text:
# Доктор Дулітл 2
Доктор Дулітл 2 (англ. Dr. Dolittle 2) — американська кінокомедія 2001 року режисера Стіва Карра. Сиквел фільму 1998 року — Доктор Дулітл.

## Сюжет
Родина Дулітлів змушена рятувати цілий ліс від знищення. Для цього вони планують оживити унікальну екосистему, схрестивши двох дуже рідкісних ведмедів, щоб продовжити їх вид і запобігти його вимиранню. Якщо у них вийде, ліс не будуть рубати. Але для цього, доктору Дулітлу необхідно зробити із лагідного, прирученого ведмедика — справжнього мачо, який зможе закохати в себе дику ведмедицю.

## У ролях
- Едді Мерфі — доктор Джон Дулітл
- Рейвен-Сімоне — Шаріс Дулітл, дочка Джона
- Джеффрі Джонс — Джо Поттер
- Кевін Поллак — Райлі
- Крістен Вілсон — Ліза Дулітл, дружина Джона
- Кайла Претт — Майя Дулітл
- Ліз Зейн — Ерік, хлопець Шаріс
- Енді Ріхтер — Юджин Вілсон
- Лоуренс Прессмен — губернатор Каліфорнії
- Стів Ірвін — камео
- Кристал — п'яна мавпа

### Озвучування тварин
| Актор                  | Роль                       | Тварина                |
| ---------------------- | -------------------------- | ---------------------- |
| Стів Зан               | Арчі                       | тихоокеанський ведмідь |
| Норм Макдональд        | Лаккі                      | пес                    |
| Ліза Кудроу            | Єва                        | тихоокеанський ведмідь |
| Майк Еппс              | Сонні                      | кадьякський ведмідь    |
| Джейкоб Варгас         | Пепіто                     | хамелеон               |
| Майкл Рапопорт         | Джой                       | єнот                   |
| Філіп Проктор          | п'яна мавпа                | мавпа                  |
| Айзек Гейз             | опосум                     | опосум                 |
| Енді Дік               | Ленні                      | ласка                  |
| Джон Візерспун         | Старий ведмідь у в'язниці  | ведмідь                |
| Седрік «Розважальник»  | молодий ведмідь у в'язниці | ведмідь                |
| Джеймі Кеннеді         | Пес#1                      | пес                    |
| Девід Кросс            | Пес#2                      | пес                    |
| Боб Оденкірк           | Пес#3                      | пес                    |
| Девід Делуїз           | Риба#1                     | риба                   |
| Гел Спаркс             | Риба#2                     | риба                   |
| Рені Сантоні Чіч Марін | пацюк#1                    | щур                    |
| Джон Легвізамо         | пацюк#2                    | щур                    |
| Арнольд Шварценеггер   | білий вовк                 | вовк                   |
| Кевін Поллак           | алігатор                   | алігатор               |
| Джорджія Енджел        | жирафа                     | жирафа                 |
| Джой Лорен Адамс       | білка                      | білка                  |
| Менді Мур              | Ведмежа-дівчинка           | ведмідь                |
| Френкі Муніз           | ведмежа                    | ведмідь                |
| Майкл Маккін           | Птах # 1                   | птах                   |
| Девід Лендер           | Птах # 2                   | птах                   |
| Томас Кенні            | Черепаха-хлопчик           | черепаха               |
| Рене Тейлор            | Черепаха-дівчинка          | черепаха               |
| Річард Сараф'ян        | Хрещений бобер             | бобер                  |
| Кіон Янг               | бджола                     | бджола                 |
| Клайд Кусацу           | бджола                     | бджола                 |
| Тара Міркуріо          | олень                      | олень                  |

title: Доктор Дулітл 2

wikitext:
{{Фільм
| тип               =
| українська назва  =
| оригінальна назва =
| зображення        = Dr dolittle two ver2.jpg
| зображення розмір =
| підпис            =
| жанр              =
| режисер           =
| продюсер          =
| сценарист         =
| на основі         =
| актори            =  [[Едді Мерфі]]
 [[Рейвен-Сімоне]]
| актори озвучення  =
| композитор        =
| музика            =
| оператор          =
| художник          =
| костюмер          =
| монтаж            = Крейг Геррінг
| оповідач          =
| кінокомпанія      =
| дистриб'ютор      = [[Davis Entertainment]]
| тривалість        = 87 хв
| мова              =
| озвучення українською =
| країна            = {{USA}}
| рік               = 2001
| дата виходу       = 22 червня 2001
| кошторис          = $70 млн
| касові збори      = $176 млн
| imdb_id           =
| сайт              =
| попередній        = [[Доктор Дулітл (фільм, 1998)|Доктор Дулітл]]
| наступний         = [[Доктор Дулітл 3]]
}}
'''Доктор Дулітл 2''' ({{lang-en|Dr. Dolittle 2}}) — американська кінокомедія 2001 року режисера [[Стів Карр|Стіва Карра]]. [[Сиквел]] фільму 1998 року — [[Доктор Дулітл (фільм, 1998)|Доктор Дулітл]].

== Сюжет ==
Родина Дулітлів змушена рятувати цілий ліс від знищення. Для цього вони планують оживити унікальну екосистему, схрестивши двох дуже рідкісних ведмедів, щоб продовжити їх вид і запобігти його вимиранню. Якщо у них вийде, ліс не будуть рубати. Але для цього, доктору Дулітлу необхідно зробити із лагідного, прирученого ведмедика — справжнього мачо, який зможе закохати в себе дику ведмедицю.

== У ролях ==
* [[Едді Мерфі]] — доктор Джон Дулітл
* [[Рейвен-Сімоне]] — Шаріс Дулітл, дочка Джона
* [[Джеффрі Джонс]] — Джо Поттер
* [[Кевін Поллак]] — Райлі
* [[Крістен Вілсон]] — Ліза Дулітл, дружина Джона
* [[Кайла Претт]] — Майя Дулітл
* [[Ліз Зейн]] — Ерік, хлопець Шаріс
* [[Енді Ріхтер]] — Юджин Вілсон
* [[Лоуренс Прессмен]] — губернатор Каліфорнії
* [[Стів Ірвін]] — камео
* [[Кристал (мавпа)|Кристал]] — п'яна мавпа

=== Озвучування тварин ===
{| class = "wikitable"
! Актор
! Роль
! Тварина
|-
| [[Стів Зан]]
| Арчі
| тихоокеанський ведмідь
|-
| [[Норм Макдональд]]
| Лаккі
| пес
|-
| [[Ліза Кудроу]]
| Єва
| тихоокеанський ведмідь
|-
| [[Майк Еппс]]
| Сонні
| [[Кадьяк (ведмідь)|кадьякський ведмідь]]
|-
| [[Джейкоб Варгас]]
| Пепіто
| хамелеон
|-
| [[Майкл Рапопорт]]
| Джой
| єнот
|-
| [[Філіп Проктор]]
| п'яна мавпа
| мавпа
|-
| [[Айзек Гейз]]
| опосум
| опосум
|-
| [[Енді Дік]]
| Ленні
| ласка
|-
| [[Джон Візерспун]]
| Старий ведмідь у в'язниці
| ведмідь
|-
| [[Седрік «Розважальник»]]
| молодий ведмідь у в'язниці
| ведмідь
|-
| [[Джеймі Кеннеді]]
| Пес#1
| пес
|-
| [[Девід Кросс]]
| Пес#2
| пес
|-
| [[Боб Оденкірк]]
| Пес#3
| пес
|-
| [[Девід Делуїз]]
| Риба#1
| риба
|-
| [[Гел Спаркс]]
| Риба#2
| риба
|-
| [[Рені Сантоні]]
 [[Чіч Марін]]
| пацюк#1
| щур
|-
| [[Джон Легвізамо]]
| пацюк#2
| щур
|-
| [[Арнольд Шварценеггер]]
| білий вовк
| вовк
|-
| [[Кевін Поллак]]
| алігатор
| алігатор
|-
| [[Джорджія Енджел]]
| жирафа
| жирафа
|-
| [[Джой Лорен Адамс]]
| білка
| білка
|-
| [[Менді Мур]]
| Ведмежа-дівчинка
| ведмідь
|-
| [[Френкі Муніз]]
| ведмежа
| ведмідь
|-
| [[Майкл Маккін]]
| Птах # 1
| птах
|-
| [[Девід Лендер]]
| Птах # 2
| птах
|-
| [[Томас Кенні]]
| Черепаха-хлопчик
| черепаха
|-
| [[Рене Тейлор]]
| Черепаха-дівчинка
| черепаха
|-
| [[Річард Сараф'ян]]
| Хрещений бобер
| бобер
|-
| [[Кіон Янг]]
| бджола
| бджола
|-
| [[Клайд Кусацу]]
| бджола
| бджола
|-
| [[Тара Міркуріо]]
| олень
| олень
|-
|}

== Посилання ==
* {{IMDb title|0240462}}
* {{Amg movie|245768}}
* {{mojo title|drdolittle2}}

{{USA-film-stub}}

{{Портали|Кінематограф}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Сиквели]]
[[Категорія:Фільми США 2001]]
[[Категорія:Фільми 20th Century Fox]]
[[Категорія:Фільми Davis Entertainment]]
[[Категорія:Фільми про тварин]]
[[Категорія:Фільми про ведмедів]]
[[Категорія:Фільми про лікарів]]
[[Категорія:Кінокомедії 2001]]
[[Категорія:Фентезійні кінокомедії США]]
[[Категорія:Фільми про єнотів]]
[[Категорія:Фільми про доктора Дулітла]]

title: англ. Dr. Dolittle 2

Жанр: фентезійний фільм і кінокомедія

Режисер: Стів Каррd

Продюсер: Джон Девіс

Сценарист: Г'ю Лофтінг

Оповідач: Норм Макдональдd

У головних · ролях: Едді Мерфі · Рейвен-Сімоне

Оператор: Дерін Окадаd

Композитор: Девід Ньюманd

Монтаж: Крейг Геррінг

Кінокомпанія: 20th Century Fox

Дистриб'ютор: Davis Entertainment

Тривалість: 87 хв

Мова: англійська

Країна: США

Дата виходу: 22 червня 2001

Кошторис: $70 млн

Попередній: Доктор Дулітл

Наступний: Доктор Дулітл 3


text:
# Asparagus deflexus
Asparagus deflexus — вид рослин із родини холодкових (Asparagaceae).

## Біоморфологічна характеристика
Сильно розгалужений в'юнкий кущ. Гілки тонкі, голі, нижні вигнуті; гілочок багато, короткі. Листки з короткою вигнутою гострою шпоркою. Кладодії по 6–10 разом, шилоподібні, дуже тонкі, 6–8.5 мм завдовжки. Квітки 1–2 у пазухах, або 4–6 на верхівках гілочок. Оцвітина завдовжки 3 мм; сегменти довгасто-лопатоподібні. Тичинки помітно коротші за оцвітину.

## Середовище проживання
Ендемік Анголи.

wikiname: ukwiki

title: Asparagus deflexus

in_language: uk

wikitext:
{{Speciesbox |status= |status_system=iucn3.1 |image=No-image-uk.png |image_width=270px |taxon=Asparagus deflexus |authority=[[Baker]], 1878}}
'''''Asparagus deflexus''''' — [[вид (біологія)|вид]] рослин із родини [[Холодкові|холодкових]] (Asparagaceae).

== Біоморфологічна характеристика ==
Сильно розгалужений в'юнкий [[кущ]]. Гілки тонкі, голі, нижні вигнуті; гілочок багато, короткі. Листки з короткою вигнутою гострою шпоркою. [[Філокладій|Кладодії]] по 6–10 разом, шилоподібні, дуже тонкі, 6–8.5 мм завдовжки. [[Квітка|Квітки]] 1–2 у пазухах, або 4–6 на верхівках гілочок. [[Оцвітина]] завдовжки 3 мм; сегменти довгасто-лопатоподібні. Тичинки помітно коротші за оцвітину<ref>{{cite web |url=https://plants.jstor.org/compilation/Asparagus.deflexus |назва=''Asparagus deflexus'' |вебсайт=JSTOR |видавець= |дата-доступу=24.04.2022 |archive-date=24 квітня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220424085229/https://plants.jstor.org/compilation/Asparagus.deflexus }} {{ref-en}}</ref>.

