text:
# VERA (радіоінтерферометр)
VERA (англ. VLBI Exploration of Radio Astrometry, «дослідження радіоастрометрії за допомогою РНДБ») — проєкт Національної астрономічної обсерваторії Японії з дослідження положень радіоастрономічних джерел за допомогою радіоінтерферометрії з наддовгою базою.

## Огляд
Проєкт VERA використовує метод відносної радіоінтерферометрії з наддовгою базою (РНДБ) для створення точної 3-вимірної карти Чумацького Шляху. Використовуючи чотири 20-метрові радіотелескопи, він вимірює точні положення та рухи мазерних об'єктів у Чумацькому Шляху та вивчає структуру та рух Чумацького Шляху.
Хоча загальна структура Чумацького Шляху була відома завдяки попереднім спостереженням, масштабних досліджень щодо точного розташування та руху радіоджерел не проводилося. Проєкт VERA має на меті з'ясувати структуру Чумацького Шляху та його еволюцію шляхом більш точного спостереження за положенням і рухом радіоджерел шляхом радіоінтерферометричного визначення їхнього річного паралакса, спричиненого обертанням Землі.
Радіоінтерферометр склажається з параболічних антен діаметром 20 м, встановлених на станціях Мізусава (Мізусава Хошигаокачо, Осю, префектура Івате), Ірікі (Уранона, Іракі-чо, Сацума-Сендай, префектура Кагошима), Огасавара (Тітідзіма, Огасавара, Токіо) та Ісігакі (Тонодзьо, Ісігакі, префектура Окінава). Особливістю цих чотирьох параболічних антен є те, що вони є двопроменевими радіотелескопами, які можуть спостерігати за двома небесними тілами одночасно. Завдяки одночасному спостереженню поля зору одного приймача в напрямку спостережуваного небесного об'єкта та поля зору іншого приймача в напрямку еталонного небесного об'єкта поблизу спостережуваного небесного тіла вдається досягати високої астрометричної точності. Цей метод спостереження називається відносною РНДБ.
У липні 2007 року за допомогою VERA було визначено відстань до туманності Клеймана-Лоу в туманності Оріона, і був отриманий результат 1425±62 світлових років. Об'єкт Orion KL є важливим об'єктом для дослідження зореутворення, тому вкрай важливо точно виміряти відстань до нього. Цей результат є найточнішим з усіх попередніх спостережень відстані до об'єкта Orion KL.
Тоді ж було оголошено, що відстань до області зореутворення S269 визначена в 17 250 ± 750 світлових років. Це найвіддаленіший небесний об'єкт, відстань до якого було визначено методом річного паралакса.

title: VERA (радіоінтерферометр)

wikitext:
{{Обсерваторія
|назва          = VERA
|мовою          = en
|оригінал назви = VLBI Exploration of Radio Astrometry
|зображення     = National_Astronomical_Observatory_of_Japan_VERA_Ogasawara_Station.jpg
|підпис         = Станція VERA Огасавара
|координати     =
|розташування   =
|організація    =
|код            =
|висота         =
|погода         =
|відкрито    =
|закрито     =
|сайт        =
 |Телескоп_1_ім'я  = Мізусава
 |Телескоп_1_тип   = радіотелескоп, 20 м
 |Телескоп_2_ім'я  = Ірікі
 |Телескоп_2_тип   = радіотелескоп, 20 м
 |Телескоп_3_ім'я  = Огасавара
 |Телескоп_3_тип   = радіотелескоп, 20 м
 |Телескоп_4_ім'я  = Ісігакі
 |Телескоп_4_тип   = радіотелескоп, 20 м
}}
'''VERA''' ({{lang-en|VLBI Exploration of Radio Astrometry}}, «дослідження радіоастрометрії за допомогою [[Радіоінтерферометрія з наддовгою базою|РНДБ]]») — проєкт [[Національна астрономічна обсерваторія Японії|Національної астрономічної обсерваторії Японії]] з дослідження положень радіоастрономічних джерел за допомогою [[Радіоінтерферометрія з наддовгою базою|радіоінтерферометрії з наддовгою базою]]<ref>{{Cite web|url=https://kotobank.jp/word/VERA-184393|title=VERAとは - コトバンク|website=コトバンク|accessdate=2021-11-07}}</ref>.

== Огляд ==
Проєкт VERA використовує метод відносної [[Радіоінтерферометрія з наддовгою базою|радіоінтерферометрії з наддовгою базою]] (РНДБ) для створення точної 3-вимірної карти [[Чумацький Шлях|Чумацького Шляху]]. Використовуючи чотири 20-метрові [[радіотелескоп]]и, він вимірює точні положення та рухи [[мазер]]них об'єктів у Чумацькому Шляху та вивчає структуру та рух Чумацького Шляху.

Хоча загальна структура Чумацького Шляху була відома завдяки попереднім спостереженням, масштабних досліджень щодо точного розташування та руху радіоджерел не проводилося. Проєкт VERA має на меті з'ясувати структуру Чумацького Шляху та його еволюцію шляхом більш точного спостереження за положенням і рухом радіоджерел шляхом радіоінтерферометричного визначення їхнього [[Річний зоряний паралакс|річного паралакса]], спричиненого обертанням Землі.

Радіоінтерферометр склажається з параболічних антен діаметром 20 м, встановлених на станціях Мізусава (Мізусава Хошигаокачо, [[Осю (Івате)|Осю]], префектура [[Префектура Каґосіма|Івате]]), Ірікі (Уранона, Іракі-чо, [[Сацума-Сендай]], префектура Кагошима), Огасавара ([[Тітідзіма]], [[Оґасавара (Токіо)|Огасавара]], [[Токіо]]) та Ісігакі (Тонодзьо, [[Ісіґакі (острів)|Ісігакі]], префектура [[Префектура Окінава|Окінава]]). Особливістю цих чотирьох параболічних антен є те, що вони є двопроменевими радіотелескопами, які можуть спостерігати за двома небесними тілами одночасно. Завдяки одночасному спостереженню поля зору одного приймача в напрямку спостережуваного небесного об'єкта та поля зору іншого приймача в напрямку еталонного небесного об'єкта поблизу спостережуваного небесного тіла вдається досягати високої [[Астрометрія|астрометричної]] точності. Цей метод спостереження називається відносною [[Радіоінтерферометрія з наддовгою базою|РНДБ]].

У липні 2007 року за допомогою VERA було визначено відстань до {{не перекладено|туманність Клеймана-Лоу|туманності Клеймана-Лоу||Kleinmann–Low Nebula}} в [[Туманність Оріона|туманності Оріона]], і був отриманий результат 1425±62 [[Світловий рік|світлових років]]. Об'єкт Orion KL є важливим об'єктом для дослідження зореутворення, тому вкрай важливо точно виміряти відстань до нього. Цей результат є найточнішим з усіх попередніх спостережень відстані до об'єкта Orion KL.

Тоді ж було оголошено, що відстань до області зореутворення S269 визначена в 17 250 ± 750 світлових років. Це найвіддаленіший небесний об'єкт, відстань до якого було визначено методом річного паралакса.

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==

* [http://www.nao.ac.jp Національна астрономічна обсерваторія]
* [http://www.miz.nao.ac.jp/mizhome.html#Home Обсерваторія VLBI Мізусава]
* [http://veraserver.mtk.nao.ac.jp/index-J.html VERA]

[[Категорія:Радіотелескопи]]
[[Категорія:Астрономічні обсерваторії Японії]]

title: VERA

Країна: Японія

title: Інструменти:

Мізусава: радіотелескоп, 20 м

Ірікі: радіотелескоп, 20 м

Огасавара: радіотелескоп, 20 м

Ісігакі: радіотелескоп, 20 м


text:
# Лечевиця
Лечевиця (хорв. Lećevica) — населений пункт і громада в Сплітсько-Далматинській жупанії Хорватії.

## Населення
Населення громади за даними перепису 2011 року становило 583 осіб. Населення самого поселення становило 218 осіб.
Динаміка чисельності населення громади:
Динаміка чисельності населення центру громади:

## Населені пункти
Крім поселення Лечевиця, до громади також входять:
- Дивоєвичі
- Кладниці
- Радошич

## Клімат
Середня річна температура становить 12,92 °C, середня максимальна – 27,23 °C, а середня мінімальна – -0,61 °C. Середня річна кількість опадів – 855 мм.
| Клімат поселення                              | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення |
| Показник                                      | Січ.             | Лют.             | Бер.             | Квіт.            | Трав.            | Черв.            | Лип.             | Серп.            | Вер.             | Жовт.            | Лист.            | Груд.            |                  |
| Середній максимум, °C                         | 8,98             | 9,44             | 12,38            | 16,02            | 20,75            | 24,67            | 27,23            | 27,19            | 22,43            | 17,81            | 12,60            | 9,67             |                  |
| Середня температура, °C                       | 4,19             | 4,65             | 7,58             | 11,22            | 15,96            | 19,90            | 23,00            | 22,98            | 18,19            | 13,59            | 8,37             | 5,46             |                  |
| Середній мінімум, °C                          | −0,61            | −0,15            | 2,79             | 6,44             | 11,16            | 15,09            | 18,77            | 18,75            | 13,98            | 9,37             | 4,16             | 1,23             |                  |
| Норма опадів, мм                              | 72               | 63               | 69               | 73               | 60               | 58               | 38               | 51               | 77               | 93               | 109              | 92               |                  |
| Середньомісячна швидкість вітру, м/с          | 3.03             | 3.27             | 3.31             | 3.13             | 2.77             | 2.48             | 2.49             | 2.38             | 2.69             | 2.82             | 3.40             | 3.40             |                  |
| Середньомісячна сонячна радіація, кДж/м²·день | 5507             | 8267             | 11874            | 16283            | 20117            | 22707            | 24137            | 21417            | 15890            | 10364            | 5882             | 4642             |                  |
| --------------------------------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| Джерело:                                      |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |

wikiname: ukwiki

title: Лечевиця

in_language: uk

wikitext:
{{Infobox Settlement
| name = Лечевиця
| official_name = Муніципалітет Лечевиця<br>''Općina Lećevica''
| other_name = Lećevica
| image_skyline =
| settlement_type = [[Список громад Хорватії|Громада]]
| pushpin_map = Хорватія
| latd = 43 | latm = 38  | lats = 55.9999998 | latNS = N
| longd = 16 | longm = 20 | longs = 55.9999998 | longEW = E
| coor_footnotes = {{coord|43.648888888889|16.348888888889|format=dms|display=title}}
| subdivision_type = [[Країна]]
| subdivision_name = {{CRO}}
| subdivision_type1 = [[Адміністративний поділ Хорватії|Жупанія]]
| subdivision_name1 = [[Сплітсько-Далматинська жупанія|Сплітсько-Далматинська]]
| population_footnotes = <ref name="census2011"/>
| population_as_of = 2011
| population_total = 583
| total_type = громада
| population_blank1_title = поселення
| population_blank1 = 218
| website =
| postal_code =
| postal_code_type = Поштовий індекс
| elevation_m =
| timezone = UTC+1
}}
'''Лечевиця''' ({{lang-hr|Lećevica}}) — населений пункт і громада в [[Сплітсько-Далматинська жупанія|Сплітсько-Далматинській жупанії]] [[Хорватія|Хорватії]].

