text:
# Боб Нюстрем
Боб Нюстрем (англ. Bob Nystrom, нар. 10 жовтня 1952, Стокгольм) — колишній канадський хокеїст, що грав на позиції крайнього нападника.
Володар Кубка Стенлі. Провів понад тисячу матчів у Національній хокейній лізі.

## Ігрова кар'єра
Хокейну кар'єру розпочав 1970 року.
1972 року був обраний на драфті НХЛ під 33-м загальним номером командою «Нью-Йорк Айлендерс».
Усю професійну клубну ігрову кар'єру, що тривала 15 років, провів, захищаючи кольори команди «Нью-Йорк Айлендерс».
Загалом провів 1057 матчів у НХЛ, включаючи 157 ігор плей-оф Кубка Стенлі.

## Нагороди та досягнення
- Учасник матчу усіх зірок НХЛ — 1977.
- Володар Кубка Стенлі в складі «Нью-Йорк Айлендерс» — 1980, 1981, 1982, 1983.

## Статистика
| Сезон        | Клуб                  | Ліга         | Регулярна першість | Регулярна першість | Регулярна першість | Регулярна першість | Регулярна першість | Плей-оф | Плей-оф | Плей-оф | Плей-оф | Плей-оф |
| Сезон        | Клуб                  | Ліга         | І                  | Г                  | П                  | О                  | ШХ                 | І       | Г       | П       | О       | ШХ      |
| ------------ | --------------------- | ------------ | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ------- | ------- | ------- | ------- | ------- |
| 1970–71      | «Калгарі Сентенніалс» | ЗКХЛ         | 66                 | 15                 | 16                 | 31                 | 153                | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1971–72      | «Калгарі Сентенніалс» | ЗКХЛ         | 64                 | 27                 | 25                 | 52                 | 174                | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1972–73      | «Нью-Гейвен Найтгокс» | АХЛ          | 60                 | 12                 | 10                 | 22                 | 114                | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1972–73      | «Нью-Йорк Айлендерс»  | НХЛ          | 11                 | 1                  | 1                  | 2                  | 10                 | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1973–74      | «Нью-Йорк Айлендерс»  | НХЛ          | 77                 | 21                 | 20                 | 41                 | 118                | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1974–75      | «Нью-Йорк Айлендерс»  | НХЛ          | 76                 | 27                 | 28                 | 55                 | 122                | 17      | 1       | 3       | 4       | 27      |
| 1975–76      | «Нью-Йорк Айлендерс»  | НХЛ          | 80                 | 23                 | 25                 | 48                 | 106                | 13      | 3       | 6       | 9       | 30      |
| 1976–77      | «Нью-Йорк Айлендерс»  | НХЛ          | 80                 | 29                 | 27                 | 56                 | 91                 | 12      | 0       | 2       | 2       | 7       |
| 1977–78      | «Нью-Йорк Айлендерс»  | НХЛ          | 80                 | 30                 | 29                 | 59                 | 94                 | 7       | 3       | 1       | 4       | 14      |
| 1978–79      | «Нью-Йорк Айлендерс»  | НХЛ          | 78                 | 19                 | 20                 | 39                 | 113                | 10      | 3       | 2       | 5       | 4       |
| 1979–80      | «Нью-Йорк Айлендерс»  | НХЛ          | 67                 | 21                 | 18                 | 39                 | 94                 | 20      | 9       | 9       | 18      | 50      |
| 1980–81      | «Нью-Йорк Айлендерс»  | НХЛ          | 79                 | 14                 | 30                 | 44                 | 145                | 18      | 6       | 6       | 12      | 20      |
| 1981–82      | «Нью-Йорк Айлендерс»  | НХЛ          | 74                 | 22                 | 25                 | 47                 | 103                | 15      | 5       | 5       | 10      | 32      |
| 1982–83      | «Нью-Йорк Айлендерс»  | НХЛ          | 74                 | 10                 | 20                 | 30                 | 98                 | 20      | 7       | 6       | 13      | 15      |
| 1983–84      | «Нью-Йорк Айлендерс»  | НХЛ          | 74                 | 15                 | 29                 | 44                 | 80                 | 15      | 0       | 2       | 2       | 8       |
| 1984–85      | «Нью-Йорк Айлендерс»  | НХЛ          | 36                 | 2                  | 5                  | 7                  | 58                 | 10      | 2       | 2       | 4       | 29      |
| 1985–86      | «Нью-Йорк Айлендерс»  | НХЛ          | 14                 | 1                  | 1                  | 2                  | 16                 | —       | —       | —       | —       | —       |
| Усього в НХЛ | Усього в НХЛ          | Усього в НХЛ | 900                | 235                | 278                | 513                | 1248               | 157     | 39      | 44      | 83      | 236     |

title: Боб Нюстрем

wikitext:
{{Infobox Ice Hockey Player
| name            = {{прапорець|CAN}} Боб Нюстрем
| image           =
| image_caption   =
| image_size      = 166пкс
| position      = [[Крайній нападник (хокей із шайбою)|крайній нападник]]
| shoots        = правий
| height        = 185 см
| weight        = 91 кг
| played_for      = «[[Нью-Йорк Айлендерс]]»
| ntl_team      =
| birth_date      = 10.10.1952
| birth_place     = [[Стокгольм]], [[Швеція]]
| draft           = 33-й загальний
| draft_year      = 1972
| draft_team      = «[[Нью-Йорк Айлендерс]]»
| career_start      = 1972
| career_end      = 1986
| halloffame     =
}}
'''Боб Нюстрем''' ({{lang-en|Bob Nystrom}}, {{н}} [[10 жовтня]] [[1952]], [[Стокгольм]]) — колишній канадський [[хокей із шайбою|хокеїст]], що грав на позиції [[Крайній нападник (хокей із шайбою)|крайнього нападника]].

Володар [[Кубок Стенлі|Кубка Стенлі]]. Провів понад тисячу матчів у [[Національна хокейна ліга|Національній хокейній лізі]].

== Ігрова кар'єра ==
Хокейну кар'єру розпочав 1970 року.

1972 року був обраний на [[Драфт НХЛ 1972|драфті НХЛ]] під 33-м загальним номером командою «[[Нью-Йорк Айлендерс]]».

Усю професійну клубну ігрову кар'єру, що тривала 15 років, провів, захищаючи кольори команди «[[Нью-Йорк Айлендерс]]».

Загалом провів 1057 матчів у [[Національна хокейна ліга|НХЛ]], включаючи 157 ігор [[плей-оф]] Кубка Стенлі.

== Нагороди та досягнення ==
* Учасник [[Матч усіх зірок НХЛ|матчу усіх зірок НХЛ]] — 1977.
* Володар Кубка Стенлі в складі «Нью-Йорк Айлендерс» — 1980, 1981, 1982, 1983.

== Статистика ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
|-
!rowspan="2"|Сезон
!rowspan="2"|Клуб
!rowspan="2"|Ліга
!colspan="5"|Регулярна першість
! colspan="5"|Плей-оф
|-
! {{comment|І|Ігор}}
! {{comment|Г|Голів}}
! {{comment|П|Передач}}
! {{comment|О|Очок}}
! {{comment|ШХ|Штрафних хвилин}}
! {{comment|І|Ігор}}
! {{comment|Г|Голів}}
! {{comment|П|Передач}}
! {{comment|О|Очок}}
! {{comment|ШХ|Штрафних хвилин}}
|-
|1970–71
|«Калгарі Сентенніалс»
|[[Західна хокейна ліга|ЗКХЛ]]
|66
|15
|16
|31
|153
|—
|—
|—
|—
|—
|- style="background:#f0f0f0;"
|1971–72
|«Калгарі Сентенніалс»
|ЗКХЛ
|64
|27
|25
|52
|174
|—
|—
|—
|—
|—
|-
|1972–73
|«Нью-Гейвен Найтгокс»
|[[Американська хокейна ліга|АХЛ]]
|60
|12
|10
|22
|114
|—
|—
|—
|—
|—
|- style="background:#f0f0f0;"
|[[НХЛ у сезоні 1972–73|1972–73]]
|«[[Нью-Йорк Айлендерс]]»
|[[Національна хокейна ліга|НХЛ]]
|11
|1
|1
|2
|10
|—
|—
|—
|—
|—
|-
|[[НХЛ у сезоні 1973–74|1973–74]]
|«Нью-Йорк Айлендерс»
|НХЛ
|77
|21
|20
|41
|118
|—
|—
|—
|—
|—
|- style="background:#f0f0f0;"
|[[НХЛ у сезоні 1974–75|1974–75]]
|«Нью-Йорк Айлендерс»
|НХЛ
|76
|27
|28
|55
|122
|17
|1
|3
|4
|27
|-
|[[НХЛ у сезоні 1975–76|1975–76]]
|«Нью-Йорк Айлендерс»
|НХЛ
|80
|23
|25
|48
|106
|13
|3
|6
|9
|30
|- style="background:#f0f0f0;"
|[[НХЛ у сезоні 1976–77|1976–77]]
|«Нью-Йорк Айлендерс»
|НХЛ
|80
|29
|27
|56
|91
|12
|0
|2
|2
|7
|-
|[[НХЛ у сезоні 1977–78|1977–78]]
|«Нью-Йорк Айлендерс»
|НХЛ
|80
|30
|29
|59
|94
|7
|3
|1
|4
|14
|- style="background:#f0f0f0;"
|[[НХЛ у сезоні 1978–79|1978–79]]
|«Нью-Йорк Айлендерс»
|НХЛ
|78
|19
|20
|39
|113
|10
|3
|2
|5
|4
|-
|[[НХЛ у сезоні 1979–80|1979–80]]
|«Нью-Йорк Айлендерс»
|НХЛ
|67
|21
|18
|39
|94
|20
|9
|9
|18
|50
|- style="background:#f0f0f0;"
|[[НХЛ у сезоні 1980–81|1980–81]]
|«Нью-Йорк Айлендерс»
|НХЛ
|79
|14
|30
|44
|145
|18
|6
|6
|12
|20
|-
|[[НХЛ у сезоні 1981–82|1981–82]]
|«Нью-Йорк Айлендерс»
|НХЛ
|74
|22
|25
|47
|103
|15
|5
|5
|10
|32
|- style="background:#f0f0f0;"
|[[НХЛ у сезоні 1982–83|1982–83]]
|«Нью-Йорк Айлендерс»
|НХЛ
|74
|10
|20
|30
|98
|20
|7
|6
|13
|15
|-
|[[НХЛ у сезоні 1983–84|1983–84]]
|«Нью-Йорк Айлендерс»
|НХЛ
|74
|15
|29
|44
|80
|15
|0
|2
|2
|8
|- style="background:#f0f0f0;"
|[[НХЛ у сезоні 1984–85|1984–85]]
|«Нью-Йорк Айлендерс»
|НХЛ
|36
|2
|5
|7
|58
|10
|2
|2
|4
|29
|-
|[[НХЛ у сезоні 1985–86|1985–86]]
|«Нью-Йорк Айлендерс»
|НХЛ
|14
|1
|1
|2
|16
|—
|—
|—
|—
|—
|-
! colspan="3" |Усього в НХЛ
! 900
! 235
! 278
! 513
! 1248
! 157
! 39
! 44
! 83
! 236
|}

== Посилання ==
* {{Hockeydb|4021}}
* {{Eurohockey|64766|Bob Nyström}}

{{hockey-player-stub}}

{{DEFAULTSORT:Нюстрем}}

[[Категорія:Канадські хокеїсти]]
[[Категорія:Хокеїсти АХЛ]]
[[Категорія:Хокеїсти НХЛ з невикористовуваними номерами]]
[[Категорія:Задрафтовані «Нью-Йорк Айлендерс»]]
[[Категорія:Хокеїсти «Нью-Йорк Айлендерс»]]
[[Категорія:Володарі Кубка Стенлі]]
[[Категорія:Канадські хокейні тренери]]
[[Категорія:Тренери «Нью-Йорк Айлендерс»]]
[[Категорія:Натуралізовані громадяни Канади]]
[[Категорія:Шведські емігранти до Канади]]
[[Категорія:Спортсмени Стокгольма]]

title: Боб Нюстрем

Народився: 10 жовтня 1952 (72 роки) · Стокгольм, Швеція

Вага: 91 кг

Позиція: крайній нападник

Кидок: правий

Проф. клуби: «Нью-Йорк Айлендерс»

Драфт НХЛ: 33-й загальний, 1972 · «Нью-Йорк Айлендерс»


text:
# Роберт Вільям Чемберс
Роберт Вільям Чéмберс, іноді Чамберс (англ. Robert William Chambers; нар. 26 травня 1865, Бруклін, Нью-Йорк — пом. 13 грудня 1933, Бродалбін, штат Нью-Йорк) — американський письменник і художник. Автор фантастичних романів та оповідань.

## Біографія
Роберт Вільям Чемберс народився в заможній родині у Брукліні 26 травня 1865 року. Батько Роберта Чемберса був лікарем. Роберт Чемберс після навчання в
художній школі «Arts Students League» у Нью-Йорку, з 1886 до 1892 року навчався в академії Жуліана в Парижі. Після навчання працював ілюстратором для тижневиків Life та Vogue й почав займатися літературою. 1894 року він опублікував свій перший роман про життя богеми In the Quarter («У кварталі»). Наступного року вийшла друком збірка його фантастичних оповідань Король у жовтому, яка мала неабиякий успіх у читачів. Ця збірка оповідань, в якій відчутний вплив Аллана Едґара По, Моріса Метерлінка та паризьких декадентів була сприйнята консервативними критиками, як надто похмура й екстравагантна, натомість інші літературні часописи підкреслювали талановитісь автора й пророкували йому вдалу літературну кар'єру.
Згодом Чемберс став професійним письменником й публікував свої оповідання та романи (у формі романів з продовженням) у відомих журналах того часу, таких як Harper's Magazine, Cosmopolitan та Saturday Evening Post. Після публікацій у пресі його твори виходили окремими виданнями. Чимало романів Чемберса було екранізовано.
Загалом Чамберс видав більше 90 книжок.
Чемберс був одружений з Ельзою Ваг Моллер (1882—1939) та мав сина Роберта Едварда Стюарта Чемберса (1899—1955).
1933 року Чамберс помер через кілька днів після хірургічної операції кишковика.

