text:
# FIM-92 Stinger
FIM-92 Stinger (укр.«Сті́нгер») — переносний зенітно-ракетний комплекс класу «земля — повітря» з інфрачервоною головкою самонаведення розробки американської компанії General Dynamics.
Призначений для ураження вертольотів і літаків противника, що низько летять, на зустрічних і навздогінних курсах в умовах впливу природних і штучних теплових перешкод.
Прийнятий на озброєння в США в 1981 році, перебуває на озброєні в понад 29 країнах.
Зенітна керована ракета комплексу була пристосована до пуску з інших платформ: зокрема, з мобільного модуля на автомобільному шасі AN/TWQ-1 Avenger, був створений варіант «повітря — повітря» ATAS для пуску з вертольотів.

## Історія
ПЗРК FIM-92 «Стінгер» розроблявся фірмою «Дженерал Дайнемікс» на заміну американського зенітно-ракетного комплексу 60-х років FIM-43 «Редай» (англ. Червоне Око) і був прийнятий на озброєння Збройних сил у 1981 році. Комплекс перебуває на озброєнні армії США, а також сухопутних військ 28 країн світу і за оцінкою закордонних фахівців, його створення внесло вагомий внесок у розвиток військової ППО США. FIM-92 «Стінгер» є найбільш масовим засобом боротьби з повітряними цілями, що перебувають на озброєнні іноземних армій. За американськими даними на рахунку цього переносного ЗРК є близько 270 збитих літаків та вертольотів за станом на 2014 рік.
Вже на початку 1980-тих років радянській розвідці вдалось отримати доступ до таємної технічної інформації стосовно цього ПЗРК.
На початок 21 століття FIM-92 «Стінгер» виробляється американською компанією Raytheon Missile Systems і за ліцензією фірмами Airbus Defence and Space у Німеччині та Roketsan у Туреччині. Кількість вироблених ПЗРК «Стінгер» перевищила 70 тисяч одиниць.

## Подальший розвиток та заміна
Звичайні ракети системи «Стінгер» мають контактний підривач. Разом із поширенням невеликих, високоманеврових безпілотних літальних апаратів та ударних систем на їхній основі виникла потреба в підвищенні ефективності ПЗРК типу «Стінгер» боротись з ними. Так, в 2018 році була продемонстрована модифікація зенітних керованих ракет «Стінгер» з неконтактним підривачем.
В березні 2021 року компанія Raytheon повідомила, що нею було успішно виконано випробування можливості запуску ракет «Stinger» з новітнього пульту-пускового пристрою англ. Lightweight CLU (полегшений пульт управління, LWCLU) від ПТРК «Javelin». Запущена ракета уразила та знищила безпілотний літальний апарат.
В березні 2022 року було оголошено про формальний запит про інформацію міністерства оборони США для розробки заміни ракетам Stinger що отримала назву англ. Maneuver Short Range Air Defense (M-SHORAD) Increment 3. Мета цієї програми — отримати нову ракету з кращими тактико-технічними характеристиками аніж в наявних ракет з неконтактним підривачем.
За даними Reuters, уряд США підписав контракт на 1 468 ракет Stinger на загальну суму 687 мільйонів доларів для поповнення запасів, які були надіслані Україні. Генеральний директор Raytheon Грег Гейз 26 квітня 2022 року заявив: «Деякі компоненти більше не доступні на ринку, тому нам доведеться розробити новий дизайн деяких електронних систем у головці самонаведення ракети. Це займе трохи часу».
У січні 2023 року армія США повідомила, що планує збільшити виробництво ракет Stinger до 60 одиниць на місяць до 2025 року, що на 50% більше від поточного рівня. Блок подвійного детектора (Dual Detector Assembly, DDA) буде перепроектовано, оскільки виробництво попереднього компоненту DDA припинено. Старий DDA використовуватиметься у виробництві до вичерпання запасів, що очікується до 2026 року, коли почнуться поставки ракет Stinger з новим компонентом.

## Модифікації
англ. The Stinger — Passive Optical Seeker Technique (POST) модифікація, де оригінальна теплова голівка самонаведення замінена на вдосконалену головку з інфрачервоним датчиком зі сканером типу «розетка» та датчиком ультрафіолетового випромінювання і цифровою обробкою даних. Нова головка мала кращі характеристики виявлення цілей а також захист від штучних інфрачервоних контрзаходів та фонових шумів. Розробка Stinger-POST почалась в 1971 році, виробництво тривало з 1981 по 1987 роки. Станом на 1987, коли було завершене виробництво і базової модифікації, було виготовлено 15 000 одиниць базової модифікації, та майже 600 модифікації Stinger-POST.
англ. Stinger — Reprogammable MicroProcessor (RMP/FIM-92D) модифікація з потужнішим мікропроцесором та кращим захистом від інфрачервоної протидії. Також істотно спрощено процес оновлення вбудованого програмного забезпечення, завдяки чому з'явилась можливість поліпшувати характеристики системи без складної перепрошивки готових виробів. Після завершення війни в Іраку (Операція «Буря в пустелі») Армія США запропонувала провести подальшу модернізацію в два етапи — Stinger-RMP Block I та Stinger-RMP Block II.
Stinger-RMP Block I (FIM-92E) модернізація Stinger-RMP, поліпшує точність та підвищує ефективність. Серед іншого, має новий датчик в голівці самонаведення, меншу батарею, кращий процесор та модуль пам'яті. Завдяки лазерному гіроскопу не потребує значного підвищення лінії прицілювання перед пуском.
FIM-92F — подальше вдосконалення версії E з оновленим програмним забезпеченням та поточна версія, що випускається.
англ. Stinger-RMP Block II, варіант модернізації, який мав поліпшити як апаратні, так і програмні складові системи. Від нього відмовились в бюджеті 2001 року.
англ. Air-to-Air Stinger (ATAS) модифікація ракети ПЗРК до пуску з повітря.
англ. Air-to-Air Stinger ATAS Block II будуть створені на основі наявних Stinger RMP. Програма Block II додасть модифікації Block I а також буде встановлено новий інфрачервоний датчик, новий елемент живлення, покращені можливості обробки сигналів.
FIM-92J створений внаслідок часткової модернізації та подовження терміну служби комплексів FIM-92E Stinger Block I. Роботи над цим проєктом розпочались в 2014 році. Всього в планах було модернізувати та подовжити термін служби на 10 років 2005 ракет, із них 850 — сухопутних військ США, та 1155 — ВМС США.

## Допоміжне обладнання

### Тактичний радар виявлення цілей
англ. Tactical Defense Alert Radar (TDAR) не є частиною системи Stinger, призначений для раннього виявлення цілей малими підрозділами тоді, коли відсутня можливість отримання такої інформації від потужніших РЛС протиповітряної оборони.
TDAR мобільний, простий у використанні та транспортуванні. Термінал робочої станції може знаходитись на відстані до 100 метрів від радара.
Літаки можуть бути виявлені на відстані не більше 20 кілометрів, вертольоти та БПЛА можуть бути виявлені на відстані до 8-10 км. Висота виявлення цілей — трохи більше 3 км (що відповідає максимальній ефективній висоті ураження ПЗРК).

### Dual Mount Stinger
англ. Dual Mount Stinger (DMS) — це пускова платформа для ЗРК «Стінгер», що встановлюється на штатив, розроблена компанією Hughes Missile Systems Company в середині 1990-х.
Складається зі штатива, на який встановлено дві пускові установки ЗРК «Стінгер».
Ця система забезпечує можливість протиповітряної оборони з фіксованою наземною позицією. Система DMS включає власну систему електропостачання та прицільні пристрої і балони з охолоджувальним агентом (аргоном).
Може діяти як автономно, так і разом із зовнішніми засобами виявлення повітряних цілей.
Пускова установка DMS має засоби для отримання контрольних даних каналом передачі даних протиповітряної оборони.

## Бойове застосування

### Фолклендська війна
Бойовий дебют «Стінгера» відбувся під час Фолклендської війни, яка велась між Сполученим Королівством і Аргентиною. На початку конфлікту солдати Спеціальної повітряної служби (SAS) британської армії були таємно оснащені шістьма ПЗРК, хоча вони отримали мінімальні інструкції щодо їх використання. Єдиний військовий SAS, який пройшов навчання з цією системою і мав навчати інших солдатів, загинув у вертолітній аварії 19 травня.
Однак, 21 травня 1982 року солдат SAS вразив і збив аргентинський штурмовий літак Pucará за допомогою «Стінгера». 30 травня, приблизно о 11:00 ранку, вертоліт Aérospatiale SA 330 Puma був збитий ще однією ракетою, також випущеною військовим SAS, поблизу гори Кент. Внаслідок цього загинуло шість солдатів спецпідрозділу аргентинської Національної жандармерії, ще вісім отримали поранення.
Основною переносною зенітно-ракетною системою (ПЗРК), яку використовували обидві сторони під час Фолклендської війни, була Blowpipe.

