text:
# Тамім бін Хамад Аль Тані
Шейх Тамім бін Хамад Аль Тані (араб. الشيخ تميم بن حمد آل ثاني; нар. 3 червня 1980, Доха, Катар) — емір Катару від 25 червня 2013 року.

## Життєпис
Народився 3 червня 1980 в столиці Катару Досі. Після того, як його дід позбувся влади, він зайняв пост спадкоємця престолу. У цей час навчався у Великій Британії в школі Шерборн, в Дорсеті (копію якої він згодом відтворив у Досі). Там же він закінчив і вищу школу, Королівську військову академію в Сандгерсті, служив у армії Катару.
Після повернення на батьківщину став помічником батька в управлінні державою. Велику увагу приділяв спорту, очолює Олімпійський комітет Катару, входить в Міжнародний олімпійський комітет від Катару. Очолював оргкомітет з проведення в Досі Літніх Олімпійських іграх 2020, але МОК не допустив столицю Катару до фіналу.
Багато часу приділяє популяризації спорту в країні. Катар бореться за право проведення не тільки Олімпійських ігор, а й багатьох чемпіонатів світу з різних видів спорту. Так, столиця країни Доха приймала Чемпіонат світу з боксу, а 2022 року в країні пройшов черговий Чемпіонат світу з футболу. 2010 в Досі пройшов Чемпіонат світу з легкої атлетики в приміщенні.

## На чолі емірату
Влітку 2013 батько Таміма, Хамад бін Халіфа Аль Тані відмовився від влади на користь свого сина, який став новим еміром Катару 25 червня.
Тамім — молодий та амбітний правитель, що має певні розбіжності з місцевими монархами, які, зазвичай, мають поважний вік.

## Титули та нагороди

### Титули
- Шейх Тамім бін Халіфа Аль Тані (1980–1995)
- Його Високоповажність шейх Тамім бін Халіфа Аль Тані (1995–2003)
- Його Високість шейх Тамім бін Халіфа Аль Тані, Крон-принц Катару (2003–2013)
- Його Високість Емір, шейх Тамім бін Халіфа Аль Тані (2013 -)

## Нагороди
Нагороджений нагородами різних країн: своєї батьківщини 2003 року — орденом Незалежності, 2004 Бахрейн нагородив його орденом аль-Халіфа 1-го класу, наступного року він отримав орден Заїда від ОАЕ. 2010 року отримав французький орден Почесного легіону.

## Факти
- Шейх Тамім бін Халіфа Аль Тані є одним з наймолодших керівників глав держав та урядів у світі.
- Є наймолодшим з діючих монархів у світі.
- Є наймолодшим еміром Катару за весь час незалежності країни.

title: Тамім бін Хамад Аль Тані

wikitext:
{{Державний діяч
| портрет      = Emir of Qatar, Feb. 19, 2025 (cropped).jpg
| підпис = 2025
| титул           = [[Список емірів Катару|Емір Катару]]
| порядок     = 4
|прапор    = flag of Qatar.svg
|період правління =
| періодпочаток           = [[25 червня]] [[2013]]
| періодкінець      =
| попередник     = [[Хамад бін Халіфа Аль Тані]]
| спадкоємець       =
|автограф=TamimbinHamadAlThaniSignature.svg}}
[[Шейх]] '''Тамім бін [[Хамад бін Халіфа Аль Тані|Хамад]] [[Аль Тані]]''' ({{lang-ar|الشيخ تميم بن حمد آل ثاني}}; {{н}} {{Дата народження|3|6|1980}}, [[Доха]], [[Катар]]) — [[емір Катару]] від [[25 червня]] [[2013]] року.

== Життєпис ==
Народився 3 червня 1980 в столиці Катару Досі. Після того, як його дід позбувся влади, він зайняв пост спадкоємця престолу. У цей час навчався у [[Велика Британія|Великій Британії]] в школі Шерборн, в [[Дорсет]]і (копію якої він згодом відтворив у Досі). Там же він закінчив і вищу школу, [[Королівська військова академія в Сандгерсті|Королівську військову академію в Сандгерсті]], служив у [[Збройні сили Катару|армії Катару]].

Після повернення на батьківщину став помічником батька в управлінні державою. Велику увагу приділяв спорту, очолює [[Олімпійський комітет Катару]], входить в [[Міжнародний олімпійський комітет]] від Катару. Очолював оргкомітет з проведення в Досі [[Літні Олімпійські ігри 2020|Літніх Олімпійських іграх 2020]], але МОК не допустив столицю Катару до фіналу.

Багато часу приділяє популяризації спорту в країні. Катар бореться за право проведення не тільки Олімпійських ігор, а й багатьох чемпіонатів світу з різних видів спорту. Так, столиця країни Доха приймала [[Чемпіонат світу з боксу]], а [[2022]] року в країні пройшов черговий [[Чемпіонат світу з футболу 2022|Чемпіонат світу з футболу]]. [[Чемпіонат світу з легкої атлетики в приміщенні 2010|2010]] в Досі пройшов [[Чемпіонат світу з легкої атлетики в приміщенні]].

== На чолі емірату ==
Влітку [[2013]] батько Таміма, [[Хамад бін Халіфа Аль Тані]] відмовився від влади на користь свого сина, який став новим еміром Катару [[25 червня]].

Тамім — молодий та амбітний правитель, що має певні розбіжності з місцевими монархами, які, зазвичай, мають поважний вік.

== Титули та нагороди ==

=== Титули ===
* Шейх Тамім бін Халіфа Аль Тані ([[1980]]–[[1995]])
* Його Високоповажність шейх Тамім бін Халіфа Аль Тані ([[1995]]–[[2003]])
* Його Високість шейх Тамім бін Халіфа Аль Тані, Крон-принц Катару ([[2003]]–[[2013]])
* Його Високість Емір, шейх Тамім бін Халіфа Аль Тані ([[2013]] -)

== Нагороди ==
Нагороджений нагородами різних країн: своєї батьківщини [[2003]] року — [[Орден Незалежності (Катар)|орденом Незалежності]], [[2004]] Бахрейн нагородив його [[Орден аль-Халіфа|орденом аль-Халіфа]] 1-го класу, наступного року він отримав [[орден Заїда]] від [[Об'єднані Арабські Емірати|ОАЕ]]. [[2010]] року отримав французький [[орден Почесного легіону]].

== Факти ==
* Шейх Тамім бін Халіфа Аль Тані є одним з наймолодших керівників глав держав та урядів у світі.
* Є наймолодшим з діючих монархів у світі.
* Є наймолодшим еміром Катару за весь час незалежності країни.

== Див. також ==
* [[Список 50 чинних голів країн, що керують найдовше]]

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Посилання ==
* [http://www.bbc.com/news/world-middle-east-23046307 Profile: Qatar Emir, Sheikh Tamim bin Khalifa Al Thani]
{{Голови країн Азії}}
{{Чинні монархи}}
{{Еміри Катару}}
{{Бібліоінформація}}
{{ВП-Портали|Біографії}}
{{royal-stub}}
[[Категорія:Чинні керівники держав]]
[[Категорія:Великі офіцери ордена Почесного легіону]]
[[Категорія:Кавалери ордена Незалежності (Катар)]]

title: з 25 червня 2013

Попередник: Хамад бін Халіфа Аль Тані

Народження: 3 червня 1980 (44 роки) · Доха, Катар

Країна: Катар

Релігія: сунізм

Освіта: Королівська військова академія в Сандгерсті, Школа Герроу і Sherborne Internationald

Рід: Аль Тані

Батько: Хамад бін Халіфа Аль Тані

Мати: Шейха Моза бінт Насер аль-Міснед

Шлюб: Джавахір бінт Хамад Аль Таніd, Al-Anoud bint Mana Al Hajrid і Noora bint Hathal Al Dosarid

Діти: Hamad bin Tamimd

Нагороди: Grand Cross with Collar of the Order of the Sun of Perud (2014)

з 25 червня 2013: Медіафайли у Вікісховищі

Прапор: 4-й Емір Катару


text:
# Dolichoderinae
Dolichoderinae — підродина мурашок (Formicidae). Включає 24 роди і понад 650 видів.

## Опис
Ця підродина характеризується, наявністю одночленникової стеблинки і відсутністю жала, проте отвір на кінці черевця щілиновидний (на відміну від круглого ацидопора, оточеного волосками, характерного для представників Formicinae). У зв'язку з відсутністю жала долиходерини не можуть жалити, на відміну від ряду інших підродин мурашок, наприклад, Ponerinae і Myrmicinae.

## Роди

### Сучасні
- Триба Bothriomyrmecini Dubovikov, 2005
  - Arnoldius
  - Bothriomyrmex
  - Chronoxenus
  - Loweriella
  - Ravavy
- Триба Dolichoderini
  - Dolichoderus
- Триба Leptomyrmecini Emery, 1913 (=Iridomyrmecini Dubovikov, 2005)
  - Anillidris — один вид Anillidris bruchi Santschi, 1936
  - Anonychomyrma Donisthorpe, 1947 (близько 30 видів)
  - Azteca
  - Doleromyrma — один вид Doleromyrma darwiniana Forel, 1907(Австралія, Нова Зеландія)
  - Dorymyrmex Mayr, 1866
  - Forelius Emery, 1888
  - Froggattella
  - Gracilidris
  - Iridomyrmex
  - Leptomyrmex
  - Linepithema
  - Nebothriomyrmex
  - Ochetellus
  - Papyrius
  - Philidris
  - Turneria
- Триба Tapinomini Emery, 1913
  -  ?Amyrmex — один вид Amyrmex golbachi Kusnezov, 1953. У 2009 році він був знову виявлений (Ward & Brady, 2009)
  - Aptinoma Fisher, 2009[2]
  - Axinidris
  - Ecphorella — один вид Ecphorella wellmani Forel, 1909
  - Liometopum
  - Tapinoma
  - Technomyrmex

### Вимерлі
Відомі декілька вимерлих родів доліходерин : Alloiomma, Asymphylomyrmex, Elaeomyrmex, Elaphrodites, Emplastus, Eotapinoma, Eurymyrmex, Kotshkorkia, Miomyrmex, Petraeomyrmex, Proiridomyrmex, Protazteca, Zherichinius.

wikiname: ukwiki

title: Dolichoderinae

in_language: uk

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Dolichoderinae
| image = Tapinoma.melanocephalum.group.feeding.on.apple.jpg
| image_caption = [[Tapinoma melanocephalum]]
| image_width = 260px
| domain = [[Ядерні (домен)|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Членистоногі]] (Arthropoda)
| superclassis = [[Шестиногі]] (Hexapoda)
| classis = [[Комахи]] (Insecta)
| subclassis = [[Новокрилі]] (Neoptera)
| ordo =  [[Перетинчастокрилі]] (Hymenoptera)
| unranked_subordo = [[Apocrita]]
| subordo = [[Aculeata]]
| superfamilia = [[Vespoidea]]
| familia = [[Мурашки]] (Formicidae)
| subfamilia = '''Dolichoderinae'''
| diversity_link = Dolichoderinae
| diversity = 24 роди, 650 видів.
| wikispecies       = Dolichoderinae
}}
'''Dolichoderinae''' — підродина [[Мурашки|мурашок]] (Formicidae). Включає 24 роди і понад 650 видів.<ref>Ward, P.S.; Brady, S.G.; Fisher, B.L.; Schultz, T.R. 2010: [http://sysbio.oxfordjournals.org/content/59/3/342 Phylogeny and biogeography of dolichoderine ants: effects of data partitioning and relict taxa on historical inference.] Systematic biology, 59: 342–362. doi: 10.1093/sysbio/syq012</ref>

== Опис ==
Ця підродина характеризується, наявністю одночленникової стеблинки і відсутністю [[жало|жала]], проте отвір на кінці черевця щілиновидний (на відміну від круглого ацидопора, оточеного волосками, характерного для представників ''[[Formicinae]]''). У зв'язку з відсутністю жала долиходерини не можуть жалити, на відміну від ряду інших підродин мурашок, наприклад, ''[[Ponerinae]]'' і ''[[Myrmicinae]]''.