== Населення ==
Населення громади за даними перепису 2011 року становило 583 осіб<ref name="census2011">{{cite web
|url=https://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup17.html
|title=Перепис населення 2011 року
|publisher=Хорватське бюро статистики
|language=хорв.
|accessdate=06 червня 2018
|archive-date=4 червня 2017
|archive-url=https://web.archive.org/web/20170604085458/http://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup17.html
}}</ref>. Населення самого поселення становило 218 осіб.<ref name="census2011"/>

Динаміка чисельності населення громади<ref name="populationHistory">{{cite web
|url=https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_path=Naselja%20i%20stanovništvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovništvo__Naselja&px_tableid=Tabela4_17.px&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovništvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3
|title=Чисельність населення за роками
|publisher=Хорватське бюро статистики
|language=хорв.
|accessdate=06 червня 2018
|archive-date=6 березня 2019
|archive-url=https://web.archive.org/web/20190306174739/https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_tableid=Tabela4_17.px&px_path=Naselja%20i%20stanovni%c5%a1tvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovni%c5%a1tvo__Naselja&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovni%c5%a1tvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3
}}</ref>:
{{Демографія/Діаграма населення
|Ширина зображення=500
|Висота зображення=300
|Максимум шкали=3500
|Крок більшої шкали=500
|Крок меншої шкали=100
|Колір стовпця=rgb(0,0.6,0.85)
|Рік1=1857|Значення1=2031
|Рік2=1869|Значення2 =2252
|Рік3=1880|Значення3 =2408
|Рік4=1890|Значення4 =2605
|Рік5=1900|Значення5 =2793
|Рік6=1910|Значення6 =3066
|Рік7=1921|Значення7 =2981
|Рік8=1931|Значення8 =3100
|Рік9=1948|Значення9 =2851
|Рік10=1953|Значення10 =2825
|Рік11=1961|Значення11 =2584
|Рік12=1971|Значення12 = 2075
|Рік13=1981|Значення13 = 1480
|Рік14=1991|Значення14 = 1041
|Рік15=2001|Значення15 = 740
|Рік16=2011|Значення16 = 583
}}

Динаміка чисельності населення центру громади<ref name="populationHistory"/>:
{{Демографія/Діаграма населення
|Ширина зображення=500
|Висота зображення=300
|Максимум шкали=1500
|Крок більшої шкали=200
|Крок меншої шкали=40
|Колір стовпця=rgb(0,0.6,0.85)
|Рік1=1857|Значення1=637
|Рік2=1869|Значення2 =725
|Рік3=1880|Значення3 =785
|Рік4=1890|Значення4 =885
|Рік5=1900|Значення5 =933
|Рік6=1910|Значення6 =1047
|Рік7=1921|Значення7 =967
|Рік8=1931|Значення8 =947
|Рік9=1948|Значення9 =772
|Рік10=1953|Значення10 =828
|Рік11=1961|Значення11 =733
|Рік12=1971|Значення12 = 604
|Рік13=1981|Значення13 = 485
|Рік14=1991|Значення14 = 361
|Рік15=2001|Значення15 = 252
|Рік16=2011|Значення16 = 218
}}

== Населені пункти ==
Крім поселення Лечевиця, до громади також входять:
*[[Дивоєвичі]]
*[[Кладниці]]
*[[Радошич (Лечевиця)|Радошич]]

== Клімат ==
Середня річна температура становить 12,92 °C, середня максимальна – 27,23 °C, а середня мінімальна – -0,61 °C. Середня річна кількість опадів – 855 мм.<ref name=worldclim>{{citeweb|url=http://www.worldclim.org|title=Worldclim 2: New 1-km spatial resolution climate surfaces for global land areas.|authors=Fick, S.E., R.J. Hijmans|year=2017|publisher=International Journal of Climatology.|accessdate=15 березня 2022|archive-date=12 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220312224814/https://www.worldclim.org/}}</ref><ref name=determ>значення визначено за географічними координатами поселення із роздільною здатністю 2,5'</ref>
{{Клімат міста
|Місто_род= поселення
|Джерело= <ref name=worldclim/><ref name=determ/>
| Січ_сер=4.19           | Січ_сер_опади=72
| Лют_сер=4.65           | Лют_сер_опади=63
| Бер_сер=7.58           | Бер_сер_опади=69
| Кві_сер=11.22           | Кві_сер_опади=73
| Тра_сер=15.96           | Тра_сер_опади=60
| Чер_сер=19.90           | Чер_сер_опади=58
| Лип_сер=23.00           | Лип_сер_опади=38
| Сер_сер=22.98           | Сер_сер_опади=51
| Вер_сер=18.19           | Вер_сер_опади=77
| Жов_сер=13.59           | Жов_сер_опади=93
| Лис_сер=8.37           | Лис_сер_опади=109
| Гру_сер=5.46           | Гру_сер_опади=92

| Січ_сер_мін= -0.61       | Січ_сер_макс= 8.98
| Лют_сер_мін= -0.15       | Лют_сер_макс= 9.44
| Бер_сер_мін= 2.79       | Бер_сер_макс= 12.38
| Кві_сер_мін= 6.44       | Кві_сер_макс= 16.02
| Тра_сер_мін= 11.16       | Тра_сер_макс= 20.75
| Чер_сер_мін= 15.09       | Чер_сер_макс= 24.67
| Лип_сер_мін= 18.77       | Лип_сер_макс= 27.23
| Сер_сер_мін= 18.75       | Сер_сер_макс= 27.19
| Вер_сер_мін= 13.98       | Вер_сер_макс= 22.43
| Жов_сер_мін= 9.37       | Жов_сер_макс= 17.81
| Лис_сер_мін= 4.16       | Лис_сер_макс= 12.60
| Гру_сер_мін= 1.23       | Гру_сер_макс= 9.67

| Січ_вітер = 3.03         | Січ_рад = 5507
| Лют_вітер = 3.27         | Лют_рад = 8267
| Бер_вітер = 3.31         | Бер_рад = 11874
| Кві_вітер = 3.13         | Кві_рад = 16283
| Тра_вітер = 2.77         | Тра_рад = 20117
| Чер_вітер = 2.48         | Чер_рад = 22707
| Лип_вітер = 2.49         | Лип_рад = 24137
| Сер_вітер = 2.38         | Сер_рад = 21417
| Вер_вітер = 2.69         | Вер_рад = 15890
| Жов_вітер = 2.82         | Жов_рад = 10364
| Лис_вітер = 3.40         | Лис_рад = 5882
| Гру_вітер = 3.40         | Гру_рад = 4642
}}
== Примітки ==
{{reflist}}{{Портал|Хорватія}}

{{Сплітсько-Далматинська жупанія}}

{{Croatia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Хорватії]]

title: Координати43°38′56″ пн. ш. 16°20′56″ сх. д. / 43.648888888889° пн. ш. 16.348888888889° сх. д.: 43°38′55.9999998″ пн. ш. 16°20′55.9999998″ сх. д. / 43.648888888833° пн. ш. 16.348888888833° сх. д.

Країна: Хорватія

Жупанія: Сплітсько-Далматинська

Населення (2011)


text:
# Рив-ан-Сен
Рив-ан-Сен (фр. Rives-en-Seine) — муніципалітет у Франції, у регіоні Нормандія, департамент Приморська Сена. Рив-ан-Сен утворено 1 січня 2016 року шляхом злиття муніципалітетів Кодбек-ан-Ко, Сен-Вандрій-Рансон i Вільк'є. Адміністративним центром муніципалітету є Кодбек-ан-Ко. Населення — 4078 осіб (01.01.2021).

title: Рив-ан-Сен

wikitext:
{{Муніципалітет Франції
 | назва           = Рив-ан-Сен
 | місцева_назва   = Rives-en-Seine
 | герб            =
 | регіон          = [[Нормандія (регі)|Нормандія]]
 | департамент     = [[Приморська Сена]]
 | округ           = [[Руан (округ)|Руан]]
 | кантон          =
 | альтерн_мапа    =
 | широта        = 49.5272222222
 | довгота       = 0.726944444444
 | висота_мін    =
 | висота_макс   =
 | населення       = {{France metadata Wikidata|population_total}}
 | рік_насел       = {{France metadata Wikidata|population_as_of}}{{France metadata Wikidata|population_footnotes}}
 | площа           = 34,14
 | густота         = 119,4
 | поштові_індекси = 76490
 | телефонний_код  =
 | код_INSEE       = 76164
 | мер             =
 | мандат          =
 | www             = https://www.rives-en-seine.fr/
}}

'''Рив-ан-Сен''' ({{lang-fr|Rives-en-Seine}}) — [[Комуна (Франція)|муніципалітет]] у [[Франція|Франції]], у регіоні [[Нормандія (регі)|Нормандія]], департамент [[Приморська Сена]]. Рив-ан-Сен утворено 1 січня 2016 року шляхом злиття муніципалітетів [[Кодбек-ан-Ко]], [[Сен-Вандрій-Рансон]] i [[Вільк'є]]. Адміністративним центром муніципалітету є Кодбек-ан-Ко. Населення — {{France metadata Wikidata/text}}.

== Сусідні муніципалітети ==
{{Розташування
 |центр = Рив-ан-Сен
 |пн    = [[Молевріє-Сент-Жертрюд]]
 |пн_сх = [[Лувето]]
[[Ла-Фольтьєр]]
[[Туффревіль-ла-Корбелін]]
[[Беттвіль (Приморська Сена)|Беттвіль]]
 |сх = [[Сент-Маргерит-сюр-Дюклер]]
 |пд_сх = {{Surligné|#CCEAFF|''[[Сена]]''}}
[[Ле-Тре]]
 |пд    = {{Surligné|#CCEAFF|''[[Сена]]''}}
 [[Сен-Нікола-де-Бліктюї]]
[[Нотр-Дам-де-Бліктюї]]
 |пд_зх = {{Surligné|#CCEAFF|''[[Сена]]''}}
[[Норвіль]]
[[Ваттвіль-ла-Рю]]
 |зх = [[Пор-Жером-сюр-Сен]]
 |пн_зх = [[Сент-Арну (Приморська Сена)|Сент-Арну]]
[[Пор-Жером-сюр-Сен]]
}}

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів департаменту Приморська Сена]]

== Примітки ==
{{Портал|Франція}}
{{reflist}}

[[Категорія:Муніципалітети департаменту Приморська Сена]]
[[Категорія:Засновані у Франції 2016]]

title: Рив-ан-Сен · Rives-en-Seine

Країна: Франція

Регіон: Нормандія

Департамент: Приморська Сена

Округ: Руан

title: Влада

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Свербілова Тетяна Георгіївна
Тетя́на Гео́ргіївна Свербі́лова (1953—2021) — українська філологиня, доктор філологічних наук, науковиця Інституту літератури ім. Т. Г. Шевченка НАН України, фахівець у галузі порівняльного літературознавства.

## Життєпис
Народилась в Києві 1953 року в родині викладача технології машинобудування Георгія Свербілова та вченої-кібернетика Катерини Шкабари, учасниці створення першої у континентальній Європі електронно-обчислювальної машини «МЕСМ».
Її дід Шкабара Олексій Степанович був професором Київського меліоративного інституту, багаторічним завідувачем Дослідною лукознавчою станцією в селі Козаровичі під Димером Київської області..
Багато років Тетяна Георгіївна працювала в Інституті літератури імені Т. Г. Шевченка НАН України. Була провідною науковою співробітницею відділу компаративістики, членом спеціалізованої вченої ради цього Інституту, брала участь у роботі Малої академії наук.
1983 року захистила кандидатську дисертацію у галузі філології за спеціальністю «10.01.02 — Російська література».
2013 року захистила докторську дисертацію за спеціальністю «10.01.05 — Порівняльне літературознавство» за темою «Трансформація жанрових моделей української та російської драми кінця XIX-30-х рр. XX ст. в аспекті порівняльної поетики».
Досліджувала проблеми новітньої драматургії, порівняльного аналізу російської й української літератур у світовому контексті, автор численних наукових праць і статей.
Пішла з життя 31 травня 2021 року. Похована на Байковому кладовищі.

## Праці
- Мотив подорожі в сучасному синема-тексті в світлі соціальної моделі дизабілиті (ненормативної тілесності) // Сучасні літературознавчі студії, № 12, 2015 — С. 488-505
- Такі близькі — такі далекі… (жанрові моделі української та російської драми від модерну до соцреалізму в аспекті порівняльної поетики), 2011
- Російська культура як «інший» у спадщині Миколи Хвильового та модель подолання окциденталізму у проекті Миколи Куліша // Слово і час, № 3, 2010
- Від модерну до авангарду: жанрово-стильова парадигма української драматургії першої третини ХХ століття (у співавторстві), 2009
- Українська драма 30-х рр. ХХ ст. як модель масової культури та історія драматургії у постатях (у співавторстві), 2007
- Іван Микитенко як дзеркало українського кітчу // Слово і час. — 2007. — № 9. — С. 35–47.
- П'єси Івана Кочерги та проблема визначення соцреалізму як масової культури // Слово і час. — 2006. — № 10. — С. 8–21.
- Персонажі Винниченкових п'єс — кати чи жертви? // Слово і час, № 5 — 1993. — С. 32-40
- Трагикомедия в советской литературе. (Генезис и тенденции развития), 1990
- Білль-Білоцерковський Володимир Наумович / Тетяна Свербілова // Українська літературна енциклопедія : В 5 т. / редкол.: І. О. Дзеверін (відповід. ред.) та ін. — К. : Голов. ред. УРЕ ім. М. П. Бажана, 1988. — Т. 1 : А—Г.  — С. 181—182
- Комедии В. В. Маяковского и современная драматургия, 1987

title: Свербілова Тетяна Георгіївна

wikitext:
{{особа}}
'''Тетя́на Гео́ргіївна Свербі́лова''' (1953—2021) — [[Україна|українська]] [[Філологія|філологиня]], [[доктор наук|доктор філологічних наук]], [[Науковець|науковиця]] [[Інститут літератури імені Тараса Шевченка НАН України|Інституту літератури ім. Т. Г. Шевченка НАН України]], фахівець у галузі [[компаративізм|порівняльного]] [[Літературознавство|літературознавства]].

