія]] (1974)
* [[Сталінська премія]] ІІ ст. (1942, 1946, 1952)
* [[Державна премія СРСР]] (1967)
* Державна премія РРФСР імені М. І. Глінки (1979)
* Премія Президента Російської Федерації (2003)
* премії Міжнародної музичної ради ЮНЕСКО (1977)
* Заслужений артист РРФСР (1950)
* Народний артист РРФСР (1954)
* Народний артист СРСР (1963)
* Почесний громадянин міста Єльця (1971) і Липецькій області (2004), а також болгарських міст Русе (1965) і Бургас (1972).

== Література ==
* ''Блок В. М.'' Хренников Тихон Николаевич // Большая Советская Энциклопедия. — 3-е издание. — Т. 28. — М., 1978. — С. 380. {{ref-ru}}
* ''Мурза В. С.'' Хренніков Тихон Миколайович // Українська Радянська Енциклопедія. — 2-е видання. — Т. 12 — К., 1985. — С. 178.
* [[Український Радянський Енциклопедичний Словник]]. — 2-е видання. — Т. 3. — К., 1987. — С. 585.
* Тихон Хренников. Статьи о творчестве композитора. — М., 1974. {{ref-ru}}

== Див. також ==
* [[4515 Хренніков]] — астероїд, названий на честь композитора<ref>{{DMPN}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{wikiquote}}
* [https://web.archive.org/web/20070202091347/http://www.biograph.comstar.ru/bank/khrennikov.htm Хренников Тихон Николаевич / Международный Объединенный Биографический Центр]
* [https://web.archive.org/web/20070602015427/http://100oper.nm.ru/124.html сторінка на сайті 100 опер]
* [http://www.gazeta.lviv.ua/articles/2007/08/15/25551/ Помер Тіхон Хрєнніков (Львівська газета)]
* [https://web.archive.org/web/20100616062733/http://www.mosconsv.ru/teachers/about.phtml?88 сторінка на сайті Московської консерваторії]
{{Герої Соціалістичної Праці}}
{{бібліоінформація}}

[[Категорія:Уродженці Липецької області]]
[[Категорія:Радянські композитори]]
[[Категорія:Російські композитори]]
[[Категорія:Радянські кінокомпозитори]]
[[Категорія:Російські кінокомпозитори]]
[[Категорія:Народні артисти СРСР]]
[[Категорія:Радянські громадські діячі]]
[[Категорія:Лауреати Сталінської премії]]
[[Категорія:Лауреати Державної премії СРСР]]
[[Категорія:Герої Соціалістичної Праці]]
[[Категорія:Випускники Московської консерваторії]]
[[Категорія:Померли в Москві]]
[[Категорія:Члени Спілки композиторів СРСР]]
[[Категорія:Люди, на честь яких названо астероїд]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 6-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 7-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 8-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 9-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 10-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 11-го скликання]]
[[Категорія:Народні депутати СРСР]]
[[Категорія:Радянські композитори оперет]]
[[Категорія:Російські композитори оперет]]
[[Категорія:Композитори академічної музики XX століття]]
{{DEFAULTSORT:Хрєнников}}

title: Основна інформація

Дата народження: 28 травня (10 червня) 1913

Місце народження: Єлець, Орловська губернія, Російська імперія

Місце смерті: Москва, Росія

Громадянство: СРСР · Росія

Професії: композитор, хореограф, музикознавець, викладач університету, піаніст, музичний критик, політик, кінокомпозитор, музичний педагог

Освіта: Московська консерваторія (1936) і Музичне училище імені Гнесіних (1932)

Вчителі: Віссаріон Шебалін

Інструменти: фортепіано

Жанри: опера, симфонія, концерт, балет, соната, string quartetd і пісня

Членство: Спілка композиторів СРСР і Академія мистецтва НДРd

Партія: ВКП(б)

Заклад: Московська державна консерваторія імені Петра Чайковського

Нагороди: · Премія Президента Російської Федераціїd


text:
# Зайчівське
Зайчівське — селище в Україні, у Мішково-Погорілівській сільській громаді Миколаївського району Миколаївської області. Населення становить 488 осіб.
Розташоване на правому березі річки Інгул на автошляху М14 (E58) між Тернівкою і Мішково-Погорілове.

## Населення
Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення селища становила 537 осіб, з яких 264 чоловіки та 273 жінки.
За переписом населення України 2001 року в селищі мешкало 488 осіб.

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова       | Відсоток |
| ---------- | -------- |
| українська | 72,13 %  |
| російська  | 23,16 %  |
| болгарська | 2,66 %   |
| молдовська | 1,23 %   |
| білоруська | 0,82 %   |

## Аварія 19 січня 2019 року
Увечері 19 січня 2019 року поблизу села Зайчівське сталася ДТП: у зерновоза MAN відірвався причіп і збив з траси кросовер Kia Sorento, що їхав з Херсона, який злетів у кювет та загорівся. Азербайджанські підприємці брати Ширінови, які проїжджали повз, врятували з автомобіля, що палав, родину з трьох осіб.

title: Зайчівське

wikitext:
{{Селище
 | назва           = Зайчівське
 | зображення         = Зайчівське.jpg
 | зображення_розмір  = 300px
 | зображення_підпис  = Вид на селище Зайчівське з [[автошлях М 14|автошляху М 14]]
 | область         = [[Миколаївська область]]
 | район           = [[Миколаївський район]]
 | громада         = [[Мішково-Погорілівська сільська громада]]
 | засновано       = 1883
 | населення       = 488
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 24,06
 | ref-площа       =
 | щільність       = 20,28
 | поштовий індекс = 57242
 | телефонний код  = 512
 | координати      =  {{coord|47|2|8|N|32|6|42|E|scale:100000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 47 | lat_min = 2 | lat_sec = 8
   | lon_deg = 32 | lon_min = 6 | lon_sec = 42
 | висота          = 36
 | ref-висота      =
 | водойма         = [[Інгул]]
 | адреса          = 57214, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, с. Мішково-Погорілове, вул. Миру, 38
 | облікова картка =
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 |код КАТОТТГ=UA48060170040015292}}

'''Зайчівське''' — [[селище]] в [[Україна|Україні]], у [[Мішково-Погорілівська сільська громада|Мішково-Погорілівській сільській громаді]] [[Миколаївський район|Миколаївського району]] [[Миколаївська область|Миколаївської області]]. Населення становить 488 осіб.

Розташоване на правому березі річки [[Інгул]] на автошляху {{Автошлях М|14}} ({{Автошлях E|58}}) між [[Тернівка (Миколаїв)|Тернівкою]] і [[Мішково-Погорілове]].

== Населення ==
Згідно з [[Перепис населення УРСР (1989)|переписом УРСР 1989 року]] чисельність наявного населення селища становила 537 осіб, з яких 264 чоловіки та 273 жінки.<ref name="населення 1989"/>

За [[Перепис населення України (2001)|переписом населення України 2001 року]] в селищі мешкало 488 осіб.<ref name="населення 2001"/>

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:<ref name="населення 2001 мова"/>
{| class="standard"
|-
! Мова || Відсоток
|-
| [[українська мова|українська]]
| align="right"| 72,13 %
|-
| [[російська мова|російська]]
| align="right"| 23,16 %
|-
| [[болгарська мова|болгарська]]
| align="right"| 2,66 %
|-
| [[молдовська мова|молдовська]]
| align="right"| 1,23 %
|-
| [[білоруська мова|білоруська]]
| align="right"| 0,82 %
|}

