text:
# Ойрасбург (Баварія)
Ойрасбург (нім. Eurasburg) — сільська громада в Німеччині, розташована в землі Баварія. Підпорядковується адміністративному округу Верхня Баварія. Входить до складу району Бад-Тельц-Вольфратсгаузен.
Площа — 40,9 км2. Населення становить 4270 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Ойрасбург (Баварія)

wikitext:
{{Otherplaces|Ойрасбург}}
{{Місто Німеччини
| назва = Ойрасбург
| місцева_назва       = Eurasburg
| тип_НП              = сільська громада
| зображення          = Peretshofer Höhe Ausblick Geretsried Eurasburg.jpg
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DEU Eurasburg (Oberbayern) COA.svg
| прапор              =
| карта               = Eurasburg in TÖL.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Ойрасбург на карті району
| земля               = [[Баварія]]
| округ               = [[Верхня Баварія]]
| район               = [[Бад-Тельц-Вольфратсгаузен]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 600
| площа               = 40.9
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-BY||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-BY||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-BY|09173123}}
| latd=47 | latm=52| lats=0
| longd=11| longm=24| longs=0
| розміщення_підпису = top
| поштовий_код        = 82547
| телефонний_код      = 08179
| стат_код            = 09 1 73 123
| авто_номер          = TÖL
| вебсайт             = [http://www.eurasburg.de/ www.eurasburg.de]
}}
'''Ойрасбург''' ({{lang-de|Eurasburg}}) — сільська громада в [[Німеччина|Німеччині]], розташована в [[Землі Німеччини|землі]] [[Баварія]]. Підпорядковується [[Округ (Німеччина)|адміністративному округу]] [[Верхня Баварія]]. Входить до складу району [[Бад-Тельц-Вольфратсгаузен]].

Площа — 40,9 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-BY|09173123}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-BY||дата}}).

== Галерея ==
<gallery>Файл:Schloss Eurasburg.jpg|
Файл:Beuerberg Loisachwehr.JPG|
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Eurasburg}}
* [http://www.eurasburg.de/ Офіційний сайт] {{ref-de}}

{{Район Бад-Тельц-Вольфратсгаузен}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4218799-0}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Баварії]]

title: — сільська громада —

— сільська громада —: Вид Ойрасбург

title: Координати: 47°52′0″ пн. ш. 11°24′0″ сх. д. / 47.86667° пн. ш. 11.40000° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Баварія

Округ: Верхня Баварія

Район: Бад-Тельц-Вольфратсгаузен

Населення (31 грудня 2020)

Ойрасбург на карті району

ОйрасбургРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Тілден (Небраска)
Тілден (англ. Tilden) — місто (англ. city) в США, в округах Медісон і Антелоуп штату Небраска. Населення — 992 особи (2020).

## Географія
Тілден розташований за координатами 42°2′38″ пн. ш. 97°49′55″ зх. д. / 42.04389° пн. ш. 97.83194° зх. д. (42.043887, -97.831982).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 1,91 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкали 953 особи в 403 домогосподарствах у складі 262 родин. Густота населення становила 499 осіб/км².  Було 453 помешкання (237/км²).
Расовий склад населення:
| - 96,2 % — білих - 0,6 % — азіатів - 0,4 % — чорних або афроамериканців - 0,2 % — корінних американців - 1,4 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 1,2 %. Частка іспаномовних становила 2,2 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 25,3 % — особи молодші 18 років, 53,4 % — особи у віці 18—64 років, 21,3 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 38,3 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 98,1 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 85,4 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 56 424 долари США (медіана — 44 348), а середній дохід на одну сім'ю — 69 419 доларів (медіана — 58 021). Медіана доходів становила 37 371 долар для чоловіків та 34 205 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 5,9 % осіб, у тому числі 2,6 % дітей у віці до 18 років та 12,6 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 573 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 27,2 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 11,7 %, виробництво — 10,3 %.

wikiname: ukwiki

title: Тілден (Небраска)

in_language: uk

wikitext:
{{Otherplaces|Тілден}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Тілден
|оригінальна назва  = {{lang-en|Tilden}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Tilden, Nebraska 2nd St.JPG
|опис зображення= <!-- North side of 2nd Street in Tilden -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Небраска
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Медісон (округ, Небраска)|Медісон]], [[Антелоуп (округ, Небраска)|Антелоуп]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 1,91
|висота центру НП   = 513
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 498,95
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −6
|DST                    = −5
|телефонний код         = 402
|поштовий індекс        = 68781
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 3148935
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Тілден''' ({{lang-en|Tilden}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в округах [[Медісон (округ, Небраска)|Медісон]] і [[Антелоуп (округ, Небраска)|Антелоуп]] штату [[Небраска]]. Населення — 992 особи (2020).

== Географія ==
Тілден розташований за координатами {{Coord|42|2|38|N|97|49|55|W|type:city_region:US-DE}} (42.043887, -97.831982){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 1,91 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1900 = 533
| 1910 = 901
| 1920 = 1101
| 1930 = 1106
| 1940 = 984
| 1950 = 1033
| 1960 = 917
| 1970 = 947
| 1980 = 1012
| 1990 = 895
| 2000 = 1078
| 2010 = 953
| 2020 = 992
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015|archive-date=12 травня 2015|archive-url=https://www.webcitation.org/6YSasqtfX?url=http://www.census.gov/prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкали 953 особи в 403 домогосподарствах у складі 262 родин. [[Густота населення]] становила 499 осіб/км².  Було 453 помешкання (237/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 96,2 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,6 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,4 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,2 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 1,4 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 1,2 %. Частка іспаномовних становила 2,2 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 25,3 % — особи молодші 18 років, 53,4 % — особи у віці 18—64 років, 21,3 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 38,3 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 98,1 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 85,4 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:56424}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:44348}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:69419}} доларів (медіана — {{formatnum:58021}}). Медіана доходів становила {{formatnum:37371}} долар для чоловіків та {{formatnum:34205}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 5,9 % осіб, у тому числі 2,6 % дітей у віці до 18 років та 12,6 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 573 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 27,2 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 11,7 %, виробництво — 10,3 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Антелоуп (округ, Небраска)}}
{{Медісон (округ, Небраска)}}

[[Категорія:Міста Небраски]]
[[Категорія:Населені пункти округу Антелоуп (Небраска)]]
[[Категорія:Населені пункти округу Медісон (Небраска)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Небраска

Округ: Медісон, Антелоуп

Населення: 992 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 498,95 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−6, влітку UTC-5


text:
# Ixonanthaceae
Ixonanthaceae — пантропічна квіткова рослина родини дерев або кущів, що складається з приблизно 30 видів у 3 або 4 родах. Це широколисті вічнозелені рослини.

title: Ixonanthaceae

wikitext:
{{automatic taxobox
|image = Ixonanthes isocandra.jpg
|image_caption = ''[[Ixonanthes icosandra]]''
|taxon = Ixonanthaceae
|authority = [[Planch.]] ex [[Miq.]]<ref name=APGIII2009>{{Cite journal |last=Angiosperm Phylogeny Group |year=2009 |title=An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III |journal=Botanical Journal of the Linnean Society |volume=161 |issue=2 |pages=105–121 |url=http://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1046/j.1095-8339.2003.t01-1-00158.x/pdf |format=PDF |accessdate=2013-07-06 |doi=10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x }}</ref>
|subdivision_ranks = Роди
|subdivision =
*''[[Cyrillopsis]]''
*''[[Ixonanthes]]''
*''[[Ochthocosmus]]''
*''[[Phyllocosmus]]''
}}
'''Ixonanthaceae''' — пантропічна квіткова рослина [[родина (біологія)|родини]] дерев або кущів, що складається з приблизно 30 видів у 3 або 4 родах<ref>Stephens, P.F. (2001 onwards). [[Angiosperm Phylogeny Website]]. Version 9, June 2008. http://www.mobot.org/MOBOT/Research/APweb/</ref>. Це широколисті вічнозелені рослини<ref>{{cite journal |pmid=15031902 |volume=14 |issue=12 |title=[Dynamics of biomass and net primary productivity in succession of south subtropical forests in southwest Guangdong] |year=2003 |journal=Ying Yong Sheng Tai Xue Bao |pages=2136–40 |last1=Yang |first1=Q |last2=Li |first2=M |last3=Wang |first3=B |last4=Li |first4=R |last5=Wang |first5=C}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{APG IV}}
{{Taxonbar|from=Q131655}}

[[Категорія:Родини рослин]]
[[Категорія:Мальпігієцвіті]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Розиди (Rosids)

Порядок: Мальпігієцвіті (Malpighiales)

Родина: Ixonanthaceae · Planch. ex Miq.

title: Роди

Роди: - Cyrillopsis - Ixonanthes - Ochthocosmus - Phyllocosmus


text:
# Ян Гресгофф
Ян Гресгофф (нід. Jan Greshoff; *15 грудня 1888, Нів-Гелвут — 19 березня 1971, Капстад) — нідерландський журналіст і письменник, поет і літературний критик. Лауреат Нідерландської премії Константина Гюйгенса (Constantijn Huygensprijs, 1896).

## Біографія
Гресгофф почав працювати журналістом від 1908 року, в тому числі у періодичних виданнях Dagblad van Zuid-Holland en 's Gravenhage та тижневику De Hofstad. Від 1916 року працював у мистецький редакції De Telegraaf. У 1920—23 роках він був редактором Nieuwe Arnhemse Courant. Потім він почав працювати вільним журналістом і дописувачем.
Найвідомішою поезією Гресгоффа є Liefdesverklaring.
Літературний дебют Гресгоффа — Lumen, збірка віршів на основі сценарію балету.
Потому були багато томів, включаючи Aardsch en Hemelsch (1926) та Ikaros bekeerd (1938). У книжці Afscheid van Europa (1969, «Прощання з Європою») автор озирається у своє літературне і життєве минуле, в тому числі наводить спогади про його численних знаменитих друзів Адріана Роланда Голста (Adriaan Roland Holst), Якоба Корнеліса Блума (Jakobus Cornelis Bloem) та Яна Слауергоффа.
Бельгійський нідерландськомовний письменник Віллем Елсхот свій роман Kaas (1933, «Сир») присвятив Гресгоффу.
Деякий час Ян Гресгофф проживав у Бельгії та Південній Африці.

title: Ян Гресгофф

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 =
| жінка                = <!-- будь-яке значення, якщо жінка -->
| оригінал імені       =
| зображення           =
| розмір_зображення    = 250пкс
| дата_народження      =
| місце_народження     =
| дата_смерті          =
| місце_смерті         =
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       =
| військове звання     =
| партія               =
| нагороди             =
}}'''Ян Гресгофф''' ({{lang-nl|Jan Greshoff}}; *[[15 грудня]] [[1888]], Нів-Гелвут — [[19 березня]] [[1971]], [[Капстад]]) — [[Нідерланди|нідерландський]] [[журналіст]] і [[письменник]], [[поет]] і літературний критик. Лауреат Нідерландської премії Константина Гюйгенса (''Constantijn Huygensprijs'', [[1896]]).

== Біографія ==

Гресгофф почав працювати [[журналіст]]ом від [[1908]] року, в тому числі у періодичних виданнях ''Dagblad van Zuid-Holland en 's Gravenhage'' та тижневику ''De Hofstad''. Від [[1916]] року працював у мистецький редакції ''De Telegraaf''. У [[1920]]—[[1923|23]] роках він був редактором ''Nieuwe Arnhemse Courant''. Потім він почав працювати вільним журналістом і дописувачем.

Найвідомішою поезією Гресгоффа є ''Liefdesverklaring''.

Літературний [[дебют]] Гресгоффа — ''Lumen'', збірка віршів на основі сценарію балету.

Потому були багато томів, включаючи ''Aardsch en Hemelsch'' ([[1926]]) та ''Ikaros bekeerd'' ([[1938]]). У книжці ''Afscheid van Europa'' ([[1969]], «Прощання з Європою») автор озирається у своє літературне і життєве минуле, в тому числі наводить спогади про його численних знаменитих друзів Адріана Роланда Голста (''Adriaan Roland Holst''), Якоба Корнеліса Блума (''Jakobus Cornelis Bloem'') та [[Ян Слауергофф|Яна Слауергоффа]].