== Середовище проживання ==
Ендемік [[Ангола|Анголи]]<ref name="POWO">{{cite web |url=https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:531070-1 |назва=''Asparagus deflexus'' |вебсайт=Plants of the World Online |видавець=Kew Science |дата-доступу=24.04.2022 |archive-date=17 квітня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220417070727/https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:531070-1 }} {{ref-en}}</ref><ref>{{cite web |url=https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/67TKP |назва=''Asparagus deflexus'' |вебсайт=Catalogue of Life |видавець= |дата-доступу=24.04.2022 |archive-date=24 квітня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220424085229/https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/67TKP }} {{ref-en}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Квіткові-доробити}}
{{Taxonbar|from1=Q15523336|from2=}}

[[Категорія:Холодок|deflexus]]
[[Категорія:Флора Анголи]]
[[Категорія:Рослини, описані 1878]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Однодольні (Monocotyledon)

Порядок: Холодкоцвіті (Asparagales)

Родина: Холодкові (Asparagaceae)

Рід: Холодок (Asparagus)

Вид: A. deflexus

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Asparagus deflexus · Baker, 1878


text:
# Небезпечний рейс
«Небезпечний рейс» (англ. Rough Air: Danger on Flight 534) — телевізійний фільм-трилер 2001 року.

## Сюжет
Після тривалої затримки в аеропорту, пасажири рейсу 534, нарешті, продовжили свою подорож. Стихія, що розбушувалася в Північній Атлантиці, явно затьмарює їх політ. Несподівано лунає страхітливий звук, і лайнер починає падати. Досвідчений командир екіпажу смертельно поранений і не може керувати літаком. Сісти за штурвал доводиться Гогану, другому пілотові, який мало не вчинив у попередньому польоті помилку, що могла стати фатальною для учасників того рейсу. Екіпаж не надто довіряє Гогану, але разом зі стюардесою Кеті він намагається зробити все можливе, щоб врятувати пасажирів нещасливого літака.

## У ролях
| Актор            | Роль                         |
| ---------------- | ---------------------------- |
| Ерік Робертс     | перший офіцер Майк Гоган     |
| Александра Пол   | стюардеса Кеті Філліпс       |
| Енн Опеншоу      | стюардеса Трейсі Ніколс      |
| Кевін Джубінвілл | капітан Джек Брукс           |
| Расселл Юень     | Роджер Лі                    |
| Марк Лутс        | Тай Коннер                   |
| Серджо Ді Зіо    | Стів Джонсон                 |
| Карло Рота       | Кел Меттьюс                  |
| Дін МакДермотт   | Грант Бліт                   |
| Джон Ф'юрі       | детектив Кевін Малдун        |
| Райан Скотт      | Сем                          |
| Келлі Айві       | Ріплі                        |
| Сьюзен Акерон    | Сьюзан Лі                    |
| Елайза Робертс   | місіс Сандерс                |
| Дерін Джонс      | Керрі Сандерс                |
| Леа Пінсент      | авіадиспетчер Сара Ландетьєр |
| Ендрю Гілліс     | Арч Девіс                    |
| Ларісса Гомес    | стюардеса Марго Гіллінг      |
| Алексіс Кассар   | Лекс                         |

title: Небезпечний рейс

wikitext:
{{Фільм
| тип = телефільм
| українська назва  = Небезпечний рейс
| оригінальна назва = Rough Air: Danger on Flight 534
| зображення        =
| зображення розмір =
| жанр              = [[трилер]], [[бойовик]]
| режисер           = [[Джон Кассар]]
| продюсер          = [[Мері Пантелідіс]]
[[Стівен Девіс]]
[[Гері Голдбергер]]
[[Герберт Дж. Клойбер]]
[[Марк Б. Лорбер]]
Томас Мюллер
[[Лінда С. Росс]]
[[Бернд Шльоттерер]]
[[Ліза Гілберт Томас]]
| сценарист         = [[Джим Макічук]]
| на основі         =
| актори            =
| композитор        = [[Марті Саймон]]
| оператор          = [[Дерік В. Ундершульц]]
| художник          = [[Руперт Лазарус]]
[[Дін А. О'Делл]]
[[Айді Кейнс-Флойд]]
[[Вейн Жак]]
| монтаж            = [[Рон Візман]]
| кінокомпанія      = Carlton America
Tele Munchen Fernseh Produktionsgesellschaft
| дистриб’ютор      =
| тривалість        = 87 хв.
| мова              = {{англійська}}
| країна            = {{USA}}
{{DEU}}
{{CAN}}
| рік               = 2001
| дата виходу       =
| кошторис          =
| касові збори      =
| ідентифікатор     = 0268586
| сайт              =
| попередній        =
| наступний         =
}}
«'''Небезпечний рейс'''» ({{lang-en|Rough Air: Danger on Flight 534}}) — телевізійний фільм-[[трилер]] 2001 року.

== Сюжет ==
Після тривалої затримки в аеропорту, пасажири рейсу 534, нарешті, продовжили свою подорож. Стихія, що розбушувалася в Північній Атлантиці, явно затьмарює їх політ. Несподівано лунає страхітливий звук, і лайнер починає падати. Досвідчений командир екіпажу смертельно поранений і не може керувати літаком. Сісти за штурвал доводиться Гогану, другому пілотові, який мало не вчинив у попередньому польоті помилку, що могла стати фатальною для учасників того рейсу. Екіпаж не надто довіряє Гогану, але разом зі стюардесою Кеті він намагається зробити все можливе, щоб врятувати пасажирів нещасливого літака.

== У ролях ==
{{ВРоляхВерх}}
{{ВРолях|[[Ерік Робертс]]||перший офіцер Майк Гоган}}
{{ВРолях|[[Александра Пол]]||стюардеса Кеті Філліпс}}
{{ВРолях|[[Енн Опеншоу]]||стюардеса Трейсі Ніколс}}
{{ВРолях|[[Кевін Джубінвілл]]||капітан Джек Брукс}}
{{ВРолях|[[Расселл Юень]]||Роджер Лі}}
{{ВРолях|[[Марк Лутс]]||Тай Коннер}}
{{ВРолях|[[Серджо Ді Зіо]]||Стів Джонсон}}
{{ВРолях|[[Карло Рота]]||Кел Меттьюс}}
{{ВРолях|[[Дін МакДермотт]]|Грант Бліт}}
{{ВРолях|[[Джон Ф'юрі]]||детектив Кевін Малдун}}
{{ВРолях|[[Райан Скотт]]||Сем}}
{{ВРолях|[[Келлі Айві]]||Ріплі}}
{{ВРолях|[[Сьюзен Акерон]]||Сьюзан Лі}}
{{ВРолях|[[Елайза Робертс]]||місіс Сандерс}}
{{ВРолях|[[Дерін Джонс]]||Керрі Сандерс}}
{{ВРолях|[[Леа Пінсент]]||авіадиспетчер Сара Ландетьєр}}
{{ВРолях|[[Ендрю Гілліс]]||Арч Девіс}}
{{ВРолях|[[Ларісса Гомес]]||стюардеса Марго Гіллінг}}
{{ВРолях|[[Алексіс Кассар]]||Лекс}}
{{ВРоляхНиз}}

== Посилання ==

{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми США 2001]]
[[Категорія:Телефільми 2001]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми-бойовики США]]
[[Категорія:Фільми-трилери США]]
[[Категорія:Телефільми США]]
[[Категорія:Фільми-бойовики Німеччини]]
[[Категорія:Фільми-трилери Німеччини]]
[[Категорія:Телефільми Німеччини]]
[[Категорія:Фільми-бойовики Канади]]
[[Категорія:Фільми-трилери Канади]]
[[Категорія:Телефільми Канади]]
[[Категорія:Фільми про авіацію]]

title: Rough Air: Danger on Flight 534

Вид: телефільм

Жанр: трилер, бойовик

Режисер: Джон Кассар

Продюсер: Мері Пантелідіс · Стівен Девіс · Гері Голдбергер · Герберт Дж. Клойбер · Марк Б. Лорбер · Томас Мюллер · Лінда С. Росс · Бернд Шльоттерер · Ліза Гілберт Томас

Сценарист: Джим Макічук

У головних · ролях: Ерік Робертс, Александра Пол, Kevin Jubinvilled, Russell Yuend і Mark Lutzd

Оператор: Дерік В. Ундершульц

Композитор: Марті Саймон

Монтаж: Рон Візман

Художник: Руперт Лазарус · Дін А. О'Делл · Айді Кейнс-Флойд · Вейн Жак

Кінокомпанія: Carlton America · Tele Munchen Fernseh Produktionsgesellschaft

Країна: США · Німеччина · Канада


text:
# Козачок Андрій Миколайович
Андрі́й Микола́йович Козачо́к (нар. 13 листопада 1961, Бахмач Чернігівської області) — український хоровий диригент. Народний артист України (2013).

## Життєпис
1990 — закінчив Київську консерваторію (клас Олега Тимошенка).
1990—1992 — хормейстер Київського державного дитячого музичного театру.
1992—2000 — артист хору Національної капели України «Думка», де пройшов хормейстерську школу в Євгена Герасимовича Савчука.
Від 2000 — диригент Національної капели бандуристів України ім. Г. Майбороди, де співпрацював з її головним диригентом Миколою Петровичем Гвоздем. Був його заступником й очолив капелу бандуристів після смерті видатного диригента 2010 року.
Гастролював у Великій Британії, Італії, Іспанії, Німеччині, Південній Кореї, США, Франції.

## Вперше диригував
- 2010 — хорову кантату «У неділеньку святую» К. Стеценка
- 2011 — українські народні пісні «Про Морозенка» (в обробці Г. Майбороди), «Повій, вітре, на Вкраїну» (слова С. Руданського)
- духовні твори М. Березовського, А. Веделя, О. Архангельського, П. Чеснокова, К. Стеценка, О. Кошиця.

## Визнання
- 2003 — Заслужений артист України
- 2008 — Орден «За заслуги» III ступеня
- 2013 — Народний артист України

title: Козачок Андрій Миколайович

wikitext:
{{Однофамільці|Козачок (прізвище){{!}}Козачок}}
{{Особа
|ім'я = Андрій Миколайович Козачок
|зображення =
|громадянство = {{UKR}}
|дата народження = 13.11.1961
|місце народження = [[Бахмач]] [[Чернігівська область|Чернігівської області]]
|alma mater       = [[Національна музична академія України імені Петра Чайковського|Київська консерваторія]]
|національність   = [[українці|українець]]
|відомий_(відома) = головний диригент [[Національна заслужена капела бандуристів України імені Георгія Майбороди|Національної капели бандуристів України ім. Г. Майбороди]]
|титул            =
|посада           =
|батько           =
|мати             =
|дружина          =
|діти             =
|нагороди         = {{Народний артист України}} [[Народний артист України]] ([[2013]])
}}
'''Андрі́й Микола́йович Козачо́к''' ({{нар}} {{ДН|13|11|1961}}, [[Бахмач]] [[Чернігівська область|Чернігівської області]]) — український хоровий диригент. [[Народний артист України]] (2013).<ref>{{Cite web |url=http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/655/2013 |title=Указ Президента України № 655/2013 від 30 листопада 2013 року «Про відзначення державними нагородами України з нагоди річниці підтвердження всеукраїнським референдумом Акта проголошення незалежності України 1 грудня 1991 року» |accessdate=1 Червня 2018 |archive-date=30 Листопада 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181130030258/http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/655/2013 }}</ref>

== Життєпис ==
1990 — закінчив [[Національна музична академія України імені Петра Чайковського|Київську консерваторію]] (клас [[Тимошенко Олег Семенович|Олега Тимошенка]]).

1990—1992 — хормейстер [[Київський муніципальний академічний театр опери та балету для дітей та юнацтва|Київського державного дитячого музичного театру]].

1992—2000 — артист хору [[Національна заслужена академічна капела України «Думка»|Національної капели України «Думка»]], де пройшов хормейстерську школу в [[Савчук Євген Герасимович|Євгена Герасимовича Савчука]].

Від 2000 — диригент [[Національна заслужена капела бандуристів України імені Георгія Майбороди|Національної капели бандуристів України ім. Г. Майбороди]], де співпрацював з її головним диригентом [[Гвоздь Микола Петрович|Миколою Петровичем Гвоздем]]. Був його заступником й очолив капелу бандуристів після смерті видатного диригента 2010 року.

Гастролював у Великій Британії, Італії, Іспанії, Німеччині, Південній Кореї, США, Франції.

== Вперше диригував ==
* 2010 — хорову кантату «У неділеньку святую» [[Стеценко Кирило Григорович|К. Стеценка]]
* 2011 — українські народні пісні «Про Морозенка» (в обробці Г. Майбороди), «Повій, вітре, на Вкраїну» (слова С. Руданського)
* духовні твори М. Березовського, А. Веделя, О. Архангельського, П. Чеснокова, К. Стеценка, О. Кошиця.

