text:
# Єфімов Максим Вікторович
Максим Вікторович Єфімов (нар. 1 листопада 1974, Петропавловськ, Північноказахстанська область) — український політик та промисловець, народний депутат України VIII, IX скл. Віцепрезидент Української асоціації футболу, президент ГО «Федерація футболу Донецької області». Є головою депутатської групи «Відновлення України».
Член Ради з питань підтримки підприємництва — консультативно-дорадчого органу при Президентові України (з 27 червня 2025).

## Життєпис

### Освіта
Закінчив Бернський університет, Донецький державний університет за спеціальністю «фінанси та кредит» та Донецький національний технічний університет за спеціальністю «металургія чорних металів».

### Професійна кар'єра
У 1996 році Максим Єфімов починає працювати в Металургійно-машинобудівній компанії Краматорськ. Одразу обіймає посаду гендиректора.
1997 — 1998 — генеральний директор ТОВ «Краматорська багатогалузева маркетингова компанія».
1998 — 1999 — директор Краматорської школи повітроплавання.
1999 до 2006 року пройшов професійний шлях від заступника директора з комерційних питань до директора ВАТ «Енергомашспецсталь» (м. Краматорськ).
2006 — року призначений генеральним директором ПАТ «Енергомашспецсталь».

### Політична діяльність
У 2007 році Максима Єфімова обрано депутатом міськради в Краматорську за списками Партії Регіонів. Виходить з Партії Регіонів 2 серпня 2014 року та приєднується до «Партії розвитку України».
На парламентських виборах у 2014 році обирається у Верховну Раду VIII скликання як самовисуванець по виборчому округу № 48 (Донецька область). Впродовж каденції входив до складу фракції «Блок Петра Порошенка». Перший заступник голови Комітету з питань промислової політики та підприємництва. Під час роботи в парламенті підписав подання до Конституційного Суду України про скасування законів щодо декомунізації, але пізніше звернувся до КСУ з проханням не враховувати підпис, заявивши, що зробив це помилково.
Переміг на позачергових виборах до Верховної Ради 2019 року в одномандатному окрузі № 48, який охоплює місто Краматорськ, отримавши 54,88 % голосів виборців. Член Комітету Верховної Ради України з питань енергетики та житлово-комунальних послуг. Член депутатської групи «Довіра».
Ініціатор та співавтор Закону України «Про внесення зміни до пункту 24 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення“ Бюджетного кодексу України» щодо перерозподілу видатків місцевих бюджетів тимчасово окупованих територій" . Закон дозволив залучити кошти бюджетів населених пунктів, які розташовані на неконтрольованих територіях, для відновлення пошкоджених (зруйнованих) під час проведення АТО об'єктів інфраструктури Донецької та Луганської областей.
Голосував за проєкт постанови 0901-П «Про скасування рішення Верховної Ради України від 16.01.2020 року про прийняття Закону України „Про повну загальну середню освіту“», закону, який не передбачає існування російськомовних шкіл.
8 грудня 2023 року позбавлений депутатського мандату за власним бажанням, про що прийнята відповідна Постанова Верховної Ради України №3506-IX від 08.12.2023

### Критика
Займався підкупом виборців та неособистим голосуванням. Максим Єфімов у деклараціях за 2015 то 2016 роки не вказав 14 компаній, які зазначив лише у декларації 2017 року — повідомляє проєкт «Декларації».
За даними у ЗМІ, Максим Єфімов допомагає перемогти фірмі з його оточення на тендерах по відбудові Донбасу.

## Особисте життя
Максим Єфімов перебуває у шлюбі. Має трьох дітей.

## Відзнаки та нагороди
- Диплом Донецької облдержадміністрації «Найкращий роботодавець 2006 року»
- Міжнародний приз за видатні досягнення в управлінні підприємством (2006)
- Почесна грамота Донецької ОДА «За вагомий внесок у розвиток Донеччини у зв'язку з 75-річчям» (2007)
- Орден «За заслуги» III ступеня — за особливі досягнення в розвитку вітчизняної промисловості (2009)
- Почесний знак ФПУ «За розвиток соціального партнерства» (2009)

title: Єфімов Максим Вікторович

wikitext:
{{Othernames|Єфімов}}
{{Особа
|ім'я= Максим Вікторович Єфімов
|ім'я при народженні =
|зображення =
|дата народження =
|місце народження =
|дата смерті =
|місце смерті =
|поховання =
|громадянство =
|національність =
|партія = [[БПП]], [[безпартійний]], [[Відновлення України (депутатська група)|«Відновлення України»]]
|нагороди =
|військове звання =
|посада = Народний депутат України
}}
{{Депутат
| депутат1 = {{прапорець20|UKR}} [[Народний депутат України]]
| скликання1 = [[Народні депутати України 8-го скликання|8-го скликання]]
| партія1 = [[Європейська Солідарність|Блок Петра Порошенка]]
| початок1 = [[27 листопада]] [[2014]]
| кінець1 = [[29 серпня]] [[2019]]
| депутат2 = {{прапорець20|UKR}} [[Народний депутат України]]
| скликання2 = [[Народні депутати України 9-го скликання|9-го скликання]]
| партія2 = безпартійний →
[[Відновлення України (депутатська група)|«Відновлення України»]]
| початок2 = [[29 серпня]] [[2019]]
| кінець2 = [[8 грудня]] [[2023]]
}}
'''Максим Вікторович Єфімов''' ({{н}} {{Дата народження|1|11|1974}}, [[Петропавловськ]], [[Північноказахстанська область]]) — [[Україна|український]] [[політик]] та [[промисловець]], [[народний депутат України]] [[Верховна Рада України VIII скликання|VIII]], [[Верховна Рада України IX скликання|IX скл]]. Віцепрезидент [[Українська асоціація футболу|Української асоціації футболу]], президент ГО «Федерація футболу Донецької області». Є головою депутатської групи [[Відновлення України (депутатська група)|«Відновлення України»]].<ref>{{Cite web|title=Єфімов Максим Вікторович — Біографія, Балотування, Фракції, Політична Агітація {{!}} ПолітХаб|url=https://www.chesno.org/politician/22207/|website=www.chesno.org|accessdate=2023-05-01|language=uk}}</ref>

Член Ради з питань підтримки підприємництва — консультативно-дорадчого органу при Президентові України (з 27 червня 2025).<ref>{{Cite web | url = https://www.president.gov.ua/documents/4212025-55433 | title = Указ Президента України №421/2025 Про Раду з питань підтримки підприємництва| publisher = Офіційне інтернет-представництво Президента України | author = | date = | access-date = | language = }}</ref>

== Життєпис ==

=== Освіта ===
Закінчив [[Бернський університет]], [[Донецький національний університет|Донецький державний університет]] за спеціальністю «фінанси та кредит» та [[Донецький національний технічний університет]] за спеціальністю «металургія чорних металів».

=== Професійна кар'єра ===
У [[1996]] році Максим Єфімов починає працювати в Металургійно-машинобудівній компанії Краматорськ. Одразу обіймає посаду гендиректора.

[[1997]] — [[1998]] — генеральний директор ТОВ «Краматорська багатогалузева маркетингова компанія».

[[1998]] — [[1999]] — директор Краматорської школи повітроплавання.

[[1999]] до [[2006]] року пройшов професійний шлях від заступника директора з комерційних питань до директора ВАТ [[Енергомашспецсталь|«Енергомашспецсталь»]] (м. Краматорськ).

[[2006]] — року призначений генеральним директором ПАТ «Енергомашспецсталь».

=== Політична діяльність ===
У 2007 році Максима Єфімова обрано депутатом [[Краматорська міська рада|міськради в Краматорську]] за списками [[Партія регіонів|Партії Регіонів]]. Виходить з Партії Регіонів [[2 серпня]] [[2014]] року та приєднується до «[[Партія розвитку України|Партії розвитку України]]»<ref>[http://lb.ua/news/2014/08/02/274925_kramatorskih_regionalov_znak.html Краматорських «регіоналів» в знак протесту покинув другий номер партійного списку] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160402182829/http://lb.ua/news/2014/08/02/274925_kramatorskih_regionalov_znak.html |date=2 квітня 2016 }}{{ref-ru}}</ref>.

На [[Парламентські вибори в Україні 2014|парламентських виборах у 2014 році]] обирається у Верховну Раду VIII скликання як самовисуванець по [[Виборчий округ 48|виборчому округу № 48]] ([[Донецька область]]). Впродовж каденції входив до складу фракції «[[Блок Петра Порошенка]]». Перший заступник голови [[Комітет Верховної Ради України з питань промислової політики та підприємництва|Комітету з питань промислової політики та підприємництва]]. Під час роботи в парламенті підписав подання до [[Конституційний Суд України|Конституційного Суду України]] про скасування законів щодо [[Декомунізація в Україні|декомунізації]], але пізніше звернувся до КСУ з проханням не враховувати підпис, заявивши, що зробив це помилково.

Переміг на [[Парламентські вибори в Україні 2019|позачергових виборах до Верховної Ради 2019 року]] в одномандатному окрузі № 48, який охоплює місто [[Краматорськ]], отримавши 54,88 % голосів виборців<ref>{{Cite web|url=http://112.ua/politika/v-okruge-48-v-kramatorske-predprinimatel-efimov-pobezhdaet-regionala-boyarskogo-136684.html|title=В округе №48 в Краматорске предприниматель Ефимов побеждает регионала Боярского|website=112.ua|accessdate=2016-09-18|archive-date=12 жовтня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161012042335/http://112.ua/politika/v-okruge-48-v-kramatorske-predprinimatel-efimov-pobezhdaet-regionala-boyarskogo-136684.html}}</ref><ref>[https://ukr.lb.ua/news/2019/07/22/432755_nardep_iefimov_znovu_vigrav_okrug.html Народний депутат Максим Єфімов знову виграв округ у Краматорську] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191215172508/https://ukr.lb.ua/news/2019/07/22/432755_nardep_iefimov_znovu_vigrav_okrug.html |date=15 грудня 2019 }}{{ref-ru}}</ref>. Член Комітету Верховної Ради України з питань енергетики та житлово-комунальних послуг. Член [[Депутатська група «Довіра»|депутатської групи «Довіра»]].

Ініціатор та співавтор Закону України «Про внесення зміни до пункту 24 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення“ Бюджетного кодексу України» щодо перерозподілу видатків місцевих бюджетів тимчасово окупованих територій" . Закон дозволив залучити кошти бюджетів населених пунктів, які розташовані на неконтрольованих територіях, для відновлення пошкоджених (зруйнованих) під час проведення АТО об'єктів інфраструктури Донецької та Луганської областей<ref>{{Cite web|url=https://www.ukrinform.ua/rubric-world/2212452-porosenko-pidpisav-zakon-pro-termomodernizaciu.html|назва=Порошенко підписав закон про термомодернізацію|видавець=[[Укрінформ]]|дата=16 квітня 2017|url-архіву=https://web.archive.org/web/20190228191935/https://www.ukrinform.ua/rubric-world/2212452-porosenko-pidpisav-zakon-pro-termomodernizaciu.html|дата-архіву=28 лютого 2019|мертвий-url=no|дата-доступу=4 травня 2021}}</ref>.

Голосував за проєкт постанови 0901-П «Про скасування рішення Верховної Ради України від 16.01.2020 року про прийняття Закону України „Про повну загальну середню освіту“»<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/radan_gs09/ns_golos?g_id=3044 Поіменне голосування про проект Постанови про скасування рішення Верховної Ради України від 16.01.2020 року про прийняття у другому читанні та в цілому як закону України проекту Закону України «Про повну загальну середню освіту» (№ 0901-П) — в цілому. 06.02.2020 11:51] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210516154618/https://w1.c1.rada.gov.ua/pls/radan_gs09/ns_golos?g_id=3044 |date=16 травня 2021 }} Верховна Рада України</ref>, закону, який не передбачає існування російськомовних шкіл.