[[Бельгія|Бельгійський]] [[нідерландська мова|нідерландськомовний]] письменник [[Віллем Елсхот]] свій роман ''Kaas'' ([[1933]], «Сир») присвятив Гресгоффу.

Деякий час Ян Гресгофф проживав у [[Бельгія|Бельгії]] та [[Південна Африка|Південній Африці]].

== Бібліографія (неповна) ==
* [[1909]] — ''Aan den verlaten vijver''
* [[1910]] — ''Door mijn open venster…''
* [[1918]] — ''Latijnsche lente''
* [[1924]] — ''De ceder''
* [[1924]] — ''Mengelstoffen o.h. gebied der Fransche Letterkunde''
* [[1925]] — ''Dichters in het koffyhuis'' (onder pseudoniem van Otto P. Reys)
* [[1925]] — ''Sparsa''
* [[1925]] — ''Geschiedenis der Nederl. letterk.'' (met J. de Vries)
* [[1926]] — ''Aardsch en hemelsch''
* [[1926]] — ''Zeven gedichten''
* [[1927]] — ''De Wieken van den Molen''
* [[1929]] — ''Bij feestelijke gelegenheden''
* [[1928]] — ''Confetti''
* [[1930]] — ''Currente calamo''
* [[1931]] — ''Spijkers met koppen''
* [[1932]] — ''Janus Bifrons''
* [[1932]] — ''Mirliton''
* [[1932]] — ''Voetzoekers''
* [[1933]] — ''Pro domo''
* [[1934]] — ''Arthur van Schendel''
* [[1936]] — ''Critische vlugschriften''
* [[1936]] — ''Gedichten, 1907—1936''
* [[1936]] — ''Rebuten''
* [[1938]] — ''Ikaros bekeerd''
* [[1938]] — ''In alle ernst''
* [[1939]] — ''Steenen voor brood''
* [[1941]] — ''Fabrieksgeheimen''
* [[1943]] — ''Muze, mijn vriendin''
* [[1944]] — ''Catrijntje Afrika''
* [[1944]] — ''Het spel der spelen''
* [[1948]] — ''Zwanen pesten''
* [[1948]] — ''Gedichten''
* [[1948]] — ''Legkaart''
* [[1950]] — ''Het boek der vriendschap''
* [[1950]] — ''Grensgebied''
* [[1955]] — ''Marnix Gijsen'' (met R. Goris)
* [[1956]] — ''Volière''
* [[1956]]-[[1958]] — ''De laatste dingen''
* [[1957]] — ''Bric à brac''
* [[1958]] — ''Menagerie''
* [[1958]] — ''Nachtschade''
* [[1958]] — ''Pluis en niet pluis''
* [[1964]] — ''Wachten op Charon''
* [[1967]] — ''Verzamelde gedichten 1907—1967''
* [[1968]] — ''Wind wind''
* [[1969]] — ''Afscheid van Europa''

== Нагороди ==

* [[1927]] — Премія Амстердама (''Prijs van Amsterdam'');
* [[1966]] — Нідерландська премія Константина Гюйгенса (''Constantijn Huygensprijs'').

== Джерела та посилання ==
* [http://www.dbnl.org/auteurs/auteur.php?id=gres002 Ян Гресгофф] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110921065540/http://dbnl.org/auteurs/auteur.php?id=gres002 |date=21 вересня 2011 }} на [http://www.dbnl.org/ ''www.dbnl.org'' (цифрова бібліотека нідерландської літератури)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090212232311/http://www.dbnl.org/tekst/rome002erfl01_01/rome002erfl01_01_0006.htm |date=12 лютого 2009 }} {{ref-nl}}
* [[:nl:Jan Greshoff|стаття]] в [[Нідерландська Вікіпедія|Нідерландській Вікіпедії]]
==Примітки==
{{references}}

{{бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Гресгофф, Ян}}
[[Категорія:Нідерландські прозаїки]]
[[Категорія:Нідерландські поети]]
[[Категорія:Нідерландські журналісти]]
[[Категорія:Нідерландомовні письменники]]
[[Категорія:Народились 15 грудня]]
[[Категорія:Народились 1888]]
[[Категорія:Померли 19 березня]]
[[Категорія:Померли 1971]]
[[Категорія:Уродженці Південної Голландії]]

title: Ян Гресгофф

Народився: 15 грудня 1888[…] · Південна Голландія, Нідерланди

Помер: 19 березня 1971[…] (82 роки)

Країна: Нідерланди

Діяльність: письменник, журналіст, літературний критик, поет

Знання мов: нідерландська

Родичі: Anton Greshoffd

Нагороди: Премія Константина Гюйгенса (1967) премія Амстердамаd (1927)


text:
# Будзіскі (Кольненський повіт)
Будзіскі (пол. Budziski) — село в Польщі, у гміні Стависьки Кольненського повіту Підляського воєводства. Населення — 65 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Ломжинського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 31      | 7                  | 21               | 3                    |
| Жінки    | 34      | 10                 | 18               | 6                    |
| Разом    | 65      | 17                 | 39               | 9                    |

title: Будзіскі (Кольненський повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = [[село]]
|українська назва   = Будзіскі
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Budziski}}
|підпорядкування    =
|герб               =
|прапор             =
|ширина герба       =
|ширина прапора     =
|зображення         =
|опис зображення    =
|вид регіону        = Воєводство
|регіон             = Підляське воєводство
|вид району         = Повіт
|район              = [[Кольненський повіт]]
|вид общини         = Гміна
|община             = Гміна Ставіські{{!}}Ставіські
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП   =
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 65
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс       = +1
|DST                = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код     = (+48) 0-86
|поштовий індекс    = 18-520<br />(poczta: [[Stawiski]])
|автомобільний код  = BKL
|вид ідентифікатора = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0406357
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Будзіскі}}
'''Будзіскі''' ({{lang-pl|Budziski}}) — [[село]] в [[Польща|Польщі]], у [[Стависьки (гміна)|гміні Стависьки]] [[Кольненський повіт|Кольненського повіту]] [[Підляське воєводство|Підляського воєводства]]. Населення — {{formatnum:65}} {{МНОЖИНА:65|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Ломжинське воєводство|Ломжинського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=31 |ЧолПре=7 |ЧолПрац=21 |ЧолПост=3
|Жін=34 |ЖінПре=10 |ЖінПрац=18 |ЖінПост=6
|Разом=65 |РазомПре=17 |РазомПрац=39 |РазомПост=9
}}

== Примітки ==
{{reflist|2|refs=
<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html}}</ref>
}}
{{Портал|Польща}}
{{Гміна Ставіські}}
{{Підляське-доробити}}

[[Категорія:Села Кольненського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Підляське воєводство

Повіт: Кольненський повіт

Гміна: Ставіські

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Поштовий індекс: 18-520 · (poczta: Stawiski)

Автомобільний код: BKL

OSM: ↑3092577 ·R (Гміна Ставіські)


text:
# Такахасі Хідето
Такахасі Хідето (яп. 高橋 秀人, нар. 17 жовтня 1987, Префектура Ґумма) — японський футболіст, півзахисник клубу «Токіо».
Насамперед відомий виступами за клуб «Токіо», а також національну збірну Японії.

## Клубна кар'єра
У дорослому футболі дебютував 2009 року виступами за команду клубу «Токіо», кольори якої захищає й донині.

## Виступи за збірну
У 2012 році дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Японії. Наразі провів у формі головної команди країни 1 матч.
У складі збірної був учасником розіграшу Кубка Конфедерацій 2013 року у Бразилії.

## Статистика
Статистика виступів у національній збірній
| Збірна Японії | Збірна Японії | Збірна Японії |
| Роки          | Ігри          | голи          |
| ------------- | ------------- | ------------- |
| 2012          | 4             | 0             |
| 2013          | 3             | 0             |
| Усього        | 7             | 0             |

## Титули і досягнення
- Володар Кубка Джей-ліги (1):

«Токіо»: 2009
- Володар Кубка Імператора Японії (1):

«Токіо»: 2011
Збірні
- Переможець Кубка Східної Азії: 2013

title: Такахасі Хідето

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Такахасі Хідето
| зображення = Hideto Takahash - 2.jpg
| підпис =
| повне-ім'я =
| місце-народження = [[Префектура Ґумма]]
| країна-народження = [[Японія]]
| дата-народження = 17.10.1987
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 182 см
| вага = 74 кг
| поточний-клуб  =  {{Прапорець|JPN}} [[Токіо (футбольний клуб)|«Токіо»]]
| позиція = [[півзахисник]]
| номер  = 4
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2009– | {{Прапорець|JPN}} | [[Токіо (футбольний клуб)|«Токіо»]] | 46 |4}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2012– | {{Прапорець|JPN}} | [[збірна Японії з футболу|Японія]] | 1 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = [[16 червня]] [[2013]]
| збірна-поновлення = [[16 червня]] [[2013]]
}}
'''Такахасі Хідето''' ({{lang-ja|高橋 秀人}}, {{н}} [[17 жовтня]] [[1987]], [[Префектура Ґумма]]) — [[Японія|японський]] [[футбол]]іст, [[півзахисник]] клубу [[Токіо (футбольний клуб)|«Токіо»]].

Насамперед відомий виступами за клуб [[Токіо (футбольний клуб)|«Токіо»]], а також [[збірна Японії з футболу|національну збірну Японії]].

== Клубна кар'єра ==
У дорослому футболі дебютував [[2009]] року виступами за команду клубу [[Токіо (футбольний клуб)|«Токіо»]], кольори якої захищає й донині.

== Виступи за збірну ==
У [[2012]] році дебютував в офіційних матчах у складі [[Збірна Японії з футболу|національної збірної Японії]]. Наразі провів у формі головної команди країни 1 матч.

У складі збірної був учасником [[Кубок Конфедерацій з футболу 2013|розіграшу Кубка Конфедерацій 2013 року]] у [[Бразилія|Бразилії]].

==Статистика==
Статистика виступів у національній збірній<ref>{{Cite web |url=http://www.japannationalfootballteam.com/en/players/takahashi_hideto.html |title=Japan National Football Team Database |accessdate=13 листопада 2016 |archive-date=13 серпня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160813184400/http://www.japannationalfootballteam.com/en/players/takahashi_hideto.html }}</ref>
{|class="wikitable" style="text-align:center"
! colspan=3 |[[Збірна Японії з футболу|Збірна Японії]]
|-
!Роки!!Ігри!!голи
|-
|2012||4||0
|-
|2013||3||0
|-
!Усього||7||0
|}

== Титули і досягнення ==
* Володар [[Кубок Джей-ліги|Кубка Джей-ліги]] '''(1)''':
:«[[Токіо (футбольний клуб)|Токіо]]»: 2009
* Володар [[Кубок Імператора Японії з футболу|Кубка Імператора Японії]] '''(1)''':
:«[[Токіо (футбольний клуб)|Токіо]]»: [[Кубок Імператора Японії з футболу 2011|2011]]
;Збірні
* Переможець [[Кубок Східної Азії з футболу|Кубка Східної Азії]]: [[Кубок Східної Азії з футболу 2013|2013]]

== Посилання ==
{{примітки}}

*[http://www.transfermarkt.it/it/-/aufeinenblick/spieler_113629.html Профіль гравця на ''TransferMarkt''] {{ref-it}}, {{ref-de}}, {{ref-en}}
*[http://www.national-football-teams.com/v2/player.php?id=50628 Статистика виступів на сайті ''national-football-teams.com''] {{ref-en}}

{{Склад збірної Японії на кубку конфедерацій 2013}}
{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Такахасі, Хідето}}
[[Категорія:Японські футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної Японії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Токіо»]]
[[Категорія:Медалісти літньої Універсіади 2009]]
[[Категорія:Японські бронзові призери Універсіад]]

title: Особисті дані

Народження: 17 жовтня 1987 (37 років)

Вага: 74 кг

Громадянство: Японія

Позиція: півзахисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Токіо»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Токіо» · 46 · (4)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Японія · 1 · (0)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 16 червня 2013.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 16 червня 2013.


text:
# Лілла-Лулеельвен
Лілла-Лулеельвен (швед. Lilla Luleälven — "Мала Лулеельвен") — річка на півночі Швеції. Права й основна притока річки Лулеельвен. Довжина – 230 км, площа басейну — 9610 км².  Бере початок у Скандинавських горах, біля кордону між Швецією і Норвегією як гірський потік під назвою Таррейокк,  або Тарреетно  (швед. Tarrejokk, або Tarreätno,  у першому варіанті закінчення — від шведського слова (запозичення з саамської) jokk — "гірський потік", у другому варіанті — від саамського ätno — "річка"). Довжина Тарреетно становить 70 км.  Тече у південно-східному напрямку. Проходить через озера Саггат, Скалка, Рандіяуре, Вайкіяуре. Впадає у річку Лулеельвен.  Біля впадіння Лілла-Лулеельвен у Лулеельвен лежить селище Вууллєрім.
Найбільшими притоками річки Лілла-Лулеельвен є річки Блакельвен і Перлельвен.