### Радянсько-афганська війна
Наприкінці 1985 року кілька груп, таких як Free the Eagle, почали стверджувати, що ЦРУ недостатньо підтримує моджахедів у радянсько-афганській війні. Майкл Піллсбері, Вінсент Канністраро та інші чинили величезний бюрократичний тиск на ЦРУ, щоб забезпечити повстанців переносними ЗРК Stinger. Ідея була суперечливою, оскільки до того часу ЦРУ діяло під виглядом того, що США не беруть прямої участі у війні з різних причин. Усі поставлені на той момент озброєння не були американського походження, включаючи штурмові гвинтівки типу Калашникова, виготовлені в Китаї та Єгипті.
Остаточне рішення залежало від президента генерала Мохаммада Зія-уль-Хака з Пакистану, через якого ЦРУ передавало все своє фінансування та зброю моджахедам. Президент Зія постійно змушений був оцінювати, наскільки можна «підігріти ситуацію» в Афганістані, не провокуючи радянського вторгнення до своєї країни. За словами Джорджа Края III, стосунки представника США Чарлі Вілсона з Зією відіграли ключову роль у остаточному схваленні введення Stinger.
Спочатку Вілсон і його соратники розглядали Stinger як «просто ще один компонент у смертельній комбінації, яку ми будували». Їхня дедалі успішніша стратегія в Афганістані, значною мірою розроблена Майклом Г. Віккерсом, базувалася на широкому поєднанні озброєння, тактики та логістики, а не на «срібній кулі» у вигляді однієї зброї. Крім того, попередні спроби надати моджахедам переносні зенітно-ракетні комплекси, а саме «Стріла-2» та «Blowpipe», не мали великого успіху.
Інженер Гаффар з угруповання Ґульбеддіна Хекматіяра «Хезб-і-Ісламі» збив перший вертоліт Мі-24 за допомогою «Стінгера» 25 вересня 1986 року поблизу Джелалабаду. Результатом стала різка зміна тактики бойового застосування вертольотів радянськими військами. Якщо до появи ПЗРК вертольоти Мі-8 літали на граничній висоті 6 000 м, то з появою «Стінгерів» вони спустилися на малі висоти до 30—60 м, ховаючись у складках місцевості та між сопками.
В рамках операції «Циклон» ЦРУ врешті-решт поставило моджахедам майже 500 ракет Stinger (деякі джерела стверджують, що від 1 500 до 2 500) і 250 пускових установок.
Вплив «Стінгерів» на результат війни є спірним, особливо в перекладі з тактичного на стратегічний рівень, а також у тому, як перше вплинуло на друге. Доктор Роберт Ф. Бауманн (зі Школи командного складу у Форт-Левенворті) назвав його вплив на «радянські тактичні операції» «безсумнівним». Цю думку поділяв Йосеф Боданскі. Радянські та пізніше російські джерела надають невелику важливість ПЗРК «Стінгер» у стратегічному завершенні війни.
Згідно з щорічником ППО США за 1993 рік, моджахеди використали поставлені ракети Stinger для знищення приблизно 269 літальних апаратів із 340 зафіксованих випадків, що дає ймовірність ураження 79%. Якщо цей звіт є точним, завдяки «Стінгерами» знищили половину літальних апаратів радянської армії в Афганістані. Але ці статистичні дані базуються на самозвітах моджахедів, надійність яких невідома. Селіг Гаррісон відкидає такі цифри, цитуючи російського генерала, який стверджував, що США «значно перебільшили» радянські та афганські втрати авіації під час війни. Згідно з радянськими даними, у 1987–1988 роках лише 35 літаків і 63 вертольоти були знищені з усіх причин. Пакистанська армія випустила 28 ракет Stinger по ворожих літаках, але жодного не знищила. За радянськими даними, до 25 грудня 1987 року було втрачено лише 38 літальних апаратів (літаки, вертольоти), а ще 14 було пошкоджено переносними ЗРК (Blowpipe або Stinger), що дає ймовірність ураження 10,2%.
За словами Края, який використовує інформацію від Олександра Проханова, Stinger став «переломним моментом». Мілт Бірден вважав його «множником сили» та підвищувачем бойового духу. Представник США Чарлі Вілсон, політик, який стояв за операцією «Циклон», назвав перші знищення вертольотів Мі-24 ракетами Stinger у 1986 році одним із трьох ключових моментів свого досвіду війни, сказавши: «Ми ніколи не вигравали жодної великої битви до 26 вересня, а після цього не програли жодної». Йому подарували першу використану пускову установку Stinger, і він тримав її на стіні свого офісу. Зараз ця пускова установка виставлена в Музеї ППО армії США у Форт-Сіллі, Оклахома.
Інші військові аналітики схильні зневажливо оцінювати вплив «Стінгерів». За словами Алана Дж. Купермана, «Стінгери» спочатку дійсно мали вплив, але протягом кількох місяців були встановлені спалахи, маяки та вихлопні глушники, щоб дезорієнтувати ракети, а також використовувалися тактики нічних операцій та польоти на низькій висоті, щоб запобігти точним ударам повстанців. До 1988 року, за словами Купермана, моджахеди майже припинили стріляти «Стінгерами». Інше джерело (Джонатан Стіл) стверджує, що «Стінгери» змусили радянські вертольоти та штурмовики бомбити з більших висот із меншою точністю, але не збили набагато більше літаків, ніж китайські великокаліберні кулемети та інша більш примітивна зенітна зброя.
Останні ракети «Стінгер» були поставлені в 1988 році після зростання повідомлень про те, що бійці продавали їх до Ірану, а також на тлі покращення відносин із Москвою. Після виведення радянських військ з Афганістану в 1989 році США спробували викупити «Стінгери», запустивши у 1990 році програму вартістю 55 мільйонів доларів для викупу близько 300 ракет (по 183 300 доларів кожна). Уряд США зібрав більшість поставлених ракет «Стінгер», але до 1996 року близько 600 з них були втрачені, і деякі знайшли шлях до Хорватії, Ірану, Шрі-Ланки, Катару та Північної Кореї. Згідно з даними ЦРУ, вже у серпні 1988 року США вимагали від Катару повернення ракет «Стінгер». Пізніше Вілсон заявив CBS, що він «жив у страху», що цивільний авіалайнер може бути збитий ракетою  «Стінгер», але він не шкодував про те, що забезпечив моджахедів цими ПЗРК для перемоги над СРСР.
Історія про Stinger в Афганістані широко висвітлювалася західними ЗМІ, зокрема в книгах «Війна Чарлі Вілсона» Джорджа Края та «Привид війни» Стіва Колла.

### Громадянська війна в Анголі
Адміністрація Рейгана надала 310 ПЗРК Stinger руху UNITA Жонаса Савімбі в Анголі в період з 1986 по 1989 рік. Як і в Афганістані, спроби повернути ракети в повному обсягу після закінчення бойових дій виявилися невдалими. Акумулятор «Стінгера» працює чотири або п'ять років, тому будь-який акумулятор, наданий у 1980-х роках, наразі був би непрацездатним, але під час громадянської війни в Сирії повстанці продемонстрували, як легко вони переходили на інші акумулятори, зокрема звичайні автомобільні, як джерела живлення для кількох моделей ПЗРК.

### Лівійсько-чадський конфлікт
Французька армія використала 15 вогневих позицій і 30 ракет, придбаних у 1983 році, для операцій у Чаді. 35-й парашутно-артилерійський полк здійснив невдалий постріл під час лівійського бомбардування 10 вересня 1987 року і збив транспортний літак «Геркулес» 7 липня 1988 року.
Уряд Чаду отримав ракети Stinger від Сполучених Штатів, коли Лівія вторглася на північ країни. 8 жовтня 1987 року лівійський Су-22МК був збитий ракетою FIM-92A, випущеною чадськими силами. Пілот, капітан Дія ад-Дін, катапультувався і був захоплений у полон. Пізніше він отримав політичний притулок у Франції. Під час рятувальної операції лівійський МіГ-23МС також був збитий ракетою FIM-92A.

### Громадянська війна в Таджикистані
Таджицькі ісламістські опозиційні сили, що діяли з Афганістану під час громадянської війни в Таджикистані 1992–1997 років, зіткнулися з інтенсивною авіаційною кампанією, розпочатою Росією та Узбекистаном для підтримки уряду в Душанбе. Кампанія включала прикордонні та транскордонні рейди. Під час однієї з таких операцій 3 травня 1993 року Су-24М був збитий опозицією за допомогою «Стінгера». Обидва російські пілоти були врятовані.

### Громадянська війна в Сирії
13 серпня 2012 року опозиційна армія збила винищувач сирійської армії підконтрольній  Башару Асаду. За повідомленнями, літак могли збити за допомогою FIM-92 Stinger, які в обмеженій кількості могла передати Туреччина силам Вільної сирійської армії.
У 2019 році Туреччина заявила, що США могли передати курдським збройним формуванням на території Сирії ПЗРК Stinger.
27 лютого 2020 року, під час наступу на північному заході, розпочатого у грудні 2019 року сирійським режимом (за підтримки Росії, Ірану та Хезболли), російські та сирійські літаки (за різними даними, російські Су-34 і сирійські Су-22) атакували турецьку військову колону поблизу Ідліба, вбивши 36 турецьких солдатів. Того ж дня з'явилися відеоматеріали, на яких, ймовірно, турецькі солдати (які підтримують сирійську опозиційну армію) стріляли з ракети, що виглядала як Stinger, виготовлену компанією Roketsan, проти російських або сирійських літаків (або можливо проти обох).

### Повномасштабне російське вторгнення в Україну
Станом на 7 березня 2022 року США повідомили, що разом із союзниками по НАТО відправили в Україну понад 2 000 ракет Stinger. Наприкінці квітня 2022 року генеральний директор Raytheon Technologies Грег Гейз повідомив інвесторам, що компанія стикається з проблемами в ланцюгах постачання і не зможе збільшити виробництво ракет Stinger до 2023 року. Це затримання частково було пов'язане з тим, що Stinger планувалося замінити в 2020-х роках, і тому вони містили застарілі компоненти, які потрібно було перепроєктувати для сучасного виробництва.
Наприкінці червня 2022 року експерти зазначали, що ПЗРК Stinger відіграли важливу роль у зупинці наступу російських військ, зафіксовано знищення за допомогою ПЗРК Stinger вертольота Мі-24 і як мінімум одного літака Су-34, а також кількох російських БПЛА. Крім того, зафіксовано велику кількість знищених російських ударних вертольотів Ка-52.
20 серпня 2022 року Росія поставила Ірану один захоплений ПЗРК Stinger, щоб вони спробували зробити зворотне інженерне дослідження її сучасної версії.
30 серпня 2023 року бійцями мобільної вогневої групи з протиповітряної оборони на Київському напрямку було збито російську КР Х-101.

## Оператори
| - Ангола - Бангладеш - Боснія і Герцеговина - Велика Британія - Греція - Данія - Єгипет - Ізраїль - Індія - Ірак - Іспанія - Італія - Литва - Нідерланди - Німеччина | - Норвегія - Пакистан - Португалія - Словенія - США - Тайвань - Туреччина - УНІТА - Фінляндія - Хорватія - Чад - Чилі - Швейцарія - Японія - Україна |

### Данія
В 1996 році ПЗРК «Стінгер» були поставлені на озброєння всіх трьох родів військ збройних сил Данії. В 2009 році було ухвалене рішення скоротити видатки на оборону за рахунок зменшення засобів протиповітряної оборони, згідно з ним наявні засоби ППО сухопутних військ мали бути зняті з озброєння, а пункти управління та засоби раннього виявлення передані ВПС

### Латвія
В серпні 2017 року міністр оборони Латвії повідомив про підписання угоди з Данією з придбання наявних ПЗРК «Стінгер». При цьому ані кількість, ані вартість угоди оголошена не була.

### Литва
Наприкінці жовтня 2002 року міністерство оборони Литви повідомило, що було вирішено придбати певну кількість ПЗРК «Стінгер». Як альтернативу міністерство розглядало ПЗРК Mistral проте зупинило вибір на американській розробці.
Згодом стало відомо, що було придбано 60 ЗКР «Стінгер» та 8 пускових установок, 2 РЛС та два тактичні пункти управління на суму $31 млн. Всі вони були доставлені в 2007 році.

### Україна
У листопаді 2021 року американський канал CNN повідомив, з посиланням на джерела в адміністрації Президента США Байдена, що до додаткового пакета американської військово-технічної допомоги Україні можуть увійти протитанкові ракети Javelin, міномети та переносні зенітні ракетні комплекси (ПЗРК) типу Stinger.
Однак, станом на початок січня 2022 року офіційної інформації по цьому питанню озвучено не було.
Вже в середині січня 2022 року стало відомо, що Державний департамент США погодив дозвіл країнам Балтії передати американську зброю Україні. Це можуть бути ПТРК «Джавелін», а також ПЗРК «Стінгер».
21 січня 2022 року Міністерство оборони Литви повідомило, що невдовзі Литва і Латвія нададуть Україні ПЗРК «Стінгер» американського виробництва. Згодом було продемонстровано, що Україна отримала ЗРК «Стінгер» в модифікації англ. Dual Mount Stinger (DMS).
В лютому 2022 року міністр оборони Данії Мортен Бьодсков повідомив, що країна має певну кількість потрібних Україні ракет ПЗРК «Стінгер», але вони вже застарілі та знаходяться на складах в очікуванні утилізації.
12-13 лютого Україна отримала зенітно-ракетні комплекси Stinger та іншу військову амуніцію від Литви
15 лютого до України рушила група бійців батальйону протиповітряної оборони Повітряних сил Литви для навчання українських військових застосуванню переданих комплексів.
На тлі російського вторгнення в Україну в лютому 2022 року, уряд Нідерландів ухвалив рішення відправити до України 200 зенітних ракет Stinger. Ще 500 вирішив надіслати уряд Німеччини.
Всього, станом на середину червня 2022 року, Сполучені Штати передали Україні понад 1400 ПЗРК Stinger.

## У культурі
- ПЗРК «Стінгер» згадується у пісні «Байрактари й Джавеліни»[70] Тараса Компаніченка, присвяченій Війні за незалежність України.
- ПЗРК «Стінгер» зустрічається в наступних відео-іграх: серія Battlefield, серія Metal Gear, серія Call of Duty, серія Arma, серія Grand Theft Auto, серія Syphon Filter, Command & Conquer: Generals та в багатьох інших іграх про сучасні (або майбутні) конфлікти[71].