8 грудня 2023 року позбавлений депутатського мандату за власним бажанням<ref>{{Cite web|title=У Раді антирекорд: ще трьох нардепів позбавили мандатів|url=https://www.rbc.ua/rus/news/radi-antirekord-shche-troh-nardepiv-pozbavili-1702038725.html|website=РБК-Украина|accessdate=2023-12-08|language=uk}}</ref>, про що прийнята відповідна Постанова Верховної Ради України №3506-IX від 08.12.2023<ref>{{Cite web|title=Картка законопроекту - Законотворчість|url=https://itd.rada.gov.ua/billInfo/Bills/Card/43341|website=itd.rada.gov.ua|accessdate=2023-12-11}}</ref>

=== Критика ===
Займався підкупом виборців<ref>{{Cite web|title=Донеччина: в Краматорську виборців частували пивом під час зустрічі з кандидатом у депутати|url=https://www.oporaua.org/news/vybory/parlamentski-vybory/parlamentski-vybory-2019/18262-donechchina-v-kramatorsku-vibortsiv-chastuvali-pivom-pid-chas-zustrichi-z-kandidatom-u-deputati|website=ОПОРА - Громадянська мережа - вибори в Україні - Election in Ukraine|accessdate=2021-12-08|language=ua|archive-date=8 грудня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211208220359/https://www.oporaua.org/news/vybory/parlamentski-vybory/parlamentski-vybory-2019/18262-donechchina-v-kramatorsku-vibortsiv-chastuvali-pivom-pid-chas-zustrichi-z-kandidatom-u-deputati}}</ref> та [[Неособисте голосування|неособистим голосуванням]]<ref>{{Cite web|title=ЧЕСНО|url=https://knopkodavy.chesno.org/22207/|website=knopkodavy.chesno.org|accessdate=2021-12-08|archive-date=8 грудня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211208220359/https://knopkodavy.chesno.org/22207/}}</ref>. Максим Єфімов у деклараціях за 2015 то 2016 роки не вказав 14 компаній, які зазначив лише у декларації 2017 року — повідомляє проєкт «Декларації»<ref>{{Cite web|title=Дружина нардепа Єфімова продає “Мерси” за копійки, а її чоловік згадав про 14 компаній|url=https://bihus.info/druzina-nardepa-efimova-prodae-mersi-za-kopiiki-ii-colovik-zgadav-pro-14-kompanii/|website=Bihus.Info|date=2018-04-20|accessdate=2021-12-08|language=uk}}</ref>.

За даними у ЗМІ, Максим Єфімов допомагає перемогти фірмі з його оточення на тендерах по відбудові Донбасу<ref>{{Cite web|title=Депутат від БПП Єфімов. Виконроб Донбасу (розслідування)|url=https://www.radiosvoboda.org/a/schemes/29488514.html|website=Радіо Свобода|accessdate=2021-12-08|language=uk|archive-date=8 грудня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211208220358/https://www.radiosvoboda.org/a/schemes/29488514.html}}</ref>.

== Особисте життя ==
Максим Єфімов перебуває у шлюбі. Має трьох дітей.<ref>{{Cite web|title=Єфімов Максим Вікторович|url=https://lb.ua/file/person/1763_iefimov_maksim_viktorovich.html|website=LB.ua|accessdate=2023-05-01|publisher=[[Лівий берег]]}}</ref>

== Відзнаки та нагороди ==
* Диплом [[Донецька обласна державна адміністрація|Донецької облдержадміністрації]] «Найкращий роботодавець 2006 року»
* Міжнародний приз за видатні досягнення в управлінні підприємством (2006)
* Почесна грамота [[Донецька ОДА|Донецької ОДА]] «За вагомий внесок у розвиток Донеччини у зв'язку з 75-річчям» (2007)
* [[Орден «За заслуги» (Україна)|Орден «За заслуги»]] III ступеня — за особливі досягнення в розвитку вітчизняної промисловості (2009)
* Почесний знак ФПУ «За розвиток соціального партнерства» (2009)

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.facebook.com/maxim.viktorovich.efimov Максим Єфімов у соціальній мережі Facebook]
* [https://24tv.ua/ru/item_tag5781/ Блог Максима Єфімова на 24.tv] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190411231359/https://24tv.ua/ru/item_tag5781/ |date=11 квітня 2019 }}
* [https://blog.liga.net/user/mefimov/profile Блог Максима Єфімова на Liga.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190731023327/https://blog.liga.net/user/mefimov/profile |date=31 липня 2019 }}

{{нормативний контроль|#AFD6FF}}
{{Депутати ВРУ-8}}
{{Депутати ВРУ-9}}
{{портали|Біографії|Україна|Донеччина|Політологія}}

[[Категорія:Випускники Донецького університету]]
[[Категорія:Випускники ДонНТУ]]
[[Категорія:Українські підприємці]]
[[Категорія:Політики XXI століття]]
[[Категорія:Фракція Блоку Петра Порошенка у ВР України 8-го скликання]]
[[Категорія:Виборчий округ 48]]
[[Категорія:Депутати міських рад України]]
[[Категорія:Члени Партії регіонів]]
[[Категорія:Персоналії:Краматорськ]]

title: Максим Вікторович Єфімов

Народився: 1 листопада 1974 (50 років) · Петропавловськ, Казахська РСР, СРСР

Країна: СРСР · Україна

Діяльність: політик, підприємець

Alma mater: Бернський університет, ДонНУ і ДВНЗ ДонНТУ

Членство: Верховна Рада України VIII скликання і Верховна Рада України IX скликання

Посада: Народний депутат України

Партія: БПП, безпартійний, «Відновлення України»

Нагороди: орден «За заслуги» III ступеня

title: Народний депутат України

Блок Петра Порошенка: 27 листопада 2014 · — · 29 серпня 2019

безпартійний → · «Відновлення України»: 29 серпня 2019 · — · 8 грудня 2023


text:
# Лугрос
Лугрос (ісп. Lugros) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Андалусія, у провінції Гранада. Населення — 350 осіб (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 360 км на південь від Мадрида, 33 км на схід від Гранади.

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

## Галерея зображень
- Розташування муніципалітету у провінції Гранада
- Річка Алама, Лугрос

wikiname: ukwiki

title: Лугрос

in_language: uk

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Лугрос
 | місцева_назва       = ''Lugros''
 | прапор              =
 | герб                =
 | автономна_спільнота = [[Андалусія]]
 | провінція           = [[Гранада (провінція)|Гранада]]
 | комарка             =
 | широта              = 37.233
 | довгота             = -3.233
 | висота              = 1250
 | населення           = 350
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 63,0
 | густота             = 5,56
 | поштові_індекси     = 18516
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 18123
 | мер                 = Агустін Фернандес Моліна
 | рік_обрання         = [[2007]]
 | www                 =
}}
'''Лугрос''' ({{lang-es|Lugros}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Андалусія]], у провінції [[Гранада (провінція)|Гранада]]. Населення — {{formatnum:350}} осіб (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 360 км на південь від [[Мадрид]]а, 33 км на схід від [[Гранада|Гранади]].

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Lugros}}

== Галерея зображень ==
<gallery>
Файл:LocationLugros.png|Розташування муніципалітету у провінції Гранада

Файл:Rio alhama-lugros.jpg|Річка Алама, Лугрос
</gallery>

== Посилання ==

* [https://web.archive.org/web/20161021060819/http://lugros.net/ Офіційна вебсторінка]
<!-- * [http://www.lugros.tk Lugros y sus gentes (lugros.tk)] -->
<!-- * [http://www.turgranada.es/municipios/municipio.php?id_idioma=1&id_municipio=113 Microweb turística de Lugros realizada por el Patronato de Turismo de Granada] -->
<!-- * [http://www.juntadeandalucia.es/medioambiente/servtc5/ventana/mostrarFicha.do?idEquipamiento=23808 Sendero río Alhama en el término municipal de Lugros] -->

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Гранада}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Гранада]]

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Андалусія

Провінція: Гранада

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Агустін Фернандес Моліна (з 2007)

Влада: Офіційна сторінка


text:
# The House of the Dead 2
The House of the Dead 2 — відеогра жанру рейкового шутера, друга гра в серії The House of the Dead, розроблена Sega для аркадних автоматів в 1998 році і пізніше портована на Dreamcast і Microsoft Windows, а також на Xbox, як бонус до The House of the Dead III. Гра входить в компіляцію The House of the Dead 2&3 Return на Wii.
Сюжет пов'язаний з подіями, що сталися в The House of the Dead і відбувається в більшому масштабі. Тепер зомбі заполонили всю Венецію і агенти з організації AMS вирушають туди з'ясувати хто за цим стоїть.
У 2025 році вийшов її ремейк для Windows і Nintendo Switch.

## Ігровий процес

### Основи
The House of the Dead 2 є рейковим шутером, початково розробленим для аркадних автоматів з керуванням від світлового пістолета. В загальному ігровий процес залишився таким, як і в попередньої гри. Гравець так само знищує ворогів на екрані та рятує мирних жителів, слідуючи розгалуженою системою шляхів, що дозволяє по-різному дійти до тієї самої точки. Наприклад, врятувавши мирного жителя, який покаже безпечний шлях, чи знайшовши схований прохід. Крім бонусів життя і очок, які можна знайти на рівнях, з'явилися бонуси для проходження звичайного режиму, які можна використати потім.
Сцена зі спогадами про першу The House of the Dead у вступі до гри була записана з використанням рушія The House of the Dead 2.

### Зброя
В цій частині серії з'явилася, крім пістолета, альтернативна зброя, доступна в аркадному режимі. Зброя має активовувану в окремому пункті налаштувань функцію автоперезарядки, за якої магазин перезаряджається автоматично, коли спорожнений. Гравці отримали можливість вибору вигляду прицілу.
- Пістолет — основана універсальна зброя, має в магазині 6 набоїв. Зазвичай вимагається кілька пострів з пістолета, щоб знищити рядового ворога.
- Гранатомет — найпотужніша зброя в грі, проте має лише 3 набої в магазині, кожен постріл завдає багато ушкоджень окремій цілі.
- Дробовик — двоствольний дробовик, забійний, ефективний проти груп ворогів, однак лише на ближній дистанції та вимагає частої перезарядки.
- Автомат — скорострільний автомат, набої якого аналогічні пістолетним. Потребує частої перезарядки, як і дробовик.

### Режими
Аркадний
Аркадний режим є стандартним. У ньому немає бонусів. Пістолет кожного гравця має тільки 6 набоїв у магазині, іншої зброї не передбачено. Однак, на відміну від звичайної гри, гравець має можливість обирати кількість життів і продовжень.
Звичайний
Цей режим схожий на аркадний за винятком того, що дозволяє гравцеві взяти два бонуси перед початком гри. Є бонуси, які роблять гру легшою (більше продовжень, більше життів, інша зброя), збільшують рахунок (подвійні очки), або дозволяють грати за інших персонажів («костюми»). Ці бонуси можуть бути зібрані протягом гри в звичайному режимі пострілами по бочках, ящиках і сховках.
Тренування
Режим тренування складається з 10-и етапів, які показують різні ситуації, що повинні бути швидко вирішені. Наприклад, врятувати всіх людей за відведений час, чи знищити всіх зомбі. Кожен етап має різні рівні складності.
Битви з босами
Цей режим дозволяє битися виключно з босами, зустрінутими протягом гри. Якщо бос зустрічається на двох аренах (як Башта, битва з яким відбувається, залежно від обраного шляху, або у воді, або на піску), потрібно перемогти його на обох.

## Сюжет

### Зав'язка
Події гри починаються 26 лютого 2000 року, через чотирнадцять місяців після інциденту в особняку доктора К'юрена. З Венеції надходять повідомлення про дивні події, до того ж там зник агент AMS, G. Агенти Джеймс Тейлор і Гері Стюарт відправляються разом з Емі Кристал і Гаррі Гаррісом дізнатися, що там відбувається. Дорогою вони бачать, що Венецію заповнили зомбі.

### Етапи
1. Прелюдія (англ. A Prelude) — автомобіль агентів зупиняє Повішений, який говорить, що це тільки початок і наказує зомбі схопити агентів, а сам тим часом тікає. Знайшовши G живим, але пораненим, Джеймс і Гері отримують від нього книгу з записами про босів і їхні вразливі місця. Джеймс з Гері просуваються містом, знищуючи зомбі та рятуючи вцілілих жителів, поки не виходять на площу, де їх вже чекає Повішений і Суд, безголовий велетень з сокирою на ім'я Куарл, які разом є першим босом гри. Після перемоги, вони проходять містом і зустрічаються з Емі і Гаррі, з якими попередньо домовилися об'єднатися на мосту (або пристані, залежно від дій гравця).
2. Каламуть (англ. Muddy) — пройшовши крізь нетрі й канали, агенти опиняються на мосту чи площі, де їх атакує Ієрофант, людиноподібна амфібія, яка повеліває хижими рибами. Джеймс, Гері, Емі і Гаррі, після вбивства чудовиська, вже разом продовжують свій шлях на катері.
3. Темрява (англ. Darkness) — агенти розуміють, що зомбі були створені Калебом Голдменом, людиною, яка фінансувала доктора К'юрена. Голдмен залишає повідомлення на телефоні Емі, запрошуючи агентів на зустріч в Колізеї. Побоюючись, що це пастка, група все ж вирушає туди. Джеймс і Гері знову йдуть власним шляхом, і спускаються в підземелля, де б'ються з багатоголовим змієм, відомим як Башта. Після цього вони отримують телефонний дзвінок про допомогу від Емі, який раптово переривається.
4. Відчай (англ. Despair) — діставшись вулицями міста до Колізею, агенти знаходять Емі і пораненого Гаррі в клітці, поряд з велетенським зомбі з бензопилою на ім'я Сила. Він переслідує Джеймса й Гері по Колізею, який перетворюється на лабіринт. Після того як вони вбивають чудовисько, Емі залишається з пораненим Гаррі.
5. Світанок (англ. Dawn) — дорога лежить до штаб-квартири Голдмена в хмарочосі, який охороняють зомбі-кіборги, а також нові Суд та Ієрофант. Біля самого хмарочоса з'являється Маг, воскрешений Голдменом, але той готується випустити іще сильніше чудовисько, Імператора.
6. Першородний гріх (англ. Original Sin) — на даху хмарочоса відбувається битва з Імператором, котрий виявляється не таким сильним, як сподівався Голдмен. Він змінює різні форми, перетворюючись на переможених раніше босів, але врешті гине від куль агентів AMS. Щоб уникнути арешту, Голдмен здійснює самогубство, кинувшись з даху.

