text:
# Турова Дача
Ту́рова Да́ча — гідрологічний заказник загальнодержавного значення в Україні. Розташований між селами Вербівка, Ловаги і Красне Калуського району Івано-Франківської області.
Площа 255 га. Створений 1974 року. Перебуває у віданні лісокомбінату «Осмолода».
Охороняється унікальне для Передкарпаття верхове болото в межиріччі Лімниці та потоку Черлений (права притока Лімниці). Рослинний покрив представлений пригніченою сосною та чагарниково-сфагновими угрупованнями. Тут зростають рідкісні для даного району болотні вищі рослини: багно болотне, буяхи, пухівка піхвова, росичка круглолиста.
У 2007 р. в рамках проєкту Посольства Нідерландів в Україні громадською організацією «Карпатські стежки» було встановлено охоронні знаки (аншлаги).

wikiname: ukwiki

title: Турова Дача

in_language: uk

wikitext:
{{Картка:Природоохоронна територія
  | name = Турова Дача
  | зображення = Турова Дача.jpg
  | зображення_підпис = Інформаційні щити та охоронний знак заказника
  | ширина_зображення = 300px
  | мапа =
  | підпис =
  | ширина_мапи =
  | локатор_x =
  | локатор_y =
  | розташування = {{UKR}}
[[Івано-Франківська область]],
[[Калуський район]],
між селами [[Вербівка (Рожнятівський район)|Вербівка]], [[Ловаги]] і [[Красне (Рожнятівський район)|Красне]]
  | nearest_city = смт [[Рожнятів]], м. [[Калуш]]
  | lat_degrees = 48
  | lat_minutes = 52
  | lat_seconds = 2
  | lat_direction = N
  | long_degrees = 24
  | long_minutes = 14
  | long_seconds = 36
  | long_direction = E
  | площа = 255 га
  | заснований = [[1974]] р.
  | число_відвідувачів =
  | рік_відвідувачів =
  | керуюча_організація = Лісокомбінат «Осмолода»
  | ССЮ_назва =
  | ССЮ_країна =
  | ССЮ_тип =
  | ССЮ_критерії    =
  | ССЮ_ідентфікатор  =
  | ССЮ_регіон =
  | ССЮ_рік =
  | ССЮ_сессія =
  | WHS_Extension =
  | ССЮ_загроза =
  | ССЮ_посилання =
  |Карта розташування = Україна Івано-Франківська область
}}
'''Ту́рова Да́ча''' — [[гідрологічний заказник]] загальнодержавного значення в Україні. Розташований між селами [[Вербівка (Рожнятівський район)|Вербівка]], [[Ловаги]] і [[Красне (Рожнятівський район)|Красне]] [[Калуський район|Калуського району]] [[Івано-Франківська область|Івано-Франківської області]].

Площа 255 га. Створений 1974 року. Перебуває у віданні лісокомбінату «Осмолода».

Охороняється унікальне для [[Передкарпаття]] [[верхове болото]] в межиріччі [[Лімниця|Лімниці]] та потоку Черлений (права притока Лімниці). Рослинний покрив представлений пригніченою [[сосна|сосною]] та чагарниково-сфагновими угрупованнями. Тут зростають рідкісні для даного району болотні вищі рослини: [[багно болотне]], [[буяхи]], [[пухівка піхвова]], [[росичка круглолиста]].

У 2007 р. в рамках проєкту [[Посольство Нідерландів в Україні|Посольства Нідерландів в Україні]] громадською організацією [[Туристичне товариство «Карпатські стежки»|«Карпатські стежки»]] було встановлено охоронні знаки (аншлаги).

[[Файл:Турова Дача 2.jpg|thumb|Охоронний знак заказника Турова Дача]]
{{Commonscat|Turova Dacha}}
== Джерела ==
* {{ГЕУ}}

{{Природоохоронні території загальнодержавного значення в Україні}}
{{Природоохоронні території загальнодержавного значення Івано-Франківської області}}
{{Природно-заповідний фонд Рожнятівського району}}
[[Категорія:Гідрологічні заказники Івано-Франківської області]]
[[Категорія:Природно-заповідний фонд Рожнятівського району]]
[[Категорія:Природоохоронні об'єкти, засновані 1974]]

title: Турова Дача

Країна: Україна

Розташування: Україна · Івано-Франківська область, · Калуський район, · між селами Вербівка, Ловаги і Красне

Найближче місто: смт Рожнятів, м. Калуш

Оператор: Лісокомбінат «Осмолода»


text:
# Країна походження товару
Країна походження товару — це країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв достатньої переробки товару.
Під країною походження товару також можуть розумітися:
−  група країн, наприклад, Європейська асоціація вільної торгівлі (ЄАВТ), до якої входять Республіка Ісландія, Князівство Ліхтенштейн, Королівство Норвегія, Швейцарська Конфедерація;
− митні союзи країн, наприклад, Європейський Союз;
− регіон чи частина країни, наприклад, регіон Шампань (Франція), Гонконг (Китай).

## Види правил визначення країни походження товарів
У міжнародній практиці розрізняють два види правил визначення країни походження товарів: преференційні та непреференційні
преференційні: використовуються для визначення товарів, що походять з держав, які входять до митних союзів або утворюють зони вільної торгівлі, або у разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами;
непреференційні: використовуються для визначення товарів, що походять з держав — членів Світової організації торгівлі, або з держав, що користуються  режимом найбільшого сприяння відповідно укладених двосторонніх або регіональних угод.

## Документи, що підтверджують країну походження товару
Країна походження товару заявляється митному органу у митній декларації, шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару.
Документами, що підтверджують країну походження товару, є:
1. Сертифікат про походження товару — це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.
2. Засвідчена декларація про походження товару — це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями.
3. Декларація про походження товару — це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв'язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару
4. Сертифікат про регіональне найменування товару — це документ, який підтверджує, що товари відповідають визначенню, характерному для відповідного регіону країни, та виданий компетентним органом відповідно до законодавства країни вивезення товару.
У більшості країн світу компетентними органами, які уповноважені видавати сертифікати про походження товару, є митні органи.

## Мета визначення країни походження товару
- оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, стосовно застосування  ставки ввізного мита — преференційної, пільгової повної;
- застосування до товарів заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України;
- забезпечення обліку товарів у статистиці зовнішньої торгівлі, що має  суто інформаційний характер, відповідним чином узагальнюється і систематизується, дає уявлення щодо того, з яких саме країн відповідні товари потрапляють на територію України. Дані митної статистики зовнішньої торгівлі оприлюднюються  є загальнодоступними

title: Країна походження товару

wikitext:
'''Країна походження товару''' — це країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв достатньої переробки товару<ref>{{Cite web|title=Митний кодекс України|url=https://zakon.rada.gov.ua/go/4495-17|website=Офіційний вебпортал парламенту України|accessdate=2022-07-10|language=uk}}</ref>.

Під країною походження товару також можуть розумітися:

−  група країн, ''наприклад, [[Європейська асоціація вільної торгівлі]] (ЄАВТ), до якої входять [[Республіка Ісландія]], [[Князівство Ліхтенштейн]], [[Королівство Норвегія]], [[Швейцарська Конфедерація]];''

− митні союзи країн, ''наприклад, [[Європейський Союз]]'';

− регіон чи частина країни, ''наприклад, регіон [[Шампань]] ([[Франція]]), [[Гонконг]] ([[Китайська Народна Республіка|Китай]]).''

== Види правил визначення країни походження товарів ==
У міжнародній практиці розрізняють два види правил визначення країни походження товарів: преференційні та непреференційні

'''преференційні''': використовуються для визначення товарів, що походять з держав, які входять до митних союзів або утворюють зони вільної торгівлі, або у разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами;

'''непреференційні''': використовуються для визначення товарів, що походять з держав — членів Світової організації торгівлі, або з держав, що користуються  режимом найбільшого сприяння відповідно укладених двосторонніх або регіональних угод.

== Документи, що підтверджують країну походження товару ==
Країна походження товару заявляється митному органу у митній декларації, шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару.

Документами, що підтверджують країну походження товару, є:

1. Сертифікат про походження товару — це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

2. Засвідчена декларація про походження товару — це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями.

3. Декларація про походження товару — це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв'язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару

4. Сертифікат про регіональне найменування товару — це документ, який підтверджує, що товари відповідають визначенню, характерному для відповідного регіону країни, та виданий компетентним органом відповідно до законодавства країни вивезення товару.

У більшості країн світу компетентними органами, які уповноважені видавати сертифікати про походження товару, є митні органи.

== Мета визначення країни походження товару ==

* оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, стосовно застосування  ставки ввізного мита — преференційної, пільгової повної;
* застосування до товарів заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України;
* забезпечення обліку товарів у статистиці зовнішньої торгівлі, що має  суто інформаційний характер, відповідним чином узагальнюється і систематизується, дає уявлення щодо того, з яких саме країн відповідні товари потрапляють на територію України. Дані митної статистики зовнішньої торгівлі оприлюднюються  є загальнодоступними

== Посилання ==

{{примітки}}

== Джерела ==
1.            Митний кодекс України: Кодекс України від 13.03.2012 р. № 4495-VI URL: <nowiki>https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/4495-17#Text</nowiki>

2.            Сторожчук В. М. Правила походження товарів як інструмент зовнішньоторговельної політики держави / В. М. Сторожчук // Бізнес Інформ. — 2018. — № 1. — С. 65-72. — Режим доступу: <nowiki>http://nbuv.gov.ua/UJRN/binf_2018_1_11</nowiki>

3.            Приймаченко Д. В., Прокопенко В. В., Шевченко П. Ю. Визначення походження товару в державній митній справі: монографія / Д. В. Приймаченко, В. В. Прокопенко, П. Ю. Шевченко. — Чернівці: Технодрук, 2018. — 174 с.

[[Категорія:Міжнародна торгівля]]
[[Категорія:Митна справа]]


text:
# Пітер Вільямсон
Пі́тер Ві́льямсон (англ. Peter Williamson, нар. 26 липня 1948 року) —  англійський професійний рефері зі снукеру, відоміший як Пі́т Ві́льямсон. Народився і мешкає в  Ліверпулі.

## Біографія та кар'єра
Пітер Вільямсон почав свою кар'єру рефері у 1970-х роках. До цього він довгий час був працівником в Ліверпульському аеропорту. Професійну ліцензію рефері зі снукеру Вільямсон отримав лише на початку 1990-х, а перший матч відповідного рівня провів у 1991-му. За свою професійну кар'єру Вільямсон лише двічі судив півфінальні зустрічі, але, він регулярно обслуговує матчі фінальної стадії  чемпіонату світу та інших рейтингових турнірів. Також Пітеру пощастило судити професійні матчі, в яких загалом було виконано 6  максимальних брейків (два рази Джон Хіггінс, по одному Стівен Хендрі, Баррі Пінчес, Нік Дайсон та Джейсон Прінц).

## Захоплення
Серед його улюблених занять є вболівання за футбольну команду Ліверпуль (футбольний клуб), фотографування, перегляд спектаклів і рок концертів таких гуртів як U2, Bon Jovi та Jules Holland.

title: Пітер Вільямсон

wikitext:
{{Особа
 | ім'я = Пітер Вільямсон
 | оригінал імені = Peter Williamson
 | Портрет =
 | Розмір =
 | Опис =
 | Ім'я при народженні =
 | рід_діяльності = рефері зі снукеру
 | дата_народження = 26.7.1948
 | місце_народження = [[Ліверпуль]], [[Англія]]
 | громадянство = {{GBR}}
 | Підданство =
 | Релігія =
 | Дата смерті =
 | Місце смерті =
 | Батько =
 | Мати =
 | Чоловік =
 | Дружина =
 | Діти =
 | Нагороди і премії =
 | Сайт =
}}
{{Othernames|Вільямсон (прізвище)|Вільямсон}}
'''Пі́тер Ві́льямсон''' ({{lang-en | Peter Williamson}}, нар. [[26 липня]] [[1948]] року) — [[Англія | англійський]] професійний рефері зі [[снукер]]у, відоміший як '''Пі́т Ві́льямсон'''. Народився і мешкає в [[Ліверпуль | Ліверпулі]].

== Біографія та кар'єра ==
Пітер Вільямсон почав свою кар'єру рефері у 1970-х роках. До цього він довгий час був працівником в Ліверпульському аеропорту. Професійну ліцензію рефері зі снукеру Вільямсон отримав лише на початку 1990-х, а перший матч відповідного рівня провів у 1991-му. За свою професійну кар'єру Вільямсон лише двічі судив півфінальні зустрічі, але, він регулярно обслуговує матчі фінальної стадії [[чемпіонат світу зі снукеру | чемпіонату світу]] та інших рейтингових турнірів. Також Пітеру пощастило судити професійні матчі, в яких загалом було виконано 6 [[максимальний брейк | максимальних брейків]] (два рази [[Джон Хіггінс]], по одному [[Стівен Хендрі]], [[Баррі Пінчес]], [[Нік Дайсон]] та [[Джейсон Прінц]]).

