text:
# Sturnira bogotensis
Sturnira bogotensis — вид родини листконосові (Phyllostomidae), ссавець ряду лиликоподібні (Vespertilioniformes, seu Chiroptera).

## Середовище проживання
Країни проживання: Колумбія; Еквадор, Перу, Венесуела. Зустрічається у високих гірських районах вище 2000 м. Значною мірою пов'язаний з вологими місцями проживання і лісом або хмарним лісом.

## Звички
Плодоїдний, але, можливо, харчується також нектаром і пилком. Зустрічається спільно з S. bidens і S. elythromos.

## Загрози та охорона
Ніяких серйозних загроз по всьому ареалу. Живе в природоохоронних районах.

title: Sturnira bogotensis

wikitext:
{{Taxobox
| name = Sturnira bogotensis
| image =
| status = lc | status_system = IUCN3.1
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Ссавці]] (Mammalia)
| ordo = [[Рукокрилі]] (Chiroptera)
| familia = [[Листконосові]] (Phyllostomidae)
| genus = [[Sturnira]]
| species = '''''S. bogotensis'''''
| binomial = ''Sturnira bogotensis''
| binomial_authority = (Shamel, 1927)
| range_map=
| wikispecies = Sturnira bogotensis
}}

'''Sturnira bogotensis''' — [[вид (біологія)|вид]] родини [[листконосові]] (Phyllostomidae), [[ссавці|ссавець]] ряду [[лиликоподібні]] (Vespertilioniformes, seu Chiroptera).

== Середовище проживання ==
Країни проживання: [[Колумбія]]; [[Еквадор]], [[Перу]], [[Венесуела]]. Зустрічається у високих гірських районах вище 2000 м. Значною мірою пов'язаний з вологими місцями проживання і лісом або хмарним лісом.

== Звички ==
Плодоїдний, але, можливо, харчується також нектаром і пилком. Зустрічається спільно з ''S. bidens'' і ''S. elythromos''.

== Загрози та охорона ==
Ніяких серйозних загроз по всьому ареалу. Живе в природоохоронних районах.

== Джерела ==
* [http://www.iucnredlist.org/details/20951/0 Pacheco, V., Aguirre, L. & Mantilla, H. 2008. Sturnira bogotensis] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140421102556/http://www.iucnredlist.org/details/20951/0 |date=21 квітня 2014 }}

{{ссавці-доробити}}
[[Категорія:Sturnira]]

title: ?Sturnira bogotensis

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Рукокрилі (Chiroptera)

Родина: Листконосові (Phyllostomidae)

Рід: Sturnira

Вид: S. bogotensis

Віківиди: Sturnira bogotensis


text:
# Дама з камеліями (фільм, 1921)
«Каміла» (англ. Camille) — американська мелодрама режисера Рея С. Смоллвуда 1921 року. Створено за мотивами однойменної п'єси Олександра Дюма.

## Сюжет
Дія картини відбувається в середині XIX століття у Парижі. У вищому світлі столиці з'являється чарівна куртизанка Маргарита Готьє, відома як «дама з камеліями» — через пристрасть до квітів. У неї багато багатих шанувальників, але через екстравагантну поведінку і добре серце вона постійно живе в боргах. Подруга рекомендує їй зблизитися з бароном де Варвілем, володарем великого статку. Між тим, Маргариту таємно переслідує закоханий в неї молодий чоловік Арманд Дюваль. Спочатку Маргарита навіть думає, що він і є Варвіль, але це виявляється не так, коли її представляють справжньому барону. Їй дуже сподобався Арманд, але вона все ж стає коханкою Варвіля, таємно підтримуючи відносини з Армандом.
Стан Маргарити погіршується через туберкульоз, але вона намагається порвати відносини з бароном і возз'єднатися з Армандом. Маргарита таємно продає свої коштовності, щоб підтримати життя. Разом коханці їдуть на курорт і недовгий час по справжньому щасливі. Гроші закінчуються і Арманд пише листа своєму батькові, монсеньйору Дювалю, щоб він допоміг йому матеріально. Стривожений батько зустрічається з Маргаритою і намагається умовити її порвати з сином, так як це може згубно позначитися на його майбутній кар'єрі. Маргарита повертається з курорту в Париж і намагається порвати з Армандом, але вже пізно. Вона вся в боргах, без майбутнього і з підірваним здоров'ям. В кінці Маргарита помирає на руках Арманда.

## У ролях
- Рудольф Валентіно — Арманд Дюваль
- Рекс Черрімен — Гастон Рівекс
- Артур Гойт — барон де Варвіль
- Зеффі Тілбурі — Пруденс
- Петсі Рут Міллер — Нішетт
- Елінор Олівер — Нанін
- Вілльям Орламонд — батько Арманда
- Консуело Фловертон — Олімп
- Алла Назімова — Маргарита Готьє
- Едвард Коннеллі — герцог

wikiname: ukwiki

title: Дама з камеліями (фільм, 1921)

in_language: uk

wikitext:
{{Otheruses|Дама з камеліями (фільм)|тип=фільм}}
{{Фільм
|українська назва = Каміла
|оригінальна назва = Camille
|рік = 1921
|країна = {{USA}}
|режисер = [[Рей С. Смоллвуд]]
|сценарист = [[Олександр Дюма (син)]]
|оператор = [[Рудольф Дж. Бергкуіст]]
|композитор = [[Пітер Вантін]]
|художник = [[Наташа Рамбова]]
|жанр = [[Драма (жанр)|драма]], [[мелодрама]]
|тривалість = 72 хв.
|актори = [[Рудольф Валентіно]]<br/>[[Алла Назімова]]
|кінокомпанія = [[Nazimova Productions]]
|зображення = Camille-newspapaerad1922.jpg
}}
'''«Каміла»''' ({{lang-en|Camille}}) — [[Кінематограф США|американська]] [[мелодрама]] [[режисер]]а [[Рей С. Смоллвуд|Рея С. Смоллвуда]] [[1921 у кіно|1921 року]]. Створено за мотивами однойменної п'єси [[Олександр Дюма (син)|Олександра Дюма]].

== Сюжет ==
Дія картини відбувається в середині XIX століття у Парижі. У вищому світлі столиці з'являється чарівна куртизанка Маргарита Готьє, відома як «дама з камеліями» — через пристрасть до квітів. У неї багато багатих шанувальників, але через екстравагантну поведінку і добре серце вона постійно живе в боргах. Подруга рекомендує їй зблизитися з бароном де Варвілем, володарем великого статку. Між тим, Маргариту таємно переслідує закоханий в неї молодий чоловік Арманд Дюваль. Спочатку Маргарита навіть думає, що він і є Варвіль, але це виявляється не так, коли її представляють справжньому барону. Їй дуже сподобався Арманд, але вона все ж стає коханкою Варвіля, таємно підтримуючи відносини з Армандом.

Стан Маргарити погіршується через туберкульоз, але вона намагається порвати відносини з бароном і возз'єднатися з Армандом. Маргарита таємно продає свої коштовності, щоб підтримати життя. Разом коханці їдуть на курорт і недовгий час по справжньому щасливі. Гроші закінчуються і Арманд пише листа своєму батькові, монсеньйору Дювалю, щоб він допоміг йому матеріально. Стривожений батько зустрічається з Маргаритою і намагається умовити її порвати з сином, так як це може згубно позначитися на його майбутній кар'єрі. Маргарита повертається з курорту в Париж і намагається порвати з Армандом, але вже пізно. Вона вся в боргах, без майбутнього і з підірваним здоров'ям. В кінці Маргарита помирає на руках Арманда.

== У ролях ==
* [[Рудольф Валентіно]]'' ''— Арманд Дюваль
* [[Рекс Черрімен]]'' ''— Гастон Рівекс
* [[Артур Гойт]]'' ''— барон де Варвіль
* [[Зеффі Тілбурі]]'' ''— Пруденс
* [[Петсі Рут Міллер]]'' ''— ''Нішетт''
* [[Елінор Олівер]]'' ''— Нанін
* [[Вілльям Орламонд]]'' ''— батько Арманда
* [[Консуело Фловертон]]'' ''— Олімп
* [[Алла Назімова]]'' ''— Маргарита Готьє
* [[Едвард Коннеллі]]'' ''— герцог

== Посилання ==
* ''[[imdbtitle:0012027|Camille]]'' на сайті [[Internet Movie Database]]
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми США 1921]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми-драми США]]
[[Категорія:Фільми-мелодрами США]]
[[Категорія:Німі фільми США]]
[[Категорія:Чорно-білі фільми США]]
[[Категорія:Екранізації творів Александра Дюма (сина)]]
[[Категорія:Екранізації п'єс]]

title: Camille

Жанр: драма, мелодрама

Режисер: Рей С. Смоллвуд

Продюсер: Metro Pictures

Сценарист: Олександр Дюма (син)

На основі: Дама з камеліями

У головних · ролях: Рудольф Валентіно · Алла Назімова

Оператор: Рудольф Дж. Бергкуіст

Композитор: Пітер Вантін

Художник: Наташа Рамбова

Кінокомпанія: Nazimova Productions

Дистриб'ютор: Metro Pictures

Країна: США


text:
# Барон Ратдоннелл
Барон Ратдоннелл (англ. — Baron Rathdonnell) — аристократичний титул перства Ірландії.

## Гасло баронів Ратдоннелл
Virtute et labore — чесноти і праця (лат.)

## Історія баронів Ратдоннелл
Титул барон Ратдоннелл з Ратдоннеллу, що в графстві Донегол був створений 21 грудня 1868 року для Джона МакКлінтока і для нащадків його померлого молодшого брата — капітана Вільяма МакКлінтока-Банбері, що був депутатом Палати громад парламенту і представляв графство Карлоу. Назва титулу була на честь селища Ратдоннелл, що біля селища Трентаг, що на північний захід від Леттеркенні. Баронство Ратдоннелл було останнім баронством, що було створено в перстві Ірландії. Джон МакКлінток був старшим сином Джона МакКлінтока — чиновника магістрату графства Лаут, військогового да тепутата Палати громад від Ірландії. Його матір'ю була Джейн — єдина дочка Вільяма Банбері, есквайра з Мойла. Джейн була сестрою Томаса Банбері, депутата від графства Карлоу. Джон МакКлінток був призначений Верховним шерифом графства Лаут у 1840 році і обраний депутатом парламенту округу Лаут у 1857 році, був депутатом до 1859 року. Пізніше він служив лорд-лейтенантом графства Лаут з 1867 року до своєї смерті в 1879 році. Лорд Ратдоннел був одружений з Енн Лефрой — сестрою сера Джона Генрі Лефроя, і вони жили міжв Драмкар, графство Лаут та в їхньому лондонському будинкку на Честер-сквер, 80. Шлюб був бездітним. Барон Ратдоннел також був дядьком дослідника Арктики сера Френсіса Леопольда МакКлінтока. Лорд Ратдоннел помер у травні 1879 року у віці 80 років.
Його змінив у баронстві відповідно до особливого залишку його племінник Томас МакКлінток-Банбері, який, зокрема, був лордом-лейтенантом графства Карлоу та президентом Королівського Дублінського товариства.
Титул успадкував його племінник, що став ІІ бароном Ратдоннелл. Він був депутатом Палати лордів парламенту в 1889—1929 роках як представник Ірландії. Він обіймав посаду лорд-лейтенанта графства Карлоу в 1890—1929 роках.
На сьогодні титул належить правнуку ІІ барона Ратдоннелл, що став V бароном Ратдоннелл, успадкував титул від свого батька в 1959 році.
Дослідник Арктики адмірал сер Френсіс МакКлінток був племінником І барона Ратдоннелл.
Історичною резиденцією баронів Ратдоннелл був Ліснаваг-Хаус, що поблизу Ратвіллі, графство Карлоу.

## Барони Ратдоннелл (1868)
- Джон МакКлінток (1798—1879) — І барон Ратдоннелл
- Томас Кейн МакКлінток-Банбері (1848—1929) — ІІ барон Ратдоннелл
- Томас Леопольд МакКлінток-Банбері (1881—1937) — ІІІ барон Ратдоннелл
- Вільям Роберт МакКлінток-Банбері (1914—1959) — IV барон Ратдоннелл
- Томас Бенджамін МакКлінток-Банбері (1938 р. н.) — V барон Ратдоннелл

Спадкоємцем титулу є син теперішнього власника титулу його світлість Вільям Леопольд МакКлінток-Банбері (1966 р. н.). Спадкоємцем спадкоємця є його син Томас Ентоні МакКлінток-Банбері (2011 р. н.).

title: Барон Ратдоннелл

wikitext:
[[Файл:Rathdonnell_Escutcheon.png|thumb|right|200px|Герб баронів Ратдоннелл.]]
[[Файл:Frontal_view_of_Lisnavagh_Estate.JPG|thumb|right|200px|Ліснаваг-Хаус — резиденція баронів Ратдоннелл.]]
[[Файл:Captain_Sir_Leopold_McClintock_%28profile%29.jpg|thumb|right|200px|Сер Френсіс Леопольд МакКлінток (1819—1907).]]
'''Барон Ратдоннелл''' (англ. — Baron Rathdonnell) — аристократичний титул перства [[Ірландія|Ірландії]].