== Визнання ==
* 2003 — [[Заслужений артист України]]
* 2008 — [[Орден «За заслуги» (Україна)|Орден «За заслуги»]] III ступеня
* 2013 — [[Народний артист України]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
{{Портал|Мистецтво|Київ}}
* [http://esu.com.ua/search_articles.php?id=8128 Козачок Андрій Миколайович / Я. О. Чорногуз] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200929191732/http://esu.com.ua/search_articles.php?id=8128 |date=29 Вересня 2020 }}esu.com.ua
* [http://bandurysty.com.ua/about.html Козачок Андрій Миколайович // Про колектив. — Капела бандуристів України] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180522051436/http://bandurysty.com.ua/about.html |date=22 Травня 2018 }}bandurysty.com.ua
* [https://parafia.org.ua/person/kozachok-andrij/ Андрій Козачок] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170709122709/https://parafia.org.ua/person/kozachok-andrij/ |date=9 Липня 2017 }} Наша парафія
[[Категорія:Уродженці Бахмача]]
[[Категорія:Випускники Київської консерваторії]]
[[Категорія:Українські хорові диригенти]]
[[Категорія:Кавалери ордена «За заслуги» III ступеня]]
[[Категорія:Персоналії:Капела «Думка»]]

title: Андрій Миколайович Козачок

Народився: 13 листопада 1961 (63 роки) · Бахмач Чернігівської області

Громадянство: Україна

Національність: українець

Відомий завдяки: головний диригент Національної капели бандуристів України ім. Г. Майбороди

Alma mater: Київська консерваторія

Нагороди: Народний артист України (2013)


text:
# Соломон Еліот Аш
Соломон Еліот Аш (англ. Solomon Eliot Asch, 14 вересня 1907, Варшава, Царство Польське — 20 лютого 1996, США) — американський психолог, автор знаменитих експериментів, присвячених конформності.

## Життєпис
Народився у Варшаві і емігрував до США у 1920 році, де отримав ступінь бакалавра у 1928 році в коледжі Нью-Йорк Сіті, магістерську і докторську — в Колумбійському університеті під керівництвом основоположника гештальтпсихологии Макса Вертгеймера. Більшу частину викладацької кар'єри провів у Свартмор-коледжі в одному колективі з Вольфгангом Келером.
У 1943 році змінює Макса Вертгеймера на посаді завідувача кафедрою психології в Новій школі соціальних досліджень.
Співпрацював з Г. Уіткіном при розробці теорії когнітивних стилів.
14 травня 1951 року у збірці Гарольда Гуетжоу «Групи, лідерство і люди» з'явилася глава, написана Соломоном Ашем «Вплив групового тиску на зміни і спотворення суджень». У цьому класичному експерименту Аша в кімнату запрошувалося вісім випробовуваних, яким пред'являлося три відрізки для порівняння з еталонним (так, що ідентичність одного з них була цілком очевидною). Насправді семеро випробовуваних були «спільниками» експериментатора і давали однаковий невірна відповідь. В результаті експерименту було виявлено, що 75 відсотків «наївних піддослідних» хоча б в одній серії експерименту повторювали свідомо невірні відповіді, які перед ними висловили інші члени групи, а 25 відсотків систематично слідували груповому «божевілля».
Серед учнів Аша найбільш відомий Стенлі Мілґрем, який під його керівництвом захистив в Гарварді докторську дисертацію.

## Вклад в психологію
Соломон Аш вважається піонером в галузі соціальної психології і гештальт-психології. Його експерименти з вивчення конформізму показали силу соціального впливу і досі служать джерелом натхнення для дослідників соціальної психології. Аш також був науковим керівником з докторської дисертації Стенлі Мілгрема в Гарвардському університеті і надихнув Мілгрема на власні досить впливові дослідження слухняності. Хоча роботи Аша показують, як тиск впливає на соціальну поведінку (часто в негативному значенні), Аш вважав, що люди схильні вести себе гідно по відношенню один до одного.

## Публікації
- Asch, S. E. (1951). Effects of group pressure upon the modification and distortion of judgment. In H. Guetzkow (ed.) Groups, leadership and men. Pittsburgh, PA: Carnegie Press.
- Asch, S. E. (1955). Opinions and social pressure. Scientific American, 193, 31-35.
- Asch, S. E. (1956). Studies of independence and conformity: A minority of one against a unanimous majority. Psychological Monographs, 70 (Whole no. 416).
- Asch, SE (1987)Social psychology. Oxford University Press. ISBN 0-19-852172-3

title: Соломон Еліот Аш

wikitext:
{{особа}}
'''Соломон Еліот Аш''' ({{lang-en|Solomon Eliot Asch}}, [[14 вересня]] [[1907]], [[Варшава]], [[Царство Польське]] — [[20 лютого]] [[1996]], [[США]]) — американський [[психолог]], автор [[Експеримент Аша|знаменитих експериментів]], присвячених [[Конформізм|конформності]].

== Життєпис ==
Народився у Варшаві і емігрував до [[США]] у [[1920]] році, де отримав ступінь [[бакалавр]]а у [[1928]] році в коледжі Нью-Йорк Сіті, магістерську і докторську — в Колумбійському університеті під керівництвом основоположника гештальтпсихологии Макса Вертгеймера. Більшу частину викладацької кар'єри провів у Свартмор-коледжі в одному колективі з [[Вольфганг Кьолер|Вольфгангом Келером]].

У [[1943]] році змінює Макса Вертгеймера на посаді завідувача кафедрою психології в [[Нова школа (університет)|Новій школі соціальних досліджень]].

Співпрацював з Г. Уіткіном при розробці теорії когнітивних стилів.

[[14 травня]] 1951 року у збірці Гарольда Гуетжоу «Групи, лідерство і люди» з'явилася глава, написана Соломоном Ашем «Вплив групового тиску на зміни і спотворення суджень». У цьому класичному [[Експеримент Аша|експерименту Аша]] в кімнату запрошувалося вісім випробовуваних, яким пред'являлося три відрізки для порівняння з еталонним (так, що ідентичність одного з них була цілком очевидною). Насправді семеро випробовуваних були «спільниками» експериментатора і давали однаковий невірна відповідь. В результаті експерименту було виявлено, що 75 відсотків «наївних піддослідних» хоча б в одній серії експерименту повторювали свідомо невірні відповіді, які перед ними висловили інші члени групи, а 25 відсотків систематично слідували груповому «божевілля».

Серед учнів Аша найбільш відомий [[Стенлі Мілґрем]], який під його керівництвом захистив в [[Гарвардський університет|Гарварді]] докторську дисертацію.

== Вклад в психологію ==
Соломон Аш вважається піонером в галузі [[Соціальна психологія|соціальної психології]] і [[Гештальт-психологія|гештальт-психології]]. Його експерименти з вивчення конформізму показали силу соціального впливу і досі служать джерелом натхнення для дослідників соціальної психології. Аш також був науковим керівником з докторської дисертації Стенлі Мілгрема в Гарвардському університеті і надихнув Мілгрема на власні досить впливові дослідження слухняності. Хоча роботи Аша показують, як тиск впливає на соціальну поведінку (часто в негативному значенні), Аш вважав, що люди схильні вести себе гідно по відношенню один до одного.

== Публікації ==
* Asch, S. E. (1951). Effects of group pressure upon the modification and distortion of judgment. In H. Guetzkow (ed.) Groups, leadership and men. Pittsburgh, PA: Carnegie Press.
* Asch, S. E. (1955). Opinions and social pressure. Scientific American, 193, 31-35.
* Asch, S. E. (1956). Studies of independence and conformity: A minority of one against a unanimous majority. Psychological Monographs, 70 (Whole no. 416).
* Asch, SE (1987)Social psychology. Oxford University Press. ISBN 0-19-852172-3

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://psy.1september.ru/articlef.php?ID=200801206 Соломон Аш] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304194017/http://psy.1september.ru/articlef.php?ID=200801206 |date=4 березня 2016 }} {{ref-ru}}
* [http://poznay.su/publ/lichnosti_v_psikhologii/lichnosti_v_psikhologii/solomon_ash/19-1-0-25 Відомі психологи — Соломон Аш]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}

{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT|Аш}}
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Народились 14 вересня]]
[[Категорія:Народились 1907]]
[[Категорія:Померли 20 лютого]]
[[Категорія:Померли 1996]]
[[Категорія:Уродженці Варшави]]
[[Категорія:Психологи США]]
[[Категорія:Соціальні психологи]]
[[Категорія:Польські євреї США]]
[[Категорія:Польські емігранти до США]]

title: пол. Solomon Asch

Народився: 14 вересня 1907[…] · Варшава, Російська імперія

Помер: 20 лютого 1996[…] (88 років) · Haverfordd

Країна: США · Республіка Польща

Діяльність: психолог, викладач університету

Галузь: соціальна психологія

Alma mater: Колумбійський університет, Сіті Коледж і Міський університет Нью-Йорка

Науковий ступінь: докторський ступінь

Науковий керівник: Макс Вертгеймер

Знання мов: польська і англійська

Заклад: Ратґерський університет, Гарвардський університет, Массачусетський технологічний інститут, Бруклінський коледж, Пенсільванський університет і Свортмор-коледж

Членство: Американська академія мистецтв і наук

Нагороди: Грант Ґуґґенгайма (1941) William James Fellow Awardd (1989) премія Американської психологічної асоціації за значний науковий вклад в психологіюd (1967)


text:
# Паутовський
Паутовський (рос. Паутовский) — селище у Коливанському районі Новосибірської області Російської Федерації.
Входить до складу муніципального утворення Калінінська сільрада. Населення становить 61 особа (2010).

## Історія
Згідно із законом від 2 червня 2004 року органом місцевого самоврядування є Калінінська сільрада.

## Населення
| 2002 | 2007 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- |
| 139  | ↗144 | ↘61  |

title: Паутовський

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = селище
|тип_род         =
|назва           = Паутовський
|назва ін.       = Паутовский
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Новосибірська область]]
|район           = [[Коливанський район]]
|міський округ   =
|поселення       =
|рада            = [[Калінінська сільрада (Новосибірська область)|Калінінська сільрада]]
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 61 (2010){{RUS-NVS-census}}
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси =
|телефонний код  =
|часовий пояс    =
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        =
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       =
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       =
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       =
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             =
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Новосибірська область
}}
'''Паутовський''' ({{lang-ru|Паутовский}}) — [[селище]] у [[Коливанський район|Коливанському районі]] [[Новосибірська область|Новосибірської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Входить до складу муніципального утворення [[Калінінська сільрада (Новосибірська область)|Калінінська сільрада]]. Населення становить 61 особа (2010).{{RUS-NVS-census}}

== Історія ==
Згідно із законом від [[2 червня]] [[2004]] року органом місцевого самоврядування є [[Калінінська сільрада (Новосибірська область)|Калінінська сільрада]]<ref>[http://docs.cntd.ru/document/5415546 Закон Новосибирской области от 2 июня 2004 года № 200-ОЗ «О статусе и границах муниципальных образований Новосибирской области»] {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==
{{Населення РФ|Паутовский}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Коливанський район}}
{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Коливанського району]]
[[Категорія:Селища Новосибірської області]]

title: селище Паутовський

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Новосибірська область

Муніципальний район: Коливанський район

Поселення: Калінінська сільрада

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Паутовський · Паутовський


text:
# Литовська кухня
Лито́вська ку́хня (лит. Lietuviška virtuvė) — традиційна кухня литовців. Сформувалась історично в межах Литви й увібрала в себе елементи кухонь сусідніх народів, перш за все білоруської. Також великий вплив на її розвиток мали кулінарні книги росіян, німців, поляків, які друкували в Литві. Перша литовська кулінарна книга була видана в 1824 році. В свою чергу, литовська кухня взаємно вплинула на білоруську і польську.

