text:
# Моштениця
Моштениця (словац. Moštenica) — село в Банськобистрицькому окрузі Банськобистрицького краю Словаччини. Перша письмова згадка про село датується 1340 роком.

## Населення
| Рік:            | 1994. | 2004.    | 2014.    | 2024.    |
| --------------- | ----- | -------- | -------- | -------- |
| Кількість осіб: | 160   | 189      | 215      | 241      |
| Різниця:        |       | +18,12 % | +13,75 % | +12,09 % |

| Рік:            | 2023. | 2024.   |
| --------------- | ----- | ------- |
| Кількість осіб: | 232   | 241     |
| Різниця:        |       | +3,87 % |

Етнічний склад населення станом на 2001 рік: словаки — 94,12 %, чехи — 0,53 %.
Станом на 31 грудня 2010 року в селі проживало 211 осіб, з них 108 чоловіків та 103 жінки.

title: Моштениця

wikitext:
{{Населений пункт Словаччини
|висота = 452<ref name="base_info">{{cite web |url=http://datacube.statistics.sk/#!/view/sk/VBD_SK_WIN/om5001rr/v_om5001rr_00_00_00_sk |title=Základná charakteristika |language=sk |date=2015-04-17 |author=Statistical Office of the Slovak Republic |accessdate=2021-11-21}}</ref>
|код= 48<ref name="base_info"/>
}}
'''Моштениця''' ({{lang-sk|Moštenica}}) — село в Банськобистрицькому окрузі Банськобистрицького краю Словаччини. Перша письмова згадка про село датується 1340 роком<ref>{{cite web |title=Moštenica. Basic characteristics   (31.12.2011) |url=http://app.statistics.sk/mosmis/eng/zaklad.jsp?txtUroven=430601&lstObec=508799 |accessdate=31 грудня 2024 |archiveurl=https://archive.today/20130418131402/http://app.statistics.sk/mosmis/eng/zaklad.jsp?txtUroven=430601&lstObec=508799 |archivedate=2013-04-18 |language=en}}</ref>.

== Населення ==
{{SK|pop}}
Етнічний склад населення станом на 2001 рік: [[словаки]] — 94,12 %, [[чехи]] — 0,53 %<ref>{{cite web |title=Moštenica. Selected results of 1991 and 2001 census |url=http://app.statistics.sk/mosmis/eng/scitanie.jsp?txtUroven=430601&lstObec=508799 |accessdate=31 грудня 2024 |archiveurl=https://archive.today/20120709223702/http://app.statistics.sk/mosmis/eng/scitanie.jsp?txtUroven=430601&lstObec=508799 |language=en |archive-date=2012-07-09}}</ref>.

Станом на 31 грудня 2010 року в селі проживало 211 осіб, з них 108 чоловіків та 103 жінки<ref>{{cite web |title=Demografia/Obyvatelstvo/tabulky/pocet_obyvatelov/ |url=http://portal.statistics.sk/files/Sekcie/sek_600/Demografia/Obyvatelstvo/tabulky/pocet_obyvatelov/poc_obyv_obce_2010.pdf |website=portal.statistics.sk |accessdate=31 грудня 2024 |archiveurl=http://web.archive.org/web/20110409045926/http://portal.statistics.sk/files/Sekcie/sek_600/Demografia/Obyvatelstvo/tabulky/pocet_obyvatelov/poc_obyv_obce_2010.pdf |archivedate=2011-04-09 |language=sk}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Банська Бистриця (округ)]]
[[Категорія:Засновані в Європі 1340]]
{{Округ Банська Бистриця}}

title: обец

Країна: Словаччина

Край: Банськобистрицький

Окрес: Банська Бистриця → SPARQL ←

· густота: 17,95 осіб/км²

Автомоб. ном.: BB

Поштовий індекс: 976 13 (pošta Slovenská Ľupča)

title: Карта

Карта:
Моштениця (Банськобистрицький край)
Моштениця у Вікісховищі


text:
# Пам'ятник Олександрі Деревській
Пам'ятник Олександрі Деревській в Ромнах — пам'ятник матері-героїні Олександрі Деревській, яка всиновила близько 48 дітей.
Пам'ятник встановлений на вул. Монастирська, 57 у 1982 році. Скульптор А. Сипко, архітектор В. Міненко.

## Опис
Олександра Аврамівна зображена в спокійній позі, в накинутій на плечі хустці. Скульптура установлена на високому постаменті, на фоні гранітної стели.

wikiname: ukwiki

title: Пам'ятник Олександрі Деревській

in_language: uk

wikitext:
{{пам'ятник}}
'''Пам'ятник Олександрі Деревській в [[Ромни|Ромнах]]''' — пам'ятник матері-героїні [[Деревська Олександра|Олександрі Деревській]], яка всиновила близько 48 дітей.

Пам'ятник встановлений на ''вул. Монастирська, 57'' у [[1982]] році. [[Скульптор]] А. Сипко, [[архітектор]] В. Міненко.

== Опис ==
Олександра Аврамівна зображена в спокійній позі, в накинутій на плечі хустці. [[Скульптура]] установлена на високому [[постамент]]і, на фоні [[граніт]]ної [[стела|стели]].

== Див. також ==
* [[Пам'ятники Ромен]]

== Література ==
* ''Дейнека А. И.'' [[Пам'ятки архітектури Сумщини|Памятники архитектуры Сумщины]]. — Х.: Прапор, 1989. {{ref-ru}}

[[Категорія:Пам'ятники Ромен]]
[[Категорія:Пам'ятники, встановлені 1982]]

title: Пам ' ятник Олександрі Деревській

Тип: пам'ятник

Статус спадщини: пам'ятка монументального мистецтва України місцевого значення d

Країна: Україна : ISO3166-1 alpha-3: UKR ; ISO3166-1 цифровий: 804 ;

Розташування: Ромни


text:
# Дяченко Ілля Олександрович
Ілля́ Олекса́ндрович Дяче́нко (нар. 2 серпня 1925, Юшківці) — український скульптор; член Спілки радянських художників України з 1965 року. Чоловік скульпторки Валентини Дяченко, батько скульптора Олександра Дяченка та графіка Оксани Дяченко-Цах.

## Біографія
Народився 2 серпня 1925 року в селі Юшківцях (нині Вінницький район Вінницької області, Україна). Протягом 1946—1951 років навчався у Київському училищі прикладного мистецтва, був учнем Ганни Малкової. Дипломна робота — дві тематичні вази (керівник Дмитро Головко).
Мешкав у Києві в будинку на вулиці Героїв Севастополя № 17 в, квартира № 69, потім в будинку на проспекті Космонавта Комарова № 12, квартира № 4.

## Творчість
Працював в галузі станкової та декоративної скульптури. Автор погрудь, композицій на тему німецько-радянської війни, медалей, присвячених визначним місцям Києва. Серед робіт:
- «Рекрут» (1963—1964, гіпс тонований; у співавторстві з Валентиною Дяченко);
- «Рік 1944» (1964, склобетон; у співавторстві з Валентиною Дяченко; Донецький обласний художній музей);
- «Війна осиротила» (1965, Музей історії Корсунь-Шевченківської битви);
- «Юний скульптор» (1965—1967, дерево; Уманський краєзнавчий музей);
- «Портрет Героя Радянського Союзу Пилипа Яковича Бондарчука» (1966—1967, дерево; Тульчинський краєзнавчий музей);
- «Мати» (1968, бетон;  у співавторстві з Валентиною Дяченко);
- «Господиня ланів» (1972, у співавторстві);
- «Вісті з фронту» (1972);
- погруддя Тараса Шевченка (1989, у співавторстві)

медалі
- героям Великої Вітчизняної війни (1975);
- арсенальцям (1977);
- «Золоті ворота» (1980, гіпс);
- «Аскольдова могила» (1980, гіпс);
- жертвам села Кортеліс (1980).

Брав участь у республіканських виставках з 1964 року, всесоюзних — з 1965 року.

title: Дяченко Ілля Олександрович

wikitext:
{{ІП|Дяченко}}
{{Особа|зображення = Дяченко Ілля Олександрович.jpg}}
'''Ілля́ Олекса́ндрович Дяче́нко''' ({{н}} [[2 серпня]] [[1925]], [[Юшківці (Вінницький район)|Юшківці]]) — український [[скульптор]]; член [[Національна спілка художників України|Спілки радянських художників України]] з 1965 року. [[Чоловік (шлюб)|Чоловік]] скульпторки [[Дяченко Валентина Олексіївна|Валентини Дяченко]], [[батько]] скульптора [[Дяченко Олександр Ілліч|Олександра Дяченка]] та [[графіка]] [[Дяченко-Цах Оксана Іллівна|Оксани Дяченко-Цах]].

== Біографія ==
Народився [[2 серпня]] [[1925]] року в селі [[Юшківці (Вінницький район)|Юшківцях]] (нині [[Вінницький район]] [[Вінницька область|Вінницької області]], [[Україна]]). Протягом 1946—1951 років навчався у [[Київське училище прикладного мистецтва|Київському училищі прикладного мистецтва]], був учнем [[Малкова Ганна Іванівна|Ганни Малкової]]. [[Дипломна робота]] — дві тематичні вази (керівник [[Головко Дмитро Федорович|Дмитро Головко]]).

Мешкав у [[Київ|Києві]] в будинку на [[Вулиця Героїв Севастополя (Київ)|вулиці Героїв Севастополя]] № 17 в, квартира № 69, потім в будинку на [[Проспект Любомира Гузара|проспекті Космонавта Комарова]] № 12, квартира № 4<ref>{{Cite web |url=https://shron1.chtyvo.org.ua/Spilka_khudozhnykiv_Ukrainy/Dovidnyk_chleniv_Spilky_khudozhnykiv_Ukrainy.pdf |title=Дяченко Ілля Олександрович / Довідник членів Спілки художників України. Київ. 1998. С. 47.|accessdate=5 травня 2021 |archive-date=21 січня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220121094413/https://shron1.chtyvo.org.ua/Spilka_khudozhnykiv_Ukrainy/Dovidnyk_chleniv_Spilky_khudozhnykiv_Ukrainy.pdf }}</ref>.

== Творчість ==
Працював в галузі станкової та декоративної скульптури. [[Автор]] [[погруддя|погрудь]], композицій на тему [[німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]], [[медаль|медалей]], присвячених визначним місцям Києва. Серед робіт:
* «Рекрут» (1963—1964, гіпс тонований; у співавторстві з Валентиною Дяченко);
* «Рік 1944» (1964, склобетон; у співавторстві з Валентиною Дяченко; [[Донецький обласний художній музей]]);
* «Війна осиротила» (1965, [[Музей історії Корсунь-Шевченківської битви]]);
* «Юний скульптор» (1965—1967, [[деревина|дерево]]; [[Уманський краєзнавчий музей]]);
* «Портрет Героя Радянського Союзу Пилипа Яковича Бондарчука» (1966—1967, дерево; [[Тульчинський краєзнавчий музей]]);
* «Мати» (1968, бетон;  у співавторстві з Валентиною Дяченко);
* «Господиня ланів» (1972, у співавторстві);
* «Вісті з фронту» (1972);
* погруддя Тараса Шевченка (1989, у співавторстві)
;медалі
* героям Великої Вітчизняної війни (1975);
* арсенальцям (1977);
* «Золоті ворота» (1980, [[гіпс]]);
* «Аскольдова могила» (1980, гіпс);
* жертвам села [[Кортеліси|Кортеліс]] (1980).
Брав участь у республіканських [[виставка]]х з 1964 року, всесоюзних — з 1965 року.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* Дяченко Ілля Олександрович // {{УРХ|С=149}};
* {{книга|частина=Дяченко, Илья Александрович |заголовок = Художники народов СССР. Биобиблиографический словарь|місце = Москва |видавництво = «Искусство»|рік  = 1976 |том  = 3 (Георгадзе—Елгин)|сторінки   =513 |ref  = Художники народов СССР }} {{ref-ru}};
* {{ЕСУ|том=8|автор=[[Дерегус Наталія Михайлівна|Н. М. Дерегус-Лоренс]]|стаття=Дяченко Ілля Олександрович|id=19800}}

{{нк}}
{{Портали|Біографії|Скульптура|Київ}}

[[Категорія:Радянські скульптори]]
[[Категорія:Скульптори Києва]]
[[Категорія:Члени Національної спілки художників України]]

title: Дяченко Ілля Олександрович

Народився: 2 серпня 1925 (99 років) · Юшківці, Оратівський район, Уманська округа, Українська СРР, СРСР

Країна: СРСР · Україна

Діяльність: скульптор

Вчителі: Головко Дмитро Федорович

Членство: Спілка радянських художників України

У шлюбі з: Дяченко Валентина Олексіївна

Діти: Дяченко Олександр Ілліч і Дяченко-Цах Оксана Іллівна


text:
# Епель Ілон
Епель Ілон (англ. Epel K. Ilon) (1952, Чуук) — мікронезійський політичний діяч. Міністр закордонних справ Мікронезії (1997—2000).