== Захоплення ==
Серед його улюблених занять є вболівання за футбольну команду [[Ліверпуль (футбольний клуб)]], фотографування, перегляд спектаклів і рок концертів таких гуртів як [[U2]], [[Bon Jovi]] та [[Jules Holland]].

== Посилання ==
* [http://prosnookerblog.com/referees/pete-williamson/ Профіль на Pro Snooker Blog] {{ref-en}}
* [http://www.worldsnooker.com/page/PeterWilliamson Профіль на worldsnooker] {{ref-en}}

{{bio-stub}}
{{Ізольована стаття}}

{{DEFAULTSORT:Вільямсон, Пітер}}
[[Категорія:Рефері зі снукеру]]

title: Peter Williamson

Народився: 26 липня 1948 (76 років) · Ліверпуль, Англія

Громадянство: Велика Британія

Діяльність: рефері зі снукеру

Знання мов: англійська


text:
# Район Хункоу
Хункоу (кит.: 虹口区;трад. китайська: 虹口區) — район Шанхая, КНР. Площа району 23.48 км², населення 792.241 (2003).
Під час другої світової війни на території району знаходилося Шанхайське гетто.
На території району розташовані два університети: Шанхайський університет міжнародних досліджень та Шанхайський університет економіки та фінансів.
| Китай | Це незавершена стаття з географії КНР. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |

1. ↑  国务院第七次全国人口普查领导小组办公室 中国人口普查分县资料—2020 — 北京市: 中国统计出版社, 2022. — 983 с. — ISBN 978-7-5037-9772-9

title: Район Хункоу

wikitext:
{{мікрорайон}}
'''Хункоу''' ({{lang-zh|虹口区}};{{Zh-t|虹口區}}) — район [[Шанхай|Шанхая]], [[КНР]]. Площа району 23.48 км², населення 792.241 (2003).

Під час [[Друга світова війна|другої світової війни]] на території району знаходилося [[Шанхайське гетто]].

На території району розташовані два університети: [[Шанхайський університет міжнародних досліджень]] та [[Шанхайський університет економіки та фінансів]].

{{china-geo-stub}}

{{Бібліоінформація}}
{{Адміністративний поділ Шанхая}}

[[Категорія:Райони Шанхая|Хункоу]]

title: Загальна інформація

Країна: КНР

Адмінодиниця: Шанхай

Площа: 23,4 квадратний кілометр

title: Карта

Карта: Район Хункоу у Вікісховищі


text:
# Георг фон Вальдерзее (генерал-лейтенант)
Граф Георг Фрідріх Вільгельм фон Вальдерзее (нім. Georg Friedrich Wilhelm Graf von Waldersee; 1 вересня 1860, Бранденбург-на-Гафелі — 7 вересня 1932, Іфенак) — німецький воєначальник, генерал-лейтенант Прусської армії.

## Біографія
Син оберста графа Георга фон Вальдерзее (1824–1870) і його дружини Лаури, уродженої фон Кноблаух (1836–1904).
Він провів свої шкільні роки в Бранденбурзькій лицарській академії. 14 травня 1880 року вступив в Прусську армію другим лейтенантом. 22 квітня 1905 року Вальдерзее став начальником штабу 7-го армійського корпусу Моріца фон Біссінга у Мюнстері. Наприкінці січня 1907 року він був переведений у Людвігслюст до 1-го Великогерцогського Мекленбурзького драгунського полку № 17, з 1909 року служив командиром полку. 1 квітня 1911 року його було призначено командиром 3-ї кавалерійської бригади, а 22 березня 1912 року вироблено в генерал-майори.
В 1913 році Вальдерзее став головним квартирмейстером у Великому генеральному штабі в Берліні. Він також був членом Кавалерійської комісії. Він неодноразово закликав уряд вести превентивну війну проти Росії та Франції, наприклад, у меморандумі від травня 1914 року. За словами історика Анніки Момбауер, він перебував у постійному контакті з Міністерством закордонних справ Німеччини під час Липневої кризи, хоча він заперечував це за життя.
Коли почалася Перша світова війна, Вальдерзее, на його велике розчарування, був переведений на Схід як начальник штабу 8-ї армії. Після війни він заявив, що його досвіду як людини, яка допомагала розробляти плани розгортання у західних країнах, там бракувало. Проте Вальдерзее, мабуть, також зіграв значну роль у рішенні Мольтке захищати Схід від початку, що було включено у початковий план Шліффена. Після програної битви при Гумбіннені Вальдерзее був знятий з посади 22 серпня 1914 року разом зі своїм командиром Максиміліаном фон Прітвіцем-унд-Гаффроном. Пізніше він став губернатором Севастополя і закінчив війну у званні генерал-лейтенанта.
Після війни Вальдерзее доручив архіваріусу Генріху Отто Майснеру написати біографію, засновану на щоденниках та листуванні його дядька, генерал-фельдмаршала графа Альфреда фон Вальдерзее (1832–1904). Тритомна праця була опублікована у 1922/23 роках.

## Сім'я
Одружився з баронесою Елізабет Бертою Марі Кароліною Адольфіною Августою фон Мальцан (1864–1941), дочкою землевласника і депутата рейхстагу барона Адольфа фон Мальцана, графа фон Плессена. В пари народились 2 дочки:
- Едельгард Лаура Елізабет (16 липня 1891 — 16 жовтня 1981) — вийшла заміж за принца Густава фон Шенайх-Каролата, сина письменника принца Еміля фон Шенайх-Каролата.
- Магдалена Аста Пауліна (9 лютого 1893 — 6 травня 1945) — вийшла заміж за свого двоюрідного брата барона Альбрехта фон Мальцана, графа фон Плессена. Разом з чоловіком наклала на себе руки в Іфенаку.

## Нагороди
- Столітня медаль
- Хрест «За вислугу років» (Пруссія) (25 років)
- Орден Святого Йоанна (Бранденбург), лицар справедливості[5]
- Залізний хрест 2-го і 1-го класу

wikitext:
{{Особа
|нагороди = {{{!}}
{{!}}{{Столітня медаль}}{{!!}}{{Хрест «За вислугу років» (Пруссія)}}{{!!}}{{Лицар справедливості ордена Святого Йоанна (Бранденбург)}}
{{!}}-
{{!}}{{Залізний хрест 1-го класу}}{{!!}}{{Залізний хрест 2-го класу}}
{{!}}}
}}
'''Граф Георг Фрідріх Вільгельм фон Вальдерзее''' ({{langx|de|Georg Friedrich Wilhelm Graf von Waldersee}}; [[1 вересня]] [[1860]], [[Бранденбург-на-Гафелі]] — [[7 вересня]] [[1932]], [[Іфенак]]) — німецький воєначальник, [[генерал-лейтенант]] [[Прусська армія|Прусської армії]].

== Біографія ==
Син [[Оберст|оберста]] графа [[Георг фон Вальдерзее (оберст)|Георга фон Вальдерзее]] (1824–1870) і його дружини Лаури, уродженої фон Кноблаух (1836–1904).

Він провів свої шкільні роки в Бранденбурзькій лицарській академії. 14 травня 1880 року вступив в Прусську армію [[Другий лейтенант|другим лейтенантом]]. 22 квітня 1905 року Вальдерзее став начальником штабу 7-го армійського корпусу [[Моріц фон Біссінг|Моріца фон Біссінга]] у [[Мюнстер|Мюнстері]]. Наприкінці січня 1907 року він був переведений у [[Людвігслюст]] до 1-го Великогерцогського Мекленбурзького драгунського полку № 17, з 1909 року служив командиром полку. 1 квітня 1911 року його було призначено командиром 3-ї кавалерійської бригади, а 22 березня 1912 року вироблено в [[Генерал-майор|генерал-майори]].

В 1913 році Вальдерзее став головним [[Квартирмейстер|квартирмейстером]] у Великому генеральному штабі в [[Берлін|Берліні]]. Він також був членом Кавалерійської комісії. Він неодноразово закликав уряд вести превентивну війну проти Росії та Франції, наприклад, у меморандумі від травня 1914 року<ref>Annika Mombauer: ''Helmuth Von Moltke and the Origins of the First World War.'' Cambridge University Press, 2001, [[Spezial:ISBN-Suche/0521791014|ISBN 0-521-79101-4]], S. 177.</ref>. За словами історика [[Анніка Момбауер|Анніки Момбауер]], він перебував у постійному контакті з Міністерством закордонних справ Німеччини під час [[Липнева криза|Липневої кризи]], хоча він заперечував це за життя<ref>Annika Mombauer: ''Helmuth Von Moltke and the Origins of the First World War.'' Cambridge University Press, 2001, [[Spezial:ISBN-Suche/0521791014|ISBN 0-521-79101-4]], S. 196.</ref>.

Коли почалася [[Перша світова війна]], Вальдерзее, на його велике розчарування, був переведений на [[Східний фронт (Перша світова війна)|Схід]] як начальник штабу [[8-ма армія (Німецька імперія)|8-ї армії]]. Після війни він заявив, що його досвіду як людини, яка допомагала розробляти плани розгортання у західних країнах, там бракувало<ref>Annika Mombauer: ''Helmuth Von Moltke and the Origins of the First World War.'' Cambridge University Press, 2001, [[Spezial:ISBN-Suche/0521791014|ISBN 0-521-79101-4]], S. 244.</ref>. Проте Вальдерзее, мабуть, також зіграв значну роль у рішенні [[Гельмут Мольтке (молодший)|Мольтке]] захищати Схід від початку, що було включено у початковий [[план Шліффена]]<ref>Annika Mombauer: ''Helmuth Von Moltke and the Origins of the First World War.'' Cambridge University Press, 2001, [[Spezial:ISBN-Suche/0521791014|ISBN 0-521-79101-4]], S. 245.</ref>. Після програної [[Битва при Гумбіннені|битви при Гумбіннені]] Вальдерзее був знятий з посади 22 серпня 1914 року разом зі своїм командиром Максиміліаном фон Прітвіцем-унд-Гаффроном. Пізніше він став губернатором [[Севастополь|Севастополя]] і закінчив війну у званні генерал-лейтенанта.

Після війни Вальдерзее доручив архіваріусу [[Генріх Отто Майснер|Генріху Отто Майснеру]] написати біографію, засновану на щоденниках та листуванні його дядька, [[Генерал-фельдмаршал|генерал-фельдмаршала]] графа [[Альфред фон Вальдерзее|Альфреда фон Вальдерзее]] (1832–1904). Тритомна праця була опублікована у 1922/23 роках.

== Сім'я ==
Одружився з баронесою Елізабет Бертою Марі Кароліною Адольфіною Августою фон Мальцан (1864–1941), дочкою землевласника і депутата рейхстагу барона [[Адольф фон Плессен|Адольфа фон Мальцана, графа фон Плессена]]. В пари народились 2 дочки:

* Едельгард Лаура Елізабет (16 липня 1891 — 16 жовтня 1981) — вийшла заміж за принца Густава фон Шенайх-Каролата, сина письменника принца Еміля фон Шенайх-Каролата.
* Магдалена Аста Пауліна (9 лютого 1893 — 6 травня 1945) — вийшла заміж за свого двоюрідного брата барона Альбрехта фон Мальцана, графа фон Плессена. Разом з чоловіком наклала на себе руки в Іфенаку.

== Нагороди ==

* [[Столітня медаль]]
* [[Хрест «За вислугу років» (Пруссія)]] (25 років)
* [[Орден Святого Йоанна (Бранденбург)]], лицар справедливості<ref name="Rangliste1914">''Rangliste der Königlich Preußischen Armee und des XIII. (Königlich Württembergischen) Armeekorps für 1914.'' Hrsg.: [[Preußisches Kriegsministerium|Kriegsministerium]]. [[Ernst Siegfried Mittler|Ernst Siegfried Mittler & Sohn]]. Berlin 1914. S. 16.</ref>
* [[Залізний Хрест (Німеччина)|Залізний хрест]] 2-го і 1-го класу

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==

* Walter von Leers: ''Die Zöglinge der Ritterakademie zu Brandenburg a.H. 1705–1913.'' Hrsg. Verein der ehemaligen Zöglinge der Ritterakademie zu Brandenburg a. H., P. Riemann, Selbstverlag, Ludwigslust 1913, S. 316 f. Nr. 1391. (Vita bis 1913. Digitalisat)
* Walter von Leers: ''Die Zöglinge der Ritterakademie zu Brandenburg a.H. 1913–1929'', P. Riemann, Selbstverlag des Vereins ehemaliger Zöglinge der Ritterakademie zu Brandenburg a.H., Belzig/Ludwigslust 1929, S. 21. Nr. 1391. (Vita von 1914 bis 1929).
* ''Gothaisches Genealogisches Taschenbuch der Gräflichen Häuser. Zugleich Adelsmatrikel der Deutschen Adelsgenossenschaft. Teil B (Briefadel). 1941''. 114. Jg., Justus Perthes Gotha November 1940, S. 528.