== Життєпис ==
Народилась в Києві 1953 року<ref>{{Cite web |url=http://www.shkabara-ko.ho.ua/autobiogr/avt.htm |title=Автобиография Екатерины Шкабары |accessdate=7 серпня 2021 |archive-date=7 серпня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210807135048/http://www.shkabara-ko.ho.ua/autobiogr/avt.htm }}</ref> в родині викладача технології машинобудування Георгія Свербілова та вченої-кібернетика [[Шкабара Катерина Олексіївна|Катерини Шкабари]]<ref name="KOS1">{{Cite web |url=http://www.shkabara-ko.ho.ua/autobiogr/bula_shk.htm |title=Була така школа — К. О. Шкабара, С. О. Шкабара |accessdate=7 серпня 2021 |archive-date=7 серпня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210807135048/http://www.shkabara-ko.ho.ua/autobiogr/bula_shk.htm }}</ref>, учасниці створення першої у континентальній Європі електронно-обчислювальної машини «[[Мала електронна обчислювальна машина|МЕСМ]]».

Її дід [[Шкабара Олексій Степанович]] був професором [[Національний університет водного господарства та природокористування|Київського меліоративного інституту]], багаторічним завідувачем Дослідною [[Кормовиробництво і луківництво|лукознавчою]] станцією в селі [[Козаровичі]] під [[Димер]]ом [[Київська область|Київської області]].<ref>[http://vinipuh.retriever.net.ua/histories.htm Из истории семьи потомственных собачников] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210510210251/http://vinipuh.retriever.net.ua/histories.htm |date=10 травня 2021 }} (Спогади Тетяни Свербілової про свого діда) {{ref-ru}}</ref>.

Багато років Тетяна Георгіївна працювала в [[Інститут літератури імені Тараса Шевченка НАН України|Інституті літератури імені Т. Г. Шевченка НАН України]]. Була провідною науковою співробітницею відділу компаративістики, членом спеціалізованої вченої ради цього Інституту, брала участь у роботі [[Мала академія наук України|Малої академії наук]]<ref>[http://kreschatic.kiev.ua/ua/3588/art/17402.html П'ятнадцятирічні «академіки»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210807144010/http://kreschatic.kiev.ua/ua/3588/art/17402.html |date=7 серпня 2021 }} kreschatic.kiev.ua</ref>.

1983 року захистила кандидатську дисертацію у галузі філології за спеціальністю «10.01.02 — Російська література».

2013 року захистила докторську дисертацію за спеціальністю «10.01.05 — Порівняльне літературознавство»<ref>[http://irbis-nbuv.gov.ua/ASUA/0007501 Свербілова Тетяна Георгіївна] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210807143138/http://irbis-nbuv.gov.ua/ASUA/0007501 |date=7 серпня 2021 }} irbis-nbuv.gov.ua</ref> за темою «Трансформація жанрових моделей української та російської драми кінця XIX-30-х рр. XX ст. в аспекті порівняльної поетики»<ref>{{Cite web |url=http://aleph.lsl.lviv.ua:8991/F?func=find-b&request=000417748&find_code=SYS |title=Свербілова Тетяна Георгіївна // Електронний каталог Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника |accessdate=7 серпня 2021 |archive-date=7 серпня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210807143623/http://aleph.lsl.lviv.ua:8991/F?func=find-b&request=000417748&find_code=SYS }}</ref>.

Досліджувала проблеми новітньої драматургії, порівняльного аналізу російської й української літератур у світовому контексті, автор численних наукових праць і статей.

Пішла з життя 31 травня 2021 року.<ref>[http://www.ilnan.gov.ua/index.php/uk/new/item/815-sumuiemo-i-pamiataiemo Сумуємо і пам'ятаємо (некролог)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210808100341/http://www.ilnan.gov.ua/index.php/uk/new/item/815-sumuiemo-i-pamiataiemo |date=8 серпня 2021 }} ilnan.gov.ua</ref> Похована на [[Байкове кладовище|Байковому кладовищі]].

== Праці ==
{{div col|cols=2}}
* Мотив подорожі в сучасному синема-тексті в світлі соціальної моделі дизабілиті (ненормативної тілесності) // Сучасні літературознавчі студії, № 12, 2015 — С. 488-505
* Такі близькі — такі далекі… (жанрові моделі української та російської драми від модерну до соцреалізму в аспекті порівняльної поетики), 2011
* Російська культура як «інший» у спадщині Миколи Хвильового та модель подолання окциденталізму у проекті Миколи Куліша // Слово і час, № 3, 2010
* Від модерну до авангарду: жанрово-стильова парадигма української драматургії першої третини ХХ століття (у співавторстві), 2009
* Українська драма 30-х рр. ХХ ст. як модель масової культури та історія драматургії у постатях (у співавторстві), 2007
* [[Микитенко Іван Кіндратович|Іван Микитенко]] як дзеркало українського кітчу // Слово і час. — 2007. — № 9. — С. 35–47.
* П'єси [[Кочерга Іван Антонович|Івана Кочерги]] та проблема визначення соцреалізму як масової культури // Слово і час. — 2006. — № 10. — С. 8–21.
* Персонажі [[Винниченко Володимир Кирилович|Винниченкових]] п'єс — кати чи жертви? // Слово і час, № 5 — 1993. — С. 32-40
* Трагикомедия в советской литературе. (Генезис и тенденции развития), 1990
* [[Білль-Білоцерковський Володимир Наумович]] / Тетяна Свербілова // {{УЛЕ/1}} — С. 181—182
* Комедии В. В. Маяковского и современная драматургия, 1987
{{Div col end}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
{{Портал|Література|Біографії}}
* [http://www.ilnan.gov.ua/index.php/pro-instytut/pidrozdily-instytutu/viddil-teorii-literatury/item/106-sverbilova-tetiana-heorhiievna Свербілова Тетяна Георгієвна // Інститут літератури НАН України] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210807135049/http://www.ilnan.gov.ua/index.php/pro-instytut/pidrozdily-instytutu/viddil-teorii-literatury/item/106-sverbilova-tetiana-heorhiievna |date=7 серпня 2021 }} ilnan.gov.ua
* [https://scholar.google.com.ua/citations?user=C6evmE8AAAAJ&hl=ru Тетяна Свербілова] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210807135048/https://scholar.google.com.ua/citations?user=C6evmE8AAAAJ&hl=ru |date=7 серпня 2021 }} scholar.google.com.ua
* [https://www.nas.gov.ua/UA/PersonalSite/Statuses/Pages/default.aspx?PersonID=0000011934 Свербілова Тетяна Георгієвна] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210807150421/https://www.nas.gov.ua/UA/PersonalSite/Statuses/Pages/default.aspx?PersonID=0000011934 |date=7 серпня 2021 }} nas.gov.ua
* [https://ilnan.academia.edu/ТетянаСвербілова Тетяна Свербілова] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210807142556/https://ilnan.academia.edu/ТетянаСвербілова |date=7 серпня 2021 }} ilnan.academia.edu
* [http://humparadigma.ru/art/2021/07/15-Mashkova-Ikityan.pdf Светлой памяти Татьяны Георгиевны Свербиловой] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210814152614/http://humparadigma.ru/art/2021/07/15-Mashkova-Ikityan.pdf |date=14 серпня 2021 }} {{ref-ru}}
{{Нормативний контроль}}
[[Категорія:Жінки-науковці]]
[[Категорія:Доктори філологічних наук України]]
[[Категорія:Науковці Інституту літератури НАН України]]

title: Свербілова Тетяна Георгіївна

Народилася: 26 лютого 1953 · Київ, Українська РСР, СРСР

Померла: 31 травня 2021 (68 років) · Київ, Україна

Поховання: Байкове кладовище

Країна: СРСР · Україна

Діяльність: філологиня

Мати: Шкабара Катерина Олексіївна

Родичі: Шкабара Олексій Степанович


text:
# Fulgora laternaria
Fulgora laternaria — напівтвердокрила комаха родини ліхтарниць.

## Опис
Мешкає в тропічних лісах Латинської Америки, Довжина тіл сягає 9 см, розмах крил — 15 см. За допомогою незвичайної голови й несправжніх очей на задніх крилах відлякує хижаків, крила містять отруту Живиться соком деяких дерев.

title: Fulgora laternaria

wikitext:
{{italic title}}
{{unicard}}
[[Файл:Flickr - ggallice - Fulgora laternaria.jpg|міні|''Fulgora laternaria'']]
'''''Fulgora laternaria''''' — [[Напівтвердокрилі|напівтвердокрила]] комаха родини ліхтарниць.

== Опис ==
Мешкає в [[Тропічний ліс|тропічних лісах]] [[Латинська Америка|Латинської Америки]], Довжина тіл сягає 9 см, розмах крил — 15 см. За допомогою незвичайної голови й несправжніх очей на задніх крилах відлякує хижаків, крила містять отруту Живиться соком деяких дерев.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{ac}}

[[Категорія:Тварини, описані 1758]]
[[Категорія:Комахи Південної Америки]]

Наукова назва таксона: Fulgora laternaria L., 1758

Таксономічний ранг: вид

Батьківський таксон: Fulgorad

Первісна назва: C. laternariad

Добовий цикл: diurnalityd


text:
# Жварулє
Жварулє (словен. Žvarulje) — поселення в общині Загорє-об-Саві, Засавський регіон, Словенія. Висота над рівнем моря: 497,5 м.

title: Жварулє

wikitext:
{{Місто
 | назва              = Жварулє
 | місцева_назва       = Žvarulje
 | зображення          = Zvarulje 8375.jpg
 | зображення_розмір   =
 | зображення_підпис   =
 | прапор          =
 | країна          = [[Словенія]]
 | регіон          = [[Засавський регіон]]
 | pushpin_map     = Slovenia
 | засноване       =
 | населення       = 75 (2002)
 | площа           = 3.12
 | густота         =
 | висота          =
 | агломерація     =
 | поштові індекси =
 | код країни      =
 | код міста       =
|latd=46 |latm=9 |lats=0.96 |latNS=N
|longd=14 |longm=51 |longs=49.71 |longEW=E
 | coor_pinpoint           =
 | coordinates_type        = source:eswiki
 | coordinates_display     = inline,title
 | coordinates_footnotes   =
 | coordinates_region      = SI
 }}

'''Жварулє''' ({{lang-sl|Žvarulje}}) — поселення в общині [[Загорє-об-Саві (община)|Загорє-об-Саві]], [[Засавський регіон]], [[Словенія]]. Висота над рівнем моря: 497,5 м.

== Посилання ==
{{Портал|Словенія}}

* [http://www.stat.si/popis2002/en/rezultati_html/NAS-T-01ENG-142.htm Статистичне бюро Республіки Словенія, населення, 2002] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304122914/http://www.stat.si/popis2002/en/rezultati_html/NAS-T-01ENG-142.htm |date=4 березня 2016 }}

{{Загорє-об-Саві}}
{{Slovenia-geo-stub}}
[[Категорія:Населені пункти Словенії]]

title: Жварулє · Žvarulje

Країна: Словенія

Регіон: Засавський регіон

Часовий пояс: UTC+1 і UTC+2

OSM: ↑1681511 ·R (Загорє-об-Саві (община))


text:
# Буковець (Словенська Бистриця)
Буковець (словен. Bukovec) — поселення в общині Словенська Бистриця, Подравський регіон, Словенія.

title: Буковець (Словенська Бистриця)

wikitext:
{{Місто
 | назва              = Буковець
 | місцева_назва       = Bukovec
 | зображення          =
 | зображення_розмір   =
 | зображення_підпис   =
 | прапор          =
 | країна          = [[Словенія]]
 | регіон          = [[Подравський регіон]]
 | pushpin_map     = Slovenia
 | засноване       =
 | населення       = 406 (2013)
 | площа           = 2,2
 | густота         =
| висота над рівнем моря= 308.7
 | агломерація     =
 | поштові індекси =
|latd= 46|latm=26 |lats=5.02 |latNS=N
|longd=15|longm= 37|longs=39.47 |longEW=E
 | coor_pinpoint           =
 | coordinates_type        = source:eswiki
 | coordinates_display     = inline,title
 | coordinates_footnotes   =
 | coordinates_region      = SI
 }}

'''Буковець''' ({{lang-sl|Bukovec}}) — поселення в общині [[Словенська Бистриця (община)|Словенська Бистриця]], [[Подравський регіон]], [[Словенія]].

== Посилання ==
{{Портал|Словенія}}

* [http://www.stat.si/KrajevnaImena/default.asp?txtIme= Статистичне бюро Республіки Словенія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131011213645/http://www.stat.si/KrajevnaImena/default.asp?txtIme= |date=11 жовтня 2013 }}

{{Словенська Бистриця}}
{{Slovenia-geo-stub}}
[[Категорія:Населені пункти Словенії]]

title: Буковець · Bukovec

Регіон: Подравський регіон

Площа: 2,2 км²

OSM: ↑1676313 ·R (Словенська Бистриця)


text:
# Байсарович Володимир Миколайович
Володимир Миколайович Байсарович (нар. 25 квітня 1943, Луцьк — пом. 22 січня 2016, Луцьк) — радянський футболіст, що грав на позиції півзахисника. По закінченні футбольної кар'єри — радянський та український футбольний тренер. Відомий роботою у складі луцької «Волині», тренерський штаб якої він очолював відразу після відродження у Луцьку профспілкового футбольного клубу майстрів у 1977—1978 роках, а також за роботою у ДЮСШ луцького клубу, де він виховав цілу плеяду талановитих футболістів, у тому числі був першим тренером багаторічного капітана збірної України Анатолія Тимощука. Заслужений тренер України.