## Життєпис
Народився у 1952 році в місті Мортлокс, штат Чуук. Відвідував початкову та середню школи, згодом перейшов до середньої школи Саратога Спрінгз у Нью-Йорку за американською стипендією і закінчив її у 1970 році. У нього є ступінь бакалавра за освітою у Шамінадському коледжі на Гаваях та ступінь магістра консультування та кадрових послуг Державного університету Нью-Йорка в Олбані.
Після закінчення навчання Ілон рік викладав у середній школі Ксав'є в Чууку та був інструктором програми розширення коледжу Мікронезії в Чууку.
На дипломатичній роботі працював на різних посадах, зокрема заступником секретаря департаменту зовнішніх справ до його останньої відставки, як того вимагає закон; він був начальником відділу американських відносин, який згодом був організований, щоб охопити всю Америку та Європу. Він був представником Мікронезії у Вашингтоні, округ Колумбія, протягом п'яти років. До цього він працював до кінця 1986 року на посаді помічника офіцера зв'язку в Управлінні зв'язку Мікронезії у Вашингтоні, округ Колумбія. Він переїхав до штату Понпеї на момент створення уряду Мікронезії.
Був головою консультативної групи з питань економічного управління (EMPAT); обіймав посаду віцеголови робочої групи президента з питань реструктуризації та реформ уряду; був співголовою Спільної комісії з комерційної політики та питань торгівлі та інвестицій США. Він був делегатом, який представляв Мортлок в Конституційній комісії про державну владу в штаті Чуук.
16 липня 1997 року Президент Мікронезії Джейкоб Нена висунув Епеля Ілона на посаду секретаря Департаменту зовнішніх справ та закликав Конгрес дати згоду на його призначення. Номінація була передана спікеру Конгресу Джеку Фріцу 9 липня 1997 року з листом президента, в якому він стверджує, що Ілон відповідає очікуванням лідерства у Департаменті зовнішніх справ. На посаді секретаря (Міністра) закордонних справ Федеративних Штатів Мікронезії працював до 2000 року. За його каденції 17 вересня 1999 року Федеративні Штати Мікронезії визнали незалежність України та встановили з нею дипломатичні відносини.

title: Епель Ілон

wikitext:
{{особа
|ім'я              =Епель Ілон
|оригінал імені    ={{lang-en|Epel K. Ilon}}
|зображення        =
|підпис_зображення =
|розмір            =
|дата народження   =1952
|місце народження  =[[Мортлокс]], штат [[Чуук]]
|дата смерті       =
|місце смерті      =
|причина смерті    =
|поховання         =
|підданство        =
|громадянство      ={{FSM}}
|alma mater        =
|відомий_(відома)  =[[Список міністрів закордонних справ Мікронезії|Міністр закордонних справ Мікронезії]]
|рід діяльності    =
|національність    =
|військове звання  =
|партія            =
|нагороди          =
}}
'''Епель Ілон''' ({{lang-en|Epel K. Ilon}}) ([[1952]], [[Чуук]]) — [[Мікронезія|мікронезійський]] політичний діяч. [[Список міністрів закордонних справ Мікронезії|Міністр закордонних справ Мікронезії]] (1997—2000).

== Життєпис ==
Народився у [[1952]] році в місті Мортлокс, штат [[Чуук]]. Відвідував початкову та середню школи, згодом перейшов до середньої школи Саратога Спрінгз у [[Нью-Йорк]]у за американською стипендією і закінчив її у 1970 році. У нього є ступінь бакалавра за освітою у Шамінадському коледжі на Гаваях та ступінь магістра консультування та кадрових послуг Державного університету [[Нью-Йорк]]а в [[Олбані (Нью-Йорк)|Олбані]].

Після закінчення навчання Ілон рік викладав у середній школі Ксав'є в [[Чуук]]у та був інструктором програми розширення коледжу Мікронезії в Чууку.

На дипломатичній роботі працював на різних посадах, зокрема заступником секретаря департаменту зовнішніх справ до його останньої відставки, як того вимагає закон; він був начальником відділу американських відносин, який згодом був організований, щоб охопити всю Америку та Європу. Він був представником Мікронезії у [[Вашингтон]]і, [[округ Колумбія]], протягом п'яти років. До цього він працював до кінця 1986 року на посаді помічника офіцера зв'язку в Управлінні зв'язку Мікронезії у Вашингтоні, округ Колумбія<ref>{{Cite web |url=https://books.google.com.ua/books?id=pBARAAAAIAAJ&pg=PA311&lpg=PA311&dq=Epel+K.+Ilon&source=bl&ots=2jfyK_b9RG&sig=ACfU3U08HSBfJy3SjaeWqf_1AsJ8toM7qw&hl=de&sa=X&ved=2ahUKEwig6M7o-erpAhWDl4sKHQIMCnMQ6AEwBnoECAUQAQ#v=onepage&q=Epel%20K.%20Ilon&f=false |title=1982 Omnibus Territories: Hearing Before the Committee on Energy and Natural |accessdate=5 червня 2020 |archive-date=5 червня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200605150859/https://books.google.com.ua/books?id=pBARAAAAIAAJ&pg=PA311&lpg=PA311&dq=Epel+K.+Ilon&source=bl&ots=2jfyK_b9RG&sig=ACfU3U08HSBfJy3SjaeWqf_1AsJ8toM7qw&hl=de&sa=X&ved=2ahUKEwig6M7o-erpAhWDl4sKHQIMCnMQ6AEwBnoECAUQAQ#v=onepage&q=Epel%20K.%20Ilon&f=false }}</ref>. Він переїхав до [[Понпеї (штат)|штату Понпеї]] на момент створення уряду Мікронезії.

Був головою консультативної групи з питань економічного управління (EMPAT); обіймав посаду віцеголови робочої групи президента з питань реструктуризації та реформ уряду; був співголовою Спільної комісії з комерційної політики та питань торгівлі та інвестицій США. Він був делегатом, який представляв Мортлок в Конституційній комісії про державну владу в штаті [[Чуук]].

16 липня 1997 року Президент Мікронезії [[Джейкоб Нена]] висунув Епеля Ілона на посаду секретаря Департаменту зовнішніх справ та закликав Конгрес дати згоду на його призначення. Номінація була передана спікеру Конгресу Джеку Фріцу 9 липня 1997 року з листом президента, в якому він стверджує, що Ілон відповідає очікуванням лідерства у Департаменті зовнішніх справ. На посаді секретаря (Міністра) закордонних справ Федеративних Штатів Мікронезії працював до 2000 року<ref>{{Cite web |url=https://www.fsmgov.org/press/pr071727.htm |title=Ilon Nominated as Secretary of External Affairs |accessdate=5 червня 2020 |archive-date=5 червня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200605150218/https://www.fsmgov.org/press/pr071727.htm }}</ref>. За його каденції 17 вересня 1999 року Федеративні Штати Мікронезії визнали незалежність [[Україна|України]] та встановили з нею дипломатичні відносини.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Політики Федеративних Штатів Мікронезії]]
[[Категорія:Дипломати Федеративних Штатів Мікронезії]]
[[Категорія:Міністри закордонних справ Федеративних Штатів Мікронезії]]

title: англ. Epel K. Ilon

Народився: 1952 · Мортлокс, штат Чуук

Громадянство: Федеративні Штати Мікронезії

Відомий завдяки: Міністр закордонних справ Мікронезії


text:
# Альберто Джакометті
Альберто Джакометті (італ. Alberto Giacometti; 10 жовтня 1901, Боргоново, кантон Граубюнден, Швейцарія — 11 січня 1966, Кур, Граубюнден, Швейцарія, похований в Боргоново) — швейцарський скульптор, живописець і графік, один із найбільших майстрів XX століття. Брат архітектора Бруно Джакометті.

## Біографія і творчість
Народився в Боргоново комуни Стампа швейцарського кантону Граубюнден в родині художника-імпресіоніста Джованні Джакометті і Анетти Джакометті-Штампа. Альберто був старший з чотирьох дітей у родині художника. Рід Джакометті походив з протестантських біженців, які рятувалися від інквізиції.
Інтерес до мистецтва виник у Альберто вже в ранньому дитинстві, коли він почав займатися ліпленням і живописом. В 1919 -1920 рр. навчався живопису в Женеві, в Школі витончених мистецтв та Школі мистецтв та ремесел по класу скульптури. В 1920 та 1921 подорожував по Італії, де познайомився з класикою італійського мистецтва і пам'ятниками Стародавнього Риму.
З 1922 року жив і працював в Парижі, де зблизився з Андре Бретоном, Луї Арагоном, Пікассо, Міро, Максом Ернстом, Сартром, Беккетом та іншими. Навчався в студії Гранд Шомьєр в Парижі (1922 -1925) у Е. А. Бурделя. Літні місяці проводив в Швейцарії.
Ранні роботи Джакометті виконані в реалістичній манері, проте в Парижі він зазнає впливу кубізму («Торс», 1925; «Персонажі», 1926–1927), захоплюється мистецтвом Африки, Океанії, древньої Америки («Голова», 1925; «скорчившись чоловічок», 1926; «Жінка-ложка», 1926).
Публікувався в журналі «Сюрреалізм на службі революції». В 1927 його роботи були представлені в Салоні Тюїльрі, перша персональна виставка відбулася в 1932. Скульптура цих років («Жінка-ложка», 1926; «Клітка», 1930; «Жінка з перерізаним горлом», 1932; «Сюрреалістичний стіл», 1933) з'єднує елементи кубізм а з архаїчної пластикою Океанії, сновідческіе фантастикою, агресією та еротизмом.
Після Другої світової війни, роки якої Джакометті прожив у Женеві, він приходить до нової, більш гуманістичної манері в скульптурах, портретного живопису та графіці («Той, хто йде людина», 1947; "Портрет Аннети «, ок. 1950;» Бюст Дієго ", 1954).
Під час Другої світової війни Джакометті перебував у Швейцарії. Там у 1946 році він познайомився з Аннет Арм, секретарем Червоного Хреста; вони одружилися в 1949 році. Вона стала його головною жіночою моделлю на все життя.
Після шлюбу його крихітні скульптури стали більше, але чим більше вони зростали, тим тонкіше вони стали. Фігури його скульптур виглядають ізольованими і сильно послабленими, як результат безперервної переробки. Також однією з люблених моделей Джакометті був його молодший брат Дієго.
У післявоєнний період Джакометті був відзначений багатьма, включаючи Сартра та Жене, як видатний художник — екзистенціаліст. Його тонкі фігури, що представляються самотніми у величезному просторі космосу, в цілому висловлюють почуття ізольованості особистості, характерне для французького авангарду. Письменник Франсіс Понж яскраво відбив цей аспект творчості Джакометті в статті «Reflexions sur les statuettes, figures et peintures d'Alberto Giacometti» опублікованої в «Cahiers d'Art", Париж, 1951.
«Людина … людська особа … вільна особистість … Я … кат і жертва одночасно … одночасно мисливець і видобуток … Людина — і самотня людина — втратили зв'язок — у напівзруйнованому страдницькому світі — хто шукає себе — починаючи з нуля. Виснажена, змучена, худа, гола. Безцільно блукає в натовпі. Людина, яка турбується про людину, що терпить терор від людини. Самостверджуються останнім часом в ієратичній позиції найвищої елегантності. Пафос граничного Знеможений, особистість, яка втратила зв'язок. Людина біля стовпа своїх протиріч більше вже не жертвує собою. Згорілий. Твоя правда, дорогий друже. Людина на бруківці як розплавлене залізо, і вона не може підняти своїх важких ніг. Починаючи з грецької скульптури, з Лорана та Майоля людина горіла на вогнищі! Це безсумнівна правда що після Ніцше та Бодлера прискорилося руйнування цінностей … Вони копали навколо нього, його цінностей, влазили під шкіру і все заради того, щоб нагодувати вогонь? Людина не тільки нічого не має, вона не є нічим більшим ніж її Я».
У скульптурі зрілого Джакометті займала проблема співвідношення обсягів і мас, загадка людської фігури, у живопису та малюнку — проблема просторової глибини, загадка людського обличчя.

## Визнання
У місті Кур, де помер Альберто Джакометті, в честь нього була названа одна з вулиць (нім. Giacomettistrasse). Його зображено на купюрі вартістю 100 швейцарських франків.

## Фонд мистецтва Альберта Джакометті
Фонд Альберто і Аннет Джакометті, отримавши заповіт від вдови Альберто Джакометті Аннет, має колекцію близько 5000 робіт, часто виставлених по всьому світу через виставки та довгострокові експозиції. Фонд був створений у 2003 році і має на меті сприяння, розповсюдження, збереження та захист робіт Альберто Джакометті.
Фонд «Альберто Джакометті-Стіфунг», створений в Цюріху в 1965 році, має меншу колекцію робіт, придбаних з колекції промисловця Пітсбурга Г. Девіда Томпсона.

## Комерційна цінність
Роботи Альберто Джакометті високо цінуються на ринку творів мистецтва. У лютому 2010 на лондонському аукціоні Sotheby's за рекордну для творів мистецтва на той момент суму в 65 млн фунтів стерлінгів (понад 104 млн доларів) була продана скульптура Джакометті «крокує I».

## Джакометті про мистецтво
- Ecrits. Paris: Hermann, 1991

## Фільми
- Короткометражний фільм «Альберто Джакометті», 1966
- Документальний фільм Ернста Шайдіггера «Альберто Джакометті», 2001
- Короткометражний фільм Сема Чена «Вічне споглядання» (Eternal Gaze), 2003
- Документальний фільм Хайнца Бютлера за участю Яна Крюжье «Альберто Джакометті — Очі до горизонту» (нім. Alberto Giacometti - Die Augen am Horizont) , 2005
- Художній фільм «Фінальний портрет» (англ. Final Portrait, Велика Британія, 2017), за мотивами книги Джеймс Лорд[en] «A Giacometti Portrait». Режисер та сценарист фільму — Стенлі Туччі, у ролі Альберто Джакометті — Джеффрі Раш.

## Сім'я
- Джованні Джакометті (1868–1933) — батько, швейцарський художник і графік.
- Дієго Джакометті (1902–1985) — молодший брат, швейцарський скульптор та дизайнер.
- Бруно Джакометті (1907–2012) — молодший брат, швейцарський архітектор.
- Захарія Джакометті (1893–1970) — старший нерідний брат, швейцарський науковий співробітник конституційного права і професор Цюріхського університету. Його разом з братом Корнеліо усиновила у 1905 році, зразу після смерті батьків, їх тітка Анетт та її чоловік Джованні Джакометті

title: Альберто Джакометті

wikitext:
{{Othernames|Джакометті}}
{{особа}}
'''Альберто Джакометті''' ({{lang-it|Alberto Giacometti}}; {{ДН|10|10|1901}}, Боргоново, кантон [[Граубюнден]], [[Швейцарія]] — {{ДС|11|1|1966}}, [[Кур (Граубюнден)|Кур]], [[Граубюнден]], Швейцарія, похований в Боргоново) — [[Швейцарія|швейцарський]] [[скульптура|скульптор]], [[живописець]] і [[графік]], один із найбільших майстрів XX століття. Брат архітектора [[Бруно Джакометті]].