== Посилання ==

* {{AdR|12299065X}}
* {{DNB-Portal|12299065X}}

{{DEFAULTSORT:Вальдерзее Георг фон}}
[[Категорія:Вальдерзее|Г]]
[[Категорія:Генерал-лейтенанти (Пруссія)]]
[[Категорія:Німецькі генерали Першої світової війни]]

title: Георг фон Вальдерзее

Народився: 1 вересня 1860 · Бранденбург-на-Гафелі, Вестгафельландd, Пруссія

Помер: 7 вересня 1932 (72 роки) · Іфенак, Мекленбургіше-Зеенплатте, Мекленбург-Передня Померанія, НДР

Країна: Німеччина

Діяльність: офіцер

Знання мов: німецька

Учасник: Перша світова війна

Титул: граф

Військове звання: генерал-лейтенант

Батько: Georg von Waldersee

Нагороди: | Столітня медаль | Хрест «За вислугу років» (Пруссія) | Лицар справедливості ордена Святого Йоанна (Бранденбург) | | Залізний хрест 1-го класу | Залізний хрест 2-го класу | |

title: Батько

Столітня медаль: Хрест «За вислугу років» (Пруссія) · Лицар справедливості ордена Святого Йоанна (Бранденбург)

Залізний хрест 1-го класу: Залізний хрест 2-го класу


text:
# Карл Фабіунке
Карл Фабіунке (нім. Karl Fabiunke; 5 червня 1893, Гершен — 30 грудня 1980, Вольторф) — німецький воєначальник, генерал-майор вермахту. Кавалер Німецького хреста в золоті.

## Біографія
20 квітня 1911 року вступив Прусську армію. Учасник Першої світової війни. Після демобілізації армії залишений в рейхсвері. З 1 серпня 1939 року — командир 74-го танково-артилерійського полку. Учасник Польської, Французької і Балканської кампаній, а також Німецько-радянської війни. 10-28 серпня 1942 року виконував обов'язки командира 2-ї танкової дивізії.  25 квітня 1943 року відправлений в резерв ОКГ. З 3 травня по червень пройшов курс командира дивізії. 10 вересня відряджений в групу армій «Центр». З 25 вересня 1943 року —командир 129-ї піхотної дивізії. 1 лютого 1944 року знову відряджений в резерв ОКГ. З 22 березня 1944 року — артилерійський командир 144. 28 серпня поранений і відправлений на лікування. 1 вересня знову відправлений в резерв ОКГ і більше не отримав призначень. 8 травня 1945 року взятий в полон. 25 червня 1947 року звільнений. В 1957 році очолив відділення Союзу Киффгойзера в Герцогстві Лауенбург.

## Звання
- Єфрейтор (27 липня 1913)
- Унтерофіцер (31 травня 1914)
- Віцефельдфебель (27 лютого 1915)
- Фельдфебель (25 червня 1915)
- Заступник офіцера (24 березня 1917)
- Оберфенріх (1 листопада 1921)
- Лейтенант (1 квітня 1922)
- Оберлейтенант (31 липня 1925)
- Ротмістр (1 лютого 1930)
- Майор (1 листопада 1925)
- Оберстлейтенант (1 жовтня 1938)
- Оберст (15 вересня 1941)
- Генерал-майор (1 грудня 1943)

## Нагороди
Отримав численні нагороди, серед яких:
- Залізний хрест 2-го і 1-го класу
- Почесний хрест ветерана війни з мечами
- Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го, 3-го, 2-го і 1-го класу (25 років)
- Медаль «У пам'ять 1 жовтня 1938 року» із застібкою «Празький град»
- Китайський орден для сухопутних військ, ВМС і повітряного флоту 1-го класу (22 грудня 1936)
- Застібка до Залізного хреста 2-го і 1-го класу
- Німецький хрест в золоті (14 лютого 1942)

title: Карл Фабіунке

wikitext:
{{Особа
|військове звання = {{Ранг|країна=3 Рейх|звання=Генерал-майор}}
|нагороди = {{(!}}
{{!}}{{Золотий німецький хрест}}{{!!}}{{Застібка до Залізного хреста 1-го класу}}{{!!}}{{Застібка до Залізного хреста 2-го класу}}
{{!}}-
{{!}}{{Залізний хрест 1-го класу}}{{!!}}{{Залізний хрест 2-го класу}}{{!!}}{{Почесний хрест ветерана війни}}
{{!}}-
{{!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 1-го класу}}{{!!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 2-го класу}}{{!!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 3-го класу}}
{{!}}-
{{!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу}}{{!!}}{{Медаль «У пам'ять 1 жовтня 1938» з Празьким градом}}
{{!)}}
}}

'''Карл Фабіунке''' ({{lang-de|Karl Fabiunke}}; [[5 червня]] [[1893]], [[Гершен]] — [[30 грудня]] [[1980]], [[Вольторф]]) — німецький воєначальник, [[генерал-майор]] [[Вермахт|вермахту]]. Кавалер [[Німецький хрест|Німецького хреста]] в золоті.

== Біографія ==
20 квітня 1911 року вступив [[Прусська армія|Прусську армію]]. Учасник [[Перша світова війна|Першої світової війни]]. Після демобілізації армії залишений в [[Рейхсвер|рейхсвері]]. З 1 серпня 1939 року — командир 74-го танково-артилерійського полку. Учасник [[Польська кампанія (1939)|Польської]], [[Французька кампанія (1940)|Французької]] і [[Балканська кампанія (Друга світова війна)|Балканської]] кампаній, а також [[Німецько-радянська війна|Німецько-радянської війни]]. 10-28 серпня 1942 року виконував обов'язки командира [[2-га танкова дивізія (Третій Рейх)|2-ї танкової дивізії]].  25 квітня 1943 року відправлений в резерв [[ОКГ]]. З 3 травня по червень пройшов курс командира дивізії. 10 вересня відряджений в [[Група армій «Центр»|групу армій «Центр»]]. З 25 вересня 1943 року —командир [[129-та піхотна дивізія (Третій Рейх)|129-ї піхотної дивізії]]. 1 лютого 1944 року знову відряджений в резерв ОКГ. З 22 березня 1944 року — артилерійський командир 144. 28 серпня поранений і відправлений на лікування. 1 вересня знову відправлений в резерв ОКГ і більше не отримав призначень. 8 травня 1945 року взятий в полон. 25 червня 1947 року звільнений. В 1957 році очолив відділення [[Союз Киффгойзера|Союзу Киффгойзера]] в [[Герцогство Лауенбург (район)|Герцогстві Лауенбург]].

== Звання ==

* [[Єфрейтор]] (27 липня 1913)
* [[Унтерофіцер]] (31 травня 1914)
* [[Віцефельдфебель]] (27 лютого 1915)
* [[Фельдфебель]] (25 червня 1915)
* Заступник офіцера (24 березня 1917)
* [[Оберфенріх]] (1 листопада 1921)
* [[Лейтенант]] (1 квітня 1922)
* [[Оберлейтенант]] (31 липня 1925)
* [[Ротмістр]] (1 лютого 1930)
* [[Майор]] (1 листопада 1925)
* [[Оберстлейтенант]] (1 жовтня 1938)
* [[Оберст]] (15 вересня 1941)
* [[Генерал-майор]] (1 грудня 1943)

== Нагороди ==
Отримав численні нагороди, серед яких:

* [[Залізний Хрест (Німеччина)|Залізний хрест]] 2-го і 1-го класу
* [[Почесний хрест ветерана війни]] з мечами
* [[Медаль «За вислугу років у Вермахті»]] 4-го, 3-го, 2-го і 1-го класу (25 років)
* [[Медаль «У пам'ять 1 жовтня 1938 року»]] із застібкою «<nowiki/>[[Празький град]]<nowiki/>»
* Китайський орден для сухопутних військ, ВМС і повітряного флоту 1-го класу (22 грудня 1936)
* [[Застібка до Залізного хреста]] 2-го і 1-го класу
* [[Німецький хрест]] в золоті (14 лютого 1942)

== Література ==

* [[Клаус-Дітер Пацвалль|Patzwall K.]], [[Файт Шерцер|Scherzer V.]] ''Das Deutsche Kreuz 1941-1945, Geschichte und Inhaber Band II'', Verlag Klaus D. Patzwall, Norderstedt, 2001, ISBN 3-931533-45-X

== Посилання ==

* [https://www.geocities.ws/orion47.geo/WEHRMACHT/HEER/Generalmajor/FABIUNKE_KARL.html Біографічні дані.]
* [https://forum.axishistory.com/viewtopic.php?f=5&t=120384&p=2470630&hilit=Karl+Fabiunke#p2470630 Біографічні дані.]

== Примітки ==
{{DEFAULTSORT:Фабіунке Карл}}
[[Категорія:Прусські військовики]]
[[Категорія:Німецькі військовики Першої світової війни]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни з Німеччини]]

title: нім. Karl Fabiunke

Ім'я при народженні: нім. Karl Fabiunke

Народився: 18 серпня 1893 · Görschend, Мертендорф, Wethautald, Бургенланд, Саксонія-Ангальт, Німеччина

Помер: 30 грудня 1980 (87 років) · Вольторф, Герцогство Лауенбург, Шлезвіг-Гольштейн, ФРН

Країна: Німецька імперія

Учасник: Перша світова війна і Друга світова війна

Військове звання: Генерал-майор

Нагороди: | Золотий німецький хрест | Застібка до Залізного хреста 1-го класу | Застібка до Залізного хреста 2-го класу | | Залізний хрест 1-го класу | Залізний хрест 2-го класу | Почесний хрест ветерана війни (для учасників бойових дій) | | Медаль «За вислугу років у Вермахті» | Медаль «За вислугу років у Вермахті» | Медаль «За вислугу років у Вермахті» | | Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу | Медаль «У пам'ять 1 жовтня 1938» з Празьким градом | |

title: Автограф

Золотий німецький хрест: Застібка до Залізного хреста 1-го класу · Застібка до Залізного хреста 2-го класу

Залізний хрест 1-го класу: Залізний хрест 2-го класу · Почесний хрест ветерана війни (для учасників бойових дій)

Медаль «За вислугу років у Вермахті»: Медаль «За вислугу років у Вермахті» · Медаль «За вислугу років у Вермахті»


text:
# Рум'янцево
Рум'я́нцево (рос. Румянцево) — присілок у складі Митищинського міського округу Московської області, Росія.

## Населення
Населення — 60 осіб (2010; 19 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 100 %

title: Рум'янцево

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Рум'янцево
 | назва ін.       = {{lang-ru|Румянцево}}
 | карта розташування1 = Росія Московська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Московська область]]
 | міський округ   = [[Митищинський міський округ]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 60 осіб ([[2010]]{{RUS-MS-popstat-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 56
 | lat_min= 05
 | lat_sec= 23
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 37
 | lon_min= 37
 | lon_sec= 54
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

'''Рум'я́нцево''' ({{lang-ru|Румянцево}}) — [[присілок]] у складі [[митищинський міський округ|Митищинського міського округу]] [[московська область|Московської області]], [[Росія]].