== Гасло баронів Ратдоннелл ==
Virtute et labore — чесноти і праця (лат.)

== Історія баронів Ратдоннелл ==
Титул барон Ратдоннелл з Ратдоннеллу, що в графстві [[Донегол (графство)|Донегол]] був створений 21 грудня 1868 року для Джона МакКлінтока і для нащадків його померлого молодшого брата — капітана Вільяма МакКлінтока-Банбері, що був депутатом Палати громад парламенту і представляв графство Карлоу. Назва титулу була на честь селища Ратдоннелл, що біля селища Трентаг, що на північний захід від Леттеркенні. Баронство Ратдоннелл було останнім баронством, що було створено в перстві Ірландії. Джон МакКлінток був старшим сином Джона МакКлінтока — чиновника магістрату графства Лаут, військогового да тепутата Палати громад від Ірландії. Його матір'ю була Джейн — єдина дочка Вільяма Банбері, есквайра з Мойла. Джейн була сестрою Томаса Банбері, депутата від графства Карлоу. Джон МакКлінток був призначений Верховним шерифом графства Лаут у 1840 році і обраний депутатом парламенту округу Лаут у 1857 році, був депутатом до 1859 року. Пізніше він служив лорд-лейтенантом графства Лаут з 1867 року до своєї смерті в 1879 році. Лорд Ратдоннел був одружений з Енн Лефрой — сестрою сера Джона Генрі Лефроя, і вони жили міжв Драмкар, графство Лаут та в їхньому лондонському будинкку на Честер-сквер, 80. Шлюб був бездітним. Барон Ратдоннел також був дядьком дослідника [[Арктика|Арктики]] сера Френсіса Леопольда МакКлінтока. Лорд Ратдоннел помер у травні 1879 року у віці 80 років.

Його змінив у баронстві відповідно до особливого залишку його племінник Томас МакКлінток-Банбері, який, зокрема, був лордом-лейтенантом графства [[Карлоу (графство)|Карлоу]] та президентом Королівського Дублінського товариства.

Титул успадкував його племінник, що став ІІ бароном Ратдоннелл. Він був депутатом Палати лордів парламенту в 1889—1929 роках як представник Ірландії. Він обіймав посаду лорд-лейтенанта графства Карлоу в 1890—1929 роках.

На сьогодні титул належить правнуку ІІ барона Ратдоннелл, що став V бароном Ратдоннелл, успадкував титул від свого батька в 1959 році.

Дослідник Арктики адмірал сер Френсіс МакКлінток був племінником І барона Ратдоннелл.

Історичною резиденцією баронів Ратдоннелл був Ліснаваг-Хаус, що поблизу Ратвіллі, графство Карлоу.

== Барони Ратдоннелл (1868) ==
* Джон МакКлінток (1798—1879) — І барон Ратдоннелл
* Томас Кейн МакКлінток-Банбері (1848—1929) — ІІ барон Ратдоннелл
* Томас Леопольд МакКлінток-Банбері (1881—1937) — ІІІ барон Ратдоннелл
* Вільям Роберт МакКлінток-Банбері (1914—1959) — IV барон Ратдоннелл
* Томас Бенджамін МакКлінток-Банбері (1938 р. н.) — V барон Ратдоннелл

Спадкоємцем титулу є син теперішнього власника титулу його світлість Вільям Леопольд МакКлінток-Банбері (1966 р. н.). Спадкоємцем спадкоємця є його син Томас Ентоні МакКлінток-Банбері (2011 р. н.).

== Джерела ==
{{без виносок|дата=листопад 2023}}
* «No. 7918». The Edinburgh Gazette. 8 January 1869. p. 37.
* Debrett's Peerage and Baronetage 2019
* Burke's Peerage. 1878.
* Kidd, Charles, Williamson, David (editors). Debrett's Peerage and Baronetage (1990 edition). New York: St Martin's Press, 1990.
* Leigh Rayment's Peerage Pages.

[[Категорія:Клани Ірландії]]
[[Категорія:Барони Ірландії]]
[[Категорія:Шляхта Ірландії]]
[[Категорія:Перство Ірландії]]


text:
# Таршино (Волоколамський район)
Таршино  (рос. Таршино) - присілок, підпорядкований місту Волоколамську Московської області Російської Федерації.
Муніципальне утворення — Волоколамський міський округ. У 2006-2019 роках органом місцевого самоврядування було сільське поселення Осташевське. Населення становить 2 особи (2013).

## Історія
З 14 січня 1929 року входить до складу новоутвореної Московської області. Раніше належало до Волоколамського повіту Московської губернії. Належало до Волоколамського району до його ліквідації 9 червня 2019 року.
Сучасне адміністративне підпорядкування з 2019 року.

## Населення
| 1852 | 1859 | 1926 | 2002 | 2006 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- |
| 135  | ↘105 | ↗126 | ↘2   | ↘1   | ↗2   |

title: Таршино (Волоколамський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Таршино
|назва ін.       = Таршино
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|карта розташування1=
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Московська область]]
|район           =
|міський округ   = [[Волоколамський міський округ]]
|поселення       =
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{збільшення}} 2{{RUS-MS-census}} (2013)
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[UTC+3]], [[Літній час|літом]] [[UTC+4]]
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
}}
'''Таршино ''' ({{lang-ru|Таршино}}) - [[присілок]], підпорядкований місту [[Волоколамськ]]у [[Московська область|Московської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Муніципальне утворення — [[Волоколамський міський округ]]. У 2006-2019 роках органом місцевого самоврядування було [[сільське поселення Осташевське]]. Населення становить 2{{RUS-MS-census}} особи (2013).

== Історія ==

З [[14 січня]] [[1929]] року входить до складу новоутвореної Московської області. Раніше належало до [[Волоколамський повіт|Волоколамського повіту]] [[Московська губернія|Московської губернії]]. Належало до [[Волоколамський район|Волоколамського району]] до його ліквідації 9 червня 2019 року<ref>[https://mosreg.ru/download/document/1006665 ЗАКОН МОСКОВСКОЙ ОБЛАСТИ Об отнесении города Волоколамск Волоколамского района Московской области к категории города областного подчинения Московской области, упразднении Волоколамского района Московской области и внесении изменений в Закон Московской области «Об административно-территориальном устройстве Московской области»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200102224637/https://mosreg.ru/download/document/1006665 |date=2020-01-02 }} {{ref-ru}}</ref>.

Сучасне адміністративне підпорядкування з [[2019]] року.

== Населення ==

{{ Населення РФ | Таршино (Московская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Волоколамський район}}

{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Волоколамського району]]

title: присілок Таршино

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Московська область

Міський округ: Волоколамський міський округ

title: Основні дані

Часовий пояс: UTC+3, літом UTC+4

Основні дані:
Мапа
· Таршино
Таршино у Вікісховищі


text:
# Учасники російсько-української війни Ю
Учасники російсько-української війни, прізвища яких починаються з літери Ю:
1. Юденич Дмитро Юрійович
2. Юденко Дмитро Анатолійович
3. Юденко Євгеній Анатолійович
4. Юдін Віталій Валерійович
5. Юдін Денис Русланович
6. Юзвак Олексій Віталійович
7. Юзьков Руслан Володимирович
8. Юла Юрій Андрійович
9. Юлдашев Темур Дамірович
10. Юнгє Жан Геннадійович
11. Юрдига Олег Степанович
12. Юра Мар'ян Іванович
13. Юраш Владислав Юрійович
14. Юревич Роман Богданович
15. Юріс Юраш
16. Юричко Володимир Володимирович
17. Юрічук Роман Сергійович
18. Юркевич Андрій Михайлович
19. Юрків Андрій Миколайович
20. Юрковець Ігор Володимирович
21. Юров Олександр Олександрович
22. Юровський Євген Олександрович
23. Юрченко Андрій Леонідович
24. Юрченко Валерій Вікторович
25. Юрченко Владислав[1]
26. Юрченко Анатолій Васильович
27. Юрченко Володимир Петрович
28. Юрченко Ігор Петрович
29. Юрченко Микола Олексійович
30. Юрченко Олег Володимирович
31. Юрченко Олександр Олегович
32. Юрченко Олексій
33. Юрченко Павло Юрійович
34. Юрченко Юрій Валерійович
35. Юрченко Юрій Леонідович
36. Юрчик Олег Дмитрович
37. Юрчик Сергій Вікторович
38. Юрчик Юрій Олександрович
39. Юрчишин Мирослав-Володимир Володимирович
40. Юрчук Ярослава Анатоліївна
41. Юрчук Павло Павлович
42. Юсик Андрій Романович
43. Юсипів Іван Романович
44. Юськевич Ольга Степанівна
45. Юханов Євген Георгійович
46. Юхименко Костянтин Юрійович
47. Юхименко Микола Васильович
48. Юхневич Роман Іванович[2]
49. Юць Богдан Володимирович
50. Юшкевич Максим Анатолійович
51. Юшко Віктор Васильович
52. Юшко Денис Павлович
53. Ющенко Владислав Валерійович
54. Ющенко Володимир Михайлович
55. Ющенко Дмитро Анатолійович
56. Ющенко Євген Вікторович
57. Ющенко Катерина Юріївна
58. Ющенко Олександр Миколайович
59. Ющенко Олександр Михайлович
60. Ющенко Олексій Анатолійович

title: Учасники російсько-української війни Ю

wikitext:
{{TOC-Right}}

Учасники російсько-української війни, прізвища яких починаються з літери '''Ю''':

# [[Юденич Дмитро Юрійович]]
# [[Юденко Дмитро Анатолійович (військовик)|Юденко Дмитро Анатолійович]]
# [[Юденко Євгеній Анатолійович]]
# [[Юдін Віталій Валерійович]]
# [[Юдін Денис Русланович]]
# [[Юзвак Олексій Віталійович]]
# [[Юзьков Руслан Володимирович]]
# [[Юла Юрій Андрійович]]
# [[Юлдашев Темур Дамірович]]
# [[Юнгє Жан Геннадійович]]
# [[Юрдига Олег Степанович]]
# [[Юра Мар'ян Іванович]]
# [[Юраш Владислав Юрійович]]
# [[Юревич Роман Богданович]]
# [[Юріс Юраш]]
# [[Юричко Володимир Володимирович]]
# [[Юрічук Роман Сергійович]]
# [[Юркевич Андрій Михайлович]]
# [[Юрків Андрій Миколайович]]
# [[Юрковець Ігор Володимирович]]
# [[Юров Олександр Олександрович]]
# [[Юровський Євген Олександрович]]
# [[Юрченко Андрій Леонідович]]
# [[Юрченко Валерій Вікторович]]
# Юрченко Владислав<ref>[https://bukvy.org/u-boyu-za-ukrayinu-zagynuv-boyecz-sybirskogo-bataljonu-vladyslav-yurchenko/ У бою за Україну загинув боєць «Сибірського батальйону» Владислав Юрченко]</ref>
# [[Юрченко Анатолій Васильович]]
# [[Юрченко Володимир Петрович]]
# [[Юрченко Ігор Петрович]]
# [[Юрченко Микола Олексійович]]
# [[Юрченко Олег Володимирович]]
# [[Юрченко Олександр Олегович]]
# [[Юрченко Олексій]]
# [[Юрченко Павло Юрійович]]
# [[Юрченко Юрій Валерійович]]
# [[Юрченко Юрій Леонідович]]
# [[Юрчик Олег Дмитрович]]
# [[Юрчик Сергій Вікторович]]
# [[Юрчик Юрій Олександрович]]
# [[Юрчишин Мирослав-Володимир Володимирович]]
# [[Юрчук Ярослава Анатоліївна]]
# [[Юрчук Павло Павлович]]
# [[Юсик Андрій Романович]]
# [[Юсипів Іван Романович]]
# [[Юськевич Ольга Степанівна]]
# [[Юханов Євген Георгійович]]
# [[Юхименко Костянтин Юрійович]]
# [[Юхименко Микола Васильович]]
# [[Юхневич Роман Іванович]]<ref>[https://suspilne.media/odesa/723657-cerez-ataku-rf-po-odesini-10-kvitna-zaginuv-bojovij-medik-roman-uhnevic/ Унаслідок російської атаки по Одещині 10 квітня загинув Роман Юхневич]</ref>
# [[Юць Богдан Володимирович]]
# [[Юшкевич Максим Анатолійович]]
# [[Юшко Віктор Васильович]]
# [[Юшко Денис Павлович]]
# [[Ющенко Владислав Валерійович]]
# [[Ющенко Володимир Михайлович]]
# [[Ющенко Дмитро Анатолійович]]
# [[Ющенко Євген Вікторович]]
# [[Ющенко Катерина Юріївна]]
# [[Ющенко Олександр Миколайович]]
# [[Ющенко Олександр Михайлович]]
# [[Ющенко Олексій Анатолійович]]