== Біографія і творчість ==
<!-- [[Файл:HirshornGarden.jpg|left|200px|Альберто Джакометти. ''Монументальная голова''. Музей Гіршгорна, [[Вашингтон (город)|Вашингтон]]]] -->
Народився в {{iw2|Боргоново|||Borgonovo}} комуни {{iw2|Стампа|||Stampa}} швейцарського кантону [[Граубюнден]] в родині художника-імпресіоніста [[Джованні Джакометті]] і Анетти Джакометті-Штампа. Альберто був старший з чотирьох дітей у родині художника. Рід Джакометті походив з протестантських біженців, які рятувалися від інквізиції.

Інтерес до мистецтва виник у Альберто вже в ранньому дитинстві, коли він почав займатися ліпленням і живописом. В [[1919]] -[[1920]] рр. навчався живопису в [[Женева|Женеві]], в Школі витончених мистецтв та Школі мистецтв та ремесел по класу скульптури. В [[1920]] та [[1921]] подорожував по Італії, де познайомився з класикою італійського мистецтва і пам'ятниками [[Стародавній Рим|Стародавнього Риму]].

[[Файл:Grave of Alberto Giacometti.JPG|thumb|200px|Могила Альберто Джакометті в Боргоново, Швейцарія]]
[[Файл:Alberto Giacometti's Grave plaque.JPG|thumb|200px|left|Таблиця з прізвищем на надгробному камені могили Альберто Джакометті]]
З [[1922]] року жив і працював в [[Париж]]і, де зблизився з [[Андре Бретон]]ом, [[Луї Арагон]]ом, [[Пікассо]], [[Хоан Міро|Міро]], Максом [[Макс Ернст|Ернстом]], [[Сартр]]ом, [[Беккет]]ом та іншими. Навчався в студії Гранд Шомьєр в Парижі ([[1922]] -[[1925]]) у [[Бурдель|Е. А. Бурделя]]. Літні місяці проводив в Швейцарії.

Ранні роботи Джакометті виконані в реалістичній манері, проте в Парижі він зазнає впливу [[кубізм]]у («Торс», [[1925]]; «Персонажі», [[1926]]–[[1927]]), захоплюється мистецтвом Африки, Океанії, древньої Америки («Голова», 1925; «скорчившись чоловічок», 1926; «Жінка-ложка», 1926).

Публікувався в журналі «[[Сюрреалізм]] на службі революції». В [[1927]] його роботи були представлені в Салоні [[Тюїльрі (палац)|Тюїльрі]], перша персональна виставка відбулася в [[1932]]. Скульптура цих років («Жінка-ложка», [[1926]]; «Клітка», [[1930]]; «Жінка з перерізаним горлом», [[1932]]; «Сюрреалістичний стіл», [[1933]]) з'єднує елементи [[кубізм]] а з архаїчної пластикою [[Океанія|Океанії]], сновідческіе фантастикою, агресією та еротизмом.

Після [[Друга світова війна|Другої світової війни]], роки якої Джакометті прожив у Женеві, він приходить до нової, більш гуманістичної манері в скульптурах, портретного живопису та графіці («Той, хто йде людина», [[1947]]; "Портрет Аннети «, ок. [[1950]];» Бюст Дієго ", [[1954]]).

Під час Другої світової війни Джакометті перебував у Швейцарії. Там у 1946 році він познайомився з Аннет Арм, секретарем Червоного Хреста; вони одружилися в 1949 році. Вона стала його головною жіночою моделлю на все життя.
Після шлюбу його крихітні скульптури стали більше, але чим більше вони зростали, тим тонкіше вони стали. Фігури його скульптур виглядають ізольованими і сильно послабленими, як результат безперервної переробки. Також однією з люблених моделей Джакометті був його молодший брат Дієго.

У післявоєнний період Джакометті був відзначений багатьма, включаючи [[Жан-Поль Сартр|Сартра]] та [[Жан Жене|Жене]], як видатний художник — [[екзистенціалізм|екзистенціаліст]]. Його тонкі фігури, що представляються самотніми у величезному просторі космосу, в цілому висловлюють почуття ізольованості особистості, характерне для французького [[авангард (мистецтво)|авангарду]]. Письменник [[Франсіс Понж]] яскраво відбив цей аспект творчості Джакометті в статті «Reflexions sur les statuettes, figures et peintures d'Alberto Giacometti» опублікованої в [[«Cahiers d'Art"]], [[Париж]], [[1951]].
''«Людина … людська особа … вільна [[особистість]] … [[Структурна модель психіки (психоаналіз)|Я]] … кат і жертва одночасно … одночасно мисливець і видобуток … Людина — і самотня людина — втратили зв'язок — у напівзруйнованому страдницькому світі — хто шукає себе — починаючи з нуля. Виснажена, змучена, худа, гола. Безцільно блукає в натовпі. Людина, яка турбується про людину, що терпить [[терор]] від людини. Самостверджуються останнім часом в ієратичній позиції найвищої елегантності. Пафос граничного Знеможений, особистість, яка втратила зв'язок. Людина біля стовпа своїх протиріч більше вже не жертвує собою. Згорілий. Твоя правда, дорогий друже. Людина на бруківці як розплавлене залізо, і вона не може підняти своїх важких ніг. Починаючи з [[скульптура Стародавньої Греції|грецької скульптури]], з [[Лоран, Анрі (скульптор)|Лорана]] та [[Арістид Майоль|Майоля]] людина горіла на вогнищі! Це безсумнівна правда що після [[Ніцше, Фрідріх Вільгельм|Ніцше]] та [[Бодлер, Шарль|Бодлера]] прискорилося руйнування цінностей … Вони копали навколо нього, його цінностей, влазили під шкіру і все заради того, щоб нагодувати вогонь? Людина не тільки нічого не має, вона не є нічим більшим ніж її [[Структурна модель психіки (психоаналіз)|Я]]».''

У скульптурі зрілого Джакометті займала проблема співвідношення обсягів і мас, загадка людської фігури, у живопису та малюнку — проблема просторової глибини, загадка людського обличчя.

== Визнання ==
У місті [[Кур (Граубюнден)|Кур]], де помер Альберто Джакометті, в честь нього була названа одна з вулиць ({{lang-de|Giacomettistrasse}}). Його зображено на купюрі вартістю 100 [[Швейцарський франк|швейцарських франків]].

== Фонд мистецтва Альберта Джакометті ==
Фонд Альберто і Аннет Джакометті, отримавши заповіт від вдови Альберто Джакометті Аннет, має колекцію близько 5000 робіт, часто виставлених по всьому світу через виставки та довгострокові експозиції. Фонд був створений у 2003 році і має на меті сприяння, розповсюдження, збереження та захист робіт Альберто Джакометті.

Фонд «Альберто Джакометті-Стіфунг», створений в Цюріху в 1965 році, має меншу колекцію робіт, придбаних з колекції промисловця Пітсбурга Г. Девіда Томпсона.

== Комерційна цінність ==
[[Файл: CHF100 8 front.jpg | thumb|Альберто Джакометті на 100-франкової швейцарської банкноті]]
Роботи Альберто Джакометті високо цінуються на ринку творів мистецтва. У лютому [[2010]] на лондонському аукціоні [[Sotheby's]] за рекордну для творів мистецтва на той момент суму в 65 млн [[фунт стерлінгів|фунтів стерлінгів]] (понад 104 млн [[долар США|доларів]]) була продана скульптура Джакометті «[[крокує I]]»<ref>{{Cite web |url=http://www.bbc.co.uk/russian/entertainment/2010/02/100203_giacometti_record.shtml |title=БіБіСі: «Скульптура Джакометті встановила світовий рекорд на торгах» |accessdate=16 вересня 2011 |archive-date=7 лютого 2010 |archive-url=https://web.archive.org/web/20100207150752/http://www.bbc.co.uk/russian/entertainment/2010/02/100203_giacometti_record.shtml }}</ref>.

== Джакометті про мистецтво ==
* Ecrits. Paris: Hermann, 1991

== Посилання ==
*[[Сальваторе Гарау]]

== Література ==
* Bonnefoy Y. Alberto Giacometti: Biographie d'une œuvre. Paris: Flammarion, 1991
* Genet J. L'atelier d'Alberto Giacometti. Paris: L'Arbalète, 1992
* [[Франсіс Понж|Ponge F]]. Reflections on Statuettes, Figures & Paintings of Alberto Giacometti / / Art in Theory. 1900—1990. Oxford, 1993. P.614-615.
* Sylvester D. Looking at Giacometti. New York: Owl Books, 1997
* Dupin J. Alberto Giacometti, textes pour une approche, Paris: Fourbis, 1991.
* Lord J. Mythic Giacometti. New York: Farrar, Straus and Giroux, 200
* Milz M. Samuel Beckett und Alberto Giacometti: das Innere als Oberfläche. Würzburg: Königshausen und Neumann, 2006
* [[Рене Шар]]. ''Альберто Джакометті''. [[Дюпен, Жак|Жак Дюпен]]. ''Неможлива реальність''/ / Простір іншими словами. СПб: Изд-во Івана Лімбаха, 2005, с. 177—278; 269—280.
* Альберто Джакометті. Скульптура, живопис, графіка: Виставка із зібрань Швейцарії. М.: [[Державний музей образотворчих мистецтв імені О. С. Пушкіна]], 2008

== Фільми ==
* Короткометражний фільм «Альберто Джакометті», [[1966]]
* Документальний фільм [[Ернст, Шайдіггер|Ернста Шайдіггера]] «Альберто Джакометті», [[2001]]
* Короткометражний фільм [[Сем, Чен|Сема Чена]] «Вічне споглядання» (Eternal Gaze), [[2003]]
* Документальний фільм [[Бютлер, Хайнц|Хайнца Бютлера]] за участю [[Крюжье, Ян|Яна Крюжье]] «Альберто Джакометті — Очі до горизонту» ({{lang-de | Alberto Giacometti - Die Augen am Horizont}}) , [[2005]]
* Художній фільм «[[Останній портрет|Фінальний портрет]]» ({{lang-en|Final Portrait}}, Велика Британія, 2017), за мотивами книги {{iw2|Джеймс Лорд|||James Lord (author)}} «A Giacometti Portrait». Режисер та сценарист фільму — [[Стенлі Туччі]], у ролі Альберто Джакометті — [[Джеффрі Раш]].

== Сім'я ==
* [[Джованні Джакометті]] ([[1868]]–[[1933]]) — батько, швейцарський художник і графік.
* Дієго Джакометті ([[1902]]–[[1985]]) — молодший брат, швейцарський скульптор та дизайнер.
* [[Бруно Джакометті]] ([[1907]]–[[2012]]) — молодший брат, швейцарський архітектор.
* Захарія Джакометті ([[1893]]–[[1970]]) — старший нерідний брат, швейцарський науковий співробітник конституційного права і професор Цюріхського університету. Його разом з братом Корнеліо усиновила у 1905 році, зразу після смерті батьків, їх тітка Анетт та її чоловік [[Джованні Джакометті]]

== Примітки ==
{{reflist}}
{{нормативний контроль}}

{{DEFAULTSORT:Джакометті Альберто}}
[[Категорія:Швейцарські художники]]
[[Категорія:Французькі художники]]
[[Категорія:Швейцарські скульптори]]
[[Категорія:Французькі скульптори]]
[[Категорія:Сюрреалізм]]
[[Категорія:Скульптори XX століття]]
[[Категорія:Люди на банкнотах]]

title: фр. Alberto Giacometti

Народився: 10 жовтня 1901[…] · Borgonovod, Брегалья, Bergelld, Bezirk Maloja / Distretto di Maloggiad, Граубюнден, Швейцарія

Помер: 11 січня 1966[…] (64 роки) · Кур, Швейцарія · ·хронічне обструктивне захворювання легень

Поховання: Borgonovod

Країна: Швейцарія · Франція

Діяльність: скульптор, художник, письменник, дизайнер ювелірних прикрас, літограф, рисувальник, ілюстратор

Галузь: скульптура

Alma mater: Академія Ґранд-Шом'єр

Вчителі: Антуан Бурдель

Знання мов: італійська, німецька і французька

Напрямок: сюрреалізм

Жанр: абстракціонізм, фігуркаd, анімалістика, жанрове малярство, пейзаж, портрет і натюрморт

Magnum opus: Grande Femme IId, Grande tête minced, L'Homme qui marche Id і Q124734204?

Батько: Джованні Джакометті

Мати: Annetta Giacomettid

Брати, сестри: Diego Giacomettid, Бруно Джакометті і Ottilia Giacomettid

У шлюбі з: Annette Giacomettid


text:
# Всхова (гміна)
Гміна Всхова (пол. Gmina Wschowa) — місько-сільська гміна у північно-західній Польщі. Належить до Всховського повіту Любуського воєводства.
Станом на 31 грудня 2011 у гміні проживало 21734 особи.

## Територія
Згідно з даними за 2007 рік площа гміни становила 198.30 км², у тому числі:
- орні землі: 62.00%
- ліси: 26.00%

Таким чином, площа гміни становить 31.74% площі повіту.