== Аварія 19 січня 2019 року ==
Увечері [[19 січня]] [[2019]] року поблизу села Зайчівське сталася [[Дорожньо-транспортна пригода|ДТП]]: у зерновоза [[MAN]] відірвався причіп і збив з траси кросовер [[Kia Sorento]], що їхав з [[Херсон]]а, який злетів у кювет та загорівся<ref name="khersonline">{{Стаття|title=Семье херсонцев, которые чуть не сгорели заживо во время ДТП, нужна помощь|url=https://khersondaily.com/news/seme-hersontsev-s-2-letnim-rebenkom-kotorye-chut-ne-sgoreli-zazhivo-v-dzhipe-nuzhna-pomosch|видання=khersondaily.com|date=2019|місяць=1|число=26|accessdate=28 лютого 2021|archivedate=19 жовтня 2019|archiveurl=https://web.archive.org/web/20191019073651/https://khersondaily.com/news/seme-hersontsev-s-2-letnim-rebenkom-kotorye-chut-ne-sgoreli-zazhivo-v-dzhipe-nuzhna-pomosch}}</ref>. Азербайджанські підприємці [[брати Ширінови]], які проїжджали повз, врятували з автомобіля, що палав, родину з трьох осіб<ref name="tsn">{{Стаття|title=У Миколаєві двоє бізнесменів героїчно врятували родину з охопленого вогнем авто за мить до вибуху|url=https://tsn.ua/ukrayina/u-mikolayevi-dvoye-biznesmeniv-geroyichno-vryatuvali-rodinu-z-palayuchogo-avto-za-mit-do-vibuhu-1286061.html|видання=ТСН|date=2019|місяць=1|число=24|accessdate=28 лютого 2021|archivedate=26 березня 2022|archiveurl=https://web.archive.org/web/20220326063047/https://tsn.ua/ukrayina/u-mikolayevi-dvoye-biznesmeniv-geroyichno-vryatuvali-rodinu-z-palayuchogo-avto-za-mit-do-vibuhu-1286061.html}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist|refs=

<ref name="населення 1989">{{БД Держстату України|тип=1989|регіон=Миколаївська область}}</ref>

<ref name="населення 2001">{{БД Держстату України|тип=2001 с|регіон=Миколаївська область}}</ref>

<ref name="населення 2001 мова">{{БД Держстату України|тип=2001 мова|регіон=Миколаївська область}}</ref>

}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/nikolaevskaja/8260 Погода в селі Зайчівське] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111221084933/http://weather.in.ua/ua/nikolaevskaja/8260 |date=21 грудня 2011 }}

{{Mykolaiv-geo-stub}}

{{Мішково-Погорілівська сільська громада}}
{{Миколаївський район}}
{{Вітовський район}}
{{Портали|Географія|Україна}}

[[Категорія:Селища Миколаївського району]]

title: селище Зайчівське

Країна: Україна

Область: Миколаївська область

Район: Миколаївський район

Тер. громада: Мішково-Погорілівська сільська громада

title: Основні дані

Густота: 20,28 осіб/км²

Водойма: Інгул

title: Селищна влада

title: Карта

Карта:
Зайчівське
Зайчівське у Вікісховищі


text:
# Enigma
Enigma (від грец. Ενίγκμα — «загадка») — музичний проєкт, засновником і лідером якого є Міхаель Крету. Для музики проєкту характерним є використання синтезованих інструментів та грегоріанських співів (перша глава), електронної музики та ударних (друга глава). Попри те, що проєкт відноситься до нью-ейдж, його основним жанром є самозаснований «енігматик».

## Історія
Музичний проєкт було засновано у 1990, наприкінці котрого і було випущено перший альбом. З самого початку його існування безліч інших гуртів намагались бути схожими на Enigma, однак безрезультатно — ймовірно, через концепцію глав Мішеля Крету. З тих часів було випущено 6 альбомів — приблизно по одному кожні три роки. Франк Петерсон залишив проєкт вже після виходу першого альбому (тому лише в ньому ми можемо спостерігати грегоріанські співи).
За понад 15 років існування проєкту Мішель Крету співпрацював з багатьма виконавцями, кожен з яких додав щось до кінцевого результату — Enigma як вона є сьогодні.
Пісня "Modern Crusaders." використовувалася як ендінг у п'ятій частині аніме « JoJo's Bizarre Adventure : Golden Wind »

## Дискографія

### Альбоми
| Назва (рік)                                                                                | Додатково                                                                                |
| MCMXC a.D. (1990) #1 Англія, #38 Англія (перевидання 1994 року), #6 США, #1 Єврочарт, #3 Німеччина, #1 Франція                             | Чотири рази платиновий в США, CRIA двічі платиновий Світовий продаж: 14 млн (інформація на 1995 рік) Оцінний продаж — 25 млн.      |
| The Cross of Changes (1993) #1 Англія, #9 США, #2 Єврочарт, #5 Німеччина, #1 Греція                                                        | IFPI — платиновий, CRIA — двічі платиновий, RIAA(США) — двічі платиновий Світовий продаж: 8 млн (на 1996) Оцінний продаж — 15 млн. |
| Le Roi Est Mort, Vive Le Roi! (1996) #12 Англія, #25 США, #3 Єврочарт, #3 Німеччина, #1 Норвегія, #1 Греція                                | Номінант Grammy Awards 1998 року CRIA — платиновий, RIAA — платиновий 3,6 млн попередніх замовлень до листопада 1996               |
| The Screen Behind the Mirror (1999) #7 Англія, #33 США, #2 Єврочарт, #1 Греція, #2 Німеччина, #2 Норвегія #2 Billboard Top Internet Albums | CRIA — золотий, RIAA — золотий (500,000+)                                                                                |
| Voyageur (2003) #46 Англія, #94 США, #6 Німеччина, #12 Єврочарт, #2 Аравія, #3 Греція, #4 Португалія #1 Billboard Top Electronic Albums    | —                                                                                |
| A Posteriori (2006) #95 США, #16 Німеччина, #32 Італія, #98 Франція, #17 Австрія, #24 Швейцарія #3 Billboard Top Electronic Albums         | Випущений 26 вересня (22), 2006. Альбомна версія сингла «Hello and Welcome» сильно відрізняється від релізу у квітні 2006.         |
| Seven Lives Many Faces (2008) Реліз 19 вересня, 2008.                                                                                |                                                                                |
| The Fall Of A Rebel Angel (2016) Реліз 11 листопада, 2016.                                                                                |                                                                                |

### Збірники
| Назва (рік)                                                                                | Додатково                      |
| Trilogy (1998) Включає в себе: MCMXC a.D., The Cross of Changes, Le Roi Est Mort, Vive Le Roi!                                                                | Випущений 10 квітня 1998.      |
| Love Sensuality Devotion: The Greatest Hits (2001) #29 Англія, #29 США, #7 Єврочарт, #4 Німеччина, #1 Греція, #2 Португалія #15 Billboard Top Internet Albums | Платиновий CRIA                |
| Love Sensuality Devotion: The Remix Collection (2001)                                                                                | Випущений в США в 2006.        |
| 15 Years After (2005) Збірник містить: Всі п'ять альбомів, два DVD і новий альбом реміксів Rollo Armstrong                                                    | Випущений 9 грудня, 2005 року. |

### DVD
- Remember the Future (2001)
- MCMXC a.D.: The Complete Video Album (2003)
- MCMXC a.D.: The Complete Video Album / Remember the Future (2004)
- A Posteriori DVD Album (2006)

### Спеціальні видання
- Age of Loneliness (1994) — (Limited Edition «Greatest Remixes»)
- The Eyes of Truth (1994) — (Limited Edition «Singles Collection»)
- In The Beginning… (1997) — (Promotional Compilation CD)

### Бутлеґи
Ці альбоми є лже-альбомами або бутлегами — збірниками або копіями пісень інших виконавців, що не має відносин до проєкту Enigma.
- Metamorphosis — найпопулярніший і широко розповсюджений бутлег Enigma, випущений під час очікування альбому The Screen Behind the Mirror. Докладний опис бутлеґа із вказівкою всіх виконавців, що ввійшли в нього, — на сайті «Мир Enigma» [Архівовано 1 липня 2007 у Wayback Machine.].
- Erotic Dreams — альбом «Temple of Love» проєкту «Erotic Dreams» вийшов у Голландії в 1998 році.
- Dream On — збірник реміксів на композиції Enigma з треками альбому «Snowin' Under My Skin» (1999) Ендрю Дональдса
- Sleep — дебютний альбом «Conjure One» — нового проєкту одного з творців «Delerium».
- Enigma & D-Emotion Project — більше половини треків на диску належать проєкту «Mythos» і взяті з однойменного альбому.