== Роди ==

=== Сучасні ===
* Триба ''[[Bothriomyrmecini]]'' Dubovikov, 2005
** ''[[Arnoldius]]''
** ''[[Bothriomyrmex]]''
** ''[[Chronoxenus]]''
** ''[[Loweriella boltoni|Loweriella]]''
** ''[[Ravavy]]''
* Триба ''[[Dolichoderini]]''
** ''[[Dolichoderus]]''
* Триба ''[[Leptomyrmecini]]'' [[Emery]], 1913 (=''[[Iridomyrmecini]]'' Dubovikov, 2005)
** ''[[Anillidris]]'' — один вид Anillidris bruchi Santschi, 1936
** ''[[Anonychomyrma]]'' Donisthorpe, 1947 (близько 30 видів)
** ''[[Azteca]]''
** ''[[Doleromyrma]]'' — один вид Doleromyrma darwiniana Forel, 1907([[Австралія]], [[Нова Зеландія]])
** ''[[Dorymyrmex]]'' Mayr, 1866
** ''[[Forelius]]'' Emery, 1888
** ''[[Froggattella]]''
** ''[[Gracilidris]]''
** ''[[Iridomyrmex]]''
** ''[[Leptomyrmex]]''
** ''[[Linepithema]]''
** ''[[Nebothriomyrmex]]''
** ''[[Ochetellus]]''
** ''[[Papyrius]]''
** ''[[Philidris]]''
** ''[[Turneria]]''
* Триба ''[[Tapinomini]]'' Emery, 1913
** ?''[[Amyrmex]]'' — один вид Amyrmex golbachi Kusnezov, 1953. У 2009 році він був знову виявлений (Ward & Brady, 2009)
** ''[[Aptinoma]]'' Fisher, 2009<ref>Fisher, B.L. 2009: Two new dolichoderine ant genera from Madagascar: Aptinoma gen. n. and Ravavy gen. n. (Hymenoptera: Formicidae). Zootaxa, 2118: 37-52.</ref>
** ''[[Axinidris]]''
** ''[[Ecphorella]]'' — один вид Ecphorella wellmani Forel, 1909
** ''[[Liometopum]]''
** ''[[Tapinoma]]''
** ''[[Technomyrmex]]''

=== Вимерлі ===
Відомі декілька вимерлих родів доліходерин : [[Alloiomma]], [[Asymphylomyrmex]], [[Elaeomyrmex]], [[Elaphrodites]], [[Emplastus]], [[Eotapinoma]], [[Eurymyrmex]], [[Kotshkorkia]], [[Miomyrmex]], [[Petraeomyrmex]], [[Proiridomyrmex]], [[Protazteca]], [[Zherichinius]].

== Примітки ==
{{reflist}}

{{ant-stub}}

{{Портали|Біологія}}
{{Підродини мурашок}}

[[Категорія:Мурашки]]
[[Категорія:Підродини перетинчастокрилих]]

title: ?Dolichoderinae

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Членистоногі (Arthropoda)

Надклас: Шестиногі (Hexapoda)

Клас: Комахи (Insecta)

Підклас: Новокрилі (Neoptera)

Ряд: Перетинчастокрилі (Hymenoptera)

Підряд: Aculeata

Надродина: Vespoidea

Родина: Мурашки (Formicidae)

Підродина: Dolichoderinae

Вікісховище: Dolichoderinae

Віківиди: Dolichoderinae


text:
# Степановський
Степановський (рос. Степановский) — хутір у складі Оренбурзького району Оренбурзької області, Росія.

## Населення
Населення — 1735 осіб (2010; 1643 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 79 %

title: Степановський

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = хутір
 | тип_род         = хутора
 | назва           = Степановський
 | назва ін.       = {{lang-ru|Степановский}}
 | карта розташування1 = Росія Оренбурзька область
 | герб            =
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Оренбурзька область]]
 | район           = [[оренбурзький район|Оренбурзький]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[степановська сільська рада (Оренбурзький район)|Степановська сільрада]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 1735 осіб ([[2010]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2010/orenburgskaja.htm Дані перепису населення 2010 року]</ref>)
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 51
 | lat_min= 51
 | lat_sec= 00
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 55
 | lon_min= 00
 | lon_sec= 29
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

'''Степановський''' ({{lang-ru|Степановский}}) — [[хутір]] у складі [[оренбурзький район|Оренбурзького району]] [[оренбурзька область|Оренбурзької області]], [[Росія]].

== Населення ==
Населення — 1735 осіб ([[2010]]; 1643 у [[2002]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2002/orenburgskaja.htm Дані перепису населення 2002 року]</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 79 %

== Джерела ==
* {{Карта|M-40-3}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{orenburg-geo-stub}}
{{оренбурзький район}}

[[Категорія:Населені пункти Оренбурзького району]]
[[Категорія:Хутори Оренбурзької області]]

title: хутір Степановський

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Оренбурзька область

Муніципальний район: Оренбурзький

Поселення: Степановська сільрада

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Степановський · Степановський
Степановський у Вікісховищі


text:
# Юркунабад-е-Алія
Юркунабад-е-Алія (перс. یورقون‌آباد علیا) — село в Ірані, входить до складу дехестану Баш-Калах у Центральному бахші шахрестану Урмія провінції Західний Азербайджан.

title: Юркунабад-е-Алія

wikitext:
{{Місто
 | назва               = Юркунабад-е-Алія
 | місцева_назва       = یورقون‌آباد علیا
 | зображення          =
 | зображення_розмір   = 300px
 | зображення_підпис   =
 | прапор              =
 | прапор_підпис       =
 | герб                =
 | герб_підпис         =
 | країна              = {{IRN}}
 | регіон              =
 | розташування        =
 | розташування_розмір = 300px
 |lat_deg =37 |lat_min =40 |lat_sec =31
  |lon_deg =45 |lon_min =08 |lon_sec =30
  |CoordAddon = type:city
  |CoordScale =
 | засноване           =
 | висота              =
 | магдебурзьке право  =
 | населення           = 408 ([[2006]])<ref>{{Cite web |url=http://www.amar.org.ir/DesktopModules/FTPManager/upload/upload2360/newjkh/newjkh/04.xls |title=Перепис населення Ірану 2006 |accessdate=14 листопада 2011 |archive-date=14 листопада 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20111114233307/http://www.amar.org.ir/DesktopModules/FTPManager/upload/upload2360/newjkh/newjkh/04.xls }}</ref>
 | густота             =
 | агломерація         =
 | площа               =
 | поштові індекси     =
 | код країни          =
 | код міста           =
 | координати          =
 | поділ міста         =
 | міста-побратими     =
 | день міста          =
 | адреса              =
 | вебсторінка         =
 | мер                 =
 }}

'''Юркунабад-е-Алія''' ({{lang-fa|یورقون‌آباد علیا}}) — село в [[Іран]]і, входить до складу дехестану [[Баш-Калах]] у [[Центральний бахш (Урмія)|Центральному]] бахші шахрестану [[Урмія (шахрестан)|Урмія]] провінції [[Західний Азербайджан]].

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Iran-geo-stub}}

[[Категорія:Села шахрестану Урмія]]

title: Юркунабад-е-Алія · یورقون‌آباد علیا

Країна: Іран

Адмінодиниця: Баш-Калах

Часовий пояс: UTC+3:30, Іранський стандартний час, Asia/Tehran (Іран)


text:
# Маршал Олександр Віталійович
Олександр Віталійович Маршал (рос. Александр Витальевич Маршал, справжнє прізвище — Мінько́в, рос. Миньков; нар. 7 червня 1957, Кореновськ, Краснодарський край, Російська РФСР) — російський співак, бас-гітарист, автор пісень, пропагандист. Заслужений артист РФ (2007). Відомий як учасник рок-груп «Аракс», «Цветы» і «Парк Горького», а також як сольний виконавець.
Занесений до Переліку осіб, які створюють загрозу нацбезпеці України. Заборонено в'їзд в Україну. Фігурант бази «Миротворець».

## Життєпис
Народився 7 червня 1957 в Кореновськ, Краснодарський край, РРФСР сім'ї військового льотчика. У 1964 році пішов у школу № 57 Тихорецька, й одночасно — в музичну по класу фортепіано. З п'ятого класу по восьмий навчався в Ленінській школі № 34 в цьому ж місті. Гітару освоїв самостійно в 1972 році, переїхавши в місто Сальськ, де створив у школі № 5 ВІА «Степняки», грав на танцях, весіллях.
У 1974 році після закінчення школи вступив до Ставропольського вищого військового училища військ ППО за спеціальністю «штурман бойового управління», де також створив музичну групу. Був відрахований з училища і дослужував свій термін в роті хімзахисту. Потім працював матросом-рятувальником в Алушті, був музикантом в ресторані, механіком у фірмі «Союзатракціон». Прізвисько «Маршал» Міньков отримав у військовому училищі, так його дражнили друзі, серед друзів-музикантів 1970-х його звали «Мінор».
До Москви він потрапив відразу ж після Олімпіади-80. Працював в ресторанах, в «Москонцерте», з групами Стаса Наміна «Аракс», «Цветы», «Здравствуй, Песня!» та іншими колективами. До того, як Олександр прийшов в «Парк Горького», він вже мав досвід роботи в музичній сфері.
У 1987 році почав працювати в рок-групі «Парк Горького», з якою переїхав до США. Група випустила чотири альбоми і стала першою російською групою, яка зуміла домогтися світового визнання. Група проіснувала 12 років. Після того, як з неї пішов Микола Носков, місце соліста до 1998 року обіймав Маршал.
25 грудня 1998 вийшов дебютний компакт-диск співака «Может быть»  (випущений компанією «ОРТ Рекордс»).
У 1999 році в Краснодарі відбувся перший сольний концерт Маршала.

## Громадянська позиція
Обстоює російську окупацію Криму. Фігурант бази даних центру «Миротворець» як особа, що становить загрозу національній безпеці України і міжнародному правопорядку.
У 2018 році виконавець виступав на концерті, присвяченому відкриття Кримського моста.

## Санкції
Олександр  Маршал активно підтримував політику Російської Федерації, яка підриває територіальну цілісність, суверенітет та незалежність України, а також стабільність та безпечність в Україні. Висловлював свою підтримку російським окупантам та жорстокій війні РФ проти України. Маршал є підсанкційною особою багатьох країн.
7 січня 2023 року, на тлі вторгнення Росії в Україну, внесений до списку санкцій України.
3 лютого 2023 року внесений до санкційного списку Канади, як причетний до поширення російської дезінформації та пропаганди.
17 березня 2023 року доданий до санкційного списку Латвії, з забороною вїзду до країни.

## Дискография
- 1995 — «От берега до берега»
- 1998 — «Может быть…»
- 2000 — «Там, где я не был»
- 2000 — «Горец»
- 2001 — «Особый»
- 2001 — «Белый пепел»
- 2002 — «Лучшие песни»
- 2002 — «Батя»
- 2003 — «Отец Арсений»
- 2005 — «Летят журавли…»
- 2006 — «Или так»
- 2006 — „Жизнь взаймы“
- 2007 — «Парусник»
- 2008 — «Где ночует солнце…»
- 2009 — «До свидания, полк»
- 2012 — «До восхода ночной звезды»
- 2012 — «Обернись»

## Відеографія
- Олександр Маршал — «Орел»
- Олександр Маршал — «Ливень»
- Олександр Маршал — «Погоди, постой»
- Олександр Маршал — «Отпускаю»
- Олександр Маршал — «Небо»
- Олександр Маршал — «Белый пепел»
- Олександр Маршал — «Кто мы?»
- Олександр Маршал і Микола Трубач — «Я живу в раю»
- Олександр Маршал і Аріана — «Я тебя никогда не забуду»
- Олександр Маршал і Олексій Баталов — «Летят журавли»
- Олександр Маршал і Вікторія Дайнеко — «Снилось мне»
- Олександр Маршал — «Рота» (9 рота)
- Олександр Маршал — «Отдохни»
- Олександр Маршал — «Мужской сезон»
- Олександр Маршал — «Песня о десанте»
- Олександр Маршал і Марія Новікова — «Музей имени тебя»
- Олександр Маршал і Dj Грув — «Поздно»

## Нагороди, премії
- 2006 — Премія ФСБ в номінації «Музичне мистецтво» за цикл військово-патріотичних пісень (у тому числі «Невидимый фронт»).
- 16 січня 2007 Маршалу присвоєно звання Заслуженого артиста РФ.
- 2010 — Премія ФСБ в номінації «Музичне мистецтво» за цикл військово-патріотичних пісень.

title: Маршал Олександр Віталійович

wikitext:
{{otheruses|Маршал}}
{{Музикант
| Ім'я             = Олександр Вітальович Маршал
| Фото             = Alexander Marshal (2015-10-24)-1.jpg
| Опис_фото        =
| Розмір_фото      = 200px
| Справжнє_ім'я    = Маршал Александр Витальевич
| Псевдоніми       = Мінор
| Дата народження  = 7.6.1957
| Місце народження = {{URS-}} [[Кореновськ]], [[Краснодарський край]], [[РРФСР]]
| Дата смерті      =
| Місце смерті     =
| Інструмент       = [[гітара]]
| Жанри            = рок
| Колективи        = [[Аракс (рок-група)|Аракс]], [[Цветы (група)|Цветы]], [[Парк Горького (гурт)|Парк Горького]]
| Роки             = 1983-понині
| Лейбли           =
| Сайт  = http://www.amarshal.ru/
| Улюблений інструмент=
}}

'''Олександр Віталійович Маршал''' ({{lang-ru|Александр Витальевич Маршал}}, справжнє прізвище — ''Мінько́в'', {{lang-ru|Миньков}}; {{н}} {{дн|7|6|1957}}, [[Кореновськ]], [[Краснодарський край]], [[Російська РФСР]]) — російський співак, бас-гітарист, автор пісень, пропагандист. Заслужений артист РФ (2007). Відомий як учасник рок-груп «[[Аракс (рок-група)|Аракс]]», «[[Цвєти (група)|Цветы]]» і «[[Парк Горького (гурт)|Парк Горького]]», а також як сольний виконавець.

