text:
# Казбан Максим Олександрович
Макси́м Олекса́ндрович Казбан — полковник Національної поліції України, учасник російсько-української війни. Лицар ордена Богдана Хмельницького ІІ та ІІІ ступеня. Командир Об'єднаної штурмової бригади Національної поліції України «Лють» (2024—2025). Герой України (2025, посмертно).

## Життєпис
Народився 7 серпня 1984 року в місті Суми.
З 2014 року брав участь в АТО на сході України, воював у складі 79-ї окремої десантно-штурмової бригади, брав участь у стримуванні просування противника з АР Крим у районі Генічеська уздовж Арабатської стрілки; визволенні Лимана; у боях біля Сіверська, Закотного; у червні-серпні 2014 року — стримуванні ЗС РФ через кордон у районі с. Дякове; проведенні рейду на окупованих територіях Донецької області; брав участь у плануванні та управлінні вогневим ураженням противника під час ведення оборонних дій Донецького аеропорту.
З 2015 року проходив службу в підрозділі Центру спеціальних операцій «А» Служби безпеки України, де неодноразово брав участь у спеціальних оперативно-бойових заходах в зоні АТО та під час повномасштабної війни з РФ. Зокрема, брав участь в операціях біля с. Чорнобаївка, під час яких російським військам було завдано значних втрат у живій силі, озброєнні та техніці.
З вересня 2024 року — командир Об'єднаної штурмової бригади Національної поліції України «Лють». Під його керівництвом бригада успішно протистояла ворогу на Торецькому напрямку.
Загинув 22 липня 2025 року в ДТП у Донецькії області.

## Нагороди
- Звання Герой України з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (25 липня 2025, посмертно) — за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане служіння Українському народові[5].
- Орден Богдана Хмельницького II ступеня (23 червня 2023).
- Орден Богдана Хмельницького III ступеня (9 квітня 2022) — за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі[6];
- Медаль «За військову службу Україні»,
- Почесний нагрудний знак Головнокомандувача Збройних сил України «Сталевий хрест».

title: Казбан Максим Олександрович

wikitext:
{{othernames|Казбан}}
{{Військовик2
| ім'я                = Максим Казбан
| оригінал імені      = Казбан Максим Олександрович
| портрет             =
| підпис              =
| дата народження     = 7.8.1984
| місце народження    = [[Суми]], [[Сумська область]]
| дата смерті         = 22.7.2025
| місце смерті        = м. [[Краматорськ]], [[Донецька область]], [[Україна]]
| причина смерті      = автомобільна аварія
| національність      =
| університет         =
| ступінь             =
| прізвисько          =
| партія              =
| країна              = {{UKR}}
| належність          = {{FМВС}}
| вид                 = {{FНПУ}}
| роки служби         =
| звання              = {{Ранг поліції|Полковник}}
| формування          = {{79 ОДШБр ЗСУ|2}}
{{Альфа СБУ|2}}
{{Лють (бригада)|2}}
| командування        = {{Командувач рядок 0|вересень 2024 — липень 2025|''{{Лють (бригада)|2}}, командир''}}
| битви               = [[Російсько-українська війна (з 2014)|Російсько-українська війна]]
* [[Війна на сході України]]
** [[Бої за Красний Лиман]]
** [[Бої за Донецький аеропорт]]
* [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|Російське вторгнення в Україну]]
** [[Бої під Чорнобаївкою]]
| нагороди            = {{Ряд|{{Орден Золота Зірка (Україна)}} }}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден Богдана Хмельницького III ступеня (Україна)}}
{{!}} {{Медаль За військову службу Україні}}
{{!}} {{Почесний нагрудний знак «Сталевий хрест»}}
{{!)}}
|зображення=}}
'''Макси́м Олекса́ндрович Казбан''' — полковник [[Національна поліція України|Національної поліції України]], [[Учасники російсько-української війни К|учасник російсько-української війни]]. Лицар ордена Богдана Хмельницького ІІ та ІІІ ступеня. Командир [[Об'єднана штурмова бригада Нацполіції «Лють»|Об'єднаної штурмової бригади Національної поліції України «Лють»]] (2024—2025). [[Герой України]] (2025, посмертно).

== Життєпис ==
Народився 7 серпня 1984 року в місті Суми<ref>{{Cite web |url=https://memory-book.mvs.gov.ua/ |title=Книга пам’яті органів системи МВС |website=memory-book.mvs.gov.ua |language=uk-UA |access-date=2025-07-28}}</ref>.

З 2014 року брав участь в [[Антитерористична операція на сході України|АТО на сході України]], воював у складі [[79-та окрема десантно-штурмова бригада (Україна)|79-ї окремої десантно-штурмової бригади]], брав участь у стримуванні просування противника з АР Крим у районі [[Генічеськ]]а уздовж Арабатської стрілки; [[Бої за Красний Лиман|визволенні Лимана]]; у боях біля Сіверська, Закотного; у червні-серпні 2014 року — стримуванні ЗС РФ через кордон у районі с. [[Дякове]]; проведенні рейду на окупованих територіях Донецької області; брав участь у плануванні та управлінні вогневим ураженням противника під час ведення оборонних дій [[Бої за Донецький аеропорт|Донецького аеропорту]].

З 2015 року проходив службу в підрозділі [[Альфа (спецпідрозділ СБУ)|Центру спеціальних операцій «А»]] Служби безпеки України, де неодноразово брав участь у спеціальних оперативно-бойових заходах в зоні АТО та під час повномасштабної війни з РФ. Зокрема, брав участь в [[Бої під Чорнобаївкою|операціях біля с. Чорнобаївка]], під час яких російським військам було завдано значних втрат у живій силі, озброєнні та техніці<ref>{{Cite web |url=https://www.rbc.ua/rus/news/komandir-shturmovoyi-brigadi-natsionalnoyi-1753210704.html |title=Командир штурмової бригади Національної поліції "Лють" загинув у ДТП: що відомо |website=РБК-Украина |language=uk |access-date=2025-07-25}}</ref>.

З вересня 2024 року — командир Об'єднаної штурмової бригади Національної поліції України «Лють». Під його керівництвом бригада успішно протистояла ворогу на Торецькому напрямку<ref>{{cite news |url=https://society.comments.ua/ua/news/accidents/na-donechchini-zaginuv-komandir-vidomoi-brigadi-lyut-scho-stalosya-776008.html |title= На Донеччині загинув командир відомої бригади «Лють»: що сталося|date= 22 липня 2025|publisher= comments.ua|accessdate=22 липня 2025}}</ref>.

Загинув 22 липня 2025 року в ДТП у Донецькії області<ref>{{cite news |url=https://www.pravda.com.ua/news/2025/07/22/7522970/ |title= У ДТП на Донеччині загинув командир бригади "Лють" Максим Казбан|date= 22 липня 2025|publisher= Українська правда|accessdate=22 липня 2025}}</ref>.

== Нагороди ==
* Звання [[Герой України]] з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (25 липня 2025, посмертно) — ''за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане служіння Українському народові''<ref>{{УПУ|551/2025|25 липня 2025|Про присвоєння М.Казбану звання Герой України|link=https://www.president.gov.ua/documents/5512025-55925}}</ref>.
* Орден Богдана Хмельницького II ступеня (23 червня 2023).
* [[Орден Богдана Хмельницького (Україна)|Орден Богдана Хмельницького]] III ступеня (9 квітня 2022) — ''за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі''<ref>{{УПУ|224/2022|9 квітня 2022|Про відзначення державними нагородами України |link=https://www.president.gov.ua/documents/2242022-42061}}</ref>;
* [[Медаль «За військову службу Україні»]],
* Почесний нагрудний знак Головнокомандувача Збройних сил України «[[Почесний нагрудний знак «Сталевий хрест»|Сталевий хрест]]».

== Примітки ==
{{reflist}}

{{ukr-mil-bio-stub}}
{{Учасники РУВ|загинув=так}}

[[Категорія:Загинули в автомобільних аваріях]]
[[Категорія:Уродженці Сум]]
[[Категорія:Померли в Краматорську]]

title: Загальна інформація

Народження: 7 серпня 1984 · Суми, Сумська область

Смерть: 22 липня 2025 (40 років) · м. Краматорськ, Донецька область, Україна · (автомобільна аварія)

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Формування: 79 ОДШБр · «Альфа» · «Лють»

Війни / битви: Російсько-українська війна - Війна на сході України - Бої за Красний Лиман - Бої за Донецький аеропорт - Російське вторгнення в Україну - Бої під Чорнобаївкою

title: Командування

вересень 2024 — липень 2025: «Лють», командир

title: Нагороди та відзнаки

Орден Богдана Хмельницького III ступеня (Україна): Медаль «За військову службу Україні» · Почесний нагрудний знак «Сталевий хрест»


text:
# Таннгайм
Таннгайм (нім. Tannheim) —  громада округу Ройтте у землі Тіроль, Австрія.
Таннгайм лежить на висоті 1097 м над рівнем моря і займає площу 51,3 км². Громада налічує 1045 мешканців.
Густота населення 20/км².
|                                   |
| Таннгайм на мапі округу та землі. |

 Адреса управління громади: Unterhöfen 18, 6675 Tannheim (Tirol).

wikiname: ukwiki

title: Таннгайм

in_language: uk

wikitext:
{{НП
 |країна                  = [[Австрія]]
 |статус                  =
 |українська назва        = Таннгайм
 |оригінальна назва       = Tannheim (Tirol)
 |підпорядкування         =
 |герб                    =  AUT Tannheim Tirol COA.svg
 |прапор                  =
 |опис герба              =
 |опис прапора            =
 |ширина герба            =
 |ширина прапора          =
 |зображення              = <!-- Example.jpg -->
|опис зображення = |lat_deg            =  47 | lat_min = 29 | lat_sec = 00

|lon_deg            =  10 | lon_min = 31 | lon_sec = 00
  |CoordAddon             =
 |розмір карти країни     =
 |розмір карти регіону    =
 |розмір карти району     =
 |position                = <!-- right, left, top або bottom (положення підпису маркера на мапі) -->
 |вид регіону             = Земля
 |регіон                  = Тіроль (земля){{!}}Тіроль
 |регіон у таблиці        =
 |вид району              = Округ
 |район                   = [[Ройтте (округ)|Ройтте]]
 |район в таблиці         =
 |вид общини              =
 |община                  =
 |община в таблиці        =
 |карта країни            =
 |карта регіону           =
 |карта району            =
 |внутрішній поділ        =
 |вид голови              =
 |голова                  =
 |дата заснування         =
 |рік заснування          =
 |перша згадка            =
 |попередні назви         =
 |статус з                =
 |площа                   =
 |вид висоти              =
 |висота центру НП        =
 |клімат                  =
 |офіційна мова           =
 |офіційна мова-ref       =
  |населення              =
  |рік перепису           =
  |густота населення      =
  |агломерація            =
  |національний склад     =
  |конфесійний склад      =
  |катойконім             =
 |часовий пояс            =
 |DST                     = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
 |телефонний код          =  05675
 |поштовий індекс         = 6675
 |поштові індекси        =
 |автомобільний код       =
 |вид ідентифікатора      = <!--назва або скороч., наприклад, для НП Росії-ЗКАТУ, України-КОАТУУ -->
 |цифровий ідентифікатор  = 70832
 |сайт                    =  [http://www.tannheim.tirol.gv.at www.tannheim.tirol.gv.at]
 |мова сайту              =
 |мова сайту 2            =
 |мова сайту 3            =
 |мова сайту 4            =
 |мова сайту 5            =
 |add1n                   =
 |add1                    =
 |add2n                   =
 |add2                    =
 |add3n                   =
 |add3                    =
}}

'''Таннгайм''' ({{lang-de|Tannheim}}) — [[Адміністративний поділ Австрії| громада]] округу [[Ройтте (округ)|Ройтте]] у землі [[Тіроль (земля)|Тіроль]], Австрія<ref name="website"> [http://www.tannheim.tirol.gv.at www.tannheim.tirol.gv.at]</ref>.
Таннгайм лежить на висоті 1097 м над рівнем моря і займає площу 51,3 км². Громада налічує {{Метадані населення AT-7|70832}} мешканців.
Густота населення {{#expr:({{Метадані населення AT-7|70832}}/ 51.3) round 0}}/км².