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Учасники РУВ}}

[[Категорія:Списки учасників російсько-української війни|Ю]]


text:
# Список вулиць Харкова (Й)
| Назва           | Тип   | Довжина, м | Колишні назви | Район(и)    | Місцевість         |
| --------------- | ----- | ---------- | ------------- | ----------- | ------------------ |
| Йосипа Тимченка | пров. | 295        | Кустанайський | Слобідський | Селище ім. Герцена |

title: Список вулиць Харкова (Й)

wikitext:
{| style="text-align: left;" class="wide" class="standard sortable"
!Назва||Тип<ref>Скорочення: бул. — бульвар, в-д — в'їзд, вул. — вулиця, м-н — майдан, наб. — набережна, пров. — провулок, пр-д — проїзд, просп. — проспект, туп. — тупик, узв. — узвіз.</ref>||Довжина, м||Колишні назви||Район(и)||Місцевість
|-bgcolor=wheat
|[[Провулок Йосипа Тимченка|Йосипа Тимченка]] || пров. ||295|| Кустанайський || [[Слобідський район|Слобідський]] ||Селище ім. Герцена
|-
|}

{{Інші проєкти
|Тема          = Вулиці Харкова
|Портал        = Харків
|Вікісловник   =
|Вікіпідручник =
|Вікіцитати    =
|Вікіджерела   =
|Вікіновини    =
|Вікісховище   = Category:Streets in Kharkiv
|Метавікі      =
|Проєкт        = Харків
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.city.kharkov.ua/uk/document/pro-zatverdzhennya-reyestru-nazv-urbanonimiv-v-m-harkovi-124.html Про затвердження Реєстру назв урбанонімів в м. Харкові]

{{Список вулиць Харкова}}

[[Категорія:Вулиці Харкова|Список Й]]

П:
Портал «Харків»
Проєкт «Харків»

CMNS: Вулиці Харкова у Вікісховищі?


text:
# Герб Дзукії
Герб Дзукії (лит. Dzūkijos herbas) — герб історичного регіону Литви Дзукії.

## Опис
У синьому полі срібний закутий в лати лицар, що тримає в правиці золоту алебарду на срібному держаку, а ліва рука спочиває на балтському срібному щиті, прикрашеному золотом зверху і знизу. Щит підтримують дві срібні рисі з золотими кігтями і язиками на срібній балці. Балку обвиває срібна стрічка з написом синіми літерами: «Ex gente bellicosissima populus laboriosus» — «З войовничого роду працьовитий народ» (як нагадування про давнє войовниче плем'я ятвягів, що було одним з предків сучасних литовців-дзуків).

## Історія
В основі герба Дзукії лежить герб Троків (Тракай). Він вперше зустрічається на печатці троцького князя Кейстута 1379 року. На ній зображений обренений праворуч піхотинець, що стоїть на землі, в пластинчатих обладунках і конусній капеліні із круглим завершенням; він тримає правицею меча, а лівицею спирається на щит-павезу.
На великих печатках великого князя литовського Вітовта Кейстутовича, фігурує модифікований герб Троків. Так, на печатці 1404 року піхотинець тримає у правиці щита, а лівицею спирається на спис. На печатці 1407 року щит і спис поміняні місцями. Сам піхотинець має на голові капюшон. Того ж троцького піхотинця, але без щита зображено на великій печатці Сигізмунда Кейстутовича від 1436 року.
Від XVII століття замість списа в гербі зображалася алебарда.
25 лютого 2003 року Геральдична комісія Литви схвалила проекти герба і прапора Дзукії, створені художником Арвідасом Каждайлісом (Arvydas Každailis) з ініціативи депутатів Сейму А.Скарджюса і Г.Якавоніса.

## Галерея
- Печатка Вітовта
1404
- Печатка Вітовта
1407
- Печатка Сигізмунда
1436
- Герб Троцького воєводства
~1435
- Герб Троцького воєводства
1555
- Троцький район

title: Герб Дзукії

wikitext:
{{Картка герба
|назва              = Герб Дзукії
|зображення         = Coat of arms of Dzūkija.svg
|зображення_розмір  = 250
|середній           =
|середній_розмір    =
|середній_підпис    =
|малий              =
|малий_розмір       =
|малий_підпис       =
|зображення2        =
|зображення2_розмір =
200
|зображення2_підпис =
|зображення3        =
|зображення3_розмір =
|зображення3_підпис =
|носій              =
|дата_затвердження  = [[25 лютого]] [[2003]] року
|нашоломник         =
|корона             =
|шолом              =
|щит                =
|щитотримачі        =
|основа             =
|девіз              = {{lang-la|Ex gente bellicosissima populus laboriosus}}
|ордени             =
|інші_елементи      =
|ранні_версії       =
|використання       =
}}

'''Герб Дзукії''' ({{lang-lt|Dzūkijos herbas}}) — герб історичного регіону [[Литва|Литви]] [[Дзукія|Дзукії]].

== Опис ==
У синьому полі срібний закутий в лати лицар, що тримає в правиці золоту алебарду на срібному держаку, а ліва рука спочиває на балтському срібному щиті, прикрашеному золотом зверху і знизу. Щит підтримують дві срібні рисі з золотими кігтями і язиками на срібній балці. Балку обвиває срібна стрічка з написом синіми літерами: «Ex gente bellicosissima populus laboriosus» — «З войовничого роду працьовитий народ» (як нагадування про давнє войовниче плем'я [[Ятвяги|ятвягів]], що було одним з предків сучасних литовців-дзуків).

== Історія ==
[[Файл:Kiejstut seal 1379.PNG|250px|міні|Троцький герб з печатки Кейстута 1379 року]]

В основі герба Дзукії лежить герб [[Троцьке князівство|Троків]] ([[Тракай]]). Він вперше зустрічається на печатці троцького князя [[Кейстут]]а [[1379]] року. На ній зображений обренений [[праворуч і ліворуч|праворуч]] піхотинець, що стоїть на землі, в пластинчатих обладунках і конусній [[Капеліна|капеліні]] із круглим завершенням; він тримає правицею меча, а лівицею спирається на [[Павеза|щит-павезу]].

На великих печатках великого князя литовського [[Вітовт|Вітовта Кейстутовича]], фігурує модифікований герб Троків. Так, на печатці 1404 року піхотинець тримає у правиці щита, а лівицею спирається на [[спис]]. На печатці 1407 року щит і спис поміняні місцями. Сам піхотинець має на голові капюшон. Того ж троцького піхотинця, але без щита зображено на великій печатці [[Сигізмунд Кейстутович|Сигізмунда Кейстутовича]] від [[1436]] року.

Від [[XVII століття]] замість списа в гербі зображалася алебарда.

[[25 лютого]] [[2003]] року Геральдична комісія Литви схвалила проекти герба і прапора Дзукії, створені художником Арвідасом Каждайлісом (Arvydas Každailis) з ініціативи депутатів Сейму А.Скарджюса і Г.Якавоніса<ref>{{Cite web |url=http://www.heraldicum.ru/lietuva/regions.htm |title=Исторические области Литвы |accessdate=14 березня 2012 |archive-date=5 лютого 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220205123358/http://www.heraldicum.ru/lietuva/regions.htm }}</ref>.

== Галерея ==
<gallery>
Vitaŭt_Vialiki,_Pahonia._Вітаўт_Вялікі,_Пагоня_(K._Kielisiński,_1404,_1842).jpg|Печатка Вітовта
1404
Witold Duke of Lithuania seal.PNG|Печатка Вітовта
1407
Žygimont Kiejstutavič. Жыгімонт Кейстутавіч (A. Perli, 1437, 1849).jpg|Печатка Сигізмунда
1436
Armorial Lyncenich - olde dratun. Retouch.png|[[Герб Троцького воєводства|Герб]] [[Троцьке воєводство|Троцького воєводства]]
~1435
Recueil d'armoiries polonaises COA of Trakai Voivodeship.png|Герб [[Троцьке воєводство|Троцького воєводства]]
1555
Trakai district COA.svg|Троцький район
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{ci}}
{{Герби Литви}}
{{ac}}
[[Категорія:Герби Литви]]
[[Категорія:Дзукія]]

title: Деталі

Затверджений: 25 лютого 2003 року

Девіз: лат. Ex gente bellicosissima populus laboriosus


text:
# Кшидліна-Велика
Кшидліна-Велика (пол. Krzydlina Wielka) — село в Польщі, у гміні Волув Воловського повіту Нижньосілезького воєводства.
Населення — 401 особа (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Вроцлавського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 196     | 36                 | 144              | 16                   |
| Жінки    | 205     | 33                 | 120              | 52                   |
| Разом    | 401     | 69                 | 264              | 68                   |

title: Кшидліна-Велика

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Кшидліна-Велика
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Krzydlina Wielka}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Нижньосілезьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Воловський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Волув (гміна){{!}}Волув
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 401
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 71
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = DWL
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0883241
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Кшидліна-Велика''' ({{lang-pl|Krzydlina Wielka}}) — село в Польщі, у [[Волув (гміна)|гміні Волув]] [[Воловський повіт|Воловського повіту]] [[Нижньосілезьке воєводство|Нижньосілезького воєводства]].
Населення — {{formatnum:401}} {{МНОЖИНА:401|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Вроцлавське воєводство (1975–1998)|Вроцлавського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=196 |ЧолПре=36 |ЧолПрац=144 |ЧолПост=16
|Жін=205 |ЖінПре=33 |ЖінПрац=120 |ЖінПост=52
|Разом=401 |РазомПре=69 |РазомПрац=264 |РазомПост=68
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Волув}}

[[Категорія:Села Воловського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Нижньосілезьке воєводство

Повіт: Воловський повіт

Гміна: Волув

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: DWL

OSM: ↑2911087 ·R (Ґміна Волув)


text:
# Марія Солнокі
Марія Солнокі (16 червня 1947 , Будапешт ) — угорська фехтувальниця на рапірах, срібна призерка Олімпійських ігор 1972 року, чемпіонка світу.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада   | Дисципліна           | Місце |
| ----------- | -------------------- | ----- |
| Мюнхен 1972 | індивідуальна рапіра | 21    |
| Мюнхен 1972 | командна рапіра      | 2     |

title: Марія Солнокі

wikitext:
{{Спортсмен
| медалі              =
{{MedalTopBox}}
{{MedalSport|[[Фехтування]]}}
{{MedalCountry|{{HUN}}}}
{{MedalOlympic}}
{{MedalSilver|[[Літні Олімпійські ігри 1972|Мюнхен 1972]]|[[Фехтування на літніх Олімпійських іграх 1972 — командна рапіра (жінки)|командна рапіра]]}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з фехтування|Чемпіонат світу]]}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат світу з фехтування 1973|Гетеборг 1973]]|командна рапіра}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат світу з фехтування 1971|Відень 1971]]|командна рапіра}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат світу з фехтування 1974|Гренобль 1974]]|командна рапіра}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат світу з фехтування 1969|Гавана 1969]]|командна рапіра}}
| show-medals = yes
}}
'''Марія Солнокі''' {{біографія}} — [[Угорщина|угорська]] [[фехтування|фехтувальниця]] на [[рапіра]]х, срібна призерка Олімпійських ігор [[Літні Олімпійські ігри 1972|1972]] року, чемпіонка світу.

== Виступи на Олімпіадах ==
{|class = "wikitable"
!Олімпіада!! Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 1972|Мюнхен 1972]] || індивідуальна рапіра || 21
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 1972|Мюнхен 1972]] || командна рапіра || {{срібло2}}
|-
|}

== Посилання ==
* {{SportsReference|sz/maria-szolnoki-1|NAME=Марія Солнокі}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{fencing-bio-stub}}
{{бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Солнокі, Марія}}
[[Категорія:Угорські фехтувальниці]]
[[Категорія:Фехтувальники на літніх Олімпійських іграх 1972]]
[[Категорія:Угорські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 1972]]
[[Категорія:Чемпіони світу з фехтування]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Угорщина

Народження: 16 червня 1947 (77 років) · Будапешт, Друга угорська республіка

Вага: 58 кг

title: Спорт

Вид спорту: фехтування

title: Олімпійські ігри

Срібло: Мюнхен 1972 · командна рапіра

title: Чемпіонат світу

Золото: Гетеборг 1973 · командна рапіра

Срібло:
Відень 1971 · командна рапіра
Гренобль 1974 · командна рапіра

Бронза: Гавана 1969 · командна рапіра


text:
# 344-та піхотна дивізія (Третій Рейх)
344-та піхотна дивізія (Третій Рейх) (нім. 344. Infanterie-Division) — піхотна дивізія Вермахту за часів Другої світової війни. Дивізія сформована у вересні 1942 року, виконувала окупаційні функції у Франції, обороняючи західні приморські області поблизу Бордо. Билась у Франції, Голландії. Після розгрому літом 1944 року знов сформована та продовжила ведення бойових дій у Нідерландах. У січні 1945 року перекинута до Верхньої Силезії, де розгромлена весною радянськими військами.