## Твори
Роберт Чемберс написав близько 70 романів та велику кількість оповідань. Однією з найвідоміших його книг є збірка фантастичних оповідань «Король у жовтому». Твори Чемберса вважаються сполучною ланкою між творчістю Едгара По та літературою модерну.
За життя більшість творів Чемберса користувалися великою популярністю, проте на сьогодні відомі хіба що аматорам фантастичної літератури.
Збірку «Король у жовтому» українською переклав Лір Євген Олегович.

### Романи й збірки оповідань
- In the Quarter (1894)
- The King in Yellow (1895)
- The Maker of Moons (1896)
- The Mystery of Choice (1896)
- Lorraine (1897)
- Ashes of Empire (1898)
- Outsiders · An Outline (1899)
- Cardigan (1901)
- Maids of Paradise (1902) — історичне оповідання про Франко-Прусську війну[4]
- In Search of the Unknown (1904)
- The Reckoning (1905) — історичне оповідання про Американську революцію[5]
- The Tracer of Lost Persons (1906)
- The Tree of Heaven (1907)
- The Younger Set (1907)
- The Green Mouse (1907)
- The Firing Line (1908)
- Special Messenger (1909)
- The Danger Mark (1909)
- Ailsa Paige (1910)
- The Common Law (1911)
- Blue-Bird Weather (1912)
- The Streets of Ascalon (1912)
- The Gay Rebellion (1913)
- Anne's Bridge (1914)
- Quick Action (1914)
- The Hidden Children (1914)
- Athalie (1915)
- Who goes There! (1915)
- Police!!! (1915)
- The Girl Philippa (1916)
- The Little Red Foot (1920)
- The Slayer of Souls (1920)
- The Flaming Jewel (1922)
- The Talkers (1923)
- America. Or: The Sacrifice · A Romance of the American Revolution (1924)
- Beating Wings (1928)
- To the Stars (березень 1933) — в Cosmopolitan
- The Yellow Sign and Other Stories: The Complete Weird Tales of Robert W. Chambers (2001, ed. v. S. T. Joshi) — вибрані фантастичні твори.

### Дитячі книжки
Дитячі книжки написано до 1907 року:
- Garden-Land
- Forest-Land
- River-Land
- Mountain-Land
- Orchard-Land
- Outdoorland

## Переклади українською
- Роберт Чемберс. Король у жовтому / пер. з анг. Євген Лір. — К. : Видавництво Жупанського, 2018. — 248 с. — ISBN 978-966-2355-89-5.
- Роберт Чемберс. «Жовтий знак». // Крамничка жахіть. Том 2: збірка. / пер. з анг. Андрій Лозінський. — Біла Церква : Видавництво «Авторитет», 2018. — С. 293—313. — ISBN 978-966-97763-1-0

wikiname: ukwiki

title: Роберт Вільям Чемберс

in_language: uk

wikitext:
{{письменник}}
{{othernames|Чемберс}}
'''Роберт Вільям Чéмберс''', іноді ''Чамберс'' ({{lang-en|Robert William Chambers}}; нар. [[26 травня]] [[1865]], [[Бруклін]], [[Нью-Йорк]] — пом. [[13 грудня]] [[1933]], Бродалбін, штат Нью-Йорк) — американський письменник і художник. Автор фантастичних романів та оповідань.

== Біографія ==

Роберт Вільям Чемберс народився в заможній родині у [[Бруклін]]і 26 травня 1865 року. Батько Роберта Чемберса був лікарем. Роберт Чемберс після навчання в
художній школі «Arts Students League» у Нью-Йорку, з 1886 до 1892 року навчався в [[Академія Жуліана|академії Жуліана]] в Парижі. Після навчання працював ілюстратором для тижневиків ''[[Life]]'' та ''[[Vogue]]'' й почав займатися літературою. 1894 року він опублікував свій перший роман про життя богеми ''In the Quarter'' («У кварталі»). Наступного року вийшла друком збірка його фантастичних оповідань ''Король у жовтому'', яка мала неабиякий успіх у читачів. Ця збірка оповідань, в якій відчутний вплив Аллана Едґара По, Моріса Метерлінка та паризьких декадентів була сприйнята консервативними критиками, як надто похмура й екстравагантна, натомість інші літературні часописи підкреслювали талановитісь автора й пророкували йому вдалу літературну кар'єру.

Згодом Чемберс став професійним письменником й публікував свої оповідання та романи (у формі [[роман з продовженням|романів з продовженням]]) у відомих журналах того часу, таких як ''[[Harper's Magazine]]'', ''[[Cosmopolitan]]'' та ''Saturday Evening Post''. Після публікацій у пресі його твори виходили окремими виданнями. Чимало романів Чемберса було екранізовано.

Загалом Чамберс видав більше 90 книжок.

Чемберс був одружений з Ельзою Ваг Моллер (1882—1939) та мав сина Роберта Едварда Стюарта Чемберса (1899—1955).

1933 року Чамберс помер через кілька днів після хірургічної операції кишковика.

== Твори ==
Роберт Чемберс написав близько 70 романів та велику кількість оповідань. Однією з найвідоміших його книг є збірка фантастичних оповідань «Король у жовтому». Твори Чемберса вважаються сполучною ланкою між творчістю [[Едгар По|Едгара По]] та літературою модерну.

За життя більшість творів Чемберса користувалися великою популярністю, проте на сьогодні відомі хіба що аматорам фантастичної літератури.

Збірку «Король у жовтому» українською переклав [[Лір Євген Олегович]].

=== Романи й збірки оповідань ===
* ''In the Quarter'' (1894)
* ''[[s:en:The King in Yellow|The King in Yellow]]'' (1895)
* ''The Maker of Moons'' (1896)
* ''The Mystery of Choice'' (1896)
* ''Lorraine'' (1897)
* ''Ashes of Empire'' (1898)
* ''Outsiders · An Outline'' (1899)
* ''Cardigan'' (1901)
* ''Maids of Paradise'' (1902) — історичне оповідання про Франко-Прусську війну<ref>Nield, Jonathan (1925), ''A Guide to the Best Historical Novels and Tales'', G. P. Putnam's Sons, o.O., S. 114.</ref>
* ''In Search of the Unknown'' (1904)
* ''The Reckoning'' (1905) — історичне оповідання про Американську революцію<ref>Nield 1925, S. 359.</ref>
* ''The Tracer of Lost Persons'' (1906)
* ''The Tree of Heaven'' (1907)
* ''The Younger Set'' (1907)
* ''The Green Mouse'' (1907)
* ''The Firing Line'' (1908)
* ''Special Messenger'' (1909)
* ''The Danger Mark'' (1909)
* ''Ailsa Paige'' (1910)
* ''The Common Law'' (1911)
* ''Blue-Bird Weather'' (1912)
* ''The Streets of Ascalon'' (1912)
* ''The Gay Rebellion'' (1913)
* ''Anne's Bridge'' (1914)
* ''Quick Action'' (1914)
* ''The Hidden Children'' (1914)
* ''Athalie'' (1915)
* ''Who goes There!'' (1915)
* ''Police!!!'' (1915)
* ''The Girl Philippa'' (1916)
* ''The Little Red Foot'' (1920)
* ''The Slayer of Souls'' (1920)
* ''The Flaming Jewel'' (1922)
* ''The Talkers'' (1923)
* ''America. Or: The Sacrifice · A Romance of the American Revolution'' (1924)
* ''Beating Wings'' (1928)
* ''To the Stars'' (березень 1933) — в Cosmopolitan
* ''The Yellow Sign and Other Stories: The Complete Weird Tales of Robert W. Chambers'' (2001, ed. v. S. T. Joshi) — вибрані фантастичні твори.

=== Дитячі книжки ===
Дитячі книжки написано до 1907 року:
* ''Garden-Land''
* ''Forest-Land''
* ''River-Land''
* ''Mountain-Land''
* ''Orchard-Land''
* ''Outdoorland''

== Переклади українською ==
* {{Публікація|книга |назва=[[Король у жовтому]] |автор=Роберт Чемберс |відповідальний= пер. з анг. [[Євген Лір]] |місце=К. |видавництво=[[Видавництво Жупанського]] |рік=2018 |сторінок=248 |isbn=978-966-2355-89-5}}
*''Роберт Чемберс''. ''«Жовтий знак»''. // Крамничка жахіть. Том 2: збірка. / пер. з анг. Андрій Лозінський. — Біла Церква : Видавництво «Авторитет», 2018. — С. 293—313. — ISBN 978-966-97763-1-0

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Commonscat|Robert W. Chambers}}
* [http://www.yankeeclassic.com/miskatonic/dliterature/authors/chambers/bio/rwcbio1.htm Біографія] (англ.)
* {{DNB-Portal|101650086}}
{{ac}}
{{ВП-портали|Біографії|Література|Фантастика|Фантастика жахів|США|Мистецтво}}
{{DEFAULTSORT:Чамберс}}
[[Категорія:Прозаїки США]]
[[Категорія:Художники-фантасти США]]
[[Категорія:Наукові фантасти США]]
[[Категорія:Фантасти жахів США]]
[[Категорія:Письменники фентезі США]]
[[Категорія:Дитячі письменники США]]
[[Категорія:Випускники Паризької академії мистецтв]]

title: Роберт Вільям Чемберс

Народився: 26 травня 1865[…] · Бруклін, Нью-Йорк, Нью-Йорк, США

Помер: 16 грудня 1933 (68 років) · Нью-Йорк, Нью-Йорк, США

Країна: США

Діяльність: письменник, художник, прозаїк-романіст, сценарист, письменник наукової фантастики, дитячий письменник

Сфера роботи: Тревелог, фантастика, література жахів і романтичний роман

Alma mater: Академія Жуліана

Мова творів: англійська

Magnum opus: The King in Yellowd

Членство: Американська академія мистецтв та літератури

Брати, сестри: Walter B. Chambersd


text:
# Salix rectijulis
Salix rectijulis — вид квіткових рослин із родини вербових (Salicaceae).

## Морфологічна характеристика
Це кущ. Гілочки розлогі чи майже прямовисні, жовтуваті чи каштаново-коричневі. Листкова пластинка еліптична чи яйцеподібна, 1–3 × 0.5–2 см, у молодості сіро запушена, гола, край залозисто-зубчастий, верхівка тупа чи загострена. Сережки бічні на дистальній частині гілочок. Чоловіча квітка: тичинок 2; пиляки тьмяно-пурпурно-червоні. Плодова сережка 3–5 см. Жіноча квітка: зав'язь запушена. Коробочка конічна, запушена.

## Середовище проживання
Сибір, Монголія, Сіньцзян. Населяє альпійську тундру; на висотах 2700–2800 метрів.

title: Salix rectijulis

wikitext:
{{Speciesbox|image=|image_width=283px|taxon=Salix rectijulis|authority=Ledeb. ex Trautv.|status=|status_system=iucn3.1|range_map=
}}
'''''Salix rectijulis''''' — [[вид]] квіткових рослин із родини вербових (Salicaceae).

== Морфологічна характеристика ==
Це [[кущ]]. Гілочки розлогі чи майже прямовисні, жовтуваті чи каштаново-коричневі. [[Листок|Листкова пластинка]] еліптична чи яйцеподібна, 1–3 × 0.5–2 см, у молодості сіро запушена, гола, край залозисто-зубчастий, верхівка тупа чи загострена. [[Сережка (ботаніка)|Сережки]] бічні на дистальній частині гілочок. Чоловіча квітка: тичинок 2; пиляки тьмяно-пурпурно-червоні. Плодова сережка 3–5 см. Жіноча квітка: зав'язь запушена. [[Коробочка (плід)|Коробочка]] конічна, запушена<ref name="efloras">{{cite web |url=http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=2&taxon_id=200005989 |назва=''Salix rectijulis'' |вебсайт=Flora of China |видавець=efloras.org |дата-доступу=10.06.2023}} {{ref-en}}</ref>.

== Середовище проживання ==
Сибір, Монголія, Сіньцзян<ref>{{cite web |url=https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:778648-1 |назва=''Salix rectijulis'' |вебсайт=Plants of the World Online |видавець=Kew Science |дата-доступу=10.06.2023}} {{ref-en}}</ref>. Населяє альпійську тундру; на висотах 2700–2800 метрів<ref name="efloras"/>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{заголовок курсивом}}
{{Taxonbar|from=Q11122810}}

[[Категорія:Верба|rectijulis]]
[[Категорія:Флора Азії]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Розиди (Rosids)

Порядок: Мальпігієцвіті (Malpighiales)

Родина: Вербові (Salicaceae)

Рід: Верба (Salix)

Вид: S. rectijulis

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Salix rectijulis · Ledeb. ex Trautv.


text:
# Чарквіані Кандид Несторович
Кандид Несторович Чарквіані (груз. კანდიდ ნესტორის ძე ჩარკვიანი) (1907, село Сурмуші (за іншими даними — село Цагері) Лечхумського повіту Кутаїської губернії, тепер Грузія — 13 вересня 1994, місто Тбілісі, Грузія) — радянський партійний діяч, 1-й секретар ЦК КП(б) Грузії. Член Бюро ЦК КП(б) Грузії в 1938—1952 р. Кандидат в члени ЦК ВКП(б) у 1939—1952 р. Депутат Верховної Ради СРСР 1—3-го скликань. Доктор економічних наук.