## Історія
У становленні литовської кухні виділяють два періоди. Найдавніший тривав з XIV по XVIII століття. Хронологічно він збігся з існуванням Великого князівства Литовського і Речі Посполитої, до складу якої тоді входили сучасні литовські землі. У цей проміжок часу сформувалася так звана старолитовська кухня, винахідниками і споживачами якої були шляхтичі.
Старолитовська кухня дуже відрізняється від кухонь сусідніх балтійських народів, натомість їй притаманні запозичення з російської, польської, меншою мірою німецької і татарської кухонь. Це пояснюється тим, що литовська знать мала міцні зв'язки з польською шляхтою, німецькими купцями, а при дворі литовських князів певний час проживали татарські хани, вигнані з Орди. З XIV століття в Литві існувала невелика, але заможна діаспора львівських вірмен, кримських татар, караїмів. Маючи мало спільного з селянською біднотою, ці верстви населення вирізнялись схожим рівнем споживання, користувались найліпшими продуктами, наприклад, дичиною, східними прянощами, медом. Саме тому старолитовській кухні притаманні складні, багатокомпонентні страви з вишуканим смаком. Значне місце в ній посідали м'ясні страви, в тому числі з таких рідкісних продуктів як м'ясо лося, оленя, ведмедя, дикої свині, борових і болотяних птахів. Для старолитовських страв характерна ретельна і тривала обробка сировини, наприклад, м'ясо подрібнювали на фарш, що на той час було незвичним, також вельми поширеним було повільне соління, копчення (вудження). Якість копченої шинки з дикої свині була настільки високою, що цим продуктом дозволялося вносити сплату до литовської скарбниці. Ще одним замінником грошей виступав мед, який литовці експортували до Західної Європи.
Після поділу Речі Посполитої соціальна структура литовського населення змінилася. Шляхта занепала, а разом і з нею були втрачені майже всі старі кулінарні традиції. З другої половини XIX століття в Литві набуває поширення новолитовська кухня, що базувалася переважно на селянських стравах. Цій кухні притаманна простота і поживність. Смак страв у ній досягається вмілим поєднанням відносно невеликого числа продуктів, їх нескладною обробкою, обережним використанням приправ. З давніших надбань новолитовська кухня (яку згодом стали називати просто литовською) запозичила подрібнення сировини (протирання овочів, фаршування м'яса) та деякі найпопулярніші рецепти: борщі, каші, голубці (видозмінена долма), вареники, квас, пиво. Характерно, що цей набір практично нічим не відрізняється від давніх страв українців (русинів), білорусів, поляків, що свідчить про синхронний розвиток кулінарії цих народів та інтенсивний культурний обмін.
Литовська кухня, на противагу старолитовській, має деякі регіональні відмінності. На заході країни більш відчутний вплив кулінарних традицій Німеччини та інших балтійських країн. У Жмуді частіше готують м'ясні завиванці і паштети, вишукані десерти, коптять рибу і зрідка використовують конину. На сході Литви, в Аукштоті й Дзукії, менше споживають риби і зовсім не готують конину. Також одна й та сама страва в різних частинах Литви може називатися по-інакшому, наприклад, швилпікай аукштайти називають бульбонаєм.
Литовці дбайливо ставляться до своєї кулінарної спадщини, тому більшість традиційних страв не втрачають своєї популярності з часом. Водночас уже сформована литовська кухня практично не запозичує досвід інших народів, мало змінюється і переважно використовує місцеві продукти. Саме їх набір й обумовлює характерні риси литовських страв.

## Продукти
Здавна традиційними сільськогосподарськими культурами у Литві були жито, ячмінь, горох та деякі овочі, як то: ріпа, бруква, капуста, буряк, морква, цибуля. З фруктів литовці в давнину використовували переважно яблука і дикі ягоди. Ці продукти і стали основою для найдавніших та найпростіших страв і напоїв литовської кухні: борщу, каш, вареників, киселів, пива, квасу.
Вплив німецької кулінарії на литовську кухню пояснює любов литовців до житнього хліба і дуже незначний обсяг споживання пшеничного (пшеничне борошно використовують переважно для кондитерських виробів). З ячменю готують здебільшого каші або використовують ячмінні крупи для начинення ковбас. Коноплі, колись поширені у Литві, у сучасній литовській кухні практично невідомі.
Традиційні овочі використовувались як супутні наповнювачі у перших стравах і гарнір до м'яса. Однак істотні зміни відбулися у XIX столітті, коли в Литві поширилась культура картоплі, завезеної з Америки до Європи наприкінці XV — початку XVI століття. Картопля настільки прийшлася до смаку литовцям, що за широтою вжитку зайняла перше місце серед інших продуктів. До сьогодні значну частину перших і других страв литовці готують саме з нею. Ця риса ще більше наблизила литовську кухню до білоруської. Показово, що інший завезений з Америки овоч — помідор — набувши надзвичайної популярності майже по всьому світові, у литовській кухні так і не осягнув високих позицій.
Ще одна традиція, яка не змінилась за століття, — широке застосування грибів. Їх литовці додають і до перших, і до других страв як основний компонент, начинку чи гарнір. З поміж інших дарів лісів і боліт часто використовують ягоди: суниці, малину, ожину, журавлину. В порівнянні з ними, споживання горіхів (взагалі і лісових, зокрема) незначне.
Риба займає в меню литовців відносно другорядне місце, враховуючи обсяги її ресурсів, принаймні, вона значно менш популярна, ніж у сусідній Латвії. Морську рибу, як правило, коптять і споживають як закуску, річкову використовують для приготування гарячих страв. З морських риб найчастіше ловлять оселедців і салаку, з прісноводних риб литовцям найбільш до вподоби щука.
Для литовської кухні характерне широке використання тваринних продуктів, перш за все, молочних, а також м'яса, сала і яєць. Молочні продукти у Литві досить різноманітні, хоча перевагу віддають тим, що мають нейтральний смак (натуральне молоко, тверді сири тощо). З кисломолочних продуктів дуже поширені сметана і домашній сир. Натомість, кисляк і м'які солоні сири (на кшталт бринзи) литовській кухні не притаманні. Сирі яйця часто додають до різноманітних видів тіста, начинок, напівфабрикатів для запіканок. Крім того, яйця часто смажать і варять. Варені яйця виступають обов'язковим додатком до деяких поживних страв, наприклад, борщу.
З усіх видів м'яса першість у литовській кухні належить свинині, яку споживають у вареному, смаженому, копченому, печеному вигляді. Нарівні з нею виступає сало. На відміну від українців, литовці менше вживають його в натуральному чи солоному вигляді (наприклад, у бутербродах), але дуже полюбляють підсмажити із цибулею. Така засмажка універсальна: її додають до супів, завиванців, вареників, овочевих та м'ясних запіканок тощо. Поширена в старолитовській кухні солонина сучасним литовцям практично невідома. Яловичину, в минулому також дуже популярну, зараз переважно використовують для приготування перших страв. Звичним, хоча і не найулюбленішим продуктом, на столі литовців виступає птиця. Як правило, використовують м'ясо курей, качок, гусок. Індичатина і кролятина у традиційній литовській кухні не представлені. Крім того, у ній майже немає страв з баранини і конини. Використання цих видів м'яса скоріше пережиток давніх запозичень зі східних кухонь, які в первісному вигляді до сучасних литовців не дійшли. Натомість, відчутним впливом німецької кухні слід вважати використання субпродуктів. Хоча у Литві воно не настільки популярне, як у Німеччині, однак деякі традиційні страви без них приготувати неможливо, наприклад, литовську ковбасу ведарай.
Литовська кухня, будучи загалом доволі прісною, обмежується невеликим набором прянощів, однак саме ці, традиційні, види застосовує значно ширше, ніж латиська та естонська кухні. Автохтонними видами пряних рослин є цибуля, кріп, петрушка, хрін. Однак, найбільшу популярність надбали не вони, а запозичені в німців кмин і майоран. Серед менш значимих, але сталих запозичень слід зазначити чорний і духмяний перець, лимонну цедру та мускатний горіх.
В старолитовській кухні м'ясо часто споживали соленим чи копченим. Для того, щоб урівноважити його насичений смак гарніри готували слабосолоними або взагалі не солили. Хоча в сучасній литовській кухні страви інакші, але звичка не робити їжу надто солоною (гострою) збереглася. Литовці обережно використовують мариновані закуски, маринади, столовий оцет, а литовським десертам не притаманна надмірна солодкість.

## Технології
На початку свого становлення литовська кухня мала небагато спільного із кухнями інших балтійських народів. Еволюційно вона відокремилась від кухні східних слов'ян і спочатку повністю наслідувала її кулінарні технології. Так, у старолитовській кухні були дуже поширені перші страви — супи і борщі. Як правило, готували їх з багатьох складників густими і поживними. Серед других страв і десертів також були популярними такі, що мали досить в'язку консистенцію — каші, киселі. До національних особливостей литовської кулінарії слід віднести каші-змішанки, які готували не лише тільки з крупів, а й з подрібнених овочів також, змішуючи обидва складники в одній ємності. Іншим способом поєднати овочі чи м'ясо із зерновими продуктами стало приготування вареників. При цьому начинку загортали у шматки тіста, яке варили в окропі. З цього короткого переліку видно, що основним способом приготування їжі у давніх литовців було варіння.
Серед інших розповсюджених слід зазначити тушкування, смаження, запікання, однак вони стосувалися перш за все м'яса та риби. Ці продукти спочатку готували великими шматками, тобто серед других страв переважали різноманітні печені. Культурний обмін із сусідніми народами збагатив литовську кухню технологічно. Від німців вона запозичила традицію подрібнювати м'ясо і додавати до нього різноманітні прянощі. Таким чином до старолитовської кухні увійшли ковбаси, паштети, завиванці і запіканки. Від східних народів литовці навчилися по-новому змішувати овочі та м'ясо: згортаючи обидва складники на кшталт кручеників — так народились голубці.
Серед найдавніших кулінарних технологій литовців слід вказати соління і копчення. Застосовували їх, перш за все, до риби і дичини — продуктів, які швидко псувалися і які важко було спожити повністю одночасно. Литовська технологія копчення чи не єдина, що була тотожною обробітку продуктів у сусідів-латишів. Протягом століть вона майже не змінювалась і залишалась доволі примітивною. Коптили рибу і м'ясо в стодолах, часто повільно, по кілька днів поспіль. Однак литовці досягли успіху у виготовленні різноманітних коптильних сумішей. Поєднуючи для вудження дрова різних порід, вони отримували ніжний, але насичений смак продуктів.
Напої в давнину готували шляхом варіння і бродіння. В перший спосіб отримували узвари, однак вони не стали знаковими для литовської кухні. Значно більшою популярністю користувались пиво, квас, мед. Бродильні процеси знайшли застосування і в обробітку сирого молока, яке литовці здавна сквашували на сметану і домашній сир. Вдосконалення технологій сироваріння призвело до появи твердих сирів.
Після знайомства литовців з картоплею вони продовжували користуватись старими технологіями обробітку продуктів, однак частіше стали поєднувати їх в одному рецепті. Дуже характерним для литовської кухні є подрібнення картоплі із подальшим її обсмажуванням, варінням (цепелінай), запіканням (кугеліс, швилпікай). Широке застосування картоплі деяким чином вплинуло і на спосіб приготування м'яса. Замість стародавнього запікання великим шматком його часто стали подрібнювати шматочками і викладати шарами, тобто замість печені поширились різноманітні запіканки.
Справжній технологічний перелом відбувся зі зміною старолитовської кухні новолитовською. При цьому були втрачені складні, багатокрокові рецептури, трудомісткі способи обробітку продуктів. Значно зменшилася частка перших страв на користь других із сухішою консистенцією. Показово, що одна з найвідоміших національних страв — литовський борщ — належить до найпростіших його різновидів. Популярнішими стали закуски, що наблизило литовську кухню до латиської. Мед як продукт значною мірою втратив свою популярність, його почали заміняти цукром. З XIX століття у Литві поступово набирають популярність міцні алкогольні напої, які майже витіснили стародавні слабоалкогольні (за винятком пива). В числі новітніх запозичень, які користуються попитом, салати і майонез.

## Традиції
Цепелінай (цепеліни) — кулінарна визитівка Литви. Це овальної форми зрази з тертої віджатої сирої картоплі з додаванням вареної. Цепеліни виготовляють із найрізноманітнішими начинками, наприклад, з м'ясом, сиром, грибами. У Литві організовують навіть цепелінові бали, на яких збираються друзі, родичі, щоб разом приготувати, а потім і спробувати цю дуже смачну страву.
Вельми відомий у країні та за її межами оригінальний торт шакотіс, що готується за особливою технологією на рожні над вогнем.

## Напої
Із напоїв популярний квас (лит. gira), із алкогольних — різноманітні настоянки («999», «Старка», «Зубрівка»), горілка, також історичні — меди і крупнікас. Литва вважається пивною державою — здавна міцними сортами славився район Біржай, зараз на великих виробництвах і в маленьких броварнях виробляється багато сортів пива.

## Типові страви
- Цепеліни
- Кугеліс
- Зрази (страва)
- Шакотіс

title: Литовська кухня

wikitext:
{{unibox}}
[[Файл:Šakotis 3799.jpg|міні|[[Шакотіс]] — один з найнезвичніших виробів литовської кухні, став своєрідною візитівкою країни]]

'''Лито́вська ку́хня''' ({{lang-lt|Lietuviška virtuvė}}) — традиційна кухня [[литовці]]в. Сформувалась історично в межах [[Литва|Литви]] й увібрала в себе елементи кухонь сусідніх народів, перш за все [[Білоруська кухня|білоруської]]. Також великий вплив на її розвиток мали [[Кулінарна книга|кулінарні книги]] росіян, німців, поляків, які друкували в Литві. Перша литовська кулінарна книга була видана в [[1824]] році. В свою чергу, литовська кухня взаємно вплинула на білоруську і [[Польська кухня|польську]].