## Каскад ГЕС
На річці побудовано кілька ГЕС: ГЕС Сейтеваре, ГЕС Паркі, ГЕС Ранді, ГЕС Аккатс, ГЕС Летсі.

title: Лілла-Лулеельвен

wikitext:
{{Річка
| назва             = Лілла-Лулеельвен
| оригінальна_назва = {{lang-sv|Lilla Luleälven}}
| зображення        =
| зображення_розмір = 300 px
| підпис            =
| довжина           = 230 км <ref name="SU"> [http://svenskuppslagsbok.se/scans/band_18/0785_0786-0043.jpg Lule älv]. // [[Svensk uppslagsbok]]. — Carlquist, Gunnar (red.) — 2 upplagan. — Band 18. — 1951. — S. 786 - 787.    {{Ref-sv}} </ref>
| висота_витоку     =
| висота_гирла      =
| похил_річки       =
| стік              =
| площа_басейну     = 9610 км²  <ref name="SU" />
| витік             =
| витік_коорд       = {{coord|67|12|6.85|N|17|7|16.60|E}}
| гирло             = річка [[Лулеельвен]], біля селища [[Вууллєрім]].
| гирло_коорд       = {{coord|66|26|55.44|N|20|37|59.40|E}}
| басейн            =
| країни_басейну    = {{SWE}}
| прирічкові_країни = Швеція
| притоки           = [[Блакельвен]], [[Перлельвен]] <ref name="SU" />
| мапа              = Karta Lilla Lulealven position - Карта річки Лілла-Лулеельвен.GIF
| мапа_розмір       = 330 px
| мапа_підпис       = Карта річки '''Лілла-Лулеельвен'''.
}}
'''Лілла-Лулеельвен''' ({{lang-sv|Lilla Luleälven}} — "Мала Лулеельвен") — річка на півночі [[Швеція|Швеції]]. Права й основна притока річки [[Лулеельвен]]. Довжина – 230 км, площа басейну — 9610 км².  Бере початок у [[Скандинавські гори|Скандинавських горах]], біля кордону між Швецією і [[Норвегія|Норвегією]] як гірський потік під назвою Таррейокк, <ref name="SU" /> або Тарреетно <ref name="SU1">[http://svenskuppslagsbok.se/scans/band_28/1059_1060-0080.jpg Tarreätno] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140108182026/http://svenskuppslagsbok.se/scans/band_28/1059_1060-0080.jpg |date=8 січня 2014 }}. // [[Svensk uppslagsbok]]. — Carlquist, Gunnar (red.) — 2 upplagan. — Band 28. — 1959. — S. 1059. {{Ref-sv}}</ref> ({{lang-sv|Tarrejokk}}, або ''Tarreätno'',  у першому варіанті закінчення — від шведського слова (запозичення з саамської) ''jokk'' — "гірський потік", у другому варіанті — від [[Саамські мови|саамського]] ''ätno'' — "річка"). Довжина Тарреетно становить 70 км. <ref name="SU1" /> Тече у південно-східному напрямку. Проходить через озера Саггат, Скалка, [[Рандіяуре]], Вайкіяуре. Впадає у річку [[Лулеельвен]].  Біля впадіння Лілла-Лулеельвен у Лулеельвен лежить селище [[Вууллєрім]].

Найбільшими притоками річки Лілла-Лулеельвен є річки [[Блакельвен]] і [[Перлельвен]]. <ref name="SU" />

== Каскад ГЕС ==
На річці побудовано кілька [[ГЕС]]: [[ГЕС Сейтеваре]], ГЕС Паркі, [[ГЕС Ранді]], [[ГЕС Аккатс]], [[ГЕС Летсі]].

== Посилання ==
<references/>

{{Sweden-geo-stub}}
{{Портали|Географія|Гідрологія}}

[[Категорія:Річки Швеції]]

title: 66°26′44″ пн. ш. 20°38′13″ сх. д. / 66.44555556° пн. ш. 20.63694444° сх. д.

Гирло: річка Лулеельвен, біля селища Вууллєрім.

Країни: Швеція

Прирічкові країни: Швеція

Регіон: Норрботтен

Притоки: Блакельвен, Перлельвен

Водойми в руслі: Рандіяуре


text:
# Кунгара
Кунгара́ (рос. Кунгара) — село у складі Газімуро-Заводського району Забайкальського краю, Росія. Входить до складу Буруканського сільського поселення.

## Населення
Населення — 68 осіб (2010; 80 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 100 %

title: Кунгара

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = село
 | тип_род         = села
 | назва           = Кунгара
 | назва ін.       = {{lang-ru|Кунгара}}
 | карта розташування1 = Росія Забайкальський край
 | герб            =
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Забайкальський край]]
 | район           = [[газімуро-Заводський район|Газімуро-Заводський]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[буруканське сільське поселення|Буруканське]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 68 осіб ([[2010]]{{RUS-ZAB-census-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 51
 | lat_min= 48
 | lat_sec= 00
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 118
 | lon_min= 26
 | lon_sec= 31
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

'''Кунгара́''' ({{lang-ru|Кунгара}}) — [[село]] у складі [[газімуро-Заводський район|Газімуро-Заводського району]] [[забайкальський край|Забайкальського краю]], [[Росія]]. Входить до складу [[буруканське сільське поселення|Буруканського сільського поселення]].

== Населення ==
Населення — 68 осіб ([[2010]]; 80 у [[2002]]{{RUS-CHI-lingvarium}}).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 100 %

== Джерела ==
* {{Карта|M-50-9}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=51.800123&lon=118.442574&z=12&show=/10621126/ru/Кунгара На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=51.800123&lon=118.442574&z=12&show=/10621126/ru/Кунгара |date=25 серпня 2011 }}

{{zabaikal-kr-geo-stub}}
{{газімуро-Заводський район}}

[[Категорія:Населені пункти Газімуро-Заводського району]]
[[Категорія:Села Забайкальського краю]]

title: село Кунгара

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Забайкальський край

Муніципальний район: Газімуро-Заводський

Поселення: Буруканське

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Кунгара · Кунгара


text:
# 90 років утворення Західно-Української Народної Республіки (монета)
«90 ро́ків утво́рення За́хідно-Украї́нської Наро́дної Респу́бліки» — ювілейна монета номіналом 2 гривні, випущена Національним банком України, присвячена українській державі, створеній на західноукраїнських землях після розпаду Австро-Угорської імперії, у складі якої перебувала значна частина українських земель — Галичина, Буковина і Закарпаття. 9 листопада 1918 року було сформовано уряд — Державний Секретаріат ЗУНР.
Монету введено в обіг 3 листопада 2008 року. Вона належить до серії «Відродження української державності».

## Опис монети та характеристики
| Номінал грн. | Метал      | Маса, г | Діаметр, мм | Якість виготовлення       | Гурт     | Тираж, штук |
| ------------ | ---------- | ------- | ----------- | ------------------------- | -------- | ----------- |
| 2            | нейзильбер | 12,8    | 31,0        | спеціальний анциркулейтед | рифлений | 35 000      |

### Аверс
На аверсі монети на тлі прапора розміщено: угорі півколом напис «НАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ», під яким — малий Державний Герб України, номінал монети — «2/ГРИВНІ», ліворуч — лев (із герба ЗУНР), унизу між фрагментами декоративного орнаменту рік карбування монети «2008» і логотип Монетного двору Національного банку України.

### Реверс
На реверсі монети зображено групу січових стрільців під стягом і розміщено напис — «90 РОКІВ УТВОРЕННЯ» (півколом) «ЗУНР».

## Автори
- Художники: Таран Володимир, Харук Олександр, Харук Сергій.
- Скульптори: Дем'яненко Анатолій, Атаманчук Володимир.

## Вартість монети
Ціна монети — 22 гривні, була вказана на сайті Національного банку України у 2016 році.
Фактична приблизна вартість монети з роками змінювалася так:
| Рік        | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | 2025 |
| ---------- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- |
| Ціна, грн. | 17   | 20   | 20   | 25   | 27   | 35   | 40   | 50   | 60   | 70   | 70   | 80   | 85   | 160  | 200  | 240  |

wikitext:
{{Монета
| Країна = {{UKR}}
| Опис = 90 років утворення Західно-Української Народної Республіки
| Номінал = 2
| Валюта = [[гривня|гривні]]
| Маса = 12,8
| Діаметр = 31,0
| Товщина =
| Розміщення =
| Гурт = рифлений
| Метал =[[нейзильбер]]
| Роки чеканки = [[2008]]
| Аверс = Coin of Ukraine ZUNR a.jpg
| Опис аверсу =
| Різьбяр аверсу =
| Реверс = Coin of Ukraine ZUNR r.jpg
| Опис реверсу =
| Різьбяр реверсу =
}}
'''«90 ро́ків утво́рення За́хідно-Украї́нської Наро́дної Респу́бліки»''' — ювілейна [[монета]] номіналом 2 гривні, випущена [[Національний банк України|Національним банком України]], присвячена українській державі, створеній на західноукраїнських землях після розпаду Австро-Угорської імперії, у складі якої перебувала значна частина українських земель — [[Галичина]], [[Буковина]] і [[Закарпаття]]. 9 листопада 1918 року було сформовано уряд — Державний Секретаріат [[Західноукраїнська Народна Республіка|ЗУНР]].

Монету введено в обіг [[3 листопада]] [[2008]] року. Вона належить до серії «[[Відродження української державності (серія монет)|Відродження української державності]]».

== Опис монети та характеристики ==
{| class="wikitable" border="1"
|-
! Номінал грн.
! Метал
! Маса, г
! Діаметр, мм
! Якість<br/> виготовлення
! Гурт
! Тираж, штук
|-
| 2
| [[нейзильбер]]
| 12,8
| 31,0
| спеціальний анциркулейтед
| рифлений
| 35 000
|-
|}

=== [[Аверс]] ===

На аверсі монети на тлі прапора розміщено: угорі півколом напис «НАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ», під яким — малий Державний [[Герб України]], номінал монети — «2/ГРИВНІ», ліворуч — лев (із герба ЗУНР), унизу між фрагментами декоративного орнаменту рік карбування монети «2008» і логотип Монетного двору Національного банку України.

=== [[Реверс]] ===
[[Файл:National Bank of Ukraine.jpg|thumb|Будівля [[Національний банк України|Національного банку України]]|right|250px]]

На реверсі монети зображено групу січових стрільців під стягом і розміщено напис — «90 РОКІВ УТВОРЕННЯ» (півколом) «ЗУНР».

== Автори ==

* [[Художник]]и: Таран Володимир, Харук Олександр, Харук Сергій.
* [[Скульптор]]и: Дем'яненко Анатолій, [[Атаманчук Володимир Борисович|Атаманчук Володимир]].

== Вартість монети ==

[[Ціна]] монети — 22 [[гривня|гривні]], була вказана на [[Вебсайт|сайті]] [[Національний банк України|Національного банку України]] у [[2016]] році.