## Клубна кар'єра
Володимир Байсарович розпочав виступи на футбольних полях у складі команди «Приладист» із Мукачевого, яка на той час мала армійське підпорядкування. Після закінчення служби в армії Байсарович повернувся до Луцька, та розпочав виступи у місцевій команді другої ліги «Волинь» у 1966 році. Закінчив виступи у команді майстрів Байсарович після закінчення сезону 1969 року, коли майже весь склад луцької команди, яка на той час була перейменована у «Торпедо», було відраховано із клубу.

## Тренерська кар'єра
Після закінчення кар'єри гравця Володимир Байсарович розпочав тренерську кар'єру. Відразу після закінчення виступів на футбольних полях Байсарович почав працювати тренером в ДЮСШ «Торпедо». У 1977 році армійська команда СК «Луцьк» була розформована із відновленням команди СКА у Львові. У Луцьку натомість було відроджено профспілкову команду майстрів «Торпедо», головним тренером якої було призначено Володимира Байсаровича. Формувати команду довелось практично з нуля, тому у першому своєму сезоні команда зайняла лише 19 місце в українській зоні другої ліги. І наступного сезону команда більше боролась за виживання у лізі, а головному тренеру часто доводилось займатися й чисто адміністративними справами, адже посада начальника команди тривалий час залишалась вакантною. У 1979 році на посаду головного тренера «Торпедо» було призначено Євгена Пестова, а Байсарович перейшов на посаду начальника команди. Наступного року Володимир Байсарович покинув тренерський штаб «Торпедо», деякий час працював тренером аматорського луцького «Прилада», а після цього повернувся до роботи в ДЮСШ, де й працював тривалий час, із невеликою перервою у 1992—1993 роках, коли він знову працював у тренерському штабі «Волині», а також був президентом клубу. За час роботи дитячим тренером підготував низку футболістів для луцької команди — Миколу Кльоца, Михайла Бурча, Павла Філонюка, Володимира Гащина, Олександра Єщенка, але найбільшим його досягненням стала підготовка майбутнього капітана збірної України Анатолія Тимощука. Володимир Байсарович також тренував дитячі та юнацькі збірні області різного віку на всеукраїнських змаганнях. Тривалий час Байсарович працював старшим тренером ДЮФШ «Волинь». За значні успіхи у підготовці молодих футболістів у 2008 році Володимиру Байсаровичу було присвоєно звання Заслуженого тренера України. Проте у 2012 році у зв'язку із зміною власників клубу Байсаровичу довелось залишити роботу в ДЮФШ «Волинь». Після відходу зі школи «Волині» Байсарович працював у луцькій ДЮСШ № 2.

## Особисте життя
Син Володимира Байсаровича — Андрій Байсарович — грав за «Волинь» на позиції воротаря, після завершення ігрової кар'єри був футбольним арбітром.

## Смерть
Помер Володимир Байсарович 22 січня 2016 року в Луцьку.

## Вшанування пам'яті
У пам'ять про Володимира Байсаровича в Луцьку за ініціативою ДЮСШ № 2, де Байсарович працював тренером останні роки свого життя, 4—5 жовтня 2016 року відбувся міжнародний турнір серед дитячих футбольних команд пам'яті Володимира Байсаровича.

title: Байсарович Володимир Миколайович

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я= Володимир Байсарович
| зображення = Володимир Байсарович.jpg
| повне-ім'я = Володимир Миколайович Байсарович
| дата-народження = 25.4.1943
| місце-народження = [[Луцьк]]
| країна-народження =
| дата-смерті = 22.1.2016
| місце-смерті = [[Луцьк]]
| зріст =
| вага =
| прізвисько =
| поточний-клуб = завершив виступи
| позиція = [[півзахисник]]
| номер =
| юнацькі-роки =
| юнацькі-клуби =
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|1966-1969|{{Прапорець|URS}} |[[Волинь (футбольний клуб)|«Волинь»/«Торпедо» (Луцьк)]]|70? |6}}
{{Футболіст кінець}}
| тренер             = {{Футбольний тренер початок}}
{{Футбольний тренер заголовок}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1977-1978| {{Прапорець|URS}} |[[Волинь (футбольний клуб)|«Торпедо» (Луцьк)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1979|{{Прапорець|URS}} |[[Волинь (футбольний клуб)|«Торпедо» (Луцьк)]] (начальник команди)}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1992–1993|{{Прапорець|UKR}} |[[Волинь (футбольний клуб)|«Волинь» (Луцьк)]] (тренер)}}
{{Футбольний тренер кінець}}
| звання = {{Заслужений тренер України}}
| пк-поновлення =
}}

{{однофамільці|Байсарович}}
'''Володимир Миколайович Байсарович''' ({{нар}} [[25 квітня]] [[1943]], [[Луцьк]] — {{†}} [[22 січня]] [[2016]], [[Луцьк]]) — радянський футболіст, що грав на позиції [[півзахисник]]а. По закінченні футбольної кар'єри — радянський та український футбольний тренер. Відомий роботою у складі [[луцьк]]ої [[Волинь (футбольний клуб)|«Волині»]], тренерський штаб якої він очолював відразу після відродження у Луцьку профспілкового футбольного клубу майстрів у 1977—1978 роках, а також за роботою у ДЮСШ луцького клубу, де він виховав цілу плеяду талановитих футболістів, у тому числі був першим тренером багаторічного капітана [[збірна України з футболу|збірної України]] [[Тимощук Анатолій Олександрович|Анатолія Тимощука]].<ref>[http://volga.lutsk.ua/view/9716/0/0/ Помер перший тренер Анатолія Тимощука]</ref> [[Заслужений тренер України]].

== Клубна кар'єра ==
Володимир Байсарович розпочав виступи на футбольних полях у складі команди [[Карпати (Мукачеве)|«Приладист»]] із [[Мукачеве|Мукачевого]], яка на той час мала армійське підпорядкування. Після закінчення служби в армії Байсарович повернувся до Луцька, та розпочав виступи у місцевій команді [[Друга ліга СРСР з футболу|другої ліги]] [[Волинь (футбольний клуб)|«Волинь»]] у 1966 році.<ref>{{Cite web |url=http://fc.volyn.net/hist_1966.php |title=Історія ФК «Волинь». 1966-й рік |accessdate=13 листопада 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20161114084435/http://fc.volyn.net/hist_1966.php |archivedate=14 листопада 2016 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161114084435/http://fc.volyn.net/hist_1966.php |date=2016-11-14 }}</ref> Закінчив виступи у команді майстрів Байсарович після закінчення сезону 1969 року, коли майже весь склад луцької команди, яка на той час була перейменована у «Торпедо», було відраховано із клубу.<ref>{{Cite web |url=http://fc.volyn.net/hist_1969.php |title=Історія ФК «Волинь». 1969-й рік |accessdate=13 листопада 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20161114165254/http://fc.volyn.net/hist_1969.php |archivedate=14 листопада 2016 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161114165254/http://fc.volyn.net/hist_1969.php |date=2016-11-14 }}</ref>

== Тренерська кар'єра ==
Після закінчення кар'єри гравця Володимир Байсарович розпочав тренерську кар'єру. Відразу після закінчення виступів на футбольних полях Байсарович почав працювати тренером в ДЮСШ «Торпедо». У 1977 році армійська команда СК «Луцьк» була розформована із відновленням команди [[СКА (Львів)|СКА]] у [[Львів|Львові]]. У Луцьку натомість було відроджено профспілкову команду майстрів [[Волинь (футбольний клуб)|«Торпедо»]], головним тренером якої було призначено Володимира Байсаровича. Формувати команду довелось практично з нуля, тому у першому своєму сезоні команда зайняла лише 19 місце в українській зоні другої ліги.<ref>{{Cite web |url=http://fc.volyn.net/hist_1977.php |title=Історія ФК «Волинь». 1977-й рік |accessdate=13 листопада 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160124132056/http://fc.volyn.net/hist_1977.php |archivedate=24 січня 2016 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160124132056/http://fc.volyn.net/hist_1977.php |date=2016-01-24 }}</ref> І наступного сезону команда більше боролась за виживання у лізі, а головному тренеру часто доводилось займатися й чисто адміністративними справами, адже посада начальника команди тривалий час залишалась вакантною.<ref>{{Cite web |url=http://fc.volyn.net/hist_1978.php |title=Історія ФК «Волинь». 1978-й рік |accessdate=13 листопада 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20151222114522/http://fc.volyn.net/hist_1978.php |archivedate=22 грудня 2015 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151222114522/http://fc.volyn.net/hist_1978.php |date=2015-12-22 }}</ref> У 1979 році на посаду головного тренера «Торпедо» було призначено [[Пестов Євген Володимирович|Євгена Пестова]]<ref>{{Cite web |url=http://fc.volyn.net/hist_1979.php |title=Історія ФК «Волинь». 1979-й рік |accessdate=13 листопада 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160124140613/http://fc.volyn.net/hist_1979.php |archivedate=24 січня 2016 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160124140613/http://fc.volyn.net/hist_1979.php |date=2016-01-24 }}</ref>, а Байсарович перейшов на посаду начальника команди.<ref>{{Cite web |url=http://fc.volyn.net/stat_1979.php |title=1979. Друга ліга. 2 зона |accessdate=13 листопада 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20151222094728/http://fc.volyn.net/stat_1979.php |archivedate=22 грудня 2015 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151222094728/http://fc.volyn.net/stat_1979.php |date=2015-12-22 }}</ref> Наступного року Володимир Байсарович покинув тренерський штаб «Торпедо», деякий час працював тренером аматорського луцького «Прилада», а після цього повернувся до роботи в ДЮСШ, де й працював тривалий час<ref>{{Cite web |url=http://www.ua-football.com/ukrainian/news/1216442878-volodimir-baysarovich-neobhidno-vkladati-koshti-v-yunackiy-futbol.html |title=Володимир Байсарович: «Необхідно вкладати кошти в юнацький футбол» — UA-Футбол |accessdate=13 листопада 2016 |archive-date=14 листопада 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161114084524/http://www.ua-football.com/ukrainian/news/1216442878-volodimir-baysarovich-neobhidno-vkladati-koshti-v-yunackiy-futbol.html }}</ref>, із невеликою перервою у 1992—1993 роках, коли він знову працював у тренерському штабі «Волині», а також був президентом клубу.<ref>{{Cite web |url=http://fcvolyn.com/?q=stat&node=4 |title=ФК «Волинь». Статистика |accessdate=13 листопада 2016 |archive-date=10 жовтня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161010234332/http://fcvolyn.com/?q=stat&node=4 }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://fcvolyn.com/?q=stat&node=5 |title=ФК «Волинь». Статистика |accessdate=13 листопада 2016 |archive-date=24 квітня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160424055143/http://fcvolyn.com/?q=stat&node=5 }}</ref> За час роботи дитячим тренером підготував низку футболістів для луцької команди — [[Кльоц Микола Володимирович|Миколу Кльоца]], [[Бурч Михайло Васильович|Михайла Бурча]], [[Філонюк Павло Олександрович|Павла Філонюка]], [[Гащин Володимир Володимирович|Володимира Гащина]], [[Єщенко Олександр Олексійович|Олександра Єщенка]], але найбільшим його досягненням стала підготовка майбутнього капітана збірної України [[Тимощук Анатолій Олександрович|Анатолія Тимощука]].<ref name="volynpost">{{Cite web |url=http://www.volynpost.com/walls/1576-fk-volyn-futbol-ne-v-tu-storonu |title=ФК «Волинь»: футбол не в ту сторону |accessdate=13 листопада 2016 |archive-date=2 жовтня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161002063435/http://www.volynpost.com/walls/1576-fk-volyn-futbol-ne-v-tu-storonu }}</ref> Володимир Байсарович також тренував дитячі та юнацькі збірні області різного віку на всеукраїнських змаганнях.<ref>{{Cite web |url=http://www.sport.if.ua/football/3282.html |title=Футбольний турнір літніх юнацьких спортивних ігор на SPORT.IF.UA |accessdate=13 листопада 2016 |archive-date=14 листопада 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161114084307/http://www.sport.if.ua/football/3282.html }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161114084307/http://www.sport.if.ua/football/3282.html |date=2016-11-14 }}</ref> Тривалий час Байсарович працював старшим тренером ДЮФШ «Волинь».<ref>[https://vk.com/page-29023440_43624991 ДЮФШ Волинь]</ref> За значні успіхи у підготовці молодих футболістів у 2008 році Володимиру Байсаровичу було присвоєно звання [[Заслужений тренер України|Заслуженого тренера України]].<ref>{{Cite web |url=http://www.uazakon.com/documents/date_ee/pg_gtwgsj.htm |title=Про присвоєння спортивного звання «Заслужений тренер України» |accessdate=13 листопада 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20161114083707/http://www.uazakon.com/documents/date_ee/pg_gtwgsj.htm |archivedate=14 листопада 2016 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161114083707/http://www.uazakon.com/documents/date_ee/pg_gtwgsj.htm |date=2016-11-14 }}</ref> Проте у 2012 році у зв'язку із зміною власників клубу Байсаровичу довелось залишити роботу в ДЮФШ «Волинь».<ref name="volynpost"/> Після відходу зі школи «Волині» Байсарович працював у луцькій ДЮСШ № 2.<ref>{{Cite web |url=http://www.volynnews.com/news/society/pomer-zasluzhenyy-trener-ukrayiny-volodymyr-baysarovych/ |title=ПОМЕР ЗАСЛУЖЕНИЙ ТРЕНЕР УКРАЇНИ ВОЛОДИМИР БАЙСАРОВИЧ |accessdate=13 листопада 2016 |archive-date=14 листопада 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161114083551/http://www.volynnews.com/news/society/pomer-zasluzhenyy-trener-ukrayiny-volodymyr-baysarovych/ }}</ref>