## Виноски
1. ↑  http://www.enigmaworld.org.ua/enigmatic/%5Bнедоступне+посилання+з+червня+2019%5D
2. ↑  Архівована копія. Архів оригіналу за 18 серпня 2008. Процитовано 2 серпня 2008.{{cite web}}:  Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) [Архівовано 2008-08-18 у Wayback Machine.]
3. ↑  Архівована копія. Архів оригіналу за 24 вересня 2008. Процитовано 2 серпня 2008.{{cite web}}:  Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) [Архівовано 2008-09-24 у Wayback Machine.]

title: Enigma

wikitext:
{{Otheruses}}
{{музикант}}

'''Enigma''' (від {{lang-el|Ενίγκμα}} — «загадка») — музичний проєкт, засновником і лідером якого є [[Міхаель Крету]]. Для музики проєкту характерним є використання синтезованих інструментів та грегоріанських співів (перша глава), електронної музики та ударних (друга глава). Попри те, що проєкт відноситься до нью-ейдж, його основним жанром є самозаснований «енігматик»<ref>http://www.enigmaworld.org.ua/enigmatic/{{Недоступне посилання|date=червень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>.

== Історія ==
Музичний проєкт було засновано у [[1990]], наприкінці котрого і було випущено перший альбом<ref>{{Cite web |url=http://www.enigmaworld.org.ua/mcmxc-ad/ |title=Архівована копія |accessdate=2 серпня 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20080818131408/http://www.enigmaworld.org.ua/mcmxc-ad/ |archivedate=18 серпня 2008 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080818131408/http://www.enigmaworld.org.ua/mcmxc-ad/ |date=2008-08-18 }}</ref>. З самого початку його існування безліч інших гуртів намагались бути схожими на '''Enigma''', однак безрезультатно — ймовірно, через концепцію глав Мішеля Крету. З тих часів було випущено 6 альбомів — приблизно по одному кожні три роки. Франк Петерсон залишив проєкт вже після виходу першого альбому (тому лише в ньому ми можемо спостерігати грегоріанські співи).
За понад 15 років існування проєкту Мішель Крету<ref>{{Cite web |url=http://www.enigmaworld.org.ua/michael-cretu/ |title=Архівована копія |accessdate=2 серпня 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20080924171129/http://www.enigmaworld.org.ua/michael-cretu/ |archivedate=24 вересня 2008 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080924171129/http://www.enigmaworld.org.ua/michael-cretu/ |date=2008-09-24 }}</ref> співпрацював з багатьма виконавцями, кожен з яких додав щось до кінцевого результату — '''Enigma''' як вона є сьогодні.

Пісня "Modern Crusaders." використовувалася як [[ендінг]] у п'ятій частині аніме « [[Химерні пригоди ДжоДжо|JoJo's Bizarre Adventure]] : [[Golden Wind]] »

== Дискографія ==
=== Альбоми ===
{| class="wikitable" width="100%"
| width="70%" align="left" | '''Назва (рік)'''
| width="30%" align="left" | '''Додатково'''
|-
| ''[[MCMXC a.D.]]'' ([[1990]])

 #'''1''' [[Англія]], #38 Англія (перевидання 1994 року), #6 США, #'''1''' Єврочарт, #3 Німеччина, #'''1''' Франція || Чотири рази платиновий в США, [[CRIA]] двічі платиновий

 Світовий продаж: 14 млн (інформація на 1995 рік) Оцінний продаж — 25 млн.
|-
| ''[[The Cross of Changes]]'' ([[1993]])

 #'''1''' Англія, #9 США, #2 Єврочарт, #5 Німеччина, #'''1''' Греція || [[IFPI]] — платиновий, [[CRIA]] — двічі платиновий, [[RIAA]](США) — двічі платиновий

 Світовий продаж: 8 млн (на 1996) Оцінний продаж — 15 млн.
|-
| ''[[Le Roi Est Mort, Vive Le Roi!]]'' ([[1996]])

 #12 Англія, #25 США, #3 Єврочарт, #3 Німеччина, #'''1''' Норвегія, #'''1''' Греція || Номінант Grammy Awards 1998 року

[[CRIA]] — платиновий, [[RIAA]] — платиновий

 3,6 млн попередніх замовлень до листопада 1996
|-
| ''[[The Screen Behind the Mirror]]'' ([[1999]])

 #7 Англія, #33 США, #2 Єврочарт, #'''1''' Греція, #2 Німеччина, #2 Норвегія
 #2 Billboard Top Internet Albums|| [[CRIA]] — золотий, [[RIAA]] — золотий (500,000+)
|-
| ''[[Voyageur]]'' ([[2003]])

 #46 Англія, #94 США, #6 Німеччина, #12 Єврочарт, #2 Аравія, #3 Греція, #4 Португалія
 #'''1''' Billboard Top Electronic Albums || —
|-
| ''[[A Posteriori]]'' ([[2006]])

 #95 США, #16 Німеччина, #32 Італія, #98 Франція, #17 Австрія, #24 Швейцарія
 #3 Billboard Top Electronic Albums || Випущений [[26 вересня]] ([[22 вересня|22]]), [[2006]].
Альбомна версія сингла «Hello and Welcome» сильно відрізняється від [[Hello and Welcome|релізу]] у квітні 2006.
|-
| ''[[Seven Lives Many Faces]]'' ([[2008]])

 Реліз [[19 вересня]], [[2008]].
|-
| ''[[The Fall Of A Rebel Angel]]'' ([[2016]])

 Реліз [[11 листопада]], [[2016]].
|}

=== Збірники ===
{| class="wikitable" width="100%"
| width="70%" align="left" | '''Назва (рік)'''
| width="30%" align="left" | '''Додатково'''
|-
| ''Trilogy'' (1998)

 Включає в себе:
 ''[[MCMXC a.D.]]'', ''[[The Cross of Changes]]'', ''[[Le Roi Est Mort, Vive Le Roi!]]'' || Випущений [[10 квітня]] [[1998]].
|-
| ''[[Love Sensuality Devotion: The Greatest Hits]]'' (2001)

 #29 Англія, #29 США, #7 Єврочарт, #4 Німеччина, #'''1''' Греція, #2 Португалія
 #15 Billboard Top Internet Albums || Платиновий [[CRIA]]
|-
| ''[[Love Sensuality Devotion: The Remix Collection]]'' (2001) || Випущений в [[Сполучені Штати Америки|США]] в 2006.
|-
| ''[[15 Years After]]'' ([[2005]])

 Збірник містить:
 Всі п'ять альбомів, два DVD і новий альбом реміксів [[Rollo Armstrong]] || Випущений [[9 грудня]], [[2005]] року.
|}

=== DVD ===
* ''[[Remember the Future]]'' (2001)
* ''[[MCMXC a.D.: The Complete Video Album]]'' (2003)
* ''MCMXC a.D.: The Complete Video Album'' / ''Remember the Future'' (2004)
* '' A Posteriori DVD Album'' (2006)

=== Спеціальні видання ===
* ''Age of Loneliness'' (1994) — (Limited Edition «Greatest Remixes»)
* ''The Eyes of Truth'' (1994) — (Limited Edition «Singles Collection»)
* ''In The Beginning…'' (1997) — (Promotional Compilation CD)

=== [[Бутлеґ]]и ===
Ці альбоми є лже-альбомами або бутлегами — збірниками або копіями пісень інших виконавців, що не має відносин до проєкту Enigma.
* ''Metamorphosis'' — найпопулярніший і широко розповсюджений бутлег Enigma, випущений під час очікування альбому ''[[The Screen Behind the Mirror]]''. Докладний опис бутлеґа із вказівкою всіх виконавців, що ввійшли в нього, — на сайті [http://enigma.peoples.ru/discogr/false.php «Мир Enigma»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070701224933/http://enigma.peoples.ru/discogr/false.php |date=1 липня 2007 }}.
* ''Erotic Dreams'' — альбом «Temple of Love» проєкту «Erotic Dreams» вийшов у Голландії в 1998 році.
* ''Dream On'' — збірник реміксів на композиції Enigma з треками альбому «''Snowin' Under My Skin''» (1999) Ендрю Дональдса
* ''Sleep'' — дебютний альбом «''Conjure One''» — нового проєкту одного з творців «Delerium».
* ''Enigma & D-Emotion Project'' — більше половини треків на диску належать проєкту «Mythos» і взяті з однойменного альбому.