{|style border =1
|[[Файл:Tannheim im Bezirk RE.png|300px]]
|-
|Таннгайм на мапі округу та землі.
|}

 Адреса управління громади: Unterhöfen 18, 6675 Tannheim (Tirol).

== Примітки ==
{{reflist}}
{{commonscat}}
{{austria-geo-stub}}
{{Громади округу Ройтте}}
[[Категорія:Громади Тіролю]]

title: сусідні нас. пункти

Країна: Австрія

Земля: Тіроль

Округ: Ройтте

Межує з: | Цеблен, Вайсенбах-ам-Лех, Нессельвенгле, Грен, Бад-Гінделанг ? |

Часовий пояс: UTC+1, центральноєвропейський час (Ройтте (округ))

Автомобільний код: RE (Ройтте (округ))


text:
# Buddleja
Будлея (Buddleja) — рід квіткових рослин порядку губоцвіті (Lamiales).

## Назва
Рід названий Карлом Ліннеєм на честь англійського ботаніка Адама Бадла англ. Adam Buddle (1662—1715), коли йому надіслали Buddleja americana з Карибських островів для класифікації. Назва роду записана ним у «Species plantarum» відрізняється від типової для латинської мови написання лат. Buddleia довгим звуком «і» вкінці — Будлейя.

## Опис
Здебільшого деревоподібні рослини, що зростають в Азії, Африці, Північній і Південній Америці.

## Види
За даними спільного інтернет-проекту Королівських ботанічних садів у К'ю і Міссурійського ботанічного саду «The Plant List» рід налічує 141 вид (докладніше див. Список видів роду Buddleja).

## Практичне використання
Вирощують як декоративні рослини. В помірному кліматі можуть вирощувати види будлеї: Buddleja davidii Franch., Buddleja alternifolia Maxim., Buddleja crispa Benth. ex Wall. та Buddleja japonica Hemsl. Найбільш поширеним і успішним в умовах Європи виявилися гібриди Buddleja davidii. В арборетумі Ботанічного саду НЛТУ України на Розточчі у 2008 р. розпочато створення колекції представників родини будлейних.

## Галерея
- Buddleja  davidii
- Buddleja madagascariensis - квіти та листя
- Метелик на Buddleja weyeriana
- Buddleja delavayii

title: Buddleja

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = Buddleja
| image = Buddleja colvilei - Illustration horticole vol 41 pl 10 (1894).jpg
| image_caption = ''Buddleja colvilei''
| image_width =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Рослини]] (Plantae)
| divisio = [[Вищі рослини]] (Streptophyta)
| superclassis = [[Покритонасінні]] (Magnoliophyta)
| classis = [[Евдикоти]]
| subclassis = [[Айстериди]]
| ordo =  [[Губоцвіті]] (Lamiales)
|familia = [[Ранникові]] (Scrophulariaceae)<ref>{{citation |url=https://npgsweb.ars-grin.gov/gringlobal/taxonomygenus.aspx?id=1778 |title=Germplasm Resources Information Network (GRIN) |accessdate=08.12.2018 |archive-date=30 червня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200630021540/https://npgsweb.ars-grin.gov/gringlobal/taxonomygenus.aspx?id=1778 }}</ref>
|tribus = [[Buddlejeae]]<ref>{{cite web |url=http://www.uniprot.org/taxonomy/26473 |title=Genus '''Buddleja''' |work=Taxonomy |publisher=UniProt |accessdate=21 жовтня 2009 |archive-date=10 листопада 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20121110000014/http://www.uniprot.org/taxonomy/26473 }}</ref>
|genus = '''Будлея''' (''Buddleja'')
|genus_authority = [[Карл Лінней|L.]]
|subdivision_ranks = Види
|subdivision = близько 100
|type_species = ''[[Buddleja americana]]''
|type_species_authority = L.<ref>{{cite web |url=http://www.tropicos.org/Name/40032769 |title=''Buddleja'' L. |work=TROPICOS |publisher=Missouri Botanical Garden |accessdate=21 жовтня 2009 |archive-date=12 липня 2009 |archive-url=https://web.archive.org/web/20090712091609/http://www.tropicos.org/Name/40032769 }}</ref>
|synonyms = ''Adenoplea'' Radlk.

''Adenoplusia'' Radlk.

''Buddleia'' L.,

''Chilianthus'' Burch.<ref name="GRIN">{{cite web |url=http://www.ars-grin.gov/cgi-bin/npgs/html/genus.pl?1778 |title=Genus ''Buddleja'' L. |work=Germplasm Resources Information Network |publisher=United States Department of Agriculture |date=20 квітня 2006 |accessdate=29 листопада 2010 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20090507013824/http://www.ars-grin.gov/cgi-bin/npgs/html/genus.pl?1778 |archivedate=7 травень 2009 |deadurl=yes }}</ref>
|}}

'''Будлея''' (''Buddleja'') — рід [[Квіткові|квіткових]] рослин порядку [[губоцвіті]] (''Lamiales'').

== Назва ==
Рід названий [[Карл Лінней|Карлом Ліннеєм]] на честь англійського ботаніка [[Адам Бадл|Адама Бадла]] {{lang-en|Adam Buddle}} (1662—1715), коли йому надіслали ''[[Buddleja americana]]'' з [[Карибські острови|Карибських островів]] для класифікації. Назва роду записана ним у «[[Species plantarum]]» відрізняється від типової для латинської мови написання {{lang-la|Buddleia}} довгим звуком «і» вкінці — Будлейя.<ref>Linnaei, C. (1753). Species plantarum. Impensis Laurentii Salvii, Stockholm.</ref>

== Опис ==
Здебільшого деревоподібні рослини, що зростають в Азії, Африці, Північній і Південній Америці.

== Види ==

За даними спільного інтернет-проекту [[Королівські ботанічні сади в К'ю|Королівських ботанічних садів у К'ю]] і [[Ботанічний сад Міссурі|Міссурійського ботанічного саду]] «[[The Plant List]]» рід налічує 141 вид<ref>{{cite web
 |url                         = http://www.theplantlist.org/1.1/browse/A/Scrophulariaceae/Buddleja/
 |назва                  = Список видів роду ''Buddleja''
 |переклад-назви =
 |прізвище            =
 |ім'я                     =
 |дата                    =
 |вебсайт              = [[The Plant List]]
 |видавець            = [[Королівські ботанічні сади в К'ю|Royal Botanic Gardens, Kew]] & [[Міссурійський ботанічний сад|Missouri Botanical Garden]]
 |мовою                  =
 |дата-доступу     = 03.08.2019
 |archive-date                = 5 вересня 2017
 |archive-url                 = https://web.archive.org/web/20170905104405/http://www.theplantlist.org/1.1/browse/A/Scrophulariaceae/Buddleja/
}}</ref> (докладніше див. [[Список видів роду Buddleja]]).

== Практичне використання ==
Вирощують як [[декоративні рослини]]. В помірному кліматі можуть вирощувати види будлеї: ''[[Buddleja davidii]]'' [[Адрієн Рене Франше|Franch.]], ''[[Buddleja alternifolia]]'' [[Maxim.]], ''[[Buddleja crispa]]'' [[Benth.]] ex [[Wall.]] та ''[[Buddleja japonica]]'' [[Вільям Гемслі|Hemsl.]] Найбільш поширеним і успішним в умовах Європи виявилися [[гібрид]]и ''[[Buddleja davidii]]''. В [[арборетум]]і [[Ботанічний сад Національного лісотехнічного університету України|Ботанічного саду НЛТУ України]] на [[Розточчя|Розточчі]] у 2008 р. розпочато створення колекції представників родини будлейних.

== Галерея ==
<gallery>
File:Bumblebee-2-DSC 0114.jpg|''[[Buddleja  davidii]]''
File:Buddleja asiatica.jpg|''[[Buddleja madagascariensis]]'' - квіти та листя
File:Gelber Sommerflieder (Buddleja weyeriana 'Sungold') (19956216771).jpg|Метелик на ''[[Buddleja weyeriana]]''
File:Buddleja delavayii, panicles close up.jpg|''[[Buddleja delavayii]]''
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Прикладівська Т. Р. Культивари будлеї Давіда в експозиції «Родина Buddlejaceae» ботанічного саду НЛТУ України // Ботанічний сад НЛТУ України, — [http://www.kspu.edu/PrintVersion.aspx?newsId=2727&lang=ru URL] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170107003955/http://www.kspu.edu/PrintVersion.aspx?newsId=2727&lang=ru |date=7 січня 2017 }}
* [https://cyberleninka.ru/article/n/otsinyuvannya-dekorativnosti-vidiv-i-sortiv-rodu-buddleja-l-v-umovah-pravoberezhnogo-lisostepu-ukrayini В. О. Скакун. Оцінювання декоративності видів і сортів роду ''Buddleja'' L. в умовах правобережного лісостепу України // Науковий вісник НЛТУ України. 2017]
== Посилання ==
* {{УСЕ-4|[http://slovopedia.org.ua/29/53393/7114.html Будлея]}}
[[Категорія:Buddleja| ]]
[[Категорія:Роди квіткових]]
[[Категорія:Декоративні рослини]]
[[Категорія:Ранникові]]

title: ?Buddleja

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Рослини (Plantae)

Відділ: Вищі рослини (Streptophyta)

Надклас: Покритонасінні (Magnoliophyta)

Клас: Евдикоти

Підклас: Айстериди

Порядок: Губоцвіті (Lamiales)

Родина: Ранникові (Scrophulariaceae)

Триба: Buddlejeae

Рід: Будлея (Buddleja) · L.

Вікісховище: Buddleja


text:
# Северинувка (Опольський повіт)
Северинувка (пол. Sewerynówka) — село в Польщі, у гміні Ополе-Любельське Опольського повіту Люблінського воєводства.
Населення — 68 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Люблінського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 38      | 13                 | 23               | 2                    |
| Жінки    | 30      | 8                  | 16               | 6                    |
| Разом    | 68      | 21                 | 39               | 8                    |

title: Северинувка (Опольський повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Северинувка
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Sewerynówka}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Люблінське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Опольський повіт (Люблінське воєводство)|Опольський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Ополе-Любельське (гміна){{!}}Ополе-Любельське
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 68
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 81
|поштовий індекс        = 24-300
|автомобільний код      = LOP
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0388518
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}{{Otheruses|тип=НП|Северинувка}}

'''Северинувка''' ({{lang-pl|Sewerynówka}}) — село в Польщі, у [[Ополе-Любельське (гміна)|гміні Ополе-Любельське]] [[Опольський повіт (Люблінське воєводство)|Опольського повіту]] [[Люблінське воєводство|Люблінського воєводства]].
Населення — {{formatnum:68}} {{МНОЖИНА:68|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Люблінське воєводство (1975–1998)|Люблінського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=38 |ЧолПре=13 |ЧолПрац=23 |ЧолПост=2
|Жін=30 |ЖінПре=8 |ЖінПрац=16 |ЖінПост=6
|Разом=68 |РазомПре=21 |РазомПрац=39 |РазомПост=8
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Ополе-Любельське}}

[[Категорія:Села Опольського повіту (Люблінське воєводство)]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Люблінське воєводство

Повіт: Опольський повіт

Гміна: Ополе-Любельське

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: LOP

OSM: ↑3126668 ·R (Ґміна Ополе-Любельське)


text:
# Скрученіжкальні
Скрученіжкальні (Funariales) — порядок, що включає 356 видів, 26 родів і 7 родин.
1. Gigaspermaceae 2. Funariaceae
3. Disceliaceae 4. Oedipodiacea
5. Splachaceae 6. Ephemeraceae
7. Splachnobryaceae
Членами є дрібні однорічні чи дворічні наземні мохи.
Родина Disceliaceae та її єдиний вид, Discelium nudum, раніше розміщувалися в цьому порядку, але тепер поміщені у свій власний порядок, Disceliales.

title: Скрученіжкальні

wikitext:
{{Automatic taxobox
| image = Funaria hygrometrica1.jpg
| image_caption = ''[[Funaria hygrometrica]]''
| taxon = Funariales
| authority = M.Fleisch.
| subdivision_ranks = Родини
| subdivision_ref = <ref name=Goffinet-2020-web>{{cite web |last1=Goffinet |first1=B. |first2=W.R. |last2=Buck |title=Classification of extant moss genera  |website=Classification of the Bryophyta |url=http://bryology.uconn.edu/classification/#FUNARIIDAE |access-date=7 квітня 2020}}</ref>
| subdivision = [[Funariaceae]]
}}
'''Скрученіжкальні''' (Funariales) — по[[ряд]]ок, що включає 356 видів, 26 родів і 7 родин.