Занесений до [[Перелік осіб, які створюють загрозу нацбезпеці України|Переліку осіб, які створюють загрозу нацбезпеці України]]<ref name="min.kult_spysok_nainovishyi">{{cite web|url= http://mincult.kmu.gov.ua/control/publish/article?art_id=245331003|title= Мінкультури публікує Перелік осіб, які створюють загрозу нацбезпеці|publisher= [[Міністерство культури України]]|date= 18.10.2019|website= Міністерство культури України|accessdate= 14 лотого 2020|archive-date= 31 січня 2020|archive-url= https://web.archive.org/web/20200131231040/http://mincult.kmu.gov.ua/control/publish/article?art_id=245331003}}</ref>. Заборонено в'їзд в Україну. Фігурант бази «[[Миротворець]]»<ref>[https://myrotvorets.center/criminal/capnik-yan-yurevich/ Цапник Ян Юрійович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200214044851/https://myrotvorets.center/criminal/capnik-yan-yurevich/ |date=14 лютого 2020 }} «Миротворець»</ref>.

== Життєпис ==
Народився 7 червня 1957 в Кореновськ, Краснодарський край, РРФСР сім'ї військового льотчика. У 1964 році пішов у школу № 57 Тихорецька, й одночасно — в музичну по класу фортепіано. З п'ятого класу по восьмий навчався в Ленінській школі № 34 в цьому ж місті. Гітару освоїв самостійно в 1972 році, переїхавши в місто Сальськ, де створив у школі № 5 ВІА «Степняки», грав на танцях, весіллях.

У 1974 році після закінчення школи вступив до Ставропольського вищого військового училища військ ППО за спеціальністю «штурман бойового управління», де також створив музичну групу. Був відрахований з училища і дослужував свій термін в роті хімзахисту. Потім працював матросом-рятувальником в Алушті, був музикантом в ресторані, механіком у фірмі «Союзатракціон». Прізвисько «Маршал» Міньков отримав у військовому училищі, так його дражнили друзі, серед друзів-музикантів 1970-х його звали «Мінор».

До Москви він потрапив відразу ж після Олімпіади-80. Працював в ресторанах, в «Москонцерте», з групами Стаса Наміна «Аракс», «Цветы», «Здравствуй, Песня!» та іншими колективами. До того, як Олександр прийшов в «Парк Горького», він вже мав досвід роботи в музичній сфері.

У 1987 році почав працювати в рок-групі «Парк Горького», з якою переїхав до США. Група випустила чотири альбоми і стала першою російською групою, яка зуміла домогтися світового визнання. Група проіснувала 12 років. Після того, як з неї пішов [[Носков Микола Іванович|Микола Носков]], місце соліста до 1998 року обіймав Маршал.

25 грудня 1998 вийшов дебютний компакт-диск співака «Может быть»  (випущений компанією «ОРТ Рекордс»).

У 1999 році в Краснодарі відбувся перший сольний концерт Маршала.

== Громадянська позиція ==
Обстоює російську окупацію Криму. Фігурант бази даних [[Центр «Миротворець»|центру «Миротворець»]] як особа, що становить загрозу національній безпеці України і міжнародному правопорядку<ref>{{Cite web |url=https://myrotvorets.center/criminal/minkov-aleksandr-vitalevich/ |title=Мінько Олександр Віталійович // Центр «Миротворець» |accessdate=21 липня 2017 |archive-date=6 травня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170506044137/https://myrotvorets.center/criminal/minkov-aleksandr-vitalevich/ }}</ref>.

У 2018 році виконавець виступав на концерті, присвяченому відкриття [[Міст через Керченську протоку|Кримського моста]].<ref>https://youtu.be/bG8Nt_tuhNU?t=2980 | Концерт посвещенный открытию КРЫМСКОГО МОСТА! мега звезды!</ref>

== Санкції ==
Олександр  Маршал активно підтримував політику Російської Федерації, яка підриває територіальну цілісність, суверенітет та незалежність України, а також стабільність та безпечність в Україні. Висловлював свою підтримку російським окупантам та жорстокій війні РФ проти України. Маршал є підсанкційною особою багатьох країн.<ref>{{Cite web|title=МАРШАЛ / МІНЬКОВ Олександр Віталійович - біографія, досьє, активи {{!}} Війна і санкції|url=https://sanctions.nazk.gov.ua/sanction-person/8959/|website=sanctions.nazk.gov.ua|accessdate=2023-03-17|language=uk|url-status=dead}}</ref>

7 січня 2023 року, на тлі [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|вторгнення Росії в Україну]], внесений до списку санкцій України.<ref>{{Cite web|url=https://www.president.gov.ua/documents/42023-45517|назва=Указ Президента України №4/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 6 січня 2023 року " про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)"»|видавець=[[Президент України]]|дата=7 січня 2023|url-архіву=http://web.archive.org/web/20250122042603/https://www.president.gov.ua/documents/42023-45517|дата-архіву=22 січня 2025|мертвий-url=no|дата-доступу=9 лютого 2025}}</ref>

3 лютого 2023 року внесений до санкційного списку [[Канада|Канади]], як причетний до поширення російської дезінформації та пропаганди.<ref>{{Cite web|title=Regulations Amending the Special Economic Measures (Russia) Regulations|url=https://www.international.gc.ca/world-monde/international_relations-relations_internationales/sanctions/russia_regulations-reglement_russie35.aspx?lang=eng|website=GAC|date=2022-11-28|accessdate=2023-03-17|first=Global Affairs|last=Canada|archive-date=2023-02-03|archive-url=https://web.archive.org/web/20230203223712/https://www.international.gc.ca/world-monde/international_relations-relations_internationales/sanctions/russia_regulations-reglement_russie35.aspx?lang=eng}}</ref>

17 березня 2023 року доданий до санкційного списку [[Латвія|Латвії]], з забороною вїзду до країни.<ref>{{Cite web|title=Par iekļaušanu Latvijas Republikai nevēlamu personu sarakstā {{!}} Ārlietu ministrija|url=https://www.mfa.gov.lv/lv/jaunums/par-ieklausanu-latvijas-republikai-nevelamu-personu-saraksta|website=www.mfa.gov.lv|accessdate=2023-03-17|language=lv}}</ref>

== Дискография ==
{{div col}}
* 1995 — «От берега до берега»
* 1998 — «Может быть…»
* 2000 — «Там, где я не был»
* 2000 — «Горец»
* 2001 — «Особый»
* 2001 — «Белый пепел»
* 2002 — «Лучшие песни»
* 2002 — «Батя»
* 2003 — «Отец Арсений»
* 2005 — «Летят журавли…»
* 2006 — «Или так»
* 2006 — „Жизнь взаймы“
* 2007 — «Парусник»
* 2008 — «Где ночует солнце…»
* 2009 — «До свидания, полк»
* 2012 — «До восхода ночной звезды»
* 2012 — «Обернись»
{{div col end}}

== Відеографія==
* Олександр Маршал — «Орел»
* Олександр Маршал — «Ливень»
* Олександр Маршал — «Погоди, постой»
* Олександр Маршал — «Отпускаю»
* Олександр Маршал — «Небо»
* Олександр Маршал — «Белый пепел»
* Олександр Маршал — «Кто мы?»
* Олександр Маршал і [[Микола Трубач]] — «Я живу в раю»
* Олександр Маршал і [[Аріана Роуз|Аріана]] — «Я тебя никогда не забуду»
* Олександр Маршал і [[Баталов Олексій Володимирович|Олексій Баталов]] — «Летят журавли»
* Олександр Маршал і [[Дайнеко Вікторія Петрівна|Вікторія Дайнеко]] — «Снилось мне»
* Олександр Маршал — «Рота» (9 рота)
* Олександр Маршал — «Отдохни»
* Олександр Маршал — «Мужской сезон»
* Олександр Маршал — «Песня о десанте»
* Олександр Маршал і [[Новікова Марія Єфимівна|Марія Новікова]] — «Музей имени тебя»
* Олександр Маршал і [[Dj Грув]] — «Поздно»

== Нагороди, премії ==
* [[2006]] — [[Премія ФСБ]] в номінації «Музичне мистецтво» за цикл військово-патріотичних пісень (у тому числі «Невидимый фронт»).
* [[16 січня]] [[2007]] Маршалу присвоєно звання [[Заслужений артист Російської Федерації|Заслуженого артиста РФ]].
* [[2010]] — [[Премія ФСБ]] в номінації «Музичне мистецтво» за цикл військово-патріотичних пісень.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.amarshal.ru Офіційний сайт Олександра Маршала] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120919232112/http://www.amarshal.ru/ |date=19 вересня 2012 }}{{ref-ru}}
* [http://www.a-marshal.ru/ Народний сайт Олександра Маршала] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120616201434/http://a-marshal.ru/ |date=16 червня 2012 }}{{ref-ru}}
{{Бібліоінформація|#A3EEA3}}

[[Категорія:Радянські співаки]]
[[Категорія:Російські співаки]]
[[Категорія:Російські рок-музиканти]]
[[Категорія:Російські пропагандисти]]
[[Категорія:Уродженці Коренівського району]]
[[Категорія:Лауреати премії ФСБ]]
[[Категорія:Виконавці російською мовою]]
[[Категорія:Заборонено в'їзд в Україну]]
[[Категорія:Фігуранти бази «Миротворець»]]
[[Категорія:Співаки та співачки, відомі під псевдонімами]]
[[Категорія:Відмічені в українофобії]]
[[Категорія:Особи, до яких застосовано санкції через російсько-українську війну]]

title: рос. Александр Витальевич Миньков

рос. Александр Витальевич Миньков: Зображення

title: Основна інформація

Повне ім'я: Маршал Александр Витальевич

Дата народження: 7 червня 1957 (67 років)

Місце народження: Кореновськ, Краснодарський край, РРФСР

Роки активності: 1983-понині

Громадянство: Росія · СРСР · США

Професії: композитор, співак, автор-виконавець, гітарист, клавішник, ведучий, рок-музикант, бас-гітарист, телеведучий, поет

Співацький голос: баритон і тенор

Інструменти: гітара

Жанри: рок

Псевдоніми: Мінор

Колективи: Аракс, Цветы, Парк Горького

Членство: Парк Горького (гурт)

Лейбли: Мистерия звука, Союз і Mercury Records

Нагороди: · Медаль «Пам'яті героїв вітчизни»d


text:
# Будинок губернського правління
Будинок губернського правління — будівля присутніх місць на північному сході Красної площі в Москві. З катерининського часу до адміністративних реформ Олександра II у будівлі розташовувалися шестиголосна дума і губернські установи Московської губернії.
Будівля, що виходить до Воскресенських воріт Китайгородської стіни, збудована в правління Анни Іоанівни як новий (західний) корпус Китайгородського монетного двору. Згідно з проєктом Петра Фрідріха Гейдена, його стіни декоровані плоскими ризалітами, пілястрами, карнизом у стилі бароко.
За Катерини II у цьому корпусі за проєктом Матвія Казакова обладнано парадний зал губернських присутніх місць з ліпним оздобленням у стилі класицизму. Над залом, де засідала шестиголосна дума, в 1806 надбудована характерна ратушна вежа, що фактично слугувала пожежною каланчею.
Наприкінці ХІХ століття до будинку губернського правління з півдня прибудовано будинок Московської міської думи. Спочатку передбачалося будувати його на Красній площі, на фундаментах старої будівлі. Каланча, що повторювала своїми контурами вежу Головної аптеки на другому боці провулка, була знесена на початку 1930-х після знесення Воскресенських воріт.
Будівля, що оформляє зі сходу парадний вхід на Красну площу, є культурною пам'яткою федерального значення і перебуває в розпорядженні Державного історичного музею. Здається у найм комерційним організаціям (зокрема, під ювелірний магазин).