## Населення
Станом на 31 грудня 2011:
| Опис     | Загалом | Загалом | Чоловіки | Чоловіки | Жінки | Жінки |
| -------- | ------- | ------- | -------- | -------- | ----- | ----- |
| одиниця  | осіб    | %       | осіб     | %        | осіб  | %     |
| все      | 21734   | 100     | 10666    | 49.08    | 11068 | 50.92 |
| міське   | 14418   | 100     | 6955     | 48.24    | 7463  | 51.76 |
| сільське | 7316    | 100     | 3711     | 50.72    | 3605  | 49.28 |

## Сусідні гміни
Гміна Всхова межує з такими гмінами: Вієво, Влошаковіце, Нехлюв, Свенцехова, Слава, Шліхтинґова.

title: Всхова (гміна)

wikitext:
{{Infobox Settlement
| name = Гміна Всхова
| native_name = Gmina Wschowa
| settlement_type = [[Гміна]]
| image_flag =
| image_shield = POL Wschowa COA.svg
| image_map =
| map_caption =
| image_map1 =
| map_caption1 =
| subdivision_type = Країна
| subdivision_name = {{POL}}
| subdivision_type1 = [[Воєводство]]
| subdivision_name1 = [[Любуське воєводство|Любуське]]
| subdivision_type2 = [[Повіт]]
| subdivision_name2 = [[Всховський повіт|Всховський]]
| area_total_km2 = 198.30
| population_total = 21734
| population_as_of = 31 грудня 2011
| population_footnotes = <ref name=population />
| population_density_km2 = auto
| seat =
| website = http://www.wschowa.pl
}}
'''Гміна Всхова''' ({{lang-pl|Gmina Wschowa}}) — [[Місько-сільська гміна|місько-сільська]] [[гміна]] у північно-західній [[Польща|Польщі]]. Належить до [[Всховський повіт|Всховського повіту]] [[Любуське воєводство|Любуського воєводства]]<ref name="teryt">{{cite web|url=http://www.stat.gov.pl/broker/access/prefile/listPreFiles.jspa|title=Lista plików predefiniowanych|date=2012-05-09|publisher=[[Центральний статистичний офіс Польщі]]|language=пол.|accessdate=2012-09-23|archiveurl=https://web.archive.org/web/20080917153422/http://www.stat.gov.pl/broker/access/prefile/listPreFiles.jspa|archivedate=2008-09-17|deadurl=yes}}</ref>.

Станом на 31 грудня 2011 у гміні проживало 21734 особи<ref name=population>{{cite web|url=http://www.stat.gov.pl/gus/5840_13211_PLK_HTML.htm|title=Ludnosc w gminach wedlug stanu w dniu 31.12.2011 r.|date=2012-08-13|publisher=[[Центральний статистичний офіс Польщі]]|language=пол.|trans_title=Населення у гмінах станом на 31.12.2011|format=XLS|accessdate=2012-10-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HdSniVGY?url=http://www.stat.gov.pl/gus/5840_13211_PLK_HTML.htm|archivedate=25.06.2013|deadurl=yes}}</ref>.

== Територія ==
Згідно з даними за 2007 рік площа гміни становила 198.30 км², у тому числі<ref name=regioset>{{cite web|url=http://www.regioset.pl/gazeta.php?choice=639|title=Gmina z Miastem Wschowa|publisher=REGIOset.pl|language=пол.|accessdate=2012-10-07|archiveurl=https://web.archive.org/web/20070315211241/http://www.regioset.pl/gazeta.php?choice=639|archivedate=2007-03-15|deadurl=yes}}</ref>:
* орні землі: 62.00%
* ліси: 26.00%

Таким чином, площа гміни становить 31.74% площі повіту.

== Населення ==
Станом на 31 грудня 2011<ref name=population />:
{| class="wikitable"
!Опис || colspan=2|Загалом || colspan=2|Чоловіки || colspan=2|Жінки
|-
|одиниця || осіб || % || осіб || % || осіб || %
|--
|все || '''21734''' || 100 || 10666 || 49.08 || 11068 || 50.92
|--
|міське || 14418 || 100 || 6955 || 48.24 || 7463 || 51.76
|--
|сільське || 7316 || 100 || 3711 || 50.72 || 3605 || 49.28
|}

== Сусідні гміни ==
Гміна Всхова межує з такими гмінами: [[Вієво (гміна)|Вієво]], [[Влошаковиці (гміна)|Влошаковіце]], [[Нехлюв (гміна)|Нехлюв]], [[Свенцехова (гміна)|Свенцехова]], [[Слава (гміна)|Слава]], [[Шліхтинґова (гміна)|Шліхтинґова]].

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Всховський повіт}}
{{Гміна Всхова}}

{{Портали|Польща|Географія}}

[[Категорія:Гміни Любуського воєводства|Всхова]]
[[Категорія:Всховський повіт|Всхова]]

title: — Гміна —

Країна: Польща

Воєводство: Любуське

Повіт: Всховський

— Гміна —:
Площа
Населення (31 грудня 2011)
Вебсайт: http://www.wschowa.pl


text:
# Янушковиці (Опольське воєводство)
Янушко́виці (пол. Januszkowice, нім. Januschkowitz) — село в Польщі, у гміні Здзешовиці Крапковицького повіту Опольського воєводства.
Населення — 1046 осіб (2011).

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 530     | 106                | 355              | 69                   |
| Жінки    | 516     | 90                 | 319              | 107                  |
| Разом    | 1046    | 196                | 674              | 176                  |

title: Янушковиці (Опольське воєводство)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Янушковиці
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Januszkowice}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = 2011-10 Januszkowice 05.jpg
|опис зображення    =  <!--Kościół par. pw. św. Błażeja-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Опольське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Крапковицький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Здзешовіце{{!}}Здзешовіце
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     = 197
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 1046
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 77
|поштовий індекс        = 47-330
|автомобільний код      = OKR
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0505450
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Янушковиці}}

'''Янушко́виці''' ({{lang-pl|Januszkowice}}, {{lang-de|Januschkowitz}}) — село в Польщі, у [[Здзешовиці (гміна)|гміні Здзешовиці]] [[Крапковицький повіт|Крапковицького повіту]] [[Опольське воєводство|Опольського воєводства]].
Населення — {{formatnum:1046}} {{МНОЖИНА:1046|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=530 |ЧолПре=106 |ЧолПрац=355 |ЧолПост=69
|Жін=516 |ЖінПре=90 |ЖінПрац=319 |ЖінПост=107
|Разом=1046 |РазомПре=196 |РазомПрац=674 |РазомПост=176
}}

== Примітки ==
{{commonscat-inline|Januszkowice (województwo opolskie)}}
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Здзешовиці}}

[[Категорія:Села Крапковицького повіту]]

title: Країна

Воєводство: Опольське воєводство

Повіт: Крапковицький повіт

Гміна: Здзешовіце

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: OKR

OSM: ↑2811298 ·R (Ґміна Здзешовіце)


text:
# Маргарет Осборн Дюпон
Маргарет Осборн Дюпон (англ. Margaret Osborne duPont, при народженні Маргарет Евелін Осборн) — американська тенісистка, володарка 37-ми титулів Великого шолома в різних тенісних дисциплінах попри те, що вона ніколи не грала в чемпіонаті Австралії. 25 титулів чемпіонки США досі залишаються недосяжними.
У парних змаганнях Дюпон грала здебільшого з Луїз Браф. Разом вони виграли 20 мейджорів, стільки ж скільки виграла пара Мартіна Навратілова та Пем Шрайвер.
Дюпон було введено до Міжнародної зали тенісної слави в 1967 році.

## Фінали турнірів Великого шолома

### Одиночний розряд: 10 (6 титулів)
| Результат | Рік  | Турнір                | Поверхня | Супротивниця         | Рахунок         |
| --------- | ---- | --------------------- | -------- | -------------------- | --------------- |
| Поразка   | 1944 | Чемпіонат США         | Трава    | Полін Бетц           | 6–3, 8–6        |
| Перемога  | 1946 | Чемпіонат Франції     | Ґрунт    | Полін Бетц           | 1–6, 8–6, 7–5   |
| Перемога  | 1947 | Вімблдон              | Трава    | Доріс Гарт           | 6–2, 6–4        |
| Поразка   | 1947 | Чемпіонат США         | Трава    | Луїз Браф            | 6–8, 6–4, 1–6   |
| Перемога  | 1948 | Чемпіонат США         | Трава    | Луїз Браф            | 4–6, 6–4, 15–13 |
| Перемога  | 1949 | Чемпіонат Франції (2) | Ґрунт    | Неллі Адамсон-Ландрі | 7–5, 6–2        |
| Поразка   | 1949 | Вімблдон              | Трава    | Луїз Браф            | 8–10, 6–1, 8–10 |
| Перемога  | 1949 | Чемпіонат США (2)     | Трава    | Доріс Гарт           | 6–3, 6–1        |
| Поразка   | 1950 | Вімблдон              | Трава    | Луїз Браф            | 1–6, 6–3, 1–6   |
| Перемога  | 1950 | Чемпіонат США (3)     | Трава    | Доріс Гарт           | 6–4, 6–3        |

### Пари: 27 (21 титул)
| Результат | Рік  | Турнір                | Поверхня | Партнерка       | Супротивниці                          | Рахунок        |
| --------- | ---- | --------------------- | -------- | --------------- | ------------------------------------- | -------------- |
| Перемога  | 1941 | Чемпіонат США         | Трава    | Сара Палфрі     | Дороті Банді Полін Бетц               | 3–6, 6–1, 6–4  |
| Перемога  | 1942 | Чемпіонат США (2)     | Трава    | Луїз Браф       | Полін Бетц Доріс Гарт                 | 2–6, 7–5, 6–0  |
| Перемога  | 1943 | Чемпіонат США (3)     | Трава    | Луїз Браф       | Полін Бетц Доріс Гарт                 | 6–4, 6–3       |
| Перемога  | 1944 | Чемпіонат США (4)     | Трава    | Луїз Браф       | Полін Бетц Доріс Гарт                 | 4–6, 6–4, 6–3  |
| Перемога  | 1945 | Чемпіонат США (5)     | Трава    | Луїз Браф       | Полін Бетц Доріс Гарт                 | 6–3, 6–3       |
| Перемога  | 1946 | Вімблдон              | Трава    | Луїз Браф       | Полін Бетц Доріс Гарт                 | 6–3, 2–6, 6–3  |
| Перемога  | 1946 | Чемпіонат Франції     | Ґрунт    | Луїз Браф       | Полін Бетц Доріс Гарт                 | 6–4, 0–6, 6–1  |
| Перемога  | 1946 | Чемпіонат США (6)     | Трава    | Луїз Браф       | Пет Кеннінг Тодд Мері Арнолд Прентісс | 6–1, 6–3       |
| Поразка   | 1947 | Вімблдон              | Трава    | Луїз Браф       | Доріс Гарт Пет Кеннінг Тодд           | 3–6, 6–4, 7–5  |
| Перемога  | 1947 | Чемпіонат Франції (2) | Ґрунт    | Луїз Браф       | Полін Бетц Пет Кеннінг Тодд           | 7–5, 6–2       |
| Перемога  | 1947 | Чемпіонат США (7)     | Трава    | Луїз Браф       | Пет Кеннінг Тодд Доріс Гарт           | 5–7, 6–3, 7–5  |
| Перемога  | 1948 | Вімблдон (2)          | Трава    | Луїз Браф       | Доріс Гарт Пет Кеннінг Тодд           | 6–3, 3–6, 6–3  |
| Перемога  | 1948 | Чемпіонат США (8)     | Трава    | Луїз Браф       | Пет Кеннінг Тодд Доріс Гарт           | 6–4, 8–10, 6–1 |
| Перемога  | 1949 | Чемпіонат Франції (3) | Ґрунт    | Луїз Браф       | Джой Ганнон Бетті Гілтон              | 7–5, 6–1       |
| Перемога  | 1949 | Вімблдон (3)          | Трава    | Луїз Браф       | Гассі Моран Пет Кеннінг Тодд          | 8–6, 7–5       |
| Перемога  | 1949 | Чемпіонат США (9)     | Трава    | Луїз Браф       | Доріс Гарт Шерлі Фрай                 | 6–4, 10–8      |
| Поразка   | 1950 | Чемпіонат Франції     | Ґрунт    | Луїз Браф       | Доріс Гарт Шерлі Фрай                 | 1–6, 7–5, 6–2  |
| Перемога  | 1950 | Вімблдон (4)          | Трава    | Луїз Браф       | Шерлі Фрай Доріс Гарт                 | 6–4, 5–7, 6–1  |
| Перемога  | 1950 | Чемпіонат США (10)    | Трава    | Луїз Браф       | Доріс Гарт Шерлі Фрай                 | 6–2, 6–3       |
| Поразка   | 1951 | Вімблдон              | Трава    | Луїз Браф       | Шерлі Фрай Доріс Гарт                 | 6–3, 13–11     |
| Поразка   | 1953 | Чемпіонат США         | Трава    | Луїз Браф       | Доріс Гарт Шерлі Фрай                 | 6–2, 7–9, 9–7  |
| Перемога  | 1954 | Вімблдон (5)          | Трава    | Луїз Браф       | Шерлі Фрай Доріс Гарт                 | 4–6, 9–7, 6–3  |
| Поразка   | 1954 | Чемпіонат США         | Трава    | Луїз Браф       | Доріс Гарт Шерлі Фрай                 | 6–4, 6–4       |
| Перемога  | 1955 | Чемпіонат США (11)    | Трава    | Луїз Браф       | Доріс Гарт Шерлі Фрай                 | 6–3, 1–6, 6–3  |
| Перемога  | 1956 | Чемпіонат США (12)    | Трава    | Луїз Браф       | Бетті Розенквест Претт Шерлі Фрай     | 6–3, 6–0       |
| Перемога  | 1957 | Чемпіонат США (13)    | Трава    | Луїз Браф       | Алтея Гібсон Дарлін Гард              | 6–2, 7–5       |
| Поразка   | 1958 | Вімблдон (5)          | Трава    | Маргарет Варнер | Марія Буено Алтея Гібсон              | 3–6, 5–7       |