Фактична приблизна вартість<ref>[https://www.ua-coins.info/ua/list/209-90-let-obrazovaniya-zapadno-ukrainskoy-narodnoy-respubliki Станом на квітень кожного року]</ref> [[монета|монети]] з роками змінювалася так:
{| class="wikitable" border="1"
|-
! Рік
! [[2010]]
! [[2011]]
! [[2012]]
! [[2013]]
! [[2014]]
! [[2015]]
! [[2016]]
! [[2017]]
! [[2018]]
! [[2019]]
! [[2020]]
! [[2021]]
! [[2022]]
! [[2023]]
! [[2024]]
! [[2025]]
|-
| '''Ціна, грн.'''
| 17
| 20
| 20
| 25
| 27
| 35
| 40
| 50
| 60
| 70
| 70
| 80
| 85
| 160
| 200
| 240
|-
|}

== Див. також ==

* [[Список ювілейних та пам'ятних монет України з недорогоцінних металів]]
* [[Список ювілейних та пам'ятних монет України з дорогоцінних металів]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://old.bank.gov.ua/control/uk/currentmoney/cmcoin/details?coin_id=408 Опис монети на сайті Національного банку України] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200427050345/https://old.bank.gov.ua/control/uk/currentmoney/cmcoin/details?coin_id=408 |date=27 квітня 2020 }}
* Монько Л. І. «Монети України», каталоги з цінами від колекціонерів Києва: квітень 2010, лютий 2011, квітень 2012, квітень 2013.

{{Серія відродження української державності}}

[[Категорія:Відродження української державності (серія монет)]]
[[Категорія:Західноукраїнська Народна Республіка]]

title: 90 років утворення Західно-Української Народної Республіки · Україна

Номінал: 2 гривні

Гурт: рифлений

Метал: нейзильбер

title: Аверс

Аверс: Аверс

title: Реверс

Реверс: Реверс


text:
# Алессандро Гранді
Алесс'андро Гранді (італ. Alessandro Grandi) або де Ґранді (італ. de Grandi; 1586, ймовірно Феррара  — червень 1630, Бергамо) — італійський композитор раннього бароко. Був одним з найвинахідливіших, найвпливовіших та найпопулярніших композиторів свого часу; в північній Італії поступався лише Клаудіо Монтеверді. Перший використав термін кантата.

## Біографія
Алессандро Гранді народився імовірно у Феррарі у 1586 році.
Перші документальні відомості про Гранді сягають періоду після 1597 року; вони стосуються його вступу як кантора (сопрано) до Академії делла Морте у Феррарі. Пізніше, дата не встановлена, він обійняв посаду капельмейстера цього закладу. Декрет капели собору Сан Марко у Венеції від 25 липня 1604 року називає вісімнадцятирічного Гранді «giovane di coro» (молодший службовець хору). Загальною вимогою до претендентів на таку посаду було досягнення двадцяти років, але Алессандро було призначено на неї з огляду на його вже широку відомість як кантора та композитора. Таким чином, декрет дає підставу віднести його народження до 1586 року. З цього випливає, що його призначення на посаду капельмейстера у феррарській академії мало відбутися незадовго до 1604 року.
Присутність Гранді у Венеції засвідчена також у 1607 році, це повідомлення про сімох «giovani di coro», між якими згадується і його ім'я, яких було звільнено зі служби за недбалість і пізніше, після подання прохання, поновлено на роботі.
Перша звістка про віддалення Гранді від Венеції датується 10 березня 1610 року, це присвята на Першій книзі мотетів на два, три, чотири, п'ять та вісім голосів (Венеція 1610), в якій він виявляється «Капельмейстером капели Святого Духа у Феррарі». Він керував капелою Академії Святого Духа, найважливішою феррарською музичною академією того часу, принаймні до 20 серпня 1614 року.
З титульного аркуша його першої збірки Концертних мадригалів на два, три та чотири голоси (Венеція, 1615 рік) випливає, що 17 червня 1615 року його було призначено капельмейстером Феррарського собору. Це найвища музична посада, яку місто йому могло запропонувати після розформування у 1598 році придворної капели; Гранді посідав її до 31 серпня 1617 року, дата його призначення кантором капели Сан Марко у Венеції.
21 серпня 1618 року, його було обрано на посаду маестро співу у герцогській семінарії святого Марка, де він заступив Дж. Локателло; річна винагорода становила 50 дукатів. 17 листопада 1620 року, він заступив М. А. Неґрі на посаді віце-капельмейстера Сан Марко, тобто заступника Клаудіо Монтеверді, досягнувши річного жалування у 120 дукатів.
Відомо, що він брав участь у святкуваннях братства святого Рокко у 1619 та у 1624 роках, і можна припустити, щобуло багато інших подібних випадків надання ним послуг іншим венеційським інституціям, оскільки це взагалі було звичайним для музикантів Сан Марко.
Венеційська діяльність Гранді припинилась у 1627 році, коли церква Санта-Марія Маджоре у Бергамо запропонувала йому керівництво своєю капелою; офіційно посаду капельмейстера він обійняв 11 березня того ж року. Серед його обов'язків було також викладання співу деяким студентам колегії, і саме з цього приводу він неодноразово звертався до керівництва з проханням про підвищення платні.
Прибуття Гранді до Бергамо було передусім пов'язане з оновленням музичного репертуару, що тяжів до традиційності, зосереджувався на cori spezzati (розбитих хорах — просторово розподілених групах співаків) Маттео Азоли, Джованні Кроче, Лодовіко В'ядани, Ораціо Веккі, та Джуліо Беллі. Він замінив звичні твори власними концертними мотетами, започаткованими під час перебування у Венеції та іншими композиторськими новаціями тих років у царині сакральної музики.
Шана та слава, що їх Гранді зумів зажити у Бергамо, промовисто засвідчуються змінами, що їх йому було дозволено внести до розкладу вечерні, згодою на залучення великої кількості вірних на поміч у виконанні його нових творів.
Алессандро Гранді помер, разом з сім'єю, у Бергамо у 1630 році, у віці сорока п'яти років від чуми, що поширилась тоді по всій Італії. Смерть настала напевно після 28 червня, оскільки напис на Шостій книзі мотетів на два, три та чотири голоси (Венеція, 1630) датований цим числом.

## Музика

### Впливи
Поширена думка про те, що Гранді був учнем Джованні Габріелі, не має документального підтвердження, але допустима, оскільки він перебував у Сан Марко саме у останні роки життя славетного венеційського маестро. Молоді композитори, що працювали у колі впливу Габріелі протягом першого десятиріччя XVII століття, фактично утворили школу, до ідей якої Гранді не лишився байдужим.
Також не легко розшифрувати відносини між Гранді та Монтеверді. Багато чого підтверджує, що частина творів Гранді виказує беззаперечний вплив Монтеверді. Дійсно, обидва композитори працювали у географічній близькості понад два десятиліття, часто входячи у контакт з одними й тими ж інституціями, як у випадку з феррарскою Академією Безстрашних (Accademia degli Intrepidi), якій присвятили відповідно першу (1615 рік) та четверту (1603 рік) збірку своїх мадригалів.
Їх очевидно випадкове знайомство під час праці одного у Феррарі та іншого у Мантуї між 1597 та 1612 роками, згодом переросло у тісне професійне співробітництво у Венеції.
А отже слушно припустити, що саме впливове сусідство Монтеверді стало причиною радикальної стилістичної переміни Гранді, що спостерігається в його творах після переїзду до Венеції у 1617 році. Ця переміна позначається відданням переваги одноголосим мотетам та великою увагою до виразності текстів. У цій перспективі, славетна майстерність Гранді у аріозо бере свій початок у скорботному характері монтевердієвських оперних ламенто; а численні, присутні у працях бергамського періоду, колористичні ефекти (зокрема тремоло смичкових) певно мають зв'язок з монтевердієвськими зразками схвильованого стилю.
У будь-якому випадку, думка про те, що Гранді був відкриттям Монтеверді, і що особисто ним був спрямований на венеційську службу, не ґрунтується на документах. У дійсності, на момент свого першого призначення на посаду у Венеції (1604 рік) Гранді вже був знаним та шанованим композитором, а обставини призначення радше свідчать про заінтересованість у ньому капели. Призначення ж на місце віце-капельмейстера Сан Марко у 1620 році, навпаки, безсумнівно було результатом особистої зацікавленості Монтеверді.

### Світська музика
Гранді безумовно був одним з найзріліших та цілісніших композиторів початку XVII століття стосовно техніки та виразності. Його світському творчому доробку належать перші в історії музики композиції, що отримали назву кантат. Проте, ці твори, не зважаючі на новину назви, обмежуються поєднанням у особливий тип строфічних варіацій мелодії на однакові повторення баса експресивного стилю інструментованого мадригалу та форми арії, що розвивається у напрямку, наміченому Джуліо Каччіні. Мелодична лінія надзвичайно кантиленна, спирається на правильний малюнок баса є єдиним елементом, що варіюється (переважно у ритмі та орнаментації), орієнтуючись на зміст тексту.
Хоча Гранді й експериментував з екстримальною емоційністю, хроматизмами, орнаментикою та афектацією, у гармонії він не був таким сміливим, як Карло Джезуальдо да Веноза, працював у просторі широкої традиції. Його постійні нововведення пов'язані з написанням монодії у супроводі смичкових та секційної форми, що повторюється лише у інструментів — ідея, що отримає розвиток у ритурнелі.

### Сакральна музика
Сакральна творчість Гранді посідає значне місце у історії стилю кончертато. Його юнацькі мотети перебувають серед перших зразків свідомого та зрілого використання цієї стилістичної практики, і хоча, з формальної точки зору, вони значною мірою завдячують церковним кантиленам (1610) Джованні Кроче, вже яскраво показують його індивідуальний стиль. Особливо цікавим є поводження з голосом соліста, якому доручаються широкі сольні пасажі, споріднені з присутніми у світських працях, що, таким чином, звільняло його від тогочасного контрапунктичного письма ще тенденційно імітативного.
Навіть у цих творах композитор демонструє велику увагу до інтерпретації змісту тексту, часто вдаючись до виразного використання орнаментики та гармонії. Зовсім не рідким є звернення до хроматизмів, дисонансів та сміливих модуляцій у досить віддалені тональності.
Як вже підкреслювалося, у працях написаних після призначення 1617 року на посаду в базиліці Сан Марко можна спостерігати очевидну трансформацію стилю Гранді спричинену впливом Монтеверді. З цього часу, інструментований мотет (mottetto concertato) (написаний на нелітургічні тексти; головним чином богородичні, агіографічні або уривки з Пісні пісень) набуває явно сольного вигляду, більш драматичної та потужної виражальної сили, що, напевне, пов'язано з співочою віртуозністью солістів капели Сан Марко.
Пізня літургійна творчість Гранді також є важливою для розвитку сакральної музики XVII століття. Праці, що відносяться до неї, зовні написані за канонами подвійного хору у венеційському стилі, але у дійсності використовують контраст, створений протиставленням партій солістів та хору.

### Значення творчості
Гранді був одним з найпопулярніших та найвпливовіших композиторів свого часу. Його праці були широко розповсюджені вже за його життя, про їх популярність можна судити з того, що вони у великій кількості публікувались також за межами Італії (Німеччина Нижні країни).
Своїми працями у стилі concertato він справив помітний вплив на багатьох австрійських та німецьких барокових композиторів. зокрема на Генріха Шютца, який мав нагоду познайомитися з ним у 1629 році під час свого другого перебування в Італії. Очевидно до нього мав не абияку шану венеційський видавник а. Вінченті, який продовжував збирати та публікувати багато праць Гранді навіть після його смерті.
Музика Гранді розглядається як ланка між стилем кончертато, з якого почалась доба бароко, та формою кантати, що мала свою кульмінацію у творах Й. С. Баха.