== Особисте життя ==
Син Володимира Байсаровича — [[Байсарович Андрій Володимирович|Андрій Байсарович]] — грав за «Волинь» на позиції [[воротар (футбол)|воротаря]], після завершення ігрової кар'єри був футбольним [[арбітр (футбол)|арбітром]].<ref>[http://footballfacts.ru/players/421187 Профіль футболіста на ''footballfacts.ru''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161114165259/http://footballfacts.ru/players/421187 |date=14 листопада 2016 }} {{ref-ru}}</ref>

== Смерть ==
Помер Володимир Байсарович 22 січня 2016 року в [[Луцьк]]у.<ref>{{Cite web |url=http://visnyk.lutsk.ua/news/ukraine/regions/volyn/20909/ |title=Не стало легенди волинського футболу Володимира Байсаровича |accessdate=13 листопада 2016 |archive-date=14 листопада 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161114083818/http://visnyk.lutsk.ua/news/ukraine/regions/volyn/20909/ }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://ukr.obozrevatel.com/sport/football/92587-pomer-zasluzhenij-futbolnij-trener-ukraini.htm |title=Помер заслужений футбольний тренер України |accessdate=13 листопада 2016 |archive-date=14 листопада 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161114084216/http://ukr.obozrevatel.com/sport/football/92587-pomer-zasluzhenij-futbolnij-trener-ukraini.htm }}</ref>

== Вшанування пам'яті ==
У пам'ять про Володимира Байсаровича в Луцьку за ініціативою ДЮСШ № 2, де Байсарович працював тренером останні роки свого життя, 4—5 жовтня 2016 року відбувся міжнародний турнір серед дитячих футбольних команд пам'яті Володимира Байсаровича.<ref>{{Cite web |url=http://www.lutskrada.gov.ua/fast-news/u-lucku-vidbuvsya-futbolnyy-turnir-prysvyachenyy-pamyati-volodymyra-baysarovycha |title=У Луцьку відбувся футбольний турнір, присвячений пам'яті Володимира Байсаровича |accessdate=13 листопада 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20161114165553/http://www.lutskrada.gov.ua/fast-news/u-lucku-vidbuvsya-futbolnyy-turnir-prysvyachenyy-pamyati-volodymyra-baysarovycha |archivedate=14 листопада 2016 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161114165553/http://www.lutskrada.gov.ua/fast-news/u-lucku-vidbuvsya-futbolnyy-turnir-prysvyachenyy-pamyati-volodymyra-baysarovycha |date=2016-11-14 }}</ref>

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* {{ff|390298-bajsarovich-vladimir}}

{{Тренери ФК Волинь}}

{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

[[Категорія:Радянські футболісти]]
[[Категорія:Футболісти «Волині»]]
[[Категорія:Українські футбольні тренери]]
[[Категорія:Уродженці Луцька]]
[[Категорія:Померли в Луцьку]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Володимир Миколайович Байсарович

Народження: 25 квітня 1943

Громадянство: СРСР · Україна

Позиція: півзахисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: завершив виступи

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Волинь»/«Торпедо» (Луцьк) · 70? · (6)

title: Тренерська діяльність**

Роки: Команда · Посада

«Торпедо» (Луцьк)

«Торпедо» (Луцьк) (начальник команди)

«Волинь» (Луцьк) (тренер)

title: Звання, нагороди

Звання: Заслужений тренер України

Звання, нагороди: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.

Звання, нагороди: ** Тільки на посаді головного тренера.


text:
# Джек Бомон (веслувальник)
Джек Бомон (англ. Jack Beaumont; нар. 21 листопада 1993) — британський веслувальник, срібний призер Олімпійських ігор 2020 року.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада           | Дисципліна     | Місце |
| ------------------- | -------------- | ----- |
| Ріо-де-Жанейро 2016 | парні четвірки | 5     |
| Токіо 2020          | парні четвірки | 2     |

## Зовнішні посилання
- Джек Бомон — олімпійська статистика на сайті Sports-Reference.com (англ.) (архівна версія)
- Джек Бомон [Архівовано 24 липня 2021 у Wayback Machine.] на сайті FISA.

1. 1 2  Jack Beaumont
2. ↑  Jack Beaumont
3. ↑  https://www.olympedia.org/athletes/37214

title: Джек Бомон (веслувальник)

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = Джек Бомон
| повне_ім'я = ({{lang-en|Jack Beaumont}})
| зображення =
| розмір_зображення =
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[британці|британець]]
| місце_проживання =
| дата_народження =
| місце_народження =
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст =
| вага =
| вебсторінка  =
| країна = {{GBR}}
| вид_спорту = [[академічне веслування]]
| дисципліна =
| студентська_команда =
| клуб =
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry|{{GBR}}}}
{{MedalSport|[[Академічне веслування]]}}
{{MedalOlympic}}
{{MedalSilver|[[Літні Олімпійські ігри 2020|Токіо 2020]]|[[Академічне веслування на літніх Олімпійських іграх 2020 — парні четвірки (чоловіки)|парні четвірки]]}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з академічного веслування|Чемпіонат світу]]}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат світу з академічного веслування 2017|Сарасота 2017]]|парні четвірки}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Європи з академічного веслування|Чемпіонат Європи]]}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат Європи з академічного веслування 2015|Познань 2015]]|парні четвірки}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат Європи з академічного веслування 2018|Глазго 2018]]|парні двійки}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат Європи з академічного веслування 2019|Люцерн 2019]]|парні четвірки}}
| show-medals = yes
}}
'''Джек Бомон''' ({{lang-en|Jack Beaumont}}; {{н}} [[21 листопада]] [[1993]]) — [[Велика Британія|британський]] [[академічне веслування|веслувальник]], срібний призер Олімпійських ігор [[Літні Олімпійські ігри 2020|2020]] року.

== Виступи на Олімпіадах ==
{|class = "wikitable"
!Олімпіада!!Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2016|Ріо-де-Жанейро 2016]] || [[Академічне веслування на літніх Олімпійських іграх 2016 — парні четвірки (чоловіки)|парні четвірки]] || 5
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2020|Токіо 2020]] || [[Академічне веслування на літніх Олімпійських іграх 2020 — парні четвірки (чоловіки)|парні четвірки]] || {{срібло2}}
|-
|}

== Зовнішні посилання ==
* {{SportsReference|be/jack-beaumont-1|NAME=Джек Бомон}}
* [https://worldrowing.com/athlete/351b455f-6419-419d-b591-5377b1cca8ee Джек Бомон] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210724144852/https://worldrowing.com/athlete/351b455f-6419-419d-b591-5377b1cca8ee |date=24 липня 2021 }} на сайті FISA.

{{sportsman-stub}}
{{Olympic-medalist-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Бомон, Джек}}
[[Категорія:Британські академічні_веслувальники]]
[[Категорія:Британські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 2020]]
[[Категорія:Академічні веслувальники на літніх Олімпійських іграх 2016]]
[[Категорія:Академічні веслувальники на літніх Олімпійських іграх 2020]]
[[Категорія:Олімпійські медалісти з академічного веслування]]
[[Категорія:Призери чемпіонатів світу з академічного веслування]]

title: Загальна інформація

Національність: британець

Громадянство: Велика Британія

Народження: 21 листопада 1993 (31 рік) · Мейденгед, Беркшир, Англія, Велика Британія

Батько: Peter Beaumontd

title: Спорт

Країна: Велика Британія

Вид спорту: академічне веслування

title: Олімпійські ігри

Срібло: Токіо 2020 · парні четвірки

title: Чемпіонат світу

Срібло: Сарасота 2017 · парні четвірки

title: Чемпіонат Європи

Бронза:
Познань 2015 · парні четвірки
Глазго 2018 · парні двійки
Люцерн 2019 · парні четвірки


text:
# Авеню 18 липня
Авеніда 18 Липня або Авеню 18 липня — найважливіший проспект у місті Монтевідео, Уругвай. Він названий на честь дати, коли 18 липня 1830 року була приведена до присяги перша Конституція.
Він починається від площі Незалежності на межі Сьюдад-В'єха (Старого міста), перетинає райони Сентро та Кордон і закінчується біля обеліска Монтевідео в Трес-Крусес, де зустрічається з бульваром Артігас. Хоча це не найширший і не найдовший проспект міста, він вважається найважливішим у Монтевідео, як комерційний центр, а також через велику кількість туристичних визначних пам'яток, розташованих уздовж нього. Це також район Монтевідео, а також Сьюдад-В'єха, де найкраще збереглася архітектура ар-деко, прикладом якої є палаци Рінальді, Діас і Сальво.

## Історія
Avenida 18 de Julio була задумана як вісь «Нового міста» після того, як Установчі збори 1829 року ухвалили рішення про знесення міських стін та укріплень. Проспект був спроєктований як пряма лінія, аж до вулиці Меданос (сучасна вулиця Хав'єр Варіус Аморін), де він розгалужувався між Каміно Мальдонадо (східне продовження сучасного проспекту 18 липня) та Естансуела (сучасний проспект Установчих зборів).
З розширенням міста площа Каганча була обрана як нервовий центр, саме тому там був встановлений «нульовий кілометр» Уругваю, де починається дорожня система країни. У центрі площі стоїть Статуя Миру загальною висотою 17 метрів, урочисто відкрита в 1867 році на честь миру, який поклав кінець громадянській війні між «традиційними партіями» — Національною і Колорадо — двома роками раніше.

## Орієнтири
Основні пам'ятки на цьому проспекті:
- Мавзолей Артігас, розташований на початку алеї на площі Незалежності
- Паласіо Сальво
- Будівля Лапідо
- Площа Фабіні
- Мерія Монтевідео
- Іглесія-дель-Кордон
- Університет Республіки
- Обеліск Монтевідео, розташований в кінці проспекту, де він перетинається збульваром Артігас
- Будівля Лондон-Париж (Edificio London París)

## Галерея
- Малюнок проспекту 1885 року
- Вид на проспект
- Авеню 18 липня & Arenal Grande St.
- Площа Каганча, яку перетинає Авеню 18 липня

- Ресторан McDonald's на проспекті 18 липня та вулиці Габото.
- Вид на авеню з площі Незалежності
- Авеню 18 липня між вул. Куарейм і вул. Ї.

title: Авеню 18 липня

wikitext:
{{Вулиця
|координати =
|протяжність =
|колишні назви =
|населений пункт = Монтевідео
|країна = Уругвай
|фото = Plaza Independencia de Montevideo.jpg
|оригінальна назва = {{lang-es|Avenida 18 de Julio}}
|назва на честь = першої Конституції Уругваю
}}
[[Файл:Calle_Avenida_18_de_Julio_esquina_Tacuarembo_-_panoramio_(1).jpg|міні|255x255пкс|Авеню 18 липня та вулиця Такуарембо.]]
'''Авеніда 18 Липня''' або '''Авеню 18 липня''' — найважливіший проспект у місті [[Монтевідео]], [[Уругвай]].<ref>{{Cite web|date=2017-11-06|title=La reforma que quitará los autos de 18 de Julio - InfoCasas|url=https://www.infocasas.com.uy/blog/la-reforma-que-quitara-los-autos-de-18-de-julio|accessdate=2022-05-21|website=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20171106125241/https://www.infocasas.com.uy/blog/la-reforma-que-quitara-los-autos-de-18-de-julio|archivedate=6 November 2017|url-status=dead}}</ref> Він названий на честь дати, коли 18 липня 1830 року була приведена до присяги [[Конституція Уругваю 1830 року|перша Конституція]].