== Населення ==
Населення — 60 осіб ([[2010]]; 19 у [[2002]]{{RUS-MS-popstat}}).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 100 %

== Джерела ==
* {{Карта|O-37-136}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Moscow-obl-stub}}
{{митищинський міський округ}}

[[Категорія:Населені пункти Митищинського міського округу]]
[[Категорія:Присілки Московської області]]

title: присілок Рум'янцево

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Московська область

Міський округ: Митищинський міський округ

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Рум'янцево · Рум'янцево


text:
# Басюк Віктор Іванович
Віктор Іванович Басюк (7 грудня 1959, м. Кривий Ріг Діпропетровської області) — джазовий тромбоніст, керівник естрадних і джазових ансамблів, оркестру. Заслужений діяч мистецтв України (1999). Закінчив Одеську консерваторію (кл. тромбона, 1988). Керівник джазового октету (1991), ансамблю тромбоністів (1994—96, 1998), біґ бенду ДМШ № 10 м. Кривий Ріг. 1983-97 грав у диксиленді п/к О. Гебеля (1893-97), 1996 — у джазовому тріо з трубачем С. Паркієвим та вокалістом Ю. Зорею (всі — Кривий Ріг). Виступав з ними на фест. «Джаз-83», «Джаз на Дніпрі», 1987 (обидва — Дніпропетровськ), «Горизонти джазу» (1987-91, 1993-96, Кривий Ріг), «Метаморфози джазу» (1995, Київ), на кількох фестивалях, із концертами в Україні, Данії, Німеччині, Росії. Від 1990 — викладач відділу естрадно-джазовгого виконавства Криворізького музичного училища. З 2000 р. працює у Київській дитячій Академії мистецтв на посаді декана факультету естрадного мистецтва. де заснував джазовий оркестр «Little Bend AcademiA».

title: Басюк Віктор Іванович

wikitext:
{{othernames|Басюк}}{{музикант}}
'''Віктор Іванович Басюк''' (7 грудня 1959, м. [[Кривий Ріг]] Діпропетровської області) — джазовий тромбоніст, керівник естрадних і джазових ансамблів, оркестру. Заслужений діяч мистецтв України (1999). Закінчив [[Одеська консерваторія|Одеську консерваторію]] (кл. тромбона, 1988). Керівник джазового октету (1991), ансамблю тромбоністів (1994—96, 1998), біґ бенду ДМШ № 10 м. Кривий Ріг. 1983-97 грав у диксиленді п/к [[Гебель Олександр Робертович|О. Гебеля]] (1893-97), 1996 — у джазовому тріо з трубачем С. Паркієвим та вокалістом Ю. Зорею (всі — Кривий Ріг). Виступав з ними на фест. «Джаз-83», «[[Джаз на Дніпрі]]», 1987 (обидва — Дніпропетровськ), «Горизонти джазу» (1987-91, 1993-96, Кривий Ріг), «Метаморфози джазу» (1995, Київ), на кількох фестивалях, із концертами в Україні, Данії, Німеччині, Росії. Від 1990 — викладач відділу естрадно-джазовгого виконавства [[Криворізьке музичне училище|Криворізького музичного училища]]. З 2000 р. працює у [[Київська дитяча Академія мистецтв|Київській дитячій Академії мистецтв]] на посаді декана факультету естрадного мистецтва. де заснував джазовий оркестр «Little Bend AcademiA».

== Джерела ==
* {{УМЕ-1|155|[[Симоненко Володимир Степанович|В. Симоненко]]}}
* [http://uajazz.com/2008/01/basuk-victor/ Виктор Басюк] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140819084008/http://uajazz.com/2008/01/basuk-victor/ |date=19 серпня 2014 }} на сайті http://uajazz.com/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140906164342/http://uajazz.com/ |date=6 вересня 2014 }}
* [http://www.kdam.kiev.ua/estdec.htm Басюк Віктор Іванович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140819084531/http://www.kdam.kiev.ua/estdec.htm |date=19 серпня 2014 }} на сайті Київської дитячої академії мистецтв

[[Категорія:Українські тромбоністи]]
[[Категорія:Народились 1959]]
[[Категорія:Випускники Одеської консерваторії]]
[[Категорія:Заслужені діячі мистецтв України]]
[[Категорія:Уродженці Кривого Рогу]]
[[Категорія:Українські джазмени]]

title: Основна інформація

Дата народження: 7 грудня 1959 (65 років)

Місце народження: Кривий Ріг, Дніпропетровська область, Українська РСР, СРСР

Громадянство: СРСР · Україна

Професії: тромбоніст, музичний педагог

Освіта: Одеська національна музична академія імені А. В. Нежданової

Інструменти: тромбон

Заклад: Криворізький обласний музичний коледж

Нагороди: заслужений діяч мистецтв України


text:
# Діевогала (Расейняйський район)
Діевогала (Dievogala) — село у Литві, Расейняйський район, Пагоюкайське староство, знаходиться за 9 км від села Ґрінкішкіс. 2001 року в Діевогалі проживало 206, 2011-го — 144. В селі діє початкова школа.
Поруч розташоване село Восілішкіс, хутір Меілішкяй.

## Принагідно
- Dievogala (Raseiniai) [Архівовано 15 листопада 2016 у Wayback Machine.]

| Литва | Це незавершена стаття з географії Литви. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |

title: Діевогала (Расейняйський район)

wikitext:
{{Місто
 | назва               =Діевогала
 | місцева_назва       =Dievogala
 | зображення          = Dievogala (Vosiliškio), 2.JPG
 | зображення_розмір   = 300px
 | зображення_підпис   =
 | прапор              =
 | прапор_підпис       =
 | герб                =
 | герб_підпис         =
 | країна              = {{LIT}}
 | регіон              =
 | розташування        =
 | розташування_розмір = 300px
 |lat_dir=N | lat_deg=55 | lat_min=30 | lat_sec=22
|lon_dir=E | lon_deg=23 | lon_min=32 | lon_sec=10
 |CoordAddon = type:city
  |CoordScale =
 | засноване           =
 | висота              =
 | магдебурзьке право  =
 | населення           =206 (2001)
 | густота             =
 | агломерація         =
 | площа               =
 | поштові індекси     =
 | код країни          =
 | код міста           =
 | координати          =
 | поділ міста         =
 | міста-побратими     =
 | день міста          =
 | адреса              =
 | вебсторінка         =
 | мер                 =
 }}
{{Також|Діевогала}}
'''Діевогала''' (Dievogala) — село у Литві, [[Расейняйський район]], [[Пагоюкайське староство]], знаходиться за 9 км від села [[Ґрінкішкіс]]. 2001 року в Діевогалі проживало 206, 2011-го — 144. В селі діє початкова школа.

Поруч розташоване село [[Восілішкіс]], хутір [[Меілішкяй]].

== Принагідно ==
* [http://lietuvai.lt/wiki/Dievogala_(Raseiniai) Dievogala (Raseiniai)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161115201919/http://lietuvai.lt/wiki/Dievogala_(Raseiniai) |date=15 листопада 2016 }}
{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Расейняйський район]]
{{Lithuania-geo-stub}}

title: Діевогала · Dievogala

Країна: Литва

Адмінодиниця: Pagojukai Eldershipd

Часовий пояс: UTC+2, UTC+3 (Литва)


text:
# Домбровиці (гміна)
Гміна Домбровиці (пол. Gmina Dąbrowice) — місько-сільська гміна у центральній Польщі. Належить до Кутновського повіту Лодзинського воєводства.
Станом на 31 грудня 2011 у гміні проживало 2014 осіб.

## Площа
Згідно з даними за 2007 рік площа гміни становила 45.94 км², у тому числі:
- орні землі: 94.00%
- ліси: 0.00%

Таким чином, площа гміни становить 5.18% площі повіту.

## Населення
Станом на 31 грудня 2011:
| Опис     | Загалом | Загалом | Чоловіки | Чоловіки | Жінки | Жінки |
| -------- | ------- | ------- | -------- | -------- | ----- | ----- |
| одиниця  | осіб    | %       | осіб     | %        | осіб  | %     |
| все      | 2014    | 100     | 969      | 48.11    | 1045  | 51.89 |
| міське   | 0       | 100     | 0        |          | 0     |       |
| сільське | 2014    | 100     | 969      | 48.11    | 1045  | 51.89 |

## Сусідні гміни
Гміна Домбровіце межує з такими гмінами: Кросневіце, Нові Острови, Пшедеч, Ходеч, Ходув.

title: Домбровиці (гміна)

wikitext:
{{Infobox Settlement
| name = Гміна Домбровиці
| native_name = Gmina Dąbrowice
| settlement_type = [[Гміна]]
| image_flag =
| image_shield = POL Dąbrowice COA.jpg
| image_map =
| map_caption =
| image_map1 =
| map_caption1 =
| subdivision_type = Країна
| subdivision_name = {{POL}}
| subdivision_type1 = [[Воєводство]]
| subdivision_name1 = [[Лодзинське воєводство|Лодзинське]]
| subdivision_type2 = [[Повіт]]
| subdivision_name2 = [[Кутновський повіт|Кутновський]]
| area_total_km2 = 45.94
| population_total = 2014
| population_as_of = 31 грудня 2011
| population_footnotes = <ref name=population />
| seat =
| website = http://www.dabrowice.pl/
}}
'''Гміна Домбровиці''' ({{lang-pl|Gmina Dąbrowice}}) — [[Місько-сільська гміна|місько-сільська]] [[гміна]] у центральній [[Польща|Польщі]]. Належить до [[Кутновський повіт|Кутновського повіту]] [[Лодзинське воєводство|Лодзинського воєводства]]<ref name="teryt">{{cite web|url=http://www.stat.gov.pl/broker/access/prefile/listPreFiles.jspa|title=Lista plików predefiniowanych|date=2012-05-09|publisher=[[Центральний статистичний офіс Польщі]]|language=пол.|accessdate=2012-09-23|archiveurl=https://web.archive.org/web/20080917153422/http://www.stat.gov.pl/broker/access/prefile/listPreFiles.jspa|archivedate=2008-09-17|deadurl=yes}}</ref>.

Станом на 31 грудня 2011 у гміні проживало 2014 осіб<ref name=population>{{cite web|url=http://www.stat.gov.pl/gus/5840_13211_PLK_HTML.htm|title=Ludnosc w gminach wedlug stanu w dniu 31.12.2011 r.|date=2012-08-13|publisher=[[Центральний статистичний офіс Польщі]]|language=пол.|trans_title=Населення у гмінах станом на 31.12.2011|format=XLS|accessdate=2012-10-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HdSniVGY?url=http://www.stat.gov.pl/gus/5840_13211_PLK_HTML.htm|archivedate=25.06.2013|deadurl=yes}}</ref>.

== Площа ==
Згідно з даними за 2007 рік площа гміни становила 45.94 км², у тому числі<ref name=regioset>{{cite web|url=http://www.regioset.pl/gazeta.php?choice=723|title=Gmina Dąbrowice|publisher=REGIOset.pl|language=пол.|accessdate=2012-10-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IrkgikcY?url=http://www.regioset.pl/gazeta.php?choice=723|archivedate=2013-08-14|deadurl=no}}</ref>:
* орні землі: 94.00%
* ліси: 0.00%

Таким чином, площа гміни становить 5.18% площі повіту.

== Населення ==
Станом на 31 грудня 2011<ref name=population />:
{| class="wikitable"
!Опис || colspan=2|Загалом || colspan=2|Чоловіки || colspan=2|Жінки
|-
|одиниця || осіб || % || осіб || % || осіб || %
|--
|все || '''2014''' || 100 || 969 || 48.11 || 1045 || 51.89
|--
|міське || 0 || 100 || 0 ||  || 0 ||
|--
|сільське || 2014 || 100 || 969 || 48.11 || 1045 || 51.89
|}

== Сусідні гміни ==
Гміна Домбровіце межує з такими гмінами: [[Кросневиці (гміна)|Кросневіце]], [[Нові Острови (гміна)|Нові Острови]], [[Пшедеч (гміна)|Пшедеч]], [[Ходеч (гміна)|Ходеч]], [[Ходув (гміна)|Ходув]].

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Кутновський повіт}}
{{Гміна Домбровиці}}

{{Портали|Польща|Географія}}

[[Категорія:Гміни Лодзинського воєводства|Домбровіце]]
[[Категорія:Кутновський повіт|Домбровіце]]

title: — Гміна —

Країна: Польща

Воєводство: Лодзинське

Повіт: Кутновський

— Гміна —:
Площа
Населення (31 грудня 2011)
Вебсайт: http://www.dabrowice.pl/


text:
# Збірна Львівської області з футболу
Збі́рна Львівської області з футбо́лу — футбольна команда, яка представляє Федерацію футболу Львівської області та Львівську область. Команда не є членом УЄФА або ФІФА, а тому не має права грати на чемпіонаті світу або на чемпіонаті Європи.
Команда виступає в Кубку регіонів УАФ, а на міжнародному рівні у 2018 році брала участь у Кубку регіонів УЄФА, де посіла друге місце в своїй групі.