## Життєпис
Народився у родині селянина-середняка. У 1917 році закінчив сільську школу в селі Кореніші Лечхумського повіту Кутаїської губернії, у 1921 році закінчив вище початкове училище в селі Лайлаші, а у 1924 році — Кутаїський гуманітарний технікум. У 1924 році вступив до комсомолу.
У грудні 1924 — квітні 1926 р. — начальник районного адресного столу адміністративного відділу Тифліського міського виконавчого комітету. У квітні 1926 — квітні 1928 р. — секретар організаційного відділу Тифліського міського комітету КП(б) Грузії.
У квітні 1928 — жовтні 1930 р. — завідувач партійного відділу редакції газети «Комуністі» в місті Тифлісі.
Член ВКП(б) з березня 1930 року.
У жовтні 1930 — грудні 1931 р. — студент Закавказького інституту інженерів шляхів сполучення, закінчив лише перший курс.
У грудні 1931 — квітні 1932 р. — інструктор із друку відділу культури і пропаганди ЦК КП(б) Грузії. У 1932 році закінчив два курси Закавказького індустріального інституту в Тифлісі.
У квітні 1932 — жовтні 1933 р. — відповідальний редактор газети «Ахалгазрда комуністі» в місті Тифлісі. У жовтні 1933 — січні 1935 р. — відповідальний редактор газети «Сталінелі» Політичного відділу машинно-тракторної станції в місті Телаві. У січні — жовтні 1935 р. — відповідальний редактор газети «Большевікурі сітква» в місті Хашурі.
У жовтні 1935 — грудні 1936 р. — завідувач виробничого відділу Партвидаву ЦК КП(б) Грузії в місті Тбілісі. У грудні 1936 — липні 1937 р. — заступник відповідального редактора журналу ЦК КП(б)Г «Партійне будівництво» у Тбілісі.
У липні 1937 — лютому 1938 р. — завідувач відділу культури і пропаганди (відділу шкіл і науки) ЦК КП(б) Грузії. У вересні 1937 року був обраний 1-м секретарем Спілки радянських письменників Грузинської РСР.
10 лютого — 31 серпня 1938 р. — 3-й секретар ЦК КП(б) Грузії.
31 серпня 1938 — 2 квітня 1952 р. — 1-й секретар ЦК КП(б) Грузії. Одночасно, у 1938 — січні 1952 р. — 1-й секретар Тбіліського міського комітету КП(б) Грузії.
У квітні 1952 — травні 1953 р. — інспектор ЦК КПРС у Москві. У травні 1953 — 1958 р. — керуючий будівельного тресту «Узбудтрест» Міністерства промисловості товарів широкого вжитку Узбецької РСР у місті Ташкенті.
У травні 1972 — липні 1981 р. — заступник директора з наукової частини Науково-дослідного інституту економіки і планування народного господарства при Держплані Грузинської РСР у Тбілісі. У липні 1981 — листопаді 1988 р. — директор Науково-дослідного інституту економіки і планування народного господарства при Держплані Грузинської РСР.
З листопада 1988 року — на пенсії у місті Тбілісі.

## Нагороди
- орден Леніна (24.02.1941)
- орден Вітчизняної війни I-го ст. (1.02.1945)
- орден Дружби Народів (1987)
- ордени
- медалі

title: Чарквіані Кандид Несторович

wikitext:
{{Державний діяч
| українське ім'я    = Кандид Чарквіані
| оригінальне ім'я   = {{lang-ka|კანდიდ ნესტორის ძე ჩარკვიანი}}
| портрет            =
| ширина портрета    =
| підпис             =
| герб               =

| титул              = [[Список перших секретарів ЦК КП Грузинської РСР|Перший секретар ЦК КП Грузії]]
| порядок            =
| прапор             = Flag of the Georgian Soviet Socialist Republic.svg
| періодпочаток      = [[31 серпня]] [[1938]]
| періодкінець       = [[27 березня]] [[1952]]
| попередник         = [[Берія Лаврентій Павлович]]
| наступник          = [[Мгеладзе Акакій Іванович]]

| дата народження    = 1907
| місце народження   = [[Цаґері]], [[Російська імперія]]
| дата смерті        = 1994
| місце смерті       = [[Тбілісі]], [[Грузія]]
| похований          =
| громадянство       = {{RUSold}}→{{USSR}}→{{GEO}}
| національність     = [[грузин]]

| віросповідання     =
| династія           =
| батько             =
| мати               =
| чоловік            =
| дружина            =
| діти               =
| освіта             =
| партія             = [[ВКП(б)]]
| нагороди           = {{Орден Дружби народів}} {{Орден Леніна}} {{Орден Вітчизняної війни 1 ступеня}}
| автограф           =
| Commons            =
}}

'''Кандид Несторович Чарквіані''' ({{lang-ka|კანდიდ ნესტორის ძე ჩარკვიანი}}) ({{ДН|||1907}}, село Сурмуші (за іншими даними — село Цагері) Лечхумського повіту Кутаїської губернії, тепер [[Грузія]] — {{ДС|13|09|1994}}, місто [[Тбілісі]], [[Грузія]]) — радянський партійний діяч, 1-й секретар ЦК КП(б) Грузії. Член Бюро ЦК КП(б) Грузії в 1938—1952 р. Кандидат в члени [[ЦК ВКП(б)]] у 1939—1952 р. Депутат [[Верховна рада СРСР|Верховної Ради СРСР]] 1—3-го скликань. Доктор економічних наук.

== Життєпис ==
Народився у родині селянина-середняка. У 1917 році закінчив сільську школу в селі Кореніші Лечхумського повіту Кутаїської губернії, у 1921 році закінчив вище початкове училище в селі Лайлаші, а у 1924 році — Кутаїський гуманітарний технікум. У 1924 році вступив до комсомолу.

У грудні 1924 — квітні 1926 р. — начальник районного адресного столу адміністративного відділу Тифліського міського виконавчого комітету. У квітні 1926 — квітні 1928 р. — секретар організаційного відділу Тифліського міського комітету КП(б) Грузії.

У квітні 1928 — жовтні 1930 р. — завідувач партійного відділу редакції газети «Комуністі» в місті Тифлісі.

Член [[ВКП(б)]] з березня [[1930]] року.

У жовтні 1930 — грудні 1931 р. — студент Закавказького інституту інженерів шляхів сполучення, закінчив лише перший курс.

У грудні 1931 — квітні 1932 р. — інструктор із друку відділу культури і пропаганди ЦК КП(б) Грузії. У 1932 році закінчив два курси Закавказького індустріального інституту в Тифлісі.

У квітні 1932 — жовтні 1933 р. — відповідальний редактор газети «Ахалгазрда комуністі» в місті Тифлісі. У жовтні 1933 — січні 1935 р. — відповідальний редактор газети «Сталінелі» Політичного відділу машинно-тракторної станції в місті Телаві. У січні — жовтні 1935 р. — відповідальний редактор газети «Большевікурі сітква» в місті Хашурі.

У жовтні 1935 — грудні 1936 р. — завідувач виробничого відділу Партвидаву ЦК КП(б) Грузії в місті Тбілісі. У грудні 1936 — липні 1937 р. — заступник відповідального редактора журналу ЦК КП(б)Г «Партійне будівництво» у Тбілісі.

У липні 1937 — лютому 1938 р. — завідувач відділу культури і пропаганди (відділу шкіл і науки) ЦК КП(б) Грузії. У вересні 1937 року був обраний 1-м секретарем Спілки радянських письменників Грузинської РСР.

10 лютого — 31 серпня 1938 р. — 3-й секретар ЦК КП(б) Грузії.

31 серпня 1938 — 2 квітня 1952 р. — 1-й секретар ЦК КП(б) Грузії. Одночасно, у 1938 — січні 1952 р. — 1-й секретар Тбіліського міського комітету КП(б) Грузії.

У квітні 1952 — травні 1953 р. — інспектор ЦК КПРС у Москві. У травні 1953 — 1958 р. — керуючий будівельного тресту «Узбудтрест» Міністерства промисловості товарів широкого вжитку Узбецької РСР у місті Ташкенті.

У травні 1972 — липні 1981 р. — заступник директора з наукової частини Науково-дослідного інституту економіки і планування народного господарства при Держплані Грузинської РСР у Тбілісі. У липні 1981 — листопаді 1988 р. — директор Науково-дослідного інституту економіки і планування народного господарства при Держплані Грузинської РСР.

З листопада 1988 року — на пенсії у місті Тбілісі.

== Нагороди ==
* [[орден Леніна]] (24.02.1941)
* [[орден Вітчизняної війни]] I-го ст. (1.02.1945)
* [[орден Дружби Народів]] (1987)
* ордени
* медалі

== Джерела ==
* Филиппов С. Территориальные руководители ВКП(б) в 1934—1939 гг. Справочник. — Москва, РОССПЭН, 2016. {{ref-ru}}
* [https://web.archive.org/web/20170305041452/http://www.knowbysight.info/ChCC/04134.asp Чарквиани Кандид Несторович] // Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза (1898—1991). {{ref-ru}}
* [http://www.az-libr.ru/Persons/000/Src/0004/4e74dd23.shtml Біографія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140421100228/http://www.az-libr.ru/Persons/000/Src/0004/4e74dd23.shtml |date=21 квітня 2014 }}. {{ref-ru}}

{{Керівники Грузинської РСР}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Перші секретарі ЦК КП Грузії]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Члени КПРС]]
[[Категорія:Кавалери ордена Леніна]]
[[Категорія:Кавалери ордена Вітчизняної війни I ступеня]]
[[Категорія:Кавалери ордена Дружби народів]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 1-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 2-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 3-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради Грузинської РСР 2-го скликання]]

title: 31 серпня 1938 — 27 березня 1952

Попередник: Берія Лаврентій Павлович

Наступник: Мгеладзе Акакій Іванович

Народження: 1907 · Цаґері, Російська імперія

Смерть: 1994 · Тбілісі, Грузія

Національність: грузин

Країна: Російська імперія→ СРСР→ Грузія

Ступінь: доктор економічних наук

Партія: ВКП(б)

Діти: Гела Чарквіані

Нагороди: Орден Дружби народів · Орден Леніна · Орден Вітчизняної війни I ступеня

31 серпня 1938 — 27 березня 1952: Медіафайли у Вікісховищі

Прапор: Перший секретар ЦК КП Грузії


text:
# Тин (огорожа)
Тин — «огорожа, сплетена з лози, тонкого гілля; пліт». Пліт — огорожа, плетена з хворосту (хмизу); плетений тин. Частіше застосовується у степовій, малолісистій місцевості, де будівельний ліс є дефіцитним матеріалом. Тин із горщиками та дзбанами на жердинах — одна зі складових образу типової східноукраїнської оселі.

## Назва
Слово пліт, діал. о́плі́ток, заст. плетінь (д.-рус. плотъ) за походженням пов'язане з дієсловом «плести». Споріднене з південнорос. плот («тин, огорожа»), серб. пло̑т/plot і хорв. plot, словен. plọ̑t, plọ̑ta, plotȗ, чеськ. і словац. plot, пол. рɫot, в.-луж. pɫót, н.-луж. рɫot. Споріднені слова в інших індоєвропейських мовах: грец. πλόκαμος, πλοχμός («коса»), πλεκτή («плетена мережа»), вестфальськ. flahte («бічна дошка візка»), гот. flahta («коса»).
У сучасній українській мові також поширена інша назва таких огорож — «тин». У давньоруській слово тынъ значило «огорожа, частокіл». Вважається давнім (до ІІ ст. н. е.) запозиченням з германських мов, порівнюється з дав.-ісл. tún («садиба, двір, сад»), дав.-англ. і ст.-н.-нім. tún («огорожа»), давн.в-нім. zûn (так само). Тинком також називають сплетений з лози, очерету щит, яким щось загороджують або перегороджують (наприклад, під час ловлі риби).
Ще одна назва «лі́са» походить від д.-рус. лѣса («плетінка»). Споріднена з біл. леса («плетінка, сітка») і з рос. леса, леска («волосінь»).

## Історія і сучасність
Легкі плетені огорожі відомі справіку. Тонке гілля було зручнішим у використанні, ніж важкі колоди, тому люди здавна уживали їх у будівництві: первісно пліт слугував не огорожею, а стіною примітивних осель. Навіть простий тин міг бути основою легкої споруди, куреня, а покритий товстим шаром глини (часто змішаною з гноєм та соломою) він заміняв дерев'яні стіни (техніка мазанки). Заповнюючи простір між двома плотами глиною, землею чи соломою, отримували товстіші стіни (відомі як «загати») для будов і огорож. Слово «прясло», яке первісно означало окрему секцію плоту між двома кілками (пов'язане з дієсловом прясти), пізніше стало означати ділянку стіни між двома архітектурними елементами, двома фортечними баштами. Прясла плоту використовували й для влаштування стель, укладаючи їх на стельові балки-сляжі. У техніці плоту виплетали стіни повіток, кукурудзосховищ-кошниць, підпорні стінки призьб. Також легка плетена огорожа слугувала для розмежування земляних ділянок на полях. Похилений пліт лагодили за допомогою так званих «лещат»: по обидва боки плоту вбивалися два стовпи і стягалися планками, які проходили наскрізь їх (це називалося «взяти тин у лещата»).
Плоти роблять як із пруття, так і зі стеблин рогозу, виноградної лози, бамбука, соломи і навіть з корчуватого гілля. Над плотом може влаштовуватися легка солом'яна покрівля — острі́шок. На заході Карпат і на Поліссі переважав тин, в якому три горизонтально прикріплені до стовпців жердини запліталися вертикально гілками смереки, осики, ліщини або лози.
Як огорожа традиційного українського житла, тин поширився наприкінці XIX — на початку XX ст. у переважній більшості районів лісостепової та степової смуги, поступившись огорожам з колод, каменю та землі.