== Історія ==
У становленні литовської кухні виділяють два періоди. Найдавніший тривав з XIV по XVIII століття. Хронологічно він збігся з існуванням [[Велике князівство Литовське|Великого князівства Литовського]] і [[Річ Посполита|Речі Посполитої]], до складу якої тоді входили сучасні литовські землі. У цей проміжок часу сформувалася так звана ''старолитовська кухня'', винахідниками і споживачами якої були [[Шляхта|шляхтичі]]<ref name="Похльобкін">Похлёбкин В. В. Национальные кухни народов мира. — Москва, 1990. {{ref-ru}}</ref>.

Старолитовська кухня дуже відрізняється від кухонь сусідніх балтійських народів, натомість їй притаманні запозичення з [[Російська кухня|російської]], польської, меншою мірою [[Німецька кухня|німецької]] і [[Татарська кухня|татарської кухонь]]. Це пояснюється тим, що литовська знать мала міцні зв'язки з [[Польська шляхта|польською шляхтою]], німецькими купцями, а при дворі литовських князів певний час проживали татарські [[хан]]и, вигнані з [[Золота Орда|Орди]]. З XIV століття в Литві існувала невелика, але заможна [[діаспора]] львівських [[Вірмени|вірмен]], [[Кримські татари|кримських татар]], [[Караїми|караїмів]]. Маючи мало спільного з селянською біднотою, ці верстви населення вирізнялись схожим рівнем споживання, користувались найліпшими продуктами, наприклад, [[Дичина|дичиною]], східними прянощами, [[мед]]ом. Саме тому старолитовській кухні притаманні складні, багатокомпонентні страви з вишуканим смаком. Значне місце в ній посідали м'ясні страви, в тому числі з таких рідкісних продуктів як м'ясо лося, оленя, ведмедя, дикої свині, борових і болотяних птахів. Для старолитовських страв характерна ретельна і тривала обробка сировини, наприклад, м'ясо подрібнювали на [[фарш]], що на той час було незвичним, також вельми поширеним було повільне [[соління]], [[копчення]] (вудження). Якість копченої [[Шинка|шинки]] з дикої свині була настільки високою, що цим продуктом дозволялося вносити сплату до литовської скарбниці. Ще одним замінником грошей виступав мед, який литовці експортували до Західної Європи<ref name="Похльобкін"/>.
[[Файл:Vegetariški balandėliai.JPG|міні|[[Голубці]] — одне з давніх запозичень литовців.]]
Після поділу Речі Посполитої соціальна структура литовського населення змінилася. Шляхта занепала, а разом і з нею були втрачені майже всі старі кулінарні традиції. З другої половини XIX століття в Литві набуває поширення ''новолитовська кухня'', що базувалася переважно на селянських стравах<ref name="Похльобкін"/>. Цій кухні притаманна простота і поживність. Смак страв у ній досягається вмілим поєднанням відносно невеликого числа продуктів, їх нескладною обробкою, обережним використанням [[Приправа|приправ]]. З давніших надбань новолитовська кухня (яку згодом стали називати просто литовською) запозичила подрібнення сировини (протирання овочів, фаршування м'яса) та деякі найпопулярніші рецепти: [[борщ]]і, [[Каша|каші]], [[голубці]] (видозмінена [[долма]]), [[вареники]], [[квас]], [[пиво]]. Характерно, що цей набір практично нічим не відрізняється від [[Українська кухня|давніх страв українців]] (русинів), білорусів, поляків, що свідчить про синхронний розвиток кулінарії цих народів та інтенсивний культурний обмін.

Литовська кухня, на противагу старолитовській, має деякі регіональні відмінності. На заході країни більш відчутний вплив кулінарних традицій Німеччини та інших балтійських країн. У [[Жмудь|Жмуді]] частіше готують м'ясні [[Завиванець|завиванці]] і [[паштет]]и, вишукані [[десерт]]и, коптять [[Риба (їжа)|рибу]] і зрідка використовують [[Конина|конину]]. На сході Литви, в [[Аукштота|Аукштоті]] й [[Дзукія|Дзукії]], менше споживають риби і зовсім не готують конину<ref name="Похльобкін"/>. Також одна й та сама страва в різних частинах Литви може називатися по-інакшому, наприклад, [[швилпікай]] аукштайти називають бульбонаєм.

Литовці дбайливо ставляться до своєї кулінарної спадщини, тому більшість традиційних страв не втрачають своєї популярності з часом. Водночас уже сформована литовська кухня практично не запозичує досвід інших народів, мало змінюється і переважно використовує місцеві продукти. Саме їх набір й обумовлює характерні риси литовських страв.

== Продукти ==
Здавна традиційними сільськогосподарськими культурами у Литві були [[Жито посівне|жито]], [[Ячмінь звичайний|ячмінь]], [[Горох посівний|горох]] та деякі овочі, як то: [[ріпа]], [[бруква]], [[Капуста білоголова|капуста]], [[Буряк столовий|буряк]], [[Морква посівна|морква]], [[Цибуля городня|цибуля]]. З фруктів литовці в давнину використовували переважно [[Яблуко|яблука]] і дикі ягоди. Ці продукти і стали основою для найдавніших та найпростіших страв і напоїв литовської кухні: борщу, каш, вареників, [[Кисіль|киселів]], пива, квасу.

Вплив німецької кулінарії на литовську кухню пояснює любов литовців до [[Житній хліб|житнього хліба]] і дуже незначний обсяг споживання пшеничного (пшеничне борошно використовують переважно для кондитерських виробів). З ячменю готують здебільшого каші або використовують ячмінні крупи для начинення [[Ковбаса|ковбас]]. [[Коноплі звичайні|Коноплі]], колись поширені у Литві, у сучасній литовській кухні практично невідомі.

Традиційні овочі використовувались як супутні наповнювачі у перших стравах і гарнір до м'яса. Однак істотні зміни відбулися у XIX столітті, коли в Литві поширилась культура [[Картопля|картоплі]], завезеної з Америки до Європи наприкінці XV — початку XVI століття. Картопля настільки прийшлася до смаку литовцям, що за широтою вжитку зайняла перше місце серед інших продуктів. До сьогодні значну частину перших і других страв литовці готують саме з нею. Ця риса ще більше наблизила литовську кухню до білоруської. Показово, що інший завезений з Америки овоч — [[помідор]] — набувши надзвичайної популярності майже по всьому світові, у литовській кухні так і не осягнув високих позицій.

Ще одна традиція, яка не змінилась за століття, — широке застосування грибів. Їх литовці додають і до перших, і до других страв як основний компонент, начинку чи гарнір. З поміж інших дарів лісів і боліт часто використовують ягоди: [[Суниці лісові|суниці]], [[Малина звичайна|малину]], [[Ожина|ожину]], [[журавлина болотяна|журавлину]]. В порівнянні з ними, споживання горіхів (взагалі і [[Ліщина звичайна|лісових]], зокрема) незначне.

Риба займає в меню литовців відносно другорядне місце, враховуючи обсяги її ресурсів, принаймні, вона значно менш популярна, ніж у сусідній [[Латвія|Латвії]]. Морську рибу, як правило, коптять і споживають як [[Закуска|закуску]], річкову використовують для приготування гарячих страв. З морських риб найчастіше ловлять [[Оселедець атлантичний|оселедців]] і [[Салака|салаку]], з прісноводних риб литовцям найбільш до вподоби [[Щука звичайна|щука]].
[[Файл:Sūris Liliputas.JPG|міні|Литовський сир «Ліліпут».]]
Для литовської кухні характерне широке використання тваринних продуктів, перш за все, [[Молочні продукти|молочних]], а також [[М'ясо|м'яса]], [[Сало|сала]] і [[яйце (їжа)|яєць]]. Молочні продукти у Литві досить різноманітні, хоча перевагу віддають тим, що мають нейтральний смак (натуральне молоко, тверді сири тощо). З кисломолочних продуктів дуже поширені [[сметана]] і [[домашній сир]]. Натомість, [[Кисляк (молоко)|кисляк]] і м'які солоні сири (на кшталт [[Бринза|бринзи]]) литовській кухні не притаманні. Сирі яйця часто додають до різноманітних видів тіста, начинок, напівфабрикатів для запіканок. Крім того, яйця часто смажать і варять. Варені яйця виступають обов'язковим додатком до деяких поживних страв, наприклад, борщу.
[[Файл:Kibinai.jpg|міні|[[Кібінай]] — запозичені в караїмів пиріжки. Одна з небагатьох страв литовської кухні, де використовують баранину.]]
З усіх видів м'яса першість у литовській кухні належить [[Свинина|свинині]], яку споживають у вареному, смаженому, копченому, печеному вигляді. Нарівні з нею виступає сало. На відміну від українців, литовці менше вживають його в натуральному чи солоному вигляді (наприклад, у [[бутерброд]]ах), але дуже полюбляють підсмажити із цибулею. Така [[засмажка]] універсальна: її додають до супів, завиванців, вареників, овочевих та м'ясних [[Запіканка|запіканок]] тощо. Поширена в старолитовській кухні [[солонина]] сучасним литовцям практично невідома. [[Яловичина|Яловичину]], в минулому також дуже популярну, зараз переважно використовують для приготування перших страв. Звичним, хоча і не найулюбленішим продуктом, на столі литовців виступає птиця. Як правило, використовують [[Курятина|м'ясо курей]], качок, гусок. [[Індичатина]] і [[кролятина]] у традиційній литовській кухні не представлені. Крім того, у ній майже немає страв з [[Баранина|баранини]] і конини. Використання цих видів м'яса скоріше пережиток давніх запозичень зі східних кухонь, які в первісному вигляді до сучасних литовців не дійшли. Натомість, відчутним впливом німецької кухні слід вважати використання [[Субпродукти|субпродуктів]]. Хоча у Литві воно не настільки популярне, як у Німеччині, однак деякі традиційні страви без них приготувати неможливо, наприклад, литовську ковбасу [[ведарай]].

Литовська кухня, будучи загалом доволі прісною, обмежується невеликим набором прянощів, однак саме ці, традиційні, види застосовує значно ширше, ніж [[Латиська кухня|латиська]] та [[Естонська кухня|естонська кухні]]. Автохтонними видами пряних рослин є цибуля, [[Кріп пахучий|кріп]], [[Петрушка кучерява|петрушка]], [[Хрін звичайний|хрін]]. Однак, найбільшу популярність надбали не вони, а запозичені в німців [[Кмин звичайний|кмин]] і [[майоран]]. Серед менш значимих, але сталих запозичень слід зазначити [[Перець чорний|чорний]] і [[Перець духмяний|духмяний перець]], [[Лимон|лимонну]] [[Цедра|цедру]] та [[мускатний горіх]]<ref name="Похльобкін"/>.

В старолитовській кухні м'ясо часто споживали соленим чи копченим. Для того, щоб урівноважити його насичений смак гарніри готували слабосолоними або взагалі не солили. Хоча в сучасній литовській кухні страви інакші, але звичка не робити їжу надто солоною (гострою) збереглася. Литовці обережно використовують мариновані закуски, [[маринад]]и, столовий [[оцет]], а литовським десертам не притаманна надмірна солодкість.

== Технології ==
[[Файл:Typical Lithuanian Pink soup (12130868083).jpg|міні|Литовський [[Холодник (страва)|холодний борщ]]]]

На початку свого становлення литовська кухня мала небагато спільного із кухнями інших балтійських народів. Еволюційно вона відокремилась від кухні східних слов'ян і спочатку повністю наслідувала її кулінарні технології<ref name="Похльобкін"/>. Так, у старолитовській кухні були дуже поширені перші страви — [[суп]]и і борщі. Як правило, готували їх з багатьох складників густими і поживними. Серед других страв і десертів також були популярними такі, що мали досить в'язку консистенцію — каші, киселі. До національних особливостей литовської кулінарії слід віднести каші-змішанки, які готували не лише тільки з крупів, а й з подрібнених овочів також, змішуючи обидва складники в одній ємності. Іншим способом поєднати овочі чи м'ясо із зерновими продуктами стало приготування вареників. При цьому начинку загортали у шматки тіста, яке варили в окропі. З цього короткого переліку видно, що основним способом приготування їжі у давніх литовців було [[варіння]].