### Закінчення
- Хороше закінчення — Джеймс і Гері біля виходу з хмарочоса зустрічають Томаса Рогана, головного героя з першої гри, який говорить їм, що з G і Гаррі все гаразд, але потрібно готуватися до наступного бою. Відкривається, якщо набрати 80000 очок.
- Нормальне закінчення — Джеймс і Гері покидають будівлю, перед входом стоять G, Емі і Гаррі, а також багато врятованих ними містян, які дякують їм за допомогу. Відкривається, якщо набрати менше за 80000 очок і використати менше, ніж 10 продовжень.
- Погане закінення — Джеймс і Гері стикаються біля виходу з Голдменом, який перетворився на зомбі. Екран стає білим і лунає постріл. Відкривається, якщо набрати менше за 80000 очок і використати 10 продовжень.

## Персонажі
- Джеймс Тейлор (англ. James Taylor): агент AMS, посланий для розслідування дивних подій у Венеції.
- Гері Стюарт (англ. Gary Stewart): агент AMS, напарник Джеймса.
- Калеб Голдмен (англ. Caleb Goldman): генеральний директор DBR Corporation та експерт з теорії генома, який фінансував експерименти К'юрена. Наповнив Венецію зомбі з метою «відновити баланс в природі».
- Емі Кристал (англ. Amy Crystal): агент AMS, послана евакуювати населення.
- Гаррі Гарріс (англ. Harry Harris): інший агент AMS, посланий, щоб допомогти Емі.
- Агент «G»: агент AMS, відомий з попередньої гри, якого Джеймс і Гері розшукують на початку.
- Томас Роган: ще один агент AMS з попередньої гри. Зустрічається тільки в хорошому закінченні.

## The Typing of the Dead
WOW Entertainment розробила модифікацію для The House of the Dead 2 під назвою The Typing of the Dead, своєрідний клавіатурний тренажер, де стрілянина здійснюється шляхом вчасного і правильного набору показаних на екрані слів.

title: The House of the Dead 2

wikitext:
{{Картка гри
 | назва               =
 | зображення          = The House of the Dead 2 logo.gif
 | розмір              = 250px
 | логотип             =
 | розробник           = [[Wow Entertainment]]
 | видавець            = [[Sega]]
 | поширювач           =
 | локалізатор         =
 | дизайнер            =
 | дата випуску        = '''Аркадні автомати'''

Листопад 1998

'''Dreamcast'''

{{Прапорець|Японія}} 25 березня 1999

{{Прапорець|США}} 9 вересня 1999

{{Прапорець|ЄС}} 1999

'''Microsoft Windows'''

{{Прапорець|США}} 6 липня 2001
 | жанр                = [[Shoot 'em up]]
 | платформа           = {{vgpl|Аркадний автомат|Windows|Dreamcast|Xbox|Wii}}
 | роздільна здатність =
 | рушій               =
 | режим               = однокористувацький, гра вдвох
 | рейтинг             =
 | носій               =
 | серія               = [[The House of the Dead (серія відеоігор)|The House of the Dead]]
 | попередня гра       = [[The House of the Dead]]
 | наступна гра        =
 | ліцензія            =
 | українська          =
 | сайт                =
}}

'''The House of the Dead 2''' — відеогра жанру рейкового шутера, друга гра в серії [[The House of the Dead (серія відеоігор)|''The House of the Dead'']], розроблена [[Sega]] для аркадних автоматів в 1998 році і пізніше портована на [[Dreamcast]] і [[Microsoft Windows]], а також на [[Xbox]], як бонус до [[The House of the Dead III|''The House of the Dead III'']]. Гра входить в компіляцію ''The House of the Dead 2&3 Return'' на [[Wii]].

Сюжет пов'язаний з подіями, що сталися в [[The House of the Dead|''The House of the Dead'']] і відбувається в більшому масштабі. Тепер зомбі заполонили всю Венецію і агенти з організації AMS вирушають туди з'ясувати хто за цим стоїть.

У 2025 році вийшов її ремейк для Windows і [[Nintendo Switch]]<ref>{{Cite AV media |url=https://www.ign.com/videos/the-house-of-the-dead-2-remake-official-release-date-announcement-trailer |title=The House of the Dead 2: Remake - Official Release Date Announcement Trailer - IGN |date=2025-07-07 |language=en |access-date=2025-08-07 |via=www.ign.com}}</ref>.

== Ігровий процес ==

=== Основи ===
''The House of the Dead 2'' є рейковим шутером, початково розробленим для аркадних автоматів з керуванням від [[Світловий пістолет|світлового пістолета]]. В загальному ігровий процес залишився таким, як і в попередньої гри. Гравець так само знищує ворогів на екрані та рятує мирних жителів, слідуючи розгалуженою системою шляхів, що дозволяє по-різному дійти до тієї самої точки. Наприклад, врятувавши мирного жителя, який покаже безпечний шлях, чи знайшовши схований прохід. Крім бонусів життя і очок, які можна знайти на рівнях, з'явилися бонуси для проходження звичайного режиму, які можна використати потім.

Сцена зі спогадами про першу [[The House of the Dead|''The House of the Dead'']] у вступі до гри була записана з використанням рушія ''The House of the Dead 2''.

=== Зброя ===
В цій частині серії з'явилася, крім пістолета, альтернативна зброя, доступна в аркадному режимі. Зброя має активовувану в окремому пункті налаштувань функцію автоперезарядки, за якої магазин перезаряджається автоматично, коли спорожнений. Гравці отримали можливість вибору вигляду прицілу.

* '''Пістолет''' — основана універсальна зброя, має в магазині 6 набоїв. Зазвичай вимагається кілька пострів з пістолета, щоб знищити рядового ворога.
* '''Гранатомет''' — найпотужніша зброя в грі, проте має лише 3 набої в магазині, кожен постріл завдає багато ушкоджень окремій цілі.
* '''Дробовик''' — двоствольний дробовик, забійний, ефективний проти груп ворогів, однак лише на ближній дистанції та вимагає частої перезарядки.
* '''Автомат''' — скорострільний автомат, набої якого аналогічні пістолетним. Потребує частої перезарядки, як і дробовик.

=== Режими ===
'''Аркадний'''

Аркадний режим є стандартним. У ньому немає бонусів. Пістолет кожного гравця має тільки 6 набоїв у магазині, іншої зброї не передбачено. Однак, на відміну від звичайної гри, гравець має можливість обирати кількість життів і продовжень.

'''Звичайний'''

Цей режим схожий на аркадний за винятком того, що дозволяє гравцеві взяти два бонуси перед початком гри. Є бонуси, які роблять гру легшою (більше продовжень, більше життів, інша зброя), збільшують рахунок (подвійні очки), або дозволяють грати за інших персонажів («костюми»). Ці бонуси можуть бути зібрані протягом гри в звичайному режимі пострілами по бочках, ящиках і сховках.

'''Тренування'''

Режим тренування складається з 10-и етапів, які показують різні ситуації, що повинні бути швидко вирішені. Наприклад, врятувати всіх людей за відведений час, чи знищити всіх зомбі. Кожен етап має різні рівні складності.

'''Битви з босами'''

Цей режим дозволяє битися виключно з босами, зустрінутими протягом гри. Якщо бос зустрічається на двох аренах (як Башта, битва з яким відбувається, залежно від обраного шляху, або у воді, або на піску), потрібно перемогти його на обох.

== Сюжет ==

=== Зав'язка ===
Події гри починаються 26 лютого 2000 року, через чотирнадцять місяців після інциденту в особняку доктора К'юрена. З Венеції надходять повідомлення про дивні події, до того ж там зник агент AMS, G. Агенти Джеймс Тейлор і Гері Стюарт відправляються разом з Емі Кристал і Гаррі Гаррісом дізнатися, що там відбувається. Дорогою вони бачать, що Венецію заповнили зомбі.

=== Етапи ===
# '''Прелюдія''' ({{lang-en|A Prelude}}) — автомобіль агентів зупиняє Повішений, який говорить, що це тільки початок і наказує зомбі схопити агентів, а сам тим часом тікає. Знайшовши G живим, але пораненим, Джеймс і Гері отримують від нього книгу з записами про босів і їхні вразливі місця. Джеймс з Гері просуваються містом, знищуючи зомбі та рятуючи вцілілих жителів, поки не виходять на площу, де їх вже чекає Повішений і Суд, безголовий велетень з сокирою на ім'я Куарл, які разом є першим босом гри. Після перемоги, вони проходять містом і зустрічаються з Емі і Гаррі, з якими попередньо домовилися об'єднатися на мосту (або пристані, залежно від дій гравця).
# '''Каламуть''' ({{lang-en|Muddy}}) — пройшовши крізь нетрі й канали, агенти опиняються на мосту чи площі, де їх атакує Ієрофант, людиноподібна амфібія, яка повеліває хижими рибами. Джеймс, Гері, Емі і Гаррі, після вбивства чудовиська, вже разом продовжують свій шлях на катері.
# '''Темрява''' ({{lang-en|Darkness}}) — агенти розуміють, що зомбі були створені Калебом Голдменом, людиною, яка фінансувала доктора К'юрена. Голдмен залишає повідомлення на телефоні Емі, запрошуючи агентів на зустріч в Колізеї. Побоюючись, що це пастка, група все ж вирушає туди. Джеймс і Гері знову йдуть власним шляхом, і спускаються в підземелля, де б'ються з багатоголовим змієм, відомим як Башта. Після цього вони отримують телефонний дзвінок про допомогу від Емі, який раптово переривається.
# '''Відчай''' ({{lang-en|Despair}}) — діставшись вулицями міста до Колізею, агенти знаходять Емі і пораненого Гаррі в клітці, поряд з велетенським зомбі з бензопилою на ім'я Сила. Він переслідує Джеймса й Гері по Колізею, який перетворюється на лабіринт. Після того як вони вбивають чудовисько, Емі залишається з пораненим Гаррі.
# '''Світанок''' ({{lang-en|Dawn}}) — дорога лежить до штаб-квартири Голдмена в хмарочосі, який охороняють зомбі-кіборги, а також нові Суд та Ієрофант. Біля самого хмарочоса з'являється Маг, воскрешений Голдменом, але той готується випустити іще сильніше чудовисько, Імператора.
# '''Першородний гріх''' ({{lang-en|Original Sin}}) — на даху хмарочоса відбувається битва з Імператором, котрий виявляється не таким сильним, як сподівався Голдмен. Він змінює різні форми, перетворюючись на переможених раніше босів, але врешті гине від куль агентів AMS. Щоб уникнути арешту, Голдмен здійснює самогубство, кинувшись з даху.

=== Закінчення ===
* '''Хороше закінчення''' — Джеймс і Гері біля виходу з хмарочоса зустрічають Томаса Рогана, головного героя з першої гри, який говорить їм, що з G і Гаррі все гаразд, але потрібно готуватися до наступного бою. Відкривається, якщо набрати 80000 очок.
* '''Нормальне закінчення''' — Джеймс і Гері покидають будівлю, перед входом стоять G, Емі і Гаррі, а також багато врятованих ними містян, які дякують їм за допомогу. Відкривається, якщо набрати менше за 80000 очок і використати менше, ніж 10 продовжень.
* '''Погане закінення''' — Джеймс і Гері стикаються біля виходу з Голдменом, який перетворився на зомбі. Екран стає білим і лунає постріл. Відкривається, якщо набрати менше за 80000 очок і використати 10 продовжень.

== Персонажі ==
* '''Джеймс Тейлор''' ({{lang-en|James Taylor}}): агент AMS, посланий для розслідування дивних подій у Венеції.
* '''Гері Стюарт''' ({{lang-en|Gary Stewart}}): агент AMS, напарник Джеймса.
* '''Калеб Голдмен''' ({{lang-en|Caleb Goldman}}): генеральний директор DBR Corporation та експерт з теорії генома, який фінансував експерименти К'юрена. Наповнив Венецію зомбі з метою «відновити баланс в природі».
* '''Емі Кристал''' ({{lang-en|Amy Crystal}}): агент AMS, послана евакуювати населення.
* '''Гаррі Гарріс''' ({{lang-en|Harry Harris}}): інший агент AMS, посланий, щоб допомогти Емі.
* Агент '''«G»''': агент AMS, відомий з попередньої гри, якого Джеймс і Гері розшукують на початку.
* '''Томас Роган''': ще один агент AMS з попередньої гри. Зустрічається тільки в хорошому закінченні.

== The Typing of the Dead ==
WOW Entertainment розробила модифікацію для The House of the Dead 2 під назвою The Typing of the Dead, своєрідний клавіатурний тренажер, де стрілянина здійснюється шляхом вчасного і правильного набору показаних на екрані слів<ref>{{Cite web|title = The Typing of the Dead for Arcade (1999) - MobyGames|url = http://www.mobygames.com/game/typing-of-the-dead|website = MobyGames|accessdate = 2016-01-16|archive-date = 12 серпня 2014|archive-url = https://web.archive.org/web/20140812211026/http://www.mobygames.com/game/typing-of-the-dead}}</ref>.