1. [[Gigaspermaceae]] 2. [[Funariaceae]]

3. [[Disceliaceae]] 4. [[Oedipodium|Oedipodiacea]]

5. [[Splachnaceae|Splachaceae]] 6. [[Ephemeraceae]]

7. [[Splachnobryaceae]]

Членами є дрібні однорічні чи дворічні наземні мохи.

Родина Disceliaceae та її єдиний вид, ''Discelium nudum'', раніше розміщувалися в цьому порядку<ref name="Goffinet 2008">{{cite book |last=Goffinet |first=B. |title=Bryophyte Biology |author2=W. R. Buck |author3=A. J. Shaw |publisher=Cambridge University Press |year=2008 |isbn=978-0-521-87225-6 |editor=Bernard Goffinet |edition=2nd |location=Cambridge |pages=55–138 |chapter=Morphology and Classification of the Bryophyta |editor2=A. Jonathan Shaw}}</ref>, але тепер поміщені у свій власний порядок, Disceliales<ref name=Goffinet-2020-web/>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q1055411}}

[[Категорія:Порядки мохів]]

title: Біологічна класифікація

Відділ: Мохи (Bryophyta)

Клас: Листостеблові (Bryopsida)

Підклас: Funariidae

Порядок: Скрученіжкальні (Funariales) · M.Fleisch.

title: Родини

Родини: Funariaceae


text:
# Ліке Мартенс
Ліке Мартенс (нід. Lieke Elisabeth Petronella Martens, 16 грудня 1992) — нідерландська футболістка, яка грає на позиціях півзахисниці та форварда, гравчиня року ФІФА (2017), гравчиня року УЄФА (2017). Переможниця Чемпіонату Європи з футболу серед жінок 2017 у складі збірної Нідерландів. З 2017 року виступала за клуб «Барселона». У 2022 році підписала трисезонний контракт з «ПСЖ».

## Кар'єра
Ліке Мартенс почала грати в футбол у віці п'яти років у «RKVV Montagnards» у Бергені. У віці 16 років виступала за клуб «SC Heerenveen», у жіночій футбольній прем'єр-лізі Нідерландів. За цей клуб у сезоні 2009/10 вона забила двічі за 18 матчів. У 2010 р. Л. Мартенс з Нідерландами брала участь у чемпіонаті Європи до 19 р. Вона зробила чотири голи в фінальному турнірі (Нідерланди поступилися у півфіналі за пенальті). Загалом за збірну Nederland–19 Мартенс зіграла 27 матчів і забила 8 голів. Влітку 2010 року вона перейшла до «VVV-Venlo», з яким у сезоні 2010/11 провела 20 матчів і забила 9 голів. У сезоні 2011/12 виступала за «Standard Liège» у бельгійському Дивізіоні I; там у 25 матчах Л. Мартенс відзначилася 17 голами. 22 серпня 2011 року Мартенс дебютувала у збірній Нідерландів. За збірну Нідерландів станом на кінець 2017 року Л. Мартенс провела 80 матчів, відзначилася 33 голами й допомогла збірній стати чемпіоном Європи-2017. У 2012 футболістка перейшла до клубу бундесліги «FCR 2001 Duisburg». З 2014 до 2017 року виступала у Вищому дивізіоні Швеції, спочатку за клуб «Göteborg» (2014 і 2015), потім за клуб «Rosengård» (2016 і 2017). 12 липня 2017 року вона підписала контракт з «Барселоною». У 2017 році провела за Барселону 7 матчів і відзначилася 2 голами.

## Нагороди

### Клубні
Стандард
- Бельгійська Суперліга:
  - Переможець (1): 2011–12
- Суперкубок БеНе:
  - Володарка (1): 2011

Русенгорд
- Кубок Швеції:
  - Володарка (1): 2015–16
- Суперкубок Швеції:
  - Володарка (1): 2016

Барселона
- Ліга чемпіонів УЄФА серед жінок:
  - Переможець (1): 2020–21[1]
- Чемпіонат Іспанії:
  - Переможець (3): 2019–20, 2020–21, 2021–22
- Кубок Іспанії:
  - Володарка (4): 2018, 2019–20, 2020–21, 2021–22
- Суперкубок Іспанії:
  - Володарка (2): 2019–20, 2021–22
- Кубок Каталонії:
  - Володарка (3): 2017, 2018, 2019

Парі Сен-Жермен
- Кубок Франції:
  - Володарка (1): 2023–24[2]

### Збірна
- Чемпіонат Європи з футболу серед жінок:
  - Переможець (1): 2017
- Кубок Алгарве:
  - Переможець (1): 2018[3]
- Чемпіонат світу з футболу серед жінок:
  - Фіналістка (1): 2019

title: Ліке Мартенс

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Ліке Мартенс
| зображення = File:20170716 WEURO NED NOR 3522 (cropped).jpg
| підпис =
| повне-ім'я = Ліке Елізабет Петронела Мартенс
| дата-народження = 16 грудня 1992
| місце-народження = [[Лімбург (провінція Нідерландів)|Берген (Лімбург)]], [[Нідерланди]]
| зріст = 170 см
| вага =
| позиція =
| поточний-клуб = {{Прапорець|FRA}} [[Парі Сен-Жермен (жіночий футбольний клуб)|Парі Сен-Жермен]]
| номер = 11
| юнацькі-клуби =
| юнацькі-роки =
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|2009–2010| {{Прапорець|NED}} | Геренвен | 18|2}}
{{Футболіст рядок 0|2010–2011| {{Прапорець|NED}} | ВВВ-Венло| 20|9}}
{{Футболіст рядок 1|2011–2012| {{Прапорець|BEL}} | Стандард | 25|17}}
{{Футболіст рядок 0|2012–2014| {{Прапорець|GER}} | [[ФКР 2001 Дуйсбург]] | 30|7}}
{{Футболіст рядок 1|2014–2015| {{Прапорець|SWE}} | Гетеборг | 37|12}}
{{Футболіст рядок 0|2015–2017| {{Прапорець|SWE}} | [[Русенгорд (жіночий футбольний клуб)|Русенгорд]]| 29|20}}
{{Футболіст рядок 1|2017–2022| {{Прапорець|ESP}} | [[Барселона (жіночий футбольний клуб)|Барселона]] | 110|54}}
{{Футболіст рядок 0|2022–2025| {{Прапорець|FRA}} | [[Парі Сен-Жермен (жіночий футбольний клуб)|Парі Сен-Жермен]] | 30|6}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|2013–   | {{Прапорець|NED}} | [[жіноча збірна Нідерландів з футболу|Нідерланди]] | 160 |62}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 1 липня 2025
| збірна-поновлення = 1 липня 2025
}} {{однофамільці|Мартенс}}
'''Ліке Мартенс''' ({{lang-nl|Lieke Elisabeth Petronella Martens}}, [[16 грудня]] [[1992]]) — [[Нідерланди|нідерландська]] [[футбол]]істка, яка грає на позиціях півзахисниці та форварда, [[гравець року ФІФА|гравчиня року ФІФА]] (2017), гравчиня року УЄФА (2017). Переможниця [[Чемпіонат Європи з футболу серед жінок 2017|Чемпіонату Європи з футболу серед жінок 2017]] у складі [[Жіноча збірна Нідерландів з футболу|збірної Нідерландів]]. З 2017 року виступала за клуб «[[Барселона (жіночий футбольний клуб)|Барселона]]». У 2022 році підписала трисезонний контракт з [[Парі Сен-Жермен (жіночий футбольний клуб)|«ПСЖ»]].

== Кар'єра ==
Ліке Мартенс почала грати в футбол у віці п'яти років у «RKVV Montagnards» у Бергені. У віці 16 років виступала за клуб «SC Heerenveen», у жіночій футбольній прем'єр-лізі Нідерландів. За цей клуб у сезоні 2009/10 вона забила двічі за 18 матчів. У 2010 р. Л. Мартенс з Нідерландами брала участь у чемпіонаті Європи до 19 р. Вона зробила чотири голи в фінальному турнірі (Нідерланди поступилися у півфіналі за пенальті). Загалом за збірну Nederland–19 Мартенс зіграла 27 матчів і забила 8 голів. Влітку 2010 року вона перейшла до «VVV-Venlo», з яким у сезоні 2010/11 провела 20 матчів і забила 9 голів. У сезоні 2011/12 виступала за «Standard Liège» у бельгійському Дивізіоні I; там у 25 матчах Л. Мартенс відзначилася 17 голами. 22 серпня 2011 року Мартенс дебютувала у збірній Нідерландів. За збірну Нідерландів станом на кінець 2017 року Л. Мартенс провела 80 матчів, відзначилася 33 голами й допомогла збірній стати чемпіоном Європи-2017. У 2012 футболістка перейшла до клубу бундесліги «FCR 2001 Duisburg». З 2014 до 2017 року виступала у Вищому дивізіоні Швеції, спочатку за клуб «Göteborg» (2014 і 2015), потім за клуб «Rosengård» (2016 і 2017). 12 липня 2017 року вона підписала контракт з «Барселоною». У 2017 році провела за Барселону 7 матчів і відзначилася 2 голами.

== Нагороди ==
=== Клубні ===
'''Стандард'''
* {{Прапорець|BEL}} ''Бельгійська Суперліга'':
** Переможець (1): 2011–12
* {{Прапорець|BEL}} {{Прапорець|NED}} ''Суперкубок БеНе'':
** Володарка (1): 2011
'''Русенгорд'''
* {{Прапорець|SWE}} ''Кубок Швеції'':
** Володарка (1): 2015–16
* {{Прапорець|SWE}} ''Суперкубок Швеції'':
** Володарка (1): 2016

'''Барселона'''
* {{Прапорець|EUR}} ''[[Ліга чемпіонів УЄФА серед жінок]]'':
** Переможець (1): 2020–21<ref>{{cite news |date=16 May 2021 |title=Chelsea 0-4 Barcelona: Barça surge to first Women's Champions League title |url=https://www.uefa.com/womenschampionsleague/news/0269-124ae310baea-93bc49bd8837-1000--chelsea-0-4-barcelona-barca-surge-to-first-women-s-champio/ |url-status=live |archive-url=https://web.archive.org/web/20210516215401/https://www.uefa.com/womenschampionsleague/match/2030666--chelsea-vs-barcelona/postmatch/report/ |archive-date=16 May 2021 |access-date=16 May 2021 |website=[[UEFA]]}}</ref>
* {{Прапорець|ESP}} ''[[Чемпіонат Іспанії з футболу серед жінок|Чемпіонат Іспанії]]'':
** Переможець (3): 2019–20, 2020–21, 2021–22
* {{Прапорець|ESP}} ''[[Кубок Іспанії з футболу серед жінок|Кубок Іспанії]]'':
** Володарка (4): 2018, 2019–20, 2020–21, 2021–22
* {{Прапорець|ESP}} ''[[Суперкубок Іспанії з футболу серед жінок|Суперкубок Іспанії]]'':
** Володарка (2): 2019–20, 2021–22
* {{Прапорець|CAT}} ''Кубок Каталонії'':
** Володарка (3): 2017, 2018, 2019

'''Парі Сен-Жермен'''
* {{Прапорець|FRA}} ''[[Кубок Франції з футболу серед жінок|Кубок Франції]]'':
** Володарка (1): 2023–24<ref>{{cite web|title=LE PSG PUISSANCE 4|url=https://www.fff.fr/article/12448-le-psg-puissance-4.html|language=fr|date=4 May 2024|access-date=4 May 2024}}</ref>