## Галерея
- Будинок губернського правління на фотографіях та картинах різної години
- Акварель майстерні Ф. Алексєєва. 1800—1802
- Світлина початку 1870-х.
- Коронація Миколи II, 26 травня 1896

title: Будинок губернського правління

wikitext:
{{Пам'ятка}}

'''Будинок губернського правління''' — будівля [[Присутствені місця|присутніх місць]] на північному сході [[Красна площа|Красної площі]] в [[Москва|Москві]]. З [[Катерина II|катерининського часу]] до адміністративних реформ [[Олександр II (російський імператор)|Олександра II]] у будівлі розташовувалися шестиголосна дума і [[Землевпорядні губернські та повітові комісії|губернські установи]] [[Московська губернія|Московської губернії]].

Будівля, що виходить до Воскресенських воріт Китайгородської стіни, збудована в правління [[Анна Іванівна|Анни Іоанівни]] як новий (західний) корпус Китайгородського монетного двору. Згідно з проєктом Петра Фрідріха Гейдена, його стіни декоровані плоскими [[ризаліт]]ами, [[пілястра]]ми, карнизом у стилі [[бароко]].

За [[Катерина II|Катерини II]] у цьому корпусі за проєктом [[Казаков Матвій Федорович|Матвія Казакова]] обладнано парадний зал губернських [[Присутствені місця|присутніх місць]] з ліпним оздобленням у стилі [[класицизм]]у. Над залом, де засідала шестиголосна дума, в 1806 надбудована характерна ратушна вежа, що фактично слугувала пожежною [[Каланча|каланчею]].

Наприкінці ХІХ століття до будинку губернського правління з півдня прибудовано [[Будинок міської думи (Москва)|будинок Московської міської думи]]. Спочатку передбачалося будувати його на [[Красна площа|Красній площі]], на фундаментах старої будівлі. Каланча, що повторювала своїми контурами вежу Головної аптеки на другому боці провулка, була знесена на початку 1930-х після знесення Воскресенських воріт.

Будівля, що оформляє зі сходу парадний вхід на Красну площу, є культурною пам'яткою федерального значення і перебуває в розпорядженні [[Державний історичний музей (Москва)|Державного історичного музею]]. Здається у найм комерційним організаціям (зокрема, під ювелірний магазин).

== Галерея ==
<gallery heights="230" widths="230" caption="Будинок губернського правління на фотографіях та картинах різної години">
Файл:Krasnaya_Ploshad1802.jpg|альт=Акварель мастерской Ф.Я.Алексеева. 1800-1802 гг.|Акварель майстерні Ф. Алексєєва. 1800—1802
Файл:Красная_площадь.jpg|альт=Фотография начала 1870-х.|Світлина початку 1870-х.
Файл:Nicholas_II_of_Russia,_formal_coronation.jpg|альт=Коронация Николая II, 26 мая 1896 г.|Коронація Миколи II, 26 травня 1896
</gallery>

== Література ==
* {{Книга
|автор = Либсон В. Я., Домшлак М. И., Аренкова Ю. И. и др.
|частина = Кремль. Китай-город. Центральные площади
|заголовок = [[Памятники архитектуры Москвы (книжная серия)|Памятники архитектуры Москвы]]
|місце = М.
|видавництво = Искусство
|рік = 1983
|сторінки = 420—422
|сторінок = 504
|тираж = 25000
|ref = Памятники архитектуры}}

[[Категорія:Об'єкти культурної спадщини Росії федерального значення в Москві]]
[[Категорія:Об'єкти культурної спадщини Росії за алфавітом]]
[[Категорія:Вікіпедія:Локальний підпис у зображення з вікідані]]

title: Будинок губернського правління

Розташування: Тверський

Тип: адміністративна будівляd · пам’ятка архітектуриd і будівля


text:
# Вертіївка (станція)
Вертіївка — проміжна залізнична станція 5 класу Київської дирекції Південно-Західної залізниці на лінії Чернігів — Ніжин. Розташована в селі Вертіївка.
Розташована в Ніжинському районі Чернігівської області між станціями Вересоч (20 км) та Липів Ріг (8 км).
На станції зупиняються  приміські та регіональні потяги.
.

## Пасажирське сполучення
На станції зупиняються приміські потяги в сполученні Чернігів-Ніжин(6 пар). Також зупиняється 2 регіональних потяги сполучення Чернігів-Київ.
З 01.07.2022 відновлено зупинку регіональних потягів Київ(Вінниця)-Чернігів по станціях Вертіївка та Вересоч. Придбати квитки на регіональні потяги онлайн можна на сайті https://booking.uz.gov.ua/ чи в мобільному додатку Укрзалізниці.
| Рух поїздів по станції Вертіївка |                         |                |                                                                                |                             |
| №                                | Маршрут сполучення      | Час по станції | Проміжні станції                                                                                | Періодичність курсування    |
| Регіональне сполучення           |                         |                |                                                                                |                             |
| 888/ 887                         | Чернігів — Київ, Фастів | 08:30-08:31    | імені Бориса Олійника, Вересоч, Вертіївка, Ніжин, Носівка, Бобровиця,Бобрик,Бровари, Дарниця, Видубичі, Київ-Пасажирський, Вишневе, Боярка   | Крім середи                 |
| 892/ 891                         | Фастів,Київ — Славутич  | 10:08-10:09    | Боярка, Вишневе, Київ-Пасажирський,Видубичі,Дарниця, Бровари, Бобровиця, Носівка, Ніжин, Вертіївка, імені Бориса Олійника, Чернігів, Жукотки | Крім вівторків та четвергів |
| 710                              | Чернігів — Київ         | 18:08-18:09    | імені Бориса Олійника, Вересоч, Вертіївка, Ніжин, Бровари, Дарниця, Київ-Деміївський                                                         | Крім вівторків              |
| 702                              | Вінниця — Чернігів      | 19:00-19:01    | Вишневе, Київ-Пасажирський, Видубичі, Дарниця, Бровари, Ніжин, Вертіївка, Вересоч, імені Бориса Олійника                                     | щоденно                     |

## Історія
Станція виникла 1925 року при будівництві залізниці Ніжин — Чернігів. Мала назву Веркіївка, таку ж назву до 1930 року мало й село, у якому розташована станція. Сучасна назва вживається після 1943 року.

title: Вертіївка (станція)

wikitext:
{{Залізнична станція
|тип = станція
|Year = 1925
|Name = Вертіївка
|Line = [[Чернігів (станція)|Чернігів]] — [[Ніжин (станція)|Ніжин]]
|OldName = Веркіївка
|Railway = [[Південно-Західна залізниця]]
|Department = [[Київська дирекція залізничних перевезень|Київська дирекція]]
|Image       = Вертіївка (станція) в лютому 2018.jpeg
|населений_пункт = с. [[Вертіївка (Ніжинський район)|Вертіївка]]
|lat_dir =
  |lon_dir =
  |region                 = UA
  |CoordScale             =
|Type = проміжна
|NumberOfPlatforms = 2
|NumberOfTracks  = 3
|PlatformType    = 1 острівна і 1 бокова
|PlatformForm    = пряма
|DistanceKiev = 144
|Distance = 64,1
|Center = [[Чернігів (станція)|Чернігова]]
|Distance2 = 18,8
|Center2 = [[Ніжин (станція)|Ніжина]]
|Code = 325424
|CodeExpress = 2200046
|Commons = <!--категорія у Вікісховищі-->
|services =
|services1 ={{+Станція}}
}}

{{Чернігів — Ніжин}}
'''Вертіївка''' — проміжна [[залізнична станція]] 5 класу [[Київська дирекція залізничних перевезень|Київської дирекції]] [[Південно-Західна залізниця|Південно-Західної залізниці]] на лінії [[Чернігів (станція)|Чернігів]] — [[Ніжин (станція)|Ніжин]]. Розташована в селі [[Вертіївка (Ніжинський район)|Вертіївка]].

Розташована в [[Ніжинський район|Ніжинському районі]] [[Чернігівська область|Чернігівської області]] між станціями [[Вересоч (станція)|Вересоч]] (20 км) та [[Липів Ріг (станція)|Липів Ріг]] (8 км).

На станції зупиняються  приміські та регіональні потяги<ref>{{Cite web |url=http://www.swrailway.gov.ua/timetable/eltrain/?sid=171&lng= |title=Розклад руху по станції на сайті Південно-Західної залізниці |accessdate=2013-06-03 |archive-date=2016-03-04 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160304202603/http://www.swrailway.gov.ua/timetable/eltrain/?sid=171&lng= }}</ref>.
<ref>[https://www.uz.gov.ua/passengers/timetable/?station=22046&by_station=Пошук]{{Недоступне посилання}}</ref>.
== Пасажирське сполучення ==
На станції зупиняються приміські потяги в сполученні Чернігів-Ніжин(6 пар). Також зупиняється 2 регіональних потяги сполучення Чернігів-Київ.
З 01.07.2022 відновлено зупинку регіональних потягів Київ(Вінниця)-Чернігів по станціях Вертіївка та Вересоч. Придбати квитки на регіональні потяги онлайн можна на сайті <nowiki>https://booking.uz.gov.ua/</nowiki> чи в мобільному додатку Укрзалізниці.
{| style="text-align: left;" class="standard" style="text-align:center"
|+
|bgcolor="blue" colspan=5| {{color|white|'''Рух поїздів по станції Вертіївка '''}}
|+
!№
!Маршрут сполучення
!Час по станції
![[Проміжна залізнична станція|Проміжні станції]]
!Періодичність курсування
|-
!bgcolor="#FF0000" colspan=6|{{color|blue|'''Регіональне сполучення'''}}
|-
|888/
887
|[[Чернігів (станція)|Чернігів]] — [[Київ-Пасажирський|Київ]], [[Фастів-1|Фастів]]
|08:30-08:31
|{{ст.|імені Бориса Олійника}}, {{ст.|Вересоч}}, {{ст.|Вертіївка}}, {{ст.|Ніжин}}, [[Носівка (станція)|Носівка]], [[Бобровиця (станція)|Бобровиця,]]Бобрик,{{ст.|Бровари}}, {{ст.|Дарниця}}, {{ст.|Видубичі}}, [[Київ-Пасажирський]], {{ст.|Вишневе}}, [[Боярка (станція)|Боярка]]
|Крім середи
|-
|892/
891
|Фастів,[[Київ-Пасажирський|Київ]] — [[Чернігів (станція)|Славутич]]
|10:08-10:09
|[[Боярка (станція)|Боярка,]] {{ст.|Вишневе}}, [[Київ-Пасажирський]],{{ст.|Видубичі}},{{ст.|Дарниця}}, {{ст.|Бровари}}, [[Бобровиця (станція)|Бобровиця]], [[Носівка (станція)|Носівка]], {{ст.|Ніжин}}, {{ст.|Вертіївка}}, {{ст.|імені Бориса Олійника}}, [[Чернігів (станція)|Чернігів]], [[Жукотки (станція)|Жукотки]]
|Крім вівторків
та четвергів
|-
|710
|[[Чернігів (станція)|Чернігів]] — [[Київ-Пасажирський|Київ]]
|18:08-18:09
|{{ст.|імені Бориса Олійника}}, {{ст.|Вересоч}}, {{ст.|Вертіївка}}, {{ст.|Ніжин}}, {{ст.|Бровари}}, {{ст.|Дарниця}}, [[Київ-Деміївський]]
|Крім вівторків
|-
|702
|{{ст.|Вінниця}} — [[Чернігів (станція)|Чернігів]]
|19:00-19:01
|{{ст.|Вишневе}}, [[Київ-Пасажирський]],<br/>{{ст.|Видубичі}}, {{ст.|Дарниця}}, {{ст.|Бровари}}, {{ст.|Ніжин}}, {{ст.|Вертіївка}}, {{ст.|Вересоч}}, {{ст.|імені Бориса Олійника}}
|щоденно
|}

== Історія ==
Станція виникла 1925 року при будівництві залізниці Ніжин — Чернігів. Мала назву ''Веркіївка'', таку ж назву до 1930 року мало й село, у якому розташована станція. Сучасна назва вживається після 1943 року.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{ЖДС}}
* Альбом схем железных дорог СССР. Москва, Воениздат НКО, 1943.
* {{railwayz|1354}}

{{Роздільні пункти Київської дирекції ПЗЗ}}

{{Портали|Залізниця}}

{{Rail-station-stub}}

[[Категорія:Залізничні станції Чернігівської області]]
[[Категорія:Транспорт Ніжинського району]]

title: Станція Вертіївка Чернігів — Ніжин · Південно-Західна залізниця · Київська дирекція · с. Вертіївка

Попередня назва: Веркіївка

Тип: проміжна

Тип платформ(и): 1 острівна і 1 бокова

Форма платформи: пряма

Супутні послуги: Залізнична станція

title: Дільниця Чернігів — Ніжин

Гомель
Славутич
105,5 · Чернігів
Р56
М01
113,3 · Количівка
116 · Анісове
Р67
121,7 · Бакланове
130 · Муравійка
135 · Хуторянка
140,9 · ім. Б. Олійника
144 · Жуківка
150,2 · Вересоч
159 · Дрімайлівка
169,6 · Вертіївка
М02
176 · Заячі Сосни
178,5 · Липів Ріг
182 · Ніфар
185 · Мигалівка
188,4 · Ніжин
Прилуки

р. Десна
р. Вересоч
р. Остер
Конотоп
Дарниця


text:
# Єттер (Айова)
Єттер (англ. Yetter) — місто (англ. city) в США, у окрузі Калгун штату Айова. Населення — 19 осіб (2020).

