text:
# Сенокос (Благоєвградська область)
Сеноко́с (болг. Сенокос) — село в Благоєвградській області Болгарії. Входить до складу громади Сімітлі.

## Населення
За даними перепису населення 2011 року у селі проживали 40 осіб, з них 35 осіб (92,1%) — болгари.
Розподіл населення за віком у 2011 році:
Динаміка населення:

wikiname: ukwiki

title: Сенокос (Благоєвградська область)

in_language: uk

wikitext:
{{Otheruses|Сенокос}}
{{НП Болгарії
 | назва                 = Сенокос
 | статус                = село
 | місцева_назва         = {{lang-bg|Сенокос}}
 | герб                  =
 | прапор                =
 | зображення            =
 | зображення_підпис     =
 | область               = [[Благоєвградська область]]
 | община                = [[Сімітлі (община)|Сімітлі]]
 | община_кмет           =
 | община_кмет_партія    =
 | кметство              =
 | кмет                  =
 | кмет_партія           =
 | код_ЕКАТТЕ            = 66247
 | широта                = 41.8314
 | довгота               = 23.2305
 | висота                = 940
 | населення             = 40
 | населення_рік         = 2011
 | населення_джерело     =
 | площа                 =
 | поштові_індекси       = 2752
 | телефонний_код        = 0748
 | вебсторінка           =
 | фізична_о             = 23
 | фізична_о_джерело     = <ref name="відстані">Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref>
 | фізична_с             = 96
 | фізична_с_джерело     = <ref name="відстані"/>
}}'''Сеноко́с''' ({{lang-bg|Сенокос}}) — село в [[Благоєвградська область|Благоєвградській області]] [[Болгарія|Болгарії]]. Входить до складу громади [[Сімітлі (громада)|Сімітлі]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Болгарії (2011)|перепису населення 2011 року]] у селі проживали {{formatnum:40}} осіб, з них 35 осіб (92,1%) — [[болгари]]<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и самоопределение по етническа принадлежност към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Fdhrysbu?url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|archivedate=05.04.2013|deadurl=no}}</ref>.

Розподіл населення за віком у 2011 році<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и възраст към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Irx9OSLX?url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|archivedate=14.08.2013|deadurl=no}}</ref>:
{{Демографія/розподіл за віком
| макс=7
| всього=40
| 0-4=0
| 5-9=0
| 10-14=0
| 15-19=1
| 20-24=0
| 25-29=0
| 30-34=0
| 35-39=0
| 40-44=2
| 45-49=3
| 50-54=3
| 55-59=7
| 60-64=3
| 65-69=5
| 70-74=7
| 75-79=3
| 80-84=5
| 85+=1
}}

Динаміка населення<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=4270&ezik=bul|title=Национален статистически институт. Справка за населението на с. Сенокос, общ. Симитли, обл. Благоевград|language=болгарською|accessdate=2012-01-23|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Isi5jon2?url=http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=4270|archivedate=2013-08-15|deadurl=no}}</ref>:
{{Демографія/Населення Болгарії
|Ширина зображення  = 440
|Максимум шкали     = 600
|Крок більшої шкали = 100
|Крок меншої шкали  = 20
|1934 = 511
|1946 = 528
|1956 = 465
|1965 = 300
|1975 = 121
|1985 = 76
|1992 = 72
|2001 = 74
|2011 = 40
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Благоєвградська область|Сімітлі}}
{{Bulgaria-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Болгарія}}

[[Категорія:Села Благоєвградської області]]

title: Сенокос · болг. Сенокос

Країна: Болгарія

Область: Благоєвградська область

Община: Сімітлі

title: Відстань

Відстань:
До обласного центру
До Софії

фізична:
23 км
96 км

title: Розташування

Розташування: СенокосСенокос (Болгарія)


text:
# Норт-Сітьюейт (Массачусетс)
Норт-Сітьюейт (англ. North Scituate) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Плімут штату Массачусетс. Населення — 5414 особи (2020).

## Географія
Норт-Сітьюейт розташований за координатами 42°12′46″ пн. ш. 70°45′59″ зх. д. / 42.21278° пн. ш. 70.76639° зх. д. (42.212807, -70.766295).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 9,86 км², з яких 9,70 км² — суходіл та 0,16 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкало 5077 осіб у 1866 домогосподарствах у складі 1393 родин. Густота населення становила 515 осіб/км².  Було 1962 помешкання (199/км²).
Расовий склад населення:
| - 97,0 % — білих - 0,7 % — азіатів - 0,5 % — чорних або афроамериканців - 0,1 % — корінних американців |

До двох чи більше рас належало 1,1 %. Частка іспаномовних становила 1,2 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 27,6 % — особи молодші 18 років, 56,6 % — особи у віці 18—64 років, 15,8 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 43,9 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 93,0 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 86,6 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 134 132 долари США (медіана — 99 505), а середній дохід на одну сім'ю — 161 624 долари (медіана — 135 096). Медіана доходів становила 99 531 долар для чоловіків та 61 607 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 4,0 % осіб, у тому числі 1,5 % дітей у віці до 18 років та 6,4 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 2396 осіб. Основні галузі зайнятості: науковці, спеціалісти, менеджери — 22,3 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 21,1 %, фінанси, страхування та нерухомість — 14,4 %, роздрібна торгівля — 9,1 %.

title: Норт-Сітьюейт (Массачусетс)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Норт-Сітьюейт
|оригінальна назва  = {{lang-en|North Scituate}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Baked, North Scituate MA.jpg
|опис зображення= <!-- A kitchen store in North Scituate -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Массачусетс
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Плімут (округ, Массачусетс)|Плімут]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 9,86
|висота центру НП   = 4
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 514,91
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 781
|поштовий індекс        = 02060
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 2549165
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Норт-Сітьюейт''' ({{lang-en|North Scituate}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Плімут (округ, Массачусетс)|Плімут]] штату [[Массачусетс]]. Населення — 5414 особи (2020).

== Географія ==
Норт-Сітьюейт розташований за координатами {{Coord|42|12|46|N|70|45|59|W|type:city_region:US-DE}} (42.212807, -70.766295){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 9,86 км², з яких 9,70 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,16 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2010 = 5077
| 2020 = 5414
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкало {{formatnum:5077}} осіб у {{formatnum:1866}} домогосподарствах у складі {{formatnum:1393}} родин. [[Густота населення]] становила 515 осіб/км².  Було 1962 помешкання (199/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 97,0 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,7 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,5 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,1 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
|}
До двох чи більше рас належало 1,1 %. Частка іспаномовних становила 1,2 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 27,6 % — особи молодші 18 років, 56,6 % — особи у віці 18—64 років, 15,8 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 43,9 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 93,0 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 86,6 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:134132}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:99505}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:161624}} долари (медіана — {{formatnum:135096}}). Медіана доходів становила {{formatnum:99531}} долар для чоловіків та {{formatnum:61607}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 4,0 % осіб, у тому числі 1,5 % дітей у віці до 18 років та 6,4 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:2396}} осіб. Основні галузі зайнятості: науковці, спеціалісти, менеджери — 22,3 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 21,1 %, фінанси, страхування та нерухомість — 14,4 %, роздрібна торгівля — 9,1 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Плімут (округ, Массачусетс)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Массачусетсу]]
[[Категорія:Населені пункти округу Плімут (Массачусетс)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Массачусетс

Округ: Плімут

Висота центру: 4 м

Густота населення: 514,91 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4

OSM: ↑1840540 ·R (Плімут)


text:
# Вила-Ярузькі
Вила-Ярузькі — село в Україні, у Бабчинецькій сільській громаді Могилів-Подільського району Вінницької області. Населення становить 514 осіб.