== Див. також ==

* [[Vampire Night (відеогра)|Vampire Night]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.mobygames.com/game/house-of-the-dead-2 The House of the Dead 2 на Mobygames] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140814190653/http://www.mobygames.com/game/house-of-the-dead-2 |date=14 серпня 2014 }}
* [http://www.arcade-museum.com/game_detail.php?game_id=8152 The House of the Dead 2 в International Arcade Museum] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140327195216/http://www.arcade-museum.com/game_detail.php?game_id=8152 |date=27 березня 2014 }}

[[Категорія:Відеоігри 1998]]
[[Категорія:Ігри для аркадних автоматів]]
[[Категорія:Ігри для Sega Dreamcast]]
[[Категорія:Продовження відеоігор]]
[[Категорія:Ігри для Windows]]
[[Категорія:Відеоігри про зомбі]]
[[Категорія:The House of the Dead]]

Розробник: Wow Entertainment

Видавець: Sega

Жанр(и): Shoot 'em up

Платформа: Аркадний автомат · Microsoft Windows · Dreamcast · Xbox · Wii

Дата випуску: Аркадні автомати · Листопад 1998 · Dreamcast · 25 березня 1999 · 9 вересня 1999 · 1999 · Microsoft Windows · 6 липня 2001

Режим гри: однокористувацький, гра вдвох

Мова: англійська

title: The House of the Dead

Попередня гра: The House of the Dead

Наступна гра: The House of the Dead IIId


text:
# Сливний
Сливний (рос. Сливной) — селище у Троїцькому районі Челябінської області Російської Федерації.
Входить до складу муніципального утворення Дробишевське сільське поселення. Населення становить 212 осіб (2010). Населений пункт розташований на землях українського культурного та етнічного краю Сірий Клин.

## Історія
Від 20 лютого 1924 року належить до Троїцького району Челябінської області.
Згідно із законом від 28 жовтня 2004 року органом місцевого самоврядування є Дробишевське сільське поселення.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 282  | ↘212 |

title: Сливний

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[селище]]
|тип_род         = селища
|назва           = Сливний
|назва ін.       = Сливной
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Челябінська область]]
|район           = [[Троїцький район (Челябінська область)|Троїцький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Дробишевське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 212 (2010){{RUS-CHE-census}}
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[UTC+5]], [[Літній час|літом]] [[UTC+6]]
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Челябінська область
}}
'''Сливний''' ({{lang-ru|Сливной }}) — [[селище]] у [[Троїцький район (Челябінська область)|Троїцькому районі]] [[Челябінська область|Челябінської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Входить до складу муніципального утворення [[Дробишевське сільське поселення]]. Населення становить 212 осіб (2010){{RUS-CHE-census}}. Населений пункт розташований на землях українського культурного та етнічного краю [[Сірий Клин]].

== Історія ==

Від [[20 лютого]] [[1924]] року належить до Троїцького району Челябінської області.

Згідно із законом від [[28 жовтня]] [[2004]] року органом місцевого самоврядування є Дробишевське сільське поселення<ref>[http://docs.cntd.ru/document/802025017 Закон Челябинской области от 28 октября 2004 года № 315-ЗО «О статусе и границах Троицкого муниципального района и сельских поселений в его составе»]</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Сливной }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Троїцький район (Челябінська область)}}
{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Селища Челябінської області]]

[[Категорія:Населені пункти Троїцького району (Челябінська область)]]

title: селище Сливний

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Челябінська область

Муніципальний район: Троїцький район

Поселення: Дробишевське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: UTC+5, літом UTC+6

Основні дані:
Мапа
· Сливний · Сливний


text:
# Автошлях Т 1504
Автошля́х Т 1504 — територіальний автомобільний шлях у Миколаївській та Кіровоградській області. Проходить територією Первомайського і Новоукраїнського районів через Первомайськ — Новоукраїнку. Загальна довжина — 58,8 км.

## Маршрут
Автошлях проходить через такі населені пункти:
| Автошлях Т 1504        |        |
| Миколаївська область   |        |
| Первомайський район    |        |
| Первомайськ            | Н24    |
| Лиса Гора              |        |
| Кіровоградська область |        |
| Новоукраїнський район  |        |
| Піщаний Брід           | Т 1214 |
| Новоукраїнка           | Т 2401 |

title: Автошлях Т 1504

wikitext:
{{Автодорога
| назва = Автошлях Т 1504
| номер = {{Номер дороги|Т 1504}}
| colspan="2"|{{Номер дороги|Т 1504}}
| логотип =
| логотип_розмір =
| логотип_підпис =
| зображення =
| зображення_розмір =
| зображення_підпис =
| країна = {{UKR}}
| регіон1 = [[Кіровоградська область|Кіровоградська]], [[Миколаївська область|Миколаївська]]
| тип_регіону1 = Області
| регіон2 = [[Первомайський район (Миколаївська область)|Первомайський]], [[Новоукраїнський район|Новоукраїнський]]
| тип_регіону2 = Райони
| регіон3 =
| тип_регіону3 =
| відкрита =
| довжина = 58,8 км
| напрямок =
| від = [[Первомайськ (Миколаївська область)|Первомайськ]]
| до = [[Новоукраїнка]]
| з'єднання = {{Автошлях Н|24}} {{Автошлях Т|1214}} {{Автошлях Т|2401}}
| міста = [[Первомайськ (Миколаївська область)|Первомайськ]], [[Новоукраїнка]]
| мапа =
| мапа_розмір =
| мапа_підпис =
}}

'''Автошля́х Т 1504''' — територіальний автомобільний шлях у [[Миколаївська область|Миколаївській]] та [[Кіровоградська область|Кіровоградській]] області. Проходить територією [[Первомайський район (Миколаївська область)|Первомайського]] і [[Новоукраїнський район|Новоукраїнського]] районів через [[Первомайськ (Миколаївська область)|Первомайськ]] — [[Новоукраїнка|Новоукраїнку]]. Загальна довжина — 58,8 км.

== Маршрут ==
Автошлях проходить через такі населені пункти:
{| class="wikitable" border="1" cellpadding="2" cellspacing="0" style="margin-left:0.5em;"
|colspan="2" style="color:#fff;background-color:#828282; text-align: center;"|'''Автошлях Т 1504'''
|-
|colspan="3" style=" font-size: 140 %; text-align: center;"|[[Файл:Flag of Mykolaiv Oblast.svg|20пкс]] '''''[[Миколаївська область]]'''''
|-
|colspan="2" style=" font-size: 110 %; text-align: center;"|[[Файл:Pervomaiskyi_rh.gif|20пкс]] '''''[[Первомайський район (Миколаївська область)|Первомайський район]]'''''
|-
|[[Первомайськ (Миколаївська область)|Первомайськ]]
|{{Автошлях Н|24}}
|-
|[[Лиса Гора (Первомайський район)|Лиса Гора]]
|
|-
|colspan="3" style=" font-size: 140 %; text-align: center;"|[[Файл:Flag of Kirovohrad Oblast.svg|20пкс]] '''''[[Кіровоградська область]]'''''
|-
| colspan="2" style=" font-size: 110 %; text-align: center;" |[[Файл:Flag of Novoukrainka raion.svg|20пкс]] '''''[[Новоукраїнський район]]'''''
|
|-
|[[Піщаний Брід (Новоукраїнський район)|Піщаний Брід]]
|{{Автошлях Т|1214}}
|-
|[[Новоукраїнка]]
|{{Автошлях Т|2401}}
|}

== Джерела ==
* [http://zakon2.rada.gov.ua/laws/show/301-2012-п Постанова Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2012 р. № 301 Київ Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121204223112/http://zakon2.rada.gov.ua/laws/show/301-2012-п |date=4 грудня 2012 }}
* [http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/712-2015-п Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення: Кабінет Міністрів України; Постанова, Перелік від 16.09.2015 № 712] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161111205816/http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/712-2015-п |date=11 листопада 2016 }}
* [https://maps.google.com.ua/maps?saddr=Вул.+Вознесенська%2FP06%2FР06&daddr=48.1515018,31.0141611+to:Вул.+Метелькова%2FT1504%2FТ1504&hl=uk&ie=UTF8&ll=48.213693,31.157913&spn=0.389832,0.812302&sll=48.312085,31.526041&sspn=0.048635,0.101538&geocode=FQ5Z3QId4PTWAQ%3BFc273gIdET3ZASkrXKq1BjHOQDHfDOKp_MHb_g%3BFStE4QIdefjgAQ&oq=Первомайськ,+Ми&mra=dme&mrsp=2&sz=14&via=1&t=m&z=11 Автошлях Т 1504 на Google Maps]

{{Автомобільні шляхи Миколаївської області}}{{Автомобільні шляхи Кіровоградської області}}
[[Категорія:Автомобільні шляхи Миколаївської області|Т1504]]
[[Категорія:Автомобільні шляхи Кіровоградської області|Т1504]]
[[Категорія:Територіальні автомобільні шляхи України]]
[[Категорія:Транспорт Первомайського району (Миколаївська область)]]
[[Категорія:Транспорт Первомайська]]
[[Категорія:Автошляхи Новоукраїнського району]]
[[Категорія:Транспорт Новоукраїнки]]

title: Загальні дані

Країна: Україна

Області: Кіровоградська, Миколаївська

Райони: Первомайський, Новоукраїнський

початок: Первомайськ

кінець: Новоукраїнка

Міста: Первомайськ, Новоукраїнка


text:
# CCDC122
CCDC122 (англ. Coiled-coil domain containing 122) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на 13-й хромосомі. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 273 амінокислот, а молекулярна маса — 32 206.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MSDNKERKSQ |  | GFPKEDNQDT |  | SSLADAVEKV |  | AKQQQSQASE |  | IEKNKKVLFN |
| LKNELHELEK |  | EIAAISAETK |  | ETERQIYQQD |  | SAIENTKLHC |  | DSLETQIKSL |
| HSENVKLKFD |  | IETAQEDFEE |  | HMIKYNAYYA |  | KIKAHKNSLG |  | EVESKWSFMT |
| ELHEKRDFVK |  | KLKTMKEELM |  | QDLQNPGGNR |  | ITQVQEDITN |  | LKDKIITVKE |
| SIIEKTCFLE |  | EEKKTHEKLR |  | KEIEVQHKRY |  | DAILKRLHCQ |  | VNKLQSNRRQ |
| WQWNIQQLEK |  | TAAELRKCIG |  | MQE        |  |            |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Задіяний у такому біологічному процесі, як альтернативний сплайсинг.

title: CCDC122

wikitext:
{{Картка гена}}
'''CCDC122''' ({{lang-en|Coiled-coil domain containing 122}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на 13-й хромосомі.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:26478 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:26478 |language=англ. |accessdate=20 вересня 2017 |archive-date=3 червня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160603191457/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:26478 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160603191457/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:26478 |date=2016-06-03 }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 273 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 32 206<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/Q5T0U0#sequences |title=UniProt, Q5T0U0 |language=англ. |accessdate=20 вересня 2017 |archive-date=11 жовтня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161011082932/http://www.uniprot.org/uniprot/Q5T0U0#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MSDNKERKSQ		GFPKEDNQDT		SSLADAVEKV		AKQQQSQASE		IEKNKKVLFN

LKNELHELEK		EIAAISAETK		ETERQIYQQD		SAIENTKLHC		DSLETQIKSL

HSENVKLKFD		IETAQEDFEE		HMIKYNAYYA		KIKAHKNSLG		EVESKWSFMT

ELHEKRDFVK		KLKTMKEELM		QDLQNPGGNR		ITQVQEDITN		LKDKIITVKE

SIIEKTCFLE		EEKKTHEKLR		KEIEVQHKRY		DAILKRLHCQ		VNKLQSNRRQ

WQWNIQQLEK		TAAELRKCIG		MQE

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Задіяний у такому біологічному процесі, як [[альтернативний сплайсинг]].

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 13 (людина)|Хромосома 13]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Некатегоризовані білки]]

title: Ідентифікатори

Символи: CCDC122, coiled-coil domain containing 122

Зовнішні ІД: OMIM: 613408 MGI: 1918358 HomoloGene: 51651 GeneCards: CCDC122

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Анізокорія
Анізокорі́я — симптом, що характеризується різним розміром зіниць правого та лівого ока.
Клінічно важливо встановити, яка з зіниць знаходиться у патологічному стані.
- Якщо менша з двох зіниць не реагує на зниження яскравості світла (не розширюється в сутінках), це може свідчити про недостатність симпатичної іннервації, як, наприклад, при синдромі Горнера.
- Якщо патологічною виявляється зіниця більшого діаметра, то це свідчить про недостатність парасимпатичесної іннервації.