## Географія
Єттер розташований за координатами 42°18′58″ пн. ш. 94°50′35″ зх. д. / 42.31611° пн. ш. 94.84306° зх. д. (42.316130, -94.843166).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 0,33 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкали 34 особи в 16 домогосподарствах у складі 9 родин. Густота населення становила 105 осіб/км².  Було 20 помешкань (61/км²).
Расовий склад населення:
| - 97,1 % — білих - 2,9 % — азіатів |

До двох чи більше рас належало 0,0 %. Частка іспаномовних становила 0,0 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,6 % — особи молодші 18 років, 61,8 % — особи у віці 18—64 років, 17,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 49,5 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 161,5 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 170,0 чоловіків також старших 18 років.
За межею бідності перебувало 28,0 % осіб, у тому числі 33,3 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 12 особи. Основні галузі зайнятості: сільське господарство, лісництво, риболовля — 41,7 %, оптова торгівля — 16,7 %, роздрібна торгівля — 16,7 %.

title: Єттер (Айова)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Єттер
|оригінальна назва  = {{lang-en|Yetter}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Айова
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Калгун (округ, Айова)|Калгун]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 0,33
|висота центру НП   = 375
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 103,03
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = -6
|DST                    = -5 <!--Якщо є літній час -->
|телефонний код         = 712
|поштовий індекс        = 51433
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 1987375
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Єттер''' ({{lang-en|Yetter}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], у окрузі [[Калгун (округ, Айова)|Калгун]] штату [[Айова]]. Населення — 19 осіб (2020).

== Географія ==
Єттер розташований за координатами {{Coord|42|18|58|N|94|50|35|W|type:city_region:US-DE}} (42.316130, -94.843166){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 0,33 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
|1910 =107
|1920 =125
|1930 =114
|1940 =135
|1950 =121
|1960 =85
|1970 =52
|1980 =52
|1990 =49
|2000 =36
|2010 =34
| 2020 = 19
|2016 =33
|footnote =  Джерело:<ref>{{cite web|url=http://factfinder.census.gov|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|title=American FactFinder|accessdate=17 травня 2022|archive-date=11 квітня 2012|archive-url=https://www.webcitation.org/66qCfKPaX?url=http://factfinder2.census.gov/legacy/aff_sunset.html?_event=Search}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080521160844/http://factfinder.census.gov./ |date=2008-05-21 }}</ref><br/>[http://data.iowadatacenter.org/datatables/PlacesAll/plpopulation18502000.pdf Iowa Data Center]
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкали 34 особи в 16 домогосподарствах у складі 9 родин. [[Густота населення]] становила 105 осіб/км².  Було 20 помешкань (61/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 97,1 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 2,9 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
|}
До двох чи більше рас належало 0,0 %. Частка іспаномовних становила 0,0 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,6 % — особи молодші 18 років, 61,8 % — особи у віці 18—64 років, 17,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 49,5 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 161,5 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 170,0 чоловіків також старших 18 років.
За межею бідності перебувало 28,0 % осіб, у тому числі 33,3 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 12 особи. Основні галузі зайнятості: сільське господарство, лісництво, риболовля — 41,7 %, оптова торгівля — 16,7 %, роздрібна торгівля — 16,7 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Калгун (округ, Айова)}}

[[Категорія:Міста Айови]]
[[Категорія:Населені пункти округу Калгун (Айова)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Айова

Округ: Калгун

Населення: 19 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 103,03 осіб/км²

Часовий пояс: UTC-6, влітку UTC-5


text:
# Завій (Польща)
Завій (Завої, Завій, пол. Zawój) — старовинне село на Лемківщині, знищене Польщею під час злочинної акції "Вісла"  1947. Знаходилося  у гміні Тісна Ліського повіту Підкарпатського воєводства. Одне із ліквідованих сіл на прадавній етнічній українській території.

## Розташування
Розташоване в гірському пасмі Бескидів, недалеко від кордону зі Словаччиною і Україною. Село лежало на лівому березі річки Ветліна, у підніжжі пагорба Перешліба.

## Історія

### Давні часи
Перша згадка про село — в документі 1552 року, як власність роду Балів на волоському праві. Під час шведської навали село було практично знищене (залишився 1 дім). Згодом село відбудовується.
До 1772 року село входило до складу Сяноцької землі Руського воєводства Речі Посполитої. З 1772 до 1914 року — у межах Ліського повіту Королівства Галичини та Володимирії монархії Габсбургів (з 1867 року Австро-Угорщини). З 1914 до 1939 років — Ліський повіт Львівського воєводства Польської Республіки (з 1934 по 1939 роки — гміна Тісна).
На 1787 рік з австрійських кадастрових документів відомі наступні прізвища жителів села: Антончат (Antonchat) (3 родини), Бурик (Buryk), Галко (Galko) (2 родини), Горейко (Horeyko), Жова (Zowa), Коваль (Koval), Копчак (Kopchak) (2 родини), Косцьо (Kosts'o), Лисиця (Lysytsja) (2 родини), Марховлят (Markhovljat) (4 родини), Масим (Masym) (2 родини), Палюх (Paljukh) (3 родини), Пухляк (Pukhljak), Роман (Roman) (2 родини), Солтис (Soltis) (2 родини), Сорочинський (Śorochyns'kyj), Юрак (Jurak) (2 родини). На 1785 рік селу було відведено 5.95 кв км угідь. Населення — 99 греко-католиків і 4 римо-католики.
Кількість вірних:
1840–139 греко-катол.,
1859–121 греко-катол.,
1879–145 греко-катол.,
1899–125 греко-катол.,
1926–205 греко-катол.,
1936–263 греко-катол.

### Церква
За часів І Речі Посполитої церква в с. Завій була філіальна і належала до парафії села Луг (імовірно, ще у 1767 році). Після ліквідації цієї парафії близько 1780 року паства перейшла до парафії села Явірець.
У 1860 році в селі побудовано філіальну церкву святого Архангела Михайла. Належала до парафії в с. Явірець (деканат Балигородський, з 1924 року — деканат Тіснянський), мала іконостас. Біля церкви стояла дерев'яна дзвіниця з трьома дзвонами з іменами Дмитро, Михайло і Василь. Дзвони було передано паном Іваном Гомієм. Була спалена у 1945 році польськими вояками.

### Новітні часи
У 1899 році частина (401 га) земельних угідь належала Грицю Солану (Hryc Solan). Село належало до власності громади.
У 1939 році в селі мешкало 290 осіб (280 українців і 10 євреїв).
У 1943 році в селі мешкало 284 особи. Після примусового переселення українців до СРСР у 1945 році і на Північ Польщі у 1947 році село знелюдніло і перестало існувати, будівлі разом із церквою спалені.

## Сучасність
До наших часів дійшли залишки цвинтаря з двома надгробками і старою шестиметровою липою. 2004 року встановлено пам'ятний хрест. Також на місці колишнього поселення є інформація про коротку історію села й укриття від дощу, розташоване при старій дорозі, що веде до переправи через річку.

title: Завій (Польща)

wikitext:
{{Otheruses|Завій}}
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Завій
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Zawój}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Zawój - panorama 01.jpg
|опис зображення = панорама Завію
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Підкарпатське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Ліський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Тісна (гміна){{!}}Тісна
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 13
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = RLS
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 1065295
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Завій''' (Завої, Завій, {{lang-pl|Zawój}}) — старовинне село на Лемківщині, знищене Польщею під час злочинної акції "Вісла"  1947. Знаходилося  у [[Тісна (гміна)|гміні Тісна]] [[Ліський повіт|Ліського повіту]] [[Підкарпатське воєводство|Підкарпатського воєводства]]. Одне із ліквідованих сіл на прадавній етнічній українській території.

== Розташування ==
Розташоване в гірському пасмі [[Бескиди|Бескидів]], недалеко від кордону зі Словаччиною і Україною. Село лежало на лівому березі річки Ветліна, у підніжжі пагорба ''Перешліба''.

== Історія ==
=== Давні часи ===
Перша згадка про село — в документі 1552 року, як власність роду [[Бали|Балів]] на волоському праві. Під час шведської навали село було практично знищене (залишився 1 дім). Згодом село відбудовується.

До [[1772]] року село входило до складу [[Сяноцька земля|Сяноцької землі]] [[Руське воєводство|Руського воєводства]] [[Річ Посполита Трьох Народів|Речі Посполитої]]. З 1772 до [[1914]] року — у межах [[Ліський повіт (ІІ Річ Посполита)|Ліського повіту]] [[Королівство Галичини та Володимирії|Королівства Галичини та Володимирії]] монархії Габсбургів (з 1867 року [[Австро-Угорщина|Австро-Угорщини]]). З 1914 до [[1939]] років — [[Ліський повіт (ІІ Річ Посполита)|Ліський повіт]] [[Львівське воєводство|Львівського воєводства]] [[Польська Республіка (1918—1939)|Польської Республіки]] (з 1934 по 1939 роки — [[гміна Тісна]]).

На 1787 рік з австрійських кадастрових документів відомі наступні прізвища жителів села: Антончат (Antonchat) (3 родини), Бурик (Buryk), Галко (Galko) (2 родини), Горейко (Horeyko), Жова (Zowa), Коваль (Koval), Копчак (Kopchak) (2 родини), Косцьо (Kosts'o), Лисиця (Lysytsja) (2 родини), Марховлят (Markhovljat) (4 родини), Масим (Masym) (2 родини), Палюх (Paljukh) (3 родини), Пухляк (Pukhljak), Роман (Roman) (2 родини), Солтис (Soltis) (2 родини), Сорочинський (Śorochyns'kyj), Юрак (Jurak) (2 родини). На 1785 рік селу було відведено 5.95 кв км угідь. Населення — 99 греко-католиків і 4 римо-католики.

Кількість вірних:

1840–139 греко-катол.,

1859–121 греко-катол.,

1879–145 греко-катол.,

1899–125 греко-катол.,

1926–205 греко-катол.,

1936–263 греко-катол.

=== Церква ===
За часів [[Річ Посполита|І Речі Посполитої]] церква в с. Завій була філіальна і належала до парафії села [[Луг]] (імовірно, ще у 1767 році). Після ліквідації цієї парафії близько 1780 року паства перейшла до парафії села [[Явірець]].

У [[1860]] році в селі побудовано філіальну церкву святого Архангела Михайла. Належала до парафії в с. [[Явірець]] ([[Балигородський деканат|деканат Балигородський]], з 1924 року — [[Тіснянський деканат|деканат Тіснянський]]), мала іконостас. Біля церкви стояла дерев'яна дзвіниця з трьома дзвонами з іменами Дмитро, Михайло і Василь. Дзвони було передано паном Іваном Гомієм. Була спалена у 1945 році польськими вояками<ref>{{Cite web |url=http://www.nowiny24.pl/apps/pbcs.dll/article?AID=%2F20121106%2FBIESZCZADY00%2F121109778 |title=Odkrywanie zapomnianych Bieszczadów |accessdate=22 березня 2022 |archive-date=3 січня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150103210637/http://www.nowiny24.pl/apps/pbcs.dll/article?AID=%2F20121106%2FBIESZCZADY00%2F121109778 }}</ref>.

=== Новітні часи ===
[[File:Bieszczady68-15-Zawoj.jpg|200px|thumb|ліворуч|Обгорені рештки будівель села, фото 1968 р.]]
У [[1899]] році частина (401 га) земельних угідь належала Грицю Солану (Hryc Solan). Село належало до власності громади.

У 1939 році в селі мешкало 290 осіб (280 українців і 10 євреїв)<ref>''Кубійович В.'' [http://diasporiana.org.ua/wp-content/uploads/books/10893/file.pdf Етнічні групи південнозахідної України (Галичини) на 1.1.1939] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210221225513/http://diasporiana.org.ua/wp-content/uploads/books/10893/file.pdf |date=21 лютого 2021 }}. — Вісбаден, 1983. — С. 45.</ref>.