## Виготовлення тину
Тин робиться з гнучкого пруття, краще з ліщини або верби. На велику огорожу зазвичай використовують пруття 2-3 см завтовшки. Для декоративної загорожки підійде пруття у 1-2 см. Заготовлювати матеріал краще рано навесні або пізно восени.
Найбільш поширений горизонтальний тин. Для його основи необхідні кілки-стійки («тинини») близько 2 м завдовжки (у традиційному будівництві, якщо кілок виявлявся надто коротким, його нарощували вставленим у тин подовжувачем-натичкою, зв'язуючи разом ужівкою). Найкращий матеріал для них — деревина модрини, але також можна використовувати і сосну. Якщо тин має чисто функціональне, а не декоративне призначення, можна зробити стійки із залізних труб. Дерев'яні стійки краще обробити антисептиком для запобігання гниттю. Кілки або труби вбиваються у землю на відстані 0,2 — 1 м один від одного. Слід враховувати, що для переплетіння щільнопоставлених кілків необхідно мати дуже гнучке пруття. Глибина, на яку рекомендується вбити кілки, має дорівнюватися до чверті всієї висоти кілка. Для того, щоб тин слугував довше, рекомендується не вбивати кілки в землю, а викопати під них канаву 0,5 м завглибшки, де вони встановлюються на потрібній відстані і присипаються піском або щебенем (для кращого дренажу). Тин починається і закінчується замками — розташованими впритул кілками. Їхня задача — надійно скріплювати кінці прутів на краях огорожі. Щоб стійки держалися рівно під час роботи і не перекошувалися, їх з'єднують зверху подовжніми планками або протягають між ними дріт (цю зв'язку можна зробити непомітною, якщо над нею проплести два-три ряди пруття). Наступний етап — саме плетіння, і починати його потрібно від землі. Кожен з наявних прутів потрібно просмикнути між стійками, огинаючи прут «вісімкою» навперемінно то спереду, то ззаду. Як тільки прут закінчується, ми продовжуємо ряд новим, причому його починають плести з передостаннього кілка, тобто якщо прут закінчився на п'ятому, починаємо новим з четвертого (щоб не було прозорів). Для плетіння краще використовувати прути різної довжини, вправно комбінуючи їх, щоб приховати місця стиків. Частота прутів буде регулювати прозорість конструкції. Тут важно пам'ятати, що пруття з часом усихає, тому заплітати його треба дуже щільно. Можна зробити чисто символічний тин, використовуючи 4-5 рядів прутів, а можна повноцінний паркан, який згодом може стати відмінною опорою для в'юнкої рослинності.
Вертикальний тин більш схожий зі штахетами. Для його створення встановлюються товсті стійки з горизонтальними перекладинами, які переплітаються пруттям. При вертикальному плетенні слід заплітати прути таким чином, щоб окоренки (ширші кінці) розташовувалися у землі, а вершечки — зверху, де вони обплітаються навколо верхньої перекладини. Якщо використовують вербові прути, вони можуть надалі вкоренитися і тин стане живоплотом.
У техніці плоту можна також виконати хвіртки, навіси та інші елементи конструкцій. Тин з необробленого матеріалу слугує 5-6 років, термін служби тину зі спеціально обробленого пруття може сягати десятків років.

## Використання
- Тинки використовують для складання тимчасових огорож[21], тимчасового закриття пролому в огорожі, плоті.
- Використовують їх для перегородження проток, єриків під час ловлі риби[21].
- У середньовічній Англії плетений тинок іноді використовували як імпровізовану волокушу для доставки злочинця до місця страти[22].
- Плетені тинки використовують для укріплення берегів річок, захисту їх від ерозії[23].
- Для захисту новопосаджених живоплотів їх обносять тинками[24].
- Тинки, прив'язані до двох вбитих у ґрунт кілків, слугують штучними перешкодами в стипль-чезі, легкій атлетиці.
- Обмазані глиною із соломою тинки використовували як стінні панелі у фахверкових конструкціях.

## Тин у геральдиці
Зображення плетеної огорожі можна побачити на гербах деяких сільських поселень. Це просто означає, що основним заняттям жителів у минулому було плетіння. Так, тин зображено на гербі Гандорфа (району міста Мюнстера у Вестфалії, Німеччина) і на гербі берлінського району Фрідріхвальде.

## У культурі

### Мовні звороти
- Аж тини тріщать — вживається для увиразнення інтенсивності якоїсь дії
- Скакати через пліт — мати нешлюбні зв'язки, бахурувати
- Під тином — просто неба, надворі
- Тинятися попідтинню — бути без притулку, жебракувати[25]
- Нашому тинові двоюрідний пліт — про далеке споріднення
- Через тин навприсядки — про далеку спорідненість чи відсутність її
- Ні в тин ні в ворота — нікуди не годиться; недоречно, не до ладу
- Під чужим тином — між чужими людьми, серед чужих людей
- Під чужий тин — до чужих людей
- Тин у (об) тин (тин з тином) жити — бути сусідами; жити поруч, по сусідству
- Живе, як сорока на тину — живе невлаштовано, непостійно
- Пише як сорока по тину — пише незгабно, неакуратно
- Тин городиться — щось затівається, створюється
- Ні двору ні тину — нічого не має
- І через тин не перегнеться — дуже ледачий
- Уперся мов кілок у тин — дуже уперся

### У піснях
|                            | Якби мені не тиночки Та не перелази, Ходив би я до дівчини По чотири рази |
| — Українська народна пісня |                                                                           |

### У літературі
|  | ...скрізь прегарний тин; по ньому в'ється хміль, на ньому висять горшки, з-поза нього соняшник показує свою сонцеподібну голову, червоніє мак, мигтять товсті гарбузи... Розкіш! Тин завжди приоздоблений такими речами, які роблять його ще мальовничішим: чи почепленою плахтою, чи сорочкою чи шароварами. В Миргороді немає ні злодійства, ні шахрайства, і через те кожен вивішує, що йому спаде на думку. Оригінальний текст (рос.) [...везде прекрасный плетень; по нем вьется хмель, на нем висят горшки, из-за него подсолнечник выказывает свою солнцеобразную голову, краснеет мак, мелькают толстые тыквы... Роскошь! Плетень всегда убран предметами, которые делают его еще более живописным: или напяленною плахтою, или сорочкою, или шароварами. В Миргороде нет ни воровства, ни мошенничества, и потому каждый вешает, что ему вдумается.. ] Помилка: {{Lang}}: текст вже має курсивний шрифт (допомога)— М. В. Гоголь «Повість про те, як посварився Іван Іванович з Іваном Никифоровичем» |

## Інше
- Словом «пліт» тепер також називають простий плавзасіб (первісно — з колод, товстого гілля). Українське «пліт» (дав.-рус. *плътъ) може також бути зв'язане зі словом «плести» (тобто «плетений», «зв'язаний»). Але більш прийнятою є версія, що це слово пов'язане з дієсловом «пливти»[26].
- Тинок — па в українському танці[10]
- Згідно зі Словарем української мови Б. Д. Грінченка, «вічним плотом» називали кам'яну огорожу[27].
- Тином також можуть називати вориння — огорожу з горизонтальних жердин.
- Тинівка (Prunella) — рід птахів родини Тинівкових ряду Горобцеподібних.
- Підтинник — інша назва ранника вузлуватого[28].
- Слово «ґрати» походить від лат. cratis (через старо-італ. crata і пол. krata, kraty). Латинське cratis буквально значить «плетінка», «пліт»[29].

## Галерея
- Тин у селі Орлинське (Україна)
- Тин на гербі Фрідріхсвальде (Німеччина)
- Тин на гербі Гандорфа (Німеччина)
- Тин у реконструкції слов'янського поселення у Мекленбурзі (Німеччина)
- Тин у Західному Сасексі (Велика Британія)
- Фотій Красицький. Селянська дівчинка біля тину, 1898 рік

title: Тин (огорожа)

wikitext:
{{Otheruses|Тин (значення)}}

[[Файл:80-361-0884 Kyiv Pyrohiv SAM 9983.jpg|міні|праворуч|220пкс|Тин біля хати. [[Національний музей народної архітектури та побуту України|Музей у Пирогові]]]]'''Тин''' — «[[огорожа]], сплетена з [[лоза|лози]], тонкого гілля; пліт».<ref name="СУМтин">{{СУМ-11|Тин}}</ref> Пліт — огорожа, плетена з хворосту (хмизу);<ref>{{СУМ-11|Пліт}}</ref> плетений тин.<ref>{{ЕСУМ4}} (стор.: 440)</ref> Частіше застосовується у степовій, малолісистій місцевості, де будівельний ліс є дефіцитним матеріалом. Тин із [[горщик]]ами та [[дзбан]]ами на жердинах — одна зі складових образу типової [[Українська хата|східноукраїнської оселі]].[[Файл:Wattle hurdle under construction.JPG|міні|праворуч|220пкс|Плетіння тинової панелі з розколотої деревини]]

== Назва ==
[[Файл:Ukrainian pitcher 01.jpg|thumb|[[Опішнянська кераміка|Опішнянський глечик]] на плоті]]
Слово ''пліт'', [[діалекти української мови|діал.]] ''о́плі́ток''<ref>{{СУМ-11|Опліток}}</ref>, [[архаїзм|заст.]] ''плетінь''<ref>{{Грінченко|Плетінь|39897-pletin.html#show_point}}</ref> ({{lang-orv|плотъ}}) за походженням пов'язане з дієсловом «плести». Споріднене з [[Діалекти російської мови|південнорос]]. ''плот'' («тин, огорожа»), {{lang-sr|пло̑т/plot}} і {{lang-hr|plot}}, {{lang-sl|plọ̑t, plọ̑ta, plotȗ}}, {{lang2|cs|sk|plot}}, {{lang-pl|рɫot}}, [[Верхньолужицька мова|в.-луж.]] ''pɫót'', [[Нижньолужицька мова|н.-луж.]] ''рɫot''. Споріднені слова в інших [[Індоєвропейські мови|індоєвропейських мовах]]: {{lang-el|πλόκαμος, πλοχμός}} («[[Коса (зачіска)|коса]]»), ''πλεκτή'' («плетена мережа»), [[вестфальський говір|вестфальськ.]] ''flahte'' («бічна дошка візка»), {{lang-got|flahta}} («[[коса (зачіска)|коса]]»)<ref name="ЕСУМ">{{ЕСУМ4}}</ref><ref>Этимологический словарь русского языка. — М.: Прогресс М. Р. Фасмер 1964–1973 [http://enc-dic.com/fasmer/Pleten-9996/ Плетень] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161104080333/http://enc-dic.com/fasmer/Pleten-9996/ |date=4 листопада 2016 }}</ref>.

[[Файл:Hobro - Fyrkat - Vikingecenter 05 ies.jpg|thumb|Переплітіння лози в тині]]
У сучасній українській мові також поширена інша назва таких огорож — «тин». У давньоруській слово {{lang-cu2|тынъ}} значило «огорожа, частокіл». Вважається давнім (до ІІ ст. [[Наша ера|н. е.]]) запозиченням з [[Германські мови|германських мов]], порівнюється з [[Давньоісландська мова|дав.-ісл.]] ''tún'' («садиба, двір, сад»), [[давньоанглійська мова|дав.-англ.]] і [[Старонижньонімецька мова|ст.-н.-нім.]] ''tún'' («огорожа»), {{lang-goh|zûn}} (так само)<ref>{{ЕСУМ5}}</ref><ref>Этимологический словарь русского языка. — М.: Прогресс М. Р. Фасмер 1964—1973 [http://enc-dic.com/fasmer/Tn-14044/ Тын // Этимологический словарь русского языка. — М.: Прогресс М. Р. Фасмер 1964—1973] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170822052457/http://enc-dic.com/fasmer/Tn-14044/ |date=22 серпня 2017 }}</ref>. [[тинок|Тинком]] також називають сплетений з лози, очерету щит, яким щось загороджують або перегороджують (наприклад, під час ловлі риби)<ref name="СУМ3">{{СУМ-11|Тинок}}</ref>.

Ще одна назва «лі́са» походить від {{lang-orv|лѣса}} («плетінка»). Споріднена з {{lang-be|леса}} («плетінка, сітка») і з {{lang-ru|леса, леска}} («[[Волосінь (рибальське спорядження)|волосінь]]»)<ref>{{ЕСУМ3}}</ref>.

== Історія і сучасність ==

Легкі плетені огорожі відомі справіку. Тонке гілля було зручнішим у використанні, ніж важкі колоди, тому люди здавна уживали їх у будівництві: первісно пліт слугував не огорожею, а стіною примітивних осель. Навіть простий тин міг бути основою [[укриття|легкої споруди]], [[курінь|куреня]], а покритий товстим шаром глини (часто змішаною з гноєм та соломою) він заміняв дерев'яні стіни (техніка [[Мазанка|мазанки]]). Заповнюючи простір між двома плотами глиною, землею чи соломою, отримували товстіші стіни (відомі як «загати») для будов і огорож<ref>{{СУМ-11|Загата}}</ref>. Слово «[[прясло (архітектура)|прясло]]», яке первісно означало окрему секцію плоту між двома кілками<ref>{{Грінченко|Прясло|49948-prjaslo.html#show_point}}</ref> (пов'язане з дієсловом ''прясти'')<ref name="ЕСУМ"/>, пізніше стало означати ділянку стіни між двома архітектурними елементами, двома фортечними баштами. Прясла плоту використовували й для влаштування [[стеля|стель]], укладаючи їх на стельові балки-[[сволок#Опис|сляжі]]<ref>{{Грінченко|Сляж|55109-sljazh.html#show_point}}</ref>. У техніці плоту виплетали стіни [[повітка|повіток]], кукурудзосховищ-[[кошниця|кошниць]], підпорні стінки [[призьба|призьб]]. Також легка плетена огорожа слугувала для розмежування земляних ділянок на полях. Похилений пліт лагодили за допомогою так званих «лещат»: по обидва боки плоту вбивалися два стовпи і стягалися планками, які проходили наскрізь їх (це називалося «взяти тин у лещата»)<ref>{{Грінченко|Лещата|26212-leshhata.html#show_point}}</ref>.

Плоти роблять як із пруття, так і зі стеблин [[Рогіз|рогозу]], [[Виноград|виноградної лози]], [[бамбук]]а, [[Солома|соломи]] і навіть з корчуватого гілля. Над плотом може влаштовуватися легка солом'яна покрівля — ''острі́шок''<ref>{{СУМ-11|Острішок}}</ref>. На заході Карпат і на Поліссі переважав тин, в якому три горизонтально прикріплені до стовпців жердини запліталися вертикально гілками смереки, осики, ліщини або лози<ref name="данилюк">[[Данилюк Архип Григорович|Данилюк А.Г.]] Давня архітектура українського села Етнографічний нарис. К.: Техніка, 2008. 256 с.; іл. (Народні джерела). ISBN 978-966-575-063-5 </ref>.