## Статистика виступів на міжнародному рівні
| Дата          | Місце          | Стадіон | Змагання            | Суперник                | Рахунок |
| ------------- | -------------- | ------- | ------------------- | ----------------------- | ------- |
| 2 жовтня 2018 | Львів, Україна | Скіф    | Кубок регіонів УЄФА | «Угур»                  | 4–0     |
| 5 жовтня 2018 | Львів, Україна | Скіф    | Кубок регіонів УЄФА | «Каарінан Поят»         | 1–0     |
| 8 жовтня 2018 | Львів, Україна | Скіф    | Кубок регіонів УЄФА | збірна Кастилії і Леону | 0–1     |

### Кращий результат на міжнародному рівні
- Кубок регіонів УЄФА
  - Груповий етап (1): 2019

title: Збірна Львівської області з футболу

wikitext:
{{Картка:Збірна команда з футболу
| Команда = Львівська область
| Емблема =
| ширина =
| Код =
| Асоціація = [[Українська асоціація футболу]]
[[Федерація футболу Львівської області]]
| Тренер = {{Прапорець|UKR}} Віталій Пономарьов
| Найбільше виступів =
| Найкращий бомбардир = Ростислав Михальчук (2)
| Рейтинг ФІФА =
| pattern_b1 = _unknown
| pattern_b2 = _unknown
| Перший матч = {{ПрапорЗначок|Волинська область|size=20px}} [[Збірна Волинської області з футболу|Волинська область]] 0:2 '''Львівська область''' {{ПрапорЗначок|Львівська область|size=20px}}
([[Луцьк]]; [[20 вересня]] [[2015]])
| Найбільша перемога = {{ПрапорЗначок|Львівська область|size=20px}} '''Львівська область''' 4:0 [[Збірна Рівненської області з футболу|Рівненська область]] {{ПрапорЗначок|Рівненська область|size=20px}}
([[Львів]]; [[11 жовтня]] [[2015]])
{{ПрапорЗначок|Львівська область|size=20px}} '''Львівська область''' 4:0 [[Угюр (футбольний клуб)|Угюр]] {{Прапорець|AZE}}
([[Львів]]; [[2 жовтня]] [[2018]])
| Найбільша поразка = {{ПрапорЗначок|Рівненська область|size=20px}} [[Збірна Рівненської області з футболу|Рівненська область]] 4:0 '''Львівська область''' {{ПрапорЗначок|Львівська область|size=20px}}
([[Рівне]]; [[4 жовтня]] [[2015]])
{{ПрапорЗначок|Львівська область|size=20px}} '''Львівська область''' 0:2 [[Збірна Кіровоградської області з футболу|Кіровоградська область]]{{ПрапорЗначок|Кіровоградська область|size=20px}}
([[Бориспіль]]; [[30 серпня]] [[2016]])
| Виступів на чемпіонаті світу =
| Вперше на чемпіонаті світу =
| Найвище досягнення =
| Найвище регіональне досягнення2 =
| Регіональний чемпіонат = [[Кубок регіонів УЄФА]]
| Виступів на регіональному = 1
| Виступів на регіональному2 =
| Вперше на регіональному = 2019
| Найвище регіональне досягнення =
}}

'''Збі́рна Львівської області з футбо́лу''' — футбольна команда, яка представляє [[Федерація футболу Львівської області|Федерацію футболу Львівської області]] та [[Львівська область|Львівську область]]. Команда не є членом [[УЄФА]] або [[ФІФА]], а тому не має права грати на [[Чемпіонат світу з футболу|чемпіонаті світу]] або на [[Чемпіонат Європи з футболу|чемпіонаті Європи]].

Команда виступає в Кубку регіонів УАФ, а на міжнародному рівні у 2018 році брала участь у [[Кубок регіонів УЄФА|Кубку регіонів УЄФА]]<ref>{{Cite web |url=https://amateur.footboom.com/amateur/regions-cup/1537904748-zbirna-lvivskoi-oblasti-rozpochala-pidhotovku-do-kubka-rehioniv-uiefa.html |title=Збірна Львівської області розпочала підготовку до Кубка регіонів УЄФА |accessdate=6 грудня 2020 |archive-date=26 вересня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180926014436/https://amateur.footboom.com/amateur/regions-cup/1537904748-zbirna-lvivskoi-oblasti-rozpochala-pidhotovku-do-kubka-rehioniv-uiefa.html }}</ref>, де посіла друге місце в своїй групі.

== Статистика виступів на міжнародному рівні ==
{| class="wikitable"
|-
!Дата
!Місце
!Стадіон
!Змагання
!Суперник
!Рахунок<ref>У колонці «Рахунок» на першому місці вказується результат збірної Львівської області.</ref>
|-
| 2 жовтня 2018 || [[Львів]], [[Україна]] || [[Скіф (стадіон, Львів)|Скіф]] || Кубок регіонів УЄФА || {{Прапорець|AZE}} «[[Угур (футбольний клуб)|Угур]]» || align=center |4–0
|-
| 5 жовтня 2018 || [[Львів]], [[Україна]] || [[Скіф (стадіон, Львів)|Скіф]] || Кубок регіонів УЄФА || {{Прапорець|FIN}} «[[Каарінан Поят]]» || align=center |1–0
|-
| 8 жовтня 2018 || [[Львів]], [[Україна]] || [[Скіф (стадіон, Львів)|Скіф]] || Кубок регіонів УЄФА || [[Файл:Flag of Castilla y León.svg|20 пкс]] [[Збірна Кастилії і Леону з футболу|збірна Кастилії і Леону]] || align=center |0–1
|}

=== Кращий результат на міжнародному рівні ===
* '''Кубок регіонів УЄФА'''
** '''Груповий етап (1):''' 2019

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://ffl.org.ua/ Офіційний сайт Федерації футболу Львівської області] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201113001644/https://ffl.org.ua/ |date=13 листопада 2020 }}
* [https://www.uefa.com/regionscup/teams/2609969--lviv/?referrer=%2Fregionscup%2Fseason%3D2019%2Fclubs%2Fclub%3D2609969%2Findex Профіль збірної] на офіційному сайті [[УЄФА]] {{ref-en}}

{{Регіональний футбол в Україні}}

[[Категорія:Футбол у Львівській області]]
[[Категорія:Аматорський футбол в Україні]]

title: Львівська область

Асоціація: Українська асоціація футболу · Федерація футболу Львівської області

Тренер: Віталій Пономарьов

Найкращий бомбардир: Ростислав Михальчук (2)

Домашня: Виїзна

Виступів: 1 (вперше у 2019)


text:
# Opportunity Ukraine
Opportunity Ukraine — книга президента України Віктора Януковича, видана англійською мовою в австрійському видавництві «Мандельбаум» у серпні 2011 року.
В анотації видавництва сказано, що книжка не є мемуарами, а практичним посібником для потенційних інвесторів; два головні розділи книжки присвячені опису України, як унікальному місцю для інвестування та як країни з невичерпним економічним потенціалом.
Про ідею написання книжки сам Янукович розповів у інтерв'ю для «Обозревателя»:
|  | ...Ось це було завершено саме в тихі кримські вечори, — показав Віктор Янукович на акуратний стос паперів, що лежав окремо. — У серпні цього року, напередодні 20-ї річниці незалежності України у Відні виходить моя книга «Україна — країна можливостей». Я почав писати її ще в опозиції, закінчив ось тепер — у відпустці. Скажу зразу, мені хотілося б аби цю книгу прочитали насамперед за межами України. Тому я звернувся з пропозицією надрукувати мою книгу в ряді міжнародних видань. Одним з перших відгукнулося віденське видавництво «Мандельбаум Верлаг». Оригінальний текст (рос.) ...Вот это было завершено именно в тихие крымские вечера, - показал Виктор Федорович на аккуратную стопку лежащих отдельно бумаг. — В августе нынешнего года, накануне 20-й годовщины Независимости Украины в Вене выходит моя книга «Украина — страна возможностей».Я начал писать ее еще в оппозиции, закончил вот теперь — в отпуске. Скажу сразу, мне хотелось, чтобы эту книгу прочли, в первую очередь, за пределами Украины. Поэтому я обратился с предложением напечатать мою книгу в ряд международных издательств. Одним из первых откликнулось венское издательство «Манделбаум Верлаг». |

## Реакція на книгу та звинувачення у плагіаті
Невдовзі після виходу книжки «Українська правда» опублікувала матеріали свого розслідування, за якими виходило, що книжка Януковича є плагіатом.
За інформацією «Української правди» у книжці Януковича є цілі абзаци з текстів, які раніше виходили за підписом різних осіб, зокрема Юрія Луценка, Тараса Стецьківа, Максима Михайленка, Віталія Сича, В'ячеслава Піховшека, Романа Манєкіна, Василя Волги та невідомої студентки Галі, яка виклала на базі рефератів свій реферат на тему «Центризм как элемент политической власти в России на примере партии “Единая Россия”».
Головний редактор журналу «Кореспондент» Віталій Сич у своєму блозі підтвердив, що в новій книзі президента Віктора Януковича без дозволу редакції запозичено цілі шматки з матеріалів видання.
2 вересня 2011 року Лариса Скорик заявила, що ті, хто знайшов плагіат у книзі Януковича, є глибоко аморальними людьми.
Ганна Герман заявила 9 вересня 2011 року, що ситуація з книгою Януковича — це її вина, вона, мовляв, не перечитала англійської версії, де перекладач опустив частину приміток.
13 вересня 2011 року «Об'єднання письменників і письменниць Австрії» (IG Autorinnen Autoren) зробило заяву про те, що не надаватиме інформаційну підтримку книжці Віктора Януковича «Opportunity Ukraine».
15 вересня 2011 року редактор української версії журналу «Политическая критика» Олексій Радинський, аналізуючи основні ідеї книжки Януковича, заявив у своєму блозі:
|  | Зміст книги «Україна — країна можливостей» не менш жахливий, ніж метод, яким вона створена. Оригінальний текст (рос.) Содержание книги «Украина — страна возможностей» не менее чудовищно, чем метод, которым она создана. |

## Профіль книги
- 320 сторінок
- Формат: 15,3x24
- Тверда обкладинка
- Ціна на сторінці видавництва: 19.90 € / 30.50 Chf
- ISBN 978-3-85-476379-6

title: Opportunity Ukraine

wikitext:
'''Opportunity Ukraine''' — [[книга]] [[президент України|президента України]] [[Янукович Віктор Федорович|Віктора Януковича]], видана [[англійська мова|англійською мовою]] в [[Австрія|австрійському]] [[Мандельбаум (видавництво)|видавництві «Мандельбаум»]] у серпні [[2011]] року.

В анотації видавництва сказано, що книжка не є мемуарами, а практичним посібником для потенційних інвесторів; два головні розділи книжки присвячені опису України, як унікальному місцю для інвестування та як країни з невичерпним економічним потенціалом<ref>{{Cite web |url=http://www.mandelbaum.at/books/761/7407 |title=Архівована копія |accessdate=14 вересня 2011 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20140313093611/http://www.mandelbaum.at/books/761/7407 |archivedate=13 березня 2014 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140313093611/http://www.mandelbaum.at/books/761/7407 |date=2014-03-13 }}</ref>.

Про ідею написання книжки сам Янукович розповів у інтерв'ю для «Обозревателя»<ref>{{Cite web |url=http://www.obozrevatel.com/politics/viktor-yanukovich-mne-hotelos-pokazat-vsemu-miru-nashu-nastoyaschuyu-ukrainu.htm |title=Інтерв'ю Януковича для «Обозревателя» |accessdate=14 вересня 2011 |archive-date=6 жовтня 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20111006190423/http://obozrevatel.com/politics/viktor-yanukovich-mne-hotelos-pokazat-vsemu-miru-nashu-nastoyaschuyu-ukrainu.htm }}</ref>:

{{Цитата|
...Ось це було завершено саме в тихі кримські вечори, — показав Віктор Янукович на акуратний стос паперів, що лежав окремо. — У серпні цього року, напередодні 20-ї річниці незалежності України у Відні виходить моя книга «Україна — країна можливостей».

Я почав писати її ще в опозиції, закінчив ось тепер — у відпустці. Скажу зразу, мені хотілося б аби цю книгу прочитали насамперед за межами України. Тому я звернувся з пропозицією надрукувати мою книгу в ряді міжнародних видань. Одним з перших відгукнулося віденське видавництво «[[Видавництво Мандельбаум|Мандельбаум Верлаг]]<ref>Так в оригіналі, насправді це слово передається українською як «ферлаґ»</ref>».

{{oq|ru|...Вот это было завершено именно в тихие крымские вечера, - показал Виктор Федорович на аккуратную стопку лежащих отдельно бумаг. — В августе нынешнего года, накануне 20-й годовщины Независимости Украины в Вене выходит моя книга «Украина — страна возможностей».

Я начал писать ее еще в оппозиции, закончил вот теперь — в отпуске. Скажу сразу, мне хотелось, чтобы эту книгу прочли, в первую очередь, за пределами Украины. Поэтому я обратился с предложением напечатать мою книгу в ряд международных издательств. Одним из первых откликнулось венское издательство «Манделбаум Верлаг».
 }}|3=|4=}}

== Реакція на книгу та звинувачення у плагіаті ==
Невдовзі після виходу книжки «[[Українська правда]]» опублікувала матеріали свого розслідування, за якими виходило, що книжка Януковича є [[плагіат]]ом<ref>{{Cite web |url=http://www.pravda.com.ua/news/2011/09/2/6553154/ |title=Книга Януковича виявилася плагіатом |accessdate=14 вересня 2011 |archive-date=22 листопада 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20111122190909/http://www.pravda.com.ua/news/2011/09/2/6553154/ }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://www.pravda.com.ua/articles/2011/09/2/6553198/ |title=Книга Януковича – плагіат президентського масштабу |accessdate=14 вересня 2011 |archive-date=24 вересня 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20110924070516/http://www.pravda.com.ua/articles/2011/09/2/6553198/ }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://www.pravda.com.ua/articles/2011/09/5/6562247/ |title=Книга Януковича – плагіат президентського масштабу 2 |accessdate=14 вересня 2011 |archive-date=25 вересня 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20110925053529/http://www.pravda.com.ua/articles/2011/09/5/6562247/ }}</ref>.