## Галерея
- Головка самонаведення ракети: під прозорим ковпаком видно координатор цілі, на гіростабілізованій платформі
- Тренувальний блок Trainer-BCU встановлюється в рукоятку тренажера M134 Stinger Tracking Trainer
- Через вібрації на вилиці стрільцю повідомляється про захоплення цілі навіть при сильному шумі
- Комплекс готовий до пуску. Характерна «Ч»-подібна надбудова зверху — знімна антена радіолокаційного запитувача
- Американський солдат випробовує Stinger у зимових погодних умовах на Алясці у 1978 році
- Пускова установка (без ракет) DMS на литовському кораблі N42 Jotvingis, 2014 рік

title: FIM-92 Stinger

wikitext:
{{Otheruses|Стінгер}}
{{Infobox Weapon
|name                          = <big>FIM-92 «Стінгер»</big>
FIM-92 Stinger
|image                         = [[Файл:Launched FIM-92A Stinger missile.jpg|300px]]
|caption                       = Пуск [[зенітна ракета|зенітної ракети]] з переносного [[ЗРК]] «Стінгер» під час проведення [[Військове навчання|навчань]] на [[Сан-Клементе (острів)|острові Сан-Клементе]]. [[Каліфорнія]]. [[28 липня]] [[2009]]
|origin                        = {{USA}}
|type                          = [[переносний зенітно-ракетний комплекс]]

|is_ranged                     = так
|is_bladed                     =
|is_explosive                  = так
|is_artillery                  =
|is_vehicle                    =
|is_missile                    = так
|is_UK                         =

|service                       = 1981 — {{т.ч.}}
|used_by                       = див. ''[[#Оператори|Оператори]]''
|wars                          = [[Російське вторгнення в Україну (2022)]]
[[Фолклендська війна]]
[[Війна в Афганістані 1979—1989]]
[[Громадянська війна в Анголі]]
[[Вторгнення США в Гренаду (1983)|Вторгнення США в Гренаду]]
[[Громадянська війна на Шрі-Ланці]]
[[Лівійсько-чадський конфлікт]]
[[Каргільський конфлікт]]
[[Югославські війни]]
[[Війна за незалежність Намібії]]
[[Операція «Непохитна свобода»]]

|designer                      = [[General Dynamics]]
|design_date                   = 1967—1977
|manufacturer                  = [[General Dynamics]]
{{нп|Raytheon Missile Systems}}
[[EADS]]
|unit_cost                     = [[Долар США|$]] 38 000 за ракету (1980 р.) [[Долар США|$]] 119 000 (2021 р.)
|production_date               = [[1978]]
|number                        = ~ 70 000
|variants                      = ''FIM-92A, FIM-92B, FIM-92C, FIM-92D, FIM-92G''

|spec_label                    =
|weight                        = 14,3 кг
|length                        = 1,52 м (ракета)
|part_length                   =
|width                         =
|height                        =
|diameter                      = 0,07 м
|crew                          = 1—2

|cartridge                     =
|caliber                       =
|barrels                       =
|action                        =
|rate                          =
| filling            = Осколкова
| filling_weight     = 3 кг
|velocity                      = 725 м/с
|range                         = 200—4 500 м
|max_range                     = 4 500 м
|feed                          =
|sights                        = [[оптичний приціл]]

|armour                        =
|primary_armament              =
|secondary_armament            =
|engine                        = [[Твердопаливний ракетний двигун]]
|engine_power                  =
|transmission                  =
|payload_capacity              =
|fuel_capacity                 =
|pw_ratio                      =
|suspension                    =
|clearance                     =
|vehicle_range                 =
|speed                         =
|guidance                      = [[інфрачервона головка самонаведення]]
|launch_platform               = [[Переносний зенітно-ракетний комплекс|ПЗРК]], [[Bradley_(гусенична_платформа)#M6_Linebacker|M6 Linebacker]], [[Eurocopter Tiger]], [[AN/TWQ-1 Avenger]], [[MQ-1 Predator]], [[AH-64 Apache]], [[TAI/AgustaWestland T-129|T-129 ATAK]]
|developed into                = [[AIM-92 Stinger]]
}}

'''FIM-92 Stinger''' ({{Small|{{Comment|укр.|передача назви українською абеткою|Д:АНГЛ}}}}«Сті́нгер»){{Efn|Переклад з англ. ''[[wikt:en:stinger|stinger]]'' — [[жало]]

Абревіатура в [[Позначення військової авіації США#Ракети|чинній системі позначень]] авіації та ракет містить такі індекси:

* '''''F''''' — піхотна зброя
* '''''I''' (interceptor)'' — ракета проти повітряних цілей
* '''''M''' (missile)'' — керована ракета}} — [[переносний зенітно-ракетний комплекс]] [[Ракета «земля — повітря»|класу «земля — повітря»]] з [[інфрачервона головка самонаведення|інфрачервоною головкою самонаведення]] розробки американської компанії [[General Dynamics]].

Призначений для ураження [[Вертоліт|вертольотів]] і [[Військовий літак|літаків]] противника, що низько летять, на зустрічних і навздогінних курсах в умовах впливу природних і штучних [[Засоби інфрачервоної протидії|теплових перешкод]].

Прийнятий на озброєння в США в 1981 році, перебуває на озброєні в понад 29 країнах.

Зенітна керована ракета комплексу була пристосована до пуску з інших платформ: зокрема, з мобільного модуля на автомобільному шасі [[AN/TWQ-1 Avenger]], був створений варіант «[[Ракета повітря — повітря|повітря — повітря]]» ATAS для пуску з вертольотів.

== Історія ==

[[ПЗРК]] FIM-92 «Стінгер» розроблявся фірмою [[General Dynamics|«Дженерал Дайнемікс»]] на заміну американського зенітно-ракетного комплексу [[1960-ті|60-х років]] [[FIM-43 Redeye|FIM-43 «Редай»]] (англ. Червоне Око) і був прийнятий [[Озброєння та військова техніка ЗС США|на озброєння Збройних сил]] у 1981 році. Комплекс перебуває на озброєнні [[армія США|армії США]], а також [[сухопутні війська|сухопутних військ]] 28 країн світу і за оцінкою закордонних фахівців, його створення внесло вагомий внесок у розвиток військової ППО США. FIM-92 «Стінгер» є найбільш масовим засобом боротьби з повітряними цілями, що перебувають на озброєнні іноземних армій. За американськими даними на рахунку цього переносного ЗРК є близько 270 збитих літаків та вертольотів за станом на 2014 рік<ref>{{Cite web |url=http://www.armyrecognition.com/united_states_american_missile_system_vehicle_uk/stinger_fim-92_fim-92a_man_portable_air_defense_missile_system_manpads_technical_data_sheet_picture.html |title=FIM-92 Stinger MANPADS man-portable surface-to-air missile system |accessdate=13 лютого 2014 |archive-date=28 лютого 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140228180132/http://www.armyrecognition.com/united_states_american_missile_system_vehicle_uk/stinger_fim-92_fim-92a_man_portable_air_defense_missile_system_manpads_technical_data_sheet_picture.html }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140228180132/http://www.armyrecognition.com/united_states_american_missile_system_vehicle_uk/stinger_fim-92_fim-92a_man_portable_air_defense_missile_system_manpads_technical_data_sheet_picture.html |date=2014-02-28 }}</ref>.

Вже на початку 1980-тих років радянській розвідці вдалось отримати доступ до таємної технічної інформації стосовно цього ПЗРК<ref>{{cite book |author=Milt Bearden, [[James Risen]] | title =The Main Enemy. The Inside Story of the CIA's Final Showdown with the KGB. |publisher =Ballantine Books |place =New York |date =2003 |language =en |isbn =0-345-47250-0 |url ={{Google books |id=pndmJkHCD7kC |page=PT52}} |pages=29–30}}</ref>.

На початок 21 століття FIM-92 «Стінгер» виробляється американською компанією {{нп|Raytheon Missile Systems}} і за ліцензією фірмами [[Airbus Defence and Space]] у [[ФРН|Німеччині]] та {{нп|Roketsan}} у [[Туреччина|Туреччині]]. Кількість вироблених ПЗРК «Стінгер» перевищила 70 тисяч одиниць.

== Подальший розвиток та заміна ==

Звичайні ракети системи «Стінгер» мають контактний підривач. Разом із поширенням невеликих, високоманеврових безпілотних літальних апаратів та ударних систем на їхній основі виникла потреба в підвищенні ефективності ПЗРК типу «Стінгер» боротись з ними. Так, в 2018 році була продемонстрована модифікація зенітних керованих ракет «Стінгер» з неконтактним підривачем<ref>{{cite web | url = https://www.defensenews.com/land/2018/09/07/us-army-close-to-green-lighting-extra-lethal-stinger-missiles/ | title = US Army close to greenlighting extra lethal Stinger missiles | publisher = Defense News | date = 2018-09-10 }}</ref>.

В березні 2021 року компанія [[Raytheon]] повідомила, що нею було успішно виконано випробування можливості запуску ракет «Stinger» з новітнього пульту-пускового пристрою {{lang-en|Lightweight CLU}} (полегшений пульт управління, LWCLU) від ПТРК «[[FGM-148 Javelin|Javelin]]». Запущена ракета уразила та знищила безпілотний літальний апарат<ref>{{cite web
 | url = https://defence-blog.com/news/army/raytheon-fires-stinger-missile-from-javelin-launcher.html
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20210429000433/https://defence-blog.com/news/army/raytheon-fires-stinger-missile-from-javelin-launcher.html
 | archive-date = 2021-04-29
 | title = Raytheon fires Stinger missile from Javelin launcher
 | publisher = Defence Blog
 | date = 2021-03-11
}}</ref>.

В березні 2022 року було оголошено про формальний запит про інформацію міністерства оборони США для розробки заміни ракетам Stinger що отримала назву {{lang-en|Maneuver Short Range Air Defense (M-SHORAD) Increment 3}}. Мета цієї програми — отримати нову ракету з кращими тактико-технічними характеристиками аніж в наявних ракет з неконтактним підривачем<ref>{{cite web
 | url = https://www.thedrive.com/the-war-zone/45131/the-fim-92-stinger-sam-may-finally-get-a-replacement
 | title = The FIM-92 Stinger Surface-To-Air Missile May Finally Get A Replacement
 | author = Joseph Trevitchick
 | publisher = The Drive
 | work = The War Zone
 | date = 2022-04-08
 | accessdate = 16 квітня 2022
 | archive-date = 16 квітня 2022
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20220416190314/https://www.thedrive.com/the-war-zone/45131/the-fim-92-stinger-sam-may-finally-get-a-replacement
 }}</ref>.

За даними [[Reuters]], уряд США підписав контракт на 1 468 ракет Stinger на загальну суму 687 мільйонів доларів для поповнення запасів, які були надіслані Україні. Генеральний директор Raytheon [[Грегорі Гейз|Грег Гейз]] 26 квітня 2022 року заявив: «Деякі компоненти більше не доступні на ринку, тому нам доведеться розробити новий дизайн деяких електронних систем у головці самонаведення ракети. Це займе трохи часу»<ref name=2023refill>{{cite news |title= US buys more Stingers to refill stock sent to Ukraine: Report |url=https://www.aljazeera.com/news/2022/5/27/us-buys-more-stingers-to-refill-stock-sent-to-ukraine-reuters |access-date=27 травня 2022 |publisher= Al Jazeera|date=27 травня 2022}}</ref>.

У січні 2023 року армія США повідомила, що планує збільшити виробництво ракет Stinger до 60 одиниць на місяць до 2025 року, що на 50% більше від поточного рівня. Блок подвійного детектора (Dual Detector Assembly, DDA) буде перепроектовано, оскільки виробництво попереднього компоненту DDA припинено. Старий DDA використовуватиметься у виробництві до вичерпання запасів, що очікується до 2026 року, коли почнуться поставки ракет Stinger з новим компонентом<ref>{{Cite web|last=|first=|date=25 січня 2023|title=Stinger missile production to rise 50% by 2025, US Army says|url=https://www.janes.com/defence-news/news-detail/stinger-missile-production-to-rise-50-by-2025-us-army-says|access-date=|website=[[Janes Information Services]]|archive-url=https://web.archive.org/web/20230125194111/https://www.janes.com/defence-news/news-detail/stinger-missile-production-to-rise-50-by-2025-us-army-says|archive-date=25 січня 2023|url-status=live}}</ref>.