Серед інших розповсюджених слід зазначити [[тушкування (кулінарія)|тушкування]], [[смаження]], [[запікання]], однак вони стосувалися перш за все м'яса та риби. Ці продукти спочатку готували великими шматками, тобто серед других страв переважали різноманітні [[Печеня|печені]]. Культурний обмін із сусідніми народами збагатив литовську кухню технологічно. Від німців вона запозичила традицію подрібнювати м'ясо і додавати до нього різноманітні прянощі. Таким чином до старолитовської кухні увійшли ковбаси, паштети, завиванці і запіканки<ref name="Похльобкін"/>. Від східних народів литовці навчилися по-новому змішувати овочі та м'ясо: згортаючи обидва складники на кшталт [[Крученики|кручеників]] — так народились голубці.
[[Файл:Smoked Fish.jpg|міні|Копчення риби.]]
Серед найдавніших кулінарних технологій литовців слід вказати соління і копчення. Застосовували їх, перш за все, до риби і дичини — продуктів, які швидко псувалися і які важко було спожити повністю одночасно. Литовська технологія копчення чи не єдина, що була тотожною обробітку продуктів у сусідів-латишів. Протягом століть вона майже не змінювалась і залишалась доволі примітивною. Коптили рибу і м'ясо в [[Стодола|стодолах]], часто повільно, по кілька днів поспіль. Однак литовці досягли успіху у виготовленні різноманітних коптильних сумішей. Поєднуючи для вудження дрова різних порід, вони отримували ніжний, але насичений смак продуктів<ref name="Похльобкін"/>.

Напої в давнину готували шляхом варіння і [[Бродіння (біохімія)|бродіння]]. В перший спосіб отримували [[узвар]]и, однак вони не стали знаковими для литовської кухні. Значно більшою популярністю користувались пиво, квас, [[Мед (напій)|мед]]. Бродильні процеси знайшли застосування і в обробітку сирого молока, яке литовці здавна сквашували на сметану і домашній сир. Вдосконалення технологій [[сироваріння]] призвело до появи твердих сирів.

[[Файл:Kugelis 2012.jpg|міні|Кугеліс]]

Після знайомства литовців з картоплею вони продовжували користуватись старими технологіями обробітку продуктів, однак частіше стали поєднувати їх в одному рецепті. Дуже характерним для литовської кухні є подрібнення картоплі із подальшим її обсмажуванням, варінням ([[цепеліни|цепелінай]]), запіканням ([[кугеліс]], швилпікай). Широке застосування картоплі деяким чином вплинуло і на спосіб приготування м'яса. Замість стародавнього запікання великим шматком його часто стали подрібнювати шматочками і викладати шарами, тобто замість печені поширились різноманітні запіканки.

Справжній технологічний перелом відбувся зі зміною старолитовської кухні новолитовською. При цьому були втрачені складні, багатокрокові рецептури, трудомісткі способи обробітку продуктів. Значно зменшилася частка перших страв на користь других із сухішою консистенцією. Показово, що одна з найвідоміших національних страв — [[литовський борщ]] — належить до найпростіших його різновидів. Популярнішими стали закуски, що наблизило литовську кухню до латиської. Мед як продукт значною мірою втратив свою популярність, його почали заміняти цукром. З XIX століття у Литві поступово набирають популярність міцні алкогольні напої, які майже витіснили стародавні слабоалкогольні (за винятком пива). В числі новітніх запозичень, які користуються попитом, [[Салат (страва)|салати]] і [[майонез]].

[[Файл:Cepelinai 1, Vilnius, Lithuania - Diliff.jpg|міні|Цепелінай (цепеліни)]]

== Традиції ==
Цепелінай (цепеліни) — кулінарна визитівка Литви. Це овальної форми зрази з тертої віджатої сирої картоплі з додаванням вареної. Цепеліни виготовляють із найрізноманітнішими начинками, наприклад, з м'ясом, сиром, грибами. У Литві організовують навіть цепелінові бали, на яких збираються друзі, родичі, щоб разом приготувати, а потім і спробувати цю дуже смачну страву.

Вельми відомий у країні та за її межами оригінальний торт [[шакотіс]], що готується за особливою технологією на рожні над вогнем.
[[Файл:Biržų 1686 Jubiliejinis Alus (9834933134).jpg|міні|Пляшка біржайського пива.]]

== Напої ==
Із [[Напої|напоїв]] популярний [[квас]] ({{lang-lt|gira}}), із [[Спиртні напої|алкогольних]] — різноманітні настоянки («999», «[[Старка]]», «[[Зубрівка]]»), [[горілка]], також історичні — [[Мед (напій)|меди]] і [[крупнікас]]. Литва вважається [[Список країн за споживанням пива на людину|пивною державою]]<ref>Згідно зі статистичними даними про фактичне споживання пива на одного жителя країни, кожен латиш за рік випиває близько 70 літрів пива, литовець — в районі 75-76 літрів, лідирує за результатами дослідження [[естонці|естонець]] — з показником близько 80 л. в рік, що практично збігається із середньоєвропейським рівнем споживання пінного напою. В цілому по [[Європейський союз|ЄС]] цей показник також складає 79-80 літрів, повідомляє BALTIC-COURSE.</ref><ref>Найпопулярнішим напоєм назвали пиво 28,6 % жителів Литви, 26,6 % [[Естонці|естонців]] і 21,7 % [[Населення Латвії|латвійців]]. Не рідше раза в тиждень пиво п'ють 30,4 % литовців, 28,1 % естонцев і тільки 21 % латвійців. [http://akcyz.com.ua/news/alcohol/15787.html] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150715163742/http://akcyz.com.ua/news/alcohol/15787.html|date=15 липня 2015}}</ref> — здавна міцними сортами славився район [[Біржай]], зараз на великих виробництвах і в маленьких броварнях виробляється багато сортів пива.

== Типові страви ==
* [[Цепеліни]]
* [[Кугеліс]]
* [[Зрази (страва)]]
* [[Шакотіс]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{commonscat-inline|Cuisine of Lithuania}}
* [http://www.gotovim.ru/national/litva/ Литовская кухня] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170710170638/http://www.gotovim.ru/national/litva/ |date=10 липня 2017 }} //Gotovim.RU
* [http://ru.litauen-netz.de/168/kitchen-litva-ru.html {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100323213533/http://ru.litauen-netz.de/168/kitchen-litva-ru.html |date=23 березня 2010 }} Кухня Литвы] //litauen-netz.de
* [http://www.olitve.ru/stati-o-litve/pan-kartoshka#blog_body {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170625075652/http://www.olitve.ru/stati-o-litve/pan-kartoshka#blog_body |date=25 червня 2017 }} СТАТЬИ о ЛИТВЕ / Пан Картошка] //olitve.ru
* [http://kuxnia-lt.blogspot.com/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171101021330/http://kuxnia-lt.blogspot.com/ |date=1 листопада 2017 }} Блог о Литовской национальной еде]

{{Кухні}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Європейська кухня]]
[[Категорія:Литовська кухня|*]]

Культура: культура Литвиd

Країна: Литва

Країна походження: Литва


text:
# Аденіум
Аденіум (Adenium Roem. & Schult.) — каудексоформний рід рослин з родини барвінкових (Apocynaceae).

## Назва
Аденіум вперше був виявлений європейськими дослідниками Йоганом Рьомером і Йозефом Шультесом на території Адена (араб. Oddaejn — колишня назва Ємену) та отримав назву за місцем свого зростания.

## Систематика
В залежності від авторів, рід або є монотипним, представленим одним видом — Adenium obesum з кількома підвидами, або має близько десяти окремих видів.
Каудекс, що збільшується з віком, та чисельні красиві квітки роблять аденіум дуже декоративним. Через це виведено багато його сортів з різноманітними формами та кольорами квітів.

## Загальна біоморфологічна характеристика
Чагарники або невеликі дерева від 1 до 5 м заввишки. Має потовщені в нижній частині соковиті стебла. Чергові цілокраї листки розміщені пучками на верхівках пагонів на коротких черешках. Квітки — з довгою квітковою трубкою воронкоподібної форми зібрані в суцвіття. Колір квітів: білий, рожевий, червоний. Сік аденіумів — отруйний. Сік Adenium boehmianum досі використовувється бушменами Намібії для отруєння стріл при полюванні на тварин.
Рід Аденіум близький до роду пахіподіум (Pachypodium) — основна відмінність полягає в тому, що гілки і стовбури пахіподіумів покриті сильними шипами.

## Поширення
Поширені в посушливих областях Африки, на Аравійському півострові, острові Сокотра.

## Умови зростання
Умови зростання аденіумів вельми суворі — посушливі, часто кам'янисті напівпустелі Африки з невеликим періодом дощів, коли рослини і запасаються вологою в каудексі на період посухи.

## Утримання в культурі
Рослини світлолюбні. Взимку утримують майже в сухості при температурі не нижче 15 °C, полив тільки у випадку всихання каудекса, який при цьому стає м'яким. Влітку полив рясний. Весь теплий період, поки температура не опускається нижче 15 °C, рослини бажано утримувати на свіжому повітрі на сонячному місці. Землесуміш має бути повітре- та вологопроникна, складається з листяного та дернового ґрунту з додаванням великозернистого піску. Розмножують переважно насінням, іноді стебловими живцями, також прищеплюють на 1,5 річний олеандр.
В Україні аденіуми поки що не часто зустрічаються в колекціях ботанічних садів та квітникарів-аматорів. Колекція Ботанічного саду імені академіка Олександра Фоміна представлена одним видом — аденіумом гладким (Adenium obesum).
Аденіуми успішно культивуються у вологих тропіках — В'єтнамі, Таїланді, Індії, Малайзії, Філіппінах. Там виробники експериментують, схрещують, виводять все нові сорти і поширюють ці рослини в інші країни і навіть на інші континенти.

title: Аденіум

wikitext:
{{Automatic taxobox
| image = Adenium.jpg
| image_caption = ''Adenium''
| image_width = 270px
|taxon = Adenium
|authority = [[Roem.]] & [[Schult.]], [[1819 у науці|1819]]
| subdivision_ranks = Види
| subdivision = ''[[Adenium obesum]]''
''[[Adenium somalense]]''
''[[Adenium crispum]]''
''[[Adenium swazicum]]''
''[[Adenium multiflorum]]''
''[[Adenium boehmianum]]''
''[[Adenium oleifolium]]''
''[[Adenium socotranum]]''
''[[Adenium arabicum]]''
}}
'''Аденіум''' (''Adenium'' [[Roem.]] & [[Schult.]]) — [[Каудексоформні|каудексоформний]] [[рід (біологія)|рід]] [[рослини|рослин]] з [[родина (біологія)|родини]] [[Барвінкові|барвінкових]] (Apocynaceae).

== Назва ==

[[Файл:Desert rose Adenium obesum in Tanzania 2260 Nevit.jpg|міні|ліворуч|210пкс|''[[Adenium obesum]]'' в природних умовах, [[Танзанія]]]]
[[Файл:RCN Mother.jpg|міні|ліворуч|210пкс|''[[Adenium arabicum]]'']]
[[Файл:Impala lily 2.JPG|міні|ліворуч|210пкс|''[[Adenium multiflorum]]'']]
[[Файл:Adenium-2000.jpg|міні|ліворуч|210пкс|''[[Adenium boehmianum]]'' в природних умовах, [[Південна Африка]]]]
[[Файл:Adenium obesum01.JPG|міні|праворуч|260пкс|''[[Adenium obesum]]'' в культурі]]
[[Файл:Adenium oleifolium var pm.jpg|міні|ліворуч|210пкс|''[[Adenium oleifolium]]'']]

Аденіум вперше був виявлений європейськими дослідниками [[Йоганн Якоб Рьомер|Йоганом Рьомером]] і [[Йозеф Август Шультес|Йозефом Шультесом]] на території Адена ({{lang-ar|Oddaejn}} — колишня назва [[Ємен]]у) та отримав назву за місцем свого зростания.

== Систематика ==

В залежності від авторів, рід або є [[монотипія (систематика)|монотипним]], представленим одним [[вид (біологія)|видом]] — ''[[Adenium obesum]]'' з кількома [[підвид]]ами, або має близько десяти окремих видів.

[[Каудекс]], що збільшується з віком, та чисельні красиві [[квітка|квітки]] роблять аденіум дуже декоративним. Через це виведено багато його [[сорт]]ів з різноманітними формами та кольорами квітів.

== Загальна біоморфологічна характеристика ==

[[Чагарник]]и або невеликі [[дерева]] від 1 до 5 м заввишки. Має потовщені в нижній частині соковиті [[стебло|стебла]]. Чергові цілокраї [[листок|листки]] розміщені пучками на верхівках пагонів на коротких черешках. [[Квітка|Квітки]] — з довгою квітковою трубкою воронкоподібної форми зібрані в [[суцвіття]]. Колір квітів: білий, рожевий, червоний. [[Сік]] аденіумів — [[Отруйна рослина|отруйний]]. Сік ''[[Adenium boehmianum]]'' досі використовувється [[бушмени|бушменами]] [[Намібія|Намібії]] для отруєння стріл при полюванні на тварин.<ref>[http://adenium.ucoz.ru/publ/2-1-0-4 Адениум боехмианум (''Adenium boehmianum'') на сайті «Адениумы»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130928132847/http://adenium.ucoz.ru/publ/2-1-0-4 |date=28 вересня 2013 }} {{ref-ru}}</ref>

Рід Аденіум близький до роду [[пахіподіум]] (''Pachypodium'') — основна відмінність полягає в тому, що гілки і стовбури пахіподіумів покриті сильними шипами.