За інформацією «Української правди» у книжці Януковича є цілі абзаци з текстів, які раніше виходили за підписом різних осіб, зокрема [[Луценко Юрій Віталійович|Юрія Луценка]], [[Стецьків Тарас Степанович|Тараса Стецьківа]], Максима Михайленка, Віталія Сича, [[Піховшек В'ячеслав Володимирович|В'ячеслава Піховшека]], Романа Манєкіна, [[Волга Василь Олександрович|Василя Волги]] та невідомої студентки Галі<ref>{{Cite web |url=http://referat.ru/referats/view/27008 |title=Реферат студентки Галі, з якого Янукович привласнив декілька сторінок для своєї книжки |accessdate=14 вересня 2011 |archive-date=22 листопада 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20111122010158/http://referat.ru/referats/view/27008 }}</ref>, яка виклала на базі рефератів свій реферат на тему «Центризм как элемент политической власти в России на примере партии “Единая Россия”».

Головний редактор журналу «Кореспондент» [[Сич Віталій Володимирович|Віталій Сич]] у своєму блозі підтвердив, що в новій книзі президента Віктора Януковича без дозволу редакції запозичено цілі шматки з матеріалів видання<ref>{{Cite web |url=http://blogs.korrespondent.net/journalists/blog/vitaliysych/a43803 |title=Блог Віталія Сича |accessdate=14 вересня 2011 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20110907105601/http://blogs.korrespondent.net/journalists/blog/vitaliysych/a43803 |archivedate=7 вересня 2011 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110907105601/http://blogs.korrespondent.net/journalists/blog/vitaliysych/a43803 |date=2011-09-07 }}</ref>.

[[2 вересня]] [[2011]] року [[Лариса Скорик]] заявила, що ті, хто знайшов плагіат у книзі Януковича, є глибоко аморальними людьми<ref>[http://www.unn.com.ua/ru/exclusive/02-09-2011/459535/ УНН: Нашедшие плагиат в книге Президента являются глубоко аморальными людьми - Л. Скорик]</ref>.

[[Герман Ганна Миколаївна|Ганна Герман]] заявила [[9 вересня]] [[2011]] року, що ситуація з книгою Януковича — це її вина, вона, мовляв, не перечитала англійської версії, де перекладач опустив частину приміток<ref>{{Cite web |url=http://news.online.ua/427655/anna-german-situatsiya-s-plagiatom-v-knige-prezidenta-eto-moya-vina/ |title=Анна Герман: Ситуация с плагиатом в книге президента — это моя вина  |accessdate=14 вересня 2011 |archive-date=23 жовтня 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20121023013452/http://news.online.ua/427655/anna-german-situatsiya-s-plagiatom-v-knige-prezidenta-eto-moya-vina/ }}</ref>.

[[13 вересня]] [[2011]] року «Об'єднання письменників і письменниць Австрії» (IG Autorinnen Autoren) зробило заяву про те, що не надаватиме інформаційну підтримку книжці Віктора Януковича «Opportunity Ukraine»<ref>{{Cite web |url=http://www.radiosvoboda.org/content/article/24327497.html |title=Австрійський видавець про книжку Януковича: «З нами таке не можна робити» |accessdate=14 вересня 2011 |archive-date=9 грудня 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20111209214253/http://www.radiosvoboda.org/content/article/24327497.html }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://www.pravda.com.ua/news/2011/09/13/6583647/ |title=В Австрії відмовляються від книжки Януковича |accessdate=14 вересня 2011 |archive-date=27 грудня 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20121227172111/http://www.pravda.com.ua/news/2011/09/13/6583647/ }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://fakty.ua/139850-avstrijskie-pisateli-vozmucsheny-knigoj-yanukovicha |title=Австрийские писатели возмущены книгой Януковича |accessdate=19 вересня 2011 |archive-date=25 лютого 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140225083212/http://fakty.ua/139850-avstrijskie-pisateli-vozmucsheny-knigoj-yanukovicha }}</ref>.

[[15 вересня]] [[2011]] року редактор української версії журналу «Политическая критика» Олексій Радинський, аналізуючи основні ідеї книжки Януковича, заявив у своєму блозі<ref>{{Cite web |url=http://focus.ua/opinion/200092/ |title=Олексій Радинський — Мнение: Суперпредложение «Украина» |accessdate=19 вересня 2011 |archive-date=25 вересня 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20110925055249/http://focus.ua/opinion/200092/ }}</ref>:

{{Цитата|
Зміст книги «Україна — країна можливостей» не менш жахливий, ніж метод, яким вона створена.

{{oq|ru|Содержание книги «Украина — страна возможностей» не менее чудовищно, чем метод, которым она создана.
 }}|3=|4=}}

== Профіль книги ==
* 320 сторінок
* Формат: 15,3x24
* Тверда обкладинка
* Ціна на сторінці видавництва: 19.90 € / 30.50 Chf
* ISBN 978-3-85-476379-6

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20140313093611/http://www.mandelbaum.at/books/761/7407 ''Opportunity Ukraine'' на сайті видавництва Мандельбаум]
* [http://www.pravda.com.ua/articles/2011/08/31/6547564/ Українська правда: Таємниця мигдалевого дерева] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110908135939/http://www.pravda.com.ua/articles/2011/08/31/6547564/ |date=8 вересня 2011 }}
* [http://www.pravda.com.ua/articles/2011/09/2/6553198/ Книга Януковича – плагіат президентського масштабу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110924070516/http://www.pravda.com.ua/articles/2011/09/2/6553198/ |date=24 вересня 2011 }}
* [http://www.pravda.com.ua/articles/2011/09/5/6562247/ Книга Януковича – плагіат президентського масштабу 2] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110925053529/http://www.pravda.com.ua/articles/2011/09/5/6562247/ |date=25 вересня 2011 }}
* [http://www.ukr.net/news/subject/Janukovicha_obvinili_v_plagiate-4132.html Інтернет-джерела про книжку Януковича, підібрані за хронологічним принціпом ]
* [http://www.pravda.com.ua/news/2011/09/14/6585412/ У Австрії пояснили Януковичу: "З нами таке не можна робити"] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120507012129/http://www.pravda.com.ua/news/2011/09/14/6585412/ |date=7 травня 2012 }}
* [http://referat.ru/referats/view/27008 Реферат студентки Галі, з якого Янукович привласнив декілька сторінок для своєї книжки] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111122010158/http://referat.ru/referats/view/27008 |date=22 листопада 2011 }}

{{Віктор Янукович}}

[[Категорія:Книги 2011]]
[[Категорія:Віктор Янукович]]
[[Категорія:Право інтелектуальної власності]]
[[Категорія:Плагіат]]


text:
# Джованні Гонсалес
Джованні Гонсалес (ісп. Giovanni González, нар. 20 вересня 1994, Монтевідео) — уругвайський футболіст, що грає на позиції захисника за «Краснодар» і збірну Уругваю.

## Клубна кар'єра
Народився 20 вересня 1994 року в місті Монтевідео. Вихованець футбольної школи клубу «Рівер Плейт».
У дорослому футболі дебютував 2014 року виступами за команду клубу «Рівер Плейт», в якій провів чотири сезони, взявши участь у 66 матчах чемпіонату.
Продовжив професійну ігрову кар'єру у клубі «Пеньяроль».
На початку 2022 року підписав контракт на 2,5 роки з «Мальоркою».
17 серпня 2024 року підписав трирічний контракт з російським клубом «Краснодар».

## Виступи за збірну
2019 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Уругваю. Станом на вересень 2023 року провів у її формі 17 матчів.

## Титули і досягнення
- Чемпіон Уругвая (2):

«Пеньяроль»: 2018, 2021
- Володар Суперкубка Уругваю (1):

«Пеньяроль»: 2018
- Чемпіон Росії (1):

«Краснодар»: 2024-25

title: Джованні Гонсалес

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Джованні Гонсалес
| зображення =
| підпис =
| місце-народження = [[Монтевідео]]
| країна-народження = [[Уругвай]]
| дата-народження = 20.9.1994
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 173 см
| вага =
| поточний-клуб  = {{Прапорець|RUS}} [[Краснодар (футбольний клуб)|«Краснодар»]]
| позиція = [[Захисник (футбол)|захисник]]
| номер = 20
| юнацькі-роки =
| юнацькі-клуби =
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2014–2018 | {{Прапорець|URU}} | «[[Рівер Плейт (Монтевідео)|Рівер Плейт]]» | 66 |3}}
{{Футболіст рядок 1|2018–2021 | {{Прапорець|URU}} | «[[Пеньяроль]]» | 100 |5}}
{{Футболіст рядок 0|2022–2024 | {{Прапорець|ESP}} | [[Мальорка (футбольний клуб)|«Мальорка»]] | 58 |2}}
{{Футболіст рядок 1|2024– | {{Прапорець|RUS}} | [[Краснодар (футбольний клуб)|«Краснодар»]] | 4 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2019– | {{Прапорець|URU}} | [[збірна Уругваю з футболу|Уругвай]] | 17 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 14 вересня 2024
| збірна-поновлення = 24 березня 2023
}}
{{othernames|Гонсалес}}
'''Джованні Гонсалес''' ({{lang-es|Giovanni González}}, {{нар}} [[20 вересня]] [[1994]], [[Монтевідео]]) — уругвайський [[футболіст]], що грає на позиції [[Захисник (футбол)|захисник]]а за [[Краснодар (футбольний клуб)|«Краснодар»]] і [[збірна Уругваю з футболу|збірну Уругваю]].

== Клубна кар'єра ==
Народився [[20 вересня]] [[1994]] року в місті [[Монтевідео]]. Вихованець футбольної школи клубу «[[Рівер Плейт (Монтевідео)|Рівер Плейт]]».

У дорослому футболі дебютував 2014 року виступами за команду клубу «Рівер Плейт», в якій провів чотири сезони, взявши участь у 66 матчах чемпіонату.

Продовжив професійну ігрову кар'єру у клубі «[[Пеньяроль]]».

На початку 2022 року підписав контракт на 2,5 роки з [[Мальорка (футбольний клуб)|«Мальоркою»]]<ref>{{cite web|url=https://www.rcdmallorca.es/contenidos/noticias/noticia/el-rcd-mallorca-incorpora-a-giovanni-gonzalez|title=El RCD Mallorca incorpora a Giovanni González|trans-title=RCD Mallorca sign Giovanni González|publisher=RCD Mallorca|language=es|date=2022-01-29|accessdate=2023-09-08}}</ref>.

17 серпня 2024 року підписав трирічний контракт з російським клубом [[Краснодар (футбольний клуб)|«Краснодар»]].<ref>{{cite web|publisher=FC Krasnodar|url=https://fckrasnodar.ru/team/news/object/?object_id=147663|title=Джованни Гонсалес стал игроком "Краснодара"|date=17 серпня 2024|language=ru}}</ref>

== Виступи за збірну ==
2019 року дебютував в офіційних матчах у складі [[Збірна Уругваю з футболу|національної збірної Уругваю]]. Станом на вересень 2023 року провів у її формі 17 матчів.

== Титули і досягнення ==
* [[Прімера Дивізіон (Уругвай)|Чемпіон Уругвая]] '''(2)''':
: «[[Пеньяроль]]»: [[Чемпіонат Уругваю з футболу 2018|2018]], [[Чемпіонат Уругваю з футболу 2021|2021]]
* Володар [[Суперкубок Уругваю з футболу|Суперкубка Уругваю]] '''(1)''':
: «[[Пеньяроль]]»: [[Суперкубок Уругваю з футболу 2018|2018]]
* [[Прем'єр-ліга (Росія)|Чемпіон Росії]] '''(1)''':
: [[Краснодар (футбольний клуб)|«Краснодар»]]: [[Чемпіонат Росії з футболу 2024—2025|2024-25]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{Soccerway}}
* {{Transfermarkt}}
* {{NFT player}}

{{Склад ФК Краснодар}}
{{Склад збірної Уругваю на Кубку Америки 2019}}
{{Склад збірної Уругваю на Кубку Америки 2021}}
{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{footballer-stub}}
{{DEFAULTSORT:Гонсалес Джованні}}

[[Категорія:Уродженці Монтевідео]]
[[Категорія:Уругвайські футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної Уругваю з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Рівер Плейта» (Монтевідео)]]
[[Категорія:Футболісти «Пеньяроля»]]
[[Категорія:Футболісти «Мальорки»]]
[[Категорія:Футболісти «Краснодара»]]
[[Категорія:Уругвайські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Іспанії]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Росії]]

title: Особисті дані

Народження: 20 вересня 1994 (30 років)

Вага: 70 кг

Громадянство: Уругвай

Позиція: захисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Краснодар»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Рівер Плейт» · 66 · (3)

«Пеньяроль» · 100 · (5)

«Мальорка» · 58 · (2)

«Краснодар» · 4 · (0)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Уругвай · 17 · (0)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 14 вересня 2024.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 24 березня 2023.


text:
# Ураган-3М
«Ураган-3М» (У-3М) — замкнута пастка для магнітного утримання плазми, стеларатор-торсатрон. Установку розташовано в Інституті фізики плазми Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» (ІФП ННЦ ХФТІ), Харків, Україна.