## Історія села
Історія про село Вила-Ярузьські надрукована в 1893 р. в Трудах Подольського єпархіального історико-статистичного комітету. Село розташовано серед гір, що оточують село зі всіх сторін, при злитті двох річок Лозової та Мурафи. Остання розділяє село на дві частини й в кінці села з'єднується з річкою Лозовою в одно русло. Від цього, можливо, і виникла назва «Вила». Можливо Вилами–Ярузьськими названо село ще тому, що розташовано воно близько містечка Яруги. Перша згадка в документах у 15 столітті за 5 липнем. Найближча станція залізниці Могилів за 20 верст. Місцевість волога. Земля пісковита, частиною чорнозем.
Населення православні. Число парафіянин в 1899 р. 674 чоловіків та 719 жінок. Всі вони селяни-землероби.
Маєток належав колись магнатам Любомирським, які передали його панам Матковським, потім володіли Белінські (Йосип Степанович Белінський. Жив у маєтку. Землі 502 дес., під маєток 15 дес., рільної. 462, лісу 25 га), Боголюбови, був пан і Шаргородський.
Перший храм побудований в 1690 р. на гроші парафіянин і проіснував два століття. Він згорів і на його місці звели кам'яний хрест. Священником в 1840 роках був Симковський. Він судився з Матковським за примус селян додатково відробляти панщину.
В 1887 р. почали та в 1891 р. освятили новий храм (на балці дата 1888 р.) з дуба грушанського лісу, на честь святителя Миколая (архітектор В. В. Сазонов). Служив тоді молодий Володимир Попов, студент Подільської духовної семінарії. Рукоположили його в 1888 р. у 20 років. Зібрані кошти селян 10 тис. рублів. Старовинна ікона св. Миколая є чудотворною та ікона Божої Матері, що знаходиться в с. Довжок. В селі був бронзовий дзвін 1774 р. з написом «Домна Анна…» на латині. Він висів біля криниці поруч з будинком Мелешко. Його вкрали у 1990 роках. Землі церковної під маєтком 2 дес 560 саж, ріллі 30 дес. Ці землі виділив в 18 ст. князь Любомирський.
Причтові побудови зроблені в 1886 р. на кошти Єпархіального будівничої компанії за допомогою селян. Церква потребує ремонту. Церковна школа існує з 1890 р. у своєму будинку (кошти селян (згоріла)).
Олексій (Олександр) Лук'янович Боголюбов
В середині 19 ст. він купив маєток у Маньковського (після розкріпачення). Доктор медицини, юрист. Він був призначений мировим суддею Ямп. Уїзду Каменсько-Подільського повіту, Бабчинеської волості. Садиба була обнесена великим муром. До цього дня збереглись величезні турецькі підвали-льохи. До 1930 року ще існувала кам'яна брама-вхід жовтого кольору. Мав практику як юрист, мировий суддя. Допомагав селянам добиватися своїх прав. З маєтку одна дорога вела зі шляху, інша доріжка вела на місток через Лозову на Грушанську гору, що вела в Могилів. Землі 212 дес. 1141 саж, пахот. 163 дес. 162 саж, лісу 15 дес. 108 саж, 33 дес. 103 саж. Лікував болгарських солдатів. Троє померли від ран. Могили з гранітними пам'ятниками поруйновані на цвинтарі в 30 роки.
Дружина Катерина Андріївна Боголюбова була вчителькою, повитухою (приймала дітей при родах). У неї були свої п'ятеро чи шестеро дітей. Один син в Києві медик, другий у Петербурзі сільськогосподарник. Славилась вона і тим, що могла вигнати «бишигу» (запалення на обличчі, що лікується бабками-екстрасенсами). Землі в неї було 400 дес. 1548 саж., маєток 12 дес., 1380 саж., рильної 285 дес., 181 саж., ліса 27 дес., 1160 саж., неудобій 749 1733 саж. В 1911—1912 р. Боголюбова продала свою землю поземельному банку, який і продав землю на виплату селянам, а свій будинок продала земству для 4 класної школи.
Цвинтар напроти церкви тому, що під час розливів Мурафи переїхати на лівий берег, де було кладовище, було не можливо.
У володінні Боголюбових був і Халасів ліс над гранітними скалами. Він тягнеться до скіфського городища. Далі йде Паданів ліс аж до Скорочого яру, де Біла кирниця. Тут в лісі була Боголюбова дача, сторожка, з великим садом, та ямами-будівлями, де тримали гуси. Тому і яр називався Гусячий. Кажуть, що тут багато печер, що завалилися. Тут було знайдено ріг носорога, зброї скіфських та козацьких часів. Кожний шмат поля мав свою назву. Гора Кобила, а далі від стінки (лісок в яру) Попове поле, брід через річку Попова кладка, а далі починалася дорога, а далі водоспад.
7 (20) листопада 1917 року, відповідно до Третього Універсалу Української Центральної Ради, увійшло до складу Української Народної Республіки.
12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області» увійшло до складу Бабчинецької сільської громади.
19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Чернівецького району, село увійшло до складу новоутвореного Могилів-Подільського району.

## Відомі люди
- Вдовиченко Сергій Михайлович (нар. 1939) — український поет, педагог, науковець.
- Горбатюк Володимир Тимофійович (1912—1953) — український історик.

## Пам'ятки
- Ландшафтний заказник місцевого значення Мурафа

title: Вила-Ярузькі

wikitext:
{{Село
| назва           = Вила-Ярузькі
| область         = [[Вінницька область]]
| район           = [[Могилів-Подільський район]]
| громада         = [[Бабчинецька сільська громада]]
| рада            = [[Бабчинецька сільська рада]]
| код КОАТУУ      = 0524982001
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       = 1680
| населення       = 514
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           = 2,463
| ref-площа       =
| щільність       = 208,69
| поштовий індекс = 24130
| телефонний код  = 4357
| координати      = {{coord|48|26|42|N|28|2|24|E|scale:30000|display=inline,title}}
| lat_deg         = 48|
| lat_min         = 26|
| lat_sec         = 42
| lon_deg         = 28|
| lon_min         = 2|
| lon_sec         = 24
| висота          = 138
| ref-висота      =
| водойма         = [[Мурафа (річка)|Мурафа]], [[Лозова (притока Мурафи)|Лозова]]
| адреса          = 24132, Вінницька обл., Могилів-Подільський р-н., с. Бабчинці, вул. Незалежності, буд. 13
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
}}
'''Вила-Ярузькі''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Бабчинецька сільська громада|Бабчинецькій сільській громаді]] [[Могилів-Подільський район|Могилів-Подільського району]] [[Вінницька область|Вінницької області]]. Населення становить 514 осіб.

== Історія села ==
Історія про село Вила-Ярузьські надрукована в 1893 р. в Трудах Подольського єпархіального історико-статистичного комітету. Село розташовано серед гір, що оточують село зі всіх сторін, при злитті двох річок [[Лозова (притока Мурафи)|Лозової]] та [[Мурафа (річка)|Мурафи]]. Остання розділяє село на дві частини й в кінці села з'єднується з річкою Лозовою в одно [[Річище|русло]]. Від цього, можливо, і виникла назва «Вила». Можливо Вилами–Ярузьськими названо село ще тому, що розташовано воно близько містечка Яруги. Перша згадка в документах у 15 столітті за 5 липнем. Найближча станція залізниці Могилів за 20 верст. Місцевість волога. Земля пісковита, частиною чорнозем.

Населення православні. Число парафіянин в 1899 р. 674 чоловіків та 719 жінок. Всі вони селяни-землероби.

Маєток належав колись магнатам Любомирським, які передали його панам Матковським, потім володіли Белінські (Йосип Степанович Белінський. Жив у маєтку. Землі 502 дес., під маєток 15 дес., рільної. 462, лісу 25 га), Боголюбови, був пан і Шаргородський.

Перший храм побудований в 1690 р. на гроші парафіянин і проіснував два століття. Він згорів і на його місці звели кам'яний хрест. Священником в 1840 роках був Симковський. Він судився з Матковським за примус селян додатково відробляти панщину.

В 1887 р. почали та в 1891 р. освятили новий храм (на балці дата 1888 р.) з дуба грушанського лісу, на честь святителя Миколая (архітектор [[Сазонов Василь Васильович|В. В. Сазонов]]<ref name="БЮСС">{{Cite web |url=https://xn--90ax2c.xn--p1ai/catalog/005289_000028_4D34F934-46BA-4F3C-BF29-1201DEBDA0F9/viewer/?page=308 |title=Барановский Г. В. Юбилейный сборник сведений о деятельности бывших воспитанников Института гражданских инженеров (Строительного училища) 1842—1892. С. 299 |accessdate=14 вересня 2018 |archive-date=14 вересня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180914203841/https://xn--90ax2c.xn--p1ai/catalog/005289_000028_4D34F934-46BA-4F3C-BF29-1201DEBDA0F9/viewer/?page=308 }}</ref>). Служив тоді молодий Володимир Попов, студент Подільської духовної семінарії. Рукоположили його в 1888 р. у 20 років. Зібрані кошти селян 10 тис. рублів. Старовинна ікона св. Миколая є чудотворною та ікона Божої Матері, що знаходиться в с. Довжок. В селі був бронзовий дзвін 1774 р. з написом «Домна Анна…» на латині. Він висів біля криниці поруч з будинком Мелешко. Його вкрали у 1990 роках. Землі церковної під маєтком 2 дес 560 саж, ріллі 30 дес. Ці землі виділив в 18 ст. князь Любомирський.

Причтові побудови зроблені в 1886 р. на кошти Єпархіального будівничої компанії за допомогою селян. Церква потребує ремонту. Церковна школа існує з 1890 р. у своєму будинку (кошти селян (згоріла)).
Олексій (Олександр) Лук'янович Боголюбов
В середині 19 ст. він купив маєток у Маньковського (після розкріпачення). Доктор медицини, юрист. Він був призначений мировим суддею Ямп. Уїзду Каменсько-Подільського повіту, Бабчинеської волості. Садиба була обнесена великим муром. До цього дня збереглись величезні турецькі підвали-льохи. До 1930 року ще існувала кам'яна брама-вхід жовтого кольору. Мав практику як юрист, мировий суддя. Допомагав селянам добиватися своїх прав. З маєтку одна дорога вела зі шляху, інша доріжка вела на місток через Лозову на Грушанську гору, що вела в Могилів. Землі 212 дес. 1141 саж, пахот. 163 дес. 162 саж, лісу 15 дес. 108 саж, 33 дес. 103 саж. Лікував болгарських солдатів. Троє померли від ран. Могили з гранітними пам'ятниками поруйновані на цвинтарі в 30 роки.

Дружина Катерина Андріївна Боголюбова була вчителькою, повитухою (приймала дітей при родах). У неї були свої п'ятеро чи шестеро дітей. Один син в Києві медик, другий у Петербурзі сільськогосподарник. Славилась вона і тим, що могла вигнати «бишигу» (запалення на обличчі, що лікується бабками-екстрасенсами). Землі в неї було 400 дес. 1548 саж., маєток 12 дес., 1380 саж., рильної 285 дес., 181 саж., ліса 27 дес., 1160 саж., неудобій 749 1733 саж. В 1911—1912 р. Боголюбова продала свою землю поземельному банку, який і продав землю на виплату селянам, а свій будинок продала земству для 4 класної школи.

Цвинтар напроти церкви тому, що під час розливів Мурафи переїхати на лівий берег, де було кладовище, було не можливо.