Як огорожа традиційного українського житла, тин поширився наприкінці XIX — на початку XX ст. у переважній більшості районів лісостепової та степової смуги, поступившись огорожам з колод, каменю та землі<ref>{{Cite book
|title=Поселення, житло, забудова / Українська минувшина: ілюстрований етнографічний довідник
|year=1994
|publisher=Либідь
|location=Київ
|pages=18
}}</ref>.

== Виготовлення тину ==
Тин робиться з гнучкого пруття, краще з [[Ліщина (рід)|ліщини]] або [[Верба|верби]]. На велику огорожу зазвичай використовують пруття 2-3 см завтовшки. Для декоративної загорожки підійде пруття у 1-2 см. Заготовлювати матеріал краще рано навесні або пізно восени.
[[Файл:A wooden pole fence from Sanok County, Skansen in Sanok 01.JPG|thumb|Горизонтальний тин у [[Музей народної архітектури (Сянік)|Музею народної архітектури]] в Сяноці]]
[[Файл:A Wooden pole fence from Sanok County, Skansen in Sanok 031.JPG|thumb|Вертикальний тин у [[Музей народної архітектури (Сянік)|Музею народної архітектури]] в Сяноці]]
Найбільш поширений горизонтальний тин. Для його основи необхідні кілки-стійки («тинини»)<ref>{{Грінченко|Тинина|58533-tynyny.html#show_point}}</ref> близько 2 м завдовжки (у традиційному будівництві, якщо кілок виявлявся надто коротким, його нарощували вставленим у тин подовжувачем-''натичкою'', зв'язуючи разом [[гужва (деревообробка)|ужівкою]])<ref>{{Грінченко|Натичка|31626-natychka.html#show_point}}</ref>. Найкращий матеріал для них — деревина [[Модрина|модрини]], але також можна використовувати і [[Сосна|сосну]]. Якщо тин має чисто функціональне, а не декоративне призначення, можна зробити стійки із залізних труб. Дерев'яні стійки краще обробити [[Антисептики|антисептиком]] для запобігання гниттю. Кілки або труби вбиваються у землю на відстані 0,2 — 1 м один від одного. Слід враховувати, що для переплетіння щільнопоставлених кілків необхідно мати дуже гнучке пруття. Глибина, на яку рекомендується вбити кілки, має дорівнюватися до чверті всієї висоти кілка. Для того, щоб тин слугував довше, рекомендується не вбивати кілки в землю, а викопати під них канаву 0,5 м завглибшки, де вони встановлюються на потрібній відстані і присипаються піском або [[Щебінь|щебенем]] (для кращого [[дренаж]]у). Тин починається і закінчується ''замками'' — розташованими впритул кілками. Їхня задача — надійно скріплювати кінці прутів на краях огорожі. Щоб стійки держалися рівно під час роботи і не перекошувалися, їх з'єднують зверху подовжніми планками або протягають між ними дріт (цю зв'язку можна зробити непомітною, якщо над нею проплести два-три ряди пруття). Наступний етап — саме плетіння, і починати його потрібно від землі. Кожен з наявних прутів потрібно просмикнути між стійками, огинаючи прут «вісімкою» навперемінно то спереду, то ззаду. Як тільки прут закінчується, ми продовжуємо ряд новим, причому його починають плести з передостаннього кілка, тобто якщо прут закінчився на п'ятому, починаємо новим з четвертого (щоб не було прозорів). Для плетіння краще використовувати прути різної довжини, вправно комбінуючи їх, щоб приховати місця стиків. Частота прутів буде регулювати прозорість конструкції. Тут важно пам'ятати, що пруття з часом усихає, тому заплітати його треба дуже щільно. Можна зробити чисто символічний тин, використовуючи 4-5 рядів прутів, а можна повноцінний паркан, який згодом може стати відмінною опорою для в'юнкої рослинності.

Вертикальний тин більш схожий зі [[штахети|штахетами]]. Для його створення встановлюються товсті стійки з горизонтальними перекладинами, які переплітаються пруттям. При вертикальному плетенні слід заплітати прути таким чином, щоб окоренки (ширші кінці) розташовувалися у землі, а вершечки — зверху, де вони обплітаються навколо верхньої перекладини. Якщо використовують вербові прути, вони можуть надалі вкоренитися і тин стане [[Живопліт|живоплотом]].

У техніці плоту можна також виконати [[Хвіртка|хвіртки]], [[навіс]]и та інші елементи конструкцій. Тин з необробленого матеріалу слугує 5-6 років, термін служби тину зі спеціально обробленого пруття може сягати десятків років.

== Використання ==

* Тинки використовують для складання тимчасових огорож<ref name="СУМ">{{СУМ-11|Тинок}}</ref>, тимчасового закриття пролому в [[Огорожа|огорожі]], плоті.
* Використовують їх для перегородження [[Протік|проток]], [[Єрик|єриків]] під час ловлі риби<ref name="СУМ" />.
* У середньовічній Англії плетений тинок іноді використовували як імпровізовану [[Волокуша (сани)|волокушу]] для доставки злочинця до місця страти<ref>{{cite web|title=Perkin Warbeck (1474-99)|url=http://www.channel4.com/programmes/henry-viii-the-mind-of-a-tyrant/articles/perkin-warbeck-1474-99|website=channel4.com|accessdate=10 жовтня 2016|archiveurl=https://web.archive.org/web/20121223011724/http://www.channel4.com/programmes/henry-viii-the-mind-of-a-tyrant/articles/perkin-warbeck-1474-99|archivedate=23 Dec 2012|date=25 березня 2009}}</ref>.
* Плетені тинки використовують для укріплення берегів річок, захисту їх від ерозії<ref>{{cite web|title=River Restoration and Riverbank Conservation|url=http://www.parsonshurdles.co.uk/river.html|website=parsons hurdles.co.uk|accessdate=10 жовтня 2016|archiveurl=https://web.archive.org/web/20131003163322/http://www.parsonshurdles.co.uk/river.html|archivedate=3 Oct 2013}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131003163322/http://www.parsonshurdles.co.uk/river.html |date=2013-10-03 }}</ref>.
* Для захисту новопосаджених [[Живопліт|живоплотів]] їх обносять тинками<ref>{{cite web|title=Hedge Laying and Hedgerow Management|url=http://www.parsonshurdles.co.uk/hedge.html|website=parsonshurdles.co.uk|accessdate=10 жовтня 2016|archiveurl=https://web.archive.org/web/20131003163214/http://www.parsonshurdles.co.uk/hedge.html|archivedate=3 Oct 2013}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131003163214/http://www.parsonshurdles.co.uk/hedge.html |date=2013-10-03 }}</ref>.
* Тинки, прив'язані до двох вбитих у ґрунт кілків, слугують штучними перешкодами в [[Стипль-чез (кінний спорт)|стипль-чезі]], [[Легка атлетика|легкій атлетиці]].
* [[Мазанка|Обмазані глиною із соломою]] тинки використовували як стінні панелі у [[Фахверк|фахверкових]] конструкціях.

== Тин у геральдиці ==
[[Файл:Крынка Lob 2.jpg|thumb|[[Дзбан]] на плоту]]
Зображення плетеної огорожі можна побачити на гербах деяких сільських поселень. Це просто означає, що основним заняттям жителів у минулому було плетіння. Так, тин зображено на гербі Гандорфа (району міста [[Мюнстер]]а у [[Вестфалія|Вестфалії]], [[Німеччина]]) і на гербі [[берлін]]ського району Фрідріхвальде.

== У культурі ==
[[Файл:80-361-0885 Kyiv Pyrohiv SAM 0187.jpg|thumb|Тин перед [[рублена хата|рубленою хатою]]. [[Національний музей народної архітектури та побуту України|Музей у Пирогові]].]]
[[Файл:Krylos Skansen 1 RB.jpg|thumb|Вертикальний і горизонтальний плоти перед [[покуття|покутською]] хатою. [[Музей народної архітектури та побуту Прикарпаття|Музей у селі Крилос]].]]
[[Файл:Батьківська хата Шевченка.JPG|міні|Тин коло батьківської хати Тараса Шевченка. [[Літературно-меморіальний музей Тараса Шевченка (Шевченкове)|Музей Тараса Шевченка в с. Шевченкове]].]]

=== Мовні звороти ===
* ''Аж тини тріщать'' — вживається для увиразнення інтенсивності якоїсь дії
* ''Скакати через пліт'' — мати нешлюбні зв'язки, бахурувати
* ''Під тином'' — просто неба, надворі
* ''Тинятися попідтинню'' — бути без притулку, жебракувати<ref>{{СУМ-11|Попідтинню}}</ref>
* '''''Нашому тинові двоюрідний пліт''''' — про далеке споріднення
* ''Через тин навприсядки'' — про далеку спорідненість чи відсутність її
* ''Ні в тин ні в ворота'' — нікуди не годиться; недоречно, не до ладу
* ''Під чужим тином'' — між чужими людьми, серед чужих людей
* ''Під чужий тин'' — до чужих людей
* ''Тин у (об) тин (тин з тином) жити'' — бути сусідами; жити поруч, по сусідству
* ''Живе, як сорока на тину'' — живе невлаштовано, непостійно
* ''Пише як сорока по тину'' — пише незгабно, неакуратно
* ''Тин городиться'' — щось затівається, створюється
* ''Ні двору ні тину'' — нічого не має
* ''І через тин не перегнеться'' — дуже ледачий
* ''Уперся мов кілок у тин'' — дуже уперся

=== У піснях ===
{{Цитата|''Якби мені не тиночки
Та не [[перелаз]]и,
Ходив би я до дівчини
По чотири рази''|25| Українська народна пісня}}

=== У літературі ===
{{цитата|''...скрізь прегарний тин; по ньому в'ється [[хміль]], на ньому висять горшки, з-поза нього соняшник показує свою сонцеподібну голову, червоніє мак, мигтять товсті гарбузи... Розкіш! Тин завжди приоздоблений такими речами, які роблять його ще мальовничішим: чи почепленою [[плахта|плахтою]], чи сорочкою чи шароварами. В [[Миргород]]і немає ні злодійства, ні шахрайства, і через те кожен вивішує, що йому спаде на думку.''
{{oq|ru|''...везде прекрасный плетень; по нем вьется хмель, на нем висят горшки, из-за него подсолнечник выказывает свою солнцеобразную голову, краснеет мак, мелькают толстые тыквы... Роскошь! Плетень всегда убран предметами, которые делают его еще более живописным: или напяленною плахтою, или сорочкою, или шароварами. В Миргороде нет ни воровства, ни мошенничества, и потому каждый вешает, что ему вдумается.''.
}}{{кінець цитати|джерело= [[Гоголь Микола Васильович|М. В. Гоголь]] «[[Повість про те, як посварився Іван Іванович з Іваном Никифоровичем]]»}}}}

== Інше ==
{{Див. також|Пліт (плавзасіб)}}
* Словом «пліт» тепер також називають простий плавзасіб (первісно — з колод, товстого гілля). Українське «пліт» (дав.-рус. ''*плътъ'') може також бути зв'язане зі словом «плести» (тобто «плетений», «зв'язаний»). Але більш прийнятою є версія, що це слово пов'язане з дієсловом «пливти»<ref>Этимологический словарь русского языка. — М.: Прогресс М. Р. Фасмер 1964—1973</ref>.
* Тинок — [[па (танці)|па]] в українському танці<ref name="СУМ3"/>
* Згідно зі [[Словарь української мови|Словарем української мови]] Б. Д. Грінченка, «вічним плотом» називали кам'яну огорожу<ref>{{Грінченко|Пліт|39964-plit.html#show_point}}</ref>.
* Тином також можуть називати [[Огорожа#Види огорож|вориння]] — огорожу з горизонтальних жердин.
* [[Тинівка (рід)|Тинівка]] (''Prunella'') — рід птахів родини Тинівкових ряду Горобцеподібних.
* Підтинник — інша назва [[Ранник вузлуватий|ранника вузлуватого]]<ref>{{Грінченко|Підтинник|39469-pidtynnyk.html#show_point}}</ref>.
* Слово «[[ґрати]]» походить від {{lang-la|cratis}} (через старо-{{lang-it|crata}} і {{lang-pl|krata, kraty}}). Латинське ''cratis'' буквально значить «плетінка», «пліт»<ref>{{ЕСУМ1}}</ref>.

== Галерея ==

<gallery>
File:Orlinsk UA Wattle.jpg|Тин у селі [[Орлинське]] (Україна)
File:Wappen Friedrichswalde.png|Тин на гербі Фрідріхсвальде (Німеччина)
File:DEU Handorf COA.svg|Тин на гербі Гандорфа (Німеччина)
File:Freilichtmuseum Groß Raden - Flechthaus 2 Zaun.jpg|Тин у реконструкції слов'янського поселення у Мекленбурзі (Німеччина)
File:Lane to Stall House - geograph.org.uk - 1194176.jpg|Тин у Західному Сасексі (Велика Британія)
File:Селянська дівчинка біля тину.jpg|[[Фотій Красицький]]. Селянська дівчинка біля тину, 1898 рік
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
{{commonscat|Braided fences}}
* [https://web.archive.org/web/20141217164642/http://e-help.kiev.ua/robimo-tin-svoimi-rukami/ Робимо тин своїми руками]
* [http://secretdachi.ru/interesnye-idei-dlya-dachi/1724-kak-samomu-sdelat-pleten.html Как самому сделать плетень] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141201221813/http://secretdachi.ru/interesnye-idei-dlya-dachi/1724-kak-samomu-sdelat-pleten.html |date=1 грудня 2014 }} {{ref-ru}}
* [http://www.podmoskovje.com/kak-sdelat-dekorativnyj-pleten-svoimi-rukami/ Как сделать декоративный плетень своими руками] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141217165119/http://www.podmoskovje.com/kak-sdelat-dekorativnyj-pleten-svoimi-rukami/ |date=17 грудня 2014 }} {{ref-ru}}
* [http://www.hnh.ru/nature/2011-03-08-1 Плетень] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141217170442/http://www.hnh.ru/nature/2011-03-08-1 |date=17 грудня 2014 }} {{ref-ru}}

== Посилання ==
* {{УМЕ11|частина=Плетінь|сторінки=1398}}

[[Категорія:Огорожі]]


text:
# Сім (річка)
Сім (рос. Сим) — річка в Челябінській області і Республіці Башкортостан. Права притока річки Біла, басейну Ками → Волги.

