text:
# Святенко Тетяна Вікторівна
Тетяна Вікторівна Святенко (нар. 1972, м. Кам'янське, Україна) — український науковець-дослідник, лікар-дерматовенеролог. Доктор медичних наук (2008). Професор Дніпропетровського державного медичного університету. Член Казахстанської асоціації дерматовенерологів та дерматокосметологів та Європейської Академії дерматовенерології. Хедлайнер DERMx SUMMIT та засновниця школи практичної дерматокосметології.

## Життєпис
Тетяна Святенко народилась у місті Кам'янське Дніпропетровської області, Україна.
Член Європейської Академії дерматовенерології.
Заснувала Школу атопії у місті Дніпро.
У 2008 році захистила докторську дисертацію на тему «Комплексне лікування атипових форм червоного плоского лишаю» при Національному медичному університеті ім. О. О. Богомольця, та стала професором кафедри шкірних та венеричних хвороб ДДМА.
Виконує обов'язки Віце-Президента Української Асоціації лікарів дерматовенерологів і косметологів.
Працювала Експертом МОЗ за спеціальностями «Дерматовенерологія», «Дитяча дерматовенерологія».
У 2018 році стала авторкою ідеї та співавтором двох дитячих книжок «Михлик їде на море» та «Рукавичка для носа» видавництва «Каламар», присвячених догляду за шкірою дітей у формі дитячих казок.
Стала доповідачем з України на конгресі Американської Академії дерматовенерології.
У 2021 році Святенко була однією із розробників European practical algorithm to inform clinical decision making in the topical treatment of atopic dermatitis.

## Наукові інтереси
Святенко є автором атласу з шкірних та венеричних хвороб, виданого українською та англійською.
Веде колонку медичного редактора на сайті «Обозреватель» та у журналі «Vogue Ukraine» з метою популяризації доказової медицини.

## Нагороди
- У 2018 році була лауреатом премії Stella International Beauty Awards у номінації «Персона року» категорії Medicine Experts.[15][16]

## Публікації
Тетяна Святенко є автором понад 485 наукових праць.

title: Святенко Тетяна Вікторівна

wikitext:
{{Науковець
|ім'я = Тетяна Вікторівна Святенко
|зображення = Т._В._Святенко.jpg
|дата народження = 1972
|місце народження = Кам'янське
|громадянство = {{UKR}}
|галузь = дерматологія, венерологія
|заклад = [[Дніпровський державний медичний університет]]
|ступінь = [[Доктор наук]]
|членство = Європейська Академія дерматовенерології, Казахстанська асоціація дерматовенерологів та дерматокосметологів
}}

'''Тетяна Вікторівна''' '''Святенко''' (нар. 1972, м. [[Кам'янське]], [[Україна]]) — український науковець-дослідник, лікар-дерматовенеролог. [[Доктор наук|Доктор медичних наук]] (2008). Професор [[Дніпровський державний медичний університет|Дніпропетровського державного медичного університету]]. Член Казахстанської асоціації дерматовенерологів та дерматокосметологів та Європейської Академії дерматовенерології. Хедлайнер DERMx SUMMIT та засновниця школи практичної дерматокосметології.<ref>{{Cite web|title=Татьяна Святенко: "Чтобы отсрочить старость, излучайте спокойствие"|url=https://www.segodnya.ua/interview/tatyana-svyatenko-chtob-otsrochit-starost-izluchayte-spokoystvie-1251874.html|website=www.segodnya.ua|accessdate=2021-08-30|language=ru|archive-date=30 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210830142251/https://www.segodnya.ua/interview/tatyana-svyatenko-chtob-otsrochit-starost-izluchayte-spokoystvie-1251874.html}}</ref><ref>{{Cite web|title=Прямой эфир 08.09.2020г. В гостях - Татьяна Святенко, профессор, доктор медицинских наук, врач дерматовенеролог.|url=https://reporter.ua/articles/prjamojj-ehfir-08092020g|website=reporter.ua|accessdate=2021-08-30|language=ru|archive-date=30 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210830145255/https://reporter.ua/articles/prjamojj-ehfir-08092020g}}</ref>

== Життєпис ==
Тетяна Святенко народилась у місті Кам'янське [[Дніпропетровська область|Дніпропетровської області,]] Україна.

Член Європейської Академії дерматовенерології.<ref>{{Cite web|title=Як доглядати за шкірою взимку. П’ять правил, про які ви не знали|url=https://health.nv.ua/ukr/lifehacks/yak-doglyadati-za-shkiroyu-vzimku-50058478.html|website=health.nv.ua|accessdate=2021-08-30|language=uk}}</ref>

Заснувала Школу [[Атопічний дерматит|атопії]] у місті Дніпро.<ref>{{Cite web|title=В Днепропетровске откроется школа для больных дерматитом|url=https://gorod.dp.ua/news/63221|website=Gorod.dp.ua|accessdate=2021-08-30|archive-date=30 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210830142251/https://gorod.dp.ua/news/63221}}</ref>

У 2008 році захистила докторську дисертацію на тему «Комплексне лікування атипових форм червоного плоского лишаю» при [[Національний медичний університет імені О. О. Богомольця|Національному медичному університеті ім. О. О. Богомольця]], та стала професором кафедри шкірних та венеричних хвороб [[Дніпровський державний медичний університет|ДДМА]].