### Мікст: 14 (10 титулів)
| Результат | Рік  | Турнір             | Поверхня | Партнер        | Супротивники                    | Рахунок         |
| --------- | ---- | ------------------ | -------- | -------------- | ------------------------------- | --------------- |
| Перемога  | 1943 | U.S. Championships | Трава    | Білл Талберт   | Полін Бетц Панчо Сегура         | 10–6, 6–4       |
| Перемога  | 1944 | U.S. Championships | Трава    | Білл Талберт   | Дороті Банді Дон Макнейлл       | 6–2, 6–3        |
| Перемога  | 1945 | U.S. Championships | Трава    | Білл Талберт   | Доріс Гарт Боб Фалкенберг       | 6–4, 6–4        |
| Перемога  | 1946 | U.S. Championships | Трава    | Білл Талберт   | Луїз Браф Роберт Кімбрелл       | 6–3, 6–4        |
| Поразка   | 1948 | U.S. Championships | Трава    | Білл Талберт   | Луїз Браф Том Браун             | 4–6, 4–6        |
| Поразка   | 1949 | U.S. Championships | Трава    | Білл Талберт   | Луїз Браф Ерік Стерджесс        | 6–4, 3–6, 5–7   |
| Перемога  | 1950 | U.S. Championships | Трава    | Кен Мак-Грегор | Доріс Гарт Френк Седжмен        | 6–4, 3–6, 6–3   |
| Поразка   | 1954 | Wimbledon          | Трава    | Кен Роузволл   | Доріс Гарт Вік Сейшус           | 7–5, 4–6, 3–6   |
| Поразка   | 1954 | U.S. Championships | Трава    | Кен Розволл    | Доріс Гарт Вік Сейшус           | 6–4, 1–6, 1–6   |
| Перемога  | 1956 | U.S. Championships | Трава    | Кен Розволл    | Дарлін Гард Лью Гоуд            | 9–7, 6–1        |
| Перемога  | 1958 | U.S. Championships | Трава    | Ніл Фрейзер    | Марія Буено Алекс Ольмедо       | 6–3, 3–6, 9–7   |
| Перемога  | 1959 | U.S. Championships | Трава    | Ніл Фрейзер    | Дженет Гоппс Боб Марк           | 7–5, 13–15, 6–2 |
| Перемога  | 1960 | U.S. Championships | Трава    | Ніл Фрейзер    | Марія Буено Антоніо Палафокс    | 6–3, 6–2        |
| Перемога  | 1962 | Wimbledon          | Трава    | Ніл Фрейзер    | Енн Гейдон-Джонс Денніс Релстон | 2–6, 6–3, 13–11 |

title: Маргарет Осборн Дюпон

wikitext:
{{тенісист
|height                     = 165 <ref>{{cite news|title=Mrs. duPont denies secret success formula|url=https://www.newspapers.com/image/57294851|work=[[Newport Daily News]]|agency=AP|date=24 серпня 1962|page=13|via=[[Newspapers.com]]|url-access=subscription|accessdate=30 травня 2020|archive-date=19 вересня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200919032842/http://www.newspapers.com/image/57294851/}}</ref>
|завершення_кар'єри                    =
| робоча_рука                      = права
|tennishofyear              = 1967
|tennishofid                = margaret-osborne-dupont
|одиночні_результати              =
|одиночних_титулів              =
|найвища_одиночна_позиція      =  '''1''' (1947)
|результати_Australian_Open       =
|результати_Roland_Garros           = '''П''' (1946, 1949)
|результати_Wimbledon            = '''П''' (1947)
|результати_US_Open               = '''П''' (1948, 1949, 1950)
|парні_результати              =
|парних_титулів              =
|найвища_парна_позиція      =
|результати_парні_Australian_Open=
|результати_парні_Roland_Garros    = '''П''' (1946, 1947, 1949)
|результати_парні_Wimbledon     = '''П''' (1946, 1948, 1949, 1950, 1954)
|результати_парні_US_Open        = '''П''' (1941, 1942, 1943, 1944, 1945, 1946, 1947, 1948, 1949, 1950, 1955, 1956, 1957)
|mixedrecord                =
|mixedtitles                =
|результати_мікст_Australian_Open  =
|результати_мікст_Roland_Garros      =
|результати_мікст_Wimbledon       = '''П''' (1962)
|результати_мікст_US_Open          = '''П''' (1943, 1944, 1945, 1946, 1950, 1956, 1958, 1959, 1960)
}}
'''Маргарет Осборн Дюпон''' ({{lang-en|Margaret Osborne duPont}}, при народженні '''Маргарет Евелін Осборн''') — американська тенісистка, володарка 37-ми титулів Великого шолома в різних тенісних дисциплінах попри те, що вона ніколи не грала в чемпіонаті Австралії. 25 титулів чемпіонки США досі залишаються недосяжними.

У парних змаганнях Дюпон грала здебільшого з [[Луїз Браф]]. Разом вони виграли 20 мейджорів, стільки ж скільки виграла пара [[Мартіна Навратілова]] та [[Пем Шрайвер]].

Дюпон було введено до [[Міжнародна зала тенісної слави|Міжнародної зали тенісної слави]] в 1967 році.

== Фінали турнірів Великого шолома ==
=== Одиночний розряд: 10 (6 титулів) ===
{| class="sortable wikitable"
!style="width:70px"|Результат
!style="width:40px"|Рік
!style="width:200px"|Турнір
!style="width:50px"|Поверхня
!style="width:200px"|Супротивниця
!style="width:180px" class="unsortable"|Рахунок
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1944 || [[Чемпіонат США з тенісу|Чемпіонат США]] || Трава || {{flagicon|USA|1912}} [[Полін Бетц]] || 6–3, 8–6
|-style="background:#ebc2af;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1946 || [[Чемпіонат Франції з тенісу|Чемпіонат Франції]] || Ґрунт || {{flagicon|USA|1912}} Полін Бетц || 1–6, 8–6, 7–5
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1947 || [[Вімблдонський турнір|Вімблдон]] || Трава || {{flagicon|USA|1912}} [[Доріс Гарт]] || 6–2, 6–4
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1947 || Чемпіонат США || Трава || {{flagicon|USA|1912}} [[Луїз Браф]] || 6–8, 6–4, 1–6
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1948 || Чемпіонат США || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || 4–6, 6–4, 15–13
|-style="background:#ebc2af;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1949 || Чемпіонат Франції (2) || Ґрунт || {{flagicon|FRA}} [[Неллі Адамсон-Ландрі]] || 7–5, 6–2
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1949 || Вімблдон || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || 8–10, 6–1, 8–10
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1949 || Чемпіонат США (2) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт || 6–3, 6–1
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1950 || Вімблдон || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || 1–6, 6–3, 1–6
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1950|| Чемпіонат США (3) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт || 6–4, 6–3
|}

=== Пари: 27 (21 титул) ===
{|class="sortable wikitable"
!style="width:70px"|Результат
!style="width:40px"|Рік
!style="width:200px"|Турнір
!style="width:50px"|Поверхня
!style="width:200px"|Партнерка
!style="width:200px"|Супротивниці
!style="width:180px" class="unsortable"|Рахунок
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1941 || [[Чемпіонат США з тенісу|Чемпіонат США]] || Трава || {{flagicon|USA|1912}} [[Сара Палфрі]] || {{flagicon|USA|1912}} [[Дороті Банді]]
{{flagicon|USA|1912}} [[Полін Бетц]] || 3–6, 6–1, 6–4
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1942 || Чемпіонат США (2) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} [[Луїз Браф]] || {{flagicon|USA|1912}} Полін Бетц
{{flagicon|USA|1912}} [[Доріс Гарт]] || 2–6, 7–5, 6–0
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1943 || Чемпіонат США (3) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Полін Бетц
{{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт || 6–4, 6–3
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1944 || Чемпіонат США (4) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Полін Бетц
{{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт || 4–6, 6–4, 6–3
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1945 || Чемпіонат США (5) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Полін Бетц
{{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт || 6–3, 6–3
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1946 || [[Вімблдон]] || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Полін Бетц
{{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт || 6–3, 2–6, 6–3
|-style="background:#ebc2af;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1946 || [[Чемпіонат Франції з тенісу|Чемпіонат Франції]] || Ґрунт || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Полін Бетц
{{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт || 6–4, 0–6, 6–1
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1946 || Чемпіонат США (6) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} [[Пет Кеннінг Тодд]]
{{flagicon|USA|1912}} [[Мері Арнолд|Мері Арнолд Прентісс]] || 6–1, 6–3
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1947 || Вімблдон || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт
{{flagicon|USA|1912}} Пет Кеннінг Тодд || 3–6, 6–4, 7–5
|-style="background:#ebc2af;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1947 || Чемпіонат Франції (2) || Ґрунт || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} [[Полін Бетц]]
{{flagicon|USA|1912}} Пет Кеннінг Тодд || 7–5, 6–2
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1947 || Чемпіонат США (7) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Пет Кеннінг Тодд
{{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт || 5–7, 6–3, 7–5
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1948 || Вімблдон (2) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт
{{flagicon|USA|1912}} Пет Кеннінг Тодд || 6–3, 3–6, 6–3
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1948 || Чемпіонат США (8) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Пет Кеннінг Тодд
{{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт || 6–4, 8–10, 6–1
|-style="background:#ebc2af;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1949 || Чемпіонат Франції (3) || Ґрунт || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|GBR}} [[Джой Ганнон]]
{{flagicon|GBR}} [[Бетті Гілтон]] || 7–5, 6–1
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1949 || Вімблдон (3) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} [[Гассі Моран]]
{{flagicon|USA|1912}} Пет Кеннінг Тодд || 8–6, 7–5
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1949 || Чемпіонат США (9) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт
{{flagicon|USA|1912}} [[Шерлі Фрай]] || 6–4, 10–8
|-style="background:#ebc2af;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1950 || Чемпіонат Франції || Ґрунт || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт
{{flagicon|USA|1912}} Шерлі Фрай || 1–6, 7–5, 6–2
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1950 || Вімблдон (4) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Шерлі Фрай
{{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт || 6–4, 5–7, 6–1
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1950 || Чемпіонат США (10) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт
{{flagicon|USA|1912}} Шерлі Фрай || 6–2, 6–3
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1951|| Вімблдон || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Шерлі Фрай
{{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт || 6–3, 13–11
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1953 || Чемпіонат США || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт
{{flagicon|USA|1912}} Шерлі Фрай || 6–2, 7–9, 9–7
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1954|| Вімблдон (5) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Шерлі Фрай
{{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт || 4–6, 9–7, 6–3
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1954 || Чемпіонат США || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт
{{flagicon|USA|1912}} Шерлі Фрай || 6–4, 6–4
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1955 || Чемпіонат США (11) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} Доріс Гарт
{{flagicon|USA|1912}} Шерлі Фрай || 6–3, 1–6, 6–3
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1956 || Чемпіонат США (12) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} [[Бетті Розенквест Претт]]
{{flagicon|USA|1912}} Шерлі Фрай || 6–3, 6–0
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1957 || Чемпіонат США (13) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} Луїз Браф || {{flagicon|USA|1912}} [[Алтея Гібсон]]
{{flagicon|USA|1912}} [[Дарлін Гард]] ||6–2, 7–5
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1958 || Вімблдон (5) || Трава || {{flagicon|USA|1912}} [[Маргарет Варнер]] || {{flagicon|BRA}} [[Марія Буено]]
{{flagicon|USA|1912}} Алтея Гібсон || 3–6, 5–7
|}

=== Мікст: 14 (10 титулів) ===
{|class="sortable wikitable"
!style="width:65px"|Результат
!style="width:35px"|Рік
!style="width:200px"|Турнір
!style="width:50px"|Поверхня
!style="width:200px"|Партнер
!style="width:200px"|Супротивники
!style="width:180px" class="unsortable"|Рахунок
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1943 || [[1943 U.S. National Championships (tennis)|U.S. Championships]] || Трава ||  {{flagicon|USA}} [[Білл Талберт]] || {{flagicon|USA}} [[Полін Бетц]]
{{flagicon|USA}} [[Панчо Сегура]] || 10–6, 6–4
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1944 || [[1944 U.S. National Championships (tennis)|U.S. Championships]] || Трава ||  {{flagicon|USA}} Білл Талберт || {{flagicon|USA}} [[Дороті Банді]]
{{flagicon|USA}} [[Дон Макнейлл]] || 6–2, 6–3
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1945 || [[1945 U.S. National Championships (tennis)|U.S. Championships]] || Трава ||  {{flagicon|USA}} Білл Талберт || {{flagicon|USA}} [[Доріс Гарт]]
{{flagicon|USA}} [[Боб Фалкенберг]] || 6–4, 6–4
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1946 || [[1946 U.S. National Championships (tennis)|U.S. Championships]] || Трава ||  {{flagicon|USA}} Білл Талберт || {{flagicon|USA}} [[Луїз Браф]]
{{flagicon|USA}} [[Роберт Кімбрелл]] || 6–3, 6–4
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1948 || [[1948 U.S. National Championships (tennis)|U.S. Championships]] || Трава ||  {{flagicon|USA}} Білл Талберт || {{flagicon|USA}} Луїз Браф
{{flagicon|USA}} [[Том Браун (тенісист)|Том Браун]] || 4–6, 4–6
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1949 || [[1949 U.S. National Championships (tennis)|U.S. Championships]] || Трава ||  {{flagicon|USA}} Білл Талберт || {{flagicon|USA}} [[Луїз Браф]]
{{flagicon|RSA|1928}} [[Ерік Стерджесс]] || 6–4, 3–6, 5–7
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1950 || [[1950 U.S. National Championships (tennis)|U.S. Championships]] || Трава ||  {{flagicon|AUS}} [[Кен Мак-Грегор]] || {{flagicon|USA}} Доріс Гарт
{{flagicon|AUS}} [[Френк Седжмен]] || 6–4, 3–6, 6–3
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1954 || [[1954 Wimbledon Championships|Wimbledon]] || Трава || {{flagicon|AUS}} [[Кен Роузволл]] || {{flagicon|USA}} Доріс Гарт
{{flagicon|USA}} [[Вік Сейшус]] || 7–5, 4–6, 3–6
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка || 1954 || [[1954 U.S. National Championships (tennis)|U.S. Championships]] || Трава || {{flagicon|AUS}} Кен Розволл || {{flagicon|USA}} Доріс Гарт
{{flagicon|USA}} [[Вік Сейшус]] || 6–4, 1–6, 1–6
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1956 || [[1956 U.S. National Championships (tennis)|U.S. Championships]] || Трава ||  {{flagicon|AUS}} Кен Розволл || {{flagicon|USA}} [[Дарлін Гард]]
{{flagicon|AUS}} [[Лью Гоуд]] || 9–7, 6–1
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1958 || [[1958 U.S. National Championships (tennis)|U.S. Championships]] || Трава ||  {{flagicon|AUS}} [[Ніл Фрейзер]] || {{flagicon|BRA}} [[Марія Буено]]
{{flagicon|USA}} [[Алекс Ольмедо]] || 6–3, 3–6, 9–7
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1959 || [[1959 U.S. National Championships (tennis)|U.S. Championships]] || Трава || {{flagicon|AUS}} Ніл Фрейзер || {{flagicon|USA}} [[Дженет Гоппс]]
{{flagicon|AUS}} [[Боб Марк]] ||  7–5, 13–15, 6–2
|-style="background:#ccf;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1960 || [[1960 U.S. National Championships (tennis)|U.S. Championships]] || Трава ||  {{flagicon|AUS}} Ніл Фрейзер || {{flagicon|BRA}} Марія Буено
{{flagicon|MEX}} [[Антоніо Палафокс]] ||  6–3, 6–2
|-style="background:#cfc;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога || 1962 || [[1962 Wimbledon Championships|Wimbledon]] || Трава || {{flagicon|AUS}} Ніл Фрейзер || {{flagicon|GBR}} [[Енн Гейдон-Джонс]]
 {{flagicon|USA}} [[Денніс Релстон]] || 2–6, 6–3, 13–11
|}