## Загальні відомості
Довжина річки близько 239 кілометрів, площа басейну — 11 700 км², середньорічний стік води — 47,9 м³/с (за 103 км від гирла). Витік на північних схилах хребта Амшер, на Південному Уралі.
Басейн річки Сім можна розділити на дві частини: гірську та рівнинну. У верхів'ях від міста Сім до міста Аша річка протікає серед гірських хребтів, розташованих по обидва боки і покритих змішаним лісом. Уздовж лівого берега тягнеться хребет Аджигардак, уздовж правого берега — Вороб'їні гори. Також річка тече вздовж початку Уральських гір (Вороб'їні гори). Після міста Аша ландшафт змінюється — русло Сіма повертає на південний захід, покидаючи гірські хребти. Нижче за течією по берегах — ліс з густим підліском, невеликі болота та  стариці. В районі селища Казаяк-Хуснулліно розташовані невисокі гори.
У верхів'ях біля міста Сім споруджена гребля, що утворила Сімскій ставок.

## Притоки
Річка Сім приймає більше двох десятків приток, із них три довші за 50 км, одна із них, річка Інзер, довша за саму річку Сім. Найбільші із них (від витоку до гирла):
| Назва притоки  | Довжина,(км) | Площа водозбірного басейну,(км²) | Відстань від гирла Сіма,(км) | Витрата води,(м³/с) |
| ліві притоки   | ліві притоки | ліві притоки                     | ліві притоки                 | ліві притоки        |
| -------------- | ------------ | -------------------------------- | ---------------------------- | ------------------- |
| Кур'як         | 36           | 302                              | 186                          |                     |
| Ук             | 39           | 458                              | 117                          |                     |
| Лемеза         | 119          | 1 800                            | 72                           |                     |
| Курт (Кутелга) | 36           | 292                              | 28                           |                     |
| Інзер          | 307          | 5 380                            | 6                            | 67,7 (0 км)         |
| праві притоки  |              |                                  |                              |                     |
| Міньяр         | 42           | 609                              | 160                          |                     |
| Аша            | 59           | 352                              | 120                          |                     |

## Населені пункти
Населені пункти на берегах річки: Сім, Міньяр, Аша, Улу-Теляк, Нижній Казаяк, Петровське, Кузнецовка.

title: Сім (річка)

wikitext:
{{otheruses|Сім}}
{{Річка
| назва = Сім
| зображення = Sim River.jpg
| зображення_розмір = 300px
| підпис = Річка Сім у місті [[Аша]]
| довжина = біля 239 км <ref name="ДВРРФ">[http://textual.ru/gvr/index.php?card=182394  «Державний водний реєстр РФ: Річка Сім»] Процитованр: 2014-11-15 {{ref-ru}}</ref>
| висота_витоку =
| стік = 47,9 м³/с (за 103 км від гирла)
| площа_басейну = 11 700 км²<ref name="ДВРРФ"/>
| витік = хребет Амшер ([[Південний Урал]])
| витік_коорд    = {{coord|54|43|17|N|57|44|14|E}}
| гирло = річка [[Біла (притока Ками)|Біла]]
| гирло_коорд    = {{coord|54|29|7|N|56|26|14|E}}
| країни_басейну = {{RUS}}
  {{RUS-CHE}}
  {{RUS-BA}}
| прирічкові_країни =
| басейн  = [[Біла (притока Ками)|Біла]] → [[Кама]] → [[Волга]] → [[Каспійське море]]
| притоки =
| мапа = Belaya basin.png
| мапа_розмір = 300px
| мапа_підпис = Річка Сім на мапі басейну [[Біла (притока Ками)|Білої]]
}}
'''Сім''' ({{lang-ru|Сим}}) — [[річка]] в [[Челябінська область|Челябінській області]] і [[Башкортостан|Республіці Башкортостан]]. Права притока річки [[Біла (притока Ками)|Біла]], басейну [[Кама|Ками]] → [[Волга|Волги]].

== Загальні відомості ==
Довжина річки близько 239 кілометрів, площа басейну — {{nobr|11 700 км²}}, середньорічний стік води — 47,9 м³/с (за 103 км від гирла). Витік на північних схилах хребта [[Амшер]], на [[Південний Урал|Південному Уралі]].

Басейн річки Сім можна розділити на дві частини: гірську та рівнинну. У верхів'ях від міста [[Сім (Челябінська область)|Сім]] до міста [[Аша]] річка протікає серед гірських хребтів, розташованих по обидва боки і покритих змішаним лісом. Уздовж лівого берега тягнеться хребет [[Аджигардак]], уздовж правого берега — Вороб'їні гори. Також річка тече вздовж початку Уральських гір (Вороб'їні гори). Після міста Аша ландшафт змінюється — русло Сіма повертає на південний захід, покидаючи гірські хребти. Нижче за течією по берегах — ліс з густим підліском, невеликі болота та [[стариця (русло) | стариці]]. В районі селища Казаяк-Хуснулліно розташовані невисокі гори.
У верхів'ях біля міста Сім споруджена гребля, що утворила Сімскій ставок.

== Притоки ==
Річка Сім приймає більше двох десятків приток, із них три довші за 50 км, одна із них, річка Інзер, довша за саму річку Сім. Найбільші із них (від витоку до гирла):<ref name="ДВРРФ"/>

{| border="1" cellpadding="2"
|+
! width="200" bgcolor="#A3EEA3" | Назва притоки
! width="80" bgcolor="#A3EEA3"  | Довжина,{{-}}(км)
! width="80" bgcolor="#A3EEA3"  | Площа водозбірного басейну,{{-}}(км²)
! width="80" bgcolor="#A3EEA3"  | Відстань від гирла Сіма,{{-}}(км)
! width="80" bgcolor="#A3EEA3"  | Витрата води,{{-}}(м³/с)
|-
!colspan="5"| ''ліві притоки''
|-
| [[Кур'як]] || align="right" | 36 || align="right" | 302 || align="right" | 186 || align="right" |
|-
| [[Ук (річка)|Ук]] || align="right" | 39 || align="right" | 458 || align="right" | 117 || align="right" |
|-
| [[Лемеза]] || align="right" | 119 || align="right" | 1 800 || align="right" | 72 || align="right" |
|-
| [[Курт (річка)|Курт (Кутелга)]] || align="right" | 36 || align="right" | 292 || align="right" | 28 || align="right" |
|-
| [[Інзер (річка)|Інзер]] || align="right" | 307 || align="right" | 5 380 || align="right" | 6 || align="right" | 67,7 ({{comment|0 км|в гирлі річки Інзер}})
|-
!colspan="5"| ''праві притоки''
|-
| [[Міньяр (річка)|Міньяр]] || align="right" | 42 || align="right" | 609 || align="right" | 160 || align="right" |
|-
| [[Аша (притока Сіма)|Аша]] || align="right" | 59 || align="right" | 352 || align="right" | 120 || align="right" |
|}

== Населені пункти ==
Населені пункти на берегах річки: [[Сім (Челябінська область)|Сім]], [[Міньяр]], [[Аша]], [[Улу-Теляк (Іглінський район)|Улу-Теляк]], Нижній Казаяк, Петровське, Кузнецовка.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Географія}}
* {{БСЭ|102164|Річка Сім}}
* [https://web.archive.org/web/20111004152822/http://www.simriver.by.ru/ Сайт з фотографіями річки Сім] {{ref-ru}}
* [http://www.skitalets.ru/books/plehko_sabaneeva/117_sim.htm Туристичний маршрут по річці Сім] {{ref-ru}}

{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Річки Росії]]

title: 54°29′07″ пн. ш. 56°26′14″ сх. д. / 54.485277777778° пн. ш. 56.437222222222° сх. д.

Витік: хребет Амшер (Південний Урал)

Гирло: річка Біла

Басейн: Біла → Кама → Волга → Каспійське море

Країни: Росія · Челябінська область · Башкортостан

Регіон: Челябінська область · Башкортостан

Довжина: біля 239 км

Середньорічний стік: 47,9 м³/с (за 103 км від гирла)

Притоки: Інзер, Argauzd, Ardegeld, Ashad, Buendad, Gamazad, Guchungad, Eralkad, Kolosleyd, Kuryakd, Maloyuzd, Manyelgad, Minyard, Simbashd, Simgazad, Sukhaya Buendad, Tankald, Telyakd, Ukd, Лемеза, Kurtd, Maly Simd і Ulu-Telyakd


text:
# Лотурі (Арджеш)
Лотурі (рум. Loturi) — село у повіті Арджеш в Румунії. Входить до складу комуни Скіту-Голешть.
Село розташоване на відстані 121 км на північний захід від Бухареста, 41 км на північ від Пітешть, 137 км на північний схід від Крайови, 67 км на південний захід від Брашова.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 334 особи, усі — румуни. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську.

title: Лотурі (Арджеш)

wikitext:
{{Otheruses|Лотурі}}
{{НП Румунії
 | назва               = Лотурі
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Loturi''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Арджеш
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Скіту-Голешть (комуна)|Скіту-Голешть]]
 | код_SIRUTA          = 18723
 | широта              = 45.215
 | довгота             = 25.0213
 | висота              = 568
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 334
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 117654
}}
'''Лотурі''' ({{lang-ro|Loturi}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Арджеш (повіт)|Арджеш]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Скіту-Голешть (комуна)|Скіту-Голешть]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 121 км на північний захід від [[Бухарест]]а, 41 км на північ від [[Пітешть]], 137 км на північний схід від [[Крайова|Крайови]], 67 км на південний захід від [[Брашов|Брашова]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:334}} особи, усі — [[румуни]]<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Арджеш]]

title: Лотурі · Loturi

Країна: Румунія

Повіт: Арджеш

Комуна: Скіту-Голешть

Телефонний код: +40 248 (Romtelecom, TR) · +40 348 (інші оператори)


text:
# Левенець Юрій Анатолійович
Левене́ць Ю́рій Анато́лійович (6 серпня 1961, місто Бугуруслан, Оренбурзька область, Росія — 8 жовтня 2013, Київ, Україна)— український історик і політолог, фахівець у галузі етнополітології, академік Національної академії наук України (2009), доктор політичних наук (2001). В 2006—2013 роках — директор Інституту політичних і етнонаціональних досліджень ім. І. Ф. Кураса НАН України. Входив до складу наукової ради Українського історичного журналу.

## Біографічні відомості
У 1968 родина переїхала до міста Кременчука, де Юрій закінчив середню школу, був робітником на одному із заводів. У 1979 переїхав до Києва, працював лаборантом у одному з науково-дослідних інститутів, почав заочно вчитися на історичному факультеті Київського державного університету імені Т. Г. Шевченка, а згодом перейшов на стаціонар.
1983 року закінчив історичний факультет Київського університету ім. Т. Г. Шевченка. Від 1983 року навчався в аспірантурі Полтавського педагогічного інституту, з 1987 року працював на посаді асистента цього ж інституту. У 1987—1990 роках працював викладачем історичного факультету Київського університету ім. Т. Г. Шевченка. У 1990—1992 роках — старший науковий співробітник Інституту політичних і етнонаціональних досліджень НАН України, з 1992 року — заступник директора Інституту, з 2006 року — директор Інституту політичних і етнонаціональних досліджень ім. І. Ф. Кураса НАН України.
1987 року захистив дисертацію на здобуття наукового ступеня кандидата історичних наук. 2001 року у Львівському національному університеті імені Івана Франка захистив докторську дисертацію на тему «Теоретико-методологічні засади української суспільно-політичної думки: проблеми становлення та розвитку (друга половина XIX — початок XX століття)».
З 2006 року — член-кореспондент НАН України.
З 2009 року — академік НАН України.
Помер 8 жовтня 2013 року. Причиною смерті став рак мозку. Похований на Байковому кладовищі.

## Наукові зацікавлення
До кола наукових інтересів Ю. А. Левенця належали проблеми теорії та історії політичної науки, розвиток етнонаціональних процесів в Україні, політичної культури, регіональних, релігійних відносин. Досліджував еволюцію української національної ідеї на тлі політичної та етнічної історії.
Один з ініціаторів створення 6-томної «Політичної історії України ХХ століття».
Був автором та співавтором понад 150 наукових робіт.

## Політична діяльність
Його називали «головним політтехнологом Банкової». У 1998—2002 рр. був консультантом Олександра Волкова. Працював у штабах Леоніда Кучми (1999) та Віктора Януковича (2004), співпрацював зі штабом Юлії Тимошенко (2010).

## Наукові публікації
- Політична енциклопедія. Редкол.: Ю. Левенець (голова), Ю. Шаповал (заст. голови) та ін. — К.: Парламентське видавництво, 2011. — 808 с. ISBN 978-966-611-818-2.
- Україна та Росія: як зміцнити фундамент стратегічного партнерства: історичні, соціокультурні та геополітичні чинники розвитку відносин між двома державами і народами / НАН України, Ін-т політ. і етнонац. досліджень ім. І. Ф. Кураса; голова ред. кол. Ю. А. Левенець. — К. : Знання України, 2008. — 320 с.

- Сучасна українська держава: історичні імперативи становлення, тенденції та проблеми розвитку: збірник / НАН України, Ін-т політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса; голова ред. кол. Ю. А. Левенець. — К. : ІПіЕНД, 2007. — 555 c.

- Україна: політична історія. ХХ — початок ХХІ століття / В. Баран [та ін.]; ред. В. А. Смолій, Ю. А. Левенець ; Нац. акад. наук України, Ін-т історії України, Ін-т політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса. — К. : Парламентське видавництво, 2007. — 1028 с.