== Джерела ==
* Використано матеріали, надані українським фан-сайтом [https://web.archive.org/web/20080730041329/http://www.enigmaworld.org.ua/ «Світ Enigma»]

== Виноски ==
{{примітки}}

== Посилання ==

* {{Ref-en}} [http://www.enigmaspace.com Enigmaspace.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201205184106/https://www.enigmaspace.com/ |date=5 грудня 2020 }}  — Офіційний сайт
* {{Ref-de}} [http://www.enigma.de Enigma.de] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170917044643/http://enigma.de/ |date=17 вересня 2017 }} — Офіційний сайт Enigma.
* {{Ref-de}} [http://www.crocodile-music.de/enigma/index.php Crocodile-Music.de] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20060630035542/http://www.crocodile-music.de/enigma/index.php |date=30 червня 2006 }} — Офіційний сайт менеджменту Enigma.
* {{Ref-en}} [http://enigmamusic.com EnigmaMusic.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20021128093312/http://enigmamusic.com/ |date=28 листопада 2002 }} — Англійський фан-сайт
* {{Ref-ru}} [https://web.archive.org/web/20070607221026/http://lwi.virtualave.net/enigma/ Все об ENIGMA] — Російський фан-сайт.
* {{Ref-uk}} [https://web.archive.org/web/20080730041329/http://www.enigmaworld.org.ua/ Світ Enigma] — Все про Enigma на українському фан-сайті.

{{Enigma}}

[[Категорія:Німецькі музичні гурти]]
[[Категорія:Гурти електронної музики]]
[[Категорія:Enigma]]
[[Категорія:Засновані в Німеччині 1990]]
[[Категорія:Музичні колективи, що з'явились 1990]]

title: Основна інформація

Роки активності: 1990 — тепер. час

Жанри: нью-ейдж

Лейбли: Virgind і Charisma Records

title: Enigma

Студійні альбоми: MCMXC a.D. The Cross of Changes Le Roi Est Mort, Vive Le Roi! The Screen Behind the Mirror Voyageur A Posteriori Seven Lives Many Faces

Компіляції: Trilogy Love Sensuality Devotion: The Greatest Hits Love Sensuality Devotion: The Remix Collection 15 Years After The Platinum Collection

Сингли: «Sadeness (Part I)» «Mea Culpa (Part II)» «Principles of Lust» «The Rivers of Belief» «Carly's Song» «Return to Innocence» «The Eyes of Truth» «Age of Loneliness» «Out from the Deep» «Beyond the Invisible» «T.N.T. for the Brain» «Gravity of Love» «Push the Limits» «Turn Around» «Voyageur» «Following the Sun» «Boum-Boum» «Hello and Welcome» «Goodbye Milky Way» «Eppur Si Muove (сингл Enigma)» «La Puerta Del Cielo/Seven Lives» «The Same Parents» «MMX (The Social Song)»

DVD: Remember the Future MCMXC a.D.: The Complete Video Album A Posteriori Seven Lives Many Faces

Схожі проєкти: Sandra Cretu and Thiers Cornelius and Cretu Moti Special Trance Atlantic Air Waves Ендрю Дональдс Рут-Енн Бойл

Пов'язані статті: A.R.T. Studios The Dusted Variations


text:
# Еспресо TV
«Еспресо» (раніше — «Еспресо TV») — загальноукраїнський інформаційний телеканал, створений у листопаді 2013 року. Належить українському політику та журналісту Миколі Княжицькому.

## Історія
Телеканал розпочав мовлення 24 листопада 2013 року з живої трансляції протестувальників під час Євромайдану в Києві. Телеканал почав мовлення без попереднього отримання ліцензії. Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення зняла з порядку денного засідання 20 листопада питання про видачу ліцензії каналу «Еспресо TV».
Спочатку телеканал «Еспресо TV» мав назватися «Новини-TV». Саме через подібність його попереднього логотипа до знаку для товарів і послуг, що належить каналу «Україна», канал міг не отримати ліцензії Нацради на супутникове мовлення. На думку керівництва «Еспресо TV», члени Нацради перевищила свої службові повноваження, відмовивши в наданні ліцензії мовнику.
Засновниками компанії є дружина Миколи Княжицького Лариса Княжицька (99 %) і колишній головний редактор тижневика «Коментарі» Вадим Денисенко, який є головним редактором телеканалу (1 %).
Під час Революції гідності канал вів трансляції з Майдану Незалежності та місць протистоянь у Києві.
9 жовтня 2014 року Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення переоформила ліцензію ТОВ «Голдберрі» на цифрове ефірне мовлення в мультиплексі МХ-3 у зв'язку зі зміною директора, редакційної ради, логотипа, програмної концепції та адреси студії. Відповідно до внесених змін, відтепер на місці «Голдберрі» в мультиплексі мовить телеканал «Еспресо TV».
23 листопада 2015 року ТОВ «Голдберрі» змінило логотип телекомпанії з «ЕСПРЕСО TV» на «ЕСПРЕСО» та відмовилося від ведення мовлення на території проведення антитерористичної операції. Відповідні рішення ухвалено на засіданні Національної ради 3 грудня 2015 року з огляду на заяви ТОВ «Голдберрі».
28 грудня 2023 року телеканал став переможцем конкурсу на отримання ліцензії на мовлення в MX-5 цифрової етерної мережі DVB-T2 в Білій Церкві під логотипом «Еспресо Біла Церква». Телеканал розпочав мовлення 22 лютого 2024 року.
27 червня 2024 року телеканал став переможцем конкурсу на отримання ліцензії на мовлення у локальному DVB-T мультиплексі Києва (43 ТВК) під логотипом «Еспресо Київ». Телеканал розпочав мовлення 14 серпня того ж року.
Телеканал брав участь у конкурсі на мовлення у локальному DVB-T2 мультиплексі Тернополя (44 ТВК) під логотипом «Еспресо Тернопіль». За результатами конкурсу, оголошені регулятором 24 жовтня 2024 року, НацРада відмовлила «Еспресо Тернопіль» в ліцензії на цифрове мовлення.

## Рейтинги
2021 року частка телеканалу склала 0,27 % з рейтингом 0,03 % (дані системи рейтингів Nielsen, аудиторія 18-54 міста 50 тис.+, 27-ме місце серед українських каналів).

## Логотип
Телеканал змінив 4 логотипи. Нинішній — 5-й за ліком.
| Логотип | Опис                                                                                |
| ------- | ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- |
|         | З 24 листопада 2013 по 22 листопада 2015 року логотипом був помаранчево-синій прямокутник з написом «еспресо» білими літерами і розміщеним поряд білим колом, всередині якого було вписано слово «tv» синіми літерами. Знаходився у лівому верхньому куті.                                                                                |
|         | З 23 листопада 2015 по 27 березня 2016 року логотипом був синій прямокутник із вписаним всередині словом «ЕСПРЕСО», перша літера якого розміщена на помаранчевому фоні. Знаходився у правому верхньому куті.                                                                                |
|         | З 28 березня 2016 року по 21 листопада 2018 року логотипом була модернізована версія другого логотипу: логотип трохи збільшився в розмірі, а у слова «ЕСПРЕСО» змінився шрифт. Праворуч від логотипу була плашка з інформацією про дату і час, під логотипом з плашкою — актуальна інформація про погоду. Знаходився там само.                                                        |
|         | З 22 листопада 2018 до 9 листопада 2023 року логотипом було слово «ЕСПРЕСО» сірого кольору. Перша літера слова біла і розміщена на зеленому фоні, біля неї був ледь помітні червоний і жовтий рухомі квадрати. Відсутні окремі плашки з інформацією про дату, час і погоду. Деякий період логотип (без першої літери) час від часу змінювався на інформацію про погоду і курси валют. |
|         | З 10 листопада 2023 року логотипом є блакитний прямокутник, всередині якого «Е» (схоже, як у попередньому логотипі). Біля літери три квадрати червоного, жовтого та помаранчевого кольорів.                                                                                |

## Мовлення

### Супутникове мовлення
| Супутник            | Стандарт | Частота | Символьна швидкість | Поляризація       | FEC | Формат зображення | Кодування |
| ------------------- | -------- | ------- | ------------------- | ----------------- | --- | ----------------- | --------- |
| Astra 4A (4.8°E)    | DVB-S2   | 12073   | 30000               | горизонтальна (H) | 2/3 | MPEG-4            | FTA       |
| BulgariaSat (1.9°E) | DVB-S2   | 12437   | 30000               | горизонтальна (H) | 2/3 | MPEG-4            | FTA       |
| Astra 3C (23.5°E)   | DVB-S2   | 12285   | 30000               | вертикальна (V)   | 2/3 | MPEG-4            | FTA       |

### Етерне цифрове мовлення

#### Загальнонаціональний
| Канал | Мультиплекс | Стандарт | Формат мовлення |
| ----- | ----------- | -------- | --------------- |
| 5     | MX-3        | DVB-T2   | SD 576i 16:9    |