Анізокорію виявляють при:
- вживанні наркотиків;
- крововиливі (травматичних гематомах (епідуральних, субдуральних)) або пухлині, що тиснуть на нервові шляхи або зорові центри;
- порушеннях мозкового кровообігу;
- інфекційних хворобах: нейросифілісі, енцефаліті, тощо;
- захворюваннях внутрішніх органів (туберкульозне ураження верхівки легені (симптом Роке), захворювання органів черевної порожнини);
- захворюваннях райдужної оболонки;
- тупій травмі ока з пошкодженням сфінктеру зіниці;
- вродженому дефекті зіниці.

Якщо анізокорія поєднується з гострим головним болем, психічними розладами, сплутаною свідомістю, вона може свідчити про тяжкий патологічний процес у головному мозку, який потребує невідкладної медичної допомоги з можливим терміновим хірургічним втручанням.

title: Анізокорія

wikitext:
{{Симптом
| Name           = Анізокорія
| Image = anisocoria0.jpg
| Caption =
| DiseasesDB = 724
| ICD10 = {{ICD10|H|57|0}}
| ICDO =
| OMIM = 106240
| MedlinePlus =
| eMedicineSubj = emerg
| eMedicineTopic = 29
| MeshID = D015875
|}}

'''Анізокорі́я''' — [[симптом]], що характеризується різним розміром [[зіниця|зіниць]] правого та лівого ока.

Клінічно важливо встановити, яка з зіниць знаходиться у патологічному стані.
* Якщо менша з двох зіниць не реагує на зниження яскравості світла (не розширюється в сутінках), це може свідчити про недостатність симпатичної іннервації, як, наприклад, при [[синдром Горнера|синдромі Горнера]].
* Якщо патологічною виявляється зіниця більшого діаметра, то це свідчить про недостатність парасимпатичесної іннервації.

Анізокорію виявляють при:
* вживанні наркотиків;
* крововиливі (травматичних [[гематома]]х (епідуральних, субдуральних)) або пухлині, що тиснуть на нервові шляхи або зорові центри;
* порушеннях мозкового кровообігу;
* [[Інфекційні захворювання|інфекційних хворобах]]: нейро[[сифіліс]]і, [[енцефаліт]]і, тощо;
* захворюваннях внутрішніх органів ([[туберкульоз]]не ураження верхівки легені (симптом Роке), захворювання органів черевної порожнини);
* захворюваннях райдужної оболонки;
* тупій травмі ока з пошкодженням сфінктеру зіниці;
* вродженому дефекті зіниці.

Якщо анізокорія поєднується з гострим головним болем, психічними розладами, сплутаною свідомістю, вона може свідчити про тяжкий патологічний процес у головному мозку, який потребує невідкладної медичної допомоги з можливим терміновим хірургічним втручанням.

== Джерела ==
* {{cite book |last1=Червяк П. І. |title=Медична енциклопедія |date=2012 |publisher=ВЦ «Просвіта» |location=Київ |isbn=978-966-2133-86-8 |pages='''58''', 272,461,472,505,563,569 |edition=третє, доповнене |accessdate=23 травня 2022}}

{{Мало джерел|дата=травень 2022}}
{{Симптом-доробити}}
{{Захворювання очей}}
{{ophtalmics-stub}}

[[Категорія:Симптоми захворювань]]
[[Категорія:Неврологічні розлади]]


text:
# Софія Нассауська
Софія Нассауська (нім. Sophia von Nassau), повне ім'я Софія Вільгельміна Маріанна Генрієтта Нассау (нім. Sophia Wilhelmine Marianne Henriette von Nassau), ( 9 липня 1836 —  30 грудня 1913) — королева-консорт Швеції (1872—1907) та Норвегії (1872—1905), принцеса з дому Нассау-Вайлбург, донька герцога Вільгельма Нассау та Пауліни Вюртемберзької, дружина короля Оскара II.

## Біографія
Народилась 9 липня 1836 року у палаці Бібріх на курорті Вісбаден наймолодшою з дітей герцога Вільгельма Нассау та його другої дружини Пауліни Вюртемберзької. Мала рідну сестру Олену та брата Миколая, а також зведених братів Адольфа і Моріца та сестер Терезу і Марію від першого шлюбу батька. Коли їй було три роки, батько помер від інсульту.
До освіти Софії входило вивчення історії, іноземних мов та гри на фортепіано.
Після смерті матері влітку 1856 переїхала до замку Монрепо у Нойвіді, де проживала її сестра Марія, із родиною. Там познайомилася із 27-річним шведським принцом Оскаром, що носив титул герцога Остерготландського. 25 вересня 1856 він зробив їй пропозицію. Весілля відбулося 6 червня 1857 року у палаці Бібріх. За два тижні молодята вирушили до Швеції. В народі Софія отримала прізвисько «Блакитна герцогиня» через те, що вперше вийшла на публіку у блакитній сукні із лебединим пухом. До цього часу вона вже була обізнана в історії своєї нової батьківщини і вивчила шведську та норвезьку мови.
Подружжя оселилося в Палаці Кронпринца на площі Густава Адольфа у центрі Стокгольму. Там народила чотирьох синів. 1859 помер правлячий король Оскар I, батько Оскара. Трон успадкував його старший брат Карл, а сам Оскар став кронпринцем.
Софія та Оскар жили тихим подружнім життям, тримаючись осторонь від придворних інтриг. Своїх синів вирішили віддати до громадської школи, що здивувало суспільство, оскільки до того часу принци навчались лише вдома під наглядом репетитора.
Здоров'я кропринцеси та старшого сина було не найкращим. Літо 1864 вся родина провела на морському узбережжі, поблизу Гельсінборгу, у замку Кулла Ґуннарсторп, що належав Бальтазару фон Платену. Оскару та Софії так сподобалась мальовнича місцина поблизу, із священницькою садибою Скрабелюке, що вони придбали її у вересні того ж року. Оскільки будівля була не досить місткою, почалися роботи по її розширенню та оновленню. Новобудова отримала назву замок Софьєро, на честь Софії. Хоча, в той час, він ще залишався одноповерховою віллою. У липні 1866 родина переїхала сюди із Стокгольму. Софія мала змогу їздити верхи, а малеча помітно зміцніла від перебування на землі та свіжому повітрі.
1866 року, в результаті Австро-пруської війни, герцогство Нассау було окуповане і приєднано до Пруссії. У вересні брат Софії, Адольф I, законний володар, був змушений виїхати з країни. З того часу Софія зненавиділа мілітаристичну Прусію і дуже переживала через втрату батьківщини.
1872 Карл помер у своїй резиденції в Мальме. Під іменем Оскара II королем став чоловік Софії.
Софія продовжувала мати проблеми зі здоров'ям: вона страждала від анемії, різноманітних спазмів, болів у ногах та серці. Це змушувало її періодично відпочивати лежачи. Цей час вона, зазвичай, проводила за читанням газет, книг та журналів. Чоловік вважав, що мало хто може порівнятися із нею об'ємом знань та ясністю суджень, тож часто радився із дружиною щодо різних питань. Однак у перші роки правління він почав заводити коханок із кола співачок та акторок. Під час його зв'язку із Магдою фон Дольке королева під приводом відновлення здоров'я взагалі виїхала із королівства до Німеччини.
Софьєро залишився літньою резиденцією королівської родини. Але тепер хазяї стали правителями країни, а діти ставали все дорослішими, тож у 1874—1876 відбулася масштабна реконструкція замку. В результаті, він мав уже 35 кімнат. В наступні роки його часто відвідували як представники скандинавської аристократії, так і члени інших королівських родин.
Софія набувала все більшого інтересу до релігії. Часто, із своєю зовицею Євгенією, вона відвідувала різні релігійні заходи та збори, а 1878 році—стала послідовницею проповідника лорда Редстока, коли той відвідав Стокгольм.
У 1880-х її відносини із чоловіком покращали. Своїми ліберальними поглядами вона врівноважувала його консервативність. Була англофілкою, у той час, як Оскар орієнтувався на імперську Німеччину.
Софія захоплювалася діяльністю Флоренс Найтінгейл, читала її книжки та відвідала лікарні у Лондоні, де познайомилася з нею особисто. З 1 січня 1884 року, завдяки королеві, почала функціонувати школа підготовки жінок-медсестер. В 1887 році королівське подружжя засноувало Sophiahemmet — приватну лікарню на 60—70 місць, що прийняла перших пацієнтів два роки потому. Софія домагалася підвищення поваги до сестринської справи в суспільстві, інколи, навіть, маючи конфлікти із місцевою владою. Вона вважала сестринство святою справою, а не професією, і, на її думку, медсестри мали бути обізнані в медицині. Королева закликала жінок із аристократичних кіл суспільства долучатися до справи допомоги ближньому.
В 1887 році перенесла оваріоектомію. Вважалося, що операція пройшла успішно, проте невдовзі Софії стало важко ходити, і надалі вона часто користувалася інвалідним візком.
У 1890-х подружжя все рідше відвідує Софьєро. Королева від 1892 року віддає перевагу фермі Скіннарбол у Конгсвінгері, на півдні Норвегії. Вона часто подорожує Швецією, відвідує курорти Норвегії, Німеччини та Великої Британії. Під час візиту до Парижу пообідала в звичайному ресторані, чим привернула увагу громадськості.
Влітку 1903 року королівська родинна востаннє відвідала Софьєро.
Напружені, в політичному плані, відносини із Норвегією призвели до припинення дії унії у 1905 році. 7 червня стортинґ офіційно проголосив, що «король більше не виконує функції короля Норвегії». Це фактично означало загрозу війни, проте країнам вдалося домовитися і у вересні вони дійшли згоди. Софія із своєю поміркованістю та схильністю вирішувати все мирним шляхом дуже позитивно впливала на чоловіка в той час. Новим правителем Норвегії було обрано внучатого небожа Оскара, Карла Данського, що став королем під іменем Хокона VII.
У грудні 1907 року Оскар помер. Софія після цього відійшла від суспільного життя. Вона продовжувала подорожувати, і у 1909 відвідала Німеччину на автівці. Останній раз вдовіюча королева з'явилась на публіці 3 грудня 1913 року, виступивши перед майбутніми медсестрами Sophiahemmet, серед яких була і донька її сина Оскара, Марія.
Софія пішла з життя від пневмонії 30 грудня того ж року в оточенні всієї великої родини. Їй було 77 років. Поховали королеву у Ріддірхольменкірхе.

## Родина
Чоловік — Оскар II, король Швеції
Діти:
- Густав (1858—1950) — наступний король Швеції, був одружений з Вікторією Баденською, мав трьох синів;
- Оскар (1859—1953) — герцог Готландський, граф Вісборг, був одружений з Еббою Мунк, мали п'ятеро дітей;
- Карл (1861—1951) — герцог Вестерготландський, був одружений з Інгеборгою Данською, мав трьох доньок і сина;
- Євген (1865—1947) — герцог Нерке, відомий художник та меценат, одружений не був, дітей не мав.

## Нагороди
- Орден королеви Марії Луїзи (№ 854);
- Орден Серафимів (від 28 квітня 1908).

title: Софія Нассауська

wikitext:
{{Правитель
|посада         = королева-консорт [[Швеція|Швеції]] та [[Норвегія|Норвегії]]
|ім'я           = Софія Нассауська
|оригінал імені = Sophia von Nassau
|порядок-жін    =
|зображення     =  Sofia of Sweden (1857) c 1872 (2).jpg
|підпис         =  Софія близько [[1872]]
|початок повноважень  =  [[1872]]
|закінчення повноважень =  [[1907]] ([[Швеція]])
[[1905]] ([[Норвегія]])
|попередник     = [[Луїза Нідерландська]]
|наступник      =  [[Вікторія Баденська]] ([[Швеція]])
[[Мод Уельська]] ([[Норвегія]])
|коронація       =
|інші титули      =
|віце-президент     =
|партія         =
|дата народження    = 9.7.1836
|місце народження    = палац Бібріх, [[Вісбаден]]
|дата смерті      = 30.12.1913
|місце смерті      = [[Стокгольм]], [[Швеція]]
|в шлюбі        =   [[Оскар II]]
|діти          =   [[Густав V|Густав]], [[Оскар Карл Август Бернадотт|Оскар]], [[Карл Шведський|Карл]], [[Євген Шведський|Євген]]
|династія        = Нассау-Вайлбург
|батько         = [[Вільгельм (герцог Нассау)|Вільгельм Нассау]]
|мати          = [[Пауліна Вюртемберзька (1810–1856)|Пауліна Вюртемберзька]]
}}
'''Софія Нассауська''' ({{lang-de|Sophia von Nassau}}), повне ім'я '''Софія Вільгельміна Маріанна Генрієтта Нассау''' ({{lang-de|Sophia Wilhelmine Marianne Henriette von Nassau}}), ( [[9 липня]] [[1836]] —  [[30 грудня]] [[1913]]) — [[королева-консорт]] [[Швеція|Швеції]] (1872—1907) та [[Норвегія|Норвегії]] (1872—1905), принцеса з дому Нассау-Вайлбург, донька герцога [[Вільгельм (герцог Нассау)|Вільгельма Нассау]] та [[Пауліна Вюртемберзька (1810–1856)|Пауліни Вюртемберзької]], дружина короля [[Оскар II|Оскара II]].