=== Збірна ===
*''[[Чемпіонат Європи з футболу серед жінок]]'':
** Переможець (1): [[Чемпіонат Європи з футболу серед жінок 2017|2017]]
* ''Кубок Алгарве'':
** Переможець (1): 2018<ref>{{cite web|url=https://www.nu.nl/voetbal/5166413/finale-algarve-cup-tussen-oranjevrouwen-en-zweden-afgelast.html|title=Finale Algarve Cup tussen Oranjevrouwen en Zweden afgelast|date=7 March 2018|publisher=nu.nl|language=nl|access-date=7 March 2018|archive-date=20 December 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191220061548/https://www.nu.nl/voetbal/5166413/finale-algarve-cup-tussen-oranjevrouwen-en-zweden-afgelast.html|url-status=live}}</ref>
* [[Чемпіонат світу з футболу серед жінок]]:
** Фіналістка (1): [[Чемпіонат світу з футболу серед жінок 2019|2019]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://int.soccerway.com/players/lieke-martens/99223/ Lieke Martens at Soccerway] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171203075841/http://int.soccerway.com/players/lieke-martens/99223/ |date=3 грудня 2017 }} {{ref-en}}
* [http://www.uefa.com/teamsandplayers/players/player=1907368/profile/index.html Lieke Martens – UEFA competition record] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180102171938/http://www.uefa.com/teamsandplayers/players/player=1907368/profile/index.html |date=2 січня 2018 }} {{ref-en}}

{{Футболістка року ФІФА}}
{{Бібліоінформація}}
{{sportsman-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Мартенс, Ліке}}
[[Категорія:Нідерландські футболістки]]
[[Категорія:Гравчині збірної Нідерландів з футболу]]
[[Категорія:Олімпійські чемпіони США]]
[[Категорія:Футболісти, які зіграли 100 і більше матчів за збірну]]
[[Категорія:Футболісти на літніх Олімпійських іграх 2020]]
[[Категорія:Футболістки «СК Геренвен»]]
[[Категорія:Футболістки «ВВВ-Венло»]]
[[Категорія:Футболістки «Стандарда» (Льєж)]]
[[Категорія:Футболістки «ФКР 2001 Дуйсбург»]]
[[Категорія:Футболістки «Геккена»]]
[[Категорія:Футболістки «Русенгорда»]]
[[Категорія:Футболістки «Барселони»]]
[[Категорія:Футболістки «Парі Сен-Жермен»]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Ліке Елізабет Петронела Мартенс

Народження: 16 грудня 1992

Громадянство: Нідерланди

Позиція: нападник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: Парі Сен-Жермен

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

Геренвен · 18 · (2)

ВВВ-Венло · 20 · (9)

Стандард · 25 · (17)

ФКР 2001 Дуйсбург · 30 · (7)

Гетеборг · 37 · (12)

Русенгорд · 29 · (20)

Барселона · 110 · (54)

Парі Сен-Жермен · 30 · (6)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Нідерланди · 160 · (62)

title: Звання, нагороди

Нагороди: Найкраща футболістка світу за версією ФІФА (2017)

Звання, нагороди: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 1 липня 2025.

Звання, нагороди: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 1 липня 2025.


text:
# Маркльовиці (гміна)
Гміна Маркльовіце (пол. Gmina Marklowice) — сільська гміна у південній Польщі. Належить до Водзіславського повіту Сілезького воєводства.
Станом на 31 грудня 2011 у гміні проживало 5409 осіб.

## Територія
Згідно з даними за 2007 рік площа гміни становила 13.76 км², у тому числі:
- орні землі: 77.00%
- ліси: 7.00%

Таким чином, площа гміни становить 4.80% площі повіту.

## Населення
Станом на 31 грудня 2011:
| Опис     | Загалом | Загалом | Чоловіки | Чоловіки | Жінки | Жінки |
| -------- | ------- | ------- | -------- | -------- | ----- | ----- |
| одиниця  | осіб    | %       | осіб     | %        | осіб  | %     |
| все      | 5409    | 100     | 2660     | 49.18    | 2749  | 50.82 |
| міське   | 0       | 100     | 0        |          | 0     |       |
| сільське | 5409    | 100     | 2660     | 49.18    | 2749  | 50.82 |

## Сусідні гміни
Гміна Маркльовіце межує з такими гмінами: Водзіслав-Шльонський, Мшана, Радлін, Сьверкляни.

title: Маркльовиці (гміна)

wikitext:
{{Infobox Settlement
| name = Гміна Маркльовіце
| native_name = Gmina Marklowice
| settlement_type = [[Гміна]]
| image_flag = POL gmina Marklowice flag.svg
| image_shield = POL gmina Marklowice COA.svg
| image_map =
| map_caption =
| image_map1 =
| map_caption1 =
| subdivision_type = Країна
| subdivision_name = {{POL}}
| subdivision_type1 = [[Воєводство]]
| subdivision_name1 = [[Сілезьке воєводство|Сілезьке]]
| subdivision_type2 = [[Повіт]]
| subdivision_name2 = [[Водзіславський повіт|Водзіславський]]
| area_total_km2 = 13.76
| population_total = 5409
| population_as_of = 31 грудня 2011
| population_footnotes = <ref name=population />
| population_density_km2 = auto
| seat =
| website = http://www.marklowice.pl
}}
'''Гміна Маркльовіце''' ({{lang-pl|Gmina Marklowice}}) — [[Сільська гміна|сільська]] [[гміна]] у південній [[Польща|Польщі]]. Належить до [[Водзіславський повіт|Водзіславського повіту]] [[Сілезьке воєводство|Сілезького воєводства]]<ref name="teryt">{{cite web|url=http://www.stat.gov.pl/broker/access/prefile/listPreFiles.jspa|title=Lista plików predefiniowanych|date=2012-05-09|publisher=[[Центральний статистичний офіс Польщі]]|language=пол.|accessdate=2012-09-23|archiveurl=https://web.archive.org/web/20080917153422/http://www.stat.gov.pl/broker/access/prefile/listPreFiles.jspa|archivedate=2008-09-17|deadurl=yes}}</ref>.

Станом на 31 грудня 2011 у гміні проживало 5409 осіб<ref name=population>{{cite web|url=http://www.stat.gov.pl/gus/5840_13211_PLK_HTML.htm|title=Ludnosc w gminach wedlug stanu w dniu 31.12.2011 r.|date=2012-08-13|publisher=[[Центральний статистичний офіс Польщі]]|language=пол.|trans_title=Населення у гмінах станом на 31.12.2011|format=XLS|accessdate=2012-10-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HdSniVGY?url=http://www.stat.gov.pl/gus/5840_13211_PLK_HTML.htm|archivedate=25.06.2013|deadurl=yes}}</ref>.

== Територія ==
Згідно з даними за 2007 рік площа гміни становила 13.76 км², у тому числі<ref name=regioset>{{cite web|url=http://www.regioset.pl/gazeta.php?choice=2144|title=Gmina Marklowice|publisher=REGIOset.pl|language=пол.|accessdate=2012-10-07|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160321093038/http://www.regioset.pl/gazeta.php?choice=2144|archivedate=2016-03-21|deadurl=yes}}</ref>:
* орні землі: 77.00%
* ліси: 7.00%

Таким чином, площа гміни становить 4.80% площі повіту.

== Населення ==
Станом на 31 грудня 2011<ref name=population />:
{| class="wikitable"
!Опис || colspan=2|Загалом || colspan=2|Чоловіки || colspan=2|Жінки
|-
|одиниця || осіб || % || осіб || % || осіб || %
|--
|все || '''5409''' || 100 || 2660 || 49.18 || 2749 || 50.82
|--
|міське || 0 || 100 || 0 ||  || 0 ||
|--
|сільське || 5409 || 100 || 2660 || 49.18 || 2749 || 50.82
|}

== Сусідні гміни ==
Гміна Маркльовіце межує з такими гмінами: [[Водзіслав-Шльонський]], [[Мшана (гміна)|Мшана]], [[Радлін]], [[Сьверкляни (гміна)|Сьверкляни]].

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Водзіславський повіт}}
{{Гміна Маркльовиці}}

{{Портали|Польща|Географія}}

[[Категорія:Гміни Сілезького воєводства|Маркльовіце]]
[[Категорія:Водзіславський повіт|Маркльовіце]]

title: — Гміна —

· Прапор: · Герб

Воєводство: Сілезьке

Повіт: Водзіславський

— Гміна —:
Площа
Населення (31 грудня 2011)
Вебсайт: http://www.marklowice.pl


text:
# Гідрозахист електродвигуна
Гідрозахист електродвигуна (зануреного) (рос. гидрозащита (электродвигателя [погружного]); англ. water proofing of submersible motor; нім. Wasserschutz m (des eingetauchten Elektromotors)) — у технології сведловинного видобування рідких корисних копалин — пристрій електровідцентровонасосного устаткування, який захищає заглибний електродвигун від проникнення в його порожнину пластової рідини і містить в собі протектор та компенсатор.

title: Гідрозахист електродвигуна

wikitext:
'''Гідрозахист електродвигуна (зануреного)''' ({{lang-ru|гидрозащита (электродвигателя [погружного]}}); {{lang-en|water proofing of submersible motor}}; {{lang-de|Wasserschutz m (des eingetauchten Elektromotors)}}) — у технології [[Свердловинна гірнича технологія|сведловинного видобування]] рідких [[корисні копалини|корисних копалин]] — [[пристрій]] електровідцентровонасосного устаткування, який захищає заглибний [[електродвигун]] від проникнення в його порожнину пластової рідини і містить в собі [[протектор]] та [[компенсатор]].

== Література ==
* {{МГЕ|nocat=1}}

[[Категорія:Бурове обладнання]]


text:
# Муляренко Олексій Віталійович
Олексій Віталійович Муляренко (нар. 15 жовтня 1976, м. Рівне) — голова Рівненської обласної державної адміністрації з 28 квітня 2016 року до 24 червня 2019 року.

## Біографія
У 1993 році закінчив Рівненську загальноосвітню школу № 11.
У 1998 році закінчив Рівненський економіко-гуманітарний інститут (тепер — Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем'янчука) за спеціальністю менеджер-економіст, викладач економіки.
У 2000 році працював начальником дільниці приватного підприємства «Мет-Експо». У 2000–2001 роках — заступник директора Луцької філії приватного підприємства «Мет-Експо».
У 2001–2006 роках — фізична особа-підприємець (підприємницька діяльність в сфері виробництва броньованих дверей). У 2006–2013 роках — засновник та директор підприємства з виробництва броньованих та протипожежних дверей «СТАЛЬ-М».
З 2008 року був координатором благодійного проекту «Наші діти». У 2008–2009 роках — співкоординатор благодійних проектів: «Врятуй життя» та «Наше серце дітям!».
У 2010–2014 роках — голова виконавчого комітету Рівненської обласної організації Політичної партії «УДАР (Український Демократичний Альянс за Реформи) Віталія Кличка». У 2013–2014 роках, під час подій Революції Гідності, на посаді першого заступника коменданта Майдану відповідав за налагодження побуту, систематичне та безперебійне життєзабезпечення столичного майдану. У 2014 році працював у апараті Верховної Ради України помічником-консультантом народного депутата України.
Заступник голови правління громадської організації «Асоціація працівників будівельної галузі міста Рівне та Рівненської області» та член правління громадської організації «Українська Локсмайстер Федерація».
У 2015–2016 роках — депутат, секретар Рівненської міської ради.
З 28 квітня 2016 року до 24 червня 2019 року — голова Рівненської обласної державної адміністрації.
Одружений, виховує шістьох дітей.

title: Муляренко Олексій Віталійович

wikitext:
{{Недостатньо виносок}}{{особа
|зображення        = Олексій Муляренко.jpg
|партія            = Позапартійний
}}
{{othernames|Муляренко}}
'''Олексій Віталійович Муляренко''' ({{н}} {{ДН|15|10|1976}}, м. [[Рівне]]) — голова [[Рівненська обласна державна адміністрація|Рівненської обласної державної адміністрації]] з 28 квітня 2016 року<ref>{{Cite web |url=http://www.president.gov.ua/documents/1772016-19968 |title=Указ Президента України № 177/2016 «Про призначення О.Муляренка головою Рівненської обласної державної адміністрації» |accessdate=22 березня 2018 |archive-date=23 березня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180323092946/http://www.president.gov.ua/documents/1772016-19968 }}</ref> до 24 червня 2019 року.<ref>{{Cite web |url=https://www.president.gov.ua/documents/4262019-27649 |title=Указ Президента України № 426/2019 «Про звільнення О.Муляренка з посади голови Рівненської обласної державної адміністрації» |accessdate=24 червня 2019 |archive-date=1 липня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190701181012/https://www.president.gov.ua/documents/4262019-27649 }}</ref>

== Біографія ==
У 1993 році закінчив Рівненську загальноосвітню школу № 11.