#### Регіональний
| Мультиплекс | Місто  | Стандарт     | Формат мовлення |
| ----------- | ------ | ------------ | --------------- |
| MX-5        |        |              |                 |
| Київ        | DVB-T2 | SD 576i 16:9 |                 |
| Біла Церква | DVB-T2 | SD 576i 16:9 |                 |

## Локальні версії телеканалу
| Населений пункт | Канал | Мультиплекс       | Стандарт | Формат мовлення |
| --------------- | ----- | ----------------- | -------- | --------------- |
| Київ            | 4     | Місцевий (43 ТВК) | DVB-T    | SD 576i 16:9    |
| Біла Церква     | 6     | MX-5              | DVB-T2   | SD 576i 16:9    |

## Примусове припинення мовлення у мережі DVB-Т2
4 квітня 2022 року концерн РРТ вимкнув телеканал із національної цифрової мережі мовлення Т2 без пояснення причин. Подібна участь спіткала також телеканали «Прямий» і «5 канал» холдингу «Вільні медіа». На початку повномасштабної війни РНБО створила цілодобовий марафон «Єдині новини», який почергово транслювали телеканали українських медіагруп. Водночас, вищевказані телеканали транслювали також і власні інформаційні марафони, а також щоденні інформаційні блоки іноземних партнерів. Видання «Радіо Свобода» зазначило, що КРРТ мав дати пояснення причин відключення.
Представники «Еспресо TV» звинуватили регулятора у колабораціонізмі і заявили, що звернулися до правоохоронних органів з метою перевірки цих фактів та відкриття кримінальних проваджень щодо Концерну РРТ за колабораціонізм, державну зраду та інші злочини.

## Власники
Станом на 31 грудня 2016 року кінцевими власниками телеканалу були Лариса Княжицька (99 %) та Вадим Денисенко (1 %).
У січні 2017 року стало відомо, що телеканал шукав інвестора для продажу частини каналу.
У серпні 2017 року серед власників каналу з'явились Арсеній Яценюк та Арсен Аваков. За даними «Media Ownership Monitor Україна» та ІМІ, станом на серпень 2017 року власниками телеканалу були: Арсеній Яценюк (30 %), Інна Авакова (40 %), та Лариса Княжицька (30 %).
30 грудня 2017 у структурі власності телеканалу «Еспресо» відбулися зміни. Арсеній Яценюк та Інна Авакова, що володіли 30 % і 40 % часток у статутному капіталі ТОВ «Аста Фінанс» відповідно (юридичної особи, що володіє 100 % ТОВ «Голдберрі») передали їх на іноземному підприємству Atmosphere Entertainment INC., зареєстрованого у штаті Нью-Йорк. Це ж підприємство придбало 7,5% частки Лариси Княжицької. Княжицька лишилася опосередкованим власником 22,5 % телеканалу «Еспресо», також вона опосередковано володіє 77,5 % підприємства Atmosphere Entertainment INC. Кінцевим власником Atmosphere Entertainment INC є громадянин України Іван Жеваго.

## Хакерські атаки
19 лютого 2024 року хакери отримали доступ до етерного сигналу «Еспресо TV» і розмістили в етері відео з кадрами зруйнованих українських міст, Джо Байденом і закликом зупинитися, натякаючи на нібито причетність США до війни в Україні.
16 грудня 2024 року зловмисники отримали доступ до сервера телеканалу та спробували транслювати відео з підробленим зверненням президента України Зеленського російською мовою.

## Порушення в день жалоби
Моніторинг Національної Ради показав, що «Еспресо» не поширював інформацію про День пам'яті жертв геноциду кримськотатарського народу 18 травня 2025 року у повному обсязі а саме мінімум — раз на дві години. За результатами моніторингу регулятор виніс телеканалу припис.

## Оцінки
У березні 2022 року Інститут масової інформації рекомендував «Еспресо», як достовірне медіа, якому можна довіряти.

title: Еспресо TV

wikitext:
{{Otheruses|Еспресо}}
{{Телевізійний канал
 | Колір = #039982
 | Колір_тексту = white
 | назва_каналу = Еспресо
 | повна назва = ТОВ «Голдберрі»<ref>{{Cite web|title=Голдберрі ТОВ, м. Київ|url=https://www.nrada.gov.ua/state-register/goldberri-tov-m-kyyiv/|website=Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення|accessdate=2019-04-13|archive-date=13 квітня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190413100832/https://www.nrada.gov.ua/state-register/goldberri-tov-m-kyyiv/}}</ref>
 | логотип = Espreso TV (2023).svg
 | логоназва=
 | ширина =
 | країна = {{UKR}}
 | зона мовлення = {{UKR}}
{{EUR}}
{{Прапор|Земля}} [[Близький Схід]]
 | час мовлення	= Цілодобово
 | мова = {{українська}}
 | центр = [[Київ]], [[Вулиця Адама Міцкевича (Київ)|вул. Адама Міцкевича]], 10/7, оф. 32
 | формат = [[Співвідношення сторін дисплея|576i 16:9]] ([[Телебачення зі стандартною роздільною здатністю|SDTV]])
[[1080p]] ([[Телебачення з високою роздільною здатністю|HDTV]])
 | тематика	 = Інформаційна
 | дата початку мовлення = [[24 листопада]] [[2013]]
 | замінив	= {{Прапор|UKR}} [[Goldberry]] (DVB-T2)
 | цифровий мультиплекс	 = '''[[Список телеканалів України#MX-3 (DVB-T2)|MX-3]]''' (26)
'''[[Список телеканалів України#MX-5 (DVB-T2) (регіональні, канали мовлення залежать від регіону)|MX-5]] ([[Біла Церква]])'''
'''[[Список телеканалів України#43-й ТВК Київ|43-й ТВК (Київ)]] (DVB-T)'''
 | засновник = [[Княжицький Микола Леонідович|Микола Княжицький]]
 | власник	= Іван Жеваго
Лариса Княжицька<ref>{{Cite web|title=Заява "Еспресо" щодо зміни структури власності - новини Еспресо TV {{!}} Україна|url=https://espreso.tv/news/2017/12/30/zayava_quotespresoquot_schodo_zminy_struktury_vlasnosti|website=espreso.tv|accessdate=2020-02-02|archive-date=31 грудня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20171231004254/https://espreso.tv/news/2017/12/30/zayava_quotespresoquot_schodo_zminy_struktury_vlasnosti}}</ref>
 | слоган	= «Український погляд на світ» ''(з 2016)''<ref>{{Cite web|title=Еспресо TV - About|url=https://espreso.tv/about|website=espreso.tv|accessdate=2020-02-02|archive-date=25 січня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200125235421/https://espreso.tv/about}}</ref>
 | ранні назви = «Еспресо TV» (з 24 листопада 2013 до 22 листопада 2015 року)
 | сайт	= https://espreso.tv
}}
'''«Еспресо»''' ''(раніше — «Еспресо TV»)'' — [[Україна|загальноукраїнський]] інформаційний телеканал, створений у листопаді 2013 року. Належить українському політику та журналісту [[Княжицький Микола Леонідович|Миколі Княжицькому]].

== Історія ==
Телеканал розпочав мовлення [[24 листопада]] [[2013]] року з живої трансляції протестувальників під час [[Євромайдан]]у в [[Київ|Києві]]. Телеканал почав мовлення без попереднього отримання ліцензії<ref>{{Cite web|title=«Еспресо.TV» розпочинає мовлення без ліцензії і покаже мітинг на підтримку євроінтеграції|url=http://www.telekritika.ua/rinok/2013-11-22/87761|website=web.archive.org|date=2013-11-24|accessdate=2020-02-02|archive-date=2013-11-24|archive-url=https://web.archive.org/web/20131124221339/http://www.telekritika.ua/rinok/2013-11-22/87761}}</ref>. [[Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення]] зняла з порядку денного засідання 20 листопада питання про видачу ліцензії каналу «Еспресо TV»<ref>{{Cite web|title=Нацрада не видала ліцензію каналу Княжицького «Еспресо.TV»|url=http://www.telekritika.ua/pravo/2013-11-27/87905|website=web.archive.org|date=2013-12-04|accessdate=2020-02-02|archive-date=2013-12-04|archive-url=https://web.archive.org/web/20131204022613/http://www.telekritika.ua/pravo/2013-11-27/87905}}</ref>.