== Біографія ==
Народилась 9 липня 1836 року у палаці Бібріх на курорті [[Вісбаден]] наймолодшою з дітей герцога [[Вільгельм (герцог Нассау)|Вільгельма Нассау]] та його другої дружини [[Пауліна Вюртемберзька (1810–1856)|Пауліни Вюртемберзької]]. Мала рідну сестру [[Олена Нассауська|Олену]] та брата Миколая,<ref>В майбутньому, пошлюблений із донькою [[Пушкін]]а, Наталією.</ref> а також зведених братів [[Адольф I (великий герцог Люксембургу)|Адольфа]] і Моріца та сестер [[Терезія Вільгельміна Нассауська|Терезу]] і [[Марія Нассауська|Марію]] від першого шлюбу батька. Коли їй було три роки, батько помер від [[Інсульт|інсульту]].

До освіти Софії входило вивчення історії, іноземних мов та гри на фортепіано.

Після смерті матері влітку 1856 переїхала до {{iw|Schloss Monrepos (Neuwied)|замку Монрепо|de}} у [[Нойвід]]і, де проживала її сестра Марія,<ref>У шлюбі — герцогиня цу Від.</ref> із родиною. Там познайомилася із 27-річним [[Швеція|шведським]] принцом [[Оскар II|Оскаром]], що носив титул герцога Остерготландського. 25 вересня 1856 він зробив їй пропозицію. Весілля відбулося 6 червня 1857 року у палаці Бібріх. За два тижні молодята вирушили до [[Швеція|Швеції]]. В народі Софія отримала прізвисько «Блакитна герцогиня» через те, що вперше вийшла на публіку у блакитній сукні із лебединим пухом. До цього часу вона вже була обізнана в історії своєї нової батьківщини і вивчила шведську та норвезьку мови.<ref>Королева Софія [http://livrustkammaren.se/sites/livrustkammaren.se/files/pdf/sofia.pdf]{{Недоступне посилання|date=травень 2019|bot=InternetArchiveBot}} {{ref-sv}}</ref>

Подружжя оселилося в Палаці Кронпринца на площі Густава Адольфа у центрі [[Стокгольм]]у. Там народила чотирьох синів. 1859 помер правлячий король [[Оскар I]], батько Оскара. Трон успадкував його старший брат [[Карл XV|Карл]], а сам Оскар став кронпринцем.

Софія та Оскар жили тихим подружнім життям, тримаючись осторонь від придворних інтриг. Своїх синів вирішили віддати до громадської школи, що здивувало суспільство, оскільки до того часу принци навчались лише вдома під наглядом репетитора.
[[Файл:Sofiero slott 3.jpg|міні|праворуч|200пкс|Замок Софьєро]]
Здоров'я кропринцеси та старшого сина було не найкращим. Літо 1864 вся родина провела на морському узбережжі, поблизу [[Гельсінборг]]у, у замку Кулла Ґуннарсторп, що належав Бальтазару фон Платену. Оскару та Софії так сподобалась мальовнича місцина поблизу, із священницькою садибою Скрабелюке, що вони придбали її у вересні того ж року. Оскільки будівля була не досить місткою, почалися роботи по її розширенню та оновленню. Новобудова отримала назву ''[[Палац Софіеро|замок Софьєро]]'', на честь Софії. Хоча, в той час, він ще залишався одноповерховою віллою. У липні 1866 родина переїхала сюди із Стокгольму. Софія мала змогу їздити верхи, а малеча помітно зміцніла від перебування на землі та свіжому повітрі.<ref>Donelius, Anders, 2005: «Ett sommarhem vid sundet», i Sofiero — kungligt slott och sagolik trädgård, Helsingborgs stad, Helsingborg, стор. 9—12</ref>

1866 року, в результаті [[Австро-прусська війна|Австро-пруської війни]], герцогство Нассау було окуповане і приєднано до [[Королівство Пруссія|Пруссії]]. У вересні брат Софії, [[Адольф I (великий герцог Люксембургу)|Адольф I]], законний володар, був змушений виїхати з країни. З того часу Софія зненавиділа мілітаристичну [[Королівство Пруссія|Прусію]] і дуже переживала через втрату батьківщини.

1872 [[Карл XV|Карл]] помер у своїй резиденції в Мальме. Під іменем [[Оскар II|Оскара II]] королем став чоловік Софії.

Софія продовжувала мати проблеми зі здоров'ям: вона страждала від [[Анемія|анемії]], різноманітних спазмів, болів у ногах та серці. Це змушувало її періодично відпочивати лежачи. Цей час вона, зазвичай, проводила за читанням газет, книг та журналів. Чоловік вважав, що мало хто може порівнятися із нею об'ємом знань та ясністю суджень, тож часто радився із дружиною щодо різних питань.<ref>Принцеса Софія Вільгельміна Нассау [http://historiska-personer.nu/min-s/pa36cc5a7.html] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110624044952/http://historiska-personer.nu/min-s/pa36cc5a7.html|date=24 червня 2011}} {{ref-sv}}</ref> Однак у перші роки правління він почав заводити коханок із кола співачок та акторок. Під час його зв'язку із Магдою фон Дольке королева під приводом відновлення здоров'я взагалі виїхала із королівства до Німеччини.

Софьєро залишився літньою резиденцією королівської родини. Але тепер хазяї стали правителями країни, а діти ставали все дорослішими, тож у 1874—1876 відбулася масштабна реконструкція замку.<ref>Парк палацу Софьєро [http://www.gardener.ru/gap/garden_guide/page3419.php?cat=277] {{ref-ru}}</ref> В результаті, він мав уже 35 кімнат. В наступні роки його часто відвідували як представники скандинавської аристократії, так і члени інших королівських родин.

Софія набувала все більшого інтересу до релігії. Часто, із своєю зовицею [[Євгенія Шведська|Євгенією]], вона відвідувала різні релігійні заходи та збори, а 1878 році—стала послідовницею проповідника лорда Редстока, коли той відвідав Стокгольм.

У 1880-х її відносини із чоловіком покращали. Своїми ліберальними поглядами вона врівноважувала його консервативність. Була англофілкою, у той час, як Оскар орієнтувався на імперську Німеччину.

Софія захоплювалася діяльністю [[Флоренс Найтінгейл]], читала її книжки та відвідала лікарні у Лондоні, де познайомилася з нею особисто. З 1 січня 1884 року, завдяки королеві, почала функціонувати школа підготовки жінок-[[Медична сестра|медсестер]]. В 1887 році королівське подружжя засноувало ''Sophiahemmet'' — приватну лікарню на 60—70 місць, що прийняла перших пацієнтів два роки потому. Софія домагалася підвищення поваги до сестринської справи в суспільстві, інколи, навіть, маючи конфлікти із місцевою владою. Вона вважала сестринство святою справою, а не професією, і, на її думку, медсестри мали бути обізнані в медицині. Королева закликала жінок із аристократичних кіл суспільства долучатися до справи допомоги ближньому.

В 1887 році перенесла [[Оваріоектомія|оваріоектомію]]. Вважалося, що операція пройшла успішно, проте невдовзі Софії стало важко ходити, і надалі вона часто користувалася інвалідним візком.
[[Файл:Oscar II of Sweden & family 1900.jpg|міні|300пкс|Софія у родинному колі близько 1900 року]]
У 1890-х подружжя все рідше відвідує Софьєро. Королева від 1892 року віддає перевагу фермі Скіннарбол у Конгсвінгері, на півдні [[Норвегія|Норвегії]]. Вона часто подорожує [[Швеція|Швецією]], відвідує курорти Норвегії, Німеччини та Великої Британії. Під час візиту до Парижу пообідала в звичайному ресторані, чим привернула увагу громадськості.

Влітку 1903 року королівська родинна востаннє відвідала Софьєро.

Напружені, в політичному плані, відносини із [[Норвегія|Норвегією]] призвели до припинення дії унії у 1905 році. 7 червня стортинґ офіційно проголосив, що «король більше не виконує функції короля Норвегії». Це фактично означало загрозу війни, проте країнам вдалося домовитися і у вересні вони дійшли згоди. Софія із своєю поміркованістю та схильністю вирішувати все мирним шляхом дуже позитивно впливала на чоловіка в той час. Новим правителем Норвегії було обрано внучатого небожа Оскара, Карла Данського, що став королем під іменем [[Хокон VII|Хокона VII]].

У грудні 1907 року Оскар помер. Софія після цього відійшла від суспільного життя. Вона продовжувала подорожувати, і у 1909 відвідала Німеччину на автівці. Останній раз вдовіюча королева з'явилась на публіці 3 грудня 1913 року, виступивши перед майбутніми медсестрами ''Sophiahemmet'', серед яких була і донька її сина Оскара, Марія.

Софія пішла з життя від пневмонії 30 грудня того ж року в оточенні всієї великої родини. Їй було 77 років. Поховали королеву у Ріддірхольменкірхе.

== Родина ==
Чоловік — [[Оскар II]], король [[Швеція|Швеції]]

Діти:
* [[Густав V|Густав]] (1858—1950) — наступний король [[Швеція|Швеції]], був одружений з [[Вікторія Баденська|Вікторією Баденською]], мав трьох синів;
* [[Оскар Карл Август Бернадотт|Оскар]] (1859—1953) — герцог Готландський, граф Вісборг, був одружений з [[Ебба Бернадот|Еббою Мунк]], мали п'ятеро дітей;
* [[Карл Шведський|Карл]] (1861—1951) — герцог Вестерготландський, був одружений з [[Інгеборга Данська (1878—1958)|Інгеборгою Данською]], мав трьох доньок і сина;
* [[Євген Шведський|Євген]] (1865—1947) — герцог Нерке, відомий художник та меценат, одружений не був, дітей не мав.

== Генеалогія ==
{{Wikidata/Ancestors}}

== Нагороди ==
* Орден королеви Марії Луїзи (№ 854);
* [[Орден Серафимів]] (від 28 квітня 1908).

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Література ==
* Herman Lindqvist (2006). Historien om alla Sveriges drottningar. Norstedts Förlag. ISBN 91-1-301524-9.
* Lars Elgklou (1995). Familjen Bernadotte, en kunglig släktkrönika. Skogs boktryckeri Trelleborg. ISBN 91-7054-755-6.
* Lars O. Lagerqvist (1979). Bernadotternas drottningar. Albert Bonniers Förlag AB. ISBN 91-0-042916-3.

== Посилання ==
{{commonscat|Sofia of Nassau}}
* [http://www.historiesajten.se/visainfo.asp?id=180 Софія Нассау] {{ref-sv}}
* [http://livrustkammaren.se/sites/livrustkammaren.se/files/pdf/sofia.pdf Королева Софія]{{Недоступне посилання|date=травень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} {{ref-sv}}
* [https://web.archive.org/web/20121114101518/http://www.sofiero.se/nyhetskatalog/sofieros-historia/ Історія замку Софьєро] {{ref-sv}}
* [http://www.geneall.net/D/per_page.php?id=16346 Профіль на Geneall.net] {{ref-de}}
* [http://www.thepeerage.com/p10111.htm#i101106 Профіль на Thepeerage.com] {{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20140808065537/http://web.comhem.se/anetteskungar1/sofianassau.htm Відомості з життя Софії Нассау] {{ref-sv}}
* [https://web.archive.org/web/20110624044952/http://historiska-personer.nu/min-s/pa36cc5a7.html Принцеса Софія Вільгельміна Нассау] {{ref-sv}}
* [https://web.archive.org/web/20110804232631/http://www.aftenposten.no/meninger/kronikker/article1077415.ece?rfid=bm Остання королева союза. Стаття в «Aftenposten» від 10 липня 2005] {{ref-no}}
{{бібліоінформація}}

[[Категорія:Уродженці Вісбадена]]
[[Категорія:Померли у Стокгольмі]]
[[Категорія:Померли від пневмонії]]
[[Категорія:Поховані в Ріддаргольменській церкві]]
[[Категорія:Королеви Швеції]]
[[Категорія:Нассауська династія]]
[[Категорія:Бернадоти]]
[[Категорія:Кавалери ордена Серафимів]]
[[Категорія:Консортки]]
{{DEFAULTSORT:Нассауська_Софія}}

title: королева-консорт Швеції та Норвегії

Кінець правління: 1907 (Швеція) · 1905 (Норвегія)

Попередник: Луїза Нідерландська

Наступник: Вікторія Баденська (Швеція) · Мод Уельська (Норвегія)

Дата народження: 9 липня 1836

Місце народження: палац Бібріх, Вісбаден

Дата смерті: 30 грудня 1913 (77 років)

Місце смерті: Стокгольм, Швеція

Поховання: Ріддаргольменська церква

Дружина: Оскар II

Діти: Густав, Оскар, Карл, Євген

Династія: Нассау-Вайлбург

Батько: Вільгельм Нассау

Мати: Пауліна Вюртемберзька

Нагороди: Орден Королеви Марії Луїзи · орден Серафимів


text:
# Тинці
Тинці (рос. Тынцы) — село у Камєшковському районі Владимирської області Російської Федерації.
Входить до складу муніципального утворення Вахромеєвське сільське поселення. Населення становить 148 осіб (2010).