## Технічні характеристики
Установка У-3М — торсатрон з відкритим тороїдальним гвинтовим дивертором. Цей торсатрон тризахідний (l = 3), із дев'ятьма періодами (m = 9) гвинтового магнітного поля. У-3М обладнано вакуумною камерою об'ємом 70 м3, діаметром 5 м та висотою 4 м. Об'єм вакуумної камери у 300 разів більше, ніж об'єм утримання плазми.

title: Ураган-3М

wikitext:
{{Картка:Установка термоядерного синтезу
 | Назва                     = «Ураган-2»
 | Скорочено                 = У-2
 | Логотип                   =
 | Зображення установки      = Stellarator Uragan.jpg
 | Підпис зображення         = Установка «Ураган-2» (80-ті рр. 20 ст.)
 | Тип                       = [[стеларатор]]-торсатрон
 | Країна                    = {{UKR}}
 | Місто                     = [[Харків]]
 | Установа                  = [[ННЦ ХФТІ]]
 | Запущено                  =
 | Зупинено                  =

 | Висота                    =
 | Радіус конструкції        =
 | Тороїдальне магнітне поле = < 1
 | Q                         =
 | Потужність                =
 | Нагрів                    =

 | Зовнішній радіус          = 1
 | Внутрішній радіус         =
 | Струм плазми              =
 | Об'єм плазми              =
 | Густина плазми            =
 | Температура плазми        =
 | Тривалість імпульсу       =

 | Попередник                = «Ураган-3»
 | Конкуренти                =
 | Особливості               =
 | Вебсторінка               =
 |}}

'''«Ураган-3М»''' (У-3М) — замкнута пастка для магнітного утримання [[Плазма (агрегатний стан)|плазми]], [[стеларатор]]-торсатрон. Установку розташовано в Інституті фізики плазми [[Національний науковий центр «Харківський фізико-технічний інститут»|Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут»]] (ІФП ННЦ ХФТІ), [[Харків]], [[Україна]].

== Технічні характеристики ==

Установка У-3М — торсатрон з відкритим тороїдальним гвинтовим [[дивертор]]ом. Цей торсатрон тризахідний (l = 3), із дев'ятьма періодами (m = 9) гвинтового [[Магнітне поле|магнітного поля]]. У-3М обладнано [[Вакуумна камера|вакуумною камерою]] об'ємом 70 м3, діаметром 5 [[Метр|м]] та висотою 4 [[Метр|м]]. Об'єм вакуумної камери у 300 разів більше, ніж об'єм утримання [[Плазма (агрегатний стан)|плазми]]. <ref>[http://www.kinr.kiev.ua/UCPPCF/pdf_oral/Prokopenko_oral.pdf Зв'язок характеристик іонних хвиль Бернштейна, збуджуваних потужними ВЧ полями, з параметрами плазми торсатрона «Ураган-3М»]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref> <ref>Процеси перенесення в граничній плазмі торсатрона "Ураган-3М". Е.Л. Сороковий. Харківський національний університет ім. В.Н. Каразина, Харків, 2003.</ref>

== Див. також ==
* [[Керований термоядерний синтез]]
* [[Харківський фізико-технічний інститут]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://vant.kipt.kharkov.ua/ARTICLE/VANT_2011_1/article_2011_1_191.pdf PECULIARITIES OF THE RADIOMETRIC MEASUREMENTS ON URAGAN-3M TORSATRON FOR RF HEATED PLASMA. R.O. Pavlichenko, A.E. Kulaga, N.V. Zamanov, O.S. Pavlichenko] {{ref-en}}

== Література ==
* Глазунов Г.П., Гутарев Ю.В., Котенко В.Г., Пономаренко Н.П., Павличенко О.С., Волков Е.Д., Назаров Н.И., Миронов Ю.К., Коновалов В.Г., Барон Д.И., Шевляков В.А. [http://journals.ioffe.ru/pjtf/1995/11/p78-83.pdf О влиянии электрического смещения B 4C-лимитера на поступление бора в плазму торсатрона «Ураган-3М»]. Письма в ЖТФ, 1995, том 21, выпуск 11.

== Посилання ==
* [https://ipp.kipt.kharkov.ua Національний науковий центр «Харківський фізико-технічний інститут». Інститут фізики плазми]

{{Стеларатори}}
{{Експериментальні установки ядерного синтезу}}

[[Категорія:Керований термоядерний синтез]]
[[Категорія:Стеларатори]]

title: Загальні відомості

Область дослідження: Термоядерний синтез

Тип: стеларатор-торсатрон

Місто: Харків

Установа: ННЦ ХФТІ

title: Технічні характеристики

Тороїдальне магнітне поле: < 1 Tл

title: Плазма

Зовнішній радіус: 1 м

title: Інше

Попередник: «Ураган-3»


text:
# Корнієнко Неллі Іванівна
Неллі Іванівна Корнієнко (нар. 23 травня 1938, Москва, РРФСР, СРСР — пом. 9 травня 2019, Москва, Росія) — радянська й російська актриса театру і кіно, театральний педагог. Народна артистка РРФСР (1974).

## Біографія
Народилася 23 травня 1938 року.
У 1959 році, після закінчення Театрального училища імені М. С. Щепкіна (курс Віктора Коршунова), була запрошена до трупи Малого театру, де незабаром стала однією з провідних актрис.
У 1980 — 1988 роках викладала в Театральному училищі імені М. С. Щепкіна.
У кіно знімалася з 1960 року.
Померла 9 травня 2019 року на 81-у році життя після тривалої хвороби. Прощання з актрисою відбулося 13 травня в Малому театрі. Урна з прахом похована на Донському кладовищі на південному заході Москви.

### Особисте життя
Була одружена з актором Юрієм Васильєвим (1939—1999). У них народилася дочка Катерина. Онук — Микола.

## Фільмографія
- 1960 — Ловці губок —  Леньє (головна роль)
- 1965 — Наш будинок —  Таня
- 1973 — Так і буде (фільм-спектакль) —  Оля (головна роль)
- 1974 — Будинок Островського (фільм-спектакль) —  Купава / Лідія Чебоксарова
- 1974 — Птахи нашої молодості (фільм-спектакль) —  Докіца
- 1977 — Горе від розуму (фільм-спектакль) —  Софія Павлівна
- 1978 — Засіб Макропулоса (фільм-спектакль) —  Емілія Марті (головна роль)
- 1980 — Берег (фільм-спектакль) —  Емма
- 1980 — День народження Терези (фільм-спектакль) —  Тереза   (головна роль)
- 1980 — Змова Фієско в Генуї (фільм-спектакль) —  Джулія
- 1980 — Скандальна подія в Брікміллі —  Делія Мун   (головна роль)
- 1981 — Прибуткове місце (фільм-спектакль) — Ганна Павлівна Вишневська  (головна роль)
- 1982 — Діти Ванюшина (фільм-спектакль) —  Людмила
- 1982 — Побачення з молодістю —  Олена, дружина Полякова
- 1986 — На велелюдному місці (фільм-спектакль) —  Євгенія Миронівна   (головна роль)
- 1990 — …І аз воздам (фільм-спектакль) —  Олександра Федорівна   (головна роль)
- 1992 — Непередбачені візити —  Ніна Григорівна Ботвінская   (головна роль)
- 1994 — Цар Борис (фільм-спектакль) —  цариця Марія Григорівна

Озвучування
- 1984 — Нічний квітка (мультфільм)
- 1987 — Мартинко (мультфільм) —  Раїска

## Нагороди
- Заслужена артистка РРФСР (1969).
- Народна артистка РРФСР (1974).
- Нагороджена орденами Дружби народів (1989) і Пошани (1999), а також медалями «За доблесну працю в ознаменування 100-річчя від дня народження В. І. Леніна» (1970) і «Ветеран праці» (1984).

title: Корнієнко Неллі Іванівна

wikitext:
{{Актор}}
{{однофамільці|Корнієнко}}
'''Неллі Іванівна Корнієнко''' ({{нар}} [[23 травня]] [[1938]], [[Москва]], [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|РРФСР]], [[СРСР]] — {{пом}} [[9 травня]] [[2019]], [[Москва]], [[Росія]]) — радянська й російська актриса театру і кіно, театральний педагог. [[Народна артистка РРФСР]] (1974).

== Біографія ==
Народилася [[23 травня]] [[1938|1938 року]].

У [[1959|1959 році]], після закінчення [[Вище театральне училище імені М. С. Щепкіна|Театрального училища імені М.]] [[Вище театральне училище імені М. С. Щепкіна|С.]] [[Вище театральне училище імені М. С. Щепкіна|Щепкіна]] (курс [[Коршунов Віктор Іванович|Віктора]] [[Коршунов Віктор Іванович|Коршунова]]), була запрошена до трупи [[Державний академічний Малий театр Росії|Малого театру]], де незабаром стала однією з провідних актрис.

У [[1980]] — [[1988|1988 роках]] викладала в Театральному училищі імені М. С. Щепкіна.

У кіно знімалася з [[1960|1960 року]].

Померла [[9 травня]] [[2019|2019 року]] на 81-у році життя після тривалої хвороби<ref>{{Cite web|url=https://tass.ru/kultura/6418998|title=Умерла актриса Малого театра Нелли Корниенко|publisher=ТАСС|accessdate=2019-05-11|archive-date=26 вересня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210926091916/https://tass.ru/kultura/6418998}}</ref>. Прощання з актрисою відбулося 13 травня в Малому театрі. Урна з прахом похована на [[Донське кладовище|Донському кладовищі]] на південному заході Москви.

=== Особисте життя ===
Була одружена з актором [[Васильєв Юрій Миколайович (актор)|Юрієм Васильєвим]] (1939—1999). У них народилася дочка Катерина<ref>{{Cite web |url=http://kontorrka.4adm.ru/viewtopic.php?f=6&t=141&start=300&sid=d851d03b5adbd97a654b82091369cbac&view=print |title=Нелли Корниенко и Юрий Васильев |accessdate=26 вересня 2021 |archive-date=26 вересня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210926091953/http://kontorrka.4adm.ru/viewtopic.php?f=6&t=141&start=300&sid=d851d03b5adbd97a654b82091369cbac&view=print }}</ref>. Онук — Микола.

== Фільмографія ==
{{Div col}}
* [[1960 у кіно|1960]] — [[Ловці губок]] — '' Леньє (головна роль) ''
* [[1965 у кіно|1965]] — [[Наш будинок]] — '' Таня ''
* [[1973 у кіно|1973]] — Так і буде (фільм-спектакль) — '' Оля (головна роль) ''
* [[1974 у кіно|1974]] — Будинок Островського (фільм-спектакль) — '' Купава / Лідія Чебоксарова ''
* [[1974 у кіно|1974]] — Птахи нашої молодості (фільм-спектакль) — '' Докіца ''
* [[1977 у кіно|1977]] — Горе від розуму (фільм-спектакль) — '' Софія Павлівна ''
* [[1978 у кіно|1978]] — [[Засіб Макропулоса (телеспектакль)|Засіб Макропулоса]] (фільм-спектакль) — '' Емілія Марті (головна роль) ''
* [[1980 у кіно|1980]] — Берег (фільм-спектакль) — '' Емма ''
* [[1980 у кіно|1980]] — День народження Терези (фільм-спектакль) — '' Тереза '' '' (головна роль) ''
* [[1980 у кіно|1980]] — Змова Фієско в Генуї (фільм-спектакль) — '' Джулія ''
* [[1980 у кіно|1980]] — [[Скандальна подія в Брікміллі]] — '' Делія Мун '' '' (головна роль) ''
* [[1981 у кіно|1981]] — Прибуткове місце (фільм-спектакль) — ''Ганна Павлівна Вишневська'' '' (головна роль) ''
* [[1982 у кіно|1982]] — Діти Ванюшина (фільм-спектакль) — '' Людмила ''
* [[1982 у кіно|1982]] — [[Побачення з молодістю]] — '' Олена, дружина Полякова ''
* [[1986 у кіно|1986]] — На велелюдному місці (фільм-спектакль) — '' Євгенія Миронівна '' '' (головна роль) ''
* [[1990 у кіно|1990]] — …І аз воздам (фільм-спектакль) — '' Олександра Федорівна '' '' (головна роль) ''
* [[1992 у кіно|1992]] — [[Непередбачені візити]] — '' Ніна Григорівна Ботвінская '' '' (головна роль) ''
* [[1994 у кіно|1994]] — Цар Борис (фільм-спектакль) — '' цариця Марія Григорівна ''

'''Озвучування'''
* [[1984 у кіно|1984]] — [[Нічний квітка]] (мультфільм)
* [[1987 у кіно|1987]] — [[Мартинко]] (мультфільм) — '' Раїска ''
{{Div col end}}

== Нагороди ==
* [[Заслужена артистка РРФСР]] (1969).
* [[Народна артистка РРФСР]] (1974).
* Нагороджена орденами Дружби народів (1989) і Пошани (1999), а також медалями «За доблесну працю в ознаменування 100-річчя від дня народження В. І. Леніна» (1970) і «Ветеран праці» (1984).