У 1998 році закінчив Рівненський економіко-гуманітарний інститут (тепер — [[Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем'янчука]]) за спеціальністю менеджер-економіст, викладач економіки.

У 2000 році працював начальником дільниці приватного підприємства «Мет-Експо». У 2000–2001 роках — заступник директора Луцької філії приватного підприємства «Мет-Експо».

У 2001–2006 роках — [[фізична особа-підприємець]] (підприємницька діяльність в сфері виробництва броньованих дверей). У 2006–2013 роках — засновник та директор підприємства з виробництва броньованих та протипожежних дверей «СТАЛЬ-М».

З 2008 року був координатором благодійного проекту «Наші діти». У 2008–2009 роках — співкоординатор благодійних проектів: «Врятуй життя» та «Наше серце дітям!».

У 2010–2014 роках — голова виконавчого комітету Рівненської обласної організації Політичної партії «[[УДАР (партія)|УДАР (Український Демократичний Альянс за Реформи) Віталія Кличка]]». У 2013–2014 роках, під час подій Революції Гідності, на посаді першого заступника коменданта Майдану відповідав за налагодження побуту, систематичне та безперебійне життєзабезпечення столичного майдану. У 2014 році працював у [[Апарат Верховної Ради України|апараті Верховної Ради України]] [[Помічник-консультант народного депутата України|помічником-консультантом]] [[Народний депутат України|народного депутата України]].

Заступник голови правління громадської організації «Асоціація працівників будівельної галузі міста Рівне та Рівненської області» та член правління громадської організації «Українська [[Локсмайстер]] Федерація».

У 2015–2016 роках — депутат, секретар [[Рівненська міська рада|Рівненської міської ради]].

З 28 квітня 2016 року до 24 червня 2019 року — голова [[Рівненська обласна державна адміністрація|Рівненської обласної державної адміністрації]].

Одружений, виховує шістьох дітей.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://web.archive.org/web/20170502201741/http://ogo.ua/dossier/vlada/muliarenko Муляренко Олексій Віталійович]
* [http://dovidka.com.ua/user/?code=507628 Муляренко Олексій Віталійович]

{{Бібліоінформація}}
{{Керівники Рівненської області}}
{{Портали|Біографії|Україна|Рівненська область}}

[[Категорія:Уродженці Рівного]]
[[Категорія:Українські підприємці]]
[[Категорія:Депутати Рівненської міської ради]]
[[Категорія:Голови Рівненської облдержадміністрації]]
[[Категорія:Помічники народних депутатів України]]
[[Категорія:Члени партії УДАР]]

title: Муляренко Олексій Віталійович

Народився: 15 жовтня 1976 (48 років) · Рівне, Українська РСР, СРСР

Діяльність: бізнесмен

Партія: Позапартійний


text:
# Хулусі
Хулусі (спрощ. кит. 葫芦丝; традиц. кит. 葫蘆絲; піньїнь: húlúsī), також відомий як флейта з гарбуза або флейта-гарбуз, — це язичковий духовий інструмент з вільною тростиною, що походить з Китаю, В'єтнаму та штату Шан (М’янма), а також використовується корінними народами штату Ассам (Індія). Його тримають вертикально; інструмент має три бамбукові трубки, які проходять крізь повітряну камеру, зроблену з плоду тикви. Центральна трубка має ігрові отвори, а дві зовнішні зазвичай служать бурдонними (дроновими) трубками. Часто лише одна бурдонна трубка є функціональною, а друга — лише декоративна. Бурдонна трубка може мати отвір, який дозволяє заглушити її звук. У вдосконалених версіях хулусі можуть бути клавішні отвори, подібні до кларнета або гобоя, що значно розширює діапазон інструмента до кількох октав.
Первісно хулусі використовувався переважно в штаті Шан у М’янмі, у провінції Юньнань на південному заході Китаю, а також в Ассамі на північному сході Індії серед різних етнічних меншин. Особливо інструмент поширений серед народу дай, які називають його пі ламтао (кит. 筚朗叨 або 筚郎叨); слово пі означає «духовий інструмент», а ламтао походить від намтао — «гарбуз». Інші народи мають свої назви для хулусі: ачан називають його пайлевен (拍勒翁), палаунг — вогебао (渥格宝), а народ ва — байхунляо (拜洪廖).
Хулусі набув великої популярності по всьому Китаю і також використовується різними корінними народами Ассаму. Його популярність у Китаї подібна до популярності губної гармоніки на Заході. Позаяк, були створені й "удосконалені" версії інструмента за межами його традиційного середовища. У В'єтнамі інструмент відомий як sáo bầu, що в перекладі також означає «флейта з гарбуза». Подібно до спорідненої язичкової флейти баву, хулусі має чистий, м'який, кларнетоподібний звук.
Схожий інструмент — хулушенґ — це духовий орган із гарбузовою повітряною камерою.

## Етимологія
Назва інструмента походить від мандаринського китайського слова húlu (葫蘆 / 葫芦), що означає «гарбуз калабас», та слова sī, що перекладається як «шовк» і натякає на м’яке, плавне звучання інструмента. ХУЛУСІ У мові народу Дай (тай-нуа) регіону Дехун хулусі називається пі ламтао, а в мовах люе (Сіпсонг Панна), кхун (Кенгтун), юан (Північний Таїланд), а також у лаоській і тайській мовах він відомий як пі намтао. У штаті Ассам (Індія) інструмент також відомий під назвою Huluxi. хулусі

## Виконавці
Хоча хулусі й досі переважно використовується в провінції Юньнань (Китай), штаті Шан (М’янма) та в Ассамі (Індія), останніми роками цей інструмент був адаптований європейськими композиторами та виконавцями. Рохан Ліч і Джек Реддік з Англії, Рафаель Де Кок з Бельгії, Сара Бентес з Бразилії, Надішана з Росії та Герман Віткам із Нідерландів відкрили нові напрямки використання хулусі в сучасній музиці.

## Зовнішні посилання
- Сторінка Hulusi із сайту Пет Місін
- Сторінка Hulusi із сайту ASZA.com

title: Хулусі

wikitext:
[[Файл:Hu_Lu_Si.jpg|праворуч|міні|240x240пкс| ''Хулусі'']]
[[Файл:Reed_of_hulusi.jpg|праворуч|міні|245x245пкс| Вільна язичкова тростина ''хулусі'']]
'''Хулусі''' ([[Спрощені ієрогліфи|спрощ. кит.]] 葫芦丝; [[Китайська мова|традиц. кит.]] 葫蘆絲; [[піньїнь]]: ''húlúsī''), також відомий як '''флейта з гарбуза'''<ref>{{Cite web |url=http://www.cultural-china.com/chinaWH/html/en/17Traditions978.html |title=The Cucurbit Flute |publisher=cultural-china.com |archive-url=https://web.archive.org/web/20080922015811/http://www.cultural-china.com/chinaWH/html/en/17Traditions978.html |archive-date=2008-09-22 |url-status=dead |access-date=2009-04-22}}</ref> або '''флейта-гарбуз''',<ref>{{Cite web |url=https://ourpastimes.com/how-to-play-a-gourd-flute-12551732.html |title=How to Play a Gourd Flute |website=Our Pastimes}}</ref> — це язичковий духовий інструмент з вільною тростиною, що походить з [[Китайська Народна Республіка|Китаю]], [[В'єтнам|В'єтнаму]] та штату [[Шан (штат)|Шан]] ([[М'янма|М’янма]]), а також використовується корінними народами штату [[Ассам]] ([[Індія]]). Його тримають вертикально; інструмент має три [[бамбукові]] трубки, які проходять крізь повітряну камеру, зроблену з плоду [[Тиква звичайна|тикви]]. Центральна трубка має ігрові отвори, а дві зовнішні зазвичай служать [[Бурдон|бурдонними]] (дроновими) трубками. Часто лише одна бурдонна трубка є функціональною, а друга — лише декоративна. Бурдонна трубка може мати отвір, який дозволяє заглушити її звук. У вдосконалених версіях хулусі можуть бути клавішні отвори, подібні до [[Кларнет|кларнета]] або [[Гобой|гобоя]], що значно розширює діапазон інструмента до кількох октав.

Первісно хулусі використовувався переважно в штаті [[Шан (штат)|Шан]] у [[М'янма|М’янмі]], у провінції [[Юньнань]] на південному заході Китаю, а також в [[Ассам|Ассамі]] на північному сході Індії серед різних етнічних меншин. Особливо інструмент поширений серед народу ''дай'', які називають його ''пі ламтао'' (кит. 筚朗叨 або 筚郎叨); слово ''пі'' означає «духовий інструмент», а ''ламтао'' походить від ''намтао'' — «гарбуз». Інші народи мають свої назви для хулусі: ачан називають його ''пайлевен'' (拍勒翁), [[палаунг]] — ''вогебао'' (渥格宝), а народ [[Ва (народ, М'янма)|ва]] — ''байхунляо'' (拜洪廖).<ref>{{Cite web |url=https://www.patmissin.com/history/hulusi.html |title=HULUSI}}</ref>

''Хулусі'' набув великої популярності по всьому Китаю і також використовується різними корінними народами Ассаму. Його популярність у Китаї подібна до популярності губної гармоніки на Заході. Позаяк, були створені й "удосконалені" версії інструмента за межами його традиційного середовища.<ref>{{Cite web |url=http://www.patmissin.com/history/hulusi.html |title=HULUSI}}</ref><ref>{{Cite web |url=http://info.guqu.net/hulusizhishi/20060707233522_207.html |title=葫芦丝简介-葫芦丝简介 |archive-url=https://web.archive.org/web/20070702080920/http://info.guqu.net/hulusizhishi/20060707233522_207.html |archive-date=2007-07-02 |url-status=dead}}</ref> У В'єтнамі інструмент відомий як ''sáo bầu'', що в перекладі також означає «флейта з гарбуза». Подібно до спорідненої язичкової флейти ''баву'', хулусі має чистий, м'який, кларнетоподібний звук.

Схожий інструмент — ''хулушенґ'' — це духовий орган із гарбузовою повітряною камерою.

== Етимологія ==
Назва інструмента походить від мандаринського китайського слова ''húlu'' (葫蘆 / 葫芦), що означає ''«гарбуз калабас»'', та слова ''sī'', що перекладається як ''«шовк»'' і натякає на м’яке, плавне звучання інструмента. [http://www.patmissin.com/history/hulusi.html ХУЛУСІ] У мові народу Дай (тай-нуа) регіону [[Дехун-Дай-Качинська автономна префектура|Дехун]] хулусі називається ''пі ламтао'', а в мовах ''люе'' ([[Сішуанбаньна-Дайська автономна префектура|Сіпсонг Панна]]), кхун (Кенгтун), юан (Північний Таїланд), а також у [[Лаоська мова|лаоській]] і [[Тайська мова|тайській]] мовах він відомий як пі намтао. У штаті Ассам (Індія) інструмент також відомий під назвою ''Huluxi''. [https://web.archive.org/web/20060220171628/http://www.melodyofchina.com/06instruments/hulusi.html хулусі]

== Виконавці ==
[[Файл:Orquestra_folklòrica_de_NENU_-_Torrent_21.jpg|міні| Учасниця Фольклорного оркестру Північно-Східного педагогічного університету (NENU) виступає в місті [[Торрент (Валенсія)|Торрент]], [[Валенсія (провінція)|провінція Валенсія]].]]
Хоча ''хулусі'' й досі переважно використовується в провінції Юньнань (Китай), штаті Шан (М’янма) та в Ассамі (Індія), останніми роками цей інструмент був адаптований європейськими композиторами та виконавцями. Рохан Ліч і Джек Реддік з Англії, Рафаель Де Кок з Бельгії, Сара Бентес з Бразилії, Надішана з Росії та Герман Віткам із Нідерландів відкрили нові напрямки використання хулусі в сучасній музиці.