У володінні Боголюбових був і Халасів ліс над гранітними скалами. Він тягнеться до скіфського городища. Далі йде Паданів ліс аж до Скорочого яру, де Біла кирниця. Тут в лісі була Боголюбова дача, сторожка, з великим садом, та ямами-будівлями, де тримали гуси. Тому і яр називався Гусячий. Кажуть, що тут багато печер, що завалилися. Тут було знайдено ріг носорога, зброї скіфських та козацьких часів. Кожний шмат поля мав свою назву. Гора Кобила, а далі від стінки (лісок в яру) Попове поле, брід через річку Попова кладка, а далі починалася дорога, а далі водоспад.

<abbr>7</abbr> [[20 листопада|(20) листопада]] [[1917]] року, відповідно до [[Третій Універсал Української Центральної Ради|Третього Універсалу Української Центральної Ради]], увійшло до складу [[Українська Народна Республіка|Української Народної Республіки]]<ref>{{Cite web |url=https://static.rada.gov.ua/site/const/universal-3.html |title=(IІІ) УНІВЕРСАЛ УКРАЇНСЬКОЇ ЦЕНТРАЛЬНОЇ РАДИ |website=static.rada.gov.ua |access-date=2025-07-16}}</ref>.

12 червня [[2020]] року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області» увійшло до складу Бабчинецької сільської громади<ref>{{Cite web |url=https://www.kmu.gov.ua/npas/pro-viznachennya-administrativnih-centriv-ta-zatverdzhennya-teritorij-teritorialnih-gromad-vinnickoyi-oblasti-707-120620 |title=Кабінет Міністрів України - Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області |last= |website=www.kmu.gov.ua |language=ua |archive-url=https://web.archive.org/web/20210304163245/https://www.kmu.gov.ua/npas/pro-viznachennya-administrativnih-centriv-ta-zatverdzhennya-teritorij-teritorialnih-gromad-vinnickoyi-oblasti-707-120620 |archive-date=4 березня 2021 |accessdate=2021-10-31}}</ref>.

19 липня [[2020]] року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації [[Чернівецький район (Вінницька область)|Чернівецького району]], село увійшло до складу новоутвореного Могилів-Подільського району<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>.

== Відомі люди ==
* [[Вдовиченко Сергій Михайлович]] ({{н}} 1939) — український [[поет]], [[педагогіка|педагог]], [[науковець]].
* [[Горбатюк Володимир Тимофійович]] (1912—1953) — український [[історик]].

== Пам'ятки ==
*Ландшафтний заказник місцевого значення [[Мурафа (заказник)|Мурафа]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* Ви́ла-Яру́зькі // [[Історія міст і сіл Української РСР]] : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974 — том Вінницька область / А.Ф. Олійник (голова редколегії тому), 1972 : 788с. — С.448

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/vinnickaja/3563 Погода в селі Вила-Ярузькі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111220085414/http://weather.in.ua/ua/vinnickaja/3563 |date=20 грудня 2011 }}
* [http://vila-yaruzki.rada.info Офіційний сайт Вила-Ярузської сільської ради]{{Недоступне посилання|date=березень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [https://www.youtube.com/watch?v=mLO8KZ5O4JI ЗНИКАЮЧІ ЧЕРНІВЦІ |Вила-Ярузькі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201213125625/https://www.youtube.com/watch?v=mLO8KZ5O4JI&gl=US&hl=en |date=13 грудня 2020 }}

{{Refimprove|date=травень 2014}}
{{Бабчинецька сільська громада}}{{Vinnytsa-geo-stub}}
{{Могилів-Подільський район}}
[[Категорія:Села Вінницької області]]

title: село Вила-Ярузькі

Країна: Україна

Область: Вінницька область

Район: Могилів-Подільський район

Тер. громада: Бабчинецька сільська громада

title: Основні дані

Густота населення: 208,69 осіб/км²

title: Географічні дані

Водойми: Мурафа, Лозова

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Вила-Ярузькі

title: Мапа

Мапа: Вила-Ярузькі у Вікісховищі


text:
# Козьма Олександр Іванович
Олександр Іванович Козьма (12 грудня 1871 — †1945, Каліш) — генерал-хорунжий Армії УНР.

## Життєпис
Народився в хут. Очеретяний (нині не існує) Братолюбівської волості Олександрівського повіту Херсонської губернії — на сьогодні територія входить до складу Долинського району Кіровоградської обл. Походить з родини український поміщиків.
Освіту здобув в Псковському кадетському корпусі. Учасник російсько-японської війни 1904-05 pp. У роки Першої світової війни 1914-18 — полковник, командир інженерного полку російської армії.

### На службі Україні
Влітку і восени 1917 брав активну участь в українізації військових фронтових частин, формуванні українського війська. З листопада 1917- начальник відділу зв'язку Українського Генерального Військового штабу Української Центральної Ради в Києві.
У січні-лютому 1918, Козьма як старшина Запорізької дивізії воював на більшовицькому фронті. З березня 1918 — командир інженерного полку, корпусний інженер Запорізького Корпусу у Харкові. У добу Директорії УНР призначений помічником начальника технічних військ Армії УНР. В грудні 1919 — травні 1920 — учасник Першого Зимового походу Армії УНР. Деякий час виконував обов'язки інспектора військових електротехнічних шкіл.
З 1921 знаходився у складі інтернованих частин української армії у Каліші. В 1920-Х рр. став організатором системи таборової освіти, був викладачем Станичної гімназії ім. Т. Шевченка до її закриття 1937.

## Вшанування пам'яті
В Долинській існує вулиця Олександра Козьми.
В травні 2016 в місті Олександрії було названо вулицю на честь Олександра Козьми.

title: Козьма Олександр Іванович

wikitext:
{{Військовик2
| ім'я                = Олександр Іванович Козьма
| оригінал імені      =
| портрет             = Козьма Олександр Іванович.jpg
| розмір              = 250пкс
| підпис              =
| дата народження     = 12.12.1871
| місце народження    = хут. Очеретяний [[Олександрійський повіт]] [[Херсонська губернія]]
| дата смерті         = 1945
| місце смерті        = [[Каліш]]
| причина смерті      =
| національність      = [[українець]]
| університет         =
| ступінь             =
| прізвисько          =
| країна              = {{UNR}}
| вид збройних сил    = {{fАрміяУНР}}
| рід військ          =
| роки служби         = [[1918]]–[[1937]]
| звання              = {{Ранг|країна=РІА|звання=Полковник}}
{{Ранг|країна=УНР|звання=Генерал-хорунжий}}
| формування          =
| командування        = командир інженерного полку, [[Запорізький корпус Армії УНР|Запорізького Корпусу]]
| битви               = [[Російсько-японська війна]]
[[Перша світова війна]]
[[Радянсько-українська війна]]:
* [[Перший Зимовий похід]]
| нагороди            =
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Хрест Симона Петлюри}}
{{!}}-
{{!}} {{Орден Святого Володимира 3 ступеня}}{{!!}}{{Орден Святого Володимира 4 ступеня}}
{{!}}-
{{!}} {{Орден Святої Анни 3 ступеня}}{{!!}}{{Орден Святої Анни 4 ступеня}}
{{!}}-
{{!}} {{Орден Святого Станіслава 2 ступеня}}{{!!}} {{Орден Святого Станіслава 3 ступеня}}
{{!)}}
}}
{{Однофамільці|Козьма}}
'''Олександр Іванович Козьма''' ([[12 грудня]] [[1871]] — †1945, [[Українське Військове Кладовище у Каліші|Каліш]]) — [[генерал-хорунжий]] Армії [[УНР]].

== Життєпис ==
Народився в хут. Очеретяний (нині не існує) [[Братолюбівська волость|Братолюбівської волості]] [[Олександрійський повіт|Олександрівського повіту]] [[Херсонська губернія|Херсонської губернії]] — на сьогодні територія входить до складу [[Долинський район (Кіровоградська область)|Долинського району]] Кіровоградської обл. Походить з родини український поміщиків.

Освіту здобув в Псковському кадетському корпусі. Учасник російсько-японської війни 1904-05 pp. У роки Першої світової війни 1914-18 — [[полковник]], командир інженерного полку російської армії.

=== На службі Україні ===
Влітку і восени 1917 брав активну участь в українізації військових фронтових частин, формуванні українського війська. З листопада 1917- начальник відділу зв'язку [[Український генеральний військовий штаб|Українського Генерального Військового штабу]] [[Українська Центральна Рада|Української Центральної Ради]] в Києві.

У січні-лютому 1918, Козьма як старшина Запорізької дивізії воював на більшовицькому фронті. З березня 1918 — командир інженерного полку, корпусний інженер [[Запорізький корпус Армії УНР|Запорізького Корпусу]] у Харкові. У добу [[Директорія Української Народної Республіки|Директорії УНР]] призначений помічником начальника технічних військ Армії УНР. В грудні 1919 — травні 1920 — учасник [[Перший зимовий похід|Першого Зимового походу]] Армії [[УНР]]. Деякий час виконував обов'язки інспектора військових електротехнічних шкіл.

З [[1921]] знаходився у складі інтернованих частин української армії у [[Каліш (табір інтернованих)|Каліші]]. В 1920-Х рр. став організатором системи таборової освіти, був викладачем Станичної гімназії ім. Т. Шевченка до її закриття 1937.

== Вшанування пам'яті ==
В [[Долинська|Долинській]] існує [[вулиця Олександра Козьми]]<ref>{{Cite web |url=http://dolmiskrada.org.ua/arhiv-rishen-iii-sesii-vii-sklikannya.html |title=Рішення Долинської міської ради Про перейменування вулиць, провулків міста Долинська від 12 лютого 2016 року № 119 |accessdate=21 березня 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160403154537/http://dolmiskrada.org.ua/arhiv-rishen-iii-sesii-vii-sklikannya.html |archivedate=3 квітня 2016 |deadurl=yes }}</ref>.