== Посилання на джерела ==
{{reflist}}

{{ac}}
{{Переможниці Відкритого чемпіонату США з тенісу в одиночному розряді}}

{{DEFAULTSORT:Осборн-Дюпон Маргарет}}
[[Категорія:Тенісистки США]]
[[Категорія:Спортсмени з Делаверу]]
[[Категорія:Спортсмени з Орегону]]
[[Категорія:Перші ракетки світу (жінки)]]
[[Категорія:Переможниці турнірів Великого шлему в одиночному розряді]]
[[Категорія:Переможниці турнірів Великого шлему в парному розряді]]
[[Категорія:Переможці та переможниці турнірів Великого шлему в міксті]]

title: англ. Margaret Osborne duPont

Громадянство: США

Дата народження: 4 березня 1918

Місце народження: Джозеф, Валлова, Орегон, США

Дата смерті: 24 жовтня 2012 (94 роки)

Місце смерті: Ель-Пасо, Техас, США

Місце поховання: Restlawn Memorial Parkd

Робоча рука: права

title: Одиночний розряд

title: Мейджори

title: Мейджори

title: Мікст


text:
# Енріке Луваннор
Луваннор Енріке де Соуза Сілва (рум. Henrique Luvannor, порт. Luvannor Henrique de Sousa Silva, нар. 19 травня 1990, Кампо-Майор) — бразильський і молдовський футболіст, нападник клубу «Шериф». Виступав, зокрема, за клуби «Аль-Таавун», «Аль-Шабаб» (Дубай) та «Аль-Аглі» (Дубай), «Крузейру», а також національну збірну Молдови. Триразовий чемпіон Молдови. Володар Суперкубка Молдови. Володар Кубка Президента ОАЕ. Клубний чемпіон Перської затоки.

## Клубна кар'єра
Енріке Луваннор народився в бразильському штаті Піауї. Розпочав виступи в дорослому футболі в 2009 році в командах «Параноа» та «Морріньйос». У 2011 році Луваннор отримав запрошення до клубу зі столиці невизнаної ПМР Тирасполя «Шериф», який грає у чемпіонаті Молдови. У команді швидко став гравцем основи, та одним із кращих бомбардирів, відзначившись за 3 роки 40 забитими м'ячами у 78 проведених матчах, а в сезоні 2013—2014 років став кращим бомбардиром чемпіонату з 26 забитими голами. За період виступів у тираспольській команді Луваннор тричі ставав чемпіоном Молдови та володарем Суперкубка Молдови.
2014 року Енріке Луваннор уклав контракт з клубом «Аль-Шабаб» (Дубай), у складі якого грав до 2017 року. У складі «Аль-Шабаба» він також здебільшого виходив на поле в основному складі команди, та був серед був серед найкращих голеадорів команди, відзначившись 25 забитими голами в 68 матчах.
У 2017 році Луваннор перейшов до іншого еміратського клубу «Аль-Аглі» з Дубая. У цій команді натуралізований молдованин продовжував регулярно забивати, за 3 роки відзначившись 17 голами в 50 матчах чемпіонату. У 2020 році нападник перейшов до іншого еміратського клубу «Аль-Вахда» з Абу-Дабі, але там зіграв лише 3 матчі, та повернувся до тираспольського «Шерифа». Проте і тираспольській команді Луваннор надовго не затримався, і після лише 2 проведених матчів перейшов до саудівського клубу «Аль-Таавун», де протягом року зіграв 11 матчів, та відзначився 6 забитими м'ячами. У 2022 році футболіст повернувся на історичну батьківщину, де став гравцем клубу «Крузейру». На початку 2023 року Луваннор перейшов до складу бразильського клубу «Сеара». 2 липня 2023 року клуб «Шериф» оголосив про повернення Луваннора до свого складу.

## Виступи за збірну
Енріке Луваннор під час виступів за «Шериф» одружився з громадянкою Молдови. У 2013 році він отримав молдовське громадянство, та висловив бажання грати за національну збірну Молдови. У 2013 році він дебютував у складі молдовської збірної в товариському матчі проти збірної Литви. Проте Луваннор не отримав дозволу грати в офіційних матчах у складі національної збірної Молдови, оскільки на момент звернення до ФІФА він не грав на території Молдови 5 або більше років, коли дозволяється офіційно натуралізувати футболіста. Тому Луваннор зіграв лише 4 товариські матчі за молдовську збірну у 2013—2014 роках, після чого до її складу не залучався.
| Дата       | Місто            | Господарі | Результат | Гості    | Турнір           | Голи | Примітки |
| ---------- | ---------------- | --------- | --------- | -------- | ---------------- | ---- | -------- |
| 18-11-2013 | Кишинів          | Молдова   | 1 – 1     | Литва    | товариський матч | -    | 84'      |
| 15-1-2014  | Абу-Дабі         | Молдова   | 1 – 2     | Норвегія | товариський матч | -    |          |
| 17-1-2014  | Абу-Дабі         | Молдова   | 1 – 2     | Швеція   | товариський матч | 1    |          |
| 5-3-2014   | Андорра-ла-Велья | Андорра   | 0 – 3     | Молдова  | товариський матч | 1    | 84'      |
| Усього     |                  | Матчів    | 4         |          | Голів            | 2    |          |

## Титули і досягнення

### Командні
- Чемпіон Молдови (3):

«Шериф»: 2011–2012, 2012–2013, 2013–2014
- Володар Суперкубка Молдови (1):

«Шериф»: 2013
- Володар Кубка Президента ОАЕ (1):

«Аль-Аглі» (Дубай): 2018—2019
- Клубний чемпіон Перської затоки (1):

«Аль-Шабаб» (Дубай): 2015

### Особисті
Кращий бомбардир чемпіонату Молдови: 2013–2014 (26 голів)

title: Енріке Луваннор

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Енріке Луваннор
| зображення =
| підпис =
| місце-народження = [[Кампо-Майор (Бразилія)|Кампо-Майор]]
| країна-народження = [[Бразилія]]
| дата-народження = 19.5.1990
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст =
| вага =
| поточний-клуб = {{Прапорець|KSA}} [[Аль-Букір'я (футбольний клуб)|«Аль-Букір'я»]]
| позиція = [[Нападник (футбол)|нападник]]
| номер  = 92
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|2009 | {{Прапорець|BRA}} |«Параноа»|? |?}}
{{Футболіст рядок 0|2010–2011 | {{Прапорець|BRA}} |«Морріньйос»|? |?}}
{{Футболіст рядок 1|2011–2014 | {{Прапорець|MDA}} | [[Шериф (футбольний клуб, Тирасполь)|«Шериф»]] | 78 |40}}
{{Футболіст рядок 0|2014–2017 | {{Прапорець|UAE}} | [[Аль-Шабаб (футбольний клуб, Дубай)|«Аль-Шабаб» (Дубай)]] | 67 |25}}
{{Футболіст рядок 1|2017–2020 | {{Прапорець|UAE}} | [[Аль-Аглі (Дубай)|«Аль-Аглі» (Дубай)]] | 50 |17}}
{{Футболіст рядок 0|2020–2021 | {{Прапорець|UAE}} | [[Аль-Вахда (футбольний клуб, Абу-Дабі)|«Аль-Вахда» (Абу-Дабі)]] | 3 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2021 | {{Прапорець|MDA}} | [[Шериф (футбольний клуб, Тирасполь)|«Шериф»]] | 2 |1}}
{{Футболіст рядок 0|2021–2022 | {{Прапорець|KSA}} | [[Аль-Таавун (футбольний клуб)|«Аль-Таавун»]] | 11 |6}}
{{Футболіст рядок 1|2022 | {{Прапорець|BRA}} | «[[Крузейру (футбольний клуб)|Крузейру]]» | 29 |6}}
{{Футболіст рядок 0|2023 | {{Прапорець|BRA}} | «[[Сеара (футбольний клуб)|Сеара]]» | 24 |3}}
{{Футболіст рядок 1|2023–2024 | {{Прапорець|MDA}} | [[Шериф (футбольний клуб, Тирасполь)|«Шериф»]] | 12 |7}}
{{Футболіст рядок 0|2024– | {{Прапорець|KSA}} | [[Аль-Букір'я (футбольний клуб)|«Аль-Букір'я»]] | 15 |9}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|2013–2014 | {{Прапорець|MDA}} | [[збірна Молдови з футболу|Молдова]] | 4 |2}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 30 вересня 2023
| збірна-поновлення = 3 січня 2023
}}
'''Луваннор Енріке де Соуза Сілва''' ({{lang-mo|Henrique Luvannor}}, {{lang-pt|Luvannor Henrique de Sousa Silva}}, {{нар}} [[19 травня]] [[1990]], [[Кампо-Майор (Бразилія)|Кампо-Майор]]) — бразильський і молдовський [[футболіст]], [[Нападник (футбол)|нападник]] клубу [[Шериф (футбольний клуб, Тирасполь)|«Шериф»]]. Виступав, зокрема, за клуби [[Аль-Таавун (футбольний клуб)|«Аль-Таавун»]], [[Аль-Шабаб (футбольний клуб, Дубай)|«Аль-Шабаб» (Дубай)]] та [[Аль-Аглі (Дубай)|«Аль-Аглі» (Дубай)]], «[[Крузейру (футбольний клуб)|Крузейру]]», а також [[збірна Молдови з футболу|національну збірну Молдови]]. Триразовий [[Чемпіонат Молдови з футболу|чемпіон Молдови]]. Володар [[Суперкубок Молдови з футболу|Суперкубка Молдови]]. Володар [[Кубок Президента ОАЕ з футболу|Кубка Президента ОАЕ]]. [[Клубний кубок чемпіонів Перської затоки з футболу|Клубний чемпіон Перської затоки]].

== Клубна кар'єра ==
Енріке Луваннор народився в бразильському штаті [[Піауї]]. Розпочав виступи в дорослому футболі в 2009 році в командах «Параноа» та «Морріньйос». У 2011 році Луваннор отримав запрошення до клубу зі столиці невизнаної [[ПМР]] [[Тирасполь|Тирасполя]] [[Шериф (футбольний клуб, Тирасполь)|«Шериф»]], який грає у [[Молдовська Суперліга|чемпіонаті Молдови]]. У команді швидко став гравцем основи, та одним із кращих бомбардирів, відзначившись за 3 роки 40 забитими м'ячами у 78 проведених матчах, а в сезоні 2013—2014 років став кращим бомбардиром чемпіонату з 26 забитими голами. За період виступів у тираспольській команді Луваннор тричі ставав чемпіоном Молдови та володарем [[Суперкубок Молдови з футболу|Суперкубка Молдови]].

2014 року Енріке Луваннор уклав контракт з клубом [[Аль-Шабаб (футбольний клуб, Дубай)|«Аль-Шабаб» (Дубай)]], у складі якого грав до 2017 року. У складі «Аль-Шабаба» він також здебільшого виходив на поле в основному складі команди, та був серед був серед найкращих голеадорів команди, відзначившись 25 забитими голами в 68 матчах.

У 2017 році Луваннор перейшов до іншого еміратського клубу [[Аль-Аглі (Дубай)|«Аль-Аглі»]] з [[Дубай|Дубая]]. У цій команді натуралізований молдованин продовжував регулярно забивати, за 3 роки відзначившись 17 голами в 50 матчах чемпіонату. У 2020 році нападник перейшов до іншого еміратського клубу [[Аль-Вахда (футбольний клуб, Абу-Дабі)|«Аль-Вахда»]] з [[Абу-Дабі]], але там зіграв лише 3 матчі, та повернувся до тираспольського «Шерифа». Проте і тираспольській команді Луваннор надовго не затримався, і після лише 2 проведених матчів перейшов до саудівського клубу [[Аль-Таавун (футбольний клуб)|«Аль-Таавун»]], де протягом року зіграв 11 матчів, та відзначився 6 забитими м'ячами. У 2022 році футболіст повернувся на історичну батьківщину, де став гравцем клубу «[[Крузейру (футбольний клуб)|Крузейру]]». На початку 2023 року Луваннор перейшов до складу бразильського клубу «[[Сеара (футбольний клуб)|Сеара]]». 2 липня 2023 року клуб «Шериф» оголосив про повернення Луваннора до свого складу.<ref>{{cite web |title=С возвращением домой, Лува |url=http://www.fc-sheriff.com/ru/vse/s-vozvrascheniem-domoy-luva/ |website=fc-sheriff.com/ |publisher=ФК Шериф |accessdate=4 липня 2023 |lang=ru |date=3 липня 2023}}</ref>

== Виступи за збірну ==
Енріке Луваннор під час виступів за [[Шериф (футбольний клуб, Тирасполь)|«Шериф»]] одружився з громадянкою Молдови. У 2013 році він отримав молдовське громадянство, та висловив бажання грати за [[Збірна Молдови з футболу|національну збірну Молдови]]. У 2013 році він дебютував у складі молдовської збірної в товариському матчі проти [[збірна Литви з футболу|збірної Литви]]. Проте Луваннор не отримав дозволу грати в офіційних матчах у складі національної збірної Молдови, оскільки на момент звернення до [[ФІФА]] він не грав на території Молдови 5 або більше років, коли дозволяється офіційно натуралізувати футболіста. Тому Луваннор зіграв лише 4 товариські матчі за молдовську збірну у 2013—2014 роках, після чого до її складу не залучався.