== Список літератури ==
{{Reflist}}

== Зовнішні посилання ==

* [http://www.patmissin.com/history/hulusi.html Сторінка Hulusi] із сайту Пет Місін
* [https://web.archive.org/web/20060212164545/http://www.asza.com/ihulusi.shtml Сторінка Hulusi] із сайту ASZA.com

[[Категорія:Китайські народні інструменти]]
[[Категорія:Статті з традиційними китайськими ієрогліфами]]
[[Категорія:Статті зі спрощеними китайськими ієрогліфами]]
[[Категорія:Духові музичні інструменти]]
[[Категорія:Дерев'яні духові музичні інструменти]]


text:
# Відув (Сілезьке воєводство)
Відув (пол. Widów) — село в Польщі, у гміні Рудзінець Гливицького повіту Сілезького воєводства.
Населення — 294 особи (2011).
У 1975—1998 роках село належало до Катовицького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 137     | 24                 | 92               | 21                   |
| Жінки    | 157     | 29                 | 96               | 32                   |
| Разом    | 294     | 53                 | 188              | 53                   |

title: Відув (Сілезьке воєводство)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Відув
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Widów}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Сілезьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Гливицький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Рудзінець (гміна){{!}}Рудзінець
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП   =
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 294
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс       = +1
|DST                = +1
|телефонний код     = (+48) 032
|поштовий індекс    =
|автомобільний код  = SGL
|вид ідентифікатора = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0221304
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Відув}}

'''Відув''' ({{lang-pl|Widów}}) — село в Польщі, у [[Рудзінець (гміна)|гміні Рудзінець]] [[Гливицький повіт|Гливицького повіту]] [[Сілезьке воєводство|Сілезького воєводства]].
Населення — {{formatnum:294}} {{МНОЖИНА:294|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975—1998 роках]] село належало до [[Катовицьке воєводство|Катовицького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=137 |ЧолПре=24 |ЧолПрац=92 |ЧолПост=21
|Жін=157 |ЖінПре=29 |ЖінПрац=96 |ЖінПост=32
|Разом=294 |РазомПре=53 |РазомПрац=188 |РазомПост=53
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Рудзінець}}

{{Сілезьке-доробити}}

[[Категорія:Села Гливицького повіту]]

title: Країна

Воєводство: Сілезьке воєводство

Повіт: Гливицький повіт

Гміна: Рудзінець

Автомобільний код: SGL

OSM: ↑2818015 ·R (Ґміна Рудзінець)


text:
# Рожер де Флор
Рожер де Флор (кат. Roger de Flor, італ. Ruggiero da Fiore, нім. Rutger von Blum; 1267, Бриндізі, Сицилійське королівство — 30 квітня 1305, Адріанополь, Візантійська імперія) — італійський військовий авантюрист і кондотьєр, який діяв в Італії, Леванті, арагонській Сицилії та Візантійській імперії. Був членом ордена Тамплієрів, командувачем Великої каталонської компанії, Великим Дукою та головнокомандувачем армії та флоту Візантійської імперії. Був одружений з Марією Асеніною, племінницею імператора Візантії та дочкою цяря Болгарії Івана Асена III , носив титул графа Мальти.

## Біографія
Рожер де Флор народився в 1267 році в місті Бриндізі, Апулія в Сицилійському королівстві. Він був другим сином італійської дворянки з Бриндізі та німецького сокольника на ім'я Річард фон Блюм (від нім. Blume — квітка), який перебував на службі імператора Фрідріха II, який тримав свій двір на Сицилії. В 1268 році його батько Річард фон Блюм загинув у битві при Тальякоццо.
У восьмирічному віці Рожер де Флор був відправлений у море на галері, що належала тамплієрам. Згодом він вступив до ордену і став капітаном галери «El falcó».
У 1291 році, під час облоги Акри мамлюкським султаном Халіль аль-Ашрафом, Рожер де Флор скористався ситуацією для заробітку коштів та дорогоцінностей, які він вимагав зі знатних дам та вельмож, в обмін на їх порятунок з обложеного міста на своєму кораблі. Він висадив біженців з Акри на Кіпрі, привласнивши їхнє майно, чим накликав на себе гнів великого магістра тамплієрів Теобальда де Годена. В результаті інтриг і суперечок, він був звинувачений у пограбуванні християн і засуджений Папою Римським як злодій і віровідступник. Це призвело до його виключення з ордену Тамплієрів. Рожер втік до Генуї, де він позичив значну суму у Тічіно Доріа, на яку придбав нову галеру «Оліветта» та почав корсарську кар'єру.
У той час між королями Арагону та французькими королями Неаполя точилася боротьба за володіння Сицилією і Рожер, що на той час був вже досвідченим полководцем, був покликаний на службу до сина короля Арагону Педро III, короля Сицилії Фредеріка II, який присвоїв йому чин віцеадмірала. Коли в 1302 році між французами та арагонцями було завершено війну та укладено мирний договір у Кальтабеллотті, Фредерік II не мав ані можливостей, ані бажання надалі утримувати на острові армію найманців, що переважно складалась з арагонських та каталонських альмогаварів. Враховуючи політичну та військову ситуацію, Рожер знайшов можливість запропонувати свої послуги імператору Візантії, що в той час потерпала від спустошень, які їй почали завдавати різноманітні малоазійські тюркські бейлики, що постали на руїнах Сельджуцької імперії.
Станом на 1300 рік в руках тюркських завойовників опинилась майже уся Мала Азія (Анатолійський півострів). Після поразки в 1302 році візантійців від османів у Бафейській битві, нечисленні малоазійські міста, що ще знаходились в руках візантійців, такі як Нікея, Нікомедія, Бурса, Сарди, Філадельфія та Магнезія були взяті тюрками в облогу. Шукаючи допомоги від європейських королівств, візантійський імператор Андронік II Палеолог запропонував Рожеру разом з армією альмогаварів під його командуванням перейти на службу Візантії. У вересні 1303 року Рожер зі своїм флотом і армією, що стала відома як Каталонська компанія, чисельністю 6500 чоловік, прибув до Константинополя. Він був усиновлений в імператорську родину, одружений з племінницею імператора Марією Асеніною (дочкою Івана Асена III Болгарського), і став Великим Дукою або Мега Дуксом (грец. μέγας δούξ) та головнокомандувачем армії та флоту Візантії.
Зіткнувшись із сильною опозицією з боку місцевих генуезців, кілька тижнів пройшли в інтригах і кривавих чварах проти генуезців, які мали намір утримати його подалі від кіл влади. Рожер і його люди були відправлені в Азію, і, як повідомляється, відбили турків аж до Вірменії та Ірану. Після цих успішних зіткнень з турками, Рожер і його армія повернулись на зимівлю в Кізик.
У травні 1304 року вони знову відновили військові дії проти турків, розгромивши турків у Герме разом із візантійськими військами під Граниславом і зробили важливу послугу, звільнивши Філадельфію (сучасний Алашехі́р) від турецької облоги. Враховуючи його позицію безперечної військової сили, його звинуватили в тому, що він служить власним інтересам, а не інтересам імператора, оскільки він мав намір створити для себе князівство на Сході. Він залишив свої зароблені та награбовані скарби в Магнезії під захистом невеликого загону, але місцеве грецьке населення вбило його каталонців і захопили скарби. Прагнучи помсти, він обложив місто, але його атаки були відбиті, і він був змушений відступити.
Будучи відкликаним з малої Азії до Європейської частини Візантії, він розташував свої війська в Галліполі та інших містах і відвідав Константинополь, щоб вимагати плату для своїх альмогаварів. Рожер був оголошений цезарем, за одними повідомленнями у грудні 1304 року, тоді як інші джерела кажуть, що ця подія відбулась незадовго до смерті Рожера («у 1305 році титул Цезаря, який надавав великий церемоніальний статус, хоча й меншу реальну владу») і навіть за кілька днів до цього («Флор отримав звання кайсар у квітні 1305 року»).
У квітні 1305 року він був убитий в Адріанополі сином і співправителем Андроніка Михаїлом. Пізніше Каталонська компанія помстилася за нього, грабуючи та спустошуючи візантійські землі від Македонії до Фракії під час так званої «Каталонської помсти».

## У масовій культурі
Рання історія Каталонської компанії була описана Рамоном Мунтанером, членом компанії, у його Хроніці (Crònica).
Життя та пригоди Рожера де Флора надихнуло Жуанота Мартуреля на створення персонажа Тирана Білого, вигаданого героя однойменного епічного роману, опублікованого у Валенсії в 1490 році. Це один із найвідоміших середньовічних літературних творів каталонською мовою, який відіграв важливу роль в еволюції західного роману завдяки своєму впливу на Мігеля де Сервантеса.
Роже де Флор — один із головних героїв історичного роману естонського письменника Карла Рістіківі «Вершники смерті» (ест. Surma ratsanikud; 1963).
Роже де Флор — назва та головний герой історичного роману покійного грецького письменника та видавця Костаса Кіріазіса.
Іспанський поет Маріано Капдепон склав п'єсу про останні дні життя Рожера. Композитор Руперто Чапі використав цей текст для своєї опери «Роже де Флор» (1878).
Його іменем названо один із підрозділів повітряно-десантної бригади Іспанії.

## Виноски
1. ↑  Реакція Каталонської компанії на вбивство Роже де Флора та інших керівників стала відомою в історії як "Каталонська помста": дворічне спустошення Фракії та дворічне спустошення Македонії, кожне спустошення припинялося лише тоді, коли Компанія та її турецькі союзники були на межі знищення [11].

title: Рожер де Флор

wikitext:
{{Особа|розмір_зображення=|прізвисько=|дата смерті={{death date and age|1305|4|30|1267|df=yes}}|битви=|awards=|дружина=|відносини=|оригінал імені={{lang-ca|Roger de Flor}}
{{lang-it|Ruggiero da Fiore}}
{{lang-de|Rutger von Blum}}}}
'''Рожер де Флор''' ({{lang-ca|Roger de Flor}}, {{lang-it|Ruggiero da Fiore}}, {{lang-de|Rutger von Blum}}; 1267, [[Бриндізі]], [[Сицилійське королівство]] — 30 квітня 1305, [[Едірне|Адріанополь]], [[Візантійська імперія]]) — італійський військовий авантюрист і [[кондотьєр]], який діяв в Італії, [[Левант|Леванті]], [[Сицилійське королівство|арагонській Сицилії]] та [[Візантійська імперія|Візантійській імперії]]. Був членом [[Тамплієри|ордена Тамплієрів]], командувачем [[Каталонська компанія|Великої каталонської компанії]], [[Великий Дука|Великим Дукою]] та головнокомандувачем армії та флоту Візантійської імперії. Був одружений з Марією Асеніною, племінницею імператора Візантії та дочкою цяря Болгарії [[Іван Асен III|Івана Асена III]] {{Sfnp|Pavlov|2005}}, носив титул графа Мальти<ref>{{Cite web|title=Roger de Flor {{!}} Sicilian mercenary {{!}} Britannica|url=https://www.britannica.com/biography/Roger-de-Flor|website=www.britannica.com|date=2023-04-26|accessdate=2023-05-21|language=en}}</ref>.

== Біографія ==
[[Файл:Galera Oliveta 1302.jpg|ліворуч|міні|Побудована у Генуї каталонська корсарська галера «Олівета». До 1302 року Рожер де Флор був капітаном цього корабля на підставі патента, виданого Фредеріком II Сицилійським для боротьби з кораблями Карла II Неаполітанського. ]]
Рожер де Флор народився в 1267 році в місті [[Бриндізі]], [[Герцогство Апулії і Калабрії|Апулія]] в [[Сицилійське королівство|Сицилійському королівстві]]. Він був другим сином італійської дворянки з Бриндізі та [[Німці|німецького]] [[Соколине полювання|сокольника]] на ім'я Річард фон Блюм (від {{lang-de|Blume}} — [[квітка]]), який перебував на службі імператора [[Фрідріх II (імператор Священної Римської імперії)|Фрідріха II]], який тримав свій двір на Сицилії. В 1268 році його батько Річард фон Блюм загинув у [[Битва при Тальякоццо|битві при Тальякоццо]].

У восьмирічному віці Рожер де Флор був відправлений у море на [[Галера|галері]], що належала [[Тамплієри|тамплієрам]]. Згодом він вступив до ордену{{Sfnp|Dupuy|2003}} і став капітаном галери «El falcó».