- Левенець Ю. А. Держава у просторі громадянського суспільства / Ю. А. Левенець ; НАН України, Ін-т політ. і етнонац. дослідж. — К. : Освітня книга, 2006. — 272 с.

- Сучасна українська політика: аналіт. доп. Ін-ту політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса НАН України / НАН України, Ін-т політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса; [ред. кол. Левенець Ю. А. (голова) та ін.]. — К. : ІПіЕНД ім. І. Ф. Кураса НАН України, 2009. — 447 с.

- Політичний режим і народовладдя в Україні: політологічний аналіз: [монографія] / [Ю. А. Левенець та ін.] ; Нац. акад. наук України, Ін-т політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса. — К. : ІПіЕНД ім. І. Ф. Кураса НАН України, 2011. — 455 с.

- Україна та Росія: потенціал взаємодії та співробітництва: зб. наук. пр. / Нац. акад. наук України, Ін-т світ. економіки і міжнар. відносин, Ін-т політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса; [редкол.: Ю. А. Левенець (голов. ред.) та ін.]. — К. : ІПіЕНД ім. І. Ф. Кураса, 2010. — 207 с.

- Політичні проблеми сучасної України: аналіт. доп. Ін-ту політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса НАН України / Нац. акад. наук України, Ін-т політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса; [ред. кол.: Левенець Ю. А. (голова) та ін.]. — К. : ІПіЕНД ім. І. Ф. Кураса НАН України, 2012. — 599 с.

## Вшанування пам'яті
- 8 жовтня 2015 р. відбулася церемонія відкриття меморіальної дошки на фасаді будинку Інституту політичних і етнонаціональних досліджень ім. І. Ф. Кураса НАН України (м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 8) колишньому директору Інституту, академіку НАН України Юрію Анатолійовичу Левенцю.

- У листопаді 2016 р. відбулося відкриття меморіальної дошки у м. Кременчуці на фасаді будинку по вул. Майора Борищака буд. 6/20, де проживав Левенець Ю. А. у шкільні роки.

title: Левенець Юрій Анатолійович

wikitext:
{{othernames|Левенець}}
{{Науковець
| ім'я               = Левенець Юрій Анатолійович
| ім'я_мовою_оригінала =
|зображення =Левенець Юрій Анатолійович.jpg
| зображення_розмір  =
| зображення_підпис  =
| дата народження    =
| місце народження   =
| дата смерті        =
| місце смерті       =
| резиденція         =
| громадянство       = {{UKR}}
| національність     =
| галузь             =
| заклад             =
| Alma Mater         =
| Посада             =
| відомий завдяки    =
| звання             =
| ступінь            =
| керівник           =
| учні               =
| Батько             =
| Мати               =
| Дружина            =
| Діти               =
| нагороди           =
| примітки           = академік [[НАН України]]
| особиста_сторінка  =
}}

'''Левене́ць''' '''Ю́рій Анато́лійович''' ([[6 серпня]] [[1961]], місто [[Бугуруслан]], [[Оренбурзька область]], [[Росія]] — [[8 жовтня]] [[2013]], [[Київ]], [[Україна]])— український історик і політолог, фахівець у галузі етнополітології, академік [[Національна академія наук України|Національної академії наук України]] (2009), доктор політичних наук (2001). В 2006—2013 роках — директор [[Інститут політичних і етнонаціональних досліджень ім. І. Ф. Кураса НАН України|Інституту політичних і етнонаціональних досліджень ім. І. Ф. Кураса НАН України]]. Входив до складу наукової ради [[Український історичний журнал|Українського історичного журналу]].

== Біографічні відомості ==
У 1968 родина переїхала до міста [[Кременчук]]а, де Юрій закінчив середню школу, був робітником на одному із заводів. У 1979 переїхав до Києва, працював лаборантом у одному з науково-дослідних інститутів, почав заочно вчитися на історичному факультеті [[Київський державний університет імені Т. Г. Шевченка|Київського державного університету імені Т. Г. Шевченка]], а згодом перейшов на стаціонар<ref name="day">{{cite web | url = http://www.day.kiev.ua/uk/news/091013-pishov-iz-zhittya-politolog-yuriy-levenec | title = Пішов із життя політолог Юрій Левенець | date = 9 жовтня, 2013 | publisher = [[Газета «День»]] | accessdate = 12 жовтня 2013 | archive-date = 15 жовтня 2013 | archive-url = https://web.archive.org/web/20131015020036/http://www.day.kiev.ua/uk/news/091013-pishov-iz-zhittya-politolog-yuriy-levenec }}</ref>.

1983 року закінчив історичний факультет [[Київський університет|Київського університету ім. Т. Г. Шевченка]]. Від 1983 року навчався в аспірантурі [[Полтавський педагогічний інститут|Полтавського педагогічного інституту]], з 1987 року працював на посаді асистента цього ж інституту. У 1987—1990 роках працював викладачем історичного факультету Київського університету ім. Т. Г. Шевченка. У 1990—1992 роках — старший науковий співробітник [[Інститут політичних і етнонаціональних досліджень ім. І. Ф. Кураса НАН України|Інституту політичних і етнонаціональних досліджень НАН України]], з 1992 року — заступник директора Інституту, з 2006 року — директор Інституту політичних і етнонаціональних досліджень ім. І. Ф. Кураса НАН України.

1987 року захистив дисертацію на здобуття наукового ступеня кандидата історичних наук. 2001 року у [[Львівський університет|Львівському національному університеті імені Івана Франка]] захистив докторську дисертацію на тему «Теоретико-методологічні засади української суспільно-політичної думки: проблеми становлення та розвитку (друга половина XIX — початок XX століття)».

З 2006 року — член-кореспондент [[НАН України]].

З 2009 року — академік НАН України.

Помер 8 жовтня 2013 року<ref>{{Cite web |url=http://www.politik.org.ua/news/news.php3?id=313&tpid=2#313 |title=Пішов із життя академік Юрій Анатолійович Левенець |accessdate=25 червня 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20140625000904/http://politik.org.ua/news/news.php3?id=313&tpid=2#313 |archivedate=25 червня 2014 |deadurl=yes }}</ref>. Причиною смерті став рак мозку. Похований на [[Байкове кладовище|Байковому кладовищі]].

== Наукові зацікавлення ==
До кола наукових інтересів Ю. А. Левенця належали проблеми теорії та історії політичної науки, розвиток етнонаціональних процесів в Україні, політичної культури, регіональних, релігійних відносин. Досліджував еволюцію української національної ідеї на тлі політичної та етнічної історії.

Один з ініціаторів створення 6-томної «Політичної історії України ХХ століття».

Був автором та співавтором понад 150 наукових робіт.

== Політична діяльність ==
Його називали «головним політтехнологом [[Адміністрація Президента України|Банкової]]». У 1998—2002 рр. був консультантом [[Волков Олександр Михайлович|Олександра Волкова]]. Працював у штабах [[Леонід Кучма|Леоніда Кучми]] (1999) та [[Віктор Янукович|Віктора Януковича]] (2004), співпрацював зі штабом [[Юлія Тимошенко|Юлії Тимошенко]] (2010).

== Наукові публікації ==
* [[Політична енциклопедія]]. Редкол.: Ю. Левенець (голова), Ю. Шаповал (заст. голови) та ін. — К.: Парламентське видавництво, 2011. — 808 с. ISBN 978-966-611-818-2.
* Україна та Росія: як зміцнити фундамент стратегічного партнерства: історичні, соціокультурні та геополітичні чинники розвитку відносин між двома державами і народами / НАН України, Ін-т політ. і етнонац. досліджень ім. І. Ф. Кураса; голова ред. кол. Ю. А. Левенець. — К. : Знання України, 2008. — 320 с.

* Сучасна українська держава: історичні імперативи становлення, тенденції та проблеми розвитку: збірник / НАН України, Ін-т політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса; голова ред. кол. Ю. А. Левенець. — К. : ІПіЕНД, 2007. — 555 c.

* Україна: політична історія. ХХ — початок ХХІ століття / В. Баран [та ін.]; ред. В. А. Смолій, Ю. А. Левенець ; Нац. акад. наук України, Ін-т історії України, Ін-т політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса. — К. : Парламентське видавництво, 2007. — 1028 с.

* Левенець Ю. А. Держава у просторі громадянського суспільства / Ю. А. Левенець ; НАН України, Ін-т політ. і етнонац. дослідж. — К. : Освітня книга, 2006. — 272 с.

* Сучасна українська політика: аналіт. доп. Ін-ту політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса НАН України / НАН України, Ін-т політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса; [ред. кол. Левенець Ю. А. (голова) та ін.]. — К. : ІПіЕНД ім. І. Ф. Кураса НАН України, 2009. — 447 с.

* Політичний режим і народовладдя в Україні: політологічний аналіз: [монографія] / [Ю. А. Левенець та ін.] ; Нац. акад. наук України, Ін-т політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса. — К. : ІПіЕНД ім. І. Ф. Кураса НАН України, 2011. — 455 с.

* Україна та Росія: потенціал взаємодії та співробітництва: зб. наук. пр. / Нац. акад. наук України, Ін-т світ. економіки і міжнар. відносин, Ін-т політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса; [редкол.: Ю. А. Левенець (голов. ред.) та ін.]. — К. : ІПіЕНД ім. І. Ф. Кураса, 2010. — 207 с.

* Політичні проблеми сучасної України: аналіт. доп. Ін-ту політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса НАН України / Нац. акад. наук України, Ін-т політ. і етнонац. дослідж. ім. І. Ф. Кураса; [ред. кол.: Левенець Ю. А. (голова) та ін.]. — К. : ІПіЕНД ім. І. Ф. Кураса НАН України, 2012. — 599 с.

== Вшанування пам'яті ==
[[Файл:Пам'ятна дошка Левенцю Юрію Анаталійовичу (Кременчук).jpg|міні|Пам'ятна дошка у Кременчуці]]

* 8 жовтня 2015 р. відбулася церемонія відкриття меморіальної дошки на фасаді будинку Інституту політичних і етнонаціональних досліджень ім. І. Ф. Кураса НАН України (м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 8) колишньому директору Інституту, академіку НАН України Юрію Анатолійовичу Левенцю.

* У листопаді 2016 р. відбулося відкриття меморіальної дошки у м. [[Кременчук|Кременчуці]] на фасаді будинку по [[Вулиця Майора Борищака (Кременчук)|вул. Майора Борищака]] буд. 6/20, де проживав Левенець Ю. А. у шкільні роки.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела та література ==
* ''Ю. І. Шаповал''. [http://www.history.org.ua/?encyclop&termin=Levenets_Yu_A Левенець Юрій Анатолійович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160822010718/http://www.history.org.ua/?encyclop&termin=Levenets_Yu_A |date=22 серпня 2016 }} // {{ЕІУ|6|78}}
* ''Ю. І. Шаповал''. [https://esu.com.ua/article-53681 Левенець Юрій Анатолійович] // {{ЕСУ}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20130116182543/http://nbuv.gov.ua/people/levenets.html Біографія на сайті НБУ імені Вернадського]
* [http://www.ipiend.gov.ua/?mid=71 Офіційна сторінка на сайті інституту] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141129191133/http://www.ipiend.gov.ua/?mid=71 |date=29 листопада 2014 }}

{{ВП-портали|Біографії|Політологія}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Українські політологи]]
[[Категорія:Українські історики]]
[[Категорія:Доктори політичних наук України]]
[[Категорія:Дійсні члени НАН України]]
[[Категорія:Українські політтехнологи]]
[[Категорія:Члени конституційних комісій в Україні]]

title: Левенець Юрій Анатолійович

Народився: 6 серпня 1961 · Бугуруслан, Оренбурзька область, РРФСР, СРСР

Помер: 8 жовтня 2013 (52 роки) · Київ, Україна

Поховання: Байкове кладовище

Країна: Україна

Діяльність: політолог, історик, викладач університету

Alma mater: Історичний факультет Київського національного університету імені Тараса Шевченка

Галузь: політологія і ethnopoliticsd

Науковий ступінь: доктор політичних наук (2001) і кандидат історичних наук (1987)

Членство: НАНУ

Нагороди: заслужений діяч науки і техніки України


text:
# Ніклас Гуннарссон
Ніклас Гуннарссон (норв. Niklas Gunnarsson, нар. 27 квітня 1991, Тенсберг) — норвезький футболіст, захисник клубу «Стремсгодсет». Є сином футбольного тренера Ронні Гуннарсона.
Виступав, зокрема, за клуби «Одд» та «Волеренга», а також національну збірну Норвегії.
Володар Кубка Шотландії. Володар Кубка Швеції.

## Клубна кар'єра
У дорослому футболі дебютував 25 березня 2012 року у складі клубу «Одд» проти команди «Согндал», у якому його команда зазнала розгромної поразки з рахунком 0-4. У своїй першій команді Гуннарсон провів два сезони, взявши участь у 48 матчах чемпіонату. Більшість часу, проведеного у складі «Одда», був основним гравцем захисту команди.
У кінці 2013 року контракт Гуннарсона з «Одд» закінчився, і в жовтні 2013 року він уклав трирічний контракт з іншим норвезьким клубом «Волеренга», до складу якого приєднався в січні 2014 року. Відіграв за команду з Осло наступний сезон своєї ігрової кар'єри також здебільшого виходив на поле в основному складі команди. Проте наступного сезону головний тренер команди К'єтіль Рекдаль розпочав перебудву складу команди, і Гуннарсон вимушений був перейти до складу шведського клубу «Ельфсборг» на правах оренди, по закінченні якої повернувся до «Валеренги». Не маючи місця в основному складі, футболіст вирушив у оренду до шотландського клубу «Гіберніан», до складу якого долучився на початку 2016 року. У складі команди став володарем Кубка Шотландії, вийшовши на заміну у фінальному матчі. Після закінчення сезону 2015—2016 років у Шотландії футболіст повернувся до «Волеренги», проте на поле так і не виходив, і 9 серпня 2016 року уклав контракт на 2,5 роки зі шведським клубом «Юргорден». У складі команди став володарем Кубка Швеції. Відіграв за команду з Стокгольма 55 матчів у національному чемпіонаті. З 1 березня 2019 року уклав півторарічний контракт із італійським клубом «Палермо», проте не зігравши жодного матчу повертається на батьківщину до клубу «Сарпсборг 08». З 2020 року Ніклас Гуннарссон грає у складі норвезького клубу «Стремсгодсет».