== Статистика виступів за збірну ==
{{Матчі за збірну початок|MDA}}
{{Матчі за збірну|18-11-2013|Кишинів|MDA|1|1|LTU|-|Тов|13={{sostout|84}}}}
{{Матчі за збірну|15-1-2014|Абу-Дабі|MDA|1|2|NOR|-|Тов}}
{{Матчі за збірну|17-1-2014|Абу-Дабі|MDA|1|2|SWE|1|Тов}}
{{Матчі за збірну|5-3-2014|Андорра-ла-Велья|AND|0|3|MDA|1|Тов|13={{sostout|84}}}}
{{Матчі за збірну кінець|4|2}}

== Титули і досягнення ==

=== Командні ===
* [[Чемпіонат Молдови з футболу|Чемпіон Молдови]] '''(3)''':
: [[Шериф (футбольний клуб, Тирасполь)|«Шериф»]]: [[Національний дивізіон Молдови 2011—2012|2011–2012]], [[Національний дивізіон Молдови 2012—2013|2012–2013]], [[Національний дивізіон Молдови 2013—2014|2013–2014]]
* Володар [[Суперкубок Молдови з футболу|Суперкубка Молдови]] '''(1)''':
: [[Шериф (футбольний клуб, Тирасполь)|«Шериф»]]: [[Суперкубок Молдови з футболу 2013|2013]]
* Володар [[Кубок Президента ОАЕ з футболу|Кубка Президента ОАЕ]] '''(1)''':
: [[Аль-Аглі (Дубай)|«Аль-Аглі» (Дубай)]]: 2018—2019
* [[Клубний кубок чемпіонів Перської затоки з футболу|Клубний чемпіон Перської затоки]] '''(1)''':
: [[Аль-Шабаб (футбольний клуб, Дубай)|«Аль-Шабаб» (Дубай)]]: 2015

=== Особисті ===
: Кращий бомбардир [[Чемпіонат Молдови з футболу|чемпіонату Молдови]]: [[Національний дивізіон Молдови 2013—2014|2013–2014]] <small>(26 голів)</small>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{UEFA player}}
* {{Transfermarkt}}
* {{NFT player}}
* {{Soccerway}}
* {{Wfb}}
* {{Sambafoot}}
* {{EU-Football}}

{{Найкращі бомбардири чемпіонату Молдови з футболу}}
{{footballer-stub}}

{{DEFAULTSORT:Луваннор Енріке}}
[[Категорія:Бразильські футболісти]]
[[Категорія:Молдовські футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної Молдови з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Шерифа» (Тирасполь)]]
[[Категорія:Футболісти «Аш-Шабаба» (Дубай)]]
[[Категорія:Футболісти «Аль-Аглі» (Дубай)]]
[[Категорія:Футболісти «Аль-Вахди» (Абу-Дабі)]]
[[Категорія:Футболісти «Аль-Таавуна»]]
[[Категорія:Футболісти «Крузейру»]]
[[Категорія:Футболісти «Сеари»]]
[[Категорія:Бразильські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Молдовські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Молдові]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в ОАЕ]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Саудівській Аравії]]
[[Категорія:Натуралізовані громадяни Молдови]]
[[Категорія:Уродженці Піауї]]

title: Особисті дані

Народження: 19 травня 1990 (34 роки)

Вага: 78 кг

Громадянство: Бразилія · Молдова

Позиція: нападник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Аль-Букір'я»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Параноа» · ? · (?)

«Морріньйос» · ? · (?)

«Шериф» · 78 · (40)

«Аль-Шабаб» (Дубай) · 67 · (25)

«Аль-Аглі» (Дубай) · 50 · (17)

«Аль-Вахда» (Абу-Дабі) · 3 · (0)

«Шериф» · 2 · (1)

«Аль-Таавун» · 11 · (6)

«Крузейру» · 29 · (6)

«Сеара» · 24 · (3)

«Шериф» · 12 · (7)

«Аль-Букір'я» · 15 · (9)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Молдова · 4 · (2)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 30 вересня 2023.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 3 січня 2023.


text:
# Двірцівський заказник
Двірцівський зака́зник — ботанічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Шептицького району Львівської області, на північ від села Двірці.
Площа 63,9 га. Статус присвоєно згідно з рішенням облради від 21.05.2019 року № 830. Перебуває у віданні: Сокальське ДЛГП ЛГП «Галсільліс» (Реклинецьке л-во, кв. 21, вид. 1-10, 12, 13).
Статус присвоєно для збереження кількох частин лісового масиву, де виявлено фітоценози рідкісних та зникаючих видів місцевої флори. Заповідна територія є одним із ареалів поширення шафрана Гейфеля, який занесений до Червоної книги України.

title: Двірцівський заказник

wikitext:
{{Картка:Природоохоронна територія
|name = Двірцівський заказник
|image =
|зображення_підпис =
|ширина_зображення = 300px
|map =
|caption =
|ширина_мапи =
|локатор_x =
|локатор_y =
|розташування = {{UKR}}
[[Львівська область]],
[[Шептицький район]],
на північ від с. [[Двірці (Шептицький район)|Двірці]]
|nearest_city = [[Великі Мости]]
|lat_degrees = 50
|lat_minutes = 15
|lat_seconds = 54
|lat_direction = N
|long_degrees = 24
|long_minutes = 04
|long_seconds = 48
|long_direction = E
|площа = 63,9 [[гектар|га]]
|заснований = 2019 р.
|число_відвідувачів =
|рік_відвідувачів =
|керуюча_організація = Сокальське ДЛГП ЛГП «Галсільліс», Реклинецьке лісництво
|Карта розташування = Україна Львівська область
}}
'''Двірцівський зака́зник''' — [[ботанічний заказник]] місцевого значення в Україні. Розташований у межах [[Шептицький район|Шептицького району]] [[Львівська область|Львівської області]], на північ від села [[Двірці (Шептицький район)|Двірці]].

Площа 63,9 га. Статус присвоєно згідно з рішенням облради від 21.05.2019 року № 830. Перебуває у віданні: Сокальське ДЛГП ЛГП «Галсільліс» (Реклинецьке л-во, кв. 21, вид. 1-10, 12, 13).

Статус присвоєно для збереження кількох частин лісового масиву, де виявлено [[фітоценоз]]и рідкісних та зникаючих видів місцевої флори. Заповідна територія є одним із ареалів поширення [[шафран Гейфеля|шафрана Гейфеля]], який занесений до [[Червона книга України|Червоної книги України]].

== Джерела ==
* [https://loda.gov.ua/news?id=45210 Двірцівський] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190701131118/https://loda.gov.ua/news?id=45210 |date=1 липня 2019 }}
* [https://zik.ua/news/2019/05/23/na_sokalshchyni_stvoryly_botanichnyy_zakaznyk_dvirtsivskyy_1578073 На Сокальщині створили ботанічний заказник «Двірцівський»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190523111254/https://zik.ua/news/2019/05/23/na_sokalshchyni_stvoryly_botanichnyy_zakaznyk_dvirtsivskyy_1578073 |date=23 травня 2019 }}
{{Заказники Львівської області}}
{{Природно-заповідний фонд Сокальського району}}

[[Категорія:Ботанічні заказники Львівської області]]
[[Категорія:Природно-заповідний фонд Сокальського району]]
[[Категорія:Природоохоронні об'єкти, засновані 2019]]
[[Категорія:Засновані в Україні 2019]]

title: Двірцівський заказник

Країна: Україна

Розташування: Україна · Львівська область, · Шептицький район, · на північ від с. Двірці

Найближче місто: Великі Мости


text:
# Могильовхімволокно
ВАТ «Могильовхімволокно» — підприємство хімічної промисловості в Могильові (Білорусь).
Це — найбільший у Європі комплекс з виготовлення поліефірних волокон та ниток.
Підприємство було засноване 1968 року в БРСР.
Особливістю ВАТ «Могильовхімволокно» є об'єднання в єдиний промисловий комплекс низки виробництв, пов'язаних єдиним технологічним циклом — від отримання вихідної сировини до випуску кінцевої готової продукції.
Продукція включає в себе:
- диметилтерефталат;
- поліетилентерефталат;
- поліефірне волокно і джгут;
- поліефірні технічні та текстильні нитки;
- віскозні текстильні нитки;
- поліпропіленова харчова пакувальна плівка.

На прес-конференції, що відбулася в Мінську 31 липня 2006 року було оголошено про намір вкласти найближчим часом 800 млн. євро в модернізацію підприємства.

title: Могильовхімволокно

wikitext:
{{Недостатньо джерел|дата=грудень 2023}}
{{Підприємство}}
'''ВАТ «Могильовхімволокно»''' — [[підприємство]] [[Хімічна промисловість|хімічної промисловості]] в [[Могильов]]і ([[Білорусь]]).

Це — найбільший у [[Європа|Європі]] комплекс з виготовлення [[поліефір]]них волокон та ниток.

Підприємство було засноване [[1968]] року в [[БРСР]].

Особливістю ВАТ «Могильовхімволокно» є об'єднання в єдиний промисловий комплекс низки виробництв, пов'язаних єдиним технологічним циклом — від отримання вихідної сировини до випуску кінцевої готової продукції.

Продукція включає в себе:
* [[диметилтерефталат]];
* [[поліетилентерефталат]];
* поліефірне волокно і [[джгут]];
* поліефірні технічні та [[текстиль]]ні нитки;
* [[віскоза|віскозні]] текстильні нитки;
* [[поліпропілен]]ова харчова пакувальна плівка.

На прес-конференції, що відбулася в [[Мінськ]]у [[31 липня]] [[2006]] року було оголошено про намір вкласти найближчим часом 800 млн. [[євро]] в модернізацію підприємства.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.khimvolokno.by/ru/ Офіційна вебсторінка підприємства] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100202153729/http://www.khimvolokno.by/ru/ |date=2 лютого 2010 }} {{ref-ru}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Підприємства Могильова]]
[[Категорія:Хімічні підприємства Білорусі]]
[[Категорія:Заводи з виробництва хімічних волокон]]
[[Категорія:Засновані в Білорусі 1968]]

title: Могильовхімволокно

Тип: бізнес · підприємство і відкрите акціонерне товариство

Правова форма: відкрите акціонерне товариство

Галузь: хімічна промисловість

Штаб-квартира: Могильов

Продукція: поліетилентерефталат · Диметилтерефталат · неткане волокно · поліетилен · поліпропілен

Холдингова компанія: Білнафтохімd і Державний комітет з майна Республіки Білорусь


text:
# Синонім (таксономія)
Синонім у біологічній систематиці — дві або більше назв, якими іменують один і той самий біологічний таксон. Лише один зі всіх синонімів може бути реєстровою назвою, під якою цей таксон повинен бути відомий. Зазвичай це та назва, яку запропоновано (опубліковано належним чином) раніше за інші (правило пріоритету). Правила встановлення синонімічності назв поширюються тільки на наукові (латинські) назви таксонів і регламентуються відповідними Міжнародними кодексами номенклатури (наприклад, МКЗН).

## Принципи номенклатурних кодексів
До кінця XIX століття синонімів нагромадилося стільки, що вони стали серйозним тягарем для систематиків. Засобом позбутися безладу стало застосування Міжнародних кодексів ботанічної (або зоологічної, бактеріологічної) номенклатури, які затверджуються на міжнародних конгресах за відповідною спеціальністю. Ці кодекси мають силу, порівнянну з юридичною (хоча ніяких покарань за порушення положень Кодексів не передбачено), в тій області, яка стосується назв організмів. У будь-якого номенклатурного кодексу три основних принципи: принцип пріоритету, принцип номенклатурного типу і принцип дійсного оприлюднення назви.
Принцип пріоритету означає, що тільки один з усіх синонімів може бути назвою, під яким цей таксон повинен бути відомий. Зазвичай це той синонім, який був оприлюднений раніше за інших.
Принцип номенклатурного типу полягає в тому, що будь-яка назва має ґрунтуватися на колекційному зразку (у рослин і тварин) або на культурі мікроорганізму. Таким чином, якщо якийсь систематик захоче поділити певний вид на два види, стару назва потрібно зберегти за тим видом, до якого належить типовий екземпляр. Наприклад, якщо розділяти Ліннеївський вид Plantago major L. — Подорожник великий на два: з 6-12 насінням в коробочці і з 13-30 насінням в коробочці, то потрібно дізнатися, скільки насіння в коробочках у подорожника в типовому зразку (він зберігається в Ліннеївському гербарії Британського музею в Лондоні). Припустимо (так воно і є), що кількість насіння у типового рослини відповідає першому виду. Тоді перший вид повинен називатися Plantago major L. — Подорожник великий, а другий — Plantago uliginosa F.W.Schmidt — Подорожник болотний.
Принцип дійсного оприлюднення назви полягає в тому, що автор назви повинен при опублікуванні подбати про те, щоб усі зацікавлені особи могли прочитати і зрозуміти його публікацію. До дійсного оприлюднення будь-які назви ніякої наукової цінності не мають і не розглядаються. При цьому всі кодекси номенклатури вважають, що законною назвою будь-якого таксона може бути тільки його латинська назва (винятком є лише видові назви вірусів). Традиція давати біологічним таксонам латинські назви сходить до Середніх віків, коли латина була міжнародною мовою вчених всієї Європи. Цією мовою писалися всі наукові трактати, спілкувалися між собою вчені з різних країн.