== Модифікації ==

{{lang-en|The Stinger — Passive Optical Seeker Technique}} ('''POST''') модифікація, де оригінальна [[теплова голівка самонаведення]] замінена на вдосконалену головку з інфрачервоним датчиком зі сканером типу «розетка» та датчиком ультрафіолетового випромінювання і цифровою обробкою даних. Нова головка мала кращі характеристики виявлення цілей а також захист від штучних [[Засоби інфрачервоної протидії|інфрачервоних контрзаходів]] та фонових шумів. Розробка Stinger-POST почалась в 1971 році, виробництво тривало з 1981 по 1987 роки. Станом на 1987, коли було завершене виробництво і базової модифікації, було виготовлено {{formatnum:15000}} одиниць базової модифікації, та майже 600 модифікації Stinger-POST<ref name="fas.2000-08-09">{{cite web
 | url = https://man.fas.org/dod-101/sys/land/stinger.htm
 | title = FIM-92A Stinger Weapons System: RMP & Basic
 | author = John Pike, Robert Sherman
 | publisher = Federation of American Scientists
 | date = 2000-08-09
 | accessdate = 2022-01-21
 | archive-date = 6 березня 2022
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20220306033122/https://man.fas.org/dod-101/sys/land/stinger.htm
 }}</ref>.

{{lang-en|Stinger — Reprogammable MicroProcessor}} ('''RMP'''/'''FIM-92D''') модифікація з потужнішим мікропроцесором та кращим захистом від інфрачервоної протидії. Також істотно спрощено процес оновлення вбудованого програмного забезпечення, завдяки чому з'явилась можливість поліпшувати характеристики системи без складної перепрошивки готових виробів. Після завершення війни в Іраку ([[Операція «Буря в пустелі»]]) Армія США запропонувала провести подальшу модернізацію в два етапи — Stinger-RMP Block I та Stinger-RMP Block II<ref name="fas.2000-08-09"/>.

'''Stinger-RMP Block I''' ('''FIM-92E''') модернізація Stinger-RMP, поліпшує точність та підвищує ефективність. Серед іншого, має новий датчик в голівці самонаведення, меншу батарею, кращий процесор та модуль пам'яті. Завдяки [[Лазерний гіроскоп|лазерному гіроскопу]] не потребує значного підвищення лінії прицілювання перед пуском<ref name="fas.2000-08-09"/>.

'''FIM-92F''' — подальше вдосконалення версії E з оновленим програмним забезпеченням та поточна версія, що випускається<ref>{{Cite web |title=Raytheon FIM-92 Stinger |url=http://www.designation-systems.net/dusrm/m-92.html |access-date=2023-11-10 |website=www.designation-systems.net}}</ref>.

{{lang-en|Stinger-'''RMP Block II'''}}, варіант модернізації, який мав поліпшити як апаратні, так і програмні складові системи. Від нього відмовились в бюджеті 2001 року<ref name="fas.2000-08-09"/>.

{{lang-en|Air-to-Air Stinger}} ('''ATAS''') модифікація ракети ПЗРК до пуску з повітря<ref name="fas.2000-08-09"/>.

{{lang-en|Air-to-Air Stinger '''ATAS Block II'''}} будуть створені на основі наявних Stinger RMP. Програма Block II додасть модифікації Block I а також буде встановлено новий інфрачервоний датчик, новий елемент живлення, покращені можливості обробки сигналів<ref name="fas.2000-08-09"/>.

'''FIM-92J''' створений внаслідок часткової модернізації та подовження терміну служби комплексів FIM-92E Stinger Block I. Роботи над цим проєктом розпочались в 2014 році. Всього в планах було модернізувати та подовжити термін служби на 10 років 2005 ракет, із них 850 — сухопутних військ США, та 1155 — ВМС США<ref>{{cite web
 | url = https://www.army-technology.com/news/newsus-army-starts-upgrade-of-fim-92e-stinger-block-i-missiles-4425281/
 | title = US Army starts upgrade of FIM-92E Stinger Block I missiles
 | publisher = Army Technology
 | date = 2014-11-02
 | accessdate = 25 січня 2022
 | archive-date = 8 травня 2021
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20210508083009/https://www.army-technology.com/news/newsus-army-starts-upgrade-of-fim-92e-stinger-block-i-missiles-4425281/
 }}</ref>.

== Допоміжне обладнання ==

=== Тактичний радар виявлення цілей ===

{{lang-en|Tactical Defense Alert Radar}} (TDAR) не є частиною системи Stinger, призначений для раннього виявлення цілей малими підрозділами тоді, коли відсутня можливість отримання такої інформації від потужніших РЛС протиповітряної оборони<ref name="fas.2022-01-24"/>.

TDAR мобільний, простий у використанні та транспортуванні. Термінал робочої станції може знаходитись на відстані до 100 метрів від радара<ref name="fas.2022-01-24"/>.

Літаки можуть бути виявлені на відстані не більше 20 кілометрів, вертольоти та БПЛА можуть бути виявлені на відстані до 8-10 км. Висота виявлення цілей — трохи більше 3 км (що відповідає максимальній ефективній висоті ураження ПЗРК)<ref name="fas.2022-01-24">{{cite web
 | url = https://man.fas.org/dod-101/sys/land/docs/ch2.pdf
 | title = Chapter 2. Stinger Weapon System
 | work = LAAD Handbook
 | publisher = Federation of American Sceintists
 | date = 2022-01-24
 | accessdate = 24 січня 2022
 | archive-date = 9 січня 2022
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20220109034309/https://man.fas.org/dod-101/sys/land/docs/ch2.pdf
 }}</ref>.

=== Dual Mount Stinger ===
[[Файл:Visitor Operate FIM-92 Stinger Twin Launchers with Soldier 20130810a.jpg|thumb|Пускова установка DMS на військово-повітряній базі Тайнань. [[Тайвань]], 2013 р.]]

{{lang-en|Dual Mount Stinger}} (DMS) — це пускова платформа для ЗРК «Стінгер», що встановлюється на штатив, розроблена компанією Hughes Missile Systems Company в середині 1990-х<ref name="gs.2022-02-17"/>.

Складається зі штатива, на який встановлено дві пускові установки ЗРК «Стінгер»<ref name="gs.2022-02-17">{{cite web 2
 | url = https://www.globalsecurity.org/military/systems/ground/dms.htm
 | title = Dual Mount Stinger (DMS)
 | website = GlobalSecurity.org
 | note = Page last modified: 07-07-2011
 | accessdate = 2022-02-17
 | lang = en
 | archiveurl= https://archive.today/20220312203958/https://www.globalsecurity.org/military/systems/ground/dms.htm
 | archivedate = 2022-03-12
}}</ref>.

Ця система забезпечує можливість протиповітряної оборони з фіксованою наземною позицією. Система DMS включає власну систему електропостачання та прицільні пристрої і балони з охолоджувальним агентом ([[аргон]]ом)<ref name="gs.2022-02-17"/>.

Може діяти як автономно, так і разом із зовнішніми засобами виявлення повітряних цілей<ref name="gs.2022-02-17"/>.

Пускова установка DMS має засоби для отримання контрольних даних каналом передачі даних протиповітряної оборони<ref name="gs.2022-02-17"/>.

== Бойове застосування ==

=== Фолклендська війна ===
{{Main|Фолклендська війна}}

Бойовий дебют «Стінгера» відбувся під час Фолклендської війни, яка велась між Сполученим Королівством і Аргентиною. На початку конфлікту солдати [[Спеціальна повітряна служба|Спеціальної повітряної служби]] (SAS) [[Британська армія|британської армії]] були таємно оснащені шістьма ПЗРК, хоча вони отримали мінімальні інструкції щодо їх використання. Єдиний військовий SAS, який пройшов навчання з цією системою і мав навчати інших солдатів, загинув у вертолітній аварії 19 травня<ref>{{cite web|url=http://www.britains-smallwars.com/Falklands/argentine-aircraftlosses.html|title=Britain's Small Wars|via=Facebook|url-status=dead|archive-url=https://web.archive.org/web/20091107231634/http://britains-smallwars.com/Falklands/argentine-aircraftlosses.html|archive-date=2009-11-07}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20091107231634/http://britains-smallwars.com/Falklands/argentine-aircraftlosses.html |date=2009-11-07 }}</ref>.

Однак, 21 травня 1982 року солдат SAS вразив і збив аргентинський штурмовий літак [[FMA IA 58 Pucará|Pucará]] за допомогою «Стінгера»<ref>{{cite web|url=http://www.naval-history.net/F44airbattles.htm|title=San Carlos Air Battles - Falklands War 1982|work=naval-history.net|access-date=2006-04-06|archive-url=https://web.archive.org/web/20110603234818/http://www.naval-history.net/F44airbattles.htm|archive-date=2011-06-03|url-status=live}}</ref>. 30 травня, приблизно о 11:00 ранку, вертоліт [[Aérospatiale SA 330 Puma|Aérospatiale SA 330 Puma]] був збитий ще однією ракетою, також випущеною військовим SAS, поблизу гори Кент. Внаслідок цього загинуло шість солдатів спецпідрозділу аргентинської Національної жандармерії, ще вісім отримали поранення<ref>{{cite web|url=http://en.mercopress.com/2002/04/12/argentine-puma-shot-down-by-american-stinger-missile#prof|title=Argentine Puma shot down by american "Stinger" missile. — MercoPress|work=MercoPress|access-date=2009-11-07|archive-url=https://web.archive.org/web/20120328101020/http://en.mercopress.com/2002/04/12/argentine-puma-shot-down-by-american-stinger-missile#prof|archive-date=2012-03-28|url-status=live}}</ref>.

Основною переносною зенітно-ракетною системою (ПЗРК), яку використовували обидві сторони під час Фолклендської війни, була [[Blowpipe|Blowpipe]].

=== Радянсько-афганська війна ===
{{Main|Війна в Афганістані (1979—1989)|Список втрат військової авіації СРСР у Афганістані}}
Наприкінці 1985 року кілька груп, таких як Free the Eagle, почали стверджувати, що [[Центральне розвідувальне управління|ЦРУ]] недостатньо підтримує [[Моджахед|моджахедів]] у радянсько-афганській війні. Майкл Піллсбері, Вінсент Канністраро та інші чинили величезний бюрократичний тиск на ЦРУ, щоб забезпечити повстанців переносними ЗРК Stinger. Ідея була суперечливою, оскільки до того часу ЦРУ діяло під виглядом того, що США не беруть прямої участі у війні з різних причин. Усі поставлені на той момент озброєння не були американського походження, включаючи штурмові гвинтівки типу [[Автомат Калашникова модернізований|Калашникова]], виготовлені в [[КНР|Китаї]] та [[Єгипет|Єгипті]]<ref name=crile/>.

Остаточне рішення залежало від [[Президент Пакистану|президента]] генерала [[Мохаммад Зія-уль-Хак|Мохаммада Зія-уль-Хака]] з Пакистану, через якого ЦРУ передавало все своє фінансування та зброю моджахедам. Президент Зія постійно змушений був оцінювати, наскільки можна «підігріти ситуацію» в Афганістані, не провокуючи радянського вторгнення до своєї країни. За словами Джорджа Края III, стосунки представника США Чарлі Вілсона з Зією відіграли ключову роль у остаточному схваленні введення Stinger<ref name=crile/>.

Спочатку Вілсон і його соратники розглядали Stinger як «просто ще один компонент у смертельній комбінації, яку ми будували». Їхня дедалі успішніша стратегія в Афганістані, значною мірою розроблена Майклом Г. Віккерсом, базувалася на широкому поєднанні озброєння, тактики та логістики, а не на «срібній кулі» у вигляді однієї зброї. Крім того, попередні спроби надати моджахедам переносні зенітно-ракетні комплекси, а саме [[Стріла-2|«Стріла-2»]] та «[[Blowpipe]]», не мали великого успіху<ref name=crile/>.