== Примітки ==
{{Reflist|2}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20131015225056/http://www.maly.ru/people.php?name=KornienkoN Корнієнко Неллі Іванівна]
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Акторки XX століття]]
[[Категорія:Акторки XXI століття]]
[[Категорія:Російські акторки]]
[[Категорія:Радянські акторки]]
[[Категорія:Акторки за алфавітом]]
[[Категорія:Персоналії:Малий театр Москви]]
[[Категорія:Педагоги Театрального училища ім. М. Щепкіна]]
[[Категорія:Театральні педагоги XX століття]]
[[Категорія:Радянські театральні педагоги]]
[[Категорія:Російські театральні педагоги]]

title: рос. Нелли Ивановна Корниенко

Ім'я при народженні: рос. Нелли Ивановна Корниенко

Народилася: 23 травня 1938 · Москва, СРСР

Померла: 9 травня 2019 (80 років) · Москва, Росія · хвороба Паркінсона

Поховання: Нове Донське кладовище

Громадянство: СРСР · Росія

Діяльність: акторка, театральний педагог

Заклад: Державний академічний Малий театр Росії

У шлюбі з: Юрій Васильєв

рос. Нелли Ивановна Корниенко: Нагороди та премії

рос. Нелли Ивановна Корниенко: орден Пошани (Російська Федерація) · орден Дружби народів · медаль «В ознаменування 100-річчя з дня народження Володимира Ілліча Леніна» · медаль «Ветеран праці» · народний артист РРФСР · заслужений артист РРФСР


text:
# HD120081
HD120081 — хімічно пекулярна зоря спектрального класу
B8 й має видиму зоряну величину в смузі V приблизно  8,9.

## Пекулярний хімічний склад
Зоряна атмосфера HD120081 має підвищений вміст
Si
.

title: HD120081

wikitext:
{{Starbox begin
| назва = HD120081}}
<!-- {{Starbox image
| зображення =
| підпис = HD120081}}-->
{{Starbox observe
| епоха = [[J2000,0]]
| сузір’я= <!--[[ (сузір'я)|]]-->
| пр_сходж = {{RA|13|49|33,17}}
| схилення= {{DEC|-66|58|59,5}}
| вид_вел =  8,90<ref name=CPcat>Renson P., Manfroid J., '''General catalogue of Ap, HgMn and Am stars''', 2009, A&A...498..961</ref>
}}
{{Starbox character
| клас = [[Зорі спектрального класу B|B8]]
| u-b =  0,00
| b-v =  0,00
| r-i =
| змінна =
}}
{{Starbox astrometry
| рад_швидк =
| пс =
| схилення =
| паралакс =
| п_похибка =
| відстань_ср =
| відстань_пс =
| абс_вел =
}}
{{Starbox detail
| світність =
| обертання =
| температура =
| маса =
| vsini =
| lg_g =
| метал =
| радіус =
| вік=
}}
{{Starbox catalog
| назви =
[[Henry Draper Catalogue|HD]] 120081,
[[Боннський огляд|CP-66 2331]],
[[Каталог опорних зір|GSC]] 9016-1850
}}
{{Starbox reference
| Simbad= HD120081
}}
{{Starbox end}}

'''HD120081''' — [[хімічно пекулярна зоря]] [[спектральна класифікація зір|спектрального класу]]
[[Зорі спектрального класу B|B8]] й має [[видима зоряна величина|видиму зоряну величину]] в [[Система UBV|смузі V]] приблизно  8,9.<ref name=CPcat />
<!--Вона знаходиться у [[сузір'я|сузір'ї]] [[ (сузір'я)|]] й розташована на відстані біля [[світловий рік|світлових років]] від [[Сонце|Сонця]].-->

==Пекулярний хімічний склад==

[[Зоряна атмосфера]] HD120081 має підвищений вміст
[[кремній|Si]]
.<ref name=CPcat />

== Див. також ==

* [[Перелік HgMn-зір]]
* [[Ртутно-манганова зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір (12h-14h)]]
* [[Хімічно пекулярна зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір з пониженим вмістом гелію]]
* [[Хімічно пекулярна зоря з пониженим вмістом гелію]]
* [[Перелік Am-зір]]
* [[Am-зоря]]

== Джерела ==
{{Reflist}}

<!--[[Категорія: (сузір'я)|]]-->
[[Категорія:Хімічно пекулярні зорі]]
[[Категорія:Зорі головної послідовності спектрального  класу B8]]
[[Категорія:HD120000-120999|0]]

{{astro-stub}}

title: HD120081

title: Характеристики

title: Астрометрія

Власний рух (μ): за пр. піднес.: мас/рік · за схиленням: мас/рік

Відстань: світлових років · парсек

title: Подробиці

Маса: M☉

title: Інші позначення

title: Посилання

SIMBAD: дані для HD120081


text:
# Боримчук Михайло Петрович
Михайло Петрович Боримчук (20 листопада 1926, Попільня — 2013, Київ) — український живописець; член Спілки художників України з 1967 року.

## Біографія
Народився 20 листопада 1926 року на станції Попільні (тепер селище міського типу Попільня Житомирської області, Україна). У 1944—1947 роках навчався у Київській художній школі, яку закінчив з відзнакою. З 1947 по 1954 рік отримував освіту у Київському художньому інституті. Його викладачами були Володимир Костецький, Ілля Штільман, Костянтин Єлева, Георгій Меліхов, Михайло Іванов. Дипломна робота «Розлив на Дніпрі» була оцінена на відмінно.
1954–1956 роках працював у музеї-заповіднику «Києво-Печерській лаврі»; у 1956–1967 роках — у Київському обласному відділенні Художнього фонду УРСР. Мешкав у Києві в будинку на вулиці Овруцькій № 28, квартира 13. Помер в Києві у 2013 році.

## Творчість
Працював в галузі станкового живопису. Майстер жанрових картин, пейзажів і портретів. Серед робіт:
- «Електропіч заводу ім. Кірова» (1951);
- «Весняний вечір» (1958);
- «Парк імені Т. Г. Шевченка» (1964);
- «Букринський плацдарм», «Весна» (обидва — 1967);
- «Квітень» (1968);
- «Під Каневом» (1970);
- «Перша зелень», «Зима», «Садки цвітуть» (усі — 1971);
- «Зеленіє», «Бердянський степ» (обидва — 1979);
- «Голосіївська осінь» (1980);
- «Суворовець» (1981);
- «Студентка» (1984);
- «Весна» (1996);
- «Лавра» (1997);
- «Конча-Заспа» (2001).

Брав участь у республіканських виставках з 1951 року.
Твори художника представлені в галерейних і приватних збірках в Україні, Нідерландах, Великої Британії, Франції, Швейцарії, Люксембурзі, США, Канаді, Австралії та інших країнах.

title: Боримчук Михайло Петрович

wikitext:
{{Художник
|ім'я             = Михайло Петрович Боримчук
|зображення       = Borymchuk.jpg
|ширина           = 300пкс
|дата народження  = 20.11.1926
|місце народження =
|дата смерті      = 2013
|місце смерті     =
|громадянство     =
|жанр             = [[пейзаж]], [[портрет]]
|навчання         = [[Державна художня середня школа імені Тараса Шевченка|Київська художня школа]], [[Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури|Київський художній інститут]]
}}
'''Михайло Петрович Боримчук''' ([[20 листопада]] [[1926]], [[Попільня]] — [[2013]], [[Київ]]) — український [[живопис]]ець; член [[Національна спілка художників України|Спілки художників України]] з [[1967]] року.

== Біографія ==
Народився [[20 листопада]] [[1926]] року на станції Попільні (тепер [[селище міського типу]] [[Попільня]] [[Житомирська область|Житомирської області]], [[Україна]]). У [[1944]]—[[1947]] роках навчався у [[Державна художня середня школа імені Тараса Шевченка|Київській художній школі]], яку закінчив з відзнакою. З [[1947]] по [[1954]] рік отримував освіту у [[Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури|Київському художньому інституті]]. Його [[учитель|викладачами]] були [[Костецький Володимир Миколайович|Володимир Костецький]], [[Штільман Ілля Нісонович|Ілля Штільман]], [[Єлева Костянтин Миколайович|Костянтин Єлева]], [[Меліхов Георгій Степанович|Георгій Меліхов]], [[Іванов Михайло Інокентійович|Михайло Іванов]]. [[Дипломна робота]] «Розлив на Дніпрі» була оцінена на відмінно<ref name="АН">[http://art-nostalgie.com.ua/Borymchuk.html Галерея Art-Nostalgie.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210516002227/http://art-nostalgie.com.ua/Borymchuk.html |date=16 травня 2021 }}{{ref-ru}}</ref>.

[[1954]]–[[1956]] роках працював у [[національний заповідник «Києво-Печерська лавра»|музеї-заповіднику «Києво-Печерській лаврі»]]; у [[1956]]–[[1967]] роках — у Київському обласному відділенні Художнього фонду УРСР. Мешкав у [[Київ|Києві]] в будинку на [[Овруцька вулиця|вулиці Овруцькій]] № 28, квартира 13. Помер в Києві у [[2013]] році.

== Творчість ==
Працював в галузі [[станковий живопис|станкового живопису]]. Майстер жанрових картин, [[пейзаж]]ів і [[портрет]]ів. Серед робіт:
{{стовпці|2}}
* «Електропіч заводу ім. Кірова» (1951);
* «Весняний вечір» (1958);
* «Парк імені Т. Г. Шевченка» (1964);
* «Букринський плацдарм», «Весна» (обидва — 1967);
* «Квітень» (1968);
* «Під Каневом» (1970);
* «Перша зелень», «Зима», «Садки цвітуть» (усі — 1971);
* «Зеленіє», «Бердянський степ» (обидва — 1979);
* «Голосіївська осінь» (1980);
* «Суворовець» (1981);
* «Студентка» (1984);
* «Весна» (1996);
* «Лавра» (1997);
* «Конча-Заспа» (2001).
</div>
Брав участь у республіканських [[виставка]]х з [[1951]] року.

Твори художника представлені в галерейних і приватних збірках в [[Україна|Україні]], [[Нідерланди|Нідерландах]], [[Велика Британія|Великої Британії]], [[Франція|Франції]], [[Швейцарія|Швейцарії]], [[Люксембург|Люксембурзі]], [[Сполучені Штати Америки|США]], [[Канада|Канаді]], [[Австралія|Австралії]] та інших країнах<ref name="АН"/>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* {{УРХ}}. — С. 52.
* {{ЕСУ|том = 3|сторінки = |автор = [[Блюміна Ірина Михайлівна|І. М. Блюміна]]|стаття = Боримчук Михайло Петрович|id = 37092|ref = https://esu.com.ua/article-37092}}
* {{книга|автор = Скляренко Г.|частина = Боримчук Михайло Петрович|посилання частина = |заголовок = Словник художників України. Біобібліографічний довідник. Книга 1: А—В|оригінал = |посилання = |відповідальний = головний редактор Г. Скрипник; [[Інститут мистецтвознавства, фольклористики та етнології імені М. Т. Рильського НАН України|НАН України, ІМФЕ імені М. Т. Рильського]]|видання = |місце = Київ|видавництво = видавництво ІМФЕ імені М. Т. Рильського|рік = 2019|том = |сторінки = 149|сторінок = 240|серія = |isbn = 978-966-02-8960-4|тираж = |ref = }}
{{нк}}
{{Портали|Біографії|Живопис|Київ}}
[[Категорія:Уродженці Попільні]]
[[Категорія:Випускники Державної художньої середньої школи імені Т. Г. Шевченка]]
[[Категорія:Випускники Київського художнього інституту]]
[[Категорія:Радянські художники]]
[[Категорія:Художники Києва]]
[[Категорія:Українські портретисти]]
[[Категорія:Радянські художники-портретисти]]
[[Категорія:Українські пейзажисти]]
[[Категорія:Радянські художники-пейзажисти]]
[[Категорія:Художники XX століття]]
[[Категорія:Художники XXI століття]]
[[Категорія:Члени Національної спілки художників України]]

title: Михайло Петрович Боримчук

Народження: 20 листопада 1926 ( 1926-11-20 ) Попільня , Житомирська область , Українська СРР , СРСР

Країна: СРСР Україна

Жанр: пейзаж , портрет

Навчання: Київська художня школа , Київський художній інститут

Вчитель: Іванов Михайло Інокентійович

Діяльність: художник

Член: Національна спілка художників України