Він починається від [[Площа Незалежності|площі Незалежності]] на межі [[Сьюдад-В'єха, Монтевідео|Сьюдад-В'єха]] (Старого міста), перетинає райони [[Сентро, Монтевідео|Сентро]] та [[Кордон]] і закінчується біля [[Обеліск Монтевідео|обеліска Монтевідео]] в [[Tres Cruces|Трес-Крусес]], де зустрічається з [[Бульвар Артігас|бульваром Артігас]].<ref>{{Cite web|title=Centro y Cordón {{!}} Descubrí Montevideo|url=https://www.descubrimontevideo.uy/es/centro-y-cordon|website=web.archive.org|date=2021-02-28|accessdate=2023-01-22|archive-date=2021-02-28|archive-url=https://web.archive.org/web/20210228062314/https://www.descubrimontevideo.uy/es/centro-y-cordon}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210228062314/https://www.descubrimontevideo.uy/es/centro-y-cordon |date=2021-02-28 }}</ref> Хоча це не найширший і не найдовший проспект міста, він вважається найважливішим у Монтевідео, як комерційний центр, а також через велику кількість туристичних визначних пам'яток, розташованих уздовж нього.<ref>{{Cite web|date=2021-01-20|title="Paseo de compras a cielo abierto": parte de 18 de Julio será peatonal los sábados - Información - 20/05/2020 - EL PAÍS Uruguay|url=https://www.elpais.com.uy/informacion/sociedad/paseo-compras-cielo-abierto-parte-julio-sera-peatonal-sabados.html|accessdate=2022-05-21|website=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210120050707/https://www.elpais.com.uy/informacion/sociedad/paseo-compras-cielo-abierto-parte-julio-sera-peatonal-sabados.html|archivedate=20 January 2021|url-status=dead}}</ref> Це також район Монтевідео, а також Сьюдад-В'єха, де найкраще збереглася [[Ар-деко|архітектура ар-деко]], прикладом якої є палаци [[:es:Palacio Rinaldi (Montevideo)|Рінальді]], [[:es:Palacio Díaz|Діас]] і [[Палац Сальво|Сальво]].<ref>{{Cite web|date=2020-08-27|title=El art déco y Uruguay, un recorrido de casi un siglo|url=https://www.lavanguardia.com/ocio/viajes/20200820/482915051633/uruguay-art-deco-recorrido-edificios-montevideo.html|accessdate=2022-05-21|website=La Vanguardia|language=es}}</ref>

== Історія ==
Avenida 18 de Julio була задумана як вісь «Нового міста» після того, як Установчі збори 1829 року ухвалили рішення про знесення міських стін та укріплень.<ref>{{Cite web|date=2021-07-18|title=18 de Julio: la historia de la principal avenida de Montevideo - 18/07/2021 - EL PAÍS Uruguay|url=https://www.elpais.com.uy/domingo/julio-historia-principal-avenida-montevideo.html|accessdate=2022-05-21|website=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210718181518/https://www.elpais.com.uy/domingo/julio-historia-principal-avenida-montevideo.html|archivedate=18 July 2021|url-status=dead}}</ref> Проспект був спроєктований як пряма лінія, аж до вулиці Меданос (сучасна вулиця Хав'єр Варіус Аморін), де він розгалужувався між Каміно Мальдонадо (східне продовження сучасного проспекту 18 липня) та Естансуела (сучасний проспект Установчих зборів).<ref>{{Cite web|title=Avenida 18 de Julio {{!}} Centro de Fotografía de Montevideo|url=https://cdf.montevideo.gub.uy/fotografias/avenida-18-de-julio|website=web.archive.org|date=2021-02-25|accessdate=2023-01-22|archive-date=2021-02-25|archive-url=https://web.archive.org/web/20210225073907/https://cdf.montevideo.gub.uy/fotografias/avenida-18-de-julio}}</ref>

З розширенням міста [[площа Каганча]] була обрана як нервовий центр, саме тому там був встановлений «нульовий кілометр» Уругваю, де починається дорожня система країни.<ref>{{Cite web|title=Kilómetro cero en Plaza Cagancha|url=https://www.gub.uy/junta-departamental-montevideo/comunicacion/comunicados/kilometro-cero-plaza-cagancha|accessdate=2022-05-21|website=Junta Departamental Montevideo|language=es}}</ref> У центрі площі стоїть ''Статуя Миру'' загальною висотою 17 метрів, урочисто відкрита в 1867 році на честь миру, який поклав кінець громадянській війні між «традиційними партіями» — [[Національна партія (Уругвай)|Національною]] і [[Партія Колорадо (Уругвай)|Колорадо]] — двома роками раніше.<ref>{{Cite web|title=Columna de la Paz {{!}} Intendencia de Montevideo.|url=https://montevideo.gub.uy/areas-tematicas/planificacion/patrimonio/columna-de-la-paz|website=web.archive.org|date=2021-02-08|accessdate=2023-01-22|archive-date=2021-02-08|archive-url=https://web.archive.org/web/20210208111220/https://montevideo.gub.uy/areas-tematicas/planificacion/patrimonio/columna-de-la-paz}}</ref>

== Орієнтири ==
Основні пам'ятки на цьому проспекті:

* [[Мавзолей Артігаса|Мавзолей Артігас]], розташований на початку алеї на [[Площа Незалежності|площі Незалежності]]
* [[Палац Сальво|Паласіо Сальво]]
* [[Будівля Лапідо]]
* [[Площа Фабіні]]
* [[Мерія Монтевідео]]
* [[Iglesia del Cordón|Іглесія-дель-Кордон]]
* [[Республіканський університет (Уругвай)|Університет Республіки]]
* [[Обеліск Монтевідео]], розташований в кінці проспекту, де він перетинається з[[Бульвар Артігас|бульваром Артігас]]
* [[Edificio London Paris|Будівля Лондон-Париж]] (Edificio London París)

== Галерея ==
<gallery mode="packed" heights="150">
Файл:Montevideo, VIA DE 18 JULIO.jpg|Малюнок проспекту 1885 року
Файл:J34 589 Montevideo, Avenida 18 de Julio.jpg|Вид на проспект
Файл:2016 Uruguay - cruce Avenida 18 de Julio con Arenal Grande Montevideo.jpg|Авеню 18 липня & Arenal Grande St.
Файл:Plaza Cagancha - panoramio (1).jpg|[[Plaza de Cagancha|Площа Каганча]], яку перетинає Авеню 18 липня
</gallery><gallery mode="packed" heights="150">
Файл:Mc Donalds - Calle 18 de Julio esquina Gaboto - panoramio.jpg|Ресторан [[McDonald's]] на проспекті 18 липня та вулиці Габото.
Файл:Montevideo - Centro - Plaza Independencia - Avenida-18-Julio - Uruguay (35240170156).jpg|Вид на авеню з площі Незалежності
Файл:2016 Montevideo Avenida 18 de Julio entre Cuareim y Yí.jpg|Авеню 18 липня між вул. Куарейм і вул. Ї.
</gallery>

== Див. також ==
* [https://montevideo.gub.uy/ Вебсайт муніципалітету Монтевідео]

== Список літератури ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* [https://cdf.montevideo.gub.uy/fotografias/avenida-18-de-julio Фотографії проспекту 18 липня]

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Монтевідео]]

title: ісп. Avenida 18 de Julio

Населений пункт: Монтевідео

title: Історичні відомості

Назва на честь: першої Конституції Уругваю

title: Загальні відомості

Протяжність: 3 ± 1 км

title: Зовнішні посилання


text:
# Волсенд
Волсе́нд (англ. Wallsend) — містечко та історичний регіон Норт-Тайнсайда у графстві Тайн-енд-Вір, регіон Північно-Східна Англія, Англія, Сполучене Королівство, що розташоване на південному березі річці Тайн. Станом на 2011 рік населення міста — 43 826 осіб. Ім'я Волсенд веде своє походження від крайки Адріанова вала, на східному кінця якого розташовувалася фортеця римських часів Сегедунум.

title: Волсенд

wikitext:
{{Місто
 | назва                 = Волсенд
 | місцева_назва         = {{lang-en|Wallsend}}
 | зображення            = Wallsend Dry Docks - geograph.org.uk - 725639.jpg
 | зображення_розмір     = 300пкс
 | зображення_підпис     = Сухі доки у Волсенді
 | прапор                =
 | прапор_підпис         =
 | герб                  =
 | герб_підпис           =
 | країна                = {{GBR}}
 | регіон                = {{ENG}}:
[[Північно-Східна Англія]]:
  [[Тайн-енд-Вір]]
 | цифровий ідентифікатор=
 | вид ідентифікатора    =
 | розташування          =
 | розташування_розмір   =
 | розташування_підпис   =
 | mapx                  =
 | mapy                  =
 | засноване             =
 | перша згадка          =
 | статус                = [[містечко]] ({{lang-en|town}})
 | магдебурзьке право    =
 | населення             = 43 826
 | густота               =
 | катойконім            =
 | агломерація           =
 | площа                 =
 | часовий пояс          = [[GMT]] ([[UTC+0]])
[[Літній час|Літній]] BST ([[UTC+1]])
 | висота над рівнем моря=
 | поштові індекси       = NE28
 | код країни            = +44
 | код міста             = 0191
 | координати            =
 |lat_dir=N | lat_deg=54 | lat_min=59 | lat_sec=27|lon_dir=W | lon_deg=01 | lon_min=32 | lon_sec=2
 | країна карта          = Велика Британія
 | регіон карта          = Англія
 | район карта           =
 | поділ міста           =
 | міста-побратими       =
 | день міста            =
 | адреса                =
 | вебсторінка           =
 | мер                   =
 | примітки              =
 }}
'''Волсе́нд''' ({{lang-en|Wallsend}}) — містечко та історичний регіон [[Норт-Тайнсайд]]а у графстві [[Тайн-енд-Вір]], регіон [[Північно-Східна Англія]], [[Англія]], [[Сполучене Королівство]], що розташоване на південному березі [[Тайн|річці Тайн]]. Станом на [[2011]] рік населення міста — 43 826 осіб. Ім'я Волсенд веде своє походження від крайки [[Адріанів вал|Адріанова вала]], на східному кінця якого розташовувалася фортеця римських часів [[Сегедунум]].

== Див. також ==
* [[Коуз (острів Вайт)]]
* [[Геббурн]]
* [[Ньюпорт (Острів Вайт)]]
* [[Говань]]
* [[Грінок]]

== Посилання ==
{{commonscat|Wallsend}}
* [http://www.tyneandweararchives.org.uk Tyne and Wear Archives Service: historical information on Wallsend] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070405111556/http://www.tyneandweararchives.org.uk/ |date=5 квітня 2007 }}
* [http://www.pastscape.org.uk/hob.aspx?hob_id=26535 Read a detailed historic record about Wallsend Roman Fort] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120929121343/http://www.pastscape.org.uk/hob.aspx?hob_id=26535 |date=29 вересня 2012 }}
* [http://www.tyneandweararchives.org.uk/mauretania Tyne and Wear Archives Service: RMS Mauretania website] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20071218182005/http://www.tyneandweararchives.org.uk/mauretania |date=18 грудня 2007 }}
* [http://www.dmm.org.uk/colliery/w022.htm Wallsend Colliery] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150923215649/http://www.dmm.org.uk/colliery/w022.htm |date=23 вересня 2015 }}

== Література ==
* Richardson, William (1923). The History of the Parish of Wallsend. City of Newcastle Upon Tyne Education and Libraries Directorate. ISBN 1-857950-34-8.

{{Нормативний контроль}}
{{Портали|Англія|Морська справа}}
[[Категорія:Тайн-енд-Вір]]
[[Категорія:Міста Англії]]
[[Категорія:Порти Великої Британії]]

title: Волсенд · англ. Wallsend

Країна: Велика Британія

Регіон: Англія: · Північно-Східна Англія: · Тайн-енд-Вір

Столиця для: Норт-Тайнсайдd (метропольний район Англії, unparished area)

Статус міста: містечко (англ. town)

Часовий пояс: GMT (UTC+0) · Літній BST (UTC+1)

OSM: ↑142245 ·R (Норт-Тайнсайд)


text:
# Слободян Роман Іванович
Слободян Роман Іванович- військовослужбовець Збройних Сил України, учасник російсько- української  війни.