У 1291 році, під час [[Облога Акри (1291)|облоги Акри]] [[Мамелюки|мамлюкським]] султаном [[Халіль аль-Ашраф]]ом, Рожер де Флор скористався ситуацією для заробітку коштів та дорогоцінностей, які він вимагав зі знатних дам та вельмож, в обмін на їх порятунок з обложеного міста на своєму кораблі. Він висадив біженців з Акри на [[Кіпрське королівство|Кіпрі]], привласнивши їхнє майно, чим накликав на себе гнів великого магістра тамплієрів [[Теобальд де Годен|Теобальда де Годена]]. В результаті інтриг і суперечок, він був звинувачений у пограбуванні християн і засуджений [[Папа Римський|Папою Римським]] як злодій і [[Апостасія|віровідступник]]. Це призвело до його виключення з [[Тамплієри|ордену Тамплієрів]]. Рожер втік до [[Генуезька республіка|Генуї]], де він позичив значну суму у Тічіно Доріа, на яку придбав нову галеру «Оліветта» та почав [[Корсари|корсарську]] кар'єру{{Sfnp|Dupuy|2003}}.

У той час між [[Список правителів Арагону|королями Арагону]] та французькими [[Список монархів Неаполітанського королівства|королями Неаполя]] точилася боротьба за володіння [[Сицилія|Сицилією]] і Рожер, що на той час був вже досвідченим полководцем, був покликаний на службу до сина короля Арагону [[Педро III (король Арагону)|Педро III]], короля Сицилії [[Фредерік II (король Сицилії)|Фредеріка II]], який присвоїв йому чин [[віцеадмірал]]а. Коли в 1302 році між французами та арагонцями було завершено війну та укладено мирний договір у Кальтабеллотті, Фредерік II не мав ані можливостей, ані бажання надалі утримувати на острові армію найманців, що переважно складалась з арагонських та каталонських [[Альмогавари|альмогаварів]]. Враховуючи політичну та військову ситуацію, Рожер знайшов можливість запропонувати свої послуги імператору Візантії, що в той час потерпала від спустошень, які їй почали завдавати різноманітні малоазійські [[Турки|тюркські бейлики]], що постали на руїнах [[Сельджуцька імперія|Сельджуцької імперії]].

[[Файл:Entrada_de_Roger_de_Flor_en_Constantinopla_(Palacio_del_Senado_de_España).jpg|міні|290x290px| ''В'їзд Рожера де Флора до Константинополя'' Хосе Морено Карбонеро (1888)|ліворуч]]
Станом на 1300 рік в руках тюркських завойовників опинилась майже уся [[Мала Азія]] (Анатолійський півострів). Після поразки в 1302 році візантійців від [[Османи|османів]] у [[Бафейська битва (1302)|Бафейській битві]], нечисленні малоазійські міста, що ще знаходились в руках візантійців, такі як [[Нікея]], [[Нікомедія]], [[Бурса (місто)|Бурса]], [[Сарди]], [[Алашехір|Філадельфія]] та [[Маніса|Магнезія]] були взяті тюрками в облогу. Шукаючи допомоги від європейських королівств, візантійський імператор [[Андронік II Палеолог]] запропонував Рожеру разом з армією альмогаварів під його командуванням перейти на службу Візантії. У вересні 1303 року Рожер зі своїм флотом і армією, що стала відома як Каталонська компанія, чисельністю 6500 чоловік, прибув до [[Константинополь|Константинополя]]{{Sfnp|Waley|1985|p=164}}. Він був усиновлений в імператорську родину, одружений з племінницею імператора Марією Асеніною (дочкою [[Іван Асен III|Івана Асена III Болгарського]]){{Sfnp|Pavlov|2005}}, і став [[Великий Дука|Великим Дукою]] або Мега Дуксом ({{lang-el|μέγας δούξ}}) та головнокомандувачем армії та флоту Візантії.

Зіткнувшись із сильною опозицією з боку місцевих генуезців, кілька тижнів пройшли в інтригах і кривавих чварах проти генуезців, які мали намір утримати його подалі від кіл влади. Рожер і його люди були відправлені в [[Азія (римська провінція)|Азію]], і, як повідомляється, відбили турків аж до Вірменії та Ірану. Після цих успішних зіткнень з турками, Рожер і його армія повернулись на зимівлю в [[Кізик]].

У травні 1304 року вони знову відновили військові дії проти турків, розгромивши турків у Герме разом із візантійськими військами під Граниславом і зробили важливу послугу, звільнивши [[Алашехір|Філадельфію]] (сучасний Алашехі́р) від турецької облоги{{Sfnp|Korobeinikov|2014}}. Враховуючи його позицію безперечної військової сили, його звинуватили в тому, що він служить власним інтересам, а не інтересам імператора, оскільки він мав намір створити для себе князівство на Сході. Він залишив свої зароблені та награбовані скарби в Магнезії під захистом невеликого загону, але місцеве грецьке населення вбило його каталонців і захопили скарби. Прагнучи помсти, він обложив місто, але його атаки були відбиті, і він був змушений відступити.

Будучи відкликаним з малої Азії до [[Європа|Європейської частини]] Візантії, він розташував свої війська в [[Галліполі]] та інших містах і відвідав Константинополь, щоб вимагати плату для своїх альмогаварів. Рожер був оголошений цезарем, за одними повідомленнями у грудні 1304 року, тоді як інші джерела кажуть, що ця подія відбулась незадовго до смерті Рожера («у 1305 році титул Цезаря, який надавав великий церемоніальний статус, хоча й меншу реальну владу»)<ref> David Abulafia, ''The Western Mediterranean Kingdoms: The Struggle for Dominion, 1200—1500'' (Taylor & Francis, 2014) p.121</ref> і навіть за кілька днів до цього («Флор отримав звання ''кайсар'' у квітні 1305 року»)<ref>«The Catalan Company in the East», by David Jacoby, in ''The Medieval Way of War: Studies in Medieval Military History in Honor of Bernard S. Bachrach'' ed. by Gregory I. Halfond (Routledge, 2016) p. 155</ref>.

У квітні 1305 року він був убитий в [[Едірне|Адріанополі]] сином і співправителем Андроніка [[Михаїл IX|Михаїлом]]{{Sfnp|Burns|1954}}. Пізніше Каталонська компанія помстилася за нього, грабуючи та спустошуючи візантійські землі від Македонії до Фракії під час так званої «Каталонської помсти»{{Efn|Реакція Каталонської компанії на вбивство Роже де Флора та інших керівників стала відомою в історії як "Каталонська помста": дворічне спустошення Фракії та дворічне спустошення Македонії, кожне спустошення припинялося лише тоді, коли Компанія та її турецькі союзники були на межі знищення {{sfnp|Burns|1954|p=752}}.}}.

== У масовій культурі ==
Рання історія Каталонської компанії була описана Рамоном Мунтанером, членом компанії, у його Хроніці (''Crònica'').

Життя та пригоди Рожера де Флора надихнуло [[Жуанот Мартурель|Жуанота Мартуреля]] на створення персонажа Тирана Білого, вигаданого героя однойменного епічного роману, опублікованого у [[Валенсія|Валенсії]] в 1490 році. Це один із найвідоміших середньовічних літературних творів [[Каталонська мова|каталонською мовою]], який відіграв важливу роль в еволюції західного роману завдяки своєму впливу на [[Мігель де Сервантес|Мігеля де Сервантеса]].

Роже де Флор — один із головних героїв історичного роману естонського письменника [[Карл Рістіківі|Карла Рістіківі]] ''«Вершники смерті''» ({{lang-et|Surma ratsanikud}}; 1963).

Роже де Флор — назва та головний герой історичного роману покійного грецького письменника та видавця Костаса Кіріазіса.

Іспанський поет Маріано Капдепон склав п'єсу про останні дні життя Рожера. Композитор Руперто Чапі використав цей текст для своєї опери ''«Роже де Флор»'' (1878).

Його іменем названо один із підрозділів повітряно-десантної бригади Іспанії.

== Виноски ==
{{Notelist}}

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Джерела ==
* Michael Grünbart, ''Das Byzantinische Reich''. 1. Auflage. Wissenschaftliche Buchgesellschaft, Darmstadt 2014, S. 125 f. {{ref-de}}
* Donald MacGillivray Nicol, ''The Despotate of Epiros 1267—1479 : A Contribution to the History of Greece in the Middle Ages.'' Cambridge University Press, 2010, ISBN 978-0-521-13089-9. {{ref-en}}
* John Van Antwerp Fine, ''The Late Medieval Balkans: A Critical Survey from the Late Twelfth Century to the Ottoman Conquest.'' Michigan, University of Michigan Press, 1994, ISBN 0-472-08260-4. {{ref-en}}

[[Категорія:Графи Мальти]]
[[Категорія:Німці Італії]]
[[Категорія:Персоналії:Бриндізі]]
[[Категорія:Померли 1305]]
[[Категорія:Народились 1267]]

title: кат. Roger de Flor · італ. Ruggiero da Fiore · нім. Rutger von Blum

Ім'я при народженні: нім. Rutger von Blum

Народився: 1267 · Бриндізі, Сицилійське королівство, Арагонське королівство

Помер: 30 квітня 1305 (у віці 37–38) · Едірне, Фракія, Східна Римська імперія

Країна: Арагонське королівство · Східна Римська імперія

Діяльність: кондотьєр, військовослужбовець, альмогавари

Знання мов: сицилійська

Учасник: Хрестові походи і Облога Акри

Членство: Каталонська компанія

Посада: головнокомандувач і adalidd

Військове звання: Великий Дука

У шлюбі з: Maria Asaninad


text:
# Нассо-Вілледж-Ратліфф (Флорида)
Нассо-Вілледж-Ратліфф (англ. Nassau Village-Ratliff) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Нассау штату Флорида. Населення — 5561 особа (2020).

## Географія
Нассо-Вілледж-Ратліфф розташоване за координатами 30°30′39″ пн. ш. 81°48′32″ зх. д. / 30.51083° пн. ш. 81.80889° зх. д. (30.510774, -81.808870).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 37,93 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкало 5337 осіб у 1940 домогосподарствах у складі 1501 родини. Густота населення становила 141 особа/км².  Було 2069 помешкань (55/км²).
Расовий склад населення:
| - 95,8 % — білих - 1,1 % — чорних або афроамериканців - 0,6 % — азіатів - 0,5 % — корінних американців |

До двох чи більше рас належало 1,6 %. Частка іспаномовних становила 2,3 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 23,5 % — особи молодші 18 років, 63,7 % — особи у віці 18—64 років, 12,8 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,4 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 103,3 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 98,8 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 70 018 доларів США (медіана — 57 766), а середній дохід на одну сім'ю — 78 334 долари (медіана — 62 316). Медіана доходів становила 51 820 доларів для чоловіків та 39 875 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 9,5 % осіб, у тому числі 6,5 % дітей у віці до 18 років та 6,8 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 2467 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 15,6 %, виробництво — 14,1 %, роздрібна торгівля — 11,2 %, транспорт — 9,5 %.

title: Нассо-Вілледж-Ратліфф (Флорида)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Нассо-Вілледж-Ратліфф
|оригінальна назва  = {{lang-en|Nassau Village-Ratliff}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Флорида
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Нассау (округ, Флорида)|Нассау]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 37,93
|висота центру НП   =
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 140,71
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         =
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 1247787
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Нассо-Вілледж-Ратліфф''' ({{lang-en|Nassau Village-Ratliff}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Нассау (округ, Флорида)|Нассау]] штату [[Флорида]]. Населення — 5561 особа (2020).