## Твори
- Varie cantate da chiesa (Різні церковні кантати)
- Il primo libro de motetti a due, tre, quattro et otto voci (Перша книга мотетів на два, три, чотири та вісім голосів), Венеція, 1610
- Il secondo libro de motetti a due, tre et quattro voci (Друга книга мотетів на два, три та чотири голоси), Венеція, 1613
- Motetti a cinque voci con le Letanie della B. V., (Мотети на п'ять голосів з літаніями Б. В.), Феррара 1614
- Il terzo libro de motetti a due, tre et quattro voci, con le Letanie della B.V. a cinque voci (Третя книга мотетів на два, три та чотири голоси, з літаніями Б. В. на п'ять голосів), Венеція, 1614
- Madrigali concertati a due, tre et quattro voci (Мадригали з супроводом на два, три та чотири голоси), Венеція, 1615
- Il quarto libro de motetti a due, tre, quattro et sette voci (Четверта книга мотетів на два, три, чотири та шість голосів), Венеція, 1616
- Celesti fiori… Libro quinto' (Небесні квіти… Книга п'ята), концертів на 2, 3 та 4 голоси, Венеція 1619
- Cantade et arie a voce sola (Кантати та арії на сольний голос), Венеція ,1620
- Motetti a cinque voci… con l'aggionta di motetti di diversi auttori (Мотети на п'ять голосів… з доданням мотетів різних авторів), Венеція 1620
- Motetti a voce sola (Мотети на сольний голос), Венеція ,1621
- Motetti a una et due voci con sinfonie d'istromenti (Мотети на один, два та три голоси з інструментною синфонією), Венеція, 1621
- Madrigali concertati a due, tre et quattro voci… Libro secondo (Мадригали із супроводом на два, три та чотири голоси… Книга друга), Венеція, 1622
- Motetti a una, due et quattro voci con sinfonie d'istromenti… Libro secondo (Мотети на один, два та три голоси з інструментною синфонією… Книга друга), Венеція, 1625
- Arie et cantade a doi e tre voci concertate con doi violini ((Арії та кантати на два та три голоси у супроводі двох скрипок), Венеція, 1626
- Cantade et arie a voce sola… Libro terzo (Кантати та арії на сольний голос… Книга третя), Венеція, 1626
- Motetti a una, et due voci con sinfonie di due violini… Libro terzo ((Мотети на один та два голоси з синфонією для двох скрипок… Книга третя), Венеція 1629
- Salmi brevi a otto voci ((Короткі псалми на вісім голосів), Венеція, 1629
- Cantade et arie a voce sola… Libro quarto (Кантати та арії на сольний голос… Книга четверта), Венеція, 1629
- Messa et salmi concertati a tre voci (Меса та концертні псалми на три голоси), Венеція, 1630
- Raccolta terza… de Messa et salmi… a due, tre et quattro voci (Третя збірка… меси та псалмів… на два, три та чотири голоси), Венеція, 1630
- Il sesto libro de motetti a due, tre et quattro voci (Шоста книга мотетів на два, три та чотири голоси), Венеція, 1630

title: Алессандро Гранді

wikitext:
{{Музикант
| Ім'я                 = Алессандро Гранді
| Підпис               = {{lang-it|Alessandro Grandi (de Grandi}})
| Ключ                 =
| Лого                 =
| Фото                 =
| Опис_фото            =
| Розмір_фото          =
| Справжнє_ім'я        =
| Дата народження      =
| Місце народження     = [[Феррара]]
| Дата смерті          =
| Місце смерті         = [[Бергамо]]
| Роки                 =
| Країна               = {{ITA}}
| Національність       = [[Італійці|італієць]]
| Освіта               =
| Професія             = [[композитор]], [[капельмейстер]]
| Працював у операх    =
| Співацький голос     =
| Інструмент           =
| Жанр                 = [[мотет]], [[кантата]], [[Меса (музичний жанр)|меса]], [[мадригал]]
| Псевдонім            =
| Колектив             = [[Капела|Музична капела]] [[Собор святого Марка|Собору Сан Марко]]
| Гурт  =
| Співпраця            = [[Клаудіо Монтеверді]]
| Нагороди =
| Лейбл                =
| Улюблений інструмент =
| Сайт                 =
}}
'''Алесс'андро Гранді''' ({{lang-it|'''Alessandro Grandi'''}}) або '''де Ґранді''' ({{lang-it|'''de Grandi'''}}; [[1586]], ймовірно [[Феррара]]  — [[червень]] [[1630]], [[Бергамо]]) — [[Італія|італійський]] [[композитор]] раннього [[бароко]]. Був одним з найвинахідливіших, найвпливовіших та найпопулярніших композиторів свого часу; в північній Італії поступався лише [[Клаудіо Монтеверді]]. Перший використав термін ''[[кантата]]''.

== Біографія ==
Алессандро Гранді народився імовірно у [[Феррара|Феррарі]] у [[1586]] році<ref>Поширена думка про [[Сицилія|сицилійське]] походження Гранді, бере свій початок з помилки одного лексикографа XVIII століття, що ґрунтувався на [[Палермо|палермському]] перевиданні (1620) перших п'яти книг мотетів композитора (1610—1619).</ref>.

Перші документальні відомості про Гранді сягають періоду після [[1597]] року; вони стосуються його вступу як [[кантор]]а ([[сопрано]]) до Академії делла Морте у Феррарі. Пізніше, дата не встановлена, він обійняв посаду [[капельмейстер]]а цього закладу. Декрет [[Капела|капели]] [[Собор святого Марка|собору Сан Марко]] у [[Венеція|Венеції]] від [[25 липня]] [[1604]] року називає вісімнадцятирічного Гранді «giovane di coro» (молодший службовець хору). Загальною вимогою до претендентів на таку посаду було досягнення двадцяти років, але Алессандро було призначено на неї з огляду на його вже широку відомість як кантора та композитора. Таким чином, декрет дає підставу віднести його народження до [[1586]] року. З цього випливає, що його призначення на посаду капельмейстера у феррарській академії мало відбутися незадовго до [[1604]] року.

Присутність Гранді у Венеції засвідчена також у [[1607]] році, це повідомлення про сімох «giovani di coro», між якими згадується і його ім'я, яких було звільнено зі служби за недбалість і пізніше, після подання прохання, поновлено на роботі.

Перша звістка про віддалення Гранді від Венеції датується [[10 березня]] [[1610]] року, це присвята на ''Першій книзі мотетів на два, три, чотири, п'ять та вісім голосів'' (Венеція 1610), в якій він виявляється «[[Капельмейстер]]ом капели Святого Духа у Феррарі». Він керував капелою Академії Святого Духа, найважливішою феррарською музичною академією того часу, принаймні до [[20 серпня]] [[1614]] року.

З титульного аркуша його першої збірки ''Концертних мадригалів на два, три та чотири голоси'' (Венеція, [[1615]] рік) випливає, що [[17 червня]] [[1615]] року його було призначено капельмейстером [[Феррарський собор|Феррарського собору]]. Це найвища музична посада, яку місто йому могло запропонувати після розформування у [[1598]] році придворної капели; Гранді посідав її до [[31 серпня]] [[1617]] року, дата його призначення кантором капели Сан Марко у Венеції.

[[21 серпня]] [[1618]] року, його було обрано на посаду маестро співу у герцогській семінарії святого Марка, де він заступив Дж. Локателло; річна винагорода становила 50 дукатів. [[17 листопада]] [[1620]] року, він заступив М. А. Неґрі на посаді віце-капельмейстера [[Собор святого Марка|Сан Марко]], тобто заступника [[Клаудіо Монтеверді]], досягнувши річного жалування у 120 дукатів.

Відомо, що він брав участь у святкуваннях [[:it:Scuola Grande di San Rocco|братства святого Рокко]] у [[1619]] та у [[1624]] роках, і можна припустити, щобуло багато інших подібних випадків надання ним послуг іншим венеційським інституціям, оскільки це взагалі було звичайним для музикантів Сан Марко.

Венеційська діяльність Гранді припинилась у [[1627]] році, коли [[:it:Basilica di Santa Maria Maggiore (Bergamo)|церква Санта-Марія Маджоре]] у [[Бергамо]] запропонувала йому керівництво своєю капелою; офіційно посаду капельмейстера він обійняв [[11 березня]] того ж року. Серед його обов'язків було також викладання співу деяким студентам колегії, і саме з цього приводу він неодноразово звертався до керівництва з проханням про підвищення платні.

Прибуття Гранді до Бергамо було передусім пов'язане з оновленням музичного репертуару, що тяжів до традиційності, зосереджувався на ''[[:it:Stile policorale|cori spezzati]]'' (''розбитих хорах'' — просторово розподілених групах співаків) [[Джованні Маттео Азола|Маттео Азоли]], [[Джованні Кроче]], [[Лодовіко В'ядана|Лодовіко В'ядани]], [[Ораціо Веккі]], та [[Джуліо Беллі]]. Він замінив звичні твори власними концертними мотетами, започаткованими під час перебування у Венеції та іншими композиторськими новаціями тих років у царині сакральної музики.

Шана та слава, що їх Гранді зумів зажити у Бергамо, промовисто засвідчуються змінами, що їх йому було дозволено внести до розкладу [[Вечерня|вечерні]], згодою на залучення великої кількості вірних на поміч у виконанні його нових творів.

Алессандро Гранді помер, разом з сім'єю, у [[Бергамо]] у [[1630]] році, у віці сорока п'яти років від [[Чума|чуми]], що поширилась тоді по всій Італії. Смерть настала напевно після [[28 червня]], оскільки напис на ''Шостій книзі мотетів на два, три та чотири голоси'' (Венеція, 1630) датований цим числом.

== Музика ==

=== Впливи ===
Поширена думка про те, що Гранді був учнем [[Джованні Габріелі]], не має документального підтвердження, але допустима, оскільки він перебував у Сан Марко саме у останні роки життя славетного венеційського маестро. Молоді композитори, що працювали у колі впливу Габріелі протягом першого десятиріччя [[XVII століття]], фактично утворили школу, до ідей якої Гранді не лишився байдужим.

Також не легко розшифрувати відносини між Гранді та [[Клаудіо Монтеверді|Монтеверді]]. Багато чого підтверджує, що частина творів Гранді виказує беззаперечний вплив Монтеверді. Дійсно, обидва композитори працювали у географічній близькості понад два десятиліття, часто входячи у контакт з одними й тими ж інституціями, як у випадку з феррарскою ''Академією Безстрашних'' (''Accademia degli Intrepidi''), якій присвятили відповідно першу ([[1615]] рік) та четверту ([[1603]] рік) збірку своїх мадригалів.
Їх очевидно випадкове знайомство під час праці одного у [[Феррара|Феррарі]] та іншого у [[Мантуя|Мантуї]] між [[1597]] та [[1612]] роками, згодом переросло у тісне професійне співробітництво у Венеції.
А отже слушно припустити, що саме впливове сусідство Монтеверді стало причиною радикальної стилістичної переміни Гранді, що спостерігається в його творах після переїзду до Венеції у [[1617]] році. Ця переміна позначається відданням переваги одноголосим мотетам та великою увагою до виразності текстів. У цій перспективі, славетна майстерність Гранді у [[аріозо]] бере свій початок у скорботному характері монтевердієвських оперних [[Плач (жанр)|ламенто]]; а численні, присутні у працях бергамського періоду, колористичні ефекти (зокрема [[тремоло]] [[Смичкові інструменти|смичкових]]) певно мають зв'язок з монтевердієвськими зразками схвильованого стилю.
У будь-якому випадку, думка про те, що Гранді був відкриттям Монтеверді, і що особисто ним був спрямований на венеційську службу, не ґрунтується на документах. У дійсності, на момент свого першого призначення на посаду у Венеції ([[1604]] рік) Гранді вже був знаним та шанованим композитором, а обставини призначення радше свідчать про заінтересованість у ньому капели. Призначення ж на місце віце-капельмейстера Сан Марко у [[1620]] році, навпаки, безсумнівно було результатом особистої зацікавленості Монтеверді.

=== Світська музика ===
Гранді безумовно був одним з найзріліших та цілісніших композиторів початку [[XVII століття]] стосовно техніки та виразності. Його світському творчому доробку належать перші в історії музики композиції, що отримали назву ''[[Кантата|кантат]].'' Проте, ці твори, не зважаючі на новину назви, обмежуються поєднанням у особливий тип строфічних варіацій мелодії на однакові повторення баса експресивного стилю інструментованого мадригалу та форми арії, що розвивається у напрямку, наміченому [[Джуліо Каччіні]]. Мелодична лінія надзвичайно кантиленна, спирається на правильний малюнок баса є єдиним елементом, що варіюється (переважно у ритмі та орнаментації), орієнтуючись на зміст тексту.