В травні 2016 в місті [[Олександрія|Олександрії]] було названо вулицю на честь Олександра Козьми<ref>{{Cite web |url=https://docs.google.com/spreadsheets/d/1w3e4fag5qAKuzqyRA3wXginLewMcIvWkhWL8E3_vWSA/edit#gid=0 |title=Перейменування в Олександрії |accessdate=26 Травня 2016 |archive-date=27 Січня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170127062955/https://docs.google.com/spreadsheets/d/1w3e4fag5qAKuzqyRA3wXginLewMcIvWkhWL8E3_vWSA/edit#gid=0 }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Тинченко.ОК армії УНР|К}}
* {{Тинченко.ОК армії УНР.2|К}}
* {{ДІУ|К}}
* {{grwar|4442}}
* Список підполковникам по старшинству. Складено по 15.05.1913. С-Петербург, 1913
* Список полковникам по старшинству. Складено по 01.08.1916. Петроград, 1916
* [http://vijsko.milua.org/k2.htm Українське військо у XX-ХХІ сторіччі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070701185114/http://vijsko.milua.org/k2.htm |date=1 Липня 2007 }}
* [http://esu.com.ua/search_articles.php?id=8003 ЕСУ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180828001818/http://esu.com.ua/search_articles.php?id=8003 |date=28 Серпня 2018 }}
* Український військовий цвинтар в Каліші (Польща) — https://web.archive.org/web/20180902084240/http://szczypiorno.info/informacje/historia/cmentarz-ukrainski/
{{Кавалери Хреста Симона Петлюри}}
[[Категорія:Учасники російсько-японської війни]]
[[Категорія:Російські військовики Першої світової війни]]
[[Категорія:Учасники Першого Зимового походу]]
[[Категорія:Люди, на честь яких названо вулиці]]
[[Категорія:Уродженці Долинського району (Кіровоградська область)]]
[[Категорія:Генеральний штаб армії УНР]]

title: Загальна інформація

Народження: 12 грудня 1871 · хут. Очеретяний Олександрійський повіт Херсонська губернія

Смерть: 1945 · Каліш

Національність: українець

title: Військова служба

Приналежність: УНР

Вид ЗС: Армія УНР

Війни / битви: Російсько-японська війна · Перша світова війна · Радянсько-українська війна: - Перший Зимовий похід

title: Командування

Командування: командир інженерного полку, Запорізького Корпусу

title: Нагороди та відзнаки

Орден Святого Володимира 3 ступеня: Орден Святого Володимира 4 ступеня

Орден Святої Анни 3 ступеня: Орден Святої Анни 4 ступеня

Орден Святого Станіслава 2 ступеня: Орден Святого Станіслава 3 ступеня


text:
# Вільяласан
Вільяласан (ісп. Villalazán) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Кастилія-і-Леон, у провінції Самора. Населення — 333 особи (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 200 км на північний захід від Мадрида, 13 км на схід від Самори.

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

title: Вільяласан

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Вільяласан
 | місцева_назва       = ''Villalazán''
 | прапор              =
 | герб                =
 | автономна_спільнота = [[Кастилія-і-Леон]]
 | провінція           = [[Самора (провінція)|Самора]]
 | комарка             =
 | широта              = 41.494
 | довгота             = -5.589
 | висота              = 680
 | населення           = 333
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 15,04
 | густота             = 22,14
 | поштові_індекси     = 49158
 | телефонний_код      = 34 980
 | код_INE             = 49245
 | мер                 = Марія Ісабель Переро Льямас
 | рік_обрання         = 2007
 | www                 =
}}
'''Вільяласан''' ({{lang-es|Villalazán}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Кастилія-і-Леон]], у провінції [[Самора (провінція)|Самора]]. Населення — {{formatnum:333}} особи (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 200 км на північний захід від [[Мадрид]]а, 13 км на схід від [[Самора|Самори]].

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Villalazán}}

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Самора}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Самора]]

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Кастилія-і-Леон

Провінція: Самора

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Марія Ісабель Переро Льямас (з 2007)


text:
# Гуцало Олександр Семенович
Олександр Семенович Гуцало (1911—1946) — учасник Другої світової війни, штурман 845-го винищувального авіаційного полку 269-ї винищувальної авіаційної дивізії 4-ї повітряної армії 2-го Білоруського фронту, капітан. Герой Радянського Союзу.

## Біографія
Народився 7 березня (20 березня за новим стилем) 1917 року в м. Актюбінську Російської імперії, пізніше Казахської РСР, нині Республіки Казахстан, в родині робітника. Українець.
Закінчив 8 класів Актюбінської залізничної школи. Після цього його батьки переїхали до міста Тихорєцька Краснодарського краю, де Олександр навчався на робітфаку і одночасно займався в аероклубі. Працював токарем.
У Червоній Армії з 1937 року. Закінчив Грозненському авіаційну школу стрільців-бомбардирів, а в 1941 — Енгельськую військову авіаційну школу пілотів. У боях Другої світової війни з грудня 1941 року. Член ВКП(б) з 1945 року.
Штурман 845-го винищувального авіаційного полку капітан Олександр Гуцало здійснив 494 бойових вильотів, провів 52 повітряних бої, збив особисто 11 та в групі 2 літаки противника.
Після війни продовжував служити у Військово-Повітряних Силах СРСР.
Помер 28 січня 1946 року.

## Нагороди
- Звання Героя Радянського Союзу присвоєно 15 травня 1946 року.
- Нагороджений орденом Леніна, трьома орденами Червоного Прапора, орденами Олександра Невського, Вітчизняної війни 1-го ступеня, а також медалями.

## Пам'ять
- На будівлі ПТУ № 12 в Тихорєцьку Герою встановлена меморіальна дошка.
- в честь Гуцала названа вулиця в Актобе (Казахстан)

title: Гуцало Олександр Семенович

wikitext:
{{військовик}}
'''Олександр Семенович Гуцало''' ([[1911]]—[[1946]]) — учасник Другої світової війни, штурман 845-го винищувального авіаційного полку 269-ї винищувальної авіаційної дивізії 4-ї повітряної армії 2-го Білоруського фронту, [[Капітан (військове звання)|капітан]]. [[Герой Радянського Союзу]].

== Біографія ==
Народився [[7 березня]] ([[20 березня]] за новим стилем) [[1917]] року в м. [[Актобе|Актюбінську]] Російської імперії, пізніше Казахської РСР, нині Республіки Казахстан, в родині робітника. [[Українці|Українець]].

Закінчив 8 класів Актюбінської залізничної школи. Після цього його батьки переїхали до міста [[Тихорєцьк|Тихорєцька]] Краснодарського краю, де Олександр навчався на [[Робітничий факультет|робітфаку]] і одночасно займався в [[Аероклуб|аероклубі]]. Працював токарем.

У Червоній Армії з 1937 року. Закінчив Грозненському авіаційну школу стрільців-бомбардирів, а в 1941 — Енгельськую військову авіаційну школу пілотів. У боях Другої світової війни з грудня 1941 року. Член [[Комуністична партія Радянського Союзу|ВКП(б)]] з 1945 року.

Штурман 845-го винищувального авіаційного полку капітан Олександр Гуцало здійснив 494 бойових вильотів, провів 52 повітряних бої, збив особисто 11 та в групі 2 літаки противника.

Після війни продовжував служити у Військово-Повітряних Силах СРСР.

Помер [[28 січня]] [[1946]] року.

== Нагороди ==

* Звання Героя Радянського Союзу присвоєно [[15 травня]] [[1946]] року.
* Нагороджений орденом Леніна, трьома орденами Червоного Прапора, орденами Олександра Невського, Вітчизняної війни 1-го ступеня, а також медалями.

== Пам'ять ==

* На будівлі [[Професійно-технічне училище|ПТУ]] № 12 в [[Тихорєцьк|Тихорєцьку]] Герою встановлена [[меморіальна дошка]].
* в честь Гуцала названа вулиця в [[Актобе]] (Казахстан)

== Посилання ==

* {{Warheroes.ru|id=16581}}{{Проверено|17|06|2013|User=Arachn0}}
* [http://az-libr.ru/index.shtml?Persons&3LP/4dd155f7/index Гуцало Олександр Семенович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304063150/http://az-libr.ru/index.shtml?Persons&3LP%2F4dd155f7%2Findex |date=4 березня 2016 }}.
* [http://pavelskaz.ru/118.html Гуцало Олександр Семенович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200410200035/http://pavelskaz.ru/118.html |date=10 квітня 2020 }}.
* [http://airaces.narod.ru/all13/guzalo.htm Гуцало Олександр Семенович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200410200031/http://airaces.narod.ru/all13/guzalo.htm |date=10 квітня 2020 }}.

{{Герої Радянського Союзу}}

{{Портали|Біографії|СРСР}}

[[Категорія:Члени КПРС]]
[[Категорія:Радянські льотчики Другої світової війни]]
[[Категорія:Капітани авіації (СРСР)]]
[[Категорія:Українці Казахстану]]
[[Категорія:Персоналії:Краснодарський край]]

title: Гуцало Олександр Семенович

Народження: 20 березня 1917 · Актобе, Тургайська область, Російська імперія

Смерть: 28 січня 1946 (28 років) · Республіка Польща

Поховання: Великопольське воєводство

Країна: СРСР

Партія: КПРС

Звання: майор

Нагороди: Герой Радянського Союзу · орден Леніна · орден Червоного Прапора · орден Олександра Невського (СРСР) · орден Вітчизняної війни I ступеня


text:
# Diporiphora amphiboluroides
Diporiphora amphiboluroides — вид ігуаноподібних ящірок родини агамових (Agamidae). Ендемік Австралії.