Спочатку телеканал «Еспресо TV» мав назватися «Новини-TV»<ref>{{Cite web|title=Княжицький запевнив, що канал «Новини-TV» почне мовлення у листопаді (ДОПОВНЕНО)|url=http://telekritika.ua/rinok/2013-10-23/86963|website=web.archive.org|date=2013-10-25|accessdate=2020-02-02|archive-date=2013-10-25|archive-url=https://web.archive.org/web/20131025154929/http://telekritika.ua/rinok/2013-10-23/86963}}</ref>. Саме через подібність його попереднього логотипа до знаку для товарів і послуг, що належить [[Україна (телеканал)|каналу «Україна»]], канал міг не отримати ліцензії Нацради на супутникове мовлення. На думку керівництва «Еспресо TV», члени Нацради перевищила свої службові повноваження, відмовивши в наданні ліцензії мовнику<ref>{{Cite web|title=«Еспресо.TV» подасть до суду на Нацраду і не припинятиме мовлення|url=http://www.telekritika.ua/pravo/2013-11-27/87937|website=web.archive.org|date=2014-01-12|accessdate=2020-02-02|archive-date=2014-01-12|archive-url=https://web.archive.org/web/20140112163047/http://www.telekritika.ua/pravo/2013-11-27/87937}}</ref>.

Засновниками компанії є дружина [[Княжицький Микола Леонідович|Миколи Княжицького]] Лариса Княжицька (99 %) і колишній головний редактор тижневика «Коментарі» [[Денисенко Вадим Ігорович|Вадим Денисенко]], який є головним редактором телеканалу (1 %).

Під час [[Революція гідності|Революції гідності]] канал вів трансляції з [[Майдан Незалежності|Майдану Незалежності]] та місць протистоянь у Києві.

9 жовтня 2014 року [[Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення]] переоформила ліцензію ТОВ «Голдберрі» на цифрове ефірне мовлення в мультиплексі МХ-3 у зв'язку зі зміною директора, редакційної ради, логотипа, програмної концепції та адреси студії. Відповідно до внесених змін, відтепер на місці «[[Goldberry|Голдберрі]]» в мультиплексі мовить телеканал «Еспресо TV»<ref>{{Cite web|url=https://detector.media/rinok/article/99041/2014-10-09-natsrada-dozvolyla-tsyfrovomu-efirnomu-kanalu-goldberri-staty-espreso-tv-ne-chekayuchy-rezultativ-perevirky/|title=Нацрада дозволила цифровому ефірному каналу «Голдберрі» стати «Еспресо TV», не чекаючи результатів перевірки|date=2014-10-09|website=[[Детектор медіа]]|language=uk|access-date=2024-11-01}}</ref>.

23 листопада 2015 року ТОВ «Голдберрі» змінило логотип телекомпанії з «ЕСПРЕСО TV» на «ЕСПРЕСО» та відмовилося від ведення мовлення на території проведення [[Антитерористична операція на сході України|антитерористичної операції]]. Відповідні рішення ухвалено на засіданні [[Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення|Національної ради]] 3 грудня 2015 року з огляду на заяви ТОВ «Голдберрі»<ref>{{Cite web|url=http://nrada.gov.ua/ua/news/radanews/25103.html|publisher=Національна рада|website=|title=Телеканал «Еспресо TV» оновив логотип і відмовився від мовлення у зоні АТО|date=3 грудня 2015|language=|accessdate=2017-06-06|archive-date=2016-01-12|archive-url=https://web.archive.org/web/20160112190914/http://nrada.gov.ua/ua/news/radanews/25103.html}}</ref>.

28 грудня 2023 року телеканал став переможцем конкурсу на отримання ліцензії на мовлення в MX-5 цифрової етерної мережі DVB-T2 в [[Біла Церква|Білій Церкві]] під логотипом «Еспресо Біла Церква»<ref>{{Cite web|title=Нацрада підбила підсумки конкурсу на місця у мультиплексі «Зеонбуду». Переможців у Дніпрі та області немає |url=https://detector.media/rinok/article/221133/2023-12-28-natsrada-pidbyla-pidsumky-regionalnogo-konkursu-na-mistsya-v-multypleksi-zeonbudu-peremozhtsiv-u-dnipri-ta-oblasti-nemaie/|website=detector.media|date=2023-12-28|accessdate=2023-12-28|language=uk|first=Наталія|last=Данькова}}</ref><ref>{{Cite web|title=Телеканал Еспресо: Біла Церква отримав цифрову ліцензію|url=https://espreso.tv/telekanal-espreso-bila-tserkva-otrimav-tsifrovu-litsenziyu|website=espreso.tv|date=2023-12-29|accessdate=2024-01-10|language=uk}}</ref>. Телеканал розпочав мовлення 22 лютого 2024 року<ref>{{Cite web|title=Телеканал “Еспресо Біла Церква” розпочав мовлення у Білій Церкві|url=https://ukrtvr.org/novyna/2478|website=ukrtvr.org|date=2024-02-23|accessdate=2024-02-23|language=uk}}</ref>.

27 червня 2024 року телеканал став переможцем конкурсу на отримання ліцензії на мовлення у локальному DVB-T мультиплексі [[Київ|Києва]] (43 ТВК) під логотипом «Еспресо Київ»<ref>{{Cite web|title=«Еспресо» запускає київський канал і разом з шістьома мовниками отримав місце в київській цифрі. Підсумки конкурсу Нацради|url=https://detector.media/rinok/article/228845/2024-06-27-espreso-zapuskaie-kyivskyy-kanal-i-razom-z-shistoma-movnykamy-otrymav-mistse-v-kyivskiy-tsyfri-pidsumky-konkursu-natsrady/|website=detector.media|date=2024-06-27|accessdate=2024-06-27|language=uk}}</ref>. Телеканал розпочав мовлення 14 серпня того ж року<ref>{{Cite web|title=«Еспресо» відновив мовлення у T2 на Київщині|url=https://detector.media/rinok/article/230881/2024-08-14-espreso-vidnovyv-movlennya-u-t2-na-kyivshchyni/|website=detector.media|date=2024-08-14|accessdate=2024-08-14|language=uk}}</ref>.

Телеканал брав участь у конкурсі на мовлення у локальному DVB-T2 мультиплексі [[Тернопіль|Тернополя]] (44 ТВК) під логотипом «Еспресо Тернопіль». За результатами конкурсу, оголошені регулятором 24 жовтня 2024 року, НацРада відмовлила «Еспресо Тернопіль» в ліцензії на цифрове мовлення<ref>{{Cite web|title=Нацрада відмовила «Еспресо» в частоті у Тернополі, хоч канал був єдиним претендентом|url=https://detector.media/rinok/article/233833/2024-10-24-natsrada-vidmovyla-espreso-v-chastoti-u-ternopoli-khoch-kanal-buv-iedynym-pretendentom/|website=detector.media|date=2024-10-24|accessdate=2024-10-24|language=uk}}</ref>.

== Рейтинги ==
2021 року частка телеканалу склала 0,27 % з рейтингом 0,03 % (дані системи рейтингів [[Nielsen Holdings|Nielsen]], аудиторія 18-54 міста 50 тис.+, 27-ме місце серед українських каналів)<ref>{{Cite web|url=https://mbr.com.ua/uk/news/analytics/4719-igry-s-dolei-itogi-2021-goda|title=Ігри з часткою. Підсумки 2021 року: падіння теледивлення та переворот в інформаційній ніші|author=Аналітичний відділ MBR|date=2022-01-24|website=Media Business Reports|language=uk|accessdate=2022-01-25|archive-date=24 січня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220124204803/https://mbr.com.ua/uk/news/analytics/4719-igry-s-dolei-itogi-2021-goda}}</ref>.