Інженер Гаффар з угруповання [[Ґульбуддін Хекматіар|Ґульбеддіна Хекматіяра]] [[Ісламська партія Афганістану|«Хезб-і-Ісламі»]] збив перший вертоліт [[Мі-24]] за допомогою «Стінгера» 25 вересня 1986 року поблизу [[Джелалабад|Джелалабаду]]<ref name=crile/><ref name=stripes1>[http://www.stripes.com/news/military-engineer-recounts-role-in-soviet-afghan-war-1.82904 Military engineer recounts role in Soviet-Afghan war] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120710193142/http://www.stripes.com/news/military-engineer-recounts-role-in-soviet-afghan-war-1.82904 |date=2012-07-10 }}, By Michael Gisick, Stars and Stripes, Published: 11 September 2008</ref><ref name="homeland1">{{cite web|url=http://www.homeland1.com/air-traffic/articles/879393-Successful-surface-to-air-missile-attack-shows-threat-to-airliners/|title=Successful surface-to-air missile attack shows threat to airliners|work=HomeLand1|access-date=2012-12-28|archive-url=https://web.archive.org/web/20130118094121/http://www.homeland1.com/air-traffic/articles/879393-Successful-surface-to-air-missile-attack-shows-threat-to-airliners/|archive-date=2013-01-18|url-status=live}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130118094121/http://www.homeland1.com/air-traffic/articles/879393-Successful-surface-to-air-missile-attack-shows-threat-to-airliners/ |date=2013-01-18 }}</ref>. Результатом стала різка зміна тактики бойового застосування вертольотів радянськими військами. Якщо до появи ПЗРК вертольоти [[Мі-8]] літали на граничній висоті 6 000 м, то з появою «Стінгерів» вони спустилися на малі висоти до 30—60 м, ховаючись у складках місцевості та між сопками.

В рамках операції «Циклон» [[ЦРУ]] врешті-решт поставило моджахедам майже 500 ракет Stinger (деякі джерела стверджують, що від 1 500 до 2 500)<ref>{{Cite web |url=https://archive.nytimes.com/thelede.blogs.nytimes.com/2009/05/22/another-stinger-missile-plot-misfires/ |title=Another Stinger Missile Plot Misfires |access-date=2023-04-17 |archive-date=2023-04-17 |archive-url=https://web.archive.org/web/20230417101634/https://archive.nytimes.com/thelede.blogs.nytimes.com/2009/05/22/another-stinger-missile-plot-misfires/ |deadlink=no }}</ref> і 250 пускових установок<ref name=malley>Malley, William (2002) ''The Afghanistan wars''. Palgrave Macmillan, p. 80. {{ISBN|0-333-80290-X}}</ref><ref>Hilali, A. Z. (2005). ''US-Pakistan relationship: Soviet invasion of Afghanistan''. p. 169. {{ISBN|0-7546-4220-8}}</ref>.

[[Файл:186 ООСпН 22 ОБрСН.jpg|thumb|400px|Група радянського спецназу із захопленими «Стінгерами». ПЗРК був представлений на прес-конференції в Кандагарі як незаперечний доказ участі США у конфлікті на боці моджахедів]]
Вплив «Стінгерів» на результат війни є спірним, особливо в перекладі з тактичного на стратегічний рівень, а також у тому, як перше вплинуло на друге<ref name="dtic.mil" />. Доктор Роберт Ф. Бауманн (зі [[Командно-штабний коледж армії США|Школи командного складу у Форт-Левенворті]]) назвав його вплив на «радянські тактичні операції» «безсумнівним»<ref>Robert F. Baumann "Compound War Case Study: The Soviets in Afghanistan". In [http://www.au.af.mil/au/awc/awcgate/army/compound_warfare_cgsc.pdf ''Compound warfare: That fatal knot''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150923180949/http://www.au.af.mil/au/awc/awcgate/army/compound_warfare_cgsc.pdf |date=2015-09-23 }} Thomas M. Huber (ed.) U.S. Army Command and General Staff College Press, Fort Leavenworth, Kansas. pg 296</ref>. Цю думку поділяв Йосеф Боданскі<ref>Yossef Bodansky. [http://hufind.huji.ac.il/Record/HUJ001254812 "SAMs in Afghanistan: assessing the impact."] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161206212948/http://hufind.huji.ac.il/Record/HUJ001254812 |date=2016-12-06 }} ''Jane's Defence Weekly'', vol. 8, no. 03, 1987 pp. 153–154</ref><ref name="dtic.mil">{{cite journal|url=http://apps.dtic.mil/dtic/tr/fulltext/u2/a413880.pdf|title=The Stinger missile and U.S. intervention in Afghanistan|author=Alan J. Kuperman|journal=Political Science Quarterly|volume=114|issue=Summer 1999|pages=219–263|access-date=2014-10-21|archive-url=https://web.archive.org/web/20141021160520/http://www.dtic.mil/dtic/tr/fulltext/u2/a413880.pdf|archive-date=2014-10-21|url-status=live|doi=10.2307/2657738|jstor=2657738|year=1999}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141021160520/http://www.dtic.mil/dtic/tr/fulltext/u2/a413880.pdf |date=2014-10-21 }}</ref>. Радянські та пізніше російські джерела надають невелику важливість ПЗРК «Стінгер» у стратегічному завершенні війни<ref name=malley/><ref name="nytimes">{{cite news |url=https://www.nytimes.com/1988/01/17/weekinreview/the-world-the-stinger-missile-helping-to-change-the-course-of-a-war.html |work=The New York Times |first=John H. Jr. |last=Cushman |title=The World: The Stinger Missile; Helping to Change the Course of a War |date=17 січня 1988 |access-date=7 лютого 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161228064608/http://www.nytimes.com/1988/01/17/weekinreview/the-world-the-stinger-missile-helping-to-change-the-course-of-a-war.html |archive-date=28 грудня 2016 |url-status=live }}</ref><ref>Scott, Peter (2003). ''Drugs, oil, and war: the United States in Afghanistan, Colombia, and Indochina''. Rowman & Littlefield, p. 5. {{ISBN|0-7425-2522-8}}</ref>.

Згідно з щорічником ППО США за 1993 рік, моджахеди використали поставлені ракети Stinger для знищення приблизно 269 літальних апаратів із 340 зафіксованих випадків, що дає ймовірність ураження 79%<ref>{{cite web|url=http://www.airdefenseartillery.com/files/64224585.pdf|archive-url=https://web.archive.org/web/20130425052021/http://www.airdefenseartillery.com/files/64224585.pdf|url-status=dead|archive-date=2013-04-25|title=Air Defense Artillery Yearbook 1993|author=Blair Case, Lisa B. Henry|page=20|publisher=US Army Air Defense Artillery Branch}}</ref>. Якщо цей звіт є точним, завдяки «Стінгерами» [[Список втрат військової авіації СРСР у Афганістані|знищили половину літальних апаратів]] радянської армії в Афганістані<ref name="dtic.mil"/>. Але ці статистичні дані базуються на самозвітах моджахедів, надійність яких невідома. Селіг Гаррісон відкидає такі цифри, цитуючи російського генерала, який стверджував, що США «значно перебільшили» радянські та афганські втрати авіації під час війни. Згідно з радянськими даними, у 1987–1988 роках лише 35 літаків і 63 вертольоти були знищені з усіх причин<ref>{{cite book |last=Hammerich |first=Helmut |title=Die Grenzen des Militärischen |publisher=Hartmann, Miles-Verl |location=Berlin |year=2010 |isbn=9783937885308 |url=https://books.google.com/books?id=hWuwxZeYsZQC&pg=PA195 |page=195}}</ref>. Пакистанська армія випустила 28 ракет Stinger по ворожих літаках, але жодного не знищила. За радянськими даними, до 25 грудня 1987 року було втрачено лише 38 літальних апаратів (літаки, вертольоти), а ще 14 було пошкоджено переносними ЗРК (Blowpipe або Stinger), що дає ймовірність ураження 10,2%<ref>{{Cite web|url=http://www.allworldwars.com/The-Bear-vs-Mujahideen-in-Afghanistan-by-Edward-Westermann.html|title=The Limits of Soviet Air Power: The Bear versus Mujahideen in Afghanistan by Edward Westermann|website=www.allworldwars.com}}</ref>.

За словами Края, який використовує інформацію від [[Проханов Олександр Андрійович|Олександра Проханова]], Stinger став «переломним моментом»<ref name=crile />. Мілт Бірден вважав його «множником сили» та підвищувачем бойового духу. Представник США Чарлі Вілсон, політик, який стояв за операцією «Циклон», назвав перші знищення вертольотів Мі-24 ракетами Stinger у 1986 році одним із трьох ключових моментів свого досвіду війни, сказавши: «Ми ніколи не вигравали жодної великої битви до 26 вересня, а після цього не програли жодної»<ref name=rose1>[http://www.charlierose.com/view/interview/9055 A conversation with Charlie Wilson] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120304120101/http://www.charlierose.com/view/interview/9055 |date=2012-03-04 }}, Charlie Rose, PBS, 24 April 2008, via charlierose.com</ref><ref name=sixty1>[http://www.cbsnews.com/video/watch/?id=3632160n Charlie Did It] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121003045143/http://www.cbsnews.com/video/watch/?id=3632160n |date=2012-10-03 }}, CBS News, 60 minutes. 19 December 2007 9:51 AM, From 13 March 2001: Former Rep. Charlie Wilson looks back on his efforts to arm the Mujahedeen against the Soviet Union back in the 1980s. Mike Wallace reports.</ref>. Йому подарували першу використану пускову установку Stinger, і він тримав її на стіні свого офісу<ref name=crile>[https://books.google.com.ua/books/about/Charlie_Wilson_s_War.html?id=BYBFUTUSX-EC Charlie Wilson's War: The Extraordinary Story of the Largest Covert Operation in History], George Crile, 2003, Grove/Atlantic.</ref><ref name=sixty1 />. Зараз ця пускова установка виставлена в Музеї ППО армії США у Форт-Сіллі, Оклахома.

Інші військові аналітики схильні зневажливо оцінювати вплив «Стінгерів». За словами Алана Дж. Купермана, «Стінгери» спочатку дійсно мали вплив, але протягом кількох місяців були встановлені спалахи, маяки та вихлопні глушники, щоб дезорієнтувати ракети, а також використовувалися тактики нічних операцій та польоти на низькій висоті, щоб запобігти точним ударам повстанців. До 1988 року, за словами Купермана, моджахеди майже припинили стріляти «Стінгерами»<ref name=Kuperman-2002-CFR>{{cite journal|last1=Kuperman|first1=Alan J.|title=Stinging Rebukes|journal=Foreign Affairs|date=January–February 2002|volume=81|issue=1|pages=230–231|doi=10.2307/20033070|jstor=20033070|url=https://www.foreignaffairs.com/articles/afghanistan/2002-01-01/stinging-rebukes|access-date=16 липня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150720205124/https://www.foreignaffairs.com/articles/afghanistan/2002-01-01/stinging-rebukes|archive-date=20 липня 2015|url-status=live}}</ref>. Інше джерело (Джонатан Стіл) стверджує, що «Стінгери» змусили радянські вертольоти та штурмовики бомбити з більших висот із меншою точністю, але не збили набагато більше літаків, ніж китайські великокаліберні кулемети та інша більш примітивна зенітна зброя.