## Історія
344-та піхотна дивізія сформована 25 вересня 1942 року в Штутгарті в V військовому окрузі й невдовзі її підрозділи передислоковані на захід Франції в район Бордо, де вона продовжила процес формування.
Дивізія входила до складу сил резервних військ Вермахту в окупованій Франції, основні її сили протягом кількох років виконували завдання щодо оборони узбережжя західної Франції поздовж Біскайської затоки. Головні зусилля зосереджувались на утриманні позицій Аркашон-Андернос-ле-Бен-Ле-Вердон-сюр-Мер-Мімізан. Штаб-квартира дивізії розташовувалась у Андернос-ле-Бен.
Літом 1944 року її перекинули до Нормандії на рубіж Барантен-Сен-П'єрр-де-Варанжвіль, де дивізія вела оборонні бої, стримуючи наступ англо-американських військ. У серпні 1944 року німецькі підрозділи билися за Бретей, Л'Егль, Берне, Конш-ан-Уш, Ле-Небур. Під ударами сил противника, що переважали, з'єднання відступало на північ Франції на Серке, Ам'єн, Оте, Фрюж, Бомец, Ер, Азебрук, до французько-бельгійського кордону й далі відступало на Діксмейде, Брюгге, Лембеке та Оверпелт.
Після зазнаних втрат дивізія була розформована, але вже у листопаді 1944 року її знов сформували на основі бойової групи рештки дивізії та підрозділів 91-ї дивізії. З'єднання тримало оборону поблизу Дордрехта на півдні Голландії.
У січні 1945 року перекинута на Східний фронт до Верхньої Силезії, де тривала оборону у складі 1-ї танкової армії генерал-полковника Г. Гейнріці.

## Райони бойових дій
- Франція (вересень 1942 — серпень 1944);
- Нідерланди, Західна Німеччина (листопад 1944 — січень 1945);
- Німеччина (Верхня Сілезія) (січень — травень 1945).

## Командування

### Командири
1-ше формування
- оберст, з 1 жовтня 1942 генерал-майор, з 1 жовтня 1943 генерал-лейтенант Ойген Фелікс Швальбе (нім. Felix Schwalbe) (27 вересня 1942 — 30 вересня 1944);
- оберст Рудольф Гольч (нім. Rudolf Goltzsch) (30 вересня — 16 жовтня 1944, ТВО);

2-ге формування
- генерал-майор Ойген Кеніг (нім. Eugen König) (5 листопада — 16 грудня 1944);
- оберст, з 1 січня 1945 генерал-майор Георг Коссмала (нім. Georg Koßmala) (16 грудня 1944 — 28 лютого 1945);
- оберст Рольф Шеренберг (нім. Rolf Scherenberg) (28 лютого — 15 березня 1945);
- генерал-майор, з 20 квітня 1945 генерал-лейтенант Ервін Йоллассе (нім. Erwin Jollasse) (15 березня — 8 травня 1945).

### Підпорядкованість
| Час                       | Корпус    | Армія              | Група армій (округ) | Штаб           |
| ------------------------- | --------- | ------------------ | ------------------- | -------------- |
| 1942                      |           |                    |                     |                |
| вересень                  |           |                    | V військовий округ  | Штутгарт/Бордо |
| листопад                  | LXXX ак   | 1-ша армія         | Група армій «D»     | Бордо          |
| 1943                      |           |                    |                     |                |
| січень                    | LXXX ак   | 1-ша армія         | Група армій «D»     | Бордо          |
| 1944                      |           |                    |                     |                |
| січень                    | LXXX ак   | 1-ша армія         | Група армій «D»     | Бордо          |
| лютий                     | LXVII ак  | 15-та армія        | Група армій «D»     | район Ла-Манша |
| травень                   | LXVII ак  | 15-та армія        | Група армій «B»     | район Ла-Манша |
| серпень                   | LXXIV ак  | 5-та танкова армія | Група армій «B»     | Нормандія      |
| вересень (рештки дивізії) | LXVII ак  | 15-та армія        | Група армій «B»     | Нідерланди     |
| жовтень (переформування)  | LXXXIX ак | 15-та армія        | Група армій «B»     | Нідерланди     |
| Друге формування          |           |                    |                     |                |
| 1944                      |           |                    |                     |                |
| листопад                  | LXXXVI ак | 5-та танкова армія | Група армій «B»     | Аахен          |
| грудень                   | LXXIV ак  | 7-ма армія         | Група армій «B»     | Аахен          |
| 1945                      |           |                    |                     |                |
| січень                    |           |                    | Група армій «A»     | Краків         |
| лютий                     | LXXIV ак  | 1-ша танкова армія | Група армій «Центр» | Оппельн        |
| березень                  | XI ак     | 1-ша танкова армія | Група армій «Центр» | Верхня Сілезія |
| квітень                   | XXIV тк   | 1-ша танкова армія | Група армій «Центр» | Верхня Сілезія |

### Склад
| 1942                                   | 1944                                  |
| -------------------------------------- | ------------------------------------- |
| 854-й фортечний піхотний полк          | 1057-й гренадерський полк             |
| 855-й фортечний піхотний полк          | 1058-й гренадерський полк             |
| —                                      | 832-й гренадерський полк              |
| 344-й артилерійський полк              |                                       |
| 344-й інженерний батальйон             |                                       |
| —                                      | 344-й протитанковий дивізіон          |
| —                                      | 344-й дивізійний фузілерний батальйон |
| 344-й дивізійний батальйон зв'язку     |                                       |
| 344-ме дивізійне управління постачання |                                       |
| —                                      | 344-й запасний батальйон              |

title: 344-та піхотна дивізія (Третій Рейх)

wikitext:
{{Infobox Military Unit
|unit_name                    = <big>344-та піхотна дивізія (Третій Рейх)</big>
344. Infanterie-Division
|image                        = 344.Infanterie-Division.jpg
|caption                      = [[Емблема]] 344-ї піхотної дивізії Вермахту
|dates                        = [[25 вересня]] [[1942]] — серпень [[1944]]
[[5 листопада]] [[1944]] — [[8 травня]] [[1945]]
|country                      = {{GERnazi}}
|allegiance                   = {{fВермахт}}
|branch                       = {{FHeer}}
|type                         =
|role                         = [[піхота]]
|size                         = [[дивізія]]
|command_structure            = Див. [[#Командування|Командування]]
|garrison                     = [[Штутгарт]]/[[Бордо]]
|nickname                     =
|battle_honours               =
|march                        =
|motto                        =
|mascot                       =
|battles                      = '''[[Друга світова війна]]'''

[[Західноєвропейський театр воєнних дій Другої світової війни|Західний фронт]]
* [[Німецька окупація Франції (1940—1944)|Німецька окупація Франції]]
* [[Операція «Оверлорд»]]
** [[Битва за Брест]]
[[Східноєвропейський театр воєнних дій Другої світової війни|Східний фронт]]
* [[Нижньо-Сілезька операція]]
* [[Верхньо-Сілезька операція]]
|notable_commanders           = [[генерал-лейтенант]] [[Ойген Фелікс Швальбе]]
|anniversaries                =
|identification_symbol        =
|identification_symbol_label  =
}}
'''344-та піхотна дивізія (Третій Рейх)''' ({{lang-de|344. Infanterie-Division}}) — [[піхотна дивізія Вермахту]] за часів [[Друга світова війна|Другої світової війни]]. Дивізія сформована у вересні 1942 року, виконувала [[Німецька окупація Франції (1940—1944)|окупаційні функції у Франції]], обороняючи західні приморські області поблизу [[Бордо]]. Билась у Франції, Голландії. Після розгрому літом 1944 року знов сформована та продовжила ведення бойових дій у Нідерландах. У січні 1945 року перекинута до [[Верхня Сілезія|Верхньої Силезії]], де розгромлена весною радянськими військами.

== Історія ==
'''''344-та піхотна дивізія''''' сформована [[25 вересня]] [[1942]] року в [[Штутгарт]]і в [[5-й військовий округ (Третій Рейх)|V військовому окрузі]] й невдовзі її підрозділи передислоковані на захід Франції в район [[Бордо]], де вона продовжила процес формування.

Дивізія входила до складу сил резервних військ [[Вермахт]]у в окупованій Франції, основні її сили протягом кількох років виконували завдання щодо оборони узбережжя західної Франції поздовж Біскайської затоки. Головні зусилля зосереджувались на утриманні позицій [[Аркашон]]-[[Андернос-ле-Бен]]-[[Ле-Вердон-сюр-Мер]]-[[Мімізан]]. Штаб-квартира дивізії розташовувалась у [[Андернос-ле-Бен]].

Літом 1944 року її перекинули до Нормандії на рубіж [[Барантен]]-[[Сен-П'єрр-де-Варанжвіль]], де дивізія вела оборонні бої, стримуючи наступ англо-американських військ. У серпні 1944 року німецькі підрозділи билися за [[Бретей (Ер)|Бретей]], [[Л'Егль]], [[Берне (Ер)|Берне]], [[Конш-ан-Уш]], [[Ле-Небур]]. Під ударами сил противника, що переважали, з'єднання відступало на північ Франції на [[Серке (Приморська Сена)|Серке]], [[Ам'єн]], [[Оте (Сомма)|Оте]], [[Фрюж]], [[Бомец]], [[Ер-сюр-ла-Ліс|Ер]], [[Азебрук]], до [[Французько-бельгійський кордон|французько-бельгійського кордону]] й далі відступало на [[Діксмейде]], [[Брюгге]], [[Капрейке|Лембеке]] та [[Оверпелт]].

Після зазнаних втрат дивізія була розформована, але вже у листопаді 1944 року її знов сформували на основі бойової групи рештки дивізії та підрозділів [[91-ша авіапольова дивізія (Третій Рейх)|91-ї дивізії]]. З'єднання тримало оборону поблизу [[Дордрехт]]а на півдні Голландії.

У січні 1945 року перекинута на Східний фронт до Верхньої Силезії, де тривала оборону у складі [[1-ша танкова армія (Третій Рейх)|1-ї танкової армії]] генерал-полковника [[Готтард Гейнріці|Г. Гейнріці]].

== Райони бойових дій ==
* [[Франція]] (вересень 1942 — серпень 1944);
* [[Нідерланди]], [[Німеччина|Західна Німеччина]] (листопад 1944 — січень 1945);
* [[Німеччина]] ([[Верхня Сілезія]]) (січень — травень 1945).

== Командування ==

=== Командири ===
; 1-ше формування
* [[Файл:Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes-I.png|border|25px|Лицарський хрест Залізного хреста]] [[оберст]], з [[1 жовтня]] [[1942]] [[генерал-майор]], з [[1 жовтня]] [[1943]] [[генерал-лейтенант]] [[Ойген Фелікс Швальбе]] ({{lang-de|Felix Schwalbe}}) ([[27 вересня]] [[1942]] — [[30 вересня]] [[1944]]);
* [[оберст]] [[Рудольф Гольч]] ({{lang-de|Rudolf Goltzsch}}) ([[30 вересня]] — [[16 жовтня]] [[1944]], ТВО);
; 2-ге формування
* [[Файл:RK EK mit eichenlaub-2.png|25пкс|Лицарський хрест Залізного хреста з дубовим листям]] [[генерал-майор]] [[Ойген Кеніг]] ({{lang-de|Eugen König}}) ([[5 листопада]] — [[16 грудня]] [[1944]]);
* [[Файл:RK EK mit eichenlaub-2.png|25пкс|Лицарський хрест Залізного хреста з дубовим листям]] [[оберст]], з [[1 січня]] [[1945]] [[генерал-майор]] [[Георг Коссмала]] ({{lang-de|Georg Koßmala}}) ([[16 грудня]] [[1944]] — [[28 лютого]] [[1945]]);
* [[Файл:Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes-I.png|border|25px|Лицарський хрест Залізного хреста]] [[оберст]] [[Рольф Шеренберг]] ({{lang-de|Rolf Scherenberg}}) ([[28 лютого]] — [[15 березня]] [[1945]]);
* [[Файл:Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes-I.png|border|25px|Лицарський хрест Залізного хреста]] [[генерал-майор]], з [[20 квітня]] [[1945]] [[генерал-лейтенант]] [[Ервін Йоллассе]] ({{lang-de|Erwin Jollasse}}) ([[15 березня]] — [[8 травня]] [[1945]]).