== Логотип ==
Телеканал змінив 4 логотипи. Нинішній — 5-й за ліком.
{| style="text-align: left;" class="standard" style="text-align:center"
!style="background: #039982; color:#fff;"|Логотип
!style="background: #039982; color:#fff;"|Опис
|-
|[[Файл:EcspresotvUA 2013.png|100пкс]]
|З 24 листопада 2013 по 22 листопада 2015 року логотипом був помаранчево-синій прямокутник з написом «еспресо» білими літерами і розміщеним поряд білим колом, всередині якого було вписано слово «tv» синіми літерами. Знаходився у лівому верхньому куті.
|-
|[[Файл:Espreso tv ua.png|100пкс]]
|З 23 листопада 2015 по 27 березня 2016 року логотипом був синій прямокутник із вписаним всередині словом «ЕСПРЕСО», перша літера якого розміщена на помаранчевому фоні. Знаходився у правому верхньому куті.
|-
|[[Файл:EspresotvUA 2016.png|100пкс]]
|З 28 березня 2016 року по 21 листопада 2018 року логотипом була модернізована версія другого логотипу: логотип трохи збільшився в розмірі, а у слова «ЕСПРЕСО» змінився шрифт. Праворуч від логотипу була плашка з інформацією про дату і час, під логотипом з плашкою — актуальна інформація про погоду. Знаходився там само.
|-
|[[Файл:Espreso TV (2018).svg|100пкс]]
|З 22 листопада 2018 до 9 листопада 2023 року логотипом було слово «ЕСПРЕСО» сірого кольору. Перша літера слова біла і розміщена на зеленому фоні, біля неї був ледь помітні червоний і жовтий рухомі квадрати. Відсутні окремі плашки з інформацією про дату, час і погоду. Деякий період логотип (без першої літери) час від часу змінювався на інформацію про погоду і курси валют.
|-
|[[Файл:Espreso TV (2023).svg|100пкс]]
|З 10 листопада 2023 року логотипом є блакитний прямокутник, всередині якого «Е» (схоже, як у попередньому логотипі). Біля літери три квадрати червоного, жовтого та помаранчевого кольорів.
|}

== Мовлення ==

=== Супутникове мовлення ===
{| style="text-align: left;" class="standard" style="text-align:center"
!style="background: #039982; color:#fff;"|Супутник
!style="background: #039982; color:#fff;"|Стандарт
!style="background: #039982; color:#fff;"|Частота
!style="background: #039982; color:#fff;"|Символьна швидкість
!style="background: #039982; color:#fff;"|Поляризація
!style="background: #039982; color:#fff;"|[[Попередня корекція помилок|FEC]]
!style="background: #039982; color:#fff;"|Формат зображення
!style="background: #039982; color:#fff;"|Кодування
|-
| [[Astra 4A]] (4.8°E)
|rowspan=3| [[DVB-S2]]
| 12073
|rowspan=3| 30000
|rowspan=2| горизонтальна (H)
|rowspan=3|2/3
|rowspan=3|[[MPEG-4]]
|rowspan=3|[[FTA]]
|-
| BulgariaSat (1.9°E)
| 12437
|-
| Astra 3C (23.5°E)
| 12285
| вертикальна (V)
|}

=== Етерне цифрове мовлення ===

==== Загальнонаціональний ====
{| style="text-align: left;" class="standard" style="text-align:center"
!style="background: #039982; color:#fff;"|Канал
!style="background: #039982; color:#fff;"|Мультиплекс
!style="background: #039982; color:#fff;"|Стандарт
!style="background: #039982; color:#fff;"|Формат мовлення
|-
|5
|[[Список телеканалів України|MX-3]]
|DVB-T2
|SD 576i 16:9
|}

==== Регіональний ====
{| style="text-align: left;" class="standard" style="text-align:center"
!style="background: #039982; color:#fff;"|Мультиплекс
!style="background: #039982; color:#fff;"|Місто
!style="background: #039982; color:#fff;"|Стандарт
!style="background: #039982; color:#fff;"|Формат мовлення
|-
|rowspan=3|[[Список телеканалів України|MX-5]]
|-
|[[Київ]]
|rowspan=2|DVB-T2
|rowspan=2|SD 576i 16:9
|-
|[[Біла Церква]]
|}

== Локальні версії телеканалу ==
{| style="text-align: left;" class="standard" style="text-align:center"
!style="background: #039982; color:#fff;"|Населений пункт
!style="background: #039982; color:#fff;"|Канал
!style="background: #039982; color:#fff;"|Мультиплекс
!style="background: #039982; color:#fff;"|Стандарт
!style="background: #039982; color:#fff;"|Формат мовлення
|-
|[[Київ]]
|4
|Місцевий (43 ТВК)
|[[DVB-T]]
|rowspan=2|SD 576i 16:9
|-
|[[Біла Церква]]
|6
|[[Список телеканалів України|MX-5]]
|[[DVB-T2]]
|}

== Примусове припинення мовлення у мережі DVB-Т2 ==
{{Див. також|Єдині новини}}
{{Див. також|Російське вторгнення в Україну (з 2022)}}
4 квітня 2022 року концерн РРТ вимкнув телеканал із [[Цифрове наземне телебачення в Україні|національної цифрової мережі мовлення Т2]] без пояснення причин<ref>{{Cite web|title=«Еспресо», Прямий та 5 канал вимкнули у цифрі|url=https://detector.media/infospace/article/198111/2022-04-04-espreso-pryamyy-ta-5-kanal-vymknuly-u-tsyfri/|website=detector.media|date=2022-04-04|accessdate=2022-04-05|language=uk|archive-date=4 квітня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220404132435/https://detector.media/infospace/article/198111/2022-04-04-espreso-pryamyy-ta-5-kanal-vymknuly-u-tsyfri/}}</ref><ref>{{Cite web|title=«Еспресо» заявляє, що Концерн РРТ вимкнув мовлення телеканалу в цифровій мережі Т2|url=https://www.ukrinform.ua/rubric-society/3448575-espreso-zaavlae-so-koncern-rrt-vimknuv-movlenna-telekanalu-v-cifrovij-merezi-t2.html|website=www.ukrinform.ua|accessdate=2022-04-05|language=uk|archive-date=5 квітня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220405163019/https://www.ukrinform.ua/rubric-society/3448575-espreso-zaavlae-so-koncern-rrt-vimknuv-movlenna-telekanalu-v-cifrovij-merezi-t2.html}}</ref>. Подібна участь спіткала також телеканали «[[Прямий]]» і «[[5 канал]]» холдингу «Вільні медіа». На початку повномасштабної війни РНБО створила цілодобовий марафон «[[Єдині новини]]», який почергово транслювали телеканали українських медіагруп. Водночас, вищевказані телеканали транслювали також і власні інформаційні марафони, а також щоденні інформаційні блоки іноземних партнерів. Видання «<nowiki/>[[Радіо Свобода]]<nowiki/>» зазначило, що КРРТ мав дати пояснення причин відключення<ref>{{Cite web|title=Телеканал «Еспресо» заявив, що концерн РРТ вимкнув мовлення каналу в мережі Т2|url=https://www.radiosvoboda.org/a/news-telekanal-espreso-merezha-t2-vidklyuchennya/31785371.html|website=Радіо Свобода|accessdate=2022-04-05|language=uk|archive-date=5 квітня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220405163019/https://www.radiosvoboda.org/a/news-telekanal-espreso-merezha-t2-vidklyuchennya/31785371.html}}</ref>.

Представники «Еспресо TV» звинуватили регулятора у колабораціонізмі і заявили, що звернулися до правоохоронних органів з метою перевірки цих фактів та відкриття кримінальних проваджень щодо Концерну РРТ за колабораціонізм, державну зраду та інші злочини<ref>{{Cite web |url=https://espreso.tv/kontsern-rrt-vimknuv-movlennya-espreso-v-tsifroviy-merezhi-t2-vidkritiy-list-telekanalu-do-prezidenta-rnbo-sbu-minoboroni-natsradi |title=Концерн РРТ вимкнув мовлення "Еспресо" в цифровій мережі Т2: відкритий лист телеканалу до президента, РНБО, СБУ, Міноборони, Нацради |website=espreso.tv |language=uk |archive-url=https://web.archive.org/web/20220404115120/https://espreso.tv/kontsern-rrt-vimknuv-movlennya-espreso-v-tsifroviy-merezhi-t2-vidkritiy-list-telekanalu-do-prezidenta-rnbo-sbu-minoboroni-natsradi |archive-date=4 квітня 2022 |accessdate=2022-04-05}}</ref>.
== Власники ==
Станом на 31 грудня 2016 року кінцевими власниками телеканалу були [[Княжицька Лариса Францівна|Лариса Княжицька]] (99 %) та [[Денисенко Вадим Ігорович|Вадим Денисенко]] (1 %)<ref>{{Cite web|url=https://espreso.tv/uploads/about/files/property_pattern.pdf|title=Схематичне зображення структури власності суб'єкта інформаційної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдбері»|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=uk|accessdate=2020-02-02|archive-date=14 травня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190514012859/https://espreso.tv/uploads/about/files/property_pattern.pdf}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://espreso.tv/uploads/about/files/Form_1.pdf|title=Форма №1. Повідомлення про подання інформації про структуру власності|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=uk|accessdate=2020-02-02|archive-date=18 червня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170618200517/http://espreso.tv/uploads/about/files/Form_1.pdf}}</ref>.