## Історія
Село розташоване на землях фіно-угорського народу мещери.
Від 1940 року належить до Камєшковського району. Спочатку у складі Івановської області, а від 1944 року — Владимирської області.
Згідно із законом від 11 травня 2005 року входить до складу муніципального утворення Вахромеєвське сільське поселення.

## Населення
| 1859 | 1897 | 1905 | 1926 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- |
| 482  | ↗593 | ↗712 | ↗953 | ↘151 | ↘148 |

title: Тинці

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[село]]
|тип_род         = села
|назва           = Тинці
|назва ін.       = Тынцы
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Владимирська область]]
|район           = [[Камєшковський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Вахромеєвське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 148 (2010){{RUS-VLA-census}}
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[UTC+3]], [[Літній час|літом]] [[UTC+4]]
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Владимирська область
}}
'''Тинці''' ({{lang-ru|Тынцы}}) — [[село]] у [[Камєшковський район|Камєшковському районі]] [[Владимирська область|Владимирської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Входить до складу муніципального утворення [[Вахромеєвське сільське поселення]]. Населення становить 148 осіб (2010){{RUS-VLA-census}}.

== Історія ==

Село розташоване на землях фіно-угорського народу [[Мещера (плем'я)|мещери]]<ref>''Боровков Е.'' [http://www.historicus.ru/mordva_muroma_meshera/ Мордва, мурома и мещера — древнее население Верхнего Поволжья] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200218152943/http://www.historicus.ru/mordva_muroma_meshera/ |date=18 лютого 2020 }}. Historicus.ru. {{ref-ru}}</ref>.

Від [[1940]] року належить до Камєшковського району. Спочатку у складі [[Івановська область|Івановської області]], а від [[1944]] року — Владимирської області.

Згідно із законом від 11 травня 2005 року входить до складу муніципального утворення Вахромеєвське сільське поселення<ref>[http://7law.info/vladimir/act4e/w729.htm Закон Владимирской области от 11.05.2005 № 51-ОЗ «О наделении Камешковского района и вновь образованных муниципальных образований, входящих в его состав, соответствующим статусом муниципальных образований и установлении их границ»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150708162647/http://7law.info/vladimir/act4e/w729.htm |date=8 липня 2015 }} {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Тынцы }}

{{Населення РФ | Тынцы | Графік }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Камєшковський район}}

{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Села Владимирської області]]
[[Категорія:Населені пункти Камєшковського району]]

title: село Тинці

Суб'єкт Російської Федерації: Владимирська область

Муніципальний район: Камєшковський район

Поселення: Вахромеєвське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: UTC+3, літом UTC+4

Основні дані:
Мапа
· Тинці · Тинці


text:
# Кіптявник колумбійський
Кіптявник колумбійський (Myiotheretes pernix) — вид горобцеподібних птахів родини тиранових (Tyrannidae). Ендемік Колумбії.

## Опис
Довжина птаха становить 18-21 см. Верхня частина тіла тьмяно-коричнева, крила темні, на крилах дві світло-коричневі або іржасті смуги. Хвіст чорний, крайні стернові пера мають іржасто-коричневі края, помітні в польоті. Горло біле, поцятковане попелястими смужками. Від дзьоба до очей ідуть білі смуги. Нижня частина тіла темно-руда, груди мають оливковий відтінок. Нижні покривні пера крил руді. Дзьоб і лапи чорні.

## Поширення і екологія
Колумбійські кіптявники є ендеміками гірського масиву Сьєрра-Невада-де-Санта-Марта на півночі Колумбії. Вони живуть у вологих гірських тропічних лісах та на узліссях, на північних і північно-західних схилах цього гірського масиву, зокрема в гірському хребті Сан-Лоренцо. Зустрічаються на висоті від 2100 до 2900 м над рівнем моря. Живляться комахами.

## Збереження
МСОП класифікує цей вид як такий, що перебуває під загрозою зникнення. За оцінками дослідників, популяція колумбійських кіптявників становить від 1000 до 2500 птахів. Їм загрожує знищення природного середовища.

title: Кіптявник колумбійський

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Кіптявник колумбійський
| status = EN
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref>{{cite web |url=https://www.iucnredlist.org/species/22699992/132069586 |title=''Myiotheretes pernix'' |author=BirdLife International |author-link=BirdLife International |year=2016 |accessdate=22 травня 2022 |archive-date=17 травня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210517004530/https://www.iucnredlist.org/species/22699992/132069586 }}</ref>
| image =Santa Marta Bush Tyrant.jpg
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| familia = [[Тиранові]] (Tyrannidae)
| genus = [[Кіптявник]] (''Myiotheretes'')
| species = '''Кіптявник колумбійський'''
| binomial = ''Myiotheretes pernix''
| binomial_authority = ([[Аутрам Бенгс|Bangs]], 1899)<ref name=bhl>{{cytuj pismo | url = https://www.biodiversitylibrary.org/item/19534#page/125/mode/1up | czasopismo = Proceedings of the Biological Society of Washington | tytuł = On some new or rare birds from the Sierra Nevada de Santa Marta, Colombia | autor = O. Bangs | rok = 1899 | wolumin = 13 | strony = 95–96}}</ref><ref name=tysd>{{cytuj pismo | url = http://digitallibrary.amnh.org/bitstream/handle/2246/719//v2/dspace/ingest/pdfSource/bul/B013a14.pdf?sequence=1&isAllowed=y | tytuł = XIV. List of birds collected in the district of Santa Marta, Colombia | autor = J. A. Allen | rok = 1900 | czasopismo = Bulletin of the American Museum of Natural History | wolumin = 13 | strony = 152}}</ref>
| range_map = Myiotheretes pernix map.svg
| range_map_caption = Ареал виду
| synonyms = ''Ochthodiaeta pernix'' <small>Bangs, 1899</small>
| wikispecies = Myiotheretes pernix
| commonscat = Myiotheretes pernix
| commons = Myiotheretes pernix
}}
'''Кіптявник колумбійський'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Myiotheretes pernix'') — [[вид]] [[Горобцеподібні|горобцеподібних]] птахів [[Родина (біологія)|родини]] [[Тиранові|тиранових]] (Tyrannidae)<ref name=ioc>{{cite web|editor1-last=Gill|editor1-first=Frank|editor1-link=Frank Gill (ornithologist)|editor2-last=Donsker|editor2-first=David|year=2022|title=Tyrant flycatchers|work=World Bird List Version 12.1|url=https://www.worldbirdnames.org/bow/flycatchers/|publisher=International Ornithologists' Union|accessdate=22 травня 2022|archive-date=4 травня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140504040959/https://www.worldbirdnames.org/bow/flycatchers/}}</ref>. [[Ендемік]] [[Колумбія|Колумбії]].

== Опис ==
[[Файл:Myiotheretes pernix.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Колумбійський кіптявник]]
Довжина птаха становить 18-21 см. Верхня частина тіла тьмяно-коричнева, крила темні, на крилах дві світло-коричневі або іржасті смуги. Хвіст чорний, крайні стернові пера мають іржасто-коричневі края, помітні в польоті. Горло біле, поцятковане попелястими смужками. Від дзьоба до очей ідуть білі смуги. Нижня частина тіла темно-руда, груди мають оливковий відтінок. Нижні покривні пера крил руді. Дзьоб і лапи чорні.

== Поширення і екологія ==
Колумбійські кіптявники є [[ендемік]]ами гірського масиву [[Сьєрра-Невада-де-Санта-Марта]] на півночі [[Колумбія|Колумбії]]<ref name=frio>{{cytuj pismo | url =http://www.alpec.org/documentos/articulo%20Rio%20Frio.pdf | tytuł = The threatened birds of the río Frío Valley, Sierra Nevada de Santa Marta, Colombia | autor = Ralf Strewe & Cristobal Navarro | czasopismo = Cotinga | wolumin = 22 | rok = 2004 | strony = 50}}</ref><ref name=arch>{{cytuj pismo | url = http://www.archive.org/stream/cu31924022518686#page/n409/mode/2up | tytuł = The birds of the Santa Marta region of Colombia: a study in altitudinal distribution | czasopismo = Annals of the Carnegie Museum | autor = W. E. Clyde Todd & M. A. Carriker | rok = 1922 | strony = 391}}</ref><ref name=hab>{{cytuj pismo | url = | tytuł = Understanding the distribution of a threatened bird at multiple levels: A hierarchical analysis of the ecological niche of the Santa Marta Bush-Tyrant (''Myiotheretes pernix'') | autor = Esteban Botero-Delgadillo, Nicholas J. Bayly, Sandra Escudero-Páez & María Isabel Moreno | czasopismo = The Condor | wolumin = 117 | wydanie = 4 | rok = 2015 | doi = 10.1650/CONDOR-15-26.1}}</ref>. Вони живуть у вологих гірських тропічних лісах та на узліссях, на північних і північно-західних схилах цього гірського масиву, зокрема в гірському хребті Сан-Лоренцо. Зустрічаються на висоті від 2100 до 2900 м над рівнем моря. Живляться комахами.

== Збереження ==
[[МСОП]] класифікує цей вид як такий, що перебуває [[під загрозою зникнення]]. За оцінками дослідників, популяція колумбійських кіптявників становить від 1000 до 2500 птахів. Їм загрожує знищення природного середовища.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q1261124}}

{{птахи-доробити}}

[[Категорія:Тиранові]]
[[Категорія:Птахи, описані 1899]]
[[Категорія:Птахи Сьєрра-Невади-де-Санта-Марти]]
[[Категорія:Ендемічні птахи Колумбії]]

title: ?Кіптявник колумбійський

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Родина: Тиранові (Tyrannidae)

Рід: Кіптявник (Myiotheretes)

Вид: Кіптявник колумбійський

Вікісховище: Myiotheretes pernix

Віківиди: Myiotheretes pernix


text:
# Полювання на людину (фільм, 1933)
«Полювання на людину» (англ. Man Hunt) — американський детектив режисера Ірвінга Каммінгса 1933 року.

## У ролях
- Джуніор Даркін — Вільям «Джуніор» Скотт, молодший
- Шарлотта Генрі — Джозі Вудворд
- Дороті Девенпорт — місіс Скотт
- Артур Вінтон — Джеймс Дж. Вілкі
- Едвард Ле-Сейнт — Генрі Вудворд
- Річард Карле — шериф Баском
- Карл Гросс — Авраам Джонс

title: Полювання на людину (фільм, 1933)

wikitext:
{{Фільм
|українська назва = Полювання на людину
|оригінальна назва = Man Hunt
|рік = 1933
|країна = {{USA}}
|режисер = [[Ірвінг Каммінгс]]
|сценарист = [[Сем Мінтц]], [[Леонард Праскінс]]
|продюсер = [[Дж. Дж. Бахманн]]
|оператор = [[Джозеф А. Валентайн]]
|композитор = [[Говард Джексон]]
|художник = [[Едвард С. Джуелл]]
|монтаж = [[Вільям Морган]]
|жанр = [[детектив]]
|тривалість = 65 хв.
|актори = [[Джуніор Даркін]]<br/>[[Шарлотта Генрі]]
|кінокомпанія = [[J.G. Bachmann Productions]]
}}
«'''Полювання на людину'''» ({{lang-en|Man Hunt}}) — [[Кінематограф США|американський]] [[детектив]] [[режисер]]а [[Ірвінг Каммінгс|Ірвінга Каммінгса]] [[1933 у кіно|1933 року]].

== Сюжет ==

== У ролях ==
* [[Джуніор Даркін]]'' ''— Вільям «Джуніор» Скотт, молодший
* [[Шарлотта Генрі]]'' ''— Джозі Вудворд
* [[Дороті Девенпорт]]'' ''— місіс Скотт
* [[Артур Вінтон]]'' ''— Джеймс Дж. Вілкі
* [[Едвард Ле-Сейнт]]'' ''— Генрі Вудворд
* [[Річард Карле]]'' ''— шериф Баском
* [[Карл Гросс]]'' ''— Авраам Джонс

== Посилання ==
* {{imdb title|0024294}}

{{Бібліоінформація}}

{{US-film-stub}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми США 1933]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Детективні фільми США]]
[[Категорія:Чорно-білі фільми США]]
[[Категорія:Фільми Ірвінга Каммінгса]]

title: Man Hunt

Жанр: детектив

Режисер: Ірвінг Каммінгс

Продюсер: Дж. Дж. Бахманн

Сценарист: Сем Мінтц, Леонард Праскінс

У головних · ролях: Джуніор Даркін · Шарлотта Генрі

Оператор: Джозеф А. Валентайн

Композитор: Говард Джексон

Монтаж: Вільям Морган

Художник: Едвард С. Джуелл

Кінокомпанія: J.G. Bachmann Productions

Дистриб'ютор: RKO Pictures

Країна: США


text:
# Андраш Райна
Андраш Райна (угор. Rajna András; 3 вересня 1960, Будапешт) — угорський весляр-байдарочник, виступав за збірну Угорщини від початку 1980-х до середини 1990-х років. Срібний призер літніх Олімпійських ігор в Атланті, срібний і бронзовий призер чемпіонатів світу, володар бронзових медалей міжнародного турніру «Дружба-84», багаторазовий переможець регат національного значення.