=== Підпорядкованість ===
{| bgcolor=#EFEFEF cellpadding="4" cellspacing="2" border="2" style="text-align:center"
|----- bgcolor=#7BA05B
!Час
!Корпус
!Армія
!Група армій
(округ)
!Штаб
|-
 |colspan=5 bgcolor=#CADABA| '''1942'''
 |-
 | вересень
 |
 |
 | [[5-й військовий округ (Третій Рейх)|V військовий округ]]
 | [[Штутгарт]]/[[Бордо]]
 |-
 | листопад
 | [[80-й армійський корпус (Третій Рейх)|LXXX ак]]
 | [[1-ша армія (Третій Рейх)|1-ша армія]]
 | [[Група армій «D»]]
 | [[Бордо]]
 |-
|-
 |colspan=5 bgcolor=#CADABA| '''1943'''
 |-
 | січень
 | [[80-й армійський корпус (Третій Рейх)|LXXX ак]]
 | [[1-ша армія (Третій Рейх)|1-ша армія]]
 | [[Група армій «D»]]
 | [[Бордо]]
 |-
|-
 |colspan=5 bgcolor=#CADABA| '''1944'''
 |-
 | січень
 | [[80-й армійський корпус (Третій Рейх)|LXXX ак]]
 | [[1-ша армія (Третій Рейх)|1-ша армія]]
 | [[Група армій «D»]]
 | [[Бордо]]
 |-
 | лютий
 | [[67-й армійський корпус (Третій Рейх)|LXVII ак]]
 | [[15-та армія (Третій Рейх)|15-та армія]]
 | [[Група армій «D»]]
 | район [[Ла-Манш]]а
 |-
 | травень
 | [[67-й армійський корпус (Третій Рейх)|LXVII ак]]
 | [[15-та армія (Третій Рейх)|15-та армія]]
 | [[Група армій «B»]]
 | район [[Ла-Манш]]а
 |-
 | серпень
 | [[74-й армійський корпус (Третій Рейх)|LXXIV ак]]
 | [[5-та танкова армія (Третій Рейх)|5-та танкова армія]]
 | [[Група армій «B»]]
 | [[Нормандія]]
 |-
 | вересень (рештки дивізії)
 | [[67-й армійський корпус (Третій Рейх)|LXVII ак]]
 | [[15-та армія (Третій Рейх)|15-та армія]]
 | [[Група армій «B»]]
 | [[Нідерланди]]
 |-
 | жовтень (переформування)
 | [[89-й армійський корпус (Третій Рейх)|LXXXIX ак]]
 | [[15-та армія (Третій Рейх)|15-та армія]]
 | [[Група армій «B»]]
 | [[Нідерланди]]
|-
 |colspan=5 bgcolor=#CCFF00| '''Друге формування'''
|-
 |colspan=5 bgcolor=#CADABA| '''1944'''
 |-
 | листопад
 | [[86-й армійський корпус (Третій Рейх)|LXXXVI ак]]
 | [[5-та танкова армія (Третій Рейх)|5-та танкова армія]]
 | [[Група армій «B»]]
 | [[Аахен]]
|-
 | грудень
 | [[74-й армійський корпус (Третій Рейх)|LXXIV ак]]
 | [[7-ма армія (Третій Рейх)|7-ма армія]]
 | [[Група армій «B»]]
 | [[Аахен]]
 |-
|-
 |colspan=5 bgcolor=#CADABA| '''1945'''
 |-
 | січень
 |
 |
 | [[Група армій «A»]]
 | [[Краків]]
 |-
 | лютий
 | [[59-й армійський корпус (Третій Рейх)|LXXIV ак]]
 | [[1-ша танкова армія (Третій Рейх)|1-ша танкова армія]]
 | [[Група армій «Центр»]]
 | [[Ополе|Оппельн]]
 |-
 | березень
 | [[11-й армійський корпус (Третій Рейх)|XI ак]]
 | [[1-ша танкова армія (Третій Рейх)|1-ша танкова армія]]
 | [[Група армій «Центр»]]
 | [[Верхня Сілезія]]
 |-
 | квітень
 | [[24-й танковий корпус (Третій Рейх)|XXIV тк]]
 | [[1-ша танкова армія (Третій Рейх)|1-ша танкова армія]]
 | [[Група армій «Центр»]]
 | [[Верхня Сілезія]]
 |-
|}

=== Склад ===

{| bgcolor=#CADABA cellpadding="4" cellspacing="2" border="2" style="text-align:center"
|----- bgcolor=#7BA05B
!1942<ref>{{Cite web |url=http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/344ID-R.htm |title=344. Infanterie-Division |accessdate=12 січня 2018 |archive-date=14 січня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180114020437/http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/344ID-R.htm }}</ref>
!1944
|-bgcolor=#EFEFEF
 |854-й фортечний піхотний полк<ref>Festungs-Infanterie-Regiment 854</ref>
 |1057-й [[Гренадери|гренадерський]] полк
 |-
|-bgcolor=#EFEFEF
 |855-й фортечний [[піхотний полк]]
 |1058-й гренадерський полк
 |-
|-bgcolor=#EFEFEF
 |—
 | 832-й гренадерський полк
 |-
|-bgcolor=#EFEFEF
 |colspan=2 | 344-й [[артилерійський полк]]
 |-
|-bgcolor=#EFEFEF
 |colspan=2 | 344-й [[інженерний батальйон]]
 |-
|-bgcolor=#EFEFEF
 | —
 | 344-й [[протитанковий дивізіон]]
 |-
|-bgcolor=#EFEFEF
 | —
 | 344-й дивізійний фузілерний [[батальйон]]
 |-
|-bgcolor=#EFEFEF
 |colspan=2 | 344-й дивізійний [[батальйон зв'язку]]
 |-
|-bgcolor=#EFEFEF
 |colspan=2 | 344-ме дивізійне управління постачання
 |-
|-bgcolor=#EFEFEF
 | —
 |344-й запасний батальйон
 |-
|}

== Див. також ==
* [[Операція «Гудвуд»]]
* [[Облога Лор'яна]]
* [[Операція «Гальвестон»]]
* [[Нормандська повітряно-десантна операція]]
* [[503-й важкий танковий батальйон (Третій Рейх)]]
* [[Операція «Кобра»]]

== Посилання ==
* {{cite web |url=http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/344ID-R.htm |title=344. Infanterie-Division |publisher=на lexikon-der-wehrmacht.de |accessdate=12 січня 2018 |archive-date=14 січня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180114020437/http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/344ID-R.htm }} {{ref-de}}
* {{cite web |url=http://www.axishistory.com/axis-nations/150-germany-heer/heer-divisionen/3483-344-infanterie-division |title=344. Infanterie-Division |publisher=на axishistory.com |accessdate=12 січня 2018 |archive-date=9 листопада 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171109203751/http://www.axishistory.com/axis-nations/150-germany-heer/heer-divisionen/3483-344-infanterie-division }} {{ref-en}}
* {{cite web |url=http://www.okh.it/units/4division/Inf/0344ID.htm |title=344. Infanterie-Division |publisher=на okh.it |accessdate=12 січня 2018 |archive-date=11 квітня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160411083432/http://www.okh.it/units/4division/Inf/0344ID.htm }} {{ref-it}}
* [https://www.feldgrau.com/WW2-German-344th-Infantry-Division 344.Infanterie-Division] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200919060407/https://www.feldgrau.com/ww2-german-344th-infantry-division/ |date=19 вересня 2020 }}
* [http://www.maparchive.ru/division/part13/344_Infanterie-Division.pdf 344. INFANTERIE-DIVISION — UNIT HISTORY] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160623234025/http://maparchive.ru/division/part13/344_Infanterie-Division.pdf |date=23 червня 2016 }}
* [http://www.balsi.de/Weltkrieg/Einheiten/Heer/Divisionen/Infanterie-Divisionen/344-ID-Startseite.htm 344. Infanterie-Division]
* [http://www.niehorster.org/011_germany/44-oob/44-06-01_neptune/divisons/div_344.html 344th Static Division] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180718121047/http://www.niehorster.org/011_germany/44-oob/44-06-01_neptune/divisons/div_344.html |date=18 липня 2018 }}

== Література ==
* Georg Tessin: ''Verbände und Truppen der deutschen Wehrmacht und Waffen-SS im Zweiten Weltkrieg 1939—1945.'' Band 7. ''Die Landstreitkräfte 131—200.'' 2. Auflage. Biblio-Verlag, Bissendorf 1979, ISBN 3-7648-1173-0, S. 294f.
* Samuel W. Mitcham. [http://books.google.com.ua/books?id=W12nzCN9DK4C&printsec=frontcover&hl=uk&source=gbs_ge_summary_r&cad=0#v=onepage&q&f=false German Order of Battle, 291st 999th Infantry Divisions, Named Infantry Divisions, and Special Divisions in WWII] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131225052704/http://books.google.com.ua/books?id=W12nzCN9DK4C&printsec=frontcover&hl=uk&source=gbs_ge_summary_r&cad=0#v=onepage&q&f=false |date=25 грудня 2013 }} — Paderborn: Stackpole Books, 2007. — Vol. 2. — 400 p. — (Stackpole military history series). — ISBN 0-8117-3416-1.

== Примітки ==
;Виноски
{{Reflist|group=Прим.}}

;Джерела
{{reflist|2}}

{{Портали|Нацистська Німеччина|Друга світова війна|Війна}}

{{Піхотні дивізії Вермахту}}

[[Категорія:Піхотні дивізії Третього Рейху]]
[[Категорія:Військові формування, засновані 1942]]
[[Категорія:Військові формування, розформовані 1945]]

title: 344-та піхотна дивізія (Третій Рейх) · 344. Infanterie-Division

На службі: 25 вересня 1942 — серпень 1944 · 5 листопада 1944 — 8 травня 1945

Країна: Третій Рейх

Належність: Вермахт

Вид: Сухопутні війська

Роль: піхота

Чисельність: дивізія

У складі: Див. Командування

Гарнізон/Штаб: Штутгарт/Бордо

Війни/битви: Друга світова війна · Західний фронт - Німецька окупація Франції - Операція «Оверлорд» - Битва за Брест Східний фронт - Нижньо-Сілезька операція - Верхньо-Сілезька операція

title: Командування

Визначні · командувачі: генерал-лейтенант Ойген Фелікс Швальбе


text:
# Сєверо-Гундорівський
Сєверо-Гундорівський — селище в Україні, у Сорокинській міській громаді Довжанського району Луганської області. З 2014 року є окупованим.
Знаходиться на тимчасово окупованій території України.

## Історія
12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 717-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Луганської області», увійшло до складу Сорокинської міської громади.
17 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації  Сорокинського району, увійшло до складу новоутвореного Довжанського району.

## Населення
За даними перепису 2001 року населення смт становило 1496 осіб, з них 6,02% зазначили рідною мову українську, 93,38% — російську, а 0,6% — іншу.

title: Сєверо-Гундорівський

wikitext:
{{Селище України
 | назва           = Сєверо-Гундорівський
 | область         = [[Луганська область]]
 | район           = [[Довжанський район]]
 | громада         = [[Сорокинська міська громада]]
 | код КОАТУУ      = 4411446800
 | населення       = {{зменшення}}1177 (01.01.2011)<ref>{{Cite web |url=http://stat6.stat.lviv.ua/PXWEB2007/ukr/publ/2011/chnas.zip |title=Державний комітет статистики України. Чисельність наявного населення України на 1 січня 2011 року, Київ-2011 (doc) |accessdate=13 жовтня 2011 |archive-date=10 жовтня 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20121010205321/http://stat6.stat.lviv.ua/PXWEB2007/ukr/publ/2011/chnas.zip }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121010205321/http://stat6.stat.lviv.ua/PXWEB2007/ukr/publ/2011/chnas.zip |date= 10 жовтня 2012 }}</ref>
 | площа           =
 | статус          = 2024
 | маґдебурзьке право =
 | агломерація            =
 | щільність       =
 | поштовий індекс = 94427
 | телефонний код  = 6435
 | висота          =
 | ref-висота      =
 | водойма         = річка Сіверський Донець
 | фізична р       =
 | залізниця р     =
 | автошлях р      =
 | фізична о       =
 | ref-фізична о   =
}}

'''Сєверо-Гундорівський''' — [[селище]] в [[Україна|Україні]], у [[Сорокинська міська громада|Сорокинській міській громаді]] [[Довжанський район|Довжанського району]] [[Луганська область|Луганської області]]. З 2014 року є [[Тимчасово окуповані території України|окупованим]].

Знаходиться на [[тимчасово окуповані території України|тимчасово окупованій території України]].