У січні 2017 року стало відомо, що телеканал шукав інвестора для продажу частини каналу<ref>{{Cite web|url=http://ua.telekritika.ua/business/telekanal-espresso-shukaє-іnvestora-666134|title=Телеканал «Еспресо» шукає інвестора|website=ua.telekritika.ua|accessdate=2017-06-06|archive-date=21 вересня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170921074800/http://ua.telekritika.ua/business/telekanal-espresso-shukaє-іnvestora-666134}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://ua.telekritika.ua/business/na-kanal-espreso-є-tri-pokuptsі--knyazhitskii-666404|title=На канал «Еспресо» є три покупці – Княжицький|website=ua.telekritika.ua|accessdate=2017-06-06|archive-date=25 серпня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170825172420/http://ua.telekritika.ua/business/na-kanal-espreso-є-tri-pokuptsі--knyazhitskii-666404}}</ref>.

У серпні 2017 року серед власників каналу з'явились [[Яценюк Арсеній Петрович|Арсеній Яценюк]] та [[Аваков Арсен Борисович|Арсен Аваков]]<ref>{{Cite web|title=Яценюк придбав частку в «Еспресо» за 3,788 млн грн – прес-секретар - Детектор медіа.|url=http://detector.media/rinok/article/129090/2017-08-19-yatsenyuk-pridbav-chastku-v-espreso-za-3788-mln-grn-pres-sekretar/|website=web.archive.org|date=2017-09-21|accessdate=2020-02-02|archive-date=2017-09-21|archive-url=https://web.archive.org/web/20170921074421/http://detector.media/rinok/article/129090/2017-08-19-yatsenyuk-pridbav-chastku-v-espreso-za-3788-mln-grn-pres-sekretar/}}</ref>. За даними «Media Ownership Monitor Україна» та [[Інститут масової інформації|ІМІ]], станом на серпень 2017 року власниками телеканалу були: Арсеній Яценюк (30 %), Інна Авакова (40 %), та Лариса Княжицька (30 %)<ref>{{Cite web|title=Detail {{!}} Media Ownership Monitor|url=http://ukraine.mom-rsf.org/ua/ukrajina/media/detail/outlet/espreso-tv/|website=web.archive.org|date=2017-09-21|accessdate=2020-02-02|archive-date=2017-09-21|archive-url=https://web.archive.org/web/20170921073347/http://ukraine.mom-rsf.org/ua/ukrajina/media/detail/outlet/espreso-tv/}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://espreso.tv/uploads/misc/6.pdf|title=Схематичне зображення структури власності суб'єкта інформаційної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдбері»|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=uk|accessdate=2020-02-02|archive-date=19 грудня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161219040743/http://espreso.tv/uploads/misc/6.pdf}}</ref><ref>{{Cite web|title=Яценюк і дружина Авакова стали співвласниками «Еспресо»|url=https://detector.media/rinok/article/128986/2017-08-16-yatsenyuk-i-druzhina-avakova-stali-spivvlasnikami-espreso/|website=detector.media|date=2017-08-16|accessdate=2020-02-02|language=uk|first=Мар'яна|last=Закусило|archive-date=18 серпня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190818231506/https://detector.media/rinok/article/128986/2017-08-16-yatsenyuk-i-druzhina-avakova-stali-spivvlasnikami-espreso/}}</ref>.

30 грудня 2017 у структурі власності телеканалу «Еспресо» відбулися зміни. Арсеній Яценюк та Інна Авакова, що володіли 30 % і 40 % часток у статутному капіталі ТОВ «Аста Фінанс» відповідно (юридичної особи, що володіє 100 % ТОВ «Голдберрі») передали їх на іноземному підприємству Atmosphere Entertainment INC., зареєстрованого у штаті Нью-Йорк. Це ж підприємство придбало 7,5% частки Лариси Княжицької. Княжицька лишилася опосередкованим власником 22,5 % телеканалу «Еспресо», також вона опосередковано володіє 77,5 % підприємства Atmosphere Entertainment INC. Кінцевим власником Atmosphere Entertainment INC є громадянин України Іван Жеваго.

== Хакерські атаки ==
19 лютого 2024 року хакери отримали доступ до етерного сигналу «Еспресо TV» і розмістили в етері відео з кадрами зруйнованих українських міст, [[Джо Байден]]ом і закликом зупинитися, натякаючи на нібито причетність США до війни в Україні<ref>{{Cite web|url=https://espreso.tv/suspilstvo-zlovmisniki-zlamali-efirnu-sistemu-telekanalu-espreso|title=Зловмисники зламали ефірну систему телеканалу Еспресо|website=espreso.tv|language=uk|accessdate=2024-02-20}}</ref><ref>{{Cite web|title=Один з українських телеканалів заявив про злам ефірної системи|url=https://tsn.ua/ukrayina/odin-z-ukrayinskih-telekanaliv-zayaviv-pro-zlam-efirnoyi-sistemi-2517472.html|website=ТСН.ua|date=2024-02-20|accessdate=2024-02-20|language=uk}}</ref><ref>{{YouTube|AxIRItB05V8|Взлом телеканалу ЕСПРЕСО ТБ 19.02.2024 19:45 {{!}} Взлом телеканала ЭСПРЕССО ТВ 19.02.2024 19:45}}</ref>.

16 грудня 2024 року зловмисники отримали доступ до сервера телеканалу та спробували транслювати відео з підробленим зверненням президента України [[Зеленський Володимир Олександрович|Зеленського]] російською мовою<ref>{{Cite web|url=https://espreso.tv/viyna-z-rosiyeyu-telekanal-espreso-zaznav-khakerskoi-ataki|title=Телеканал "Еспресо" зазнав хакерської атаки|date=2024-12-16|website=espreso.tv|language=uk|access-date=2024-12-16}}</ref>.

== Порушення в день жалоби ==
Моніторинг Національної Ради показав, що «Еспресо» не поширював інформацію про [[День пам'яті жертв геноциду кримськотатарського народу]] [[18 травня]] 2025 року у повному обсязі а саме мінімум — раз на дві години. За результатами моніторингу регулятор виніс телеканалу припис<ref>{{Cite web|title=Приписи від Нацради через дні пам’яті отримали «Еспресо», «Розпакуй» та «Чернівецький промінь»|url=https://detector.media/rinok/article/241735/2025-06-12-prypysy-vid-natsrady-cherez-dni-pamyati-otrymaly-espreso-rozpakuy-ta-chernivetskyy-promin/|website=detector.media|date=2025-06-12|accessdate=2025-06-29|language=uk}}</ref>.

== Оцінки ==
У березні 2022 року [[Інститут масової інформації]] рекомендував «Еспресо», як достовірне медіа, якому можна довіряти<ref>{{Cite web|title=ІМІ рекомендує читати новини з достовірних джерел. Список медіа|url=https://imi.org.ua/news/imi-rekomenduye-chytaty-novyny-z-dostovirnyh-media-spysok-i44370|website=imi.org.ua|accessdate=2022-04-25|language=uk-UA|archive-date=15 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220315230132/https://imi.org.ua/news/imi-rekomenduye-chytaty-novyny-z-dostovirnyh-media-spysok-i44370}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
{{Бібліоінформація}}

{{Українські телеканали}}

[[Категорія:Засновані в Україні 2013]]

title: ТОВ «Голдберрі»

Зона мовлення: Україна · Європейський Союз · Близький Схід

Час мовлення: Цілодобово

Мова: українська

Центр керування: Київ, вул. Адама Міцкевича, 10/7, оф. 32

Тематика каналу: Інформаційна

Дата початку · мовлення: 24 листопада 2013

Замінив: Goldberry (DVB-T2)

Цифровий · мультиплекс: MX-3 (26) · MX-5 (Біла Церква) · 43-й ТВК (Київ) (DVB-T)

Засновник: Микола Княжицький

Власник(и): Іван Жеваго · Лариса Княжицька

Слоган: «Український погляд на світ» (з 2016)