Останні ракети «Стінгер» були поставлені в 1988 році після зростання повідомлень про те, що бійці продавали їх до [[Іран|Ірану]], а також на тлі покращення відносин із Москвою<ref name="homeland1" /><ref>{{cite web|url=http://www.psywarrior.com/Herbafghan02.html|title=Afghanistan PSYOP Leaflet|work=psywarrior.com|access-date=2013-07-07|archive-url=https://web.archive.org/web/20130902091222/http://www.psywarrior.com/Herbafghan02.html|archive-date=2013-09-02|url-status=live}}</ref>. Після виведення радянських військ з Афганістану в 1989 році США спробували викупити «Стінгери», запустивши у 1990 році програму вартістю 55 мільйонів доларів для викупу близько 300 ракет (по 183 300 доларів кожна)<ref>{{cite news |first=Tim |last=Weiner |title=U.S. Increases Fund To Outbid Terrorists For Afghan Missiles |url=https://www.nytimes.com/1993/07/24/world/us-increases-fund-to-outbid-terrorists-for-afghan-missiles.html |newspaper=[[The New York Times]] |date=24 липня 1993 |access-date=2008-01-01 |archive-url=https://web.archive.org/web/20121104113232/http://www.nytimes.com/1993/07/24/world/us-increases-fund-to-outbid-terrorists-for-afghan-missiles.html |archive-date=4 листопада 2012 |url-status=live }}</ref>. Уряд США зібрав більшість поставлених ракет «Стінгер», але до 1996 року близько 600 з них були втрачені, і деякі знайшли шлях до [[Хорватія|Хорватії]], [[Іран|Ірану]], [[Шрі-Ланка|Шрі-Ланки]], [[Катар|Катару]] та [[Північна Корея|Північної Кореї]]<ref>{{Cite web|url=http://www.nisat.org/weapons%20pages%20linked/US/stinger_missile_system.htm|archive-url=https://web.archive.org/web/20070927211359/http://www.nisat.org/weapons%20pages%20linked/US/stinger_missile_system.htm|url-status=dead|title=Stinger missile system|archive-date=27 вересня 2007}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070927211359/http://www.nisat.org/weapons%20pages%20linked/US/stinger_missile_system.htm |date=2007-09-27 }}</ref><ref name="foreignpolicy.com">{{cite journal | journal=Foreign Policy | title=Stop Panicking About the Stingers | url=https://foreignpolicy.com/2010/07/28/stop-panicking-about-the-stingers/ | date=28 July 2010 | author=Matthew Schroeder | access-date=2 August 2017 | archive-url=https://web.archive.org/web/20170802165612/https://foreignpolicy.com/2010/07/28/stop-panicking-about-the-stingers/ | archive-date=2 August 2017 | url-status=live }}</ref>. Згідно з даними ЦРУ, вже у серпні 1988 року США вимагали від Катару повернення ракет «Стінгер»<ref name="CIA0000258681">{{cite web |title=Middle East brief (deleted) for 2 August 1988: In brief: x—Qatar |publisher=Central Intelligence Agency |url=http://www.foia.cia.gov/docs/DOC_0000258681/DOC_0000258681.pdf |date=1988-08-02 |access-date=2010-11-14 |page=3 |url-status=dead |archive-url=https://web.archive.org/web/20120323061538/http://www.foia.cia.gov/docs/DOC_0000258681/DOC_0000258681.pdf |archive-date=23 березня 2012 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120323061538/http://www.foia.cia.gov/docs/DOC_0000258681/DOC_0000258681.pdf |date=2012-03-23 }}</ref>. Пізніше Вілсон заявив CBS, що він «жив у страху», що цивільний авіалайнер може бути збитий ракетою  «Стінгер», але він не шкодував про те, що забезпечив моджахедів цими ПЗРК для перемоги над СРСР<ref name=sixty1/>.

Історія про Stinger в Афганістані широко висвітлювалася західними ЗМІ, зокрема в книгах «Війна Чарлі Вілсона» Джорджа Края та «Привид війни» Стіва Колла.

=== Громадянська війна в Анголі ===
{{Main|Громадянська війна в Анголі}}
[[Президентство Рональда Рейгана|Адміністрація Рейгана]] надала 310 ПЗРК Stinger руху [[УНІТА|UNITA]] [[Жонас Савімбі|Жонаса Савімбі]] в Анголі в період з 1986 по 1989 рік<ref name=trade>{{cite web |url=http://armstrade.sipri.org/armstrade/page/trade_register.php |title=Trade Registers |publisher=Armstrade.sipri.org |access-date=2013-06-20 |archive-url=https://web.archive.org/web/20110513073842/http://armstrade.sipri.org/armstrade/page/trade_register.php |archive-date=2011-05-13 |url-status=live }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110513073842/http://armstrade.sipri.org/armstrade/page/trade_register.php |date=2011-05-13 }}</ref>. Як і в Афганістані, спроби повернути ракети в повному обсягу після закінчення бойових дій виявилися невдалими. Акумулятор «Стінгера» працює чотири або п'ять років, тому будь-який акумулятор, наданий у 1980-х роках, наразі був би непрацездатним<ref>{{cite web|url=http://www.slate.com/id/116582/|title=Stingers, Stingers, Who's Got the Stingers?|work=Slate|last=Silverstein|first=Ken|date=3 жовтня 2001|access-date=1 листопада 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20110131080741/http://www.slate.com/id/116582/|archive-date=31 січня 2011|url-status=live}}</ref>, але під час громадянської війни в Сирії повстанці продемонстрували, як легко вони переходили на інші акумулятори, зокрема звичайні автомобільні, як джерела живлення для кількох моделей ПЗРК<ref>{{Cite web|url=http://armamentresearch.com/improvised-manpads-batteries-employed-in-syria/|title=Improvised MANPADS batteries employed in Syria {{!}} Armament Research Services|website=armamentresearch.com|date=22 липня 2014|access-date=2016-08-05|archive-url=https://web.archive.org/web/20160725102315/http://armamentresearch.com/improvised-manpads-batteries-employed-in-syria/|archive-date=2016-07-25|url-status=live}}</ref>.

=== Лівійсько-чадський конфлікт ===
{{Main|Лівійсько-чадський конфлікт}}
[[Збройні сили Франції|Французька армія]] використала 15 вогневих позицій і 30 ракет, придбаних у 1983 році, для операцій у Чаді. 35-й парашутно-артилерійський полк здійснив невдалий постріл під час лівійського бомбардування 10 вересня 1987 року і збив транспортний літак «Геркулес» 7 липня 1988 року<ref name="arn">Arnaud Delalande, [https://warisboring.com/the-ghost-plane-of-faya-largeau/ The Ghost Plane of Faya-Largeau] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180110180239/http://warisboring.com/the-ghost-plane-of-faya-largeau/ |date=2018-01-10 }}, 9 January 2018.</ref>.

Уряд Чаду отримав ракети Stinger від Сполучених Штатів, коли Лівія вторглася на північ країни. 8 жовтня 1987 року лівійський [[Су-17|Су-22МК]] був збитий ракетою FIM-92A, випущеною чадськими силами. Пілот, капітан Дія ад-Дін, катапультувався і був захоплений у полон. Пізніше він отримав політичний притулок у Франції. Під час рятувальної операції лівійський [[МіГ-23]]МС також був збитий ракетою FIM-92A<ref>{{Cite web |url=http://www.acig.org/artman/publish/article_360.shtml |title=Welcome to the Air Combat Information Group |access-date=2011-11-05 |archive-url=https://web.archive.org/web/20130821000146/http://www.acig.org/artman/publish/article_360.shtml |archive-date=2013-08-21 |url-status=live }}</ref>.

=== Громадянська війна в Таджикистані ===
{{Main|Громадянська війна в Таджикистані}}
Таджицькі ісламістські опозиційні сили, що діяли з Афганістану під час громадянської війни в Таджикистані 1992–1997 років, зіткнулися з інтенсивною авіаційною кампанією, розпочатою Росією та Узбекистаном для підтримки уряду в [[Душанбе]]. Кампанія включала прикордонні та транскордонні рейди. Під час однієї з таких операцій 3 травня 1993 року [[Су-24|Су-24М]] був збитий опозицією за допомогою «Стінгера». Обидва російські пілоти були врятовані<ref>[https://books.google.com/books?id=NFSYcyJULK0C&dq=UZBEKISTAN+SUKHOI-24+tajikistan&pg=PA33 Human Rights in Tajikistan: In the Wake of Civil War] By Escrito por Rachel Denber, Barnett R. Rubin, Jeri Laber. Google Books.</ref>.

=== Громадянська війна в Сирії ===
{{Main|Громадянська війна в Сирії}}
13 серпня 2012 року опозиційна армія збила винищувач [[Збройні сили Сирії|сирійської армії]] підконтрольній  [[Башар аль-Асад|Башару Асаду]]. За повідомленнями, літак могли збити за допомогою FIM-92 Stinger, які в обмеженій кількості могла передати Туреччина силам [[Вільна сирійська армія|Вільної сирійської армії]]<ref>{{cite news|url=https://www.nytimes.com/2012/08/14/world/middleeast/syrian-rebels-claim-to-have-brought-down-a-jet.html?pagewanted=all|title=Syrian Rebels Claim to Have Brought Down a Jet|work=[[The New York Times]]|date=13 серпня 2012|access-date=13 серпня 2012|archive-url=https://web.archive.org/web/20120816054952/http://www.nytimes.com/2012/08/14/world/middleeast/syrian-rebels-claim-to-have-brought-down-a-jet.html?pagewanted=all|archive-date=16 серпня 2012|url-status=live}}</ref>.

У 2019 році Туреччина заявила, що США могли передати курдським збройним формуванням на території Сирії ПЗРК Stinger<ref>{{Cite web |url=https://www.yenisafak.com/en/news/us-tosupply-pkk-terrorists-in-syria-with-anti-aircraftstinger-manpads-3480153 |title=US to supply PKK terrorists in Syria with anti-aircraft Stinger manpads. Yeni Safak. April 30, 2019 |access-date=2022-01-29 |archive-date=2022-01-29 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220129100742/https://www.yenisafak.com/en/news/us-tosupply-pkk-terrorists-in-syria-with-anti-aircraftstinger-manpads-3480153 |deadlink=no }}</ref>.

27 лютого 2020 року, під час [[Наступ на північному заході Сирії (Грудень 2019 — Березень 2020)|наступу на північному заході]], розпочатого у грудні 2019 року сирійським режимом (за підтримки Росії, Ірану та Хезболли), російські та сирійські літаки (за різними даними, російські [[Су-34]] і сирійські [[Су-22]]) атакували турецьку військову колону поблизу Ідліба, вбивши 36 турецьких солдатів. Того ж дня з'явилися відеоматеріали, на яких, ймовірно, турецькі солдати (які підтримують сирійську опозиційну армію) стріляли з ракети, що виглядала як Stinger, виготовлену компанією Roketsan, проти російських або сирійських літаків (або можливо проти обох)<ref>{{Cite web|url=https://www.thedrive.com/the-war-zone/32394/turkey-strikes-back-and-calls-for-no-fly-zone-after-its-troops-die-in-syria-airstrikes|title=Turkey Strikes Back And Calls For No-Fly-Zone After Its Troops Die in Syria Airstrikes (Updated)|first=Joseph|last=Trevithick|website=The Drive|date=28 лютого 2020 }}</ref>.

=== Повномасштабне російське вторгнення в Україну ===
{{Main|Російське вторгнення в Україну (2022)}}
Станом на 7 березня 2022 року США повідомили, що разом із союзниками по НАТО відправили в Україну понад 2 000 ракет Stinger<ref>{{cite news |author=Oren Liebermann |title=At a secret airfield in Eastern Europe, a multinational effort to send weapons to Ukraine proceeds at high speed |url=https://www.cnn.com/2022/03/06/politics/mark-milley-ukraine-military-assistance/index.html |access-date=7 березня 2022 |publisher=CNN|date=7 березня 2022}}</ref>. Наприкінці квітня 2022 року генеральний директор [[Raytheon Technologies]] [[Грегорі Гейз|Грег Гейз]] повідомив інвесторам, що компанія стикається з проблемами в ланцюгах постачання і не зможе збільшити виробництво ракет Stinger до 2023 року. Це затримання частково було пов'язане з тим, що Stinger планувалося замінити в 2020-х роках, і тому вони містили застарілі компоненти, які потрібно було перепроєктувати для сучасного виробництва<ref>{{cite web |last1=McLeary |first1=Paul |title=Raytheon chief warns of delays in replenishing Stinger missile stocks |url=https://www.politico.com/news/2022/04/26/raytheon-stinger-missile-stocks-delay-00027766 |website=Politico |date=26 квітня 2022}}</ref><ref>{{cite web |last1=Gould |first1=Joe |last2=Judson |first2=Jen |title=Stinger shortcut: US Army seeks special funding for missile supply chain |url=https://www.defensenews.com/congress/2022/05/11/stinger-shortcut-us-army-seeks-special-funding-for-missile-supply-chain/ |website=Defense News |date=11 травня 2022}}</ref>.