## Опис
Diporiphora amphiboluroides — невелика ящірка, довжина якої без врахування хвоста становить 95 мм, а разом з довгим, тонким хвостом — 250 мм. Смугасте, сіро-коричневе забарвлення допомагає ящірці маскуватися в заростях мульги.

## Поширення і екологія
Diporiphora amphiboluroides мешкають у внутрішніх районах Західної Австралії, а також в прибережних районах від Ексмутської затоки до затоки Шарк-Бей. Вони живуть в заростях мульги та в інших акацієвих лісах, трапляться на деревах та серед опалого листя на землі. Живляться переважно термітами, а також невеликою кількістю рослинності.

title: Diporiphora amphiboluroides

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Diporiphora amphiboluroides''
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=iucn>{{IUCN|id=83491681|title=Diporiphora amphiboluroides|assessors=[[BirdLife International]]|year=2016|version=2022.2|accessdate=22 травня 2023}}</ref>
| image =
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| subordo = [[Ігуаноподібні]] (Iguania)
| familia = [[Агамові]] (Agamidae)
| subfamilia = [[Amphibolurinae]]
| genus = ''[[Diporiphora]]''
| species = '''''D. amphiboluroides'''''
| binomial = ''Diporiphora amphiboluroides''
| binomial_authority =[[Arthur Henry Shakespeare Lucas|Lucas]] & [[Charles Frost (naturalist)|Frost]], 1902
| synonyms =''Caimanops amphiboluroides''
| range_map =
| range_map_caption =
| wikispecies = Diporiphora amphiboluroides
| commonscat = Diporiphora amphiboluroides
| commons = Diporiphora amphiboluroides
}}
'''''Diporiphora amphiboluroides''''' — вид [[Ігуаноподібні|ігуаноподібних]] [[Ящірки|ящірок]] родини [[Агамові|агамових]] (Agamidae)<ref>{{NRDB species|genus=Diporiphora|species=amphiboluroides}}</ref>. [[Ендемік]] [[Австралія|Австралії]].

== Опис ==
''Diporiphora amphiboluroides'' — невелика ящірка, довжина якої без врахування хвоста становить 95 мм, а разом з довгим, тонким хвостом — 250 мм. Смугасте, сіро-коричневе забарвлення допомагає ящірці маскуватися в заростях мульги.

== Поширення і екологія ==
''Diporiphora amphiboluroides'' мешкають у внутрішніх районах [[Західна Австралія|Західної Австралії]], а також в прибережних районах від {{нп|Ексмутська затока|Ексмутської затоки|en|Exmouth Gulf}} до затоки [[Шарк-Бей]]. Вони живуть в заростях [[Acacia aneura|мульги]] та в інших акацієвих лісах, трапляться на деревах та серед опалого листя на землі. Живляться переважно термітами, а також невеликою кількістю рослинності<ref name="Bush">{{cite book |last=Browne-Cooper |first= Robert|author2=Brian Bush |author3=Brad Maryan |author4=David Robinson  |title= Reptiles and Frogs in the Bush: Southwestern Australia|year= 2007|publisher= [[University of Western Australia]] Press|isbn= 978-1-920694-74-6|pages= 145, 146 }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q1192282}}
{{Плазуни-доробити}}

[[Категорія:Агамові]]
[[Категорія:Тварини, описані 1902]]
[[Категорія:Плазуни Австралії]]
[[Категорія:Ендемічна фауна Австралії]]

title: ?Diporiphora amphiboluroides

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Підряд: Ігуаноподібні (Iguania)

Родина: Агамові (Agamidae)

Підродина: Amphibolurinae

Рід: Diporiphora

Вид: D. amphiboluroides

Вікісховище: Diporiphora amphiboluroides

Віківиди: Diporiphora amphiboluroides


text:
# Ядерна бомба B43
Ядерна бомба B43 — американська термоядерна вільнопадаюча бомба змінної потужності, використовувались на багатьох літаках.
B43 розроблялась з 1956 року Лос-Аламосською національною лабораторією, виробництво почалося в 1959 році. Сама бомба стала на озброєння в квітні 1961 року. До 1965 року загалом було виготовлено близько 2000 одиниць. Деякі варіанти були з парашутним спольнювачем і мали стрічковий парашут.
B43 була виготовлена у двох варіантах Mod 1 і Mod 2, кожна із п’ятьма варіантами продуктивності.  Залежно від версії B43 мав діаметр 45 см, і довжиною – від 3,81 м до 4,15 м.  Різні версії важили від 935 до 960 кг.  Її можна було скидувати з висоти від 90 м з можливостями повітряного вибуху та наземного вибуху.  Вибухова потужність коливалася від 70 кілотон до 1 мегатонни в тротиловому еквіваленті.
В43 використовувала основну конструкцію "цеце"  і кілька конструкцій середини та кінця 1950-х років.
B43 була однією з чотирьох термоядерних вільнопадаючих бомб, які перевозили канадські літаки CF-104 під час служби в Німеччині з червня 1964 по 1972.

## Літаки-носії
Літаки-носії включав більшість винищувачів, бомбардувальників і штурмовиків ВПС США, ВМС США і Корпусу морської піхоти:
- A-3 Skywarrior,
- A-4 Skyhawk,
- A-5 Vigilante,
- A-6 Intruder,
- A-7 Corsair II,
- B-47 Stratojet,
- B-52 Stratofortress,
- B-58A Hustler,
- F-100 Super Sabre,
- F-105 Thunderchief,
- F-4 Phantom II,
- F-104 Starfighter,
- FB-111A стратегічний бомбардувальник,
- F-15E Strike Eagle,
- F-16,
- F/A-18 Hornet

По своїм характеристикам B-1B Lancer також підходив для перевезення B43, хоча залишається незрозумілим, чи був цей літак коли-небудь схвалений для перевезення B43. B43 також передався Королівським ВПС Британії для літаків Канберра і Valiant, призначеними НАТО під командуванням SACEUR.

## Зламана Стріла
B43 ніколи не використовувалась в бою, але вона стала учасником ядерної аварії, коли A-4E Skyhawk, (BuNo 151022), з авіаносця USS Ticonderoga (CVA-14) (з ударної ескадрильї VA-56), був втрачений біля берегів  Японії 5 грудня 1965 року, коли літак впав у води Тихого океану, за 130 км від острова Кікаідзіма, префектура Кагосіма.  Skyhawk викочували з ангарного відсіку номер 2 на ліфт номер 2, коли він викотився через край палуби впав і втонув.  Ні пілот, лейтенант Д.М. Вебстер, ні планер, ні бомба так і не були знайдені.  У той час інформацію про інцидент ніде публічно не поширювали, доки у звіті Міністерства оборони США за 1989 рік не було виявлено, що одна з цих одномегатонних бомб (яку нещодавно зняли з експлуатації та замінили) зникла безвісти. Тоді Японія запитала подробиці інциденту.

## Вихід на пенсію
У 1980-х В43 роках було знято з виробництва, а остання B43 була знята з експлуатації в 1991 році на користь новіших бомб B61 і B83.

title: Ядерна бомба B43

wikitext:
'''Ядерна бомба B43''' — [[США|американська]] [[Термоядерна бомба|термоядерна]] вільнопадаюча бомба змінної потужності, використовувались на багатьох літаках.
[[Файл:Mk43.jpg|праворуч|міні|320x320пкс|Бомба B43 ]]

B43 розроблялась з [[1956]] року [[Лос-Аламоська національна лабораторія|Лос-Аламосською національною лабораторією]], виробництво почалося в [[1959]] році. Сама бомба стала на озброєння в квітні [[1961]] року. До [[1965]] року загалом було виготовлено близько 2000 одиниць. Деякі варіанти були з парашутним спольнювачем і мали стрічковий парашут.

B43 була виготовлена у двох варіантах Mod 1 і Mod 2, кожна із п’ятьма варіантами продуктивності.  Залежно від версії B43 мав діаметр 45 см, і довжиною – від 3,81 м до 4,15 м.  Різні версії важили від 935 до 960 кг.  Її можна було скидувати з висоти від 90 м з можливостями повітряного вибуху та наземного вибуху.  Вибухова потужність коливалася від 70 кілотон до 1 мегатонни в [[Тротиловий еквівалент|тротиловому еквіваленті]].

В43 використовувала основну [[конструкцію "цеце"]]  і кілька конструкцій середини та кінця 1950-х років.