## Життєпис
Народився 26 січня 1982 року в с.Клювинці Гусятинського( нині Чортківського ) району Тернопільської області. З  1988 по 1999 роки навчався у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів  с. Клювинці (нині Ліцей с. Клювинці).
Після здобуття повної загальної середньої освіти поступив  у 1999 році у  Скалатське професійно-технічне училище №23 (нині   Скалатський професійний ліцей). Там він здобув професію кухаря- кондитера.
28 травня 2022 року був призваний по мобілізації на військову службу до лав Збройних Сил України. 20 квітня 2023 року по стану здоров’я повернувся додом. У квітні 2024 року вдруге був призваний на військову  службу. . Роман був стрільцем-помічником гранатометника стрілецького відділення.
27 липня 2024 року трагічно загинув біля с. Піски Сумської області.
 Пам'ять
5 серпня жителі громади зустрічали почесний кортеж  з тілом загиблого Романа. Чин похорону відбувся 6 серпня 2024 року у родинному селі Клювинці.

title: Слободян Роман Іванович

wikitext:
'''''Слободян Роман Іванович'''- [[військовослужбовець]]  [[Збройні сили України|Збройних Сил України]], учасник [[Російсько-українська війна (з 2014)|російсько- української  війни]].
{{Військовик2|ім'я=Роман Слободян|оригінал імені=Слободян Роман Іванович|звання=солдат - стрілець стрілецького відділення|портрет=|дата народження=26 січня 1982|дата смерті=27 липня 2024|місце народження=с.Клювинці   Тернопільської області|місце смерті=с. Піски Сумської області|місце поховання=с.Клювинці   Тернопільської області|громадянство=українець|національність=українець|роки служби=2022-2024|країна=Україна|вид збройних сил=Сухопутні війська|формування=}}
[[Файл:Могила Романа Слободяна на сільському кладовищі.jpg|міні|Могила Романа Слободяна на сільському кладовищі]]

== Життєпис ==
Народився [[26 січня]] [[1982]] року в с.[[Клювинці]]   [[Гусятинський район|Гусятинського]]( нині [[Чортківський район (1940—2020)|Чортківського]] ) району [[Тернопільська область|Тернопільської області]]. З  [[1988]] по [[1999]] роки навчався у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів  с. [[Клювинці]] (нині Ліцей с. Клювинці)<ref>https://rovesnyknews.te.ua/na-fronti-zagynuv-roman-slobodyan-z-ternopilshhyny/</ref>.
Після здобуття повної загальної середньої освіти поступив  у [[1999]] році у  Скалатське професійно-технічне училище №23 (нині   Скалатський професійний ліцей). Там він здобув професію [[кухар|кухаря- кондитера]].
[[28 травня]] [[2022 ]]року був призваний по [[Мобілізація в Україні|мобілізації]] на військову службу до лав [[Збройні сили України|Збройних Сил України]]. [[20 квітня]] [[2023]] року по стану здоров’я повернувся додом. У квітні [[2024]] року вдруге був призваний на військову  службу<ref>Двічі повертався на фронт: на Сумщині загинув Роман Слободян із Тернопільщини</ref>. . Роман був стрільцем-помічником гранатометника стрілецького відділення<ref>СЛОБОДЯН Роман Іванович</ref>.
[[27 липня]] [[2024 ]]року трагічно загинув біля с. Піски [[Сумська область|Сумської області]]<ref>Трагічно загинув воїн з Тернопільщини</ref>.

'' '''Пам'ять''' ''

[[5 серпня]] жителі громади зустрічали почесний кортеж  з тілом загиблого Романа. Чин похорону відбувся [[6 серпня]] [[2024]] року у родинному селі [[Клювинці]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
У боях за Україну полягли мужні сини Тернопілля [Текст] // Сільський господар плюс Тернопільщина. — 2024. — № 32 (7 серп.). — С. 2. — (Вічна пам’ять і слава Героям).

title: Загальна інформація

Народження: 26 січня 1982 · с.Клювинці Тернопільської області

Смерть: 27 липня 2024 (42 роки) · с. Піски Сумської області

Поховання: с.Клювинці Тернопільської області

Громадянство: українець

Національність: українець

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Вид ЗС: Сухопутні війська


text:
# Каратіву-04
Грама Ніладхарі Каратіву-04 (№ 45B) — Грама Ніладхарі підрозділу ОС Каратіву, округ Ампара, Східна провінція, Шрі-Ланка.

## Демографія
| Населення (2007) | Населення (2007) | Населення (2007) | Населення (2007) | Населення (2007) |
| Населення        | Чоловіки         | Жінки            | Діти             | Дорослі          |
| ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| 418              | 208              | 210              | 144              | 274              |

title: Каратіву-04

wikitext:
{{НП
|1         =Каратіву-04
|статус        =[[Грама Ніладхарі]]
|країна       ={{ПрапорТекст|Шрі-Ланка}}
|вид регіону      = Провінції Шрі-Ланки{{!}}Провінція
|регіон      =Східна провінція (Шрі-Ланка){{!}}Східна
|вид району      = Округи Шрі-Ланки{{!}}Округ
|район      =[[Ампара (округ)|Ампара]]
|вид общини      = Підрозділи окружного секретаріату Шрі-Ланки{{!}}Підрозділ ОС
|община     =[[Каратіву (підрозділ окружного секретаріату)|Каратіву]]
| рік перепису   = 2007
| населення   = 418
}}
'''Грама Ніладхарі Каратіву-04''' (№ '''45B''') — [[Грама Ніладхарі]] підрозділу ОС [[Каратіву (підрозділ окружного секретаріату)|Каратіву]], округ [[Ампара (округ)|Ампара]], [[Східна провінція (Шрі-Ланка)|Східна провінція]], [[Шрі-Ланка]].

== Демографія ==

{| class="wikitable"
! colspan="5"|Населення (2007)<ref>{{citeweb|title=Basic Population Information on Ampara District 2007|url=http://www.statistics.gov.lk/PopHouSat/Preliminary%20Reports%20Special%20Enumeration%202007/Basic%20Population%20Information%20on%20Ampara%20District%202007.pdf|accessdate=15 червня 2019|archive-date=24 вересня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150924120925/http://www.statistics.gov.lk/PopHouSat/Preliminary%20Reports%20Special%20Enumeration%202007/Basic%20Population%20Information%20on%20Ampara%20District%202007.pdf}}</ref>
|-
! Населення !! Чоловіки !! Жінки !! Діти !! Дорослі
|-
| 418 || 208 || 210 || 144 || 274
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Портали|Шрі-Ланка|Географія}}

{{Грама Ніладхарі Каратіву}}

[[Категорія:Грама Ніладхарі підрозділу ОС Каратіву]]

title: Країна

Країна: Шрі-Ланка

Провінція: Східна

Округ: Ампара

Підрозділ ОС: Каратіву


text:
# Нова Котельня
Нова́ Котельня — село в Україні, в Андрушівській міській громаді Бердичівського району Житомирської області. Населення становить 401 осіб.

## Історія
У 1906 році село Котелянської волості Житомирського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 30 верст, від волості 1. Дворів 167, мешканців 1029.

## Населення

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова       | Кількість | Відсоток |
| ---------- | --------- | -------- |
| українська | 395       | 98.5%    |
| російська  | 6         | 1.5%     |
| Усього     | 401       | 100%     |

title: Нова Котельня

wikitext:
{{Село
 | назва           = Нова Котельня
 | область         = [[Житомирська область]]
 | район           = [[Бердичівський район]]
 | громада         = [[Андрушівська міська громада]]
 | код КОАТУУ      = 1820387501
 | населення       = 401
| засновано = до 1906 р.
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 12
 | ref-площа       =
 | щільність       = 33,42
 | поштовий індекс = 13412
 | телефонний код  = 4136
 | координати      =  {{coord|50|5|55|N|28|55|52|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 50 || lat_min = 5 || lat_sec = 55
   | lon_deg = 28 || lon_min = 55 || lon_sec = 52
 | висота          = 223
 | ref-висота      =
 | водойма         = Гуйва
 | адреса          = 13412, Житомирська обл., Андрушівський р-н, с. Нова Котельня, вул. Шевченка, 83
 | облікова картка =
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 }}

'''Нова́ Котельня'''<ref>{{Cite web|url=http://www.etomesto.ru/shubert-map/23-7/|title=Мапа Волинської губернії Шуберта Ф.Ф.|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=|archive-date=3 жовтня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161003112038/http://www.etomesto.ru/shubert-map/23-7/}}</ref> — [[село]] в [[Україна|Україні]], в [[Андрушівська міська громада|Андрушівській міській громаді]] [[Бердичівський район|Бердичівського району]] [[Житомирська область|Житомирської області]]. Населення становить 401 осіб.

== Історія ==
У 1906 році село [[Котелянська волость|Котелянської волості]] [[Житомирський повіт (Волинська губернія)|Житомирського повіту]] [[Волинська губернія|Волинської губернії]]. Відстань від повітового міста 30 верст, від волості 1. Дворів 167, мешканців 1029<ref name="Список населених місць  Волинської губернії. —  Житомир: Волинська губернська типографія, 1906. — 219 с.">{{Cite web |url=http://history.org.ua/LiberUA/SpNasMestVolGub_1906/SpNasMestVolGub_1906.pdf |title=Список населених місць Волинської губернії. — Житомир: Волинська губернська типографія, 1906. — 219 с. |accessdate=26 травня 2019 |archive-date=14 грудня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171214071800/http://history.org.ua/LiberUA/SpNasMestVolGub_1906/SpNasMestVolGub_1906.pdf }}</ref>.

== Населення ==

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]]{{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="wikitable sortable"
!Мова
!Кількість
!Відсоток
|-
|[[Українська мова|українська]]
|395
|98.5%
|-
|[[Російська мова|російська]]
|6
|1.5%
|- class="sortbottom"
!Усього
|401
|100%
|}

== Див. також ==
* [[Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Житомирська область)]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
# Адміністративно-територіальний устрій Житомирщини 1795—2006 Довідник. — Житомир: Волинь, 2007—620 с. --  ISBN 966—690 –090 — 4
# Список населених місць  Волинскої губернії. —  Житомир: Волинська губернська типографія, 1906. —- 219 с.

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/zhitomirskaja/17079 Погода в селі Нова Котельня] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111219132433/http://weather.in.ua/ua/zhitomirskaja/17079 |date=19 грудня 2011 }}
{{Zhytomyr-obl-stub}}
{{Андрушівська міська громада}}
{{Бердичівський район}}

[[Категорія:Села Житомирської області]]

title: село Нова Котельня

Країна: Україна

Область: Житомирська область

Район: Бердичівський район

Тер. громада: Андрушівська міська громада

title: Основні дані

Площа: 12 км²

Густота населення: 33,42 осіб/км²

title: Географічні дані

Водойми: Гуйва

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Нова Котельня


text:
# Стеликов Анатолій Іванович
Анатолій Іванович Стеликов (2 жовтня 1937, село Ходоровка, тепер Горецького району Могильовської області, Білорусь) — радянський і російський державний діяч, голова виконавчого комітету Калузької обласної ради народних депутатів. Народний депутат РРФСР (потім Росії) в 1990—1993 роках, входив конституційної комісії.

## Життєпис
Народився в селянській родині. Батько загинув під час німецько-радянської війни.
У 1954 році Анатолій Стеликов закінчив середню школу в Горецькому районі Могильовської області. З 1954 по 1955 рік — колгоспник колгоспу села Ходоровка Горецького району: працював на тракторі «ХТЗ-37» та на будівництві колгоспної тваринницької ферми.
У 1955—1960 роках — студент Білоруської державної сільськогосподарської академії в місті Горки Могильовської області, здобув спеціальність інженера-землевпорядника.
З 1960 року — інженер-землеупорядник відділу землеустрою Калузького обласного управління сільського господарства.
У 1961—1962 роках працював старшим інженером з районного планування, начальником відділу інженерних досліджень Калузького проєктного інституту. У 1962—1963 роках очолював групу відділу генплану та планування, був старшим інженером відділу підготовки проєктів інституту «Калугапромпроєкт». Член КПРС.
У 1967 році закінчив вечірній факультет Калузької філії Московського вищого технічного училища імені Баумана за спеціальністю «інженер-конструктор радіоелектронної апаратури».
З листопада 1968 року працював старшим техніком-конструктором, інженером-конструктором, старшим інженером-конструктором окремого конструкторського бюро, був заступником голови, а згодом і головою профкому Калузького електромеханічного заводу. З 1975 по грудень 1976 року — секретар партійного комітету Калузького електромеханічного заводу.
У грудні 1976—1983 роках — 2-й секретар, 1-й секретар Сухиницького районного комітету КПРС Калузької області.
У 1983—1989 роках — завідувач відділу організаційно-партійної роботи Калузького обласного комітету КПРС; секретар Калузького обласного комітету КПРС.
30 березня 1989 — вересень 1991 року — голова виконавчого комітету Калузької обласної ради народних депутатів.
25 серпня — 25 вересня 1991 року — в.о. голова адміністрації Калузької області.
У 1991—2000 роках працював у сільському господарстві Калузької області. З 1993 року був генеральним директором Калузької філії компанії «Російське насіння». У вересні 1996 року очолив Калузький обласний департамент сільського господарства та продовольства. Був одним із організаторів обласної цільової програми «Соціальний розвиток села Калузької області».
У 2000 році призначений керівником адміністрації губернатора Калузької області Анатолія Артамонова, в 2001 році за сумісництвом обійняв посаду заступника Калузького губернатора. Згодом став радником губернатора Калузької області, відповідав за розвиток наставництва в державних та муніципальних органах влади, взаємодію влади з населенням, інвестиційні проєкти Білорусі на території регіону.
Потім — на пенсії.