Наприкінці червня 2022 року експерти зазначали, що ПЗРК Stinger відіграли важливу роль у зупинці наступу російських військ, зафіксовано знищення за допомогою ПЗРК Stinger вертольота [[Мі-24]] і як мінімум одного літака [[Су-34]], а також кількох російських [[БПЛА]]<ref>{{Cite web|lang=en-US|url=https://www.19fortyfive.com/2022/03/we-think-we-know-why-russia-cant-seem-to-beat-ukraine/|title=We Think We Know Why Russia Can't Seem to Beat Ukraine|author=Stavros Atlamazoglou|website=19FortyFive|date=2022-03-17|access-date=2022-06-15|archive-date=2022-06-15|archive-url=https://web.archive.org/web/20220615011133/https://www.19fortyfive.com/2022/03/we-think-we-know-why-russia-cant-seem-to-beat-ukraine/|deadlink=no}}</ref><ref name=":8">{{Cite web|lang=en-US|url=https://www.19fortyfive.com/2022/06/russias-su-34-fighter-bomber-on-the-brink-in-ukraine/|title=Russia's Su-34 Fighter-Bomber On the Brink in Ukraine?|author=Brent M. Eastwood|website=19FortyFive|date=2022-06-14|access-date=2022-06-15|archive-date=2022-06-14|archive-url=https://web.archive.org/web/20220614234335/https://www.19fortyfive.com/2022/06/russias-su-34-fighter-bomber-on-the-brink-in-ukraine/|deadlink=no}}</ref><ref>{{Cite web|lang=en-US|url=https://www.19fortyfive.com/2022/03/death-by-stinger-how-russias-helicopters-are-getting-torched-in-ukraine/|title=Death by Stinger: How Russia's Helicopters Are Getting Torched in Ukraine|author=Brent M. Eastwood|website=19FortyFive|date=2022-03-07|access-date=2022-06-15|archive-date=2022-05-27|archive-url=https://web.archive.org/web/20220527195238/https://www.19fortyfive.com/2022/03/death-by-stinger-how-russias-helicopters-are-getting-torched-in-ukraine/|deadlink=no}}</ref><ref>{{Cite web|lang=en|url=https://sofrep.com/news/stinging-the-russian-army-use-of-us-stinger-missiles-in-ukraine/|title=Stinging the Russian Army: Use of US Stinger Missiles in Ukraine|author=Guy McCardle|website=SOFREP|date=2022-05-28|access-date=2022-08-28|archive-date=2022-08-28|archive-url=https://web.archive.org/web/20220828105420/https://sofrep.com/news/stinging-the-russian-army-use-of-us-stinger-missiles-in-ukraine/|deadlink=no}}</ref>. Крім того, зафіксовано велику кількість знищених російських ударних вертольотів [[Ка-52]]<ref>{{Cite web|lang=en|url=https://www.forbes.com/sites/davidaxe/2022/11/11/how-the-ukrainians-wrecked-the-russians-best-helicopter-regiments/|title=How The Ukrainians Wrecked the Russians’ Best Helicopter Regiments|author=David Axe|website=Forbes|access-date=2022-12-11|archive-date=2022-12-11|archive-url=https://web.archive.org/web/20221211050659/https://www.forbes.com/sites/davidaxe/2022/11/11/how-the-ukrainians-wrecked-the-russians-best-helicopter-regiments/|deadlink=no}}</ref>.

20 серпня 2022 року Росія поставила Ірану один захоплений ПЗРК Stinger, щоб вони спробували зробити [[Зворотна розробка|зворотне інженерне дослідження]] її сучасної версії<ref name=dh>{{Cite web |author=Deborah Haynes |title=Russia flew €140m in cash and captured Western weapons to Iran in return for deadly drones, source claims |url=https://news.sky.com/story/russia-gave-eur140m-and-captured-western-weapons-to-iran-in-return-for-deadly-drones-source-claims-12741742 |date= 9 листопада 2022|access-date=10 листопада 2022 |website= Sky News|archiveurl=https://web.archive.org/web/20230420211129/https://news.sky.com/story/russia-gave-eur140m-and-captured-western-weapons-to-iran-in-return-for-deadly-drones-source-claims-12741742|archive-date=20 квітня 2023}}</ref>.

30 серпня 2023 року бійцями мобільної вогневої групи з протиповітряної оборони на Київському напрямку було збито російську КР [[Х-101]]<ref>{{Cite web|url=https://mil.in.ua/uk/news/vijskovi-pokazaly-yak-zi-stinger-zbyly-raketu-h-101-na-kyyivshhyni/|title=Військові показали, як зі Stinger збили ракету Х-101 на Київщині|website=Мілітарний|language=uk|accessdate=2024-10-10}}</ref>.

== Оператори ==
[[Файл:FIM-92 operators w Ukraine.png|центр|thumb|400x400пкс|Країни-оператори FIM-92]]
{{multicol}}
* {{AGO}}
* {{BGD}}
* {{BIH}}
* {{GBR}}
* {{GRC}}
* {{DNK}}
* {{EGY}}
* {{ISR}}
* {{IND}}
* {{IRQ}}
* {{ESP}}
* {{ITA}}
* {{LTU}}
* {{NLD}}
* {{DEU}}
{{multicol-break}}
* {{NOR}}
* {{PAK}}
* {{PRT}}
* {{SVN}}
* {{USA}}
* {{TWN}}
* {{TUR}}
* {{flagicon image|Flag of UNITA.svg}} [[УНІТА]]
* {{FIN}}
* {{HRV}}
* {{TCD}}
* {{CHL}}
* {{CHE}}
* {{JPN}}
* {{UKR}}
{{Multicol-end}}

=== Данія ===

В 1996 році ПЗРК «Стінгер» були поставлені на озброєння всіх трьох родів військ [[Збройні сили Данії|збройних сил Данії]]. В 2009 році було ухвалене рішення скоротити видатки на оборону за рахунок зменшення засобів протиповітряної оборони, згідно з ним наявні засоби ППО сухопутних військ мали бути зняті з озброєння, а пункти управління та засоби раннього виявлення передані ВПС<ref name="lsm.2017-08-21"/>

=== Латвія ===

В серпні 2017 року міністр оборони Латвії повідомив про підписання угоди з Данією з придбання наявних ПЗРК «Стінгер». При цьому ані кількість, ані вартість угоди оголошена не була<ref name="lsm.2017-08-21"/>.

=== Литва ===
[[Файл:Lithuanian Stingers.jpg|thumb|Литовські військові вивчають ПЗРК «Стінгер» з установками DMS, 2007 рік.]]

Наприкінці жовтня 2002 року міністерство оборони Литви повідомило, що було вирішено придбати певну кількість ПЗРК «Стінгер». Як альтернативу міністерство розглядало ПЗРК [[Mistral (ПЗРК)|Mistral]] проте зупинило вибір на американській розробці<ref>{{cite web
 | url = https://www.baltictimes.com/news/articles/7129/
 | title = Lithuania to buy Stinger missiles
 | publisher = The Baltic Times
 | date = 2002-10-31
 | accessdate = 24 січня 2022
 | archive-date = 24 січня 2022
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20220124161220/https://www.baltictimes.com/news/articles/7129/
 }}</ref>.

Згодом стало відомо, що було придбано 60 ЗКР «Стінгер» та 8 пускових установок, 2 РЛС та два тактичні пункти управління на суму $31 млн. Всі вони були доставлені в 2007 році<ref name="lsm.2017-08-21">{{cite web
 | url = https://eng.lsm.lv/article/society/defense/latvia-signs-deal-to-buy-stinger-missiles-from-denmark.a247353/
 | title = Latvia signs deal to buy 'Stinger' missiles from Denmark
 | publisher = LSM.Lv
 | date = 2017-08-21
 | accessdate = 24 січня 2022
 | archive-date = 5 лютого 2022
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20220205055611/https://eng.lsm.lv/article/society/defense/latvia-signs-deal-to-buy-stinger-missiles-from-denmark.a247353/
 }}</ref><ref>{{cite web
 | url = https://kam.lt/en/news_1098/news_archives/news_archive_2007/news_archive_2007_-_11/air_defence_missile_system_stinger_introduced_in_gaiziunai_training_area.html?pbck=31
 | title = Air Defence Missile System Stinger introduced in Gaiziunai Training Area
 | publisher = Ministry of National Defence. Republic of Lithuania
 | date = 2007-11-05
 | accessdate = 24 січня 2022
 | archive-date = 25 лютого 2019
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20190225230246/http://kam.lt/en/news_1098/news_archives/news_archive_2007/news_archive_2007_-_11/air_defence_missile_system_stinger_introduced_in_gaiziunai_training_area.html?pbck=31
 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190225230246/http://kam.lt/en/news_1098/news_archives/news_archive_2007/news_archive_2007_-_11/air_defence_missile_system_stinger_introduced_in_gaiziunai_training_area.html?pbck=31 |date= 25 лютого 2019 }}</ref>.

=== Україна ===

У листопаді 2021 року американський канал CNN повідомив, з посиланням на джерела в адміністрації Президента США Байдена, що до додаткового пакета американської військово-технічної допомоги Україні можуть увійти протитанкові ракети [[FGM-148 Javelin|Javelin]], міномети та переносні зенітні ракетні комплекси (ПЗРК) типу Stinger<ref name="ump.2022-01-09"/>.

Однак, станом на початок січня 2022 року офіційної інформації по цьому питанню озвучено не було<ref name="ump.2022-01-09">{{cite web
 | url = https://www.ukrmilitary.com/2022/01/stingers.html
 | title = Держдеп не знає чи дозволять передачу «Стінгерів» Україні
 | publisher = Ukrainian Military Pages
 | date = 2022-01-09
 | accessdate = 10 січня 2022
 | archive-date = 10 січня 2022
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20220110165554/https://www.ukrmilitary.com/2022/01/stingers.html
 }}</ref>.
[[Файл:UA anti-air battalion of 30th bgd 05.jpg|міні|Боєць [[30-та окрема механізована бригада (Україна)|30 ОМБр імені князя Костянтина Острозького]]]]
Вже в середині січня 2022 року стало відомо, що Державний департамент США погодив дозвіл країнам Балтії передати американську зброю Україні. Це можуть бути ПТРК «Джавелін», а також ПЗРК «Стінгер»<ref>{{cite web | url = https://www.ukrmilitary.com/2022/01/stinger.html | title = Україна може отримати «Стінгери» через країни Балтії | publisher = Ukrainian Military Pages | date = 2022-01-20 | accessdate = 20 січня 2022 | archive-date = 20 січня 2022 | archive-url = https://web.archive.org/web/20220120132841/https://www.ukrmilitary.com/2022/01/stinger.html }}</ref>.