Виконує обов'язки Віце-Президента Української Асоціації лікарів дерматовенерологів і косметологів.<ref>{{Cite web|title=Експерти МОЗ за фахом "Дерматовенерологія. Дитяча дерматовенерологія" та "Алергологія" беруть участь в інноваційній науково-практичній конференції "Точки Дотику в дерматології та алергології" :: ЕЛЕКТРОННА ОХОРОНА ЗДОРОВ`Я|url=https://uozter.gov.ua/ua/news-1-0-1190-eksperti-moz-za-fahom-dermatovenerologiya-dityacha-dermatovenerologiya-ta-alergologiya-berut-uchast-v-innovaciyniy-naukovo-praktichniy-konferencii-tochki-dotiku-v-dermatologii-ta-alergologii|website=uozter.gov.ua|accessdate=2021-08-30|archive-date=30 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210830142605/https://uozter.gov.ua/ua/news-1-0-1190-eksperti-moz-za-fahom-dermatovenerologiya-dityacha-dermatovenerologiya-ta-alergologiya-berut-uchast-v-innovaciyniy-naukovo-praktichniy-konferencii-tochki-dotiku-v-dermatologii-ta-alergologii}}</ref>

Працювала Експертом [[Міністерство охорони здоров'я України|МОЗ]] за спеціальностями «Дерматовенерологія», «Дитяча дерматовенерологія».<ref>{{Cite web|title=Групи експертів|url=http://moz.gov.ua/grupi-ekspertiv|website=moz.gov.ua|accessdate=2021-08-30|language=uk|archive-date=14 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210814071836/https://moz.gov.ua/grupi-ekspertiv}}</ref>

У 2018 році стала авторкою ідеї та співавтором двох дитячих книжок «''Михлик їде на море''» та «''Рукавичка для носа''» видавництва «<nowiki/>[[Каламар (видавництво)|Каламар]]<nowiki/>», присвячених догляду за шкірою дітей у формі дитячих казок.<ref>{{Cite web|title=Книга «Рукавичка для носа» – Оксана Кротюк – Купити в Україні {{!}} Книжкове видавництво «Каламар» {{!}} Книжкове видавництво «Каламар»|url=https://kalamar.ua/product/rukavychka-dlya-nosa/#book-6%C2%A0%20https://kalamar.ua/ru/tatjana-svjatenko-o-detskih-knigah/|website=kalamar.ua|accessdate=2021-08-30|archive-date=30 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210830142747/https://kalamar.ua/product/rukavychka-dlya-nosa/#book-6%C2%A0%20https://kalamar.ua/ru/tatjana-svjatenko-o-detskih-knigah/}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210830142747/https://kalamar.ua/product/rukavychka-dlya-nosa/#book-6%C2%A0%20https://kalamar.ua/ru/tatjana-svjatenko-o-detskih-knigah/ |date=2021-08-30 }}</ref><ref>{{Cite web|title=Татьяна Святенко о детских книгах {{!}} Книжное издательство «Каламар»|url=https://kalamar.ua/ru/tatjana-svjatenko-o-detskih-knigah/|website=kalamar.ua|date=2018-10-25|accessdate=2021-08-30|language=ru-RU|archive-date=30 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210830142747/https://kalamar.ua/ru/tatjana-svjatenko-o-detskih-knigah/}}</ref>

Стала доповідачем з України на конгресі Американської Академії дерматовенерології.<ref>{{Cite web|title=Тетяна Святенко: "Щоб відстрочити старість, випромінюйте спокій"|url=https://www.segodnya.ua/ua/interview/tatyana-svyatenko-chtob-otsrochit-starost-izluchayte-spokoystvie-1251874.html|website=www.segodnya.ua|accessdate=2021-08-30|language=uk|archive-date=30 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210830142745/https://www.segodnya.ua/ua/interview/tatyana-svyatenko-chtob-otsrochit-starost-izluchayte-spokoystvie-1251874.html}}</ref>

У 2021 році Святенко була однією із розробників ''European practical algorithm to inform clinical decision making in the topical treatment of atopic dermatitis''.<ref>{{Cite news|title=Practical algorithm to inform clinical decision-making in the topical treatment of atopic dermatitis|first3=Maryna|first9=Tetyana V.|last8=Reda|first8=Ashraf|last7=Nitochko|first7=Oleg|last6=Namazova-Baranova|first6=Leyla|last5=Murashkin|first5=Nikolay N.|last4=Dou|first4=Xia|last3=Anfilova|last2=Adaskevich|url=https://onlinelibrary.wiley.com/doi/abs/10.1111/1346-8138.15921|first2=Uladzimir|last=Luger|first=Thomas|language=en|issue=8|volume=48|pages=1139–1148|doi=10.1111/1346-8138.15921|issn=1346-8138|accessdate=2021-08-30|date=2021|work=The Journal of Dermatology|last9=Svyatenko|archive-date=30 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210830142745/https://onlinelibrary.wiley.com/doi/abs/10.1111/1346-8138.15921}}</ref>