== Історія ==
[[12 червня]] [[2020]] року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 717-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Луганської області», увійшло до складу Сорокинської міської громади.<ref>{{Cite web|title=Кабінет Міністрів України - Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Луганської області|url=https://www.kmu.gov.ua/npas/pro-viznachennya-administrativnih-centriv-ta-zatverdzhennya-teritorij-teritorialnih-gromad-luganskoyi-oblasti-717-120620|website=www.kmu.gov.ua|accessdate=2022-02-22|language=ua|last=|archive-date=25 січня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220125071958/https://www.kmu.gov.ua/npas/pro-viznachennya-administrativnih-centriv-ta-zatverdzhennya-teritorij-teritorialnih-gromad-luganskoyi-oblasti-717-120620}}</ref>

[[17 липня]] [[2020]] року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації  [[Сорокинський район (Луганська область)|Сорокинського]] району, увійшло до складу новоутвореного Довжанського району<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>.

== Населення ==
За даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]] населення смт становило 1496 осіб, з них 6,02% зазначили рідною мову [[Українська мова|українську]], 93,38% — [[Російська мова|російську]], а 0,6% — іншу<ref>{{Cite web |url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp |title=Розподіл населення за рідною мовою на ukrcensus.gov.ua |accessdate=2014-01-01 |archive-date=2014-07-31 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/Mult/Database/Census/databasetree_uk.asp |date=2014-07-31 }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Сорокинська міська громада}}
{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}

[[Категорія:Селища Довжанського району]]

title: селище Сєверо-Гундорівський

Країна: Україна

Область: Луганська область

Район: Довжанський район

Тер. громада: Сорокинська міська громада

title: Основні дані

Статус: із 2024 року

Водойма: річка Сіверський Донець

title: Відстань

title: Карта

Карта: Сєверо-Гундорівський


text:
# Максиміліан Гросер
Максиміліан Гросер (нім. Maximilian Großer, нар. 23 липня 2001, Дрезден, Німеччина) — німецький футболіст, півзахисник клубу «Армінія».

## Ігрова кар'єра
Максиміліан Гросер народився у Дрездені і з 2007 року почав займатися футболом в академії місцевого клубу «Динамо». Виступав за юнацькі клубні команди в юнацьких чемпіонатах країни.
Першу гру на професійному рівні Гросер провів 28 червня 2020 року - в останньому турі Другої Бундесліги проти «Оснабрюка». За результатами того сезону «Динамо» посіло останнє місце і понизилось до Третьої ліги.
Перед сезоном 2020/21 Гросер підписав з «Динамо» професійний контракт терміном на один рік. За сезон провів чотири гри в складі команди. На початку квітня 2021 року Гросер переніс операцію на коліні. «Динамо» повернулося до Другої Бундесліги але сам Гросер після завершення контракту залишив команду.
Перед сезоном 2021/22 Гросер приєднався до «Гамбурга», де грав у другій клубній команді в Регіональній лізі. Там футболіст зарекомендував себе як класного гравця і літні збори 2022 року він проводив разом із першою командою. Хоча наступний сезон півзахисник також провів у другій команді клубу.
Влітку 2023 року Гросер перейшов до клубу Третьої ліги «Армінія» з Білефельда, з якою в сезоні 2024/25 дістався фіналу Кубка Німеччини. А сам Гросер забив переможний гол у півфіналі проти «Баєр 04».

## Титули
Армінія

title: Максиміліан Гросер

wikitext:
{{Футболіст
| дата-народження = 23.07.2001
| зображення = 2021-05-12_SG_Dynamo_Dresden_gegen_Bischofswerdaer_FV_08_(Wernesgrüner_Sachsenpokal_2020-21)_by_Sandro_Halank–221.jpg
| повне-ім'я = Максиміліан Гросер
| місце-народження = [[Дрезден]], [[Німеччина]]
| зріст = 189 см
| вага = 81 кг
| громадянство = {{GER}}
| позиція = [[півзахисник]]
| поточний-клуб = {{Прапорець|GER}} [[Армінія (Білефельд)|«Армінія»]]
| номер = 19
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|GER}} [[Динамо (Дрезден)|«Динамо» (Дрезден)]]
| юнацькі-роки = 2007–2020
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2020–2021| {{Прапорець|GER}} | [[Динамо (Дрезден)|«Динамо» (Дрезден)]] | 5 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2021–2023| {{Прапорець|GER}} | [[Гамбург (футбольний клуб)|«Гамбург ІІ»]] | 61 |3}}
{{Футболіст рядок 0|2023–    | {{Прапорець|GER}} | [[Армінія (Білефельд)|«Армінія»]] | 54 |3}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної =
| пк-поновлення = 2 квітня 2025
| збірна-поновлення =
| ім'я = Максиміліан Гросер
}}

'''Максиміліан Гросер''' ({{langx|de|Maximilian Großer}}, {{нар}} 23 липня 2001, [[Дрезден]], [[Німеччина]]) — німецький футболіст, [[півзахисник]] клубу [[Армінія (Білефельд)|«Армінія»]].

== Ігрова кар'єра ==
Максиміліан Гросер народився у [[Дрезден]]і і з 2007 року почав займатися футболом в академії місцевого клубу [[Динамо (Дрезден)|«Динамо»]]. Виступав за юнацькі клубні команди в юнацьких чемпіонатах країни.

Першу гру на професійному рівні Гросер провів 28 червня 2020 року - в останньому турі [[Друга Бундесліга|Другої Бундесліги]] проти [[Оснабрюк (футбольний клуб)|«Оснабрюка»]]. За результатами того сезону «Динамо» посіло останнє місце і понизилось до [[Третя ліга Німеччини з футболу|Третьої ліги]].

Перед сезоном 2020/21 Гросер підписав з «Динамо» професійний контракт терміном на один рік. За сезон провів чотири гри в складі команди.<ref>https://www.kicker.de/dresden-gegen-darmstadt-2020-dfb-pokal-4690543/analyse</ref> На початку квітня 2021 року Гросер переніс операцію на коліні.<ref>https://www.dynamo-dresden.de/saison/news/newsdetails/maximilian-grosser-erfolgreich-am-knie-operiert.html</ref> «Динамо» повернулося до Другої Бундесліги але сам Гросер після завершення контракту залишив команду.

Перед сезоном 2021/22 Гросер приєднався до [[Гамбург (футбольний клуб)|«Гамбурга»]], де грав у другій клубній команді в Регіональній лізі.<ref>https://www.amateur-fussball-hamburg.de/aus-der-3-liga-hsv-ii-verpflichtet-dresden-talent-grosser/</ref> Там футболіст зарекомендував себе як класного гравця і літні збори 2022 року він проводив разом із першою командою.<ref>https://www.hsv.de/news/so-lief-der-trainingsauftakt-im-volkspark</ref> Хоча наступний сезон півзахисник також провів у другій команді клубу.<ref>https://www.hsv.de/news/trainingslager-in-der-steiermark-das-ist-der-kader</ref>

Влітку 2023 року Гросер перейшов до клубу Третьої ліги [[Армінія (Білефельд)|«Армінія»]] з [[Білефельд]]а,<ref>https://www.arminia.de/neues/schlagzeilen/detail/maximilian-grosser-wechselt-zum-dsc</ref> з якою в сезоні 2024/25 дістався фіналу [[Кубок Німеччини з футболу|Кубка Німеччини]]. А сам Гросер забив переможний гол у півфіналі проти «[[Баєр 04]]».

== Титули ==
'''Армінія'''

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://datencenter.dfb.de/en/profile/380557 Максиміліан Гросер] на сайті DFB
* [https://www.kicker.de/maximilian-grosser/spieler Максиміліан Гросер] на сайті kicker (in German)
* [https://soccer365.com.ua/players/2378258/ Максиміліан Гросер] на soccer365.com.ua
* {{transfermarkt}}
* {{soccerway}}

{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Гросер Максиміліан}}
{{Склад ФК Армінія}}

[[Категорія:Уродженці Дрездена]]
[[Категорія:Німецькі футболісти]]
[[Категорія:Футболісти «Динамо» (Дрезден)]]
[[Категорія:Футболісти «Гамбурга»]]
[[Категорія:Футболісти «Армінії» (Білефельд)]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Максиміліан Гросер

Вага: 81 кг

Громадянство: Німеччина

Позиція: півзахисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Армінія»

title: Юнацькі клуби

«Динамо» (Дрезден)

title: Професіональні клуби*

Роки: клуб · І (г)

«Динамо» (Дрезден) · 5 · (0)

«Гамбург ІІ» · 61 · (3)

«Армінія» · 54 · (3)

Професіональні клуби*: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 2 квітня 2025.


text:
# Технічний ліцей міста Києва
Технічний ліцей міста Києва (до 2003 року — Дарницький технічний ліцей, також відомий як Технічний ліцей Дніпровського району) — це середній навчальний заклад ІІ-ІІІ ступеня в місті Києві з поглибленим вивченням предметів фізико-математичного, хіміко-біологічного та інформаційного напрямку.

## Історія
Технічний ліцей було відкрито в 1992 році на базі Дарницького міжшкільного навчально-виробничого комбінату.

## Спеціальності
Прийом здійснюється за результатами математичної олімпіади.
Протягом двох або п'яти років навчання (вступ після 6 або 9 класу) ліцеїсти поглиблено вивчають математику, фізику та інформатику. Ведеться допрофесійна підготовка за такими спеціалізаціями:
- інженерна механіка;
- програмування;
- автоматизація та комп'ютеризація виробництва;
- технологія виготовлення одягу;
- хімічні технології;
- економіка сучасного виробництва.

## Рейтинг
У 2019 році ліцей зайняв 18-е місце серед 455 шкіл Києва за результатами ЗНО за версією сайту Освіта.ua. У 2020 році за цим же рейтингом був 11-м.
За рейтингом сайту DOU ліцей зайняв 62-е місце за ЗНО серед усіх шкіл України 2020 року та 50-те середньозважене місце за 3 роки.

title: Технічний ліцей міста Києва

wikitext:
{{Школа
|Назва = Технічний ліцей м. Києва
|Девіз = <!-- Девіз навчального закладу -->
|Заснована = [[1992]]
|Закрита = <!-- Дата закриття -->
|Директор = Андрієнко А. М.
|Тип = Ліцей
|Учителі = 51
|Вартість навчання = <!-- Вартість навчання -->
|мова =
|Інфраструктура = <!-- Підконтрольні об'єкти -->
|Адреса = м.[[Київ]], [[Вулиця Тампере|вул. Тампере]], 9
|Координати = {{Coord|50|26|34|N|30|36|46|E|scale:30000}}
|Сайт = [http://tl.kyiv.ua/ tl.kyiv.ua]
|Поле = <!-- Заголовок додаткового поля -->
|Текст поля = <!-- Текст додаткового поля -->
}}
'''Технічний ліцей міста Києва''' (до 2003 року — '''Дарницький технічний ліцей,''' також відомий як '''Технічний ліцей Дніпровського району''') — це [[Середня загальноосвітня школа|середній навчальний заклад]] ІІ-ІІІ ступеня в місті [[Київ|Києві]] з поглибленим вивченням предметів фізико-математичного, хіміко-біологічного та інформаційного напрямку.

== Історія ==
Технічний ліцей було відкрито в 1992 році на базі Дарницького міжшкільного навчально-виробничого комбінату.

== Спеціальності ==
Прийом здійснюється за результатами математичної олімпіади.

Протягом двох або п'яти років навчання (вступ після 6 або 9 класу) ліцеїсти поглиблено вивчають математику, фізику та інформатику. Ведеться допрофесійна підготовка за такими спеціалізаціями:
* інженерна механіка;
* програмування;
* автоматизація та комп'ютеризація виробництва;
* технологія виготовлення одягу;
* хімічні технології;
* економіка сучасного виробництва.

== Рейтинг ==
У 2019 році ліцей зайняв 18-е місце серед 455 шкіл Києва за результатами ЗНО за версією сайту [[Освіта.ua]]<ref>[https://life.pravda.com.ua/society/2019/08/20/237941/ Які школи Києва – найкращі? Рейтинг за результатами ЗНО-2019]. УП.Життя, 20 серпня 2019</ref>. У 2020 році за цим же рейтингом був 11-м<ref>[https://osvita.ua/school/rating/76201/ Рейтинг шкіл Києва за результатами ЗНО 2020 року]. Освіта.ua</ref>.