21 січня 2022 року [[Міністерство оборони Литви]] повідомило, що невдовзі Литва і Латвія нададуть Україні ПЗРК «Стінгер» американського виробництва<ref>{{cite web
 | url = https://mil.in.ua/uk/news/lytva-i-latviya-nadadut-ukrayini-pzrk-stinger/
 | title = Офіційно: Литва і Латвія нададуть Україні ПЗРК Stinger
 | author = Люксіков Михайло
 | publisher = Український мілітарний портал
 | date = 2022-01-21
 | accessdate = 21 січня 2022
 | archive-date = 21 січня 2022
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20220121210835/https://mil.in.ua/uk/news/lytva-i-latviya-nadadut-ukrayini-pzrk-stinger/
 }}</ref>. Згодом було продемонстровано, що Україна отримала ЗРК «Стінгер» в модифікації {{lang-en|Dual Mount Stinger}} (DMS)<ref name="mil.2022-02-16">{{cite web
 | url = https://mil.in.ua/uk/news/na-rivnenshhyni-vijskovi-otrymaly-kompleksy-stinger-u-versiyi-dms/
 | title = На Рівненщині військові опановують комплекси Stinger у версії DMS
 | author = Safronov Taras
 | publisher = Український мілітарний портал
 | date = 2022-02-16
 | accessdate = 17 лютого 2022
 | archive-date = 17 лютого 2022
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20220217151011/https://mil.in.ua/uk/news/na-rivnenshhyni-vijskovi-otrymaly-kompleksy-stinger-u-versiyi-dms/
 }}</ref>.

В лютому 2022 року міністр оборони Данії Мортен Бьодсков повідомив, що країна має певну кількість потрібних Україні ракет ПЗРК «Стінгер», але вони вже застарілі та знаходяться на складах в очікуванні утилізації<ref>{{cite web
 | url = https://mil.in.ua/uk/news/u-daniyi-nebachat-sensu-vidpravlyaty-pzrk-stinger-ukrayini/
 | title = У Данії не бачать сенсу відправляти ПЗРК “Stinger” Україні
 | author = Safronov Taras
 | publisher = Український мілітарний портал
 | date = 2022-02-10
 | accessdate = 10 лютого 2022
 | archive-date = 10 лютого 2022
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20220210174615/https://mil.in.ua/uk/news/u-daniyi-nebachat-sensu-vidpravlyaty-pzrk-stinger-ukrayini/
 }}</ref>.

12-13 лютого Україна отримала зенітно-ракетні комплекси Stinger та іншу військову амуніцію від Литви<ref>{{Cite web |url=https://www.pravda.com.ua/news/2022/02/13/7323843/ |title=Україна отримала від Литви ракетні комплекси Stinger |accessdate=13 лютого 2022 |archive-date=13 лютого 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220213174850/https://www.pravda.com.ua/news/2022/02/13/7323843/ }}</ref>

15 лютого до України рушила група бійців батальйону протиповітряної оборони Повітряних сил Литви для навчання українських військових застосуванню переданих комплексів<ref>{{cite web
 | url = https://mil.in.ua/uk/news/instruktory-z-lytvy-navchat-zsu-korystuvatysya-pzrk-stinger/
 | title = Інструктори з Литви навчать ЗСУ користуватися ПЗРК Stinger
 | author = Козацький Саня
 | publisher = Український мілітарний портал
 | date = 2022-02-15
 | accessdate = 15 лютого 2022
 | archive-date = 16 лютого 2022
 | archive-url = https://web.archive.org/web/20220216042943/https://mil.in.ua/uk/news/instruktory-z-lytvy-navchat-zsu-korystuvatysya-pzrk-stinger/
 }}</ref>.
[[Файл:UA Stinger DMS 05.jpg|міні|Stinger Dual Mount System на шасі [[HMMWV]]]]
На тлі [[Російське вторгнення в Україну (2022)|російського вторгнення в Україну]] в лютому 2022 року, уряд Нідерландів ухвалив рішення відправити до України 200 зенітних ракет Stinger<ref>{{cite web |title=Нідерланди надсилають Україні ракети Stinger, щоби збивати літаки та гелікоптери РФ |url=https://www.eurointegration.com.ua/news/2022/02/26/7134731/ |website=Європейська Правда |accessdate=1 березня 2022 |date=26.02.2022 |archive-date=1 березня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220301180851/https://www.eurointegration.com.ua/news/2022/02/26/7134731/ }}</ref>. Ще 500 вирішив надіслати уряд Німеччини<ref>{{Cite web|title=Німеччина дає Україні протитанкову зброю та ракети Stinger|url=https://www.eurointegration.com.ua/news/2022/02/26/7134775/|website=www.eurointegration.com.ua|accessdate=2022-03-01|language=uk|archive-date=1 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220301181102/https://www.eurointegration.com.ua/news/2022/02/26/7134775/}}</ref>.

Всього, станом на середину червня 2022 року, Сполучені Штати передали Україні понад 1400 ПЗРК Stinger<ref>{{cite web | url = https://mil.in.ua/uk/news/pentagon-oprylyudnyv-povnyj-perelik-nadanogo-ukrayini-ozbroyennya/ | title = Пентагон оприлюднив повний перелік наданого Україні озброєння | publisher = Мілітарний | date = 2022-06-18 }}</ref>.

== У культурі ==
*ПЗРК «Стінгер» згадується у пісні «Байрактари й Джавеліни»<ref>{{Citation|title="Байрактари й джавеліни" - військова пісня {{!}} «Bayractars and Javelins» — song about Ukrainian army|url=https://www.youtube.com/watch?v=fQZW6mxKBSo|accessdate=2022-06-14|language=uk-UA}}</ref> [[Компаніченко Тарас Вікторович|Тараса Компаніченка]], присвяченій [[Російсько-українська війна (з 2014)|Війні за незалежність України]].
* ПЗРК «Стінгер» зустрічається в наступних [[Відеогра|відео-іграх]]: [[Battlefield (серія ігор)|серія ''Battlefield'']], [[Metal Gear (серія ігор)|серія ''Metal Gear'']], [[Call of Duty (серія відеоігор)|серія ''Call of Duty'']], серія [[Arma 3|''Arma'']], [[Grand Theft Auto (серія відеоігор)|серія ''Grand Theft Auto'']], серія ''Syphon Filter'', ''[[Command & Conquer: Generals]]'' та в багатьох інших іграх про сучасні (або майбутні) конфлікти<ref>{{Cite web|title=FIM-92 Stinger|url=https://www.giantbomb.com/fim-92-stinger/3055-1705/games/|accessdate=2024-10-10|language=en|publisher=giantbomb}}</ref>.

== Галерея ==
<gallery mode="packed">
File:FIM-92 seeker DSCN4271.JPG|Головка самонаведення ракети: під прозорим ковпаком видно координатор цілі, на [[Інерційний вимірювальний пристрій|гіростабілізованій платформі]]
File:22nd MEU LAAD practices target tracking aboard USS Bataan 140508-M-HZ646-014.jpg|Тренувальний блок Trainer-BCU встановлюється в рукоятку тренажера M134 Stinger Tracking Trainer
File:Flickr - The U.S. Army - Guard air defense units protect nation's capital cropped.jpg|Через вібрації на [[Вилична кістка|вилиці]] стрільцю повідомляється про захоплення цілі навіть при сильному шумі
File:Stinger Missile Team.JPEG|Комплекс готовий до пуску. Характерна «Ч»-подібна надбудова зверху — знімна антена [[Система «свій — чужий»|радіолокаційного запитувача]]
File:Stinger cold weather - winter warfare tests at Fort Greely, Alaska.jpg|Американський солдат випробовує Stinger у зимових погодних умовах на Алясці у 1978 році
File:N42 Jotvingis NOCO2014 06 Stinger.jpg|Пускова установка (без ракет) DMS на литовському кораблі N42 Jotvingis, 2014 рік
</gallery>

== Див. також ==
* [[Starstreak (ПЗРК)]]
* [[Рапіра (ракета)]]
* [[Ігла (ПЗРК)]]
* [[RIM-116 Rolling Airframe Missile]]
* [[Blowpipe]]
* {{нп|QW-2 Vanguard 2}}

== Примітки ==
{{Notelist}}{{reflist|3}}

== Література ==
* O'Halloran James C., and Christopher F. Foss (eds.). ''Jane's Land-Based Air Defence 2005—2006''. Couldson, Surrey: Jane's Information Group, 2005. ISBN 0-7106-2697-5.
* Ванин М. Боевое применение переносных ЗРК «Стингер» // [[Зарубежное военное обозрение]]. — М.: «Красная Звезда», 1985. — № 11. — С. 23-28. — ISSN 0134-921X.
* Васильев В. Использование ЗУР «Стингер» в ЗРК «Роланд-2» // Зарубежное военное обозрение. — М.: «Красная Звезда», 1983. — № 4. — С. 77-78. — ISSN 0134-921X.

== Посилання ==
{{Commons|FIM-92 Stinger}}
* [http://www.armyrecognition.com/united_states_american_missile_system_vehicle_uk/stinger_fim-92_fim-92a_man_portable_air_defense_missile_system_manpads_technical_data_sheet_picture.html FIM-92 Stinger MANPADS man-portable surface-to-air missile system(Army Recognition)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140228180132/http://www.armyrecognition.com/united_states_american_missile_system_vehicle_uk/stinger_fim-92_fim-92a_man_portable_air_defense_missile_system_manpads_technical_data_sheet_picture.html |date=28 лютого 2014 }}
* [http://www.designation-systems.net/dusrm/m-92.html Raytheon (General Dynamics) FIM-92 Stinger — Designation Systems] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170419112322/http://www.designation-systems.net/dusrm/m-92.html |date=19 квітня 2017 }}
* [https://web.archive.org/web/20040423105419/http://defense-update.com/products/s/stinger.htm Defense Update: Stinger VSHORAD Missile]
* [http://www.fas.org/man/dod-101/sys/land/stinger.htm FIM-92A Stinger Weapons System: RMP & Basic] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080127123834/http://www.fas.org/man/dod-101/sys/land/stinger.htm |date=27 січня 2008 }}
* [http://rbase.new-factoria.ru/missile/wobb/stinger/stinger.shtml Переносной зенитно-ракетный комплекс «Stinger»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190117070203/http://rbase.new-factoria.ru/missile/wobb/stinger/stinger.shtml |date=17 січня 2019 }}
{{17px}}
{{Бібліоінформація}}
{{Піхотна зброя США часів Холодної війни}}
{{Сучасна піхотна зброя США}}
{{Піхотна зброя ЗСУ-НГУ}}
{{Ракетна зброя США}}
{{ППО-ЗСУ}}

[[Категорія:Переносні зенітно-ракетні комплекси США]]
[[Категорія:Військова продукція Raytheon]]
[[Категорія:Ракети «повітря — повітря»]]
[[Категорія:Засоби ППО російсько-української війни]]
[[Категорія:МТД Україні для відбиття російської агресії]]
[[Категорія:Засоби ППО в МТД Україні для відбиття російської агресії]]
[[Категорія:Ракети з тепловим наведенням]]

title: FIM-92 «Стінгер» · FIM-92 Stinger

Тип: переносний зенітно-ракетний комплекс

Походження: США

title: Історія використання

Оператори: див. Оператори

Війни: Російське вторгнення в Україну (2022) · Фолклендська війна · Війна в Афганістані 1979—1989 · Громадянська війна в Анголі · Вторгнення США в Гренаду · Громадянська війна на Шрі-Ланці · Лівійсько-чадський конфлікт · Каргільський конфлікт · Югославські війни · Війна за незалежність Намібії · Операція «Непохитна свобода»

title: Історія виробництва

Розробник: General Dynamics

Виробник: General Dynamics · Raytheon Missile Systems · EADS

title: Характеристики

Довжина: 1,52 м (ракета)

Характеристики: Дальність вогню

Приціл: оптичний приціл

Боєголовка: Осколкова

Вага боєголовки: 3 кг

Двигун: Твердопаливний ракетний двигун

Система · наведення: інфрачервона головка самонаведення

Пускова · платформа: ПЗРК, M6 Linebacker, Eurocopter Tiger, AN/TWQ-1 Avenger, MQ-1 Predator, AH-64 Apache, T-129 ATAK