B43 була однією з чотирьох термоядерних вільнопадаючих бомб, які перевозили канадські літаки [[CF-104]] під час служби в Німеччині з червня [[1964]] по [[1972]].
==Літаки-носії==
[[File:Luftwaffe_Museum_F-104_Starfighter_2007.jpg|thumb|Західнонімецький [[Lockheed F-104 Starfighter|F-104G]] з ракетним прискорювачем ZELL-Verfahren і ядерною бомбою B-43, [[Гатоу]], [[Німеччина]].]]
Літаки-носії включав більшість [[Винищувач|винищувачів]], [[Бомбардувальник|бомбардувальників]] і [[Штурмовик|штурмовиків]] [[Повітряні сили США|ВПС США]], [[Військово-морські сили США|ВМС США]] і [[Корпус морської піхоти США|Корпусу морської піхоти]]:
*[[A-3 Skywarrior]],
*[[Douglas A-4 Skyhawk|A-4 Skyhawk]],
*[[A-5 Vigilante]],
*[[Grumman A-6 Intruder|A-6 Intruder]],
*[[Ling-Temco-Vought A-7 Corsair II|A-7 Corsair II]],
*[[Boeing B-47 Stratojet|B-47 Stratojet]],
*[[Boeing B-52 Stratofortress|B-52 Stratofortress]],
*[[Convair B-58 Hustler|B-58A Hustler]],
*[[North American F-100 Super Sabre|F-100 Super Sabre]],
*[[Republic F-105 Thunderchief|F-105 Thunderchief]],
*[[McDonnell Douglas F-4 Phantom II|F-4 Phantom II]],
*[[Lockheed F-104 Starfighter|F-104 Starfighter]],
*[[FB-111A]] стратегічний бомбардувальник,
*[[McDonnell Douglas F-15 Eagle|F-15E Strike Eagle]],
*[[General Dynamics F-16 Fighting Falcon|F-16]],
*[[McDonnell Douglas F/A-18 Hornet|F/A-18 Hornet]]
По своїм характеристикам [[Rockwell B-1 Lancer|B-1B Lancer]] також підходив для перевезення B43, хоча залишається незрозумілим, чи був цей літак коли-небудь схвалений для перевезення B43. B43 також передався [[Повітряні сили Великої Британії|Королівським ВПС Британії]] для літаків [[Канберра літачок|Канберра]] і [[Valiant]], призначеними [[НАТО]] під командуванням [[Штаб Верховного головнокомандувача ОЗС НАТО в Європі|SACEUR]].
==Зламана Стріла==
B43 ніколи не використовувалась в бою, але вона стала учасником ядерної аварії, коли [[Douglas A-4 Skyhawk|A-4E Skyhawk]], (BuNo 151022), з авіаносця [[USS Ticonderoga (CV-14)|USS Ticonderoga]] (CVA-14) (з ударної ескадрильї VA-56), був втрачений біля берегів  [[Японія|Японії]] [[5 грудня]] [[1915|1965 року]], коли літак впав у води [[Тихий океан|Тихого океану,]] за 130 км від острова [[Кікаідзіма]], [[Префектура Каґосіма|префектура Кагосіма]].  Skyhawk викочували з ангарного відсіку номер 2 на ліфт номер 2, коли він викотився через край палуби впав і втонув.  Ні пілот, лейтенант Д.М. Вебстер, ні планер, ні бомба так і не були знайдені.  У той час інформацію про інцидент ніде публічно не поширювали, доки у звіті [[Міністерство оборони США|Міністерства оборони США]] за [[1989]] рік не було виявлено, що одна з цих одномегатонних бомб (яку нещодавно зняли з експлуатації та замінили) зникла безвісти. Тоді Японія запитала подробиці інциденту<ref>{{Cite web|title=Broken Arrows: Nuclear Weapons Accidents {{!}} atomicarchive.com|url=https://www.atomicarchive.com/almanac/broken-arrows/index.html|website=www.atomicarchive.com|accessdate=2022-04-23|archive-date=23 квітня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220423202633/https://www.atomicarchive.com/almanac/broken-arrows/index.html}}</ref>.

==Вихід на пенсію==
У 1980-х В43 роках було знято з виробництва, а остання B43 була знята з експлуатації в [[1991]] році на користь новіших бомб [[B61]] і [[B83]].

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Мангеттенський проєкт}}
{{Ядерна зброя США}}
{{Бібліоінформація}}
{{Weapon-stub}}

[[Категорія:Атомні бомби США]]


text:
# Тури (Полтавський район)
Ту́ри — село в Україні, у Решетилівській міській громаді Полтавського району Полтавської області. Населення становить 194 осіб. До 2020 орган місцевого самоврядування — Лиманська Перша сільська рада.

## Географія
Село Тури примикає до села Лиман Перший, за 0,5 км від села Бузинівщина та за 1,5 км від села Мирне. Селом протікає пересихаючий струмок з загатою.

## Населення

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова       | Кількість | Відсоток |
| ---------- | --------- | -------- |
| українська | 188       | 96.91 %  |
| російська  | 4         | 2.06 %   |
| румунська  | 2         | 1.03 %   |
| Усього     | 194       | 100 %    |

## Історія
12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 721-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Полтавської області», село увійшло до складу Решетилівської міської громади.
19 липня 2020 року, в результаті адміністративно — територіальної реформи та ліквідації Решетилівського району, село увійшло до складу новоутвореного Полтавського району Полтавської області.

title: Тури (Полтавський район)

wikitext:
{{Otheruses|Тури}}
{{Село
| назва           = Тури
| область         = [[Полтавська область]]
| район           = [[Полтавський район]]
| громада         = [[Решетилівська міська громада]]
| рада            = [[Лиманська Перша сільська рада]]
| код КОАТУУ      = 5324281608
| розташування    = Reschetilivskyi.gif
| опис розташування = Тури на карті Решетилівського району
| mapx            = 190
| mapy            = 285
| засновано       =
| населення       = 194
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           =
| ref-площа       =
| щільність       =
| поштовий індекс = 38443
| телефонний код  = 5363
| координати      = {{coord|49|28|37|N|34|6|44|E|scale:100000_region:UA|display=inline,title}}
| lat_deg         = 49|
| lat_min         = 28|
| lat_sec         = 37
| lon_deg         = 34|
| lon_min         = 6|
| lon_sec         = 44
| висота          = 120
| ref-висота      =
| водойма         =
| адреса          = 38400, Полтавська обл., Полтавський р-н, м. Решетилівка, вул. Покровська, 14
| облікова картка = [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=20.10.2003&rf7571=26544 картка]
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}

'''Ту́ри''' — [[село]] в Україні, у [[Решетилівська міська громада|Решетилівській міській громаді]] [[Полтавський район|Полтавського району]] [[Полтавська область|Полтавської області]]. Населення становить 194 осіб. До 2020 орган місцевого самоврядування — [[Лиманська Перша сільська рада]].

== Географія ==
Село ''Тури'' примикає до села [[Лиман Перший (Полтавський район)|Лиман Перший]], за 0,5 км від села [[Бузинівщина]] та за 1,5 км від села [[Мирне (Решетилівська міська громада)|Мирне]]. Селом протікає пересихаючий струмок з загатою.

== Населення ==

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]]{{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="wikitable sortable"
!Мова
!Кількість
!Відсоток
|-
|[[Українська мова|українська]]
|188
|96.91 %
|-
|[[Російська мова|російська]]
|4
|2.06 %
|-
|[[Румунська мова|румунська]]
|2
|1.03 %
|- class="sortbottom"
!Усього
|194
|100 %
|}

== Історія ==
12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 721-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Полтавської області», село увійшло до складу Решетилівської міської громади<ref>{{cite web|url=https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/721-2020-р#Text|title=Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Полтавської області|website=Офіційний портал Верховної Ради України|archive-url=https://web.archive.org/web/20211109133518/https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/721-2020-р#Text|archive-date=9 листопада 2021|accessdate=3 квітня 2021}}</ref>.

19 липня [[2020]] року, в результаті адміністративно — територіальної реформи та ліквідації [[Решетилівський район|Решетилівського району]], село увійшло до складу новоутвореного Полтавського району Полтавської області<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>.

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/poltavskaja/26650 Погода в селі Тури]
{{Решетилівська міська громада}}{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}

[[Категорія:Села Полтавської області]]

title: село Тури

Область: Полтавська область

Район: Полтавський район

Тер. громада: Решетилівська міська громада

Облікова картка: картка

title: Основні дані

title: Географічні дані

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Тури


text:
# 90528 Рейвайт
90528 Рейвайт (90528 Raywhite) — астероїд головного поясу, відкритий 16 березня 2004 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,419.

title: 90528 Рейвайт

wikitext:
{{Планета
| назва = 90528 Рейвайт
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Каталінський огляд]]
| місце відкриття = [[Каталінський огляд]]
| дата відкриття = [[16 березня]] [[2004]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''2004 FE19'''
1992 HP7
2002 VJ48
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|90528|2014.05.13|2013.07.01}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,872187375728 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,254255740915 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,563221558321 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,120538084740
| орбітальний період = 1498,917215187 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,240173370718 °/д
| середня аномалія = 354,2434221388°
| нахил орбіти = 4,796128640976°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 210,3057170584°
| арг_перицентру = 147,9896695753°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 15,0
| спектр_тип =
}}

'''90528 Рейвайт''' (90528 Raywhite) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[16 березня]] [[2004]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,419.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Рейвайт}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (90501-90600)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|90528}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|(90527) 2004 FB15|(90529) 2004 FN19}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 2004]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 90528 Рейвайт

Відкривач: Каталінський огляд

Місце відкриття: Каталінський огляд

Дата відкриття: 16 березня 2004

title: Позначення

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Empusa longicollis
Empusa longicollis — богомол родини емпузові, поширений у країнах східного Середземномор'я.

## Опис
За зовнішньою будовою  дуже схожа на емпузу смугасту. На відміну від останньої має значно довші передньоспинку та виріст на голові.

## Ареал
Відомий з південно-східної Туреччини та Палестини.

title: Empusa longicollis

wikitext:
{{Taxobox
| name = ''Empusa longicollis''
| image =
| image_caption =
| image_width = 240px
| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] (''Eukaryota'')
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Членистоногі]] (Arthropoda)
| subphylum = [[Hexapoda]]
| classis = [[Комахи]] (Insecta)
| ordo = [[Богомоли]] (Mantoptera)
| familia = [[Емпузові]] (Empusidae)
| subfamilia = [[Empusinae]]
| tribus = [[Empusini]]
| genus = [[Емпуза]] (''Empusa'')
| species= '''''E. longicollis'''''
| binomial = ''Empusa longicollis''
| binomial_authority = [[Ramme]], [[1950]]
}}
{{italic title}}
'''''Empusa longicollis''''' — богомол родини [[емпузові]], поширений у країнах східного [[Середземномор'я]].