За рейтингом сайту DOU ліцей зайняв 62-е місце за ЗНО серед усіх шкіл України 2020 року та 50-те середньозважене місце за 3 роки<ref>[https://dou.ua/lenta/articles/zno-2020/ Рейтинг шкіл за результатами ЗНО-2020]. DOU.ua,  22.09.2020</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{У соціальних мережах
|facebook     =LicejDTL
|telegram     =
|twitter      =
|youtube      =
|youtube-user =
|youtube-site =
|instagram    =
|flickr       =
|google+      =
|pinterest    =
|linkedin     =
|livejournal  =
|medium       =
}}
* [http://www.uosvitydnr.gov.ua/index.php?w=learn&search=&cat_id=2&show=learn&id=164 Офіційний сайт управління освіти Дніпровського району]
* [https://www.education.ua/ua/schools/kiev/l-te1/ Технічний ліцей]
* [https://open-school.uspishnemisto.com.ua/school/800202/ ТЕХНІЧНИЙ ЛІЦЕЙ М. КИЄВА // Відкрита школа]
* [https://www.ua-region.com.ua/22876023 ТЕХНІЧНИЙ ЛІЦЕЙ М. КИЄВА]

{{edu-stub}}

{{Ліцеї Києва}}

[[Категорія:Ліцеї Києва]]

title: Технічний ліцей м. Києва

Тип: Ліцей

Директор: Андрієнко А. М.

Адреса: м.Київ, вул. Тампере, 9


text:
# АНТ-44
АНТ-44 (також МТБ-2 від рос. морской тяжёлый бомбардировщик) — радянський важкий морський бомбардувальник. Розроблявся в 1930-ті роки, серійно не випускався.

## Історія літака
У грудні 1934 року Рада Праці та Оборони ухвалила рішення про розробку важкого гідролітака для потреб ВМФ. Він мав виконувати роль важкого бомбардувальника, далекого розвідника та транспортного літака, призначеного для перевезення 35-40 осіб.
Тактико-технічні вимоги розроблені Управлінням ВПС вказувалося, що літак повинен бути призначений для ведення бойових дій на всіх морських територіях СРСР і повинен виконувати такі завдання: бомбардування баз і бойових суден противника, далека та нічна розвідка у відкритому морі та на узбережжі противника, транспортування людей та боєприпасів, літак повинен базуватися та працювати з необладнаних гідроаеродромів, літак повинен здійснювати польоти у будь-який час дня та ночі незалежно від погодних умов, літак веде повітряний бій з використання власного озброєння, повинен здійснювати посадку у відкритому морі та мати максимальну непотоплюваність у разі пошкодження днища.
Вимоги до льотних і бойових характеристик були такі: максимальна швидкість на висоті 4000 м — 300 км/год, посадкова швидкість — 90-100 км/год, стеля — 7000-7500 м, дальність з однієї тонною бомб — 1300-1350 км, максимальна дальність — 1600-1800 км, екіпаж — 6 осіб, здатність здійснювати зліт і посадку при хвилі висотою 1-1,5 м і швидкістю вітру 7-10 м/с, конструкція суцільнометалева з антикорозійним покриттям, озброєння кулемети та гармата.
Перший сухопутний політ пройшов 19 квітня 1937 року, а з води Хімкинського водосховища — 1 листопада 1937 року. За цей час літак здійснив 43 посадки на сухопутному шасі та 10 посадок на воду. Потім літак переправили до Севастополя для продовження заводських та військових випробувань. У лютому 1939 року перший літак було пошкоджено й він затонув. До моменту аварії перший експериментальний МТБ-2 налітав понад 216 годин та здійснив 194 посадки. Випробування показали, що потужні гідролітаки необхідні для озброєння радянської морської авіації. Другий літак МТД-2Д був побудований в червні 1938 року. Після проходження додаткових випробувань військового обладнання літак був прийнятий на озброєння морської авіації як важкий бомбардувальник і далекий розвідник. Попри позитивні відгуки, питання про серійне виробництво затягувалося у зв'язку з відсутністю відповідної виробничої бази.
Літак МТД-2Д брав участь у бойових діях у Другій Світовій війні, всього було здійснено 80 бойових вильотів. Було виконано бомбардування німецьких аеродромів та ворожих військ у районі Одеси. У жовтні 1941 р. МТД-2Д успішно атакував Бухарест. Після падіння Севастополя літак перевели до Геленджика. Однак 8 серпня 1942 року при зльоті в Геленжицькій бухті через помилку пілота машина не змогла набрати достатню висоту і розбилася. У катастрофі вцілів лише один пілот, решта з шістьох членів екіпажу загинули. Версія про втрату літака внаслідок атаки німецького винищувача, яка має деяке поширення в літературі, не вірна.

## Конструкція
Літак був гідролітаком човнового типу з суцільнометалевим корпусом і крилом типу «чайка».
Корпус літака був човен з широкою площею днища, яке мало додаткові обводи. Силова установка – чотири двигуни М-85 потужністю по 950 л. с. Двигуни були закріплені на передній кромці крила. Озброєння — два кулемети та дві автоматичні гармати. Загальна вага бомб до 2000 кг. Спочатку літак мав можливість посадки на сушу, але надалі колеса були демонтовані, що зробило літак човном, що літає. Екіпаж 6-7 осіб.

## Льотно-технічні характеристики
Технічні характеристики
- Екіпаж : 6-7 чол.
- Довжина : 21,94 м
- Розмах крила : 36,45 м
- Висота : 7,88 м
- Площа крила: 146,70 м²
- Маса порожнього: 12000 кг
- Нормальна злітна вага: 19000 кг
- Максимальна злітна маса : 21000 кг
- Силова установка : 4 × ПД М-87А
- Потужність двигунів: 4×950 л. с.

Льотні характеристики
- Максимальна швидкість:
  - На рівні моря: 365 км/год
  - У повітрі: 351 км/год
- Крейсерська швидкість : 320 км/год
- Практична дальність: 2500 км
- Перегінна дальність: 4500 км
- Практична стеля : 7100 м
- Швидкопідйомність : 230 м/хв

Озброєння
- 2×20-мм гармати ШВАК
- 2×7,62-мм кулемети ШКАС

title: АНТ-44

wikitext:
{{Карточка ЛА
| название = МТБ-2 (АНТ-44)
| изображение =
| подпись = МТБ-2 80-й ескадрилії [[Чорноморський флот СРСР|Чорноморського Флоту СРСР]]
| тип = Важкий морський [[бомбардувальник]]
| разработчик = [[ЦАГІ]]
| производитель =
| конструктор = [[Голубков, Александр Петрович|А. П. Голубков]]
| первый полёт = [[19 квітня]] [[1937]]р.
| начало эксплуатации =
| конец эксплуатации = [[8 серпня]] [[1942]]р. (гибель 2-го екз.)
| статус = Припинення розробки
| основной эксплуатант = [[ВПС СРСР|ВСП РСЧА]]
| другие эксплуатанты =
| годы производства = 1937-1939
| выпущено единиц = 2
| стоимость разработки =
| стоимость единицы =
| базовая модель =
| варианты с отдельными статьями =
}}
'''АНТ-44''' (також '''МТБ-2''' від {{Lang-ru|морской тяжёлый бомбардировщик}}) — радянський важкий морський [[бомбардувальник]]. Розроблявся в 1930-ті роки, серійно не випускався.

== Історія літака ==
У грудні 1934 року [[Рада праці та оборони|Рада Праці та Оборони]] ухвалила рішення про розробку важкого гідролітака для потреб [[Військово-морський флот СРСР|ВМФ]]. Він мав виконувати роль [[Важкий бомбардувальник|важкого бомбардувальника]], [[Розвідувальний літак|далекого розвідника]] та транспортного літака, призначеного для перевезення 35-40 осіб.

Тактико-технічні вимоги розроблені Управлінням [[Військово-повітряні сили СРСР|ВПС]] вказувалося, що літак повинен бути призначений для ведення бойових дій на всіх морських територіях [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] і повинен виконувати такі завдання: [[бомбардування]] баз і бойових суден противника, далека та нічна [[Розвідувальна діяльність|розвідка]] у відкритому морі та на узбережжі противника, транспортування людей та боєприпасів, літак повинен базуватися та працювати з необладнаних [[Аеродром|гідроаеродромів]], літак повинен здійснювати польоти у будь-який час дня та ночі незалежно від погодних умов, літак веде повітряний бій з використання власного озброєння, повинен здійснювати посадку у відкритому морі та мати максимальну непотоплюваність у разі пошкодження днища.

Вимоги до льотних і бойових характеристик були такі: максимальна швидкість на висоті 4000 м — 300 км/год, посадкова швидкість — 90-100 км/год, стеля — 7000-7500 м, дальність з однієї тонною бомб — 1300-1350 км, максимальна дальність — 1600-1800 км, екіпаж — 6 осіб, здатність здійснювати зліт і посадку при хвилі висотою 1-1,5 м і швидкістю вітру 7-10 м/с, конструкція суцільнометалева з антикорозійним покриттям, озброєння [[Кулемет|кулемети]] та [[гармата]].

Перший сухопутний політ пройшов 19 квітня 1937 року, а з води [[Хімкинське водосховище|Хімкинського водосховища]] — 1 листопада 1937 року. За цей час літак здійснив 43 посадки на сухопутному шасі та 10 посадок на воду. Потім літак переправили до [[Севастополь|Севастополя]] для продовження заводських та військових випробувань. У лютому 1939 року перший літак було пошкоджено й він затонув. До моменту аварії перший експериментальний МТБ-2 налітав понад 216 годин та здійснив 194 посадки. Випробування показали, що потужні гідролітаки необхідні для озброєння радянської морської авіації. Другий літак МТД-2Д був побудований в червні 1938 року. Після проходження додаткових випробувань військового обладнання літак був прийнятий на озброєння морської авіації як важкий бомбардувальник і далекий розвідник. Попри позитивні відгуки, питання про серійне виробництво затягувалося у зв'язку з відсутністю відповідної виробничої бази.

Літак МТД-2Д брав участь у бойових діях у [[Друга світова війна|Другій Світовій війні]], всього було здійснено 80 бойових вильотів. Було виконано бомбардування німецьких аеродромів та ворожих військ у районі [[Одеса|Одеси]]. У жовтні 1941 р. МТД-2Д успішно атакував Бухарест. Після падіння [[Севастополь|Севастополя]] літак перевели до [[Геленджик|Геленджика]]. Однак 8 серпня 1942 року при зльоті в [[Геленджицька бухта|Геленжицькій бухті]] через помилку пілота машина не змогла набрати достатню висоту і розбилася. У катастрофі вцілів лише один пілот, решта з шістьох членів екіпажу загинули. Версія про втрату літака внаслідок атаки німецького винищувача, яка має деяке поширення в літературі, не вірна.

== Конструкція ==
Літак був [[Летючий човен|гідролітаком човнового типу]] з суцільнометалевим корпусом і крилом типу «чайка».

Корпус літака був човен з широкою площею днища, яке мало додаткові обводи. Силова установка – чотири двигуни [[М-85]] потужністю по 950 л. с. Двигуни були закріплені на передній кромці крила. Озброєння — два кулемети та дві автоматичні гармати. Загальна вага бомб до 2000 кг. Спочатку літак мав можливість посадки на сушу, але надалі колеса були демонтовані, що зробило літак човном, що літає. Екіпаж 6-7 осіб.

== Льотно-технічні характеристики ==

; Технічні характеристики

* Екіпаж : 6-7 чол.
* Довжина : 21,94 м
* Розмах крила : 36,45 м
* Висота : 7,88 м
* Площа крила: 146,70 м²
* Маса порожнього: 12000 кг
* Нормальна злітна вага: 19000 кг
* Максимальна злітна маса : 21000 кг
* Силова установка : 4 × [[ПД М-87А]]
* Потужність двигунів: 4×950 л. с.

; Льотні характеристики

* Максимальна швидкість:
** На рівні моря: 365 км/год
** У повітрі: 351 км/год
* Крейсерська швидкість : 320 км/год
* Практична дальність: 2500 км
* Перегінна дальність: 4500 км
* Практична стеля : 7100 м
* Швидкопідйомність : 230 м/хв

; Озброєння

* 2×20-мм гармати [[ШВАК (гармата)|ШВАК]]
* 2×7,62-мм кулемети [[ШКАС]]

== Джерела ==
http://www.airwar.ru/enc/sww2/mtb2.html<nowiki/>{{Літаки КБ Туполєва}}
[[Категорія:Літаки СРСР]]
[[Категорія:Літаки Туполєва]]
[[Категорія:Літаки з крилом «чайка»]]
[[Категорія:Бомбардувальники СРСР]]
[[Категорія:Передсерійні літаки і прототипи]]
[[Категорія:Двомоторні поршневі літаки]]
[[Категорія:Летючі човни]]
[[Категорія:Високоплани]]
[[Категорія:Повітряні судна, що здійснили перший політ у 1937]]

title: МТБ-2 (АНТ-44)

Тип: Важкий морський бомбардувальник

Розробник: ЦАГІ

Виробник: КБ Туполєва

Головний конструктор: А. П. Голубков

Перший політ: 19 квітня 1937р.