Хоча Гранді й експериментував з екстримальною емоційністю, хроматизмами, орнаментикою та афектацією, у гармонії він не був таким сміливим, як [[Карло Джезуальдо да Веноза]], працював у просторі широкої традиції. Його постійні нововведення пов'язані з написанням [[Монодія|монодії]] у супроводі [[Смичкові інструменти|смичкових]] та секційної форми, що повторюється лише у інструментів — ідея, що отримає розвиток у [[Ритурнель|ритурнелі]].

=== Сакральна музика ===
Сакральна творчість Гранді посідає значне місце у історії стилю ''{{iw|concertato|кончертато|en|concertato}}''. Його юнацькі [[мотет]]и перебувають серед перших зразків свідомого та зрілого використання цієї стилістичної практики, і хоча, з формальної точки зору, вони значною мірою завдячують церковним [[кантилена]]м ([[1610]]) [[Джованні Кроче]], вже яскраво показують його індивідуальний стиль. Особливо цікавим є поводження з голосом соліста, якому доручаються широкі сольні пасажі, споріднені з присутніми у світських працях, що, таким чином, звільняло його від тогочасного [[контрапункт]]ичного письма ще тенденційно [[Імітація|імітативного]].

Навіть у цих творах композитор демонструє велику увагу до інтерпретації змісту тексту, часто вдаючись до виразного використання [[Орнаментика (музика)|орнаментики]] та [[Гармонія музична|гармонії]]. Зовсім не рідким є звернення до [[хроматизм]]ів, [[дисонанс]]ів та сміливих [[Модуляція (музика)|модуляцій]] у досить віддалені [[Тональність|тональності]].

Як вже підкреслювалося, у працях написаних після призначення [[1617]] року на посаду в базиліці Сан Марко можна спостерігати очевидну трансформацію стилю Гранді спричинену впливом Монтеверді. З цього часу, інструментований мотет (mottetto concertato) (написаний на нелітургічні тексти; головним чином [[Богородиця|богородичні]], [[Агіографія|агіографічні]] або уривки з [[Пісня пісень|Пісні пісень]]) набуває явно сольного вигляду, більш драматичної та потужної виражальної сили, що, напевне, пов'язано з співочою віртуозністью солістів капели Сан Марко.

Пізня літургійна творчість Гранді також є важливою для розвитку сакральної музики [[XVII століття]]. Праці, що відносяться до неї, зовні написані за канонами подвійного хору у [[Венеціанська школа (музика)|венеційському стилі]], але у дійсності використовують контраст, створений протиставленням партій солістів та хору.

=== Значення творчості ===
Гранді був одним з найпопулярніших та найвпливовіших композиторів свого часу. Його праці були широко розповсюджені вже за його життя, про їх популярність можна судити з того, що вони у великій кількості публікувались також за межами Італії ([[Німеччина]] [[Нижні країни]]).

Своїми працями у стилі ''concertato'' він справив помітний вплив на багатьох австрійських та німецьких барокових композиторів. зокрема на [[Генріх Шютц|Генріха Шютца]], який мав нагоду познайомитися з ним у [[1629]] році під час свого другого перебування в Італії. Очевидно до нього мав не абияку шану венеційський видавник а. Вінченті, який продовжував збирати та публікувати багато праць Гранді навіть після його смерті.

Музика Гранді розглядається як ланка між стилем {{iw|concertato|кончертато|en|concertato}}, з якого почалась доба бароко, та формою [[Кантата|кантати]], що мала свою кульмінацію у творах [[Йоганн Себастьян Бах|Й. С. Баха]].

== Твори ==
* ''Varie cantate da chiesa'' (Різні церковні кантати'')
* ''Il primo libro de motetti a due, tre, quattro et otto voci'' (''Перша книга мотетів на два, три, чотири та вісім голосів''), Венеція, 1610
* ''Il secondo libro de motetti a due, tre et quattro voci'' (''Друга книга мотетів на два, три та чотири голоси''), Венеція, 1613
* ''Motetti a cinque voci con le Letanie della B. V.'', (''Мотети на п'ять голосів з літаніями Б. В.''), Феррара 1614
* ''Il terzo libro de motetti a due, tre et quattro voci, con le Letanie della B.V. a cinque voci'' (''Третя книга мотетів на два, три та чотири голоси, з літаніями Б. В. на п'ять голосів''), Венеція, 1614
* ''Madrigali concertati a due, tre et quattro voci'' (''Мадригали з супроводом на два, три та чотири голоси''), Венеція, 1615
* ''Il quarto libro de motetti a due, tre, quattro et sette voci'' (''Четверта книга мотетів на два, три, чотири та шість голосів''), Венеція, 1616
* ''Celesti fiori… Libro quinto' (''Небесні квіти… Книга п'ята''), концертів на 2, 3 та 4 голоси'', Венеція 1619
* ''Cantade et arie a voce sola'' (''Кантати та арії на сольний голос''), Венеція ,1620
* ''Motetti a cinque voci… con l'aggionta di motetti di diversi auttori'' (''Мотети на п'ять голосів… з доданням мотетів різних авторів''), Венеція 1620
* ''Motetti a voce sola'' (''Мотети на сольний голос''), Венеція ,1621
* ''Motetti a una et due voci con sinfonie d'istromenti'' (''Мотети на один, два та три голоси з інструментною синфонією''), Венеція, 1621
* ''Madrigali concertati a due, tre et quattro voci… Libro secondo'' (''Мадригали із супроводом на два, три та чотири голоси… Книга друга''), Венеція, 1622
* ''Motetti a una, due et quattro voci con sinfonie d'istromenti… Libro secondo'' (''Мотети на один, два та три голоси з інструментною синфонією… Книга друга''), Венеція, 1625
* ''Arie et cantade a doi e tre voci concertate con doi violini'' ((''Арії та кантати на два та три голоси у супроводі двох скрипок''), Венеція, 1626
* ''Cantade et arie a voce sola… Libro terzo'' (''Кантати та арії на сольний голос… Книга третя''), Венеція, 1626
* ''Motetti a una, et due voci con sinfonie di due violini… Libro terzo'' ((''Мотети на один та два голоси з синфонією для двох скрипок… Книга третя''), Венеція 1629
* ''Salmi brevi a otto voci'' ((Короткі псалми на вісім голосів''), Венеція, 1629
* ''Cantade et arie a voce sola… Libro quarto'' (''Кантати та арії на сольний голос… Книга четверта''), Венеція, 1629
* ''Messa et salmi concertati a tre voci'' (''Меса та концертні псалми на три голоси''), Венеція, 1630
* ''Raccolta terza… de Messa et salmi… a due, tre et quattro voci'' (''Третя збірка… меси та псалмів… на два, три та чотири голоси''), Венеція, 1630
* ''Il sesto libro de motetti a due, tre et quattro voci'' (''Шоста книга мотетів на два, три та чотири голоси''), Венеція, 1630
<ref>Детальний перелік творів Гранді див. у статті під редакцією J. Roche та R. Miller у The New Grove Dictionary (ed. 2001).</ref>

== Примітки ==
{{примітки}}

== Бібліографія ==
* The Monteverdi companion, a cura di D. Arnold — N. Fortune, London 1985, pp. 118–121, 185, 216, 224, 236 s.
* La musica sacra in Lombardia nella prima metà del Seicento, a cura di A. Colzani — A. Luppi — M. Padoan, Como 1987, pp. 370, 372, 394
* A. Gabrieli e il suo tempo. Atti del Convegno internazionale, Venezia… 1985, під редакцією F. Degrada, Firenze 1987, pp. 44–215
* Storia della musica, IV, L. Bianconi, Il Seicento, Torino 1991, pp. 97, 127 ss., 152
* The letters of Claudio Monteverdi, a cura di D. Stevens, London 1995, ad indicem
* The New Grove Dict. of music and musicians (ed. 2001), X, pp. 283–287.

== Джерела ==
* [http://www.treccani.it/enciclopedia/alessandro-grandi_%28Dizionario-Biografico%29/ Біографічний Словник Італійців (Dizionario Biografico degli Italiani) — том 58 (2002)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161003235716/http://www.treccani.it/enciclopedia/alessandro-grandi_(Dizionario-Biografico)/ |date=3 жовтня 2016 }}{{ref-it}}

== Посилання ==
* [http://www.youtube.com/watch?v=obFU7Rpo4lg Alessandro Grandi, O quam tu pulchra es (О як ти прекрасна) — YouTube] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210101092920/https://www.youtube.com/watch?v=obFU7Rpo4lg |date=1 січня 2021 }}
* [http://www.youtube.com/watch?v=se8HMOsmaGw Alessandro Grandi — Ave maris stella — LIVE — YouTube] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160923230250/https://www.youtube.com/watch?v=se8HMOsmaGw |date=23 вересня 2016 }}
* {{ChoralWiki|Alessandro Grandi}}
* {{IMSLP|id=category:Grandi, Alessandro}}
* [http://www.mutopiaproject.org/cgibin/make-table.cgi?Composer=GrandiA Free scores] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100929104327/http://www.mutopiaproject.org/cgibin/make-table.cgi?Composer=GrandiA |date=29 вересня 2010 }} на {{iw|Mutopia Project|Mutopia Project|en|Mutopia Project}}
* [http://www.ex.ua/view/16367532?r=16367500 MP3 для ознайомлення (лише UA-X)]{{Недоступне посилання|date=червень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Гранді Алессандро}}
[[Категорія:Італійські композитори]]
[[Категорія:Композитори епохи Бароко]]
[[Категорія:Композитори XVII століття]]
[[Категорія:Уродженці Феррари]]
[[Категорія:Померли в Бергамо]]
[[Категорія:Померли від чуми]]

title: Основна інформація

Дата народження: березень 1590[…]

Місце народження: Феррара

Місце смерті: Бергамо

Причина смерті: чума

Громадянство: Італія

Національність: італієць

Професія: композитор, капельмейстер

Вчителі: Джованні Кроче і Джованні Ґабріелі

Жанр: мотет, кантата, меса, мадригал

Колективи: Музична капела Собору Сан Марко

Співпраця: Клаудіо Монтеверді


text:
# Всесвітній день слуху
Всесвітній день слуху — це кампанія, яку щороку проводить Управління з профілактики сліпоти та глухоти Всесвітньої організації охорони здоров'я (ВООЗ). Заходи проводяться по всьому світу, а 3 березня у Всесвітній організації охорони здоров'я проводиться захід. Завданням кампанії є обмін інформацією та просування заходів щодо запобігання втрати слуху та вдосконалення слухової допомоги. Перший захід був проведений у 2007 році. До 2016 року він був відомий як Міжнародний день догляду за вухами. Щороку ВООЗ обирає тему, розробляє навчальні матеріали та робить їх у вільному доступі кількома мовами. Вона також координує та повідомляє про події по всьому світу.

## 2021 рік
Тема кампанії на 2021 рік — Слух для всіх. Випуск Всесвітньої доповіді про слух запланований на 3 березня 2021 року. Це загальний заклик до дій для вирішення проблем втрати слуху та захворювань вух протягом усього життя. [Архівовано 3 березня 2021 у Wayback Machine.]

## 2020 рік
Тема кампанії на 2020 рік — «Слух для життя. Не дозволяйте втраті слуху обмежувати вас». Вибір теми Всесвітньою організацією охорони здоров'я висловлює ключове повідомлення про те, що своєчасне та ефективне втручання може забезпечити можливість людям із вадами слуху реалізувати весь свій потенціал. Вона визнає, що на всіх життєвих етапах спілкування та хороший стан слуху пов'язують нас між собою, нашими громадами та світом. Вона підкреслює, що відповідні та своєчасні втручання можуть полегшити доступ до освіти, працевлаштування та спілкування. На жаль, в усьому світі вушної та слухової допомоги недостатньо, і ВООЗ стверджує, що всі системи охорони здоров'я повинні включати засоби слухової та слухової допомоги. Одним із продуктів, який вийшов у рамках кампанії 2020 року, був звіт ВООЗ щодо базового вушного та слухового апарату. [Архівовано 3 березня 2021 у Wayback Machine.]