У 1943 році в селі мешкало 284 особи. Після примусового переселення українців [[Виселення українців з Польщі до УРСР|до СРСР]] у 1945 році і на [[Повернені території|Північ Польщі]] у 1947 році село знелюдніло і перестало існувати, будівлі разом із церквою спалені.

== Сучасність ==
До наших часів дійшли залишки цвинтаря з двома надгробками і старою шестиметровою липою. 2004 року встановлено пам'ятний хрест. Також на місці колишнього поселення є інформація про коротку історію села й укриття від дощу, розташоване при старій дорозі, що веде до переправи через річку.

== Примітки ==
{{reflist}}
{{commonscat-inline|Zawój (village)}}

== Література ==
* {{SgKP|XIV|499|Zawój (1)}}
{{Портал|Польща}}
{{Гміна Тісна}}
{{Підкарпатське-доробити}}

[[Категорія:Села Ліського повіту]]
[[Категорія:Гміна Тісна]]
[[Категорія:Закерзоння]]
[[Категорія:Надсяння]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Підкарпатське воєводство

Повіт: Ліський повіт

Гміна: Тісна

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: RLS

OSM: ↑1748181 ·R (Гміна Тісна)


text:
# Жорж Тайсне
Жорж Тайсне (фр. Georges Taisne, 13 квітня 1904, Авен — 23 березня 1998, Лілль) — французький футболіст, що грав на позиції нападника за «Ам'єн» та національну збірну Франції.

## Клубна кар'єра
На клубному рівні у 1926–1930 роках грав за «Ам'єн».

## Виступи за збірну
1927 року виходив на поле у трьох офіційних матчах у складі національної збірної Франції, у яких забив два голи.
Помер 23 березня 1998 року на 94-му році життя в Ліллі.
| Дата      | Місто    | Господарі | Результат | Гості   | Турнір           | Голи | Примітки |
| --------- | -------- | --------- | --------- | ------- | ---------------- | ---- | -------- |
| 24-4-1927 | Коломб   | Франція   | 3 – 3     | Італія  | товариський матч | 2    |          |
| 26-5-1927 | Коломб   | Франція   | 0 – 6     | Англія  | товариський матч | -    |          |
| 12-6-1927 | Будапешт | Угорщина  | 13 – 1    | Франція | товариський матч | -    |          |
| Усього    |          | Матчів    | 3         |         | Голів            | 2    |          |

title: Жорж Тайсне

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Жорж Тайсне
| зображення =
| підпис =
| місце-народження = [[Авен (Па-де-Кале)|Авен]]
| країна-народження = [[Франція]]
| дата-народження = 13.4.1904
| дата-смерті = 23.3.1998
| місце-смерті = [[Лілль]]
| зріст =
| вага =
| поточний-клуб  =
| позиція = [[Нападник (футбол)|нападник]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|1926–1930 | {{Прапорець|FRA}} | [[Ам'єн (футбольний клуб)|«Ам'єн»]] | ? |?}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|1927 | {{Прапорець|FRA}} | [[збірна Франції з футболу|Франція]] | 3 |2}}
{{Футболіст кінець}}
}}
'''Жорж Тайсне''' ({{lang-fr|Georges Taisne}}, [[13 квітня]] [[1904]], [[Авен (Па-де-Кале)|Авен]] — [[23 березня]] [[1998]], [[Лілль]]) — французький [[футболіст]], що грав на позиції [[Нападник (футбол)|нападник]]а за [[Ам'єн (футбольний клуб)|«Ам'єн»]] та [[збірна Франції з футболу|національну збірну Франції]].

== Клубна кар'єра ==
На клубному рівні у 1926–1930 роках грав за [[Ам'єн (футбольний клуб)|«Ам'єн»]].

== Виступи за збірну ==
1927 року виходив на поле у трьох офіційних матчах у складі [[Збірна Франції з футболу|національної збірної Франції]], у яких забив два голи.

Помер [[23 березня]] [[1998]] року на 94-му році життя в [[Лілль|Ліллі]].

== Статистика виступів ==
=== Статистика виступів за збірну ===
{{Матчі за збірну початок|FRA||M}}
{{Матчі за збірну|24-4-1927|Коломб|FRA|3|3|ITA|2|Тов||}}
{{Матчі за збірну|26-5-1927|Коломб|FRA|0|6|ENG||Тов||}}
{{Матчі за збірну|12-6-1927|Будапешт|HUN|13|1|FRA||Тов||}}
{{Матчі за збірну кінець|3|2}}

== Посилання ==
*{{Transfermarkt}}
*{{NFT player}}
*{{Wfb}}
*{{EU-Football}}

{{ac}}
{{footballer-stub}}

{{DEFAULTSORT:Тайсне}}
[[Категорія:Французькі футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної Франції з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Ам'єна»]]

title: Особисті дані

Народження: 13 квітня 1904

Смерть: 23 березня 1998 (93 роки)

Громадянство: Франція

Позиція: нападник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Ам'єн» · ? · (?)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Франція · 3 · (2)

Національна збірна: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.


text:
# Прокопіс Павлопулос
Прокопіс Павлопулос (грец. Προκόπης Παυλόπουλος; нар. 10 липня 1950) — грецький політик, Президент Греції (2015—2020).

## Біографія
Народився 10 липня 1950 року у Каламаті. 1974 року був секретарем тимчасового президента Грецької республіки Міхаіла Стасінопулоса, з яким співпрацював, коли Стасінопулос в останній період диктатури «чорних полковників» був під домашнім арештом.
Павлопулос навчався у Сорбонні (Париж), у 1977 році здобув докторський ступінь у галузі публічного права.
У 1978–1979 роках служив в армії. Потім декілька років займався академічною кар'єрою. Павлопулос — автор декількох книг.
У 1996 році він був обраний депутатом парламенту Греції від партії «Нова демократія», потім переобирався у 2000, 2004, 2007, 2009 і 2012 роках.
Був заступником міністра при голові уряду і прессекретарем уряду у 1989–1990 роках, очолював юридичне управління в адміністрації президента Константіноса Караманліса (1990–1995 роки).
Був офіційним представником правоцентристської партії «Нова демократія» (1995–1997 роки), парламентським представником партії (2000–2004 роки), міністром внутрішніх справ, держадміністрації та децентралізації (2004–2007 роки), міністром внутрішніх справ (2007–2009 роки).
18 лютого 2015 прем'єр-міністр Алексіс Ципрас запропонував кандидатуру політика від партії «Нова демократія» (правоцентристська) Прокопіса Павлопулоса на пост президента країни. І в цей же день Павлопулос обраний президентом Греції.

title: Прокопіс Павлопулос

wikitext:
{{Державний діяч
| українське ім'я  = Прокопіс Павлопулос
| оригінальне ім'я = {{lang-el|Προκόπης Παυλόπουλος}}
| портрет = Prokópis Pavlópoulos portrait.jpg
| ширина портрета  = 200
| підпис =
| герб =
| титул = [[Президент Греції]]
| прапор2 = Coat of arms of Greece.svg
| прапор = Flag of the President of Greece.svg
| періодпочаток = 13 березня 2015
| періодкінець = 13 березня 2020
| попередник = [[Каролос Папуліас]]
| спадкоємець = [[Катерина Сакелларопулу]]
|}}
'''Прокопіс Павлопулос''' ({{lang-el|Προκόπης Παυλόπουλος}}; {{н}} {{Дата народження|10|7|1950}}) — [[Греція|грецький]] політик, [[Президент Греції]] (2015—2020).

== Біографія ==
Народився 10 липня 1950 року у [[Каламата|Каламаті]]. [[1974]] року був секретарем тимчасового президента Грецької республіки [[Міхаіл Стасінопулос|Міхаіла Стасінопулоса]], з яким співпрацював, коли Стасінопулос в останній період диктатури «[[Режим полковників|чорних полковників]]» був під домашнім арештом.

Павлопулос навчався у [[Сорбонна|Сорбонні]] ([[Париж]]), у [[1977]] році здобув докторський ступінь у галузі публічного права.

У [[1978]]–[[1979]] роках служив в армії. Потім декілька років займався академічною кар'єрою. Павлопулос — автор декількох книг.

У [[1996]] році він був обраний депутатом [[Парламент Греції|парламенту Греції]] від партії «[[Нова демократія (Греція)|Нова демократія]]», потім переобирався у [[2000]], [[2004]], [[2007]], [[2009]] і [[2012]] роках.

Був заступником міністра при [[Прем'єр-міністр Греції|голові уряду]] і прессекретарем [[Уряд Греції|уряду]] у [[1989]]–[[1990]] роках, очолював юридичне управління в адміністрації президента [[Константінос Караманліс|Константіноса Караманліса]] ([[1990]]–[[1995]] роки).

Був офіційним представником правоцентристської партії «Нова демократія» ([[1995]]–[[1997]] роки), парламентським представником партії ([[2000]]–[[2004]] роки), міністром внутрішніх справ, держадміністрації та децентралізації ([[2004]]–[[2007]] роки), міністром внутрішніх справ ([[2007]]–[[2009]] роки).

[[18 лютого]] [[2015]] прем'єр-міністр [[Алексіс Ципрас]] запропонував кандидатуру політика від партії «Нова демократія» (правоцентристська) Прокопіса Павлопулоса на пост президента країни. І в цей же день Павлопулос обраний президентом Греції.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.hellenicparliament.gr/en/Vouleftes/Diatelesantes-Vouleftes-Apo-Ti-Metapolitefsi-Os-Simera/?MPId=88073c0e-1c80-4c78-95d6-d1d3c0a2f736 Terms of office of Prokopis Pavlopoulos] at the Hellenic Parliament
{{Бібліоінформація}}
{{Президенти Греції}}

{{DEFAULTSORT:Павлопулос Прокопіс}}
[[Категорія:Випускники Паризького університету]]
[[Категорія:Науковці Афінського університету]]
[[Категорія:Грецькі правники]]
[[Категорія:Депутати Парламенту Греції]]
[[Категорія:Міністри внутрішніх справ Греції]]
[[Категорія:Члени партії «Нова демократія» (Греція)]]

title: 13 березня 2015 — 13 березня 2020

Попередник: Каролос Папуліас

Спадкоємець: Катерина Сакелларопулу

Народження: 10 липня 1950 (74 роки) · Каламата

Країна: Греція

Релігія: православ'я

Освіта: Університет Париж II (1977) і Афінський національний університет імені Каподистрії

Ступінь: докторський ступінь (1977), магістр і бакалавр

Партія: Нова демократія

Нагороди: Кавелер Великого хреста на ланцюгу ордену «За заслуги перед Італійською Республікою» · кавалер Великого ланцюга ордена Інфанта дона Енріке

13 березня 2015 — 13 березня 2020: Медіафайли у Вікісховищі

Прапор: Президент Греції · Прапор


text:
# TraceTogether
TraceTogether (спрощ.: 合力追踪; кит. трад.: 合力追蹤; піньїнь: Hé Lì Diàn Shì) — це цифрова система, впроваджена урядом Сінгапуру для полегшення відстеження контактів у відповідь на пандемію COVID-19 у Сінгапурі. Основна мета — швидка ідентифікація осіб, які могли контактувати з будь-ким, у кого був позитивний тест на COVID-19. Система допомагає ідентифікувати контакти, наприклад незнайомих людей, яких можна було б впізнати або запам'ятати. Разом із SafeEntry він дозволяє ідентифікувати конкретні місця, де може статися розрив між близькими контактами.

## Обговорення
4 січня 2021 року державний міністр внутрішніх справ Десмонд Тан заявив у парламенті, що поліція може отримати доступ до даних TraceTogether для проведення кримінальних розслідувань згідно з Кримінально-процесуальним кодексом, що суперечило попереднім запевненням міністра Балакрішнана та інших, що дані будуть використовуватися лише для відстеження контактів. Це розкриття сталося після розслідування, ініційованого представником громадськості в жовтні 2020 року, і поданням парламентського запитання депутатом Крістофером де Соузою на початку грудня 2020 року, з 3-місячною затримкою, пов'язаною з обговоренням можливості виключення TraceTogether. дані Кримінального процесуального кодексу.

title: TraceTogether

wikitext:
'''TraceTogether''' ({{zh|t=合力追蹤|s=合力追踪|p=Hé Lì Diàn Shì}}) — це цифрова система, впроваджена урядом [[Сінгапур]]у для полегшення відстеження контактів у відповідь на пандемію [[Коронавірусна хвороба 2019 у Сінгапурі|COVID-19 у Сінгапурі]]. Основна мета — швидка ідентифікація осіб, які могли контактувати з будь-ким, у кого був позитивний тест на COVID-19. Система допомагає ідентифікувати контакти, наприклад незнайомих людей, яких можна було б впізнати або запам'ятати. Разом із SafeEntry він дозволяє ідентифікувати конкретні місця, де може статися розрив між близькими контактами.