== Опис ==
За зовнішньою будовою  дуже схожа на [[емпуза смугаста|емпузу смугасту]]. На відміну від останньої має значно довші [[нотум|передньоспинку]] та виріст на голові.

== Ареал ==
Відомий з південно-східної [[туреччина|Туреччини]] та [[палестина|Палестини]].

== Джерела ==
* {{cite book |author=Battiston R., Picciau L., Fontana P., Marshall J. |title=Mantids of the Euro-Mediterranean Area |year=2010 |publisher=WBA Books |url=http://www.biodiversityassociation.org/sito_spa/pdf/book3.pdf |isbn=978-88-903323-1-9 |page=98 |accessdate=2019-01-28 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20150923185948/http://www.biodiversityassociation.org/sito_spa/pdf/book3.pdf |archivedate=2015-09-23 |deadurl=yes }}{{ref-en}}
* [http://mantodea.speciesfile.org/Common/basic/Taxa.aspx?TaxonNameID=1182310 Empusa longicollis. Mantodea Species File (Version 5.0/5.0)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305012527/http://mantodea.speciesfile.org/Common/basic/Taxa.aspx?TaxonNameID=1182310 |date=5 березня 2016 }}{{ref-en}}

{{Mantodea-stub}}
[[Категорія:Емпузиди]]
[[Категорія:Тварини, описані 1950]]
[[Категорія:Богомоли Азії]]
[[Категорія:Фауна Туреччини]]

title: ?Empusa longicollis

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Тип: Членистоногі (Arthropoda)

Підтип: Hexapoda

Клас: Комахи (Insecta)

Ряд: Богомоли (Mantoptera)

Родина: Емпузові (Empusidae)

Підродина: Empusinae

Триба: Empusini

Рід: Емпуза (Empusa)

Вид: E. longicollis


text:
# Воронцов Юлій Михайлович
Юлій Михайлович Воронцов (рос. Юлий Михайлович Воронцов) (7 жовтня 1929, Ленінград — 12 грудня 2007, Москва) — радянський і російський дипломат, 1-й заступник міністра закордонних справ СРСР. Член ЦК КПРС у 1981—1990 роках.

## Біографія
Народився 7 жовтня 1929 року в Ленінграді. У 1952 році закінчив Московський державний інститут міжнародних відносин.
З 1952 року працював в Міністерстві закордонних справ СРСР, з 1954 в радянській дипломатичній місії в США, а потім був аташе в Постійному представництві СРСР в ООН, радник посольства СРСР в США.
У 1963—1965 рр. — радник в представництва СРСР в ООН, брав участь в переговорах з роззброєння в Женеві.
У 1966—1970 роках — радник, у 1970—1977 роках — радник-посланник посольства СРСР у Вашингтоні, округ Колумбія (США).
У 1977—1978 рр. — очолював радянську делегацію на міжнародній зустрічі з безпеки та співробітництва в Європі (Белград).
З 14 грудня 1977 по 20 січня 1983 рр. — Надзвичайний і Повноважний Посол СРСР в Індії.
З 20 січня 1983 по 19 червня 1986 рр. — Надзвичайний і Повноважний Посол СРСР у Франції.
У 1986—1990 роках — 1-й заступник міністра закордонних справ СРСР. Він брав участь в підготовці історичної зустрічі між керівниками СРСР і США Михайла Горбачова і Рональда Рейгана, де був підписаний договір про ліквідацію ракет середньої дальності в Європі (8 грудня 1987)
З 14 жовтня 1988 по 15 вересня 1989 рр. — Надзвичайний і Повноважний Посол СРСР в Афганістані.
З 1990 року по 23 липня 1994 рр. — постійний представник СРСР / Росії в Організації Об'єднаних Націй.
У 1994—1998 рр. — Надзвичайний і Повноважний Посол Росії в США.
У 1998—2000 рр. — радник президента Росії з питань зовнішньої політики.
12 грудня 2007 року помер у Москві. Був похований на Новодівичому кладовищі.

title: Воронцов Юлій Михайлович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Юлій Михайлович Воронцов
| оригінал імені       = {{lang-ru|Юлий Михайлович Воронцов}}
| місце_проживання     =
| інші_імена           =
| псевдонім            =
| прізвисько           =
| зображення           =
| розмір_зображення    =
| підпис_зображення    =
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = 7.10.1929
| місце_народження     =
| дата_смерті          = 12.12.2007
| Alma_mater           = [[Московський державний інститут міжнародних відносин]]
| відомий_(відома)     = [[Дипломат]]
| рід_діяльності       =            =
| посада               = [[Постійні представники Російської Федерації при Організації Об'єднаних Націй|Постійний представник СРСР при ООН]]
| термін               = 1990—1994
| попередник           = [[Бєлоногов Олександр Михайлович]]
| наступник            = [[Лавров Сергій Вікторович]]
}}{{Однофамільці|Воронцов}}
'''Юлій Михайлович Воронцов''' ({{lang-ru|Юлий Михайлович Воронцов}}) ([[7 жовтня]] [[1929]], [[Ленінград]] — [[12 грудня]] [[2007]], [[Москва]]) — радянський і російський [[дипломат]], 1-й заступник міністра закордонних справ СРСР. Член [[Центральний Комітет Комуністичної партії Радянського Союзу|ЦК КПРС]] у 1981—1990 роках.

== Біографія ==
Народився [[7 жовтня]] [[1929]] року в [[Ленінград]]і. У 1952 році закінчив [[Московський державний інститут міжнародних відносин]].

З 1952 року працював в Міністерстві закордонних справ СРСР, з 1954 в радянській дипломатичній місії в США, а потім був аташе в Постійному представництві СРСР в ООН, радник посольства СРСР в США.

У 1963—1965 рр. — радник в представництва СРСР в [[ООН]], брав участь в переговорах з роззброєння в [[Женева|Женеві]].

У 1966—1970 роках — радник, у 1970—1977 роках — радник-посланник посольства СРСР у [[Вашингтон]]і, округ Колумбія (США).

У 1977—1978 рр. — очолював радянську делегацію на міжнародній зустрічі з безпеки та співробітництва в Європі ([[Белград]]).

З 14 грудня 1977 по 20 січня 1983 рр. — Надзвичайний і Повноважний Посол СРСР в [[Індія|Індії]].

З 20 січня 1983 по 19 червня 1986 рр. — Надзвичайний і Повноважний Посол СРСР у [[Франція|Франції]].

У 1986—1990 роках — 1-й заступник міністра закордонних справ [[СРСР]]. Він брав участь в підготовці історичної зустрічі між керівниками СРСР і США Михайла Горбачова і Рональда Рейгана, де був підписаний договір про ліквідацію ракет середньої дальності в Європі (8 грудня 1987)

З 14 жовтня 1988 по 15 вересня 1989 рр. — Надзвичайний і Повноважний Посол [[СРСР]] в [[Афганістан]]і.

З 1990 року по 23 липня 1994 рр. — [[Постійні представники Російської Федерації при Організації Об'єднаних Націй|постійний представник СРСР / Росії в Організації Об'єднаних Націй]].

У 1994—1998 рр. — Надзвичайний і Повноважний Посол Росії в [[Сполучені Штати Америки|США]].

У 1998—2000 рр. — радник президента Росії з питань зовнішньої політики.

12 грудня 2007 року помер у Москві. Був похований на Новодівичому кладовищі.

== Посилання ==
* [http://www.icr.su/rus/museum/founders/umv/ Юлий Михайлович Воронцов (1929—2007)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170913002102/http://www.icr.su/rus/museum/founders/umv/ |date=13 вересня 2017 }}
* [http://www.peoples.ru/state/ambassador/yuly_vorontsov/ www.peoples.ru] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170818091524/http://www.peoples.ru/state/ambassador/yuly_vorontsov/ |date=18 серпня 2017 }}
{{бібліоінформація}}
{{Представники Росії в ООН}}

{{Портали|Біографії|СРСР}}

[[Категорія:Випускники Московського державного інституту міжнародних відносин]]
[[Категорія:Дипломати СРСР]]
[[Категорія:Посли СРСР в Індії]]
[[Категорія:Посли СРСР у Франції]]
[[Категорія:Посли СРСР в Афганістані]]
[[Категорія:Постійні представники СРСР при ООН]]
[[Категорія:Російські дипломати]]
[[Категорія:Посли Росії в США]]

title: рос. Юлий Михайлович Воронцов

Народився: 7 жовтня 1929 · Ленінград, РСФРР, СРСР

Помер: 12 грудня 2007 (78 років) · Москва, Росія

Поховання: Новодівичий цвинтар

Країна: СРСР · Росія

Відомий завдяки: Дипломат

Знання мов: російська

Членство: ЦК КПРС

Посада: Постійний представник СРСР при ООН

Попередник: Бєлоногов Олександр Михайлович

Наступник: Лавров Сергій Вікторович

Нагороди: · Заслужений працівник дипломатичної служби Російської Федераціїd


text:
# Валуйський
Валуйський — колишній населений пункт (у сучасному Вовчанському районі Харківської області).
За часів царської Росії відносився до Вовчанського повіту Харківської губернії. 1864 року на хуторі Валуйському проживало 9 родин — проживало 98 людей (51 чоловік та 47 жінок). Дата зникнення невідома.

title: Валуйський

wikitext:
{{Колишній населений пункт
 | тип             =
 | назва           =Валуйський
 | область         =[[Харківська область]]
 | район           =[[Вовчанський район]]
 | рада            =[[Великобурлуцька селищна рада]]
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | розташування       =
 | опис розташування  =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | засновано       =
 | перша згадка    =
 | існувало до     =
 | зняте з обліку  =20 століття
 | координати      =
  |lat_deg = 50|lat_min = 23|lat_sec = 24
  |lon_deg = 37|lon_min = 15|lon_sec = 43
  |CoordScale             = 50000
|CoordAddon             =
 |розмір карти району     = 300
 | висота          =
 | ref-висота      =
 | водойма         =
 | відстань до сільської ради        =
 | ref-відстань до сільської ради    =
 | станція         =
 | відстань до залізничної станції   =
 | схема           =
 }}
{{Otheruses|Валуйський (значення)}}
'''Валуйський''' — колишній населений пункт (у сучасному Вовчанському районі Харківської області).