## Попередні роки
2019: Темою кампанії на 2019 рік була «Перевір свій слух», оскільки дані як із розвинутих країн, так і з країн, що розвиваються, свідчать про те, що значна частина тягаря, пов'язаного з втратою слуху, походить від неадресованих труднощів зі слухом.
Дослідження, проведене у Великій Британії, показує, що лише 20 % тих, хто має проблеми зі слухом, звертаються за лікуванням. Дослідження, проведене в Південній Африці, повідомило, що особи, які мають проблеми зі слухом, чекають від 5 до 16 років на пошук діагнозу та лікування. Було зареєстровано двісті дев'яносто одну подію/захід із 81 країни, які будуть описані в їхньому щорічному звіті. На святкування 25 лютого 2019 р. ВООЗ запустила hearWHO, безкоштовну програму для мобільних пристроїв, яка дозволяє людям регулярно перевіряти слух та втручатися достроково у разі втрати слуху. Додаток орієнтований на тих, хто ризикує втратити слух або хто вже відчуває деякі симптоми, пов'язані з втратою слуху.
Wiki4WorldHearingDay2019, редагування, було частиною кампанії у 2019 році, щоб полегшити внесок вмісту, пов'язаного зі слухом, до Вікіпедії кількома мовами. Про діяльність повідомлялося на інформаційній панелі Вікімедіа та узагальнювались кілька публікацій. Крім того, відбулася зустріч із презентаціями дослідників із HEAR у Цинциннаті, із Національного інституту охорони праці та здоров'я, Національного центру з вроджених вад та інвалідності розвитку та Національного центру охорони навколишнього середовища, Центрів контролю за захворюваннями та профілактика, резидентом Вікіпедії від Національного інституту безпеки та гігієни праці та консультантом Вікіпедії з Кокрани.
2018: Темою Всесвітнього дня слуху у 2018 році було «Почуй майбутнє», щоб висвітлити оцінки збільшення кількості людей із вадами слуху у всьому світі протягом найближчих десятиліть.
2017: Темою Всесвітнього дня слуху у 2017 році була «Акція щодо втрати слуху: зробіть обґрунтовану інвестицію», яка зосередилася на економічному впливі втрати слуху.
2016: Темою Всесвітнього дня слуху у 2016 році було «Втрата слуху у дітей: дійте зараз, ось як!» яка надавала інформацію про заходи охорони здоров'я, які можуть запобігти значному відсотку випадків втрати слуху у дітей.
2015: Темою Всесвітнього дня слуху було «Зробити слухання безпечним», який звернув увагу на проблему шуму, що спричиняє втрату слуху через рекреаційний вплив.

title: Всесвітній день слуху

wikitext:
[[Файл:World_Hearing_Day-LOGO_high_def.jpg|альт=World Hearing Day logo|міні|Логотип Всесвітнього дня слуху]]
'''Всесвітній день слуху''' — це кампанія, яку щороку проводить Управління з профілактики сліпоти та глухоти [[Всесвітня організація охорони здоров'я|Всесвітньої організації охорони здоров'я]] (ВООЗ). Заходи проводяться по всьому світу, а 3 березня у Всесвітній організації охорони здоров'я проводиться захід. Завданням кампанії є обмін інформацією та просування заходів щодо запобігання [[Втрата слуху|втрати слуху]] та вдосконалення слухової допомоги. Перший захід був проведений у 2007 році.<ref name="WHO2016">{{Cite web|url=https://www.who.int/pbd/deafness/world-hearing-day/en/|title=World Hearing Day: 3 March|website=WHO|accessdate=16 січня 2017|archive-date=12 грудня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191212011917/https://www.who.int/pbd/deafness/world-hearing-day/en/}}</ref> До 2016 року він був відомий як '''Міжнародний день догляду за вухами'''.<ref>{{Cite web|title=International Ear Care Day: 3 March|url=https://www.who.int/pbd/deafness/news/IECD/en/|website=WHO|accessdate=22 вересня 2016|archive-date=7 грудня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161207040046/http://www.who.int/pbd/deafness/news/IECD/en/}}</ref> Щороку ВООЗ обирає тему, розробляє навчальні матеріали та робить їх у вільному доступі кількома мовами. Вона також координує та повідомляє про події по всьому світу.

== 2021 рік ==
Тема кампанії на 2021 рік — Слух для всіх. Випуск Всесвітньої доповіді про слух запланований на 3 березня 2021 року. Це загальний заклик до дій для вирішення проблем втрати слуху та захворювань вух протягом усього життя.[https://www.who.int/news-room/events/detail/2021/03/03/default-calendar/world-hearing-day-2021-hearing-care-for-all] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210303174847/https://www.who.int/news-room/events/detail/2021/03/03/default-calendar/world-hearing-day-2021-hearing-care-for-all |date=3 березня 2021 }}

== 2020 рік ==
[[Файл:Wiki4worldhearingday_logo.jpg|альт=|міні|Логотип для Wiki4WorldHearingDay2019]]
Тема кампанії на 2020 рік — «Слух для життя. Не дозволяйте втраті слуху обмежувати вас».<ref>{{Cite web|url=https://www.who.int/news-room/events/detail/2020/03/03/default-calendar/world-hearing-day-2020-hearing-for-life|accessdate=11 грудня 2019|title=World hearing day 2020: Hearing for life|archive-date=17 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220517021536/https://www.who.int/news-room/events/detail/2020/03/03/default-calendar/world-hearing-day-2020-hearing-for-life}}</ref> Вибір теми Всесвітньою організацією охорони здоров'я висловлює ключове повідомлення про те, що своєчасне та ефективне втручання може забезпечити можливість людям із [[Втрата слуху|вадами слуху реалізувати]] весь свій потенціал. Вона визнає, що на всіх життєвих етапах спілкування та хороший стан слуху пов'язують нас між собою, нашими громадами та світом. Вона підкреслює, що відповідні та своєчасні втручання можуть полегшити доступ до освіти, працевлаштування та спілкування. На жаль, в усьому світі вушної та слухової допомоги недостатньо, і ВООЗ стверджує, що всі системи охорони здоров'я повинні включати засоби слухової та слухової допомоги. Одним із продуктів, який вийшов у рамках кампанії 2020 року, був звіт ВООЗ щодо базового вушного та слухового апарату.[https://apps.who.int/iris/bitstream/handle/10665/331171/9789240001480-eng.pdf] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210303210008/https://apps.who.int/iris/bitstream/handle/10665/331171/9789240001480-eng.pdf |date=3 березня 2021 }}

== Попередні роки ==
2019: Темою кампанії на 2019 рік була «Перевір свій слух», оскільки дані як із розвинутих країн, так і з країн, що розвиваються, свідчать про те, що значна частина тягаря, пов'язаного з втратою слуху, походить від неадресованих труднощів зі слухом.<ref>{{Cite journal|last=The Lancet|date=2017-12-02|title=Hearing loss: time for sound action|journal=The Lancet|language=en|volume=390|issue=10111|pages=2414|doi=10.1016/S0140-6736(17)33097-0|issn=0140-6736|pmid=29208294|doi-access=free}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.who.int/deafness/world-hearing-day/2019/en/|title=World Hearing Day 2019|accessdate=11 грудня 2019|archive-date=19 жовтня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211019014948/https://www.who.int/deafness/world-hearing-day/2019/en/}}</ref>

Дослідження, проведене у Великій Британії, показує, що лише 20 % тих, хто має проблеми зі слухом, звертаються за лікуванням.<ref>{{Cite journal|last=A|first=Davis|last2=P|first2=Smith|last3=M|first3=Ferguson|last4=S|first4=Stephens|last5=I|first5=Gianopoulos|date=2007-11-07|title=Acceptability, benefit and costs of early screening for hearing disability: a study of potential screening tests and models|journal=Health Technology Assessment|language=EN|volume=11|issue=42|doi=10.3310/hta11420|issn=2046-4924|pmid=17927921|doi-access=free}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.asha.org/Articles/Untreated-Hearing-Loss-in-Adults/|title=Untreated Hearing Loss in Adults—A Growing National Epidemic|website=American Speech-Language-Hearing Association|language=en|accessdate=2018-12-21|archive-date=1 листопада 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191101174233/https://www.asha.org/Articles/Untreated-Hearing-Loss-in-Adults/}}</ref> Дослідження, проведене в Південній Африці, повідомило, що особи, які мають проблеми зі слухом, чекають від 5 до 16 років на пошук діагнозу та лікування.<ref>{{Cite journal|last=Ratanjee-Vanmali|first=Husmita|last2=Swanepoel|first2=De Wet|last3=Laplante-Lévesque|first3=Ariane|year=2018|title=Characteristics, behaviours and readiness of persons seeking hearing healthcare online|journal=International Journal of Audiology|volume=58|issue=2|pages=1–9|doi=10.1080/14992027.2018.1516895|pmid=30289050|doi-access=free}}</ref> Було зареєстровано двісті дев'яносто одну подію/захід із 81 країни, які будуть описані в їхньому щорічному звіті. На святкування 25 лютого 2019 р. ВООЗ запустила hearWHO, безкоштовну програму для мобільних пристроїв, яка дозволяє людям регулярно перевіряти слух та втручатися достроково у разі втрати слуху.<ref>{{Cite web|title=WHO {{!}} hearWHO|url=https://www.who.int/deafness/hearWHO/en/|website=WHO|accessdate=11 грудня 2019|archive-date=20 січня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200120173332/https://www.who.int/deafness/hearWHO/en/}}</ref> Додаток орієнтований на тих, хто ризикує втратити слух або хто вже відчуває деякі симптоми, пов'язані з втратою слуху.

[[metawiki:Wiki4WorldHearingDay2019|Wiki4WorldHearingDay2019]], [[Вікімарафон|редагування]], було частиною кампанії у 2019 році, щоб полегшити внесок вмісту, пов'язаного зі слухом, до Вікіпедії кількома мовами. Про діяльність повідомлялося на [[wmfdashboard:courses/International Society of Audiology/Edit-a-Thon for World Hearing Day 2019|інформаційній панелі Вікімедіа]] та узагальнювались кілька публікацій.<ref>{{Cite journal|last=Morata|first=Thais C.|last2=Chadha|first2=Shelly|date=2019-05-05|title=Make Quality Hearing Health Information Available to All|url=http://insights.ovid.com/crossref?an=00025572-201905000-00002|journal=The Hearing Journal|language=en|volume=72|issue=5|pages=6|doi=10.1097/01.HJ.0000559493.29061.35|issn=0745-7472|doi-access=free|accessdate=3 березня 2021|archive-date=9 грудня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191209223840/https://insights.ovid.com/crossref?an=00025572-201905000-00002}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.who.int/docs/default-source/documents/world-hearing-day-2019-activities-report.pdf?sfvrsn=1c5aedbf_2|accessdate=11 грудня 2019|title=World Hearing Day 2019 – Report of Activities|archive-date=7 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210807102355/https://www.who.int/docs/default-source/documents/world-hearing-day-2019-activities-report.pdf?sfvrsn=1c5aedbf_2}}</ref> Крім того, відбулася зустріч із презентаціями дослідників із [[wikiversity:HEAR in Cincinnati|HEAR у Цинциннаті]], із [[Національний інститут охорони праці (NIOSH)|Національного інституту охорони праці та здоров'я]], [[Національний центр із вроджених вад та інвалідності розвитку|Національного центру з вроджених вад та інвалідності розвитку]] та [[Центри з контролю та профілактики захворювань у США|Національного центру охорони навколишнього середовища]], [[Центри з контролю та профілактики захворювань у США|Центрів контролю за захворюваннями та профілактика]], резидентом Вікіпедії від Національного інституту безпеки та гігієни праці та консультантом Вікіпедії з [[Кокранівська співпраця|Кокрани]].