== Обговорення ==
{{Нейтральність розділу}}
4 січня 2021 року державний міністр внутрішніх справ Десмонд Тан заявив у парламенті, що поліція може отримати доступ до даних TraceTogether для проведення кримінальних розслідувань згідно з Кримінально-процесуальним кодексом, що суперечило попереднім запевненням міністра Балакрішнана та інших, що дані будуть використовуватися лише для відстеження контактів.<ref name=":10">{{Cite web|last=Mohan|first=Matthew|date=|title=Singapore Police Force can obtain TraceTogether data for criminal investigations: Desmond Tan|url=https://www.channelnewsasia.com/news/singapore/singapore-police-force-can-obtain-tracetogether-data-covid-19-13889914|url-status=live|archive-url=https://web.archive.org/web/20210104071114/https://www.channelnewsasia.com/news/singapore/singapore-police-force-can-obtain-tracetogether-data-covid-19-13889914|archive-date=4 січня 2021|access-date=4 січня 2021|website=CNA|language=en}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210104071114/https://www.channelnewsasia.com/news/singapore/singapore-police-force-can-obtain-tracetogether-data-covid-19-13889914 |date=2021-01-04 }}</ref><ref name="MS21">{{Cite web|title=Police may access TraceTogether data for investigations: Desmond Tan|url=https://mothership.sg/2021/01/tracetogether-data-crime-investigation/|access-date=4 січня 2021|website=mothership.sg|language=en|archive-date=4 січня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210104063359/https://mothership.sg/2021/01/tracetogether-data-crime-investigation/|url-status=live}}</ref><ref>{{Cite news|date=4 січня 2021|title=Singapore Police May Use Contact Tracing Data for Investigations|language=en|work=Bloomberg.com|url=https://www.bloomberg.com/news/articles/2021-01-04/singapore-police-may-use-contact-tracing-data-for-investigations|access-date=4 січня 2021|archive-date=4 січня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210104130051/https://www.bloomberg.com/news/articles/2021-01-04/singapore-police-may-use-contact-tracing-data-for-investigations|url-status=live}}</ref> Це розкриття сталося після розслідування, ініційованого представником громадськості в жовтні 2020 року, і поданням парламентського запитання депутатом Крістофером де Соузою на початку грудня 2020 року, з 3-місячною затримкою, пов'язаною з обговоренням можливості виключення TraceTogether. дані Кримінального процесуального кодексу.<ref name="VB213">{{cite news|title=TraceTogether: Vivian regrets anxiety caused by his mistake|url=https://www.straitstimes.com/singapore/tracetogether-vivian-regrets-anxiety-caused-by-his-mistake|work=The Straits Times|date=3 лютого 2021|language=en|access-date=3 лютого 2021|archive-date=2 лютого 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210202234907/https://www.straitstimes.com/singapore/tracetogether-vivian-regrets-anxiety-caused-by-his-mistake|url-status=live}}</ref><ref name="GHo">{{cite news|last1=Ho|first1=Grace|title=Critical need to rebuild the public's trust in TraceTogether|url=https://www.straitstimes.com/singapore/politics/critical-need-to-rebuild-the-publics-trust-in-tracetogether|work=The Straits Times|date=3 лютого 2021|language=en|access-date=3 лютого 2021|archive-date=17 квітня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210417083920/https://www.straitstimes.com/singapore/politics/critical-need-to-rebuild-the-publics-trust-in-tracetogether|url-status=live}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

{{нк}}

[[Категорія:Культура Сінгапуру]]
[[Категорія:Цифрові технології]]
[[Категорія:Засновані в Сінгапурі 2020]]


text:
# Шиподзьоб золотомушковий
Шиподзьоб золотомушковий (Acanthiza reguloides) — вид горобцеподібних птахів родини шиподзьобових (Acanthizidae). Ендемік Австралії.

## Опис
Довжина птаха становить 8-10 см. Спина темно-сіра або темно-сіро-коричнева, гузка і живіт жовтувато-коричневі.

## Поширення і екологія
Золотомушковий шиподзьоб є ендеміком Австралії. Він мешкає на сході континенту, на південь від Чінчілли і на схід від Кобара. Золотомушкові шиподзьоби живуть в лісах.

## Підвиди
Виділяють чотири підвиди:
- A. r. squamata De Vis, 1889 (північний схід Австралії);
- A. r. nesa (Mathews, 1920) (схід Австралії);
- A. r. reguloides Vigors & Horsfield, 1827 (південний схід Австралії);
- A. r. australis (North, 1904) (південь і південний схід Австралії).

## Поведінка
Золотомушкові шиподзьоби харчуються комахами, яких шукають на землі. Гнізда роблять на деревах, на висоті 1-2 метра над землею.

title: Шиподзьоб золотомушковий

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Шиподзьоб золотомушковий
| status_system = iucn3.1
| status = LC
| status_ref = <ref>{{cite web |url=https://www.iucnredlist.org/species/22704638/93978394 |title=''Acanthiza reguloides'' |author=BirdLife International |author-link=BirdLife International |year=2016 |accessdate=29 червня 2021 |archive-date=29 червня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210629150908/https://www.iucnredlist.org/species/22704638/93978394 }}</ref>
| image         = Acanthiza reguloides by Patrick Kavanagh (cropped).jpg
| image_caption =
| domain = [[Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| infraphylum = [[Хребетні]] (Vertebrata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| subordo = [[Співочі птахи]] (Passeri)
| superfamilia = [[Meliphagoidea]]
| familia = [[Шиподзьобові]] (Acanthizidae)
| subfamilia = Шиподзьобні (Acanthizinae)
| genus = [[Шиподзьоб]] (''Acanthiza'')
| species = '''Шиподзьоб золотомушковий'''
| binomial = ''Acanthiza reguloides''
| binomial_authority = [[Ніколас Вігорс|Vigors]] & [[Томас Горсфілд|Horsfield]], 1827
| subdivision_ranks = Підвиди
| subdivision =
* ''A. r. squamata'' De Vis, 1889
* ''A. r. nesa'' (Mathews, 1920)
* ''A. r. reguloides'' Vigors & Horsfield, 1827
* ''A. r. australis'' (North, 1904)
| wikispecies = Acanthiza reguloides
| commonscat = Acanthiza reguloides
| commons = Acanthiza reguloides
}}
'''Шиподзьоб золотомушковий'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Acanthiza reguloides'') — вид [[горобцеподібні|горобцеподібних]] птахів родини [[Шиподзьобові|шиподзьобових]] (Acanthizidae). [[Ендемік]] [[Австралія|Австралії]].

== Опис ==
Довжина птаха становить 8-10 см. Спина темно-сіра або темно-сіро-коричнева, гузка і живіт жовтувато-коричневі.

== Поширення і екологія ==
Золотомушковий шиподзьоб є [[ендемік]]ом [[Австралія|Австралії]]. Він мешкає на сході континенту, на південь від [[Чінчілла|Чінчілли]] і на схід від [[Кобар]]а. Золотомушкові шиподзьоби живуть в лісах.

== Підвиди ==
Виділяють чотири підвиди:<ref name=ioc>{{cite web | editor1-last=Gill | editor1-first=Frank | editor1-link=Frank Gill (ornithologist) | editor2-last=Donsker | editor2-first=David | year=2019 | title=Bristlebirds, pardalotes, Australasian warblers | work=World Bird List Version 9.1 | url=https://www.worldbirdnames.org/bow/bristlebirds/ | publisher=International Ornithologists' Union | access-date=21 January 2019 | archive-date=29 грудня 2021 | archive-url=https://web.archive.org/web/20211229070802/https://www.worldbirdnames.org/bow/bristlebirds/ }}</ref>
* ''A. r. squamata'' De Vis, 1889 (північний схід Австралії);
* ''A. r. nesa'' (Mathews, 1920) (схід Австралії);
* ''A. r. reguloides'' Vigors & Horsfield, 1827 (південний схід Австралії);
* ''A. r. australis'' (North, 1904) (південь і південний схід Австралії).

== Поведінка ==
Золотомушкові шиподзьоби харчуються комахами, яких шукають на землі. Гнізда роблять на деревах, на висоті 1-2 метра над землею.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Шиподзьобові}}
{{Taxonbar|from=Q1301064}}
{{Птахи-доробити}}

[[Категорія:Шиподзьобові]]
[[Категорія:Ендемічні птахи Австралії]]
[[Категорія:Птахи, описані 1827]]

title: ?Шиподзьоб золотомушковий

Тип: Хордові (Chordata)

Інфратип: Хребетні (Vertebrata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Підряд: Співочі птахи (Passeri)

Надродина: Meliphagoidea

Родина: Шиподзьобові (Acanthizidae)

Підродина: Шиподзьобні (Acanthizinae)

Рід: Шиподзьоб (Acanthiza)

Вид: Шиподзьоб золотомушковий

Вікісховище: Acanthiza reguloides

Віківиди: Acanthiza reguloides


text:
# Руда-Красна
Руда-Красна —  село в Україні, в Рівненському районі Рівненської області. Населення становить 414 осіб.

## Герб
Щит розтятий зеленим та золотим. У першій частині срібна скеля у вигляді печі. У другій частині лазурова квітка льону. У червоній главі срібний розширений хрест.

## Історія
22 червня 2023 року рішенням Національної комісії зі стандартів державної мови віднесено до списку населених пунктів, які «можуть не відповідати лексичним нормам української мови», зокрема стосуватися «російської імперської чи колоніальної політики». Громаді рекомендовано обґрунтувати доцільність збереження поточної назви або запропонувати нову назву в установленому законодавством порядку.

## Населення

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова       | Кількість | Відсоток |
| ---------- | --------- | -------- |
| українська | 411       | 99.28%   |
| російська  | 2         | 0.48%    |
| білоруська | 1         | 0.24%    |
| Усього     | 414       | 100%     |

title: Руда-Красна

wikitext:
{{Село
 | назва           = Руда-Красна
 | область         = [[Рівненська область]]
 | район           = [[Рівненський район|Рівненський]]
 | громада         = [[Клеванська селищна громада]]
 | код КОАТУУ      = 5624684503
 | розташування    =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | засновано       = 1647
 | населення       = 414
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 0,56
 | ref-площа       =
 | щільність       = 739,29
 | поштовий індекс = 35312
 | телефонний код  = 362
 | координати      =  {{coord|50|47|28|N|25|59|15|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 50 || lat_min = 47 || lat_sec = 28
   | lon_deg = 25 || lon_min = 59 || lon_sec = 15
 | висота          = 178
 | ref-висота      =
 | водойма         =
 | адреса          = 35310, Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Жобрин, вул.Центральна,5
 | облікова картка =
 | прапор          =
 | герб            =Ruda krasna gerb.png
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 }}

'''Руда-Красна''' —  [[село]] в [[Україна|Україні]], в [[Рівненський район|Рівненському районі]] [[Рівненська область|Рівненської області]]. Населення становить 414 осіб.

==Герб==
Щит розтятий зеленим та золотим. У першій частині срібна скеля у вигляді печі. У другій частині лазурова квітка льону. У червоній главі срібний розширений хрест.

== Історія ==
22 червня 2023 року рішенням [[Національна комісія зі стандартів державної мови|Національної комісії зі стандартів державної мови]] віднесено до списку населених пунктів, які «можуть не відповідати лексичним нормам української мови», зокрема стосуватися «російської імперської чи колоніальної політики». Громаді рекомендовано обґрунтувати доцільність збереження поточної назви або запропонувати нову назву в установленому законодавством порядку.<ref>{{Cite web|url=https://mova.gov.ua/news/ponad-1400-nazv-sil-selyshch-ta-mist-ukrainy-natsionalna-komisiia-zi-standartiv-derzhavnoi-movy-rekomenduie-zminyty/|title=Понад 1400 назв сіл, селищ та міст України Національна комісія зі стандартів державної мови рекомендує змінити|archive-url=https://web.archive.org/web/20230627115407/https://mova.gov.ua/news/ponad-1400-nazv-sil-selyshch-ta-mist-ukrainy-natsionalna-komisiia-zi-standartiv-derzhavnoi-movy-rekomenduie-zminyty|archive-date=2023-06-27|accessdate=2023-06-27}}</ref>

== Населення ==

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]]{{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="wikitable sortable"
!Мова
!Кількість
!Відсоток
|-
|[[Українська мова|українська]]
|411
|99.28%
|-
|[[Російська мова|російська]]
|2
|0.48%
|-
|[[Білоруська мова|білоруська]]
|1
|0.24%
|- class="sortbottom"
!Усього
|414
|100%
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/rovenskaja/22847 Погода в селі Руда-Красна]

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Рівненська область|Україна}}
{{Клеванська селищна громада}}
{{Рівненський район}}

[[Категорія:Села Рівненської області]]

title: село Руда-Красна

Країна: Україна

Область: Рівненська область

Район: Рівненський

Тер. громада: Клеванська селищна громада

title: Основні дані

Густота населення: 739,29 осіб/км²

title: Географічні дані

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Руда-Красна


text:
# Марціо
Марціо (італ. Marzio) — муніципалітет в Італії, у регіоні Ломбардія, провінція Варезе.
Марціо розташоване на відстані близько 540 км на північний захід від Рима, 60 км на північний захід від Мілана, 14 км на північ від Варезе.
Населення — 328 осіб (2014).