== Географія ==
Нассо-Вілледж-Ратліфф розташоване за координатами {{Coord|30|30|39|N|81|48|32|W|type:city_region:US-DE}} (30.510774, -81.808870){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 37,93 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2010 = 5337
| 2020 = 5561
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкало {{formatnum:5337}} осіб у {{formatnum:1940}} домогосподарствах у складі {{formatnum:1501}} родини. [[Густота населення]] становила 141 особа/км².  Було 2069 помешкань (55/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 95,8 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 1,1 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,6 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,5 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
|}
До двох чи більше рас належало 1,6 %. Частка іспаномовних становила 2,3 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 23,5 % — особи молодші 18 років, 63,7 % — особи у віці 18—64 років, 12,8 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,4 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 103,3 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 98,8 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:70018}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:57766}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:78334}} долари (медіана — {{formatnum:62316}}). Медіана доходів становила {{formatnum:51820}} доларів для чоловіків та {{formatnum:39875}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 9,5 % осіб, у тому числі 6,5 % дітей у віці до 18 років та 6,8 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:2467}} осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 15,6 %, виробництво — 14,1 %, роздрібна торгівля — 11,2 %, транспорт — 9,5 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Нассау (округ, Флорида)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Флориди]]
[[Категорія:Населені пункти округу Нассау (Флорида)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Флорида

Округ: Нассау

Густота населення: 140,71 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4

OSM: ↑1210720 ·R (Нассау)


text:
# Розово (Пазарджицька область)
Ро́зово (болг. Розово) — село в Пазарджицькій області Болгарії. Входить до складу общини Брацигово.

## Населення
За даними перепису населення 2011 року у селі проживала 471 особа, з них 460 осіб (99,6%) — болгари.
Розподіл населення за віком у 2011 році:
Динаміка населення:

title: Розово (Пазарджицька область)

wikitext:
{{Otheruses|Розово}}
{{НП Болгарії
 | назва                 = Розово
 | статус                = село
 | місцева_назва         = {{lang-bg|Розово}}
 | герб                  =
 | прапор                =
 | зображення            =
 | зображення_підпис     =
 | область               = [[Пазарджицька область]]
 | община                = [[Брацигово (община)|Брацигово]]
 | община_кмет           =
 | община_кмет_партія    =
 | кметство              = '''Розово'''
 | кмет                  =
 | кмет_партія           =
 | код_ЕКАТТЕ            = 62973
 | широта                = 42.009
 | довгота               = 24.3726
 | висота                = 668
 | населення             = 471
 | населення_рік         = 2011
 | населення_джерело     =
 | площа                 =
 | поштові_індекси       = 4583
 | телефонний_код        = 03552
 | вебсторінка           =
 | фізична_о             = 20
 | фізична_о_джерело     = <ref name="відстані">Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref>
 | фізична_с             = 115
 | фізична_с_джерело     = <ref name="відстані"/>}}
'''Ро́зово''' ({{lang-bg|Розово}}) — село в [[Пазарджицька область|Пазарджицькій області]] [[Болгарія|Болгарії]]. Входить до складу общини [[Брацигово (община)|Брацигово]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Болгарії (2011)|перепису населення 2011 року]] у селі проживала {{formatnum:471}} особа, з них 460 осіб (99,6%) — [[болгари]]<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и самоопределение по етническа принадлежност към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Fdhrysbu?url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|archivedate=05.04.2013|deadurl=no}}</ref>.

Розподіл населення за віком у 2011 році<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и възраст към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Irx9OSLX?url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|archivedate=14.08.2013|deadurl=no}}</ref>:
{{Демографія/розподіл за віком
| макс=51
| всього=471
| 0-4=8
| 5-9=13
| 10-14=9
| 15-19=10
| 20-24=28
| 25-29=29
| 30-34=14
| 35-39=13
| 40-44=17
| 45-49=44
| 50-54=44
| 55-59=47
| 60-64=51
| 65-69=38
| 70-74=45
| 75-79=34
| 80-84=20
| 85+=7
}}

Динаміка населення<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=4084&ezik=bul|title=Национален статистически институт. Справка за населението на с. Розово, общ. Брацигово, обл. Пазарджик|language=болгарською|accessdate=2012-01-23|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IytVwmN5?url=http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=4084|archivedate=2013-08-19|deadurl=no}}</ref>:
{{Демографія/Населення Болгарії
|Ширина зображення  = 440
|Максимум шкали     = 1800
|Крок більшої шкали = 200
|Крок меншої шкали  = 40
|1934 = 1481
|1946 = 1718
|1956 = 1643
|1965 = 1321
|1975 = 1106
|1985 = 998
|1992 = 853
|2001 = 685
|2011 = 471
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Пазарджицька область|Брацигово}}
{{Bulgaria-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Болгарія}}

[[Категорія:Села Пазарджицької області]]

title: Розово · болг. Розово

Країна: Болгарія

Область: Пазарджицька область

Община: Брацигово

Кметство: Розово

title: Відстань

Відстань:
До обласного центру
До Софії

title: Розташування

Розташування: РозовоРозово (Болгарія)


text:
# Сільське будівництво
«Сільське́ будівни́цтво» — популярний ілюстрований місячник, орган Міністерства сільського будівництва УРСР та Українського міжколгоспного будівельного об'єднання.
Виходив у Києві з 1951, присвячений проблемам сільського будівництва: житлового культурно-побутового і виробничого. Наклад 27 800 (1975).
В 1951—1956 рр. виходив у двох варіантах: українською та російською мовами, з 1957 року тільки українською.

title: Сільське будівництво

wikitext:
'''«Сільське́ будівни́цтво»''' — популярний ілюстрований місячник, орган Міністерства сільського будівництва [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|УРСР]] та Українського міжколгоспного будівельного об'єднання.

Виходив у [[Київ|Києві]] з [[1951]], присвячений проблемам сільського будівництва: житлового культурно-побутового і виробничого. Наклад 27 800 (1975).

В 1951—1956 рр. виходив у двох варіантах: [[Українська мова|українською]] та [[Російська мова|російською мовами]], з 1957 року тільки українською.

== Див. також ==
* [[Список журналів УРСР]]

== Література ==
# {{ЕУ}}

{{Magazine-stub}}

[[Категорія:Журнали УРСР]]
[[Категорія:Будівництво]]
[[Категорія:Сільськогосподарська преса]]
[[Категорія:Друковані видання, засновані 1951]]


text:
# Елізабет (острови)
Острови Елізабет (англ. Elizabeth Islands) — архіпелаг невеликих островів, що простягнувся на південний захід від півострова Кейп-Код. Острови знаходяться на північний захід від острова Мартас-Віньярд, розділяючи протоку Віньярд і затоку Баззардс.
Острови названі першовідкривачами на честь королеви Англії та Ірландії Єлизавети Першої.
Населення островів — 86 жителів (2000).
Адміністративно острова відносяться до округу Дюкс штату Массачусетс, складаючи містечко Госнолд. За винятком двох островів, територія знаходиться в приватній власності родини Форбс і вільний доступ обмежений.

title: Елізабет (острови)

wikitext:
{{Острів}}
'''Острови Елізабет''' ({{lang-en|Elizabeth Islands}}) — архіпелаг невеликих островів, що простягнувся на південний захід від півострова [[Кейп-Код]]. Острови знаходяться на північний захід від острова [[Мартас-Віньярд]], розділяючи протоку Віньярд і затоку [[Баззардс (затока)|Баззардс]].

Острови названі першовідкривачами на честь королеви Англії та Ірландії [[Єлизавета I|Єлизавети Першої]].

Населення островів — 86 жителів (2000).<ref>{{Cite web|url=https://www.britannica.com/place/Elizabeth-Islands|title=Elizabeth Islands {{!}} Martha’s Vineyard, Nantucket, Cape Cod {{!}} Britannica|website=www.britannica.com|language=en|access-date=2025-01-26}}</ref>

Адміністративно острова відносяться до округу Дюкс штату Массачусетс, складаючи містечко [[Госнолд]]. За винятком двох островів, територія знаходиться в [[Приватний острів|приватній власності]] родини [[Форбс]] і вільний доступ обмежений.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{Без джерел|дата=Липень 2022}}
{{Дюкс (округ, Массачусетс)}}

[[Категорія:Острови Массачусетсу]]
[[Категорія:Острови Атлантичного океану]]

title: Географія

Акваторія: Атлантичний океан

title: Країна

Країна:
США
ЕлізабетЕлізабет (США)
Елізабет у Вікісховищі

Адм. одиниця: Дюкс


text:
# Сара Сімеоні
Сара Сімеоні  (італ. Sara Simeoni, 19 квітня 1953) — італійська легкоатлетка, олімпійська чемпіонка, дворазова рекордсменка світу.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада         | Дисципліна       | Місце |
| ----------------- | ---------------- | ----- |
| Мюнхен 1972       | стрибки у висоту | 6     |
| Монреаль 1976     | стрибки у висоту | 2     |
| Москва 1980       | стрибки у висоту | 1     |
| Лос-Анджелес 1984 | стрибки у висоту | 2     |

title: Сара Сімеоні

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = Sara Simeoni
| повне_ім'я = Sara Simeoni (-Azzaro)
| зображення =  Sara Simeoni 1973.jpg
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[італійці|італійка]]
| місце_проживання =
| дата_народження = 19.4.1953
| місце_народження = [[Риволі-Веронезе]]
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 178 см
| вага = 60 кг
| вебсторінка  =
| країна = [[Італія]]
| вид_спорту = [[легка атлетика]]
| дисципліна =
| студентська_команда =
| клуб =  CS Fiat Torino/Lib. Ligabò Verona/Fiat Iveco/Francesco Francia Bologna
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| медалі = {{MedalOlympic}}
{{MedalGold|[[Літні Олімпійські ігри 1980|Москва 1980]]| [[стрибки у висоту]]}}
{{MedalSilver|[[Літні Олімпійські ігри 1976|Монреаль 1976]]| [[стрибки у висоту]]}}
{{MedalSilver|[[Літні Олімпійські ігри 1984|Лос-Анджелес 1984]]| [[стрибки у висоту]]}}
| show-medals = yes
}}
'''Сара Сімеоні ''' ({{lang-it|Sara Simeoni}}, [[19 квітня]] [[1953]]) — [[Італія|італійська]] [[легка атлетика|легкоатлетка]], [[олімпійська чемпіонка]], дворазова [[світовий рекордсмен|рекордсменка світу]].

== Виступи на Олімпіадах ==

{|class = "wikitable"
!Олімпіада!!Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 1972|Мюнхен 1972]] || [[стрибки у висоту]] || 6
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 1976|Монреаль 1976]] || [[стрибки у висоту]] || {{silver02}}
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 1980|Москва 1980]] || [[стрибки у висоту]] || {{gold01}}
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 1984|Лос-Анджелес 1984]] || [[стрибки у висоту]] || {{silver02}}
|}

== Посилання ==
* [http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/si/sara-simeoni-1.html Досьє на sport.references.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110406011907/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/si/sara-simeoni-1.html |date=6 квітня 2011 }}

{{Olympic-medalist-stub}}
{{Athletics-bio-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Сімеоні Сара}}
{{Олімпійські чемпіонки зі стрибків у висоту}}

[[Категорія:Італійські стрибунки у висоту]]
[[Категорія:Італійські олімпійські чемпіони]]
[[Категорія:Рекордсмени світу з легкої атлетики]]
[[Категорія:Призери чемпіонатів Європи з легкої атлетики]]
[[Категорія:Чемпіони Італії з легкої атлетики]]
[[Категорія:Італійські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 1976]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 1980]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 1984]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 1972]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 1976]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 1980]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 1984]]
[[Категорія:Учасники Середземноморських ігор 1975]]
[[Категорія:Учасники Середземноморських ігор 1979]]
[[Категорія:Медалісти літньої Універсіади 1973]]
[[Категорія:Медалісти літньої Універсіади 1975]]
[[Категорія:Медалісти літньої Універсіади 1977]]
[[Категорія:Медалісти літньої Універсіади 1979]]
[[Категорія:Медалісти літньої Універсіади 1981]]
[[Категорія:Італійські чемпіони Універсіад]]
[[Категорія:Італійські срібні призери Універсіад]]
[[Категорія:Італійські бронзові призери Універсіад]]
[[Категорія:Італійські олімпійські легкоатлети та легкоатлетки]]

title: Загальна інформація

Національність: італійка

Громадянство: Італія

Народження: 19 квітня 1953 (71 рік) · Риволі-Веронезе

Вага: 60 кг

title: Спорт

Країна: Італія

Вид спорту: легка атлетика

Дисципліна: стрибки у висоту

title: Олімпійські ігри

Золото: Москва 1980 · стрибки у висоту

Срібло:
Монреаль 1976 · стрибки у висоту
Лос-Анджелес 1984 · стрибки у висоту