За часів царської Росії відносився до [[Вовчанський повіт|Вовчанського повіту]] [[Харківська губернія|Харківської губернії]]. 1864 року на хуторі Валуйському проживало 9 родин — проживало 98 людей (51 чоловік та 47 жінок). Дата зникнення невідома.

== Джерела ==
* Харьковская губерния: Список населенных мест по сведениям 1864 года / Н. Штиглиц. — Санкт-Петербург: Центральный статистический комитет Министерства внутренних дел, 1869. — С. 65. {{ref-ru}}
{{Населені пункти Вовчанського району}}

[[Категорія:Колишні населені пункти Вовчанського району]]

title: Валуйський

Область: Харківська область

Район/міськрада: Вовчанський район

Рада: Великобурлуцька селищна рада

title: Основні дані

Зняте з обліку: 20 століття

title: Географічні дані

title: Карта

Карта: Валуйський


text:
# Ойл-Крік Тауншип (округ Кроуфорд, Пенсільванія)
Ойл-Крік Тауншип (англ. Oil Creek Township) — селище (англ. township) в США, в окрузі Кроуфорд штату Пенсільванія. Населення — 1702 особи (2020).

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у селищі мешкало 1877 осіб у 772 домогосподарствах у складі 539 родин. Було 920 помешкань
Расовий склад населення:
| - 98,4 % — білих - 0,5 % — чорних або афроамериканців - 0,5 % — азіатів - 0,1 % — корінних американців |

До двох чи більше рас належало 0,3 %. Частка іспаномовних становила 0,7 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,7 % — особи молодші 18 років, 62,0 % — особи у віці 18—64 років, 17,3 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 45,4 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 105,8 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 100,7 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 55 232 долари США (медіана — 49 844), а середній дохід на одну сім'ю — 62 246 доларів (медіана — 58 553). Медіана доходів становила 41 133 долари для чоловіків та 35 536 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 8,7 % осіб, у тому числі 14,3 % дітей у віці до 18 років та 7,5 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 866 осіб. Основні галузі зайнятості: виробництво — 29,4 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 25,2 %, роздрібна торгівля — 11,5 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 5,8 %.

wikitext:
{{Otherplaces|Ойл-Крік}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = селище
|українська назва   = Ойл-Крік Тауншип
|оригінальна назва  = {{lang-en|Oil Creek Township}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Пенсільванія
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Кроуфорд (округ, Пенсільванія)|Кроуфорд]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 83,39
|висота центру НП   =
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 22,51
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           =
|DST                    =
|телефонний код         =
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4203956464
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Ойл-Крік Тауншип''' ({{lang-en|Oil Creek Township}}) — селище ({{lang-en|township}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Кроуфорд (округ, Пенсільванія)|Кроуфорд]] штату [[Пенсільванія]]. Населення — 1702 особи (2020).

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 2000 = 1880
| 2010 = 1877
| 2020 = 1702
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у селищі мешкало {{formatnum:1877}} осіб у 772 домогосподарствах у складі 539 родин. Було 920 помешкань

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 98,4 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,5 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,5 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,1 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
|}
До двох чи більше рас належало 0,3 %. Частка іспаномовних становила 0,7 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,7 % — особи молодші 18 років, 62,0 % — особи у віці 18—64 років, 17,3 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 45,4 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 105,8 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 100,7 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:55232}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:49844}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:62246}} доларів (медіана — {{formatnum:58553}}). Медіана доходів становила {{formatnum:41133}} долари для чоловіків та {{formatnum:35536}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 8,7 % осіб, у тому числі 14,3 % дітей у віці до 18 років та 7,5 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 866 осіб. Основні галузі зайнятості: виробництво — 29,4 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 25,2 %, роздрібна торгівля — 11,5 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 5,8 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Кроуфорд (округ, Пенсільванія)}}

[[Категорія:Селища Пенсільванії]]
[[Категорія:Населені пункти округу Кроуфорд (Пенсільванія)]]

title: Країна

Штат: Пенсільванія

Округ: Кроуфорд

Густота населення: 22,51 осіб/км²


text:
# Bloc Party
«Bloc Party» — британський музичний гурт з Лондона, що виконує музика в жанрах інді-рок, альтернативний рок. Утворений 2003 року.

## Дискографія
- Silent Alarm (2005)
- A Weekend in the City (2007)
- Intimacy (2008)
- Four (2012)
- Hymns (2016)
- Alpha Games (2022)

title: Bloc Party

wikitext:
{{Музичний колектив
| Назва             = Bloc Party
| Ключ              =
| Лого              =
| Фотографія        = Blocparty.PNG
| Опис_фотографії   =
| Ширина_фотографії = 280px
| Роки              = 2003—
| Місто            = [[Лондон]]
| Країна            = {{UK}}
| Мова =
| Тематика =
| Жанр = [[інді-рок]], [[альтернативний рок]]
| Лейбл = [[Frenchkiss Records|Frenchkiss]], [[Wichita Recordings|Wichita]], [[Atlantic Records|Atlantic]], [[Dim Mak Records|Dim Mak]], [[Transgressive]], [[Trash Aesthetics]], [[Vice Recordings|Vice]]
| Склад =
| Колишні_учасники =
| Інші_проєкти = <!-- інші проєкти учасників -->
| Сайт = {{URL|http://www.blocparty.com/}}
}}

'''«Bloc Party»''' — британський музичний гурт з [[Лондон]]а, що виконує музика в жанрах [[інді-рок]], [[альтернативний рок]]. Утворений 2003 року.

== Дискографія ==

* ''[[Silent Alarm]]'' (2005)
* ''[[A Weekend in the City]]'' (2007)
* ''[[Intimacy (альбом Bloc Party)|Intimacy]]'' (2008)
* ''[[Four]]'' (2012)
* ''[[Hymns]]'' (2016)
* ''[[Alpha Games]]'' (2022)

== Посилання ==
{{commons|Bloc Party}}
* {{Official website|http://www.blocparty.com}}

{{Band-stub}}
{{ac}}

[[Категорія:Музичні гурти Лондона]]
[[Категорія:Англійські інді-рокові гурти]]
[[Категорія:Англійські альтернативно-рокові гурти]]
[[Категорія:Музичні колективи, що з'явились 2003]]
[[Категорія:Засновані у Великій Британії 2003]]
[[Категорія:Засновані в Англії 1999]]
[[Категорія:Засновані в Англії 2003]]
[[Категорія:Англійські квартети]]
[[Категорія:Англійські постпанк-ривайвл гурти]]
[[Категорія:Музиканти Transgressive Records]]

title: Основна інформація

Жанр: інді-рок, альтернативний рок

Країна: Велика Британія

Місто: Лондон

Лейбл: Frenchkiss, Wichita, Atlantic, Dim Mak, Transgressive, Trash Aesthetics, Vice


text:
# Длуґе (Влоцлавський повіт)
Длуґе (пол. Długie) — село в Польщі, у гміні Ізбиця-Куявська Влоцлавського повіту Куявсько-Поморського воєводства.
Населення — 155 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Влоцлавського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 71      | 16                 | 41               | 14                   |
| Жінки    | 84      | 17                 | 44               | 23                   |
| Разом    | 155     | 33                 | 85               | 37                   |

title: Длуґе (Влоцлавський повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Длуґе
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Długie}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Długie, kamień.jpg
|опис зображення    =  <!--Kamień upamiętniający miejsce narodzin<br />Tekli Justyny Krzyżanowskiej.-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Куявсько-Поморське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Влоцлавський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Ізбиця-Куявська (гміна){{!}}Ізбиця-Куявська
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 155
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 54
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = CWL
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0862919
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Длуґе}}

'''Длуґе''' ({{lang-pl|Długie}}) — село в Польщі, у [[Ізбиця-Куявська (гміна)|гміні Ізбиця-Куявська]] [[Влоцлавський повіт|Влоцлавського повіту]] [[Куявсько-Поморське воєводство|Куявсько-Поморського воєводства]].
Населення — {{formatnum:155}} {{МНОЖИНА:155|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Влоцлавське воєводство|Влоцлавського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=71 |ЧолПре=16 |ЧолПрац=41 |ЧолПост=14
|Жін=84 |ЖінПре=17 |ЖінПрац=44 |ЖінПост=23
|Разом=155 |РазомПре=33 |РазомПрац=85 |РазомПост=37
}}

== Примітки ==
{{commonscat-inline|Długie, powiat włocławski}}
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Ізбиця-Куявська}}

{{Куявсько-Поморське-доробити}}

[[Категорія:Села Влоцлавського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Куявсько-Поморське воєводство

Повіт: Влоцлавський повіт

Гміна: Ізбиця-Куявська

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: CWL

OSM: ↑2643810 ·R (Ґміна Ізбиця-Куявська)