Кінець експлуатації: 8 серпня 1942р. (гибель 2-го екз.)

Статус: Припинення розробки

Основні експлуатанти: ВСП РСЧА


text:
# Липичі
Ли́пичі (рос. Липичи) — присілок у складі Котельницького району Кіровської області, Росія. Входить до складу Біртяєвського сільського поселення.
Населення становить 3 особи (2010, 7 у 2002).
Національний склад станом на 2002 рік — росіяни 100 %.

title: Липичі

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Липичі
 | назва ін.       = {{lang-ru|Липичи}}
 | герб            =
 | опис герба      =
 | розташування    =
 | опис розташування =
 | карта розташування1 = Росія Кіровська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | суб'єкт РФ      = [[Кіровська область]]
 | район           = [[Котельницький район]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[Біртяєвське сільське поселення]]
 | рада            =
 | код ЗКАТУ       = 33219804024
 | засноване       =
 | перша згадка    =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 3 особи ([[2010]])
 | поштові індекси =
 | код             =
 | координати      =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N | lat_deg= 58 | lat_min= 22
             | lat_sec= 27
 | lon_dir=W | lon_deg= 48 | lon_min= 28
             | lon_sec= 39
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

'''Ли́пичі''' ({{lang-ru|Липичи}}) — [[присілок]] у складі [[котельницький район|Котельницького району]] [[кіровська область|Кіровської області]], [[Росія]]. Входить до складу [[біртяєвське сільське поселення|Біртяєвського сільського поселення]].

Населення становить 3 особи ([[2010]]<ref>[https://rodnaya-vyatka.ru/perepis2010/region/33 Всероссийская перепись населения 2010 года: Кировская область - сводная таблица районов и городских округов] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210611111958/https://rodnaya-vyatka.ru/perepis2010/region/33 |date=11 червня 2021 }} — краєзнавчий портал «Родная Вятка» {{ref-ru}}</ref>, 7 у [[2002]]{{RUS-lingvarium}}).

Національний склад станом на 2002 рік — [[росіяни]] 100 %.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=58.374628&lon=48.477516&z=13&m=b&show=/17558777/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=58.374628&lon=48.477516&z=13&m=b&show=/17558777/ru/ |date=25 серпня 2011 }}

{{кіровська область-доробити}}
{{котельницький район}}

[[Категорія:Населені пункти Котельницького району]]
[[Категорія:Присілки Кіровської області]]

title: присілок Липичі

Суб'єкт Російської Федерації: Кіровська область

Муніципальний район: Котельницький район

Поселення: Біртяєвське сільське поселення

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Липичі · Липичі


text:
# Криве озеро (Ушацькі озера)
Криве́ о́зеро — невелике озеро термокарстового походження в центральній частині Вітебської області Білорусі, на території Ушацького району. Знаходиться в басейні річки Діва, за 25 км на схід від селища Ушачі. Належить до групи Ушацьких озер. Разом із сусідніми декількома дрібними озерами утворює гідрологічний заказник, заснований 1979 року.

## Опис
Площа озера становить всього 4,5 км², але через свою вузькість озеро має довжину берега 21 км. Якщо врахувати ще й значну глибину, а це понад 31 м, то озеро, хоча і має невелику площу водного дзеркала, містить в собі 43 млн м³ води. Улоговина неправильної кривої форми, через що водойма і отримала свою назву. Складні обриси берегової лінії утворюються численними затоками, півостровами, вузькими мисами, протоками та широкими плесами.
Підняті береги висотою до 50 м та стрімкістю 40-45°, розташовані у північно-східній, південно-західній та центральній частинах улоговини, плавно знижуються на півночі та півдні в прибережних болотах. Максимальні глибини знаходяться в північному та південному плесі, які є ніби відокремленими частинами всієї водойми. У північному плесі (Горський плес, бо тут заходиться село Гори) температура придонного шару взимку завжди вище, а вміст кисню нижче, аніж у південному плесі біля села Новоселки. 20-метрові глибині характерні північно-західному та південно-західному плесі. Глибоководні западини чергуються з мілководними до 5 м протоками, яких місцеві називають усухами.
Озеро відрізняється вузькою ділянкою мілководдя, яка закінчується стрімкими схилами. Порізана улоговина, її захованість, пригнічують вітрове переміщення води та створюють специфічні умови в кожному плесі. До цього призводить і слабка проточність. Струмки, які впадають до озера із сусідніх Женно та Полозер'є мають помітну течію лише навесні та на початку літа. Струмок, що витікає на заході малопотужний та практично не впливає на коливання рівня водойми. Протоки із озер Усая та Гавриленко, а також болотного масиву на півночі, сильно заросли та заповнюються водою лише навесні. Саме тому у водному режимі значну роль відіграють атмосферні опади та підземні води. У витратах переважає випаровування.
В прибережній зоні поширений замулений пісок, а також ділянки піщано-галькового накопичення. Схил мілководдя вузький, стрімкий та вкритий запіщаненим мулом або кремнеземистим оливковим сапропелем. Велику частину дна на глибинах 10-20 м вистилають високозольні кремнеземисті сапропелі. Глибина понад 20 м займають глинисті мули. Озеро належить до водойм слабкого зарощування. Тростина та очерет на пісках утворюють смуги шириною 5-10 м. Є місця, де мілководдя повністю голі від рослинності. Внаслідок значної прозорості підводна рослинність досягає глибини 6-8 м — рдесник, елодея, роголисник, водяний мох.
Кисневий режим для риб протягом всього року задовільний. У поверхневих шарах влітку вміст кисню коливається від 95 до 99 %, а в придонному шарі — до 50 %. У водоймі водяться снеток, вугор, судак, лящ, густера, в'язь, окунь, щука, плітка.

## Басейн
Ліси та чагарники займають 17 % території та місцями підходять до самого озера. Заболочені луки та болота займають 12 %. Значну частину території басейну займає рілля, яка розкидана невеликими масивами.

title: Криве озеро (Ушацькі озера)

wikitext:
{{Otheruses|Криве озеро}}
{{Озеро
 | назва             = Криве
 | оригінальна назва = Крывое
 | зображення        = Kryvoe Lake.JPG
 | зображення_розмір = 300px
 | підпис            =
 | карта             =
 | карта_підпис      =
 | карта_розмір      =
 | розташування      =
 | координати        = {{coord|55|09|30|N|29|01|33|E|scale:100000000|display=inline,title}}
 |lat_dir=N | lat_deg= 55 | lat_min= 09
            | lat_sec= 30
 |lon_dir=E | lon_deg= 29| lon_min= 01
            | lon_sec= 33
 | карта розташування = Білорусь
 | розмір карти       = 300
 | карта розташування1 = Білорусь Вітебська область
 | розмір карти1       = 300
 | країни            = {{BLR}},
{{BLR-VI}},
[[Ушацький район]]
 | тип               = льодовикове
 | група             = [[Ушацькі озера]]
 | площа             = 4,5
 | висота            = 131,1
 | середня_глибина   =
 | максимальна_глибина = 31,5
 | розмір            =
 | довжина           = 6
 | ширина            = 1,1
 | берегова_лінія    = 21
 | об'єм             = 0,043
 | режим             =
 | солоність         =
 | прозорість        = 6,0
 | температура       =
 | острови           = відсутні
 | вливаються        = протоки з озер [[Усая (озеро)|Усая]], Женно, [[Полозер'є]], 3 струмки
 | витікають         = протока в річку Діва
 | басейн            = 65,4
 | країни_басейну    =
 | міста             =
 | примітки          =
 }}

'''Криве́ о́зеро''' — невелике [[озеро]] [[термокарст]]ового походження в центральній частині [[вітебська область|Вітебської області]] [[білорусь|Білорусі]], на території [[ушацький район|Ушацького району]]. Знаходиться в басейні річки [[діва (річка)|Діва]], за 25 км на схід від селища [[Ушачі]]. Належить до групи [[ушацькі озера|Ушацьких озер]]. Разом із сусідніми декількома дрібними озерами утворює [[озерний заказник «Криве»|гідрологічний заказник]], заснований [[1979]] року.

== Опис ==
Площа озера становить всього 4,5 км², але через свою вузькість озеро має довжину берега 21 км. Якщо врахувати ще й значну глибину, а це понад 31 м, то озеро, хоча і має невелику площу водного дзеркала, містить в собі 43 млн м³ води. Улоговина неправильної кривої форми, через що водойма і отримала свою назву. Складні обриси берегової лінії утворюються численними затоками, півостровами, вузькими мисами, протоками та широкими плесами.

Підняті береги висотою до 50 м та стрімкістю 40-45°, розташовані у північно-східній, південно-західній та центральній частинах улоговини, плавно знижуються на півночі та півдні в прибережних болотах. Максимальні глибини знаходяться в північному та південному плесі, які є ніби відокремленими частинами всієї водойми. У північному плесі (''Горський плес'', бо тут заходиться село [[гори (Ушацький район)|Гори]]) температура придонного шару взимку завжди вище, а вміст кисню нижче, аніж у південному плесі біля села [[новоселки (Ушацький район)|Новоселки]]. 20-метрові глибині характерні північно-західному та південно-західному плесі. Глибоководні западини чергуються з мілководними до 5 м протоками, яких місцеві називають ''усухами''.

Озеро відрізняється вузькою ділянкою мілководдя, яка закінчується стрімкими схилами. Порізана улоговина, її захованість, пригнічують вітрове переміщення води та створюють специфічні умови в кожному плесі. До цього призводить і слабка проточність. Струмки, які впадають до озера із сусідніх [[Женно]] та [[Полозер'є]] мають помітну течію лише навесні та на початку літа. Струмок, що витікає на заході малопотужний та практично не впливає на коливання рівня водойми. Протоки із озер [[Усая (озеро)|Усая]] та [[Гавриленко (озеро)|Гавриленко]], а також болотного масиву на півночі, сильно заросли та заповнюються водою лише навесні. Саме тому у водному режимі значну роль відіграють атмосферні опади та підземні води. У витратах переважає випаровування.

В прибережній зоні поширений замулений [[пісок]], а також ділянки піщано-[[галька|галькового]] накопичення. Схил мілководдя вузький, стрімкий та вкритий запіщаненим мулом або [[кремнезем]]истим оливковим [[сапропель|сапропелем]]. Велику частину дна на глибинах 10-20 м вистилають високозольні кремнеземисті сапропелі. Глибина понад 20 м займають [[глина|глинисті]] [[мул]]и. Озеро належить до водойм слабкого зарощування. Тростина та очерет на пісках утворюють смуги шириною 5-10 м. Є місця, де мілководдя повністю голі від рослинності. Внаслідок значної прозорості підводна рослинність досягає глибини 6-8 м — [[рдесник]], [[елодея]], [[роголисник]], [[водяний мох]].

Кисневий режим для риб протягом всього року задовільний. У поверхневих шарах влітку вміст кисню коливається від 95 до 99 %, а в придонному шарі — до 50 %. У водоймі водяться [[снеток]], [[вугор]], [[судак (риба)|судак]], [[лящ]], [[густера]], [[в'язь]], [[окунь]], [[щука]], [[плітка]].

== Басейн ==
[[Ліс]]и та [[чагарник]]и займають 17 % території та місцями підходять до самого озера. Заболочені [[Лука (рослинність)|луки]] та [[болото|болота]] займають 12 %. Значну частину території басейну займає [[рілля]], яка розкидана невеликими масивами.

== Джерела ==
* Озера Белоруссии. О. Ф. Якушко и др. — Мн.: Ураджай, 1988. — 216 с.
* Блакітная кніга Беларусі. — Мн.:БелЭн, 1994.

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20070403020750/http://ozera.iatp.by/krivoe.html Опис озера на сайті ''Озера Білорусі'']
* [https://web.archive.org/web/20130315041852/http://poseidon.by/content/ozero-cherstvyatskoe Опис на сайті ''Белорусский Посейдон'']
* {{Карта|N-35-35}}

{{Belarus-geo-stub}}
{{ушацькі озера}}

[[Категорія:Ушацькі озера]]
[[Категорія:Ушацький район]]

title: Розташування

Країна: Білорусь

Регіон: Ушацький район

Прибережні країни: Білорусь, · Вітебська область, · Ушацький район

title: Геологічні дані

Тип: льодовикове

Група озер: Ушацькі озера

title: Розміри

Площа поверхні: 4,5 км²

Довжина: 6 км

Берегова лінія: 21 км

title: Вода

title: Басейн

Вливаються: протоки з озер Усая, Женно, Полозер'є, 3 струмки

Витікають: протока в річку Діва

title: Інше

Острови: відсутні

Інше: Криве озеро (Ушацькі озера) (Білорусь)

Інше: Криве озеро (Ушацькі озера) (Вітебська область)

Інше: Криве у Вікісховищі