## Термінологія
- Сукупність всіх назв, які можуть бути застосовані до таксона, за винятком назви, під якою цей таксон повинен бути відомий, називається синонімікою. Частіше під словом «синонім» мають на увазі не будь-яку з двох або більшого числа назв цього таксона, а лише ту назву, що входить до синоніміки цього таксона.
- Існування двох або більшого числа назв, якими іменують один і той самий таксон, називається синонімічністю, або синонімією.
- Той з двох синонімів, який був опублікований раніше, називається старшим синонімом.
- Той з двох синонімів, який був опублікований пізніше, називається молодшим синонімом.
- Синоніми, засновані на одному і тому ж номенклатурному типі, називаються в ботаніці гомотипними або номенклатурними синонімами; у зоології і бактеріології — об'єктивними синонімами. Інші назви таких синонімів — абсолютні або облігатні синоніми. Синонімія таких синонімів не є предметом таксономічного дослідження.
- Синоніми, засновані на різних номенклатурних типах, в ботаніці називаються гетеротипними або таксономічними синонімами; у зоології і бактеріології — суб'єктивними синонімами. Такі назви є синонімами лише постільки, поскільки вважається, що відповідні їм номенклатурні типи належать до одного таксона.

## Позначення
- Ті назви, які є синонімами, зазвичай відділяють від основної назви скороченням syn. (скор. від лат. synonymum); нерідко це скорочення і назви, що йдуть за ними, додатково поміщають в квадратні дужки. Наприклад:
Petasites spurius [syn. Tussilago spuria]
- Гомотипна синонімія позначається математичним знаком конгруентності (≡).
- Гетеротипна синонімія позначається математичним знаком рівності (=).

## Причини виникнення синоніміки
Виникнення назв, які потім переводяться в синоніміку, відбувається зазвичай з таких причин:
- Відсутність обізнаності про раніше опубліковану назву цього таксона.
- Зміна рангу таксона (наприклад, якщо ранг таксона, описаного як вид, буде знижений до інфравидового, видова назва цього таксона перейде у синоніміку.

## Синоніми і базіоніми
Та назва, на якій заснована правильна назва таксона, в ботаніці називається базіонімом цього таксона.
Наприклад, синоніміка білокопитника скельного — Petasites rubellus (J.F.Gmel.) J.Toman — включає три назви, з яких базіонімом є Tussilago rubella:
- Nardosmia saxatilis Turcz.
- Petasites saxatilis (Turcz.) Kom.
- Tussilago rubella J.F.Gmel. (базіонім)

У той самий час базіонім правильної назви таксона не завжди входить до синоніміки цього таксона. Наприклад, базіонімом назви роду Jacobaea Mill. є видова назва Senecio jacobaea L., яка входить до синоніміки виду Jacobaea vulgaris Gaertn..

title: Синонім (таксономія)

wikitext:
{{Без виносок|дата=листопад 2023}}
[[Файл:Vampyroteuthis_illustration.jpg|thumb|275px|[[Пекельний вампір]] ''Vampyroteuthis infernalis'' [[Chun]], [[1903]]
Синоніміка цього таксона складається з десяти назв:
• ''Cirroteuthis macrope'' [[Berry]], [[1911]]
• ''Vampyroteuthis macrope'' [[Berry]], [[1911]]
• ''Melanoteuthis lucens'' [[Joubin]], [[1912]]
• ''Watasella nigra'' [[Sasaki]], [[1920]]
• ''Danateuthis schmidti'' [[Joubin]], [[1929]]
• ''Hansenoteuthis lucens'' [[Joubin]], [[1929]]
• ''Melanoteuthis schmidt'' Joubin, [[1929]]
• ''Melanoteuthis beebei'' [[Robson]], [[1929]]
• ''Retroteuthis pacifica'' [[Joubin]], [[1929]]
• ''Melanoteuthis anderseni'' [[Joubin]], [[1931]]]]

'''Синонім у [[систематика|біологічній систематиці]]''' — дві або більше назв, якими іменують один і той самий біологічний [[таксон]]. Лише один зі всіх [[синонім]]ів може бути реєстровою назвою, під якою цей таксон повинен бути відомий. Зазвичай це та назва, яку запропоновано (опубліковано належним чином) раніше за інші (правило пріоритету). Правила встановлення синонімічності назв поширюються тільки на наукові (латинські) назви таксонів і регламентуються відповідними Міжнародними кодексами номенклатури (наприклад, [[МКЗН]]).

== Принципи номенклатурних кодексів ==
До кінця XIX століття синонімів нагромадилося стільки, що вони стали серйозним тягарем для систематиків. Засобом позбутися безладу стало застосування Міжнародних кодексів ботанічної (або зоологічної, бактеріологічної) номенклатури, які затверджуються на міжнародних конгресах за відповідною спеціальністю. Ці кодекси мають силу, порівнянну з юридичною (хоча ніяких покарань за порушення положень Кодексів не передбачено), в тій області, яка стосується назв організмів. У будь-якого номенклатурного кодексу три основних принципи: принцип пріоритету, принцип номенклатурного типу і принцип дійсного оприлюднення назви.

Принцип пріоритету означає, що тільки один з усіх синонімів може бути назвою, під яким цей таксон повинен бути відомий. Зазвичай це той синонім, який був оприлюднений раніше за інших.

Принцип номенклатурного типу полягає в тому, що будь-яка назва має ґрунтуватися на колекційному зразку (у рослин і тварин) або на культурі мікроорганізму. Таким чином, якщо якийсь систематик захоче поділити певний вид на два види, стару назва потрібно зберегти за тим видом, до якого належить типовий екземпляр. Наприклад, якщо розділяти Ліннеївський вид ''Plantago major'' L. — [[Подорожник великий]] на два: з 6-12 насінням в коробочці і з 13-30 насінням в коробочці, то потрібно дізнатися, скільки насіння в коробочках у подорожника в типовому зразку (він зберігається в Ліннеївському гербарії Британського музею в Лондоні). Припустимо (так воно і є), що кількість насіння у типового рослини відповідає першому виду. Тоді перший вид повинен називатися Plantago major L. — Подорожник великий, а другий — Plantago uliginosa F.W.Schmidt — Подорожник болотний.

Принцип дійсного оприлюднення назви полягає в тому, що автор назви повинен при опублікуванні подбати про те, щоб усі зацікавлені особи могли прочитати і зрозуміти його публікацію. До дійсного оприлюднення будь-які назви ніякої наукової цінності не мають і не розглядаються. При цьому всі кодекси номенклатури вважають, що законною назвою будь-якого таксона може бути тільки його латинська назва (винятком є лише видові назви вірусів). Традиція давати біологічним таксонам латинські назви сходить до Середніх віків, коли латина була міжнародною мовою вчених всієї Європи. Цією мовою писалися всі наукові трактати, спілкувалися між собою вчені з різних країн.

== Термінологія ==
* {{anchor|Синоніміка}}Сукупність всіх назв, які можуть бути застосовані до таксона, за винятком назви, під якою цей таксон повинен бути відомий, називається '''синонімікою'''. Частіше під словом «синонім» мають на увазі не будь-яку з двох або більшого числа назв цього таксона, а лише ту назву, що входить до синоніміки цього таксона.
* {{anchor|Синонімічність}}{{anchor|Синонімія}}Існування двох або більшого числа назв, якими іменують один і той самий таксон, називається '''синонімічністю''', або '''синонімією'''.
* {{anchor|Старший синонім}}Той з двох синонімів, який був опублікований раніше, називається '''старшим синонімом'''.
* {{anchor|Молодший синонім}}Той з двох синонімів, який був опублікований пізніше, називається '''молодшим синонімом'''.
* {{anchor|Гомотипний синонім}}Синоніми, засновані на одному і тому ж [[номенклатурний тип|номенклатурному типі]], називаються в [[ботаніка|ботаніці]] '''гомотипними''' або '''номенклатурними синонімами'''; у [[зоологія|зоології]] і [[бактеріологія|бактеріології]] — '''об'єктивними синонімами'''. Інші назви таких синонімів — '''абсолютні''' або '''облігатні синоніми'''. Синонімія таких синонімів не є предметом таксономічного дослідження.
* {{anchor|Гетеротипний синонім}}Синоніми, засновані на різних номенклатурних типах, в ботаніці називаються '''гетеротипними''' або '''таксономічними синонімами'''; у зоології і бактеріології — '''суб'єктивними синонімами'''. Такі назви є синонімами лише постільки, поскільки вважається, що відповідні їм номенклатурні типи належать до одного таксона.

== Позначення ==
* Ті назви, які є синонімами, зазвичай відділяють від основної назви скороченням '''[[syn.]]''' (скор. від {{lang-la|synonymum}}); нерідко це скорочення і назви, що йдуть за ними, додатково поміщають в квадратні дужки. Наприклад:
*: ''[[Petasites spurius]]'' <nowiki>[</nowiki>[[syn.]] ''Tussilago spuria'']
* [[#Гомотипний синонім|Гомотипна синонімія]] позначається математичним [[Знак конгруентності|знаком конгруентності]] ('''≡''').
* [[#Гетеротипний синонім|Гетеротипна синонімія]] позначається математичним [[Знак рівності|знаком рівності]] ('''=''').

== Причини виникнення синоніміки ==
Виникнення назв, які потім переводяться в синоніміку, відбувається зазвичай з таких причин:
* Відсутність обізнаності про раніше опубліковану назву цього таксона.
* Зміна [[Таксономічна категорія|рангу]] таксона (наприклад, якщо ранг таксона, описаного як [[вид (біологія)|вид]], буде знижений до [[інфравидові ранги|інфравидового]], видова назва цього таксона перейде у синоніміку.

== Синоніми і базіоніми ==

{{main|Базіонім}}

Та назва, на якій заснована правильна назва таксона, в [[ботаніка|ботаніці]] називається [[базіонім]]ом цього таксона.

Наприклад, синоніміка [[Білокопитник скельний|білокопитника скельного]] — ''Petasites rubellus'' ([[J.F.Gmel.]]) [[J.Toman]] — включає три назви, з яких базіонімом є ''Tussilago rubella'':
* ''Nardosmia saxatilis'' [[Turcz.]]
* ''Petasites saxatilis'' ([[Turcz.]]) [[Kom.]]
* ''Tussilago rubella'' [[J.F.Gmel.]] (базіонім)

У той самий час базіонім правильної назви таксона не завжди входить до синоніміки цього таксона. Наприклад, базіонімом назви роду ''[[Jacobaea]]'' [[Mill.]] є видова назва ''Senecio jacobaea'' [[L.]], яка входить до синоніміки виду ''[[Jacobaea vulgaris]]'' [[Gaertn.]].

== Література ==
* Джеффри, Чарлз. ''Биологическая номенклатура''/ Пер. с англ. — М.: Мир, 1980. — С. 55—58. {{ref-ru}}
* Blackwelder, R. A. (1966). ''Taxonomy: A text and reference book''. New York: Wiley. {{ref-en}}

== Посилання ==
*[https://web.archive.org/web/20160304105931/http://elibrary.nubip.edu.ua/4849/1/ЛАТИНСЬКА_МОВА.pdf Балалаєва О. Ю., Вакулик І. І. Латинська мова  та основи біологічної термінології: Навчальний посібник. — К., 2010. — 324 с.]

{{biosci-stub}}

[[Категорія:Систематика]]
[[Категорія:Біологічна термінологія]]
[[Категорія:Ботанічна номенклатура]]


text:
# Наташа Танг
Наташа Танг (23 серпня 1992) — китайська плавчиня.
Учасниця Олімпійських Ігор 2012 року.
Призерка Азійських ігор 2009 року.

title: Наташа Танг

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Наташа Танг
| оригінал імені = Natasha Tang
| зріст  =
| вага   =
| медалі = {{MedalSport | [[Плавання (вид спорту)]] }}
{{MedalCountry | {{HKG}} }}
{{MedalCompetition | [[Ігри Східної Азії|Ігри Східної Азії]] }}
{{MedalSilver | [[Плавання на іграх Східної Азії 2009|Гонконг 2009]] |1500 м вільним стилем}}
{{MedalCompetition | [[Пляжні Азійські ігри|Пляжні Азійські ігри]] }}
{{MedalGold | [[Пляжні Азійські ігри 2008|Балі 2008]] | Marathon (5 km) }}
{{MedalBronze | Балі 2008|Marathon (10 km) }}
}}
'''Наташа Танг''' (23 серпня 1992) — [[Китай|китайська]] [[Плавання (вид спорту)|плавчиня]].
Учасниця Олімпійських Ігор [[Плавання на літніх Олімпійських іграх 2012|2012]] року.
Призерка Азійських ігор [[Азійські ігри 2009|2009]] року.

== Посилання ==
* {{Olympedia}}
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/Ta/Natasha-Tang-1.html Наташа Танг на Sports-Reference.com]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{DEFAULTSORT:Танг Наташа}}
[[Категорія:Плавці та плавчині на літніх Олімпійських іграх 2012]]
[[Категорія:Китайські плавчині]]
[[Категорія:Плавчині вільним стилем]]
[[Категорія:Плавці та плавчині на Азійських іграх 2010]]
[[Категорія:Гонконзькі олімпійські плавці та плавчині]]
[[Категорія:Гонконзькі учасники Азійських ігор]]

title: Загальна інформація

Громадянство: КНР

Народження: 23 серпня 1992 (32 роки) · Лондон, Велика Британія

Alma mater: Diocesan Girls' Schoold

title: Спорт

Вид спорту: спортивне плавання

title: Ігри Східної Азії

Срібло: Гонконг 2009 · 1500 м вільним стилем

title: Пляжні Азійські ігри

Золото: Балі 2008 · Marathon (5 km)

Бронза: Балі 2008 · Marathon (10 km)