2018: Темою Всесвітнього дня слуху у 2018 році було «Почуй майбутнє», щоб висвітлити оцінки збільшення кількості людей із вадами слуху у всьому світі протягом найближчих десятиліть.<ref>{{Cite web|url=https://www.who.int/deafness/world-hearing-day/whd-2018/en/|accessdate=11 грудня 2019|title=3 March 2018: World Hearing Day|archive-date=7 травня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210507022131/http://www.who.int/deafness/world-hearing-day/whd-2018/en/}}</ref>

2017: Темою Всесвітнього дня слуху у 2017 році була «Акція щодо втрати слуху: зробіть обґрунтовану інвестицію», яка зосередилася на економічному впливі втрати слуху.<ref>{{Cite web|title=World Hearing Day 2019|url=https://www.who.int/deafness/world-hearing-day/2017/en/|website=World Health Organization|accessdate=11 грудня 2019|archive-date=18 жовтня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191018120900/https://www.who.int/deafness/world-hearing-day/2017/en/}}</ref>

2016: Темою Всесвітнього дня слуху у 2016 році було «Втрата слуху у дітей: дійте зараз, ось як!» яка надавала інформацію про заходи охорони здоров'я, які можуть запобігти значному відсотку випадків втрати слуху у дітей.<ref>{{Cite web|title=WHO {{!}} 3 March 2016: World Hearing Day|url=https://www.who.int/deafness/world-hearing-day/2016/en/|website=WHO|accessdate=11 грудня 2019|archive-date=20 квітня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190420232508/https://www.who.int/deafness/world-hearing-day/2016/en/}}</ref>

2015: Темою Всесвітнього дня слуху було «Зробити слухання безпечним», який звернув увагу на проблему [[Втрата слуху, спричинена шумом|шуму, що спричиняє втрату слуху]] через рекреаційний вплив.<ref>{{Cite web|title=WHO {{!}} Make Listening Safe|url=https://www.who.int/deafness/activities/MLS/en/|website=WHO|accessdate=11 грудня 2019|archive-date=20 жовтня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201020154606/https://www.who.int/deafness/activities/MLS/en/}}</ref>

== Див. також ==
* [[Слух]]
* [[Втрата слуху]]
* [[Тинітус|Шум у вухах]]
* [[Проблеми зі здоров'ям музикантів]]

== Список літератури ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* [[Всесвітня організація охорони здоров'я]], профілактика сліпоти та глухоти, [https://www.who.int/pbd/deafness/world-hearing-day/en/ Всесвітній день слуху.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191212011917/https://www.who.int/pbd/deafness/world-hearing-day/en/ |date=12 грудня 2019 }}
* Запис [https://niosh-connect.adobeconnect.com/pgdva8putmif/ зустрічі 2019 року] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190914190723/https://niosh-connect.adobeconnect.com/pgdva8putmif/ |date=14 вересня 2019 }} для кампанії Wiki4WorldHearingDay2019.
* [https://www.who.int/pbd/deafness/activities/MLS/en/ Зробіть слухання безпечним] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150227041628/http://www.who.int/pbd/deafness/activities/MLS/en/ |date=27 лютого 2015 }}, ініціатива Всесвітньої організації охорони здоров'я щодо сприяння практикам безпечного слухання

[[Категорія:Аудіологія]]
[[Категорія:Слух]]
[[Категорія:Всесвітня організація охорони здоров'я]]


text:
# Жавгур
Жавгур (рум. Javgur) — село в Молдові в Чимішлійському районі. Є центром однойменної комуни, до складу якої також входять села Артімоновка та Максімень.

title: Жавгур

wikitext:
{{Населений пункт Молдови
| тип                    = село
| назва                  = Жавгур
| місцева назва          = {{lang-mo|Javgur}}
| прапор =
| опис прапора =
| герб =
| опис герба =
| зображення =
| зображення_розмір =
| зображення_підпис =
| розташування =
| опис розташування =
| mapx =
| mapy =
| marksize =
| район = [[Чимішлійський район]]
| комуна = Жавгур
| засноване =
| перша згадка =
| агломерація =
| статус =
| поділ =
| населення = 1627 ([[2004]])<ref>{{cite web|url=http://www.statistica.md/public/files/Recensamint/Recensamintul_populatiei/vol_1/2_Populatia_pe_sexe_localit_ro.xls|title=Перепис населення 2004 року|accessdate=14-09-2011|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150924120315/http://www.statistica.md/public/files/Recensamint/Recensamintul_populatiei/vol_1/2_Populatia_pe_sexe_localit_ro.xls|archivedate=24-09-2015|deadurl=yes}}</ref>
| площа =
| ref-площа =
| густота =
| поштові індекси =
| код = 241
| координати = {{coord|46|32|21|N|28|36|50|E|scale:100000|display=inline,title}}
| висота =
| водойма = [[Ялпуг (річка)|Ялпуг]]
| етнікон =
| станція =
| відстань =
| залізниця р =
| ref-залізниця р =
| автошлях р =
| ref-автошлях р =
| фізична р =
| ref-фізична р =
| залізниця с =
| фізична с =
| автошлях с =
| міста-побратими =
| день населеного пункту =
| адреса =
| вебсторінка  =
| примар = Віктор Вакарчук
| ремарки =
}}
'''Жавгур''' ({{lang-mo|Javgur}}) — [[село]] в [[Молдова|Молдові]] в [[Чимішлійський район|Чимішлійському районі]]. Є центром однойменної комуни, до складу якої також входять села [[Артімоновка]] та [[Максімень]].

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Чимішлійський район}}

{{Moldova-geo-stub}}

{{Портали|Молдова|Географія}}

[[Категорія:Села Молдови]]

title: Основні дані

Країна: Молдова

Район: Чимішлійський район

Комуна: Жавгур

Водойма: Ялпуг

title: Відстань

Відстань:
До районного центру
До Кишинева

title: Місцева влада

Примар: Віктор Вакарчук

title: Ідентифікатори і посилання

title: Карта

Карта: ЖавгурЖавгур (Молдова)


text:
# Рон Аллум
Рон Аллум (нар. 22 березня 1949) — дизайнер підводних човнів, печерний дайвер та винахідник.
Аллум вважається одним із найдосвідченіших у світі печерних дайверів . У 1983 році він очолив експедицію до печери Коклбідді на рівнині Налларбор в Австралії. Експедиція досягла світового рекорду — 6,24 км (3,88 миля) в печерну систему.
Аллум співпрацював з Джеймсом Кемероном у проекті прямого ефіру з уламків Титаніка в 2005 році. Це передбачало проектування та будівництво 6 000 м (20 000 фут) волоконно-оптичної системи зв'язку до поверхні.
Еллум спроектував підводний човен Deepsea Challenger, який доставив Джеймса Кемерона в Challenger Deep . Це найнижча точка на Землі, дно Маріанської западини, 11 км нижче рівня моря. Це рекордне дослідження відбулося 26 березня 2012 р.
У 2013 році Аллум був національним фіналістом « Старшого австралійця року» (англ. "Senior Australian of the Year") .

title: Рон Аллум

wikitext:
{{Особа
|дата народження   = {{birth date and age|df=yes|1949|3|22}}
|діти              = 2
}}

'''Рон Аллум''' (нар. 22 березня 1949) — дизайнер підводних човнів, печерний дайвер та винахідник.

Аллум вважається одним із найдосвідченіших у світі печерних дайверів . У 1983 році він очолив експедицію до печери Коклбідді [[Налларбор|на рівнині Налларбор]] в Австралії. Експедиція досягла світового рекорду — {{Convert|6.24|km|abbr=on}} в печерну систему.<ref name="jcdsc">{{Cite web|title=James Cameron's Deep Sea challenge: Ron Allum|url=http://www.deepseachallenge.com/the-team/ron-allum/|date=2015|publisher=National Geographic|accessdate=28 грудня 2015|archive-date=2015-12-09|archive-url=https://web.archive.org/web/20151209180818/http://www.deepseachallenge.com/the-team/ron-allum/}}</ref>

Аллум співпрацював з [[Джеймс Кемерон|Джеймсом Кемероном]] у проекті прямого ефіру з уламків ''[[Титанік]]а'' в 2005 році. Це передбачало проектування та будівництво {{Convert|6000|m|abbr=on}} волоконно-оптичної системи зв'язку до поверхні.<ref name="lotdra">{{Cite web|title=Legend of the deep: Ron Allum|url=http://www.australiangeographic.com.au/topics/science-environment/2013/03/legend-of-the-deep-ron-allum|date=27 березня 2013|publisher=Australian Geographic|accessdate=28 грудня 2015}}</ref>

Еллум спроектував підводний човен [[Deepsea Challenger|Deepsea Challenger,]] [[Джеймс Кемерон|який доставив Джеймса Кемерона]] в [[Безодня Челленджера|Challenger Deep]] . Це найнижча точка на Землі, дно [[Маріанський жолоб|Маріанської западини]], 11 км нижче рівня моря. Це рекордне дослідження відбулося 26 березня 2012 р.<ref name="lotdra"/>

У 2013 році Аллум був національним фіналістом « Старшого австралійця року» (англ. "Senior Australian of the Year") .<ref>{{Cite web|title=Honour Roll: Ron Allum|url=http://www.australianoftheyear.org.au/honour-roll/?view=fullView&recipientID=931|date=2013|publisher=National Australia Day Council|accessdate=28 грудня 2015|archive-date=2016-03-04|archive-url=https://web.archive.org/web/20160304093211/http://www.australianoftheyear.org.au/honour-roll/?view=fullView&recipientID=931}}</ref>

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Посилання ==

* [http://www.ronallum.com/ Рон Аллум]
* [https://archive.today/20130130075027/http://movies.nytimes.com/person/578374/Ron-Allum/filmography Фільмографія Рона Аллума]
[[Категорія:Персоналії:Новий Південний Уельс]]
[[Категорія:Народились 1949]]

title: Рон Аллум

Народився: 22 березня 1949 (76 років) · Новий Південний Вельс, Австралія

Країна: Австралія

Місце проживання: Сідней

Діяльність: інженер, винахідник

Знання мов: англійська


text:
# Беліт
Беліт — штучний мінерал, що формується в процесі рівномірного випалу до спікання сировини певного складу при отриманні портландцементного клінкеру.
Являє собою двокальцієвий силікат 2CaOSi02 з вмістом 1-3% домішок і включень у вигляді оксидів заліза, алюмінію, магнію, хрому та ін., Складає разом з ними твердий розчин.
При звичайних темп-рах Б. достатньо термодинамічно стійкий, стабільний, що не активно взаємодіє з водою цементного тесту, забезпечуючи високу міцність при сприятливих умовах тільки після довгого терміну тверднення каменю. Стандартна молярна енергія Гіббса у Б. дорівнює 2194,64 кДж / моль, ентальпія 2310 кДж / моль, ентропія 127,7 Дж / моль.
У відбитому світлі кристали Б. мають округлу форму з щільними або зруйнованими краями, злегка бурувате забарвлення, пов'язане з присутністю оксиду заліза; густина 3,28 г / см3.

title: Беліт

wikitext:
[[File:BeliteXtalStruc.jpg|thumb|250px|Спрощена кристалічна структура беліту]]

'''Беліт''' — штучний [[мінерал]], що формується в процесі рівномірного випалу до спікання сировини певного складу при отриманні [[портландцемент]]ного [[клінкер]]у.

Являє собою двокальцієвий силікат 2CaOSi02 з вмістом 1-3% домішок і включень у вигляді оксидів заліза, алюмінію, магнію, хрому та ін., Складає разом з ними [[твердий розчин]].

При звичайних темп-рах Б. достатньо термодинамічно стійкий, стабільний, що не активно взаємодіє з водою цементного тесту, забезпечуючи високу міцність при сприятливих умовах тільки після довгого терміну тверднення каменю. Стандартна молярна енергія Гіббса у Б. дорівнює 2194,64 кДж / моль, ентальпія 2310 кДж / моль, ентропія 127,7 Дж / моль.

У відбитому світлі кристали Б. мають округлу форму з щільними або зруйнованими краями, злегка бурувате забарвлення, пов'язане з присутністю оксиду заліза; [[густина]] 3,28 г / см3.

== Джерела ==
* [https://web.archive.org/web/20140807044925/http://stroy-spravka.ru/belit Беліт]

[[Категорія:Силікати (мінерали)]]