## Демографія
Населення за роками:

Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживали 22 іноземці з 9 країн, серед них 7 громадян країн Євросоюзу та 8 громадян України.

## Сусідні муніципалітети
- Брузімп'яно
- Кадельяно-Віконаго
- Куассо-аль-Монте
- Лавена-Понте-Треза
- Маркіроло

title: Марціо

wikitext:
{{Комуна Італії
 | назва         = Марціо
 | місцева_назва = Marzio
 | герб          =
 | регіон        = LOM
 | провінція     = VA
 | latd   = 45
 | latm   = 56
 | lats   = 0
 | longd  = 8
 | longm  = 52
 | longs  = 0
 | висота =
 | населення     = 307
 | рік_насел     = 01-01-2023
 | площа         = 1
 | густота       = 165,0
 | поштові_індекси  = 21030
 | телефонний_код = 0332
 | код_ISTAT     = 012099
 | покровитель   =
 | мер           = Maurizio Frontali
 | обраний       = 27-05-2019
 | www           = http://www.comunemarzio.it
}}

'''Марціо''' ({{lang-it|Marzio}}) — [[муніципалітет]] в [[Італія|Італії]], у регіоні [[Ломбардія]], [[Варезе (провінція)|провінція Варезе]].

Марціо розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані та напрямки розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 540 км на північний захід від [[Рим|Рима]], 60 км на північний захід від [[Мілан|Мілана]], 14 км на північ від [[Варезе]].

Населення — {{formatnum:328}} {{МНОЖИНА:328|особа|особи|осіб}} (2014)<ref name="dem1">{{cite web |url=http://www.demo.istat.it/bil2014/index.html |title=Демографічний баланс 2014 року та населення на 31 грудня |publisher=[[ISTAT]] |accessdate=25 грудня 2014 |archive-date=26 червня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150626150429/http://demo.istat.it/bil2014/index.html }}{{ref-it}}</ref>.

== Демографія ==
{{Демографія/Marzio (VA)}}
{{Іноземці в Італії | назва=Марціо | дата=1 січня 2023 року
 | всього=22 | країн=9 | Укр=8 | ЄС=7 | таблиця= | країна1=[[Україна|України]]
 | примітка=<ref>{{cite web| url=https://demo.istat.it/app/?i=RCS&l=en
  | title=Resident population by sex, municipality and citizenship | language=англ.
  | trans_title=Постійне населення за статтю, муніципалітетом і громадянством
  | publisher=[[ISTAT]]| accessdate=12 червня 2024}}</ref>
}}

== Сусідні муніципалітети ==

* [[Брузімп'яно]]
* [[Кадельяно-Віконаго]]
* [[Куассо-аль-Монте]]
* [[Лавена-Понте-Треза]]
* [[Маркіроло]]

== Галерея зображень ==

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів провінції Варезе]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Italy-geo-stub}}
{{Провінція Варезе}}
{{Noimg}}

{{Портали|Географія|Італія}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Варезе]]

title: Марціо · Marzio

Герб: Прапор

Країна: Італія

Регіон: Ломбардія

Провінція: Варезе

Площа: 1 км²

Густота: 307 ос./км²

title: Розміщення

Розміщення: Commune

title: Влада

Мер: Maurizio Frontali (27-05-2019)


text:
# Напівпростий модуль
Напівпрості модулі  — модулі, які є прямою сумою простих модулів. Кільце, що є напівпростим модулем над самим собою, називається напівпростим кільцем. Важливий приклад напівпростих кілець  — групове кільце скінченної групи над полем характеристики нуль. Структура напівпростих кілець описується теоремою Веддерберна  — Артіна: всі такі кільця є прямими добутками кілець матриць.

## Визначення
Наводяться три еквівалентних  визначення напівпростих модулів: модуль M називається напівпростим, якщо
1. M ізоморфний прямій сумі простих (незвідних) модулів.
2. M можна розкласти в суму простих підмодулів M.
3. Якщо N  — підмодуль M, то існує підмодуль P модуля M, такий що M = N ⊕ P.

## Властивості
- Якщо M є напівпростим і N  —  його підмодуль, то N і M/N також напівпрості.
- Якщо всі {\displaystyle M_{i}}  —  напівпрості модулі, то і пряма сума {\displaystyle \bigoplus _{i}M_{i}} є напівпростою.
- Модуль M є скінченнопородженим і напівпростим тоді і тільки тоді, коли він є артиновим і його радикал рівний нулю.

Нехай A — алгебра над полем k. Лівий модуль M над A називається абсолютно напівпростим якщо для будь-якого розширення F поля k, {\displaystyle F\otimes _{k}M} є напівпростим модулем над {\displaystyle F\otimes _{k}A}.

## Напівпрості кільця
Кільце називається напівпростим (зліва) якщо воно є напівпростим як (лівий) модуль над самим собою. Виявляється, що напівпрості зліва кільця напівпрості справа і навпаки, так що можна говорити про напівпрості кільця.
Будь-які ліві і праві модулі над напівпростим кільцем є напівпростими модулями.
Напівпрості кільця можна охарактеризувати в термінах гомологічної алгебри: кільце R є напівпростим тоді і тільки тоді, коли будь-яка коротка точна послідовність (лівих) R-модулів розщеплюється. Зокрема, модуль над напівпростим кільцем є ін'єктивним і проективним.
Напівпрості кільця є одночасно артиновими і нетеровими. Якщо існує гомоморфізм з поля в напівкільце, воно називається напівпростою алгеброю.

### Приклади
- Комутативне напівпросте кільце є ізоморфним прямому добутку полів.
- Якщо k  —  поле і G  —  скінченна група порядку n, то групове кільце k[G] є напівпростим тоді і тільки тоді, коли характеристика поля ділить n. Цей результат відомий як теорема Машке і важливий в теорії представлень груп.

## Теорема Веддерберна— Артіна
Теорема Веддерберна  — Артіна стверджує, що будь-яке напівпросте кільце є ізоморфним прямому добутку кілець матриць ni на ni з елементами в тілі Di, причому числа ni визначені однозначно, і тіла  —  з точністю до ізоморфізму. Зокрема, просте кільце є ізоморфним кільцю матриць над тілом.
Оригінальний результат Джозефа Веддерберна полягав у тому, що просте кільце, яке є скінченновимірною простою алгеброю над тілом є ізоморфним кільцю матриць. Еміль Артін узагальнив теорему на випадок напівпростих (артинових) кілець.
Приклади випадків, в яких можна застосувати теорему Веддерберна  — Артіна: кожна скінченновимірна проста алгебра над R є кільцем матриць над R, C або H (кватерніонами), кожна скінченновимірна проста алгебра над С є кільцем матриць над С.

title: Напівпростий модуль

wikitext:
'''Напівпрості модулі'''  — [[модуль над кільцем|модулі]], які є прямою сумою [[простий модуль|простих модулів]]. [[Кільце (математика)|Кільце]], що є напівпростим модулем над самим собою, називається '''напівпростим кільцем'''. Важливий приклад напівпростих кілець  — [[групове кільце]] [[Скінченна група|скінченної групи]] над [[поле (математика)|полем]] [[характеристика (алгебра)|характеристики]] нуль. Структура напівпростих кілець описується [[Теорема Веддерберна — Артіна|теоремою Веддерберна  — Артіна]]: всі такі кільця є прямими добутками кілець матриць.

== Визначення ==
Наводяться три еквівалентних <ref>Nathan Jacobson, Basic Algebra II (Second Edition), p.120</ref> визначення напівпростих модулів: модуль ''M'' називається напівпростим, якщо
# ''M'' ізоморфний [[пряма сума|прямій сумі]] [[простий модуль|простих (незвідних) модулів]].
# ''M'' можна розкласти в суму простих [[підмодуль|підмодулів]] ''M''.
# Якщо ''N''  — підмодуль ''M,'' то існує підмодуль ''P'' модуля ''M'', такий що ''M'' = ''N'' ⊕ ''P''.

== Властивості ==
* Якщо ''M'' є напівпростим і ''N''  —  його підмодуль, то ''N'' і ''M''/''N'' також напівпрості.
* Якщо всі <math>M_i</math>  —  напівпрості модулі, то і пряма сума <math> \bigoplus_i M_i </math> є напівпростою.
* Модуль ''M'' є [[скінченнопороджений модуль|скінченнопородженим]] і напівпростим [[Тоді й лише тоді|тоді і тільки тоді]], коли він є артиновим і його [[радикал модуля|радикал]] рівний нулю.

Нехай ''A'' — [[алгебра над полем]] ''k''. Лівий модуль ''M'' над ''A'' називається '''абсолютно напівпростим''' якщо для будь-якого [[розширення поля|розширення]] ''F'' поля ''k'', <math>F \otimes_k M</math> є напівпростим модулем над <math>F \otimes_k A</math>.

== Напівпрості кільця ==
Кільце називається напівпростим (зліва) якщо воно є напівпростим як (лівий) модуль над самим собою. Виявляється, що напівпрості зліва кільця напівпрості справа і навпаки, так що можна говорити про напівпрості кільця.

Будь-які ліві і праві модулі над напівпростим кільцем є напівпростими модулями.

Напівпрості кільця можна охарактеризувати в термінах [[гомологічна алгебра|гомологічної алгебри]]: кільце ''R'' є напівпростим тоді і тільки тоді, коли будь-яка коротка точна послідовність (лівих) ''R''-модулів розщеплюється. Зокрема, модуль над напівпростим кільцем є [[ін'єктивний модуль|ін'єктивним]] і [[проективний модуль|проективним]].

Напівпрості кільця є одночасно [[кільце Артіна|артиновими]] і [[кільце Нетер|нетеровими]]. Якщо існує гомоморфізм з [[поле (математика)|поля]] в напівкільце, воно називається напівпростою алгеброю.

=== Приклади ===
* Комутативне напівпросте кільце є ізоморфним прямому добутку полів.
* Якщо ''k''  —  поле і ''G''  —  скінченна група порядку ''n'', то [[групове кільце]] ''k''[''G''] є напівпростим тоді і тільки тоді, коли характеристика поля ділить ''n''. Цей результат відомий як [[теорема Машке]] і важливий в [[представлення групи|теорії представлень груп]].

== Теорема Веддерберна  — Артіна ==
{{main|Теорема Веддерберна  — Артіна}}
Теорема Веддерберна  — Артіна стверджує, що будь-яке напівпросте кільце є ізоморфним прямому добутку [[Матриця (математика)|кілець матриць]] ''ni'' на ''ni'' з елементами в [[тіло (алгебра)|тілі]] ''Di'', причому числа ''ni'' визначені однозначно, і тіла  —  з точністю до ізоморфізму. Зокрема, [[просте кільце]] є ізоморфним кільцю матриць над тілом.

Оригінальний результат Джозефа Веддерберна полягав у тому, що просте кільце, яке є скінченновимірною простою [[алгебра над кільцем|алгеброю]] над тілом є ізоморфним кільцю матриць. [[Еміль Артін]] узагальнив теорему на випадок напівпростих (артинових) кілець.

Приклади випадків, в яких можна застосувати теорему Веддерберна  — Артіна: кожна скінченновимірна проста алгебра над '''R''' є кільцем матриць над '''R''', '''C''' або '''H''' ([[кватерніон]]ами), кожна скінченновимірна проста алгебра над '''С''' є кільцем матриць над '''С'''.

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Література ==
* {{Citation|last1 = Jacobson|first1 = Nathan|title = Basic algebra II|publisher = W. H. Freeman|edition = 2nd|isbn = 978-0-7167-1933-5|year = 1989}}
* {{Citation|last1 = Lam|first1 = Tsit-Yuen|title = A First Course in Noncommutative Rings|publisher = [[Springer-Verlag]]|location = Berlin, New York|edition = 2nd|isbn = 978-0-387-95325-0|id = {{MathSciNet|id = 1838439}}|year = 2001}}
* R.S. Pierce. ''Associative Algebras''. Graduate Texts in Mathematics vol 88.

[[Категорія:Теорія кілець]]
[[Категорія:Теорія модулів]]