## Життєпис
Андраш Райна народився 3 вересня 1960 року в Будапешті. Активно займатися веслуванням почав у ранньому дитинстві, проходив підготовку в місцевому столичному спортивному клубі MTK.
Першого серйозного успіху на дорослому міжнародному рівні досягнув 1983 року, коли побував на чемпіонаті світу у фінському Тампере, звідки привіз бронзову нагороду, яку виграв у змаганнях чотиримісних байдарок на дистанції 500 метрів. Як член угорської національної збірної 1984 року мав брати участь в Олімпійських іграх в Лос-Анджелесі, проте країни соціалістичного табору з політичних причин бойкотували ці змагання, і замість цього він виступив на альтернативному турнірі «Дружба-84» в Східному Берліні, де теж досягнув успіху, зокрема завоював бронзові медалі у програмі одиночок на п'ятистах метрах і в програмі четвірок на тисячі метрів, при цьому його партнерами були Жолт Дьюлаї, Іштван Йоош і Чаба Абрахам.
1986 року Райна виступив на світовій першості в канадському Монреалі, де став срібним призером у двійках на півкілометровій дистанції. Завдяки низці вдалих виступів удостоївся права захищати честь країни на літніх Олімпійських іграх 1988 року в Сеулі — разом з напарником Тібором Хейї тут брав участь в гонці байдарок-двійок на кілометрі, зумів пробитися у фінальну стадію турніру, але у вирішальному заїзді фінішував лише дев'ятим. Через чотири роки пройшов кваліфікацію на Олімпіаду в Барселоні, у тій самій дисципліні цього разу прийшов до фінішу шостим (його партнером цього разу був Крістіан Бартфаї).
Після двох Олімпіад Андраш Райна залишився в основному складі збірної Угорщини і продовжив брати участь у найбільших міжнародних регатах. Так, у 1994 році він стартував на чемпіонаті світу в Мехіко, де у двійках на п'ятистах метрах виграв срібну медаль. Бувши одним з лідерів команди, вирушив на Олімпійські ігри 1996 року в Атланті, де у складі чотиримісного екіпажу, до якого також увійшли веслярі Аттіла Адровіц, Ференц Чіпеш і Габор Хорват, завоював «срібло» в гонці на 1000 метрів. Невдовзі після цих олімпійських змагань вирішив завершити кар'єру професійного спортсмена.

title: Андраш Райна

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я                = Андраш Райна
| повне_ім'я          =
| зображення          =
| розмір_зображення   =
| підпис              =
| прізвисько          =
| національність      =
| місце_проживання    =
| дата_народження     = 3.09.1960
| місце_народження    = [[Будапешт]]
| дата_смерті         =
| місце_смерті        =
| зріст               = 190 см
| вага                = 88 кг
| батько              =
| мати                =
| дружина             =
| чоловік             =
| діти                =
| вебсторінка         =
| країна              =
| вид_спорту          = [[Веслування на байдарках і каное]]
| дисципліна          = [[Байдарка]]
| спортивне_звання    =
| студентська_команда =
| клуб                =
| команда             =
| нац._збірна         = {{HUN}}
| статус_професіонала =
| тренери             =
| завершення_виступів =
| тренує              =
| світові             =
| регіональні         =
| національні         =
| олімпійські         =
| паралімпійські      =
| найвищий_рейтинг    =
| поточний_рейтинг    =
| особисті_рекорди    =
| медалі              =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry | {{HUN}} }}
{{MedalSport | [[Веслування на байдарках і каное]]}}
{{MedalCompetition|[[Олімпійські ігри]]}}
{{MedalSilver|[[Літні Олімпійські ігри 1996|1996 Атланта]]|[[Літні Олімпійські ігри 1996 — байдарки-четвірки, 1000 метрів (чоловіки)|байдарка-четвірка, 1000]]}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное|Чемпіонат світу]]}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1983|1983 Тампере]]|байдарка-четвірка, 500}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1986|1986 Монреаль]]|байдарка-двійка, 500}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1994|1994 Мехіко]]|байдарка-двійка, 500}}
| show-medals         = yes
| нагороди            =
}}
'''Андраш Райна''' ({{Lang-hu|{{угорське ім'я|Rajna András}}}}; [[3 вересня]] [[1960]], [[Будапешт]]) — угорський [[Веслування на байдарках і каное|весляр-байдарочник]], виступав за збірну Угорщини від початку 1980-х до середини 1990-х років. Срібний призер літніх Олімпійських ігор в Атланті, срібний і бронзовий призер чемпіонатів світу, володар бронзових медалей міжнародного турніру «[[Дружба-84]]», багаторазовий переможець регат національного значення.

== Життєпис ==
Андраш Райна народився 3 вересня 1960 року в [[Будапешт]]і. Активно займатися веслуванням почав у ранньому дитинстві, проходив підготовку в місцевому столичному спортивному клубі MTK.

Першого серйозного успіху на дорослому міжнародному рівні досягнув 1983 року, коли побував на чемпіонаті світу у фінському Тампере, звідки привіз бронзову нагороду, яку виграв у змаганнях чотиримісних байдарок на дистанції 500 метрів. Як член угорської національної збірної 1984 року мав брати участь в [[Літні Олімпійські ігри 1984|Олімпійських іграх в Лос-Анджелесі]], проте країни соціалістичного табору з політичних причин бойкотували ці змагання, і замість цього він виступив на альтернативному турнірі «[[Веслування на байдарках і каное на турнірі «Дружба-84»|Дружба-84]]» в Східному Берліні, де теж досягнув успіху, зокрема завоював бронзові медалі у програмі одиночок на п'ятистах метрах і в програмі четвірок на тисячі метрів, при цьому його партнерами були [[Дьюлаї Жолт|Жолт Дьюлаї]], [[Йоош Іштван|Іштван Йоош]] і [[Абрахам Чаба|Чаба Абрахам]].

1986 року Райна виступив на світовій першості в канадському Монреалі, де став срібним призером у двійках на півкілометровій дистанції. Завдяки низці вдалих виступів удостоївся права захищати честь країни на [[Літні Олімпійські ігри 1988|літніх Олімпійських іграх 1988 року в Сеулі]] — разом з напарником [[Тібор Хейї|Тібором Хейї]] тут брав участь в гонці байдарок-двійок на кілометрі, зумів пробитися у фінальну стадію турніру, але у вирішальному заїзді фінішував лише дев'ятим. Через чотири роки пройшов кваліфікацію на [[Літні Олімпійські ігри 1992|Олімпіаду в Барселоні]], у тій самій дисципліні цього разу прийшов до фінішу шостим (його партнером цього разу був [[Бартфаї Крістіан|Крістіан Бартфаї]]).

Після двох Олімпіад Андраш Райна залишився в основному складі збірної Угорщини і продовжив брати участь у найбільших міжнародних регатах. Так, у 1994 році він стартував на чемпіонаті світу в Мехіко, де у двійках на п'ятистах метрах виграв срібну медаль. Бувши одним з лідерів команди, вирушив на [[Літні Олімпійські ігри 1996|Олімпійські ігри 1996 року в Атланті]], де у складі чотиримісного екіпажу, до якого також увійшли веслярі [[Аттіла Адровіц]], [[Чіпеш Ференц|Ференц Чіпеш]] і [[Хорват Габор (байдарочник)|Габор Хорват]], завоював «срібло» в гонці на 1000 метрів. Невдовзі після цих олімпійських змагань вирішив завершити кар'єру професійного спортсмена.

== Посилання ==
* {{SportsReference|ra/andras-rajna-1|NAME=Андраш Райна}}
* [http://www.canoeresults.eu/medals?year=&name=Rajna+Andras Андраш Райна] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304141403/http://www.canoeresults.eu/medals?year=&name=Rajna+Andras |date=4 березня 2016 }} — медалі на найбільших міжнародних змаганнях{{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20100105013709/http://www.canoeicf.com/site/canoeint/if/downloads/result/Pages%201-41%20from%20Medal%20Winners%20ICF%20updated%202007-2.pdf?MenuID=Results%2F1107%2F0%2CMedal_winners_since_1936%2F1510%2F0 Списки чемпіонів та призерів з веслування на байдарках і каное (1936—2007)] {{Ref-en}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Райна Андраш}}
[[Категорія:Угорські веслувальники на байдарках і каное]]
[[Категорія:Веслувальники на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1988]]
[[Категорія:Веслувальники на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1992]]
[[Категорія:Веслувальники на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1996]]
[[Категорія:Уродженці Будапешта]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 1996]]
[[Категорія:Угорські срібні олімпійські медалісти]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Угорщина

Народження: 3 вересня 1960 (64 роки) · Будапешт

Вага: 88 кг

title: Спорт

Вид спорту: Веслування на байдарках і каное

Дисципліна: Байдарка

Нац. збірна: Угорщина

title: Олімпійські ігри

Срібло: 1996 Атланта · байдарка-четвірка, 1000

title: Чемпіонат світу

Бронза: 1983 Тампере · байдарка-четвірка, 500

Срібло:
1986 Монреаль · байдарка-двійка, 500
1994 Мехіко · байдарка-двійка, 500


text:
# Acomys nesiotes
Acomys nesiotes (Голчаста миша кіпрська; Bate, 1903) — ендемічний вид мишей родини Мишеві (Muridae).

## Історія вивчення
Вперше вид був описаний Дороті Бейт в 1903 році на Кіпрі, на вершині Кернія біля селища Дікомо. Після останнього спостереження за тваринами в 1980 році їх довгий час не знаходили і вважали вимерлими, допоки в 2007 році було знайдено 4 особини цього виду.

## Поширення
Населяє острів Кіпр.

## Опис
Живе на посушливих безводних територіях. Веде нічний спосіб життя.

title: Acomys nesiotes

wikitext:
{{Заголовок курсивом}}
{{Taxobox
| color = pink
| name = ''Acomys nesiotes''
| image =
| status = DD | status_system = IUCN
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (''Chordata'')
| classis = [[Ссавці]] (''Mammalia'')
| ordo = [[Гризуни]] (''Rodentia'')
| familia = [[Мишеві]] (''Muridae'')
| subfamilia = ''[[Deomyinae]]''
| genus = ''[[Acomys]]''
| subgenus = ''[[Acomys]]''
| species = '''''Acomys nesiotes'''''
| binomial = ''Acomys nesiotes''
| binomial_authority = Bate, 1903
| synonyms =
| wikispecies = Acomys nesiotes
| commonscat = Acomys nesiotes
}}

'''''Acomys nesiotes''''' (''Голчаста миша кіпрська''; <small>Bate, [[1903]]</small>) — [[ендемік|ендемічний]] вид мишей родини [[Мишеві]] (''Muridae'').

== Історія вивчення ==
Вперше вид був описаний [[Дороті Бейт]] в [[1903]] році на [[Кіпр]]і, на вершині [[Кернія]] біля селища [[Дікомо]]. Після останнього спостереження за тваринами в [[1980]] році їх довгий час не знаходили і вважали вимерлими, допоки в [[2007]] році було знайдено 4 особини цього виду.

== Поширення ==
Населяє острів [[Кіпр]].

== Опис ==
Живе на посушливих безводних територіях. Веде нічний спосіб життя<ref>{{Cite web |url=http://homepage.ntlworld.com/jean.wright93/sm/sm.htm |title=Архівована копія |accessdate=30 липень 2012 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20120218052004/http://homepage.ntlworld.com/jean.wright93/sm/sm.htm |archivedate=18 лютий 2012 |deadurl=yes }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Nowak, R.M. (ed.) 1999. Walkers Mammals of the World. Sixth edition. The Johns Hopkins University Press, Baltimore and London
* Wilson, D.E. and Reeder, D.M. (eds) 1993. Mammal Species of the World: a taxonomic and geographic reference. Second edition. Smithsonian Institution Press, Washington and London

== Посилання ==
* [http://www.bucknell.edu/msw3/browse.asp?id=13001013 [[Види ссавців світу]] (Третє видання)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120913071018/http://www.bucknell.edu/msw3/browse.asp?id=13001013 |date=13 вересня 2012 }}
* http://www.treknature.com/viewphotos.php?l=5&p=137373 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130514221504/http://www.treknature.com/viewphotos.php?l=5&p=137373 |date=14 травня 2013 }}
* https://web.archive.org/web/20111013123736/http://extinct.petermaas.nl/

{{Acomys}}

[[Категорія:Acomys]]
[[Категорія:Тварини, описані 1903]]
[[Категорія:Ссавці Кіпру]]
[[Категорія:Ендемічна фауна Кіпру]]

{{ссавці-доробити}}

title: ?Acomys nesiotes

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Гризуни (Rodentia)

Родина: Мишеві (Muridae)

Підродина: Deomyinae

Рід: Acomys

Підрід: Acomys

Вид: Acomys nesiotes

Вікісховище: Acomys nesiotes

Віківиди: Acomys nesiotes