== Поширення ==

Поширені в посушливих областях [[Африка|Африки]], на [[Аравійський півострів|Аравійському півострові]], острові [[Сокотра (острів)|Сокотра]].

== Умови зростання ==

Умови зростання аденіумів вельми суворі — посушливі, часто кам'янисті [[напівпустеля|напівпустелі]] Африки з невеликим періодом [[дощ]]ів, коли рослини і запасаються вологою в каудексі на період [[посуха|посухи]].

== Утримання в культурі ==

Рослини світлолюбні. Взимку утримують майже в сухості при температурі не нижче 15 °C, полив тільки у випадку всихання каудекса, який при цьому стає м'яким. Влітку полив рясний. Весь теплий період, поки температура не опускається нижче 15 °C, рослини бажано утримувати на свіжому повітрі на сонячному місці. Землесуміш має бути повітре- та вологопроникна, складається з листяного та дернового ґрунту з додаванням великозернистого піску. Розмножують переважно насінням, іноді стебловими живцями, також прищеплюють на 1,5 річний [[олеандр]].

В Україні аденіуми поки що не часто зустрічаються в колекціях [[ботанічний сад|ботанічних садів]] та квітникарів-аматорів. Колекція [[Ботанічний сад імені академіка Олександра Фоміна|Ботанічного саду імені академіка Олександра Фоміна]] представлена одним видом — [[аденіум гладкий|аденіумом гладким]] (''Adenium obesum'').

Аденіуми успішно культивуються у вологих [[тропіки|тропіках]] — [[В'єтнам]]і, [[Таїланд]]і, [[Індія|Індії]], [[Малайзія|Малайзії]], [[Філіппіни|Філіппінах]]. Там виробники експериментують, [[схрещування|схрещують]], виводять все нові [[сорт]]и і поширюють ці рослини в інші країни і навіть на інші континенти.

== Див. також ==

* [[Список родів родини Кутрові]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==

* [[Гордон Дуглас Роулі|Rowley, G.]] 1999. ''Pachypodium'' & ''Adenium''. Cactus File 5: 1-79.
* Plaizier, A. C. 1980. A revision of ''Adenium'' Roem. and Schult. and of Diplorhynchus Welw. ex Fic. and Hiern (Apocynaceae). Meded. Landbouwhoogeschool. 80-12:1-40.
* Bailey, L.H. & E.Z. Bailey. 1976. Hortus Third I—XIV, 1-1290. MacMillan, New York.
* {{книга
 |автор          = Марія Цвєткова.
 |заголовок      = Нова енциклопедія кімнатних рослин. Найповніша інформація для всіх: початківців, впевнених у собі, досвідчених квітникарів
 |посилання      = http://shron.chtyvo.org.ua/Tsvietkova_Mariia/Nova_entsyklopediia_kimnatnykh_roslyn.pdf
 |відповідальний =
 |місце          = Харків
 |видавництво    = Школа
 |рік            = 2013
 |том            =
 |сторінок       = 215
 |сторінки       = 156
 |isbn           = 978-966-429-165-8
 |ref            =
}} {{ref-uk}}

== Джерела ==

* {{КІСР}}
* {{cite web
 |url                     = https://www.cactuskiev.com.ua/other-succulents/adenium-sekrety-ukhoda/
 |назва              = Адениум: секреты ухода
 |прізвище        = [[Буренков Арлен Олександрович|А. А. Буренков]]
 |ім'я                 =
 |дата                = 04.04.2012
 |вебсайт          = Украинский сайт о кактусах и кактусоводах
 |видавець        =
 |дата-доступу = 24.12.2017
 |archive-date            = 27 січня 2021
 |archive-url             = https://web.archive.org/web/20210127025049/https://www.cactuskiev.com.ua/other-succulents/adenium-sekrety-ukhoda/
}} {{ref-ru}}
* [https://web.archive.org/web/20130521073549/http://www.cactuskiev.com.ua/articles/succulents/article/adeniumy-chast-i.html Сергей Архиповский. Адениумы // Український сайт про кактуси та кактусистів] {{ref-ru}}
* [http://adenium.ucoz.ru/ Сайт, присвячений Аденіумам] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130725002411/http://adenium.ucoz.ru/ |date=25 липня 2013 }} {{ref-ru}}
* [http://adenium.tucsoncactus.org/ Сайт, присвячений Аденіумам] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130625100021/http://adenium.tucsoncactus.org/ |date=25 червня 2013 }} {{ref-en}}
* [http://www.siamadenium.com/ Таїландський сайт, присвячений Аденіумам] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140729194247/http://www.siamadenium.com/ |date=29 липня 2014 }} {{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20121006194443/http://www.ars-grin.gov/cgi-bin/npgs/html/genus.pl?182 ''Adenium'' на сайті «[[Germplasm Resources Information Network]]» (GRIN) [[Міністерство сільського господарства США|Міністерства сільського господарства США]]] {{ref-en}}
* [http://www.theplantlist.org/tpl/search?q=Adenium ''Adenium'' на сайті «[[The Plant List]]»] {{ref-en}}
* http://www.tropicos.org/Name/40032375 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170914113348/http://www.tropicos.org/Name/40032375 |date=14 вересня 2017 }}
* [http://www.desert-tropicals.com/Plants/Apocynaceae/Adenium.html ''Adenium'' на сайті «Desert-tropicals»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120625003848/http://www.desert-tropicals.com/Plants/Apocynaceae/Adenium.html |date=25 червня 2012 }} {{ref-en}}
* http://www.ville-ge.ch/musinfo/bd/cjb/africa/details.php?langue=an&id=187771 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140727223055/http://www.ville-ge.ch/musinfo/bd/cjb/africa/details.php?langue=an&id=187771 |date=27 липня 2014 }}

{{Taxonbar|from=Q913594}}

[[Категорія:Барвінкові]]
[[Категорія:Флора Африки]]
[[Категорія:Флора Близького Сходу]]
[[Категорія:Сукуленти]]
[[Категорія:Роди барвінкових]]

title: Біологічна класифікація

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Тирличецвіті (Gentianales)

Родина: Барвінкові (Apocynaceae)

Триба: Nerieae

Рід: Adenium · Roem. & Schult., 1819

title: Види

Види: Adenium obesum · Adenium somalense · Adenium crispum · Adenium swazicum · Adenium multiflorum · Adenium boehmianum · Adenium oleifolium · Adenium socotranum · Adenium arabicum


text:
# Расселл Форд
Расселл Форд  (англ. Russell Ford, 18 серпня 1983) — австралійський хокеїст на траві, олімпійський медаліст.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада   | Дисципліна     | Місце |
| ----------- | -------------- | ----- |
| Лондон 2012 | хокей на траві | 3     |

title: Расселл Форд

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = Russell Ford
| повне_ім'я =
| зображення =
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[австралійці|австралієць]]
| місце_проживання =
| дата_народження = 18.8.1983
| місце_народження = [[Мельбурн]]
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 181 см
| вага = 77 кг
| вебсторінка =
| країна = [[Австралія]]
| вид_спорту = [[хокей на траві]]
| дисципліна =
| студентська_команда =
| клуб = Doncaster Hockey Club, Box Hill, VIC, AUS
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| медалі = {{MedalOlympic}}
{{MedalBronze|[[Літні Олімпійські ігри 2012|Лондон 2012]]| хокей на траві}}
| show-medals = yes
}}
{{Othernames|Форд}}
'''Расселл Форд ''' ({{lang-en|Russell Ford}}, [[18 серпня]] [[1983]]) — [[Австралія|австралійський]] [[хокей на траві|хокеїст на траві]], [[Олімпійські ігри|олімпійський]] медаліст.

== Виступи на Олімпіадах ==

{|class = "wikitable"
!Олімпіада!! Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2012|Лондон 2012]] || хокей на траві || 3
|-

|}

== Посилання ==
* [http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/fo/russell-ford-1.html Досьє на sport.references.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121216062100/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/fo/russell-ford-1.html |date=16 грудня 2012 }}

{{Olympic-medalist-stub}}
{{Australia-sport-bio-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Форд Расселл}}

[[Категорія:Австралійські хокеїсти_на_траві]]
[[Категорія:Уродженці Мельбурна]]
[[Категорія:Хокеїсти на траві на літніх Олімпійських іграх 2012]]
[[Категорія:Австралійські бронзові олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Бронзові призери літніх Олімпійських ігор 2012]]
[[Категорія:Спортсмени Мельбурна]]
[[Категорія:Олімпійські медалісти з хокею на траві]]

title: Загальна інформація

Національність: австралієць

Громадянство: Австралія

Народження: 18 серпня 1983 (41 рік) · Мельбурн

Вага: 77 кг

Alma mater: Eltham High Schoold

title: Спорт

Країна: Австралія

Вид спорту: хокей на траві

title: Олімпійські ігри

Бронза: Лондон 2012 · хокей на траві


text:
# Шернево
Шернево (рос. Шернево) — присілок в Калінінському районі Тверської області Російської Федерації.
Населення становить 8 осіб. Входить до складу муніципального утворення Заволзьке сільське поселення.

## Історія
Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Заволзьке сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 8    |

title: Шернево

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Шернево
|назва ін.       = Шернево
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Тверська область]]
|район           = [[Калінінський район (Тверська область)|Калінінський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Заволзьке сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 8
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Тверська область
}}
'''Шернево''' ({{lang-ru|Шернево}}) — [[присілок]] в [[Калінінський район (Тверська область)|Калінінському районі]] [[Тверська область|Тверської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 8 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Заволзьке сільське поселення]].

== Історія ==

Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Заволзьке сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/550283491 |title=Закон Тверской области от 28 февраля 2005 года N 26-зо «Об установлении границ муниципальных образований, входящих в состав территории муниципального образования Тверской области „Калининский район“, и наделении их статусом городского, сельского поселения» |access-date=2019-09-23 |archive-date=2019-09-23 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190923104311/http://docs.cntd.ru/document/550283491 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Шернево }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Калінінський район (Тверська область)}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Калінінського району Тверської області]]

title: присілок Шернево

Суб'єкт Російської Федерації: Тверська область

Муніципальний район: Калінінський район

Поселення: Заволзьке сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)


text:
# Коміта I (юдик Торресу)
Коміта I (італ. Comita I; бл. 1160 — 1218) — юдик (володар) Торреського юдикатів в 1198—1218 роках, юдик Галлурського юдикату у 1211—1214 роках (як Коміта II). Стосовно нумерація існує дискусія, оскільки низка дослідників вважає його Комітою II, рахуючи від Гоннаріо I, що мав друге ім'я Коміта. Інші розглядають цього Коміта під номером «III», враховуючи молодшого співюдика у 1080-х роках.

## Життєпис
Походив з династії Лакон-Гунале. Другий син Баризона II, юдика Торресу, та Преціози де Оррубу. Народився близько 1160 року. 1185 року одружився з донькою юдика Арбореєю. У 1196 році оголошений спадкоємцем свого брата — юдика Костянтина II. після смерті останнього 1198 року успадкував трон.
Спрямував зусилля на замирення з усіма сусідами. Для цього використовував шлюбну політику. Спочатку влаштував шлюб свого сина Маріано з донькою юдика Кальярі, який затвердив мирний договір з Вільгельмом Салусіо IV і Пізанською республікою. Натомість юдик Торресу знову визнав зверхність Пізи та усі захопленні кальярськими військами землі, насамперед замок Гочеано.
У 1199 році звернувся до папи римського Інокентія III, звинувативши Вільгельма Салусіо IV у порушенні угод та загрозі миру на Сардинії.
1203 року підтримав Папський престол у протидії амбіціям Вільгельма Салусіо IV взяти під контроль Галлурський юдикат. У 1204 році Коміта I розлучився, щоб одружитися з донькою маркіза Салуццо.
1211 року Коміта I уклав договір з Генуєю, який було передбачено підкорення усієї Сардинії. Спочатку захопив Галлурський юдикат, звідки вигнав Ламберто Вісконті. 1212 року розділив з Вільгельмом Салусіо IV і Баризоном III Арборейський юдикат, отримавши 1/4 частину. Втім у 1214 році зазнав поразки від вісконті, втративши Галлуру. Але продовжив війну з метою повернути втрачене. також намагався допомогти Бенедетті Кальярській у протистоянні з пізанцями. Замирився із супротивниками лише 1217 року за посередництва папи римського Гонорія III
Помер у 1218 році. Йому спадкував син Маріано II.