## Виступи за збірні
Протягом 2013—2015 років залучався до складу молодіжної збірної Норвегії. На молодіжному рівні зіграв у 4 офіційних матчах.
2016 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Норвегії.
| Дата       | Місто | Господарі  | Результат | Гості    | Турнір           | Голи | Примітки |
| ---------- | ----- | ---------- | --------- | -------- | ---------------- | ---- | -------- |
| 29/05/2016 | Порту | Португалія | 3 – 0     | Норвегія | товариський матч | -    |          |
| Усього     |       | Матчів     | 1         |          | Голів            | 0    |          |

## Титули і досягнення
- Володар Кубка Шотландії (1):

«Гіберніан»: 2015–2016
- Володар Кубка Швеції (1):

«Юргорден»: 2017–2018

title: Ніклас Гуннарссон

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Ніклас Гуннарссон
| зображення =
| підпис =
| місце-народження = [[Тенсберг]]
| країна-народження = [[Норвегія]]
| дата-народження = 27.4.1991
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст =
| вага =
| поточний-клуб  = {{Прапорець|NOR}} «[[Стремсгодсет]]»
| позиція = [[Захисник (футбол)|захисник]]
| номер  =
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2011–2013 | {{Прапорець|NOR}} | [[Одд (футбольний клуб)|«Одд»]] | 48 |3}}
{{Футболіст рядок 1|2014–2016 | {{Прапорець|NOR}} | [[Волеренга (футбольний клуб)|«Волеренга»]] | 41 |4}}
{{Футболіст рядок 0|2015 |{{оренда}} {{Прапорець|SWE}} | «[[Ельфсборг]]» | 11 |1}}
{{Футболіст рядок 1|2016 |{{оренда}} {{Прапорець|SCO}} | «[[Гіберніан]]» | 10 |2}}
{{Футболіст рядок 0|2016–2018 | {{Прапорець|SWE}} | [[Юргорден (футбольний клуб)|«Юргорден»]] | 55 |2}}
{{Футболіст рядок 1|2019— | {{Прапорець|ITA}} | [[Палермо (футбольний клуб)|«Палермо»]] | 0 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2019 | {{Прапорець|NOR}} | «[[Сарпсборг 08]]» | 10 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2020— | {{Прапорець|NOR}} | «[[Стремсгодсет]]» | 51 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2013–2015 | {{Прапорець|NOR}} | [[Молодіжна збірна Норвегії з футболу|Норегія U-23]] | 4 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2016 | {{Прапорець|NOR}} | [[збірна Норвегії з футболу|Норегія]] | 1 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення =
| збірна-поновлення = 11 березня 2018
}}
'''Ніклас Гуннарссон''' ({{lang-no|Niklas Gunnarsson}}, {{нар}} [[27 квітня]] [[1991]], [[Тенсберг]]) — норвезький [[футболіст]], [[Захисник (футбол)|захисник]] клубу «[[Стремсгодсет]]». Є сином футбольного тренера [[Ронні Гуннарсон]]а.<ref>{{cite news|last1=Enger|first1=Erik|title=Som far så sønn|url=http://www.pd.no/lokale_nyheter/article6185101.ece|accessdate=13 лютого 2015|agency=Porsgrunns Dagblad|date=12 серпня 2012|archive-date=30 січня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150130192457/http://www.pd.no/lokale_nyheter/article6185101.ece}} {{ref-no}}</ref>

Виступав, зокрема, за клуби [[Одд (футбольний клуб)|«Одд»]] та [[Волеренга (футбольний клуб)|«Волеренга»]], а також [[збірна Норвегії з футболу|національну збірну Норвегії]].

Володар [[Кубок Шотландії з футболу|Кубка Шотландії]]. Володар [[Кубок Швеції з футболу|Кубка Швеції]].

== Клубна кар'єра ==
У дорослому футболі дебютував 25 березня 2012 року у складі клубу [[Одд (футбольний клуб)|«Одд»]] проти команди [[Согндал (футбольний клуб)|«Согндал»]], у якому його команда зазнала розгромної поразки з рахунком 0-4.<ref name="altomfotball">{{cite web |url=http://www.altomfotball.no/element.do?cmd=player&personId=251949&tournamentId=1&seasonId=335&teamId=311&useFullUrl=false |title=Niklas Gunnarsson |work=altomfotball.no |publisher=TV 2 |accessdate=13 липня 2013 |archive-date=18 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200818185823/http://www.altomfotball.no/element.do?cmd=player&personId=251949&tournamentId=1&seasonId=335&teamId=311&useFullUrl=false }} {{ref-no}}</ref> У своїй першій команді Гуннарсон провів два сезони, взявши участь у 48 матчах чемпіонату. Більшість часу, проведеного у складі «Одда», був основним гравцем захисту команди.

У кінці 2013 року контракт Гуннарсона з «Одд» закінчився, і в жовтні 2013 року він уклав трирічний контракт з іншим норвезьким клубом [[Волеренга (футбольний клуб)|«Волеренга»]], до складу якого приєднався в січні 2014 року.<ref>{{cite news |url=http://www.nrk.no/telemark/gunnarsson-forlater-odd-1.11286293 |title=– Veldig skuffet over Niklas' avgjørelse |newspaper=NRK |first=Grete Ingebjørg |last=Berge |first2=Fredrik Laland |last2=Ekeli |first3=Lars |last3=Hansen |date=8 жовтня 2013 |accessdate=19 листопада 2013 |archive-date=5 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160305001024/http://www.nrk.no/telemark/gunnarsson-forlater-odd-1.11286293 }} {{ref-no}}</ref> Відіграв за команду з [[Осло]] наступний сезон своєї ігрової кар'єри також здебільшого виходив на поле в основному складі команди. Проте наступного сезону головний тренер команди [[К'єтіль Рекдаль]] розпочав перебудву складу команди, і Гуннарсон вимушений був перейти до складу шведського клубу «[[Ельфсборг]]» на правах оренди, по закінченні якої повернувся до «Валеренги».<ref>{{cite web |url=http://www.vpn.no/a-laget/2015/07/niklas-gunnarsson-til-elfsborg/ |title=Niklas Gunnarsson til Elfsborg |date=31 липня 2015 |website=VPN |accessdate=14 травня 2015 |archive-date=29 травня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160529233702/http://www.vpn.no/a-laget/2015/07/niklas-gunnarsson-til-elfsborg/ }} {{ref-no}}</ref> Не маючи місця в основному складі, футболіст вирушив у оренду до шотландського клубу «[[Гіберніан]]», до складу якого долучився на початку 2016 року.<ref>{{cite web|url=http://www.hibernianfc.co.uk/news/6029|title=GUNNARSSON SIGNS FOR HIBERNIAN|publisher=|accessdate=20 березня 2016|archive-date=5 січня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160105220844/http://www.hibernianfc.co.uk/news/6029}} {{ref-en}}</ref> У складі команди став володарем [[Кубок Шотландії з футболу|Кубка Шотландії]], вийшовши на заміну у фінальному матчі.<ref>{{cite web|url=https://www.bbc.co.uk/sport/football/36292302|title=Scottish Cup final: Rangers 2-3 Hibernian - BBC Sport|date=21 травня 2016|work=BBC Sport|publisher=BBC|accessdate=21 травня 2016|archive-date=5 серпня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180805010507/https://www.bbc.co.uk/sport/football/36292302}}</ref> Після закінчення сезону 2015—2016 років у Шотландії футболіст повернувся до [[Волеренга (футбольний клуб)|«Волеренги»]], проте на поле так і не виходив, і 9 серпня 2016 року уклав контракт на 2,5 роки зі шведським клубом [[Юргорден (футбольний клуб)|«Юргорден»]].<ref>{{Cite news|url=http://dif.se/gunnarsson/|title=Niklas Gunnarsson klar för DIF|date=9 серпня 2016|accessdate=9 серпня 2016|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160812100436/http://dif.se/gunnarsson/|archivedate=12 серпня 2016|deadurl=yes}} {{ref-sv}}</ref> У складі команди став володарем [[Кубок Швеції з футболу|Кубка Швеції]]. Відіграв за команду з [[Стокгольм]]а 55 матчів у національному чемпіонаті. З 1 березня 2019 року уклав півторарічний контракт із італійським клубом [[Палермо (футбольний клуб)|«Палермо»]]<ref>{{cite web|publisher=Palermo|url=https://palermocalcio.it/it/news/gunnarsson-egrave-rosanero-oggi-alle-1615-la-presentazione_36600/|title=GUNNARSSON È ROSANERO OGGI ALLE 16.15 LA PRESENTAZIONE|date=1 березня 2019|lang=it|accessdate=11 березня 2019|archiveurl=https://web.archive.org/web/20190301201610/https://palermocalcio.it/it/news/gunnarsson-egrave-rosanero-oggi-alle-1615-la-presentazione_36600/|archivedate=1 березня 2019|deadurl=yes}}</ref>, проте не зігравши жодного матчу повертається на батьківщину до клубу «[[Сарпсборг 08]]». З 2020 року Ніклас Гуннарссон грає у складі норвезького клубу «[[Стремсгодсет]]».

== Виступи за збірні ==
Протягом 2013—2015 років залучався до складу [[Молодіжна збірна Норвегії з футболу|молодіжної збірної Норвегії]]. На молодіжному рівні зіграв у 4 офіційних матчах.

2016 року дебютував в офіційних матчах у складі [[Збірна Норвегії з футболу|національної збірної Норвегії]].

== Статистика виступів ==

=== Статистика клубних виступів ===
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
|-
!rowspan="2"|Клуб
!rowspan="2"|Сезон
!rowspan="2"|Дивізіон
!colspan="2"|Ліга
!colspan="2"|Кубок
!colspan="2"|Сума
|-
!Матчі!!Голи!!Матчі!!Голи!!Матчі!!Голи
|-
|rowspan="2" valign="center"|[[Одд (футбольний клуб)|«Одд»]]
|[[Тіппеліга 2012|2012]]
|rowspan="4" valign="center"|[[Тіппеліга]]
|22||1||4||0||26||1
|-
|[[Тіппеліга 2013|2013]]
|26||2||4||0||30||2
|-
|rowspan="2" valign="center"|[[Волеренга (футбольний клуб)|«Волеренга»]]
|[[Тіппеліга 2014|2014]]
|29||2||2||0||31||2
|-
|[[Тіппеліга 2015|2015]]
|12||2||1||0||13||2
|-
|rowspan="1" valign="center"|«[[Ельфсборг]]»
|[[Чемпіонат Швеції з футболу 2015|2015]]
|rowspan="1" valign="center"|[[Аллсвенскан]]
|11||1||0||0||11||1
|-
|rowspan="1" valign="center"|«[[Гіберніан]]»
|[[Чемпіонат Шотландії з футболу 2015—2016|2015—16]]
|rowspan="1" valign="center"|[[Прем'єршип (Шотландія)|Прем'єршип]]
|15||2||5||0||15||2
|-
|rowspan="3" valign="center"|[[Юргорден (футбольний клуб)|«Юргорден»]]
|[[Чемпіонат Швеції з футболу 2016|2016]]
|rowspan="3" valign="center"|[[Аллсвенскан]]
|13||2||0||0||13||2
|-
|[[Чемпіонат Швеції з футболу 2017|2017]]
|22||0||0||0||22||0
|-
|[[Чемпіонат Швеції з футболу 2018|2018]]
|20||0||7||1||6||1
|-
!colspan="3"|Усього за кар'єру
!170!!12!!23!!1!!193!!13
|}

=== Статистика виступів за збірну ===
{{Матчі за збірну початок|NOR}}
{{Матчі за збірну|29/05/2016|Порту|PRT|3|0|NOR|-|Тов}}
{{Матчі за збірну кінець|1|0||}}

== Титули і досягнення ==
* Володар [[Кубок Шотландії з футболу|Кубка Шотландії]] '''(1)''':
: «[[Гіберніан]]»: [[Кубок Шотландії з футболу 2015—2016|2015–2016]]
* Володар [[Кубок Швеції з футболу|Кубка Швеції]] '''(1)''':
: [[Юргорден (футбольний клуб)|«Юргорден»]]: [[Кубок Швеції з футболу 2017—2018|2017–2018]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{Soccerway}}
* {{Transfermarkt}}
* {{NFT player}}

{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Гуннарссон}}
[[Категорія:Норвезькі футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Норвегії з футболу]]
[[Категорія:Гравці збірної Норвегії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Одда»]]
[[Категорія:Футболісти «Волеренги»]]
[[Категорія:Футболісти «Ельфсборга»]]
[[Категорія:Футболісти «Гіберніана»]]
[[Категорія:Футболісти «Юргордена»]]
[[Категорія:Футболісти «Палермо»]]
[[Категорія:Футболісти «Сарпсборга 08»]]
[[Категорія:Футболісти «Стремсгодсета»]]
[[Категорія:Норвезькі футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери у Швеції]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Шотландії]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Італії]]
[[Категорія:Уродженці Тенсберга]]
[[Категорія:Спортсмени Порсгрунна]]
[[Категорія:Спортсмени Тенсберга]]

title: Особисті дані

Народження: 27 квітня 1991 (33 роки)

Вага: 81 кг

Громадянство: Норвегія

Позиція: захисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Стремсгодсет»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Одд» · 48 · (3)

«Волеренга» · 41 · (4)

→ «Ельфсборг» · 11 · (1)

→ «Гіберніан» · 10 · (2)

«Юргорден» · 55 · (2)

«Палермо» · 0 · (0)

«Сарпсборг 08» · 10 · (0)

«Стремсгодсет» · 51 · (0)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Норегія U-23 · 4 · (0)

Норегія · 1 · (0)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 11 березня 2018.