## Нагороди і звання
- орден «Знак Пошани» (1970)
- медаль «За доблесну працю. В ознаменування 100-річчя з дня народження Володимира Ілліча Леніна» (1970)
- медалі
- Почесна грамота Президії Верховної ради РРФСР
- Почесний громадянин Калузької області (29.11.2012)

title: Стеликов Анатолій Іванович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Стеликов Анатолій Іванович
| оригінал імені       =
| зображення           =
| розмір_зображення    = 200пкс
| дата_народження      =
| місце_народження     =
| дата_смерті          =
| місце_смерті         =
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       = [[білорус]]
| військове звання     =
| партія               = [[КПРС]]
| нагороди             =
}}
{{Однофамільці|Стеликов}}
'''Анатолій Іванович Стеликов''' ({{ДН|2|10|1937}}, село Ходоровка, тепер [[Горецький район|Горецького району]] [[Могильовська область|Могильовської області]], [[Білорусь]]) — [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|радянський]] і [[Російська Федерація|російський]] державний діяч, голова виконавчого комітету Калузької обласної ради народних депутатів. Народний депутат РРФСР (потім Росії) в 1990—1993 роках, входив конституційної комісії.

== Життєпис ==
Народився в селянській родині. Батько загинув під час німецько-радянської війни.

У 1954 році Анатолій Стеликов закінчив середню школу в Горецькому районі Могильовської області. З 1954 по 1955 рік — колгоспник колгоспу села Ходоровка Горецького району: працював на тракторі «ХТЗ-37» та на будівництві колгоспної тваринницької ферми.

У 1955—1960 роках — студент Білоруської державної сільськогосподарської академії в місті Горки Могильовської області, здобув спеціальність інженера-землевпорядника.

З 1960 року — інженер-землеупорядник відділу землеустрою Калузького обласного управління сільського господарства.

У 1961—1962 роках працював старшим інженером з районного планування, начальником відділу інженерних досліджень Калузького проєктного інституту. У 1962—1963 роках очолював групу відділу генплану та планування, був старшим інженером відділу підготовки проєктів інституту «Калугапромпроєкт». Член [[КПРС]].

У 1967 році закінчив вечірній факультет Калузької філії Московського вищого технічного училища імені Баумана за спеціальністю «інженер-конструктор радіоелектронної апаратури».

З листопада 1968 року працював старшим техніком-конструктором, інженером-конструктором, старшим інженером-конструктором окремого конструкторського бюро, був заступником голови, а згодом і головою профкому Калузького електромеханічного заводу. З 1975 по грудень 1976 року — секретар партійного комітету Калузького електромеханічного заводу.

У грудні 1976—1983 роках — 2-й секретар, 1-й секретар Сухиницького районного комітету КПРС Калузької області.

У 1983—1989 роках — завідувач відділу організаційно-партійної роботи Калузького обласного комітету КПРС; секретар Калузького обласного комітету КПРС.

30 березня 1989 — вересень 1991 року — голова виконавчого комітету Калузької обласної ради народних депутатів.

25 серпня — 25 вересня 1991 року — в.о. голова адміністрації Калузької області.

У 1991—2000 роках працював у сільському господарстві Калузької області. З 1993 року був генеральним директором Калузької філії компанії «Російське насіння». У вересні 1996 року очолив Калузький обласний департамент сільського господарства та продовольства. Був одним із організаторів обласної цільової програми «Соціальний розвиток села Калузької області».

У 2000 році призначений керівником адміністрації губернатора Калузької області Анатолія Артамонова, в 2001 році за сумісництвом обійняв посаду заступника Калузького губернатора. Згодом став радником губернатора Калузької області, відповідав за розвиток наставництва в державних та муніципальних органах влади, взаємодію влади з населенням, інвестиційні проєкти Білорусі на території регіону.

Потім — на пенсії.

== Нагороди і звання ==
* [[орден «Знак Пошани»]] (1970)
* [[медаль «В ознаменування 100-річчя з дня народження Володимира Ілліча Леніна»|медаль «За доблесну працю. В ознаменування 100-річчя з дня народження Володимира Ілліча Леніна»]] (1970)
* медалі
* Почесна грамота Президії Верховної ради РРФСР
* Почесний громадянин Калузької області (29.11.2012)

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Правители земли Калужской. Калуга, 2019 {{ref-ru}}

{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Біографії|СРСР}}
[[Категорія:Члени КПРС]]

title: Стеликов Анатолій Іванович

Народився: 2 жовтня 1937 (87 років) · Khodarawkad, Горецький район, Білоруська РСР, СРСР

Країна: СРСР · Росія

Національність: білорус

Діяльність: державний діяч

Партія: КПРС

Нагороди: орден «Знак Пошани» · медаль «В ознаменування 100-річчя з дня народження Володимира Ілліча Леніна»


text:
# Бело Поле (Благоєвградська область)
Бе́ло Поле́ (болг. Бело поле) — село в Благоєвградській області Болгарії. Входить до складу общини Благоєвград.

## Населення
За даними перепису населення 2011 року у селі проживали 613 осіб, з них 607 осіб (99,8%) — болгари.
Розподіл населення за віком у 2011 році:
Динаміка населення:

title: Бело Поле (Благоєвградська область)

wikitext:
{{Otheruses|Бело Поле}}
{{НП Болгарії
 | назва                 = Бело Поле
 | статус                = село
 | місцева_назва         = {{lang-bg|Бело поле}}
 | герб                  =
 | прапор                =
 | зображення            =
 | зображення_підпис     =
 | область               = [[Благоєвградська область]]
 | община                = [[Благоєвград (община)|Благоєвград]]
 | община_кмет           =
 | община_кмет_партія    =
 | кметство              = '''Бело Поле'''
 | кмет                  =
 | кмет_партія           =
 | код_ЕКАТТЕ            = 03664
 | широта                = 42.0317
 | довгота               = 23.0481
 | висота                = 343
 | населення             = 613
 | населення_рік         = 2011
 | населення_джерело     =
 | площа                 =
 | поштові_індекси       = 2709
 | телефонний_код        = 073
 | вебсторінка           =
 | фізична_о             = 4
 | фізична_о_джерело     = <ref name="відстані">Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref>
 | фізична_с             = 77
 | фізична_с_джерело     = <ref name="відстані"/>
}}'''Бе́ло Поле́''' ({{lang-bg|Бело поле}}) — село в [[Благоєвградська область|Благоєвградській області]] [[Болгарія|Болгарії]]. Входить до складу общини [[Благоєвград (община)|Благоєвград]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Болгарії (2011)|перепису населення 2011 року]] у селі проживали {{formatnum:613}} осіб, з них 607 осіб (99,8%) — [[болгари]]<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и самоопределение по етническа принадлежност към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Fdhrysbu?url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|archivedate=05.04.2013|deadurl=no}}</ref>.

Розподіл населення за віком у 2011 році<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и възраст към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Irx9OSLX?url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|archivedate=14.08.2013|deadurl=no}}</ref>:
{{Демографія/розподіл за віком
| макс=54
| всього=613
| 0-4=39
| 5-9=32
| 10-14=20
| 15-19=25
| 20-24=43
| 25-29=54
| 30-34=48
| 35-39=45
| 40-44=39
| 45-49=42
| 50-54=49
| 55-59=38
| 60-64=42
| 65-69=20
| 70-74=32
| 75-79=26
| 80-84=14
| 85+=5
}}

Динаміка населення<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=244&ezik=bul|title=Национален статистически институт. Справка за населението на с. Бело поле, общ. Благоевград, обл. Благоевград|language=болгарською|accessdate=2012-01-23|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IsRQ0Yrr?url=http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=244|archivedate=2013-08-14|deadurl=no}}</ref>:
{{Демографія/Населення Болгарії
|Ширина зображення  = 440
|Максимум шкали     = 700
|Крок більшої шкали = 100
|Крок меншої шкали  = 20
|1934 = 219
|1946 = 190
|1956 = 213
|1965 = 388
|1975 = 564
|1985 = 570
|1992 = 591
|2001 = 603
|2011 = 613
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Благоєвградська область|Благоєвград}}
{{Bulgaria-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Болгарія}}

[[Категорія:Села Благоєвградської області]]

title: Бело Поле · болг. Бело поле

Країна: Болгарія

Область: Благоєвградська область

Община: Благоєвград

Кметство: Бело Поле

title: Відстань

Відстань:
До обласного центру
До Софії

фізична:
4 км
77 км

title: Розташування

Розташування: Бело ПолеБело Поле (Болгарія)


text:
# Понора (притока Горині)
Поно́ра, Поно́рка — річка на Волині, у межах Шепетівського району Хмельницької області. Права притока Горині (басейн Прип'яті).

## Опис
Довжина річки 22 км, площа басейну 93,4 км². Похил річки 1,8 м/км. Річище слабозвивисте. Споруджено кілька ставків.

## Розташування
Понорка бере початок з кількох потічків в околиці села Мокіївці. Тече на північний захід і захід. Впадає до Горині в межах міста Ізяслава.

## Про назву
Назва річки походить від поширеного в Україні географічного терміна понора — округла або видовжена воронкоподібна заглибина, у якій зникають поверхневі води, у тому числі й води річки; яр. В основі нур-/нир-, нор-/нор(а) — старослов. nerti — «ховатися, занурюватися».

title: Понора (притока Горині)

wikitext:
{{Річка
| назва             = Понора, Понорка
| зображення        = Понора.jpg
| зображення_розмір = 240px
| підпис            = Понора в Ізяславі
| довжина           = 22 [[км]]
| висота_витоку     = ~250 [[м]]
| висота_гирла      = ~220 [[м]]
| похил_річки       = 1,8 м/км
| стік              =
| площа_басейну     = 93,4
| витік             = в околиці с. [[Мокіївці]]
| витік_коорд       = {{coord|50|3|41|N|27|3|16|E}}
| гирло             = [[Горинь|Горинь]]
| гирло_коорд       = {{coord|50|7|4.3|N|26|49|4.4|E}}
| басейн            = [[Горинь|Горинь]] → [[Прип'ять]] → [[Дніпро]] → [[Чорне море]]
| країни_басейну    = {{UKR}}
[[Хмельницька область]]
[[Шепетівський район]]
| прирічкові_країни =
| притоки =
| мапа =
| мапа_розмір =
| мапа_підпис =
}}{{Otheruses|Понора}}

'''Поно́ра''', '''Поно́рка''' — [[річка]] на [[Волинь|Волині]], у межах [[Шепетівський район|Шепетівського району]] [[Хмельницька область|Хмельницької області]]. Права притока [[Горинь|Горині]] (басейн [[Прип'ять|Прип'яті]]).

== Опис ==
Довжина річки 22 км, площа басейну 93,4 км². [[Похил річки]] 1,8 м/км. [[Річище]] слабозвивисте. Споруджено кілька ставків.

== Розташування ==
Понорка бере початок з кількох потічків в околиці села [[Мокіївці]]. Тече на північний захід і захід. Впадає до [[Горинь|Горині]] в межах міста [[Ізяслав]]а.

== Про назву ==
Назва річки походить від поширеного в Україні географічного терміна ''понора'' — округла або видовжена воронкоподібна заглибина, у якій зникають поверхневі води, у тому числі й води річки; яр. В основі нур-/нир-, нор-/нор(а) — старослов. ''nerti'' — «ховатися, занурюватися».
{{commonscat|Ponora River}}

== Джерела ==
* [http://shron1.chtyvo.org.ua/Levchenko_SP/Kataloh_richok_Ukrainy.pdf «Каталог річок України»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161221091748/http://shron1.chtyvo.org.ua/Levchenko_SP/Kataloh_richok_Ukrainy.pdf |date=21 грудня 2016 }}. — К. : Видавництво АН УРСР, 1957. — С. 75. — (№ 1176).
* {{SgKP|XIV|443|Ponora}}
* [https://shron1.chtyvo.org.ua/Zheliezniak_Iryna/Slovnyk_hidronimiv_Ukrainy.pdf? Словник гідронімів України] — К.: Наукова думка, 1979. — С. 437

== Посилання ==
{{Портал|Географія}}
* [https://web.archive.org/web/20160324180453/http://vodgosp.km.ua/water-resources.php Водні ресурси Хмельницької області. Басейн річки Дніпро, поз. 22-23] Помилково вказано, що Понора є притокою Припутинки.
* Карти Генерального штабу [http://ucblibrary3.berkeley.edu:8085/x-ussr/100k/M-35-066.jpg М-35-66 (13-35-066) 1987]{{Недоступне посилання|date=квітень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} і [https://web.archive.org/web/20140223010430/http://ucblibrary3.berkeley.edu:8085/x-ussr/100k/M-35-067.jpg М-35-67 (13-35-067) 1987].

{{Горинь}}
{{river-stub}}

[[Категорія:Малі річки України]]
[[Категорія:Річки Хмельницької області]]
[[Категорія:Притоки Горині]]
[[Категорія:Річки басейну Дніпра]]
[[Категорія:Річки Шепетівського району]]
[[Категорія:Річки Ізяславського району]]
[[Категорія:Ізяслав]]

title: 50°05′38″ пн. ш. 27°01′12″ сх. д. / 50.094° пн. ш. 27.02° сх. д.

Витік: в околиці с. Мокіївці

Гирло: Горинь

Басейн: Горинь → Прип'ять → Дніпро → Чорне море

Країни: Україна · Хмельницька область · Шепетівський район

Регіон: Хмельницька область

Довжина: 22 км