## Родина
1. Дружина — Сініспелла, донька Баризона II, юдика Арбореї
Діти:
- Марія (д/н—бл. 1215), дружина Боніфація дель Васто, мати Манфредо III, маркіза Салуццо
- Маріано (д/н—1233), юдик Арбореї
- Преціоза
- Джорджа (д/н—після 1210), дружина Емануїл Доріа

2. Дружина — Агнеса, донька Манфредо II дель Васто, маркіза Салуццо
Діти:
- Ізабелла (д/н—1233), дружина генуезького патриція Ланфранко Спіноли

title: Коміта I (юдик Торресу)

wikitext:
{{особа}}
{{також|Коміта}}
'''Коміта I''' ({{lang-it|Comita I}}; бл. [[1160]] — [[1218]]) — юдик (володар) [[Торреський юдикат|Торреського юдикатів]] в [[1198]]—[[1218]] роках, юдик [[Галлурський юдикат|Галлурського юдикату]] у 1211—1214 роках (як Коміта II). Стосовно нумерація існує дискусія, оскільки низка дослідників вважає його Комітою II, рахуючи від [[Гоннаріо I (юдик Арбореї)|Гоннаріо I]], що мав друге ім'я Коміта. Інші розглядають цього Коміта під номером «III», враховуючи молодшого співюдика у 1080-х роках.

== Життєпис ==
Походив з династії Лакон-Гунале. Другий син [[Баризон II (юдик Торресу)|Баризона II]], юдика Торресу, та Преціози де Оррубу. Народився близько 1160 року. 1185 року одружився з донькою юдика Арбореєю. У 1196 році оголошений спадкоємцем свого брата — юдика [[Костянтин II (юдик Торресу)|Костянтина II]]. після смерті останнього 1198 року успадкував трон.

Спрямував зусилля на замирення з усіма сусідами. Для цього використовував шлюбну політику. Спочатку влаштував шлюб свого сина Маріано з донькою юдика Кальярі, який затвердив мирний договір з [[Вільгельм Салусіо IV|Вільгельмом Салусіо IV]] і [[Пізанська республіка|Пізанською республікою]]. Натомість юдик Торресу знову визнав зверхність Пізи та усі захопленні кальярськими військами землі, насамперед замок Гочеано.

У 1199 році звернувся до папи римського [[Інокентій III|Інокентія III]], звинувативши Вільгельма Салусіо IV у порушенні угод та загрозі миру на Сардинії.

1203 року підтримав Папський престол у протидії амбіціям Вільгельма Салусіо IV взяти під контроль [[Галлурський юдикат]]. У 1204 році Коміта I розлучився, щоб одружитися з донькою маркіза Салуццо.

1211 року Коміта I уклав договір з Генуєю, який було передбачено підкорення усієї Сардинії. Спочатку захопив Галлурський юдикат, звідки вигнав [[Ламберто Вісконті]]. 1212 року розділив з Вільгельмом Салусіо IV і [[Баризон Торхіторіо IV|Баризоном III]] Арборейський юдикат, отримавши 1/4 частину. Втім у 1214 році зазнав поразки від вісконті, втративши Галлуру. Але продовжив війну з метою повернути втрачене. також намагався допомогти [[Бенедетта (юдикиня Кальярі)|Бенедетті Кальярській]] у протистоянні з пізанцями. Замирився із супротивниками лише 1217 року за посередництва папи римського [[Гонорій III|Гонорія III]]

Помер у 1218 році. Йому спадкував син [[Маріано II (юдик Торресу)|Маріано II]].

== Родина ==
1. Дружина — Сініспелла, донька [[Баризон II|Баризона II]], юдика Арбореї

Діти:
* Марія (д/н—бл. 1215), дружина Боніфація дель Васто, мати Манфредо III, маркіза Салуццо
* [[Маріано II (юдик Торресу)|Маріано]] (д/н—1233), юдик Арбореї
* Преціоза
* Джорджа (д/н—після 1210), дружина Емануїл Доріа

2. Дружина — Агнеса, донька Манфредо II дель Васто, маркіза Салуццо

Діти:
* Ізабелла (д/н—1233), дружина генуезького патриція Ланфранко Спіноли

== Джерела ==
* Giuseppe Meloni e Andrea Dessì Fulgheri, Mondo rurale e Sardegna del XII secolo. Il Condaghe di Barisone II di Torres, Napoli, Liguori Editore, 1994.
* AA.VV., la Grande enciclopedia della Sardegna, Sassari, 2007.

[[Категорія:Торреські судді]]
[[Категорія:Галлурські судді]]
[[Категорія:Правителі Європи XII століття]]
[[Категорія:Правителі Європи XIII століття]]

title: Коміта I

Народився: 1160 · Порто-Торрес, Провінція Сассарі, Сардинія, Італія

Помер: не пізніше 10 листопада 1218

Діяльність: монарх

Титул: юдикd

Посада: Judge of Logudoro-Torresd і юдикd

Батько: Баризон II (юдик Торресу)

Мати: Preziosa di Orrubud

Брати, сестри: Костянтин II (юдик Торресу)

У шлюбі з: Sinispella of Arboread і Agnes of Saluzzod

Діти: Маріано II (юдик Торресу) і Maria of Torresd


text:
# Гербовий збір (Велика Британія)
Гербовий збір — податок, що стягується  в деяких країнах при придбанні нерухомості і землі, а також при купівлі акцій, бондів та інших інвестиційних інструментів.
Є своєрідним митом і стягується шляхом обов'язкового в певних випадках вживання виготовленого державою гербового паперу, або ж накладання на звичайний папір спеціальної марки, яку купує у держави. Нав'язування гербового паперу в американських колоніях було настільки непопулярним, що це стало однією з причин Американської революції.
Відповідно до Закону України «Про гербовий збір» (1998) — загальнодержавний збір, який підлягає обов'язковій сплаті суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності при ввезенні на митну територію України товарів, предметів і транспортних засобів. Його платниками є суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності, які здійснюють декларування товарів та ін. предметів походженням з інших країн, що ввозяться на митну територію України під будь-якими видами митних режимів.

title: Гербовий збір (Велика Британія)

wikitext:
'''Гербовий збір''' — податок, що стягується  в деяких країнах при придбанні нерухомості і землі, а також при купівлі акцій, бондів та інших інвестиційних інструментів.
Є своєрідним [[мито]]м і стягується шляхом обов'язкового в певних випадках вживання виготовленого державою [[Гербовий папір|гербового паперу]], або ж накладання на звичайний папір спеціальної марки, яку купує у держави. Нав'язування гербового паперу в американських колоніях було настільки непопулярним, що це стало однією з причин [[Американська революція|Американської революції]].

Відповідно до Закону України «Про гербовий збір» (1998) — загальнодержавний збір, який підлягає обов'язковій сплаті суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності при ввезенні на [[Митна територія України|митну територію України]] товарів, предметів і транспортних засобів. Його платниками є суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності, які здійснюють декларування товарів та ін. предметів походженням з інших країн, що ввозяться на митну територію України під будь-якими видами [[Митний режим|митних режимів]]<ref name="ЮЕ">Юридична енциклопедія</ref>.
== Примітки ==
{{reflist}}
== Посилання ==
* [http://cyclop.com.ua/content/view/1089/58/1/10/#17912 Збір гербовий] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160729214449/http://cyclop.com.ua/content/view/1089/58/1/10/#17912 |date=29 липня 2016 }} // {{Юридична енциклопедія|2}}
[[Категорія:Податки]]


text:
# Лопате
Лопа́те (мак. Лопате) — село у Північній Македонії, входить до складу общини Куманово Північно-Східного регіону.
Населення — 2448 осіб (перепис 2002) в 591 господарстві.

title: Лопате

wikitext:
{{Населений пункт Північної Македонії
| тип                    = село
| назва                  = Лопате
| місцева назва          = {{lang-mk|Лопате}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             = <!--Example.jpg-->
| зображення_розмір      = <!--300px -->
| зображення_підпис      =
| розташування           =
| опис розташування      =
| mapx                   =
| mapy                   =
| marksize               =
| регіон                 = [[північно-Східний регіон (Македонія)|Північно-Східний]]
| община                 = [[куманово (община)|Куманово]]
| засноване              =
| перша згадка           =
| агломерація            =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 2448 осіб (перепис [[2002]]{{MKD-census2002}})
| площа                  =
| ref-площа              =
| густота                =
| поштові індекси        =
| код                    =
| координати             = {{coord|42|08|46|N|21|39|41|E|scale:100000|display=inline,title}}
|lat=
|long=
|lat_dir=N | lat_deg= 42 | lat_min= 08
           | lat_sec= 46
|lon_dir=E | lon_deg= 21 | lon_min= 39
           | lon_sec= 41
| висота                 = 360
| водойма                = річка [[река (притока Липковської)|Река]]
| етнікон                =
| станція                =
| відстань               =
| залізниця к            =
| ref-залізниця к        =
| автошлях к             =
| ref-автошлях к         =
| фізична к              =
| ref-фізична к          =
| залізниця с            =
| фізична с              =
| автошлях с             =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| ремарки                =
}}

'''Лопа́те''' ({{lang-mk|Лопате}}) — [[село]] у [[Північна Македонія|Північній Македонії]], входить до складу общини [[куманово (община)|Куманово]] [[північно-Східний регіон (Македонія)|Північно-Східного регіону]].

Населення — 2448 осіб (перепис [[2002]]) в 591 господарстві.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lat=42.146357&lon=21.6663675&z=15&l=37&m=b wikimapia.org] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lat=42.146357&lon=21.6663675&z=15&l=37&m=b |date=25 серпня 2011 }}

{{куманово}}

{{македонія-доробити}}

[[Категорія:Населені пункти общини Куманово]]

title: Основні дані

Країна: Північна Македонія

Регіон: Північно-Східний

Община: Куманово

Населення: 2448 осіб (перепис 2002)

Водойма: річка Река

title: Карта

Карта: Лопате


text:
# Зеркальний (Виборзький район)
Зеркальний (рос. Зеркальный) — селище у Виборзькому районі Ленінградської області Російської Федерації.
Населення становить 132 особи. Належить до муніципального утворення Приморське міське поселення.

## Географія
Населений пункт розташований на півдні Виборзького району.

## Історія
До 1917 року населений пункт перебував у складі Виборзької губернії Великого князівства Фінляндського. З 1918 по 1940 та в роки Другої світової війни між 1941 та 1944 роками у складі незалежної Фінляндії. Відтак — у складі Ленінградської області.

## Населення
| 2007 | 2010 | 2017 |
| ---- | ---- | ---- |
| 177  | ↗271 | ↘132 |

title: Зеркальний (Виборзький район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[селище]]
|тип_род         = селища
|назва           = Зеркальний
|назва ін.       = Зеркальный
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Ленінградська область]]
|район           = [[Виборзький район (Ленінградська область)|Виборзький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Приморське міське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
| координати      ={{coord|60|14|31|N|29|8|18|E|scale:|display=inline}}
|lat_dir=N |lon_dir=E
|lat_deg=60|lat_min=14|lat_sec=31
|lon_deg=29|lon_min=8|lon_sec=18
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 132
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Ленінградська область
}}
'''Зеркальний''' ({{lang-ru|Зеркальный}}) — [[селище]] у [[Виборзький район (Ленінградська область)|Виборзькому районі]] [[Ленінградська область|Ленінградської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 132 особи. Належить до муніципального утворення [[Приморське міське поселення]].

== Географія ==

Населений пункт розташований на півдні Виборзького району.

== Історія ==

До [[1917]] року населений пункт перебував у складі [[Виборзька губернія|Виборзької губернії]] [[Велике князівство Фінляндське|Великого князівства Фінляндського]]. З [[1918]] по [[1940]] та в роки [[Друга світова війна|Другої світової війни]] між [[1941]] та [[1944]] роками у складі незалежної [[Фінляндія|Фінляндії]]. Відтак — у складі Ленінградської області.

== Населення ==

{{Населення РФ | Зеркальный (Выборгский район) }}

{{Населення РФ | Зеркальный (Выборгский район) | Графік }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Виборзький район (Ленінградська область)}}

{{Leningrad-obl-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Виборзького району (Ленінградська область)]]
[[Категорія:Селища Ленінградської області]]

title: селище Зеркальний

Суб'єкт Російської Федерації: Ленінградська область

Муніципальний район: Виборзький район

Поселення: Приморське міське поселення

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Зеркальний · Зеркальний