== Наукові інтереси ==

Святенко є автором атласу з шкірних та венеричних хвороб, виданого українською та англійською.<ref>{{Cite web|title=Профессор из Днепра стала автором уникального справочника для студентов-медиков|url=https://dv-gazeta.info/dneprnews/professor-iz-dnepra-stala-avtorom-unikalnogo-spravochnika-dlya-studentov-medikov.html/|website=dv-gazeta.info|accessdate=2021-08-30|language=ru|archive-date=30 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210830143042/https://dv-gazeta.info/dneprnews/professor-iz-dnepra-stala-avtorom-unikalnogo-spravochnika-dlya-studentov-medikov.html}}</ref>

Веде колонку медичного редактора на сайті «[[Обозреватель]]» та у журналі «Vogue Ukraine» з метою популяризації [[Доказова медицина|доказової медицини.]]<ref>{{Cite web|title=Татьяна Святенко - новости сегодня, биография, фото, видео, история жизни|url=https://www.obozrevatel.com/person/tatyana-svyatenko.htm|website=OBOZREVATEL|accessdate=2021-08-30|language=ru|archive-date=30 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210830143036/https://www.obozrevatel.com/person/tatyana-svyatenko.htm}}</ref><ref>{{Cite web|title=Лектори: Святенко Тетяна Вікторівна|url=https://shdm.school/lecturers/materials/3969|website=shdm.school|accessdate=2021-08-30|language=en|archive-date=30 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210830143036/https://shdm.school/lecturers/materials/3969}}</ref><ref>{{Cite web|title=Люди в крапинку: как лечить акне летом|url=https://vogue.ua/article/beauty/kozha/lyudi-v-krapinku-kak-lechit-akne-letom.html|website=Vogue UA|accessdate=2021-08-30|last=Vogue.ua|archive-date=30 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210830143038/https://vogue.ua/article/beauty/kozha/lyudi-v-krapinku-kak-lechit-akne-letom.html}}</ref>

== Нагороди ==
* У 2018 році була лауреатом премії Stella International Beauty Awards у номінації «Персона року» категорії Medicine Experts.<ref>{{Cite web|title=Татьяна Святенко: я - фанат дерматологии и ни на что бы ее не променяла|url=https://salonmarketing.pro/blog/tatyana-svyatenko-ya-fanat-dermatologii.html|website=salonmarketing.pro|accessdate=2021-08-30|language=ru|archive-date=30 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210830143202/https://salonmarketing.pro/blog/tatyana-svyatenko-ya-fanat-dermatologii.html}}</ref><ref>{{Cite web|title=Тетяна Святенко: «З української дерматології зникає власне дерматологія»|url=https://health-ua.com/article/40921-tetyana-svyatenko-zukransko-dermatolog-znika-vlasne-dermatologya|website=health-ua.com|accessdate=2021-08-30|language=ua|archive-date=30 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210830143158/https://health-ua.com/article/40921-tetyana-svyatenko-zukransko-dermatolog-znika-vlasne-dermatologya}}</ref>

== Публікації ==
Тетяна Святенко є автором понад 485 наукових праць.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Facebook|id=tetyana.svyatenko}}

{{Instagram|id=svyatenkotetyana}}

[https://derma.school/ Сайт школи практичної дерматокосметології професора Святенко] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210830143448/https://derma.school/ |date=30 серпня 2021 }}

[[Категорія:Українські дерматологи]]
[[Категорія:Доктори медичних наук України]]

title: Тетяна Вікторівна Святенко

Народилася: 1972 · Кам'янське

Галузь: дерматологія, венерологія

Науковий ступінь: Доктор наук


text:
# Діденко Олег Миколайович
Олег Миколайович Діденко (нар. 8 травня 1980, м. Снятин, Івано-Франківська область) — голова Центральної виборчої комісії з 4 жовтня 2019 року. Заслужений юрист України (2017).

## Освіта
У 2002 році закінчив юридичний факультет Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича. У 2019 році з відзнакою закінчив Інститут публічного управління та адміністрування Національної академії державного управління при Президентові України (магістр). Аспірант докторантури та аспірантури Національної академії внутрішніх справ (з 2018).
У 2018 році пройшов міжнародне стажування щодо забезпечення ефективного розслідування випадків фальсифікації на виборах та їх запобігання (European Center of Electoral Support, Італія).

## Трудова діяльність
З 2003 по 2014 рік працював помічником-консультантом народних депутатів України, в тому числі — на постійній основі.
У 2007 році працював у Центральному виконавчому комітеті Народного Союзу «Наша Україна» на посадах юрисконсульта та першого заступника керівника Юридичного департаменту.
У 2007–2009 та 2010 роках — виконавчий директор ТОВ "Правнича група «Колегіум».
З 2008 року займався приватною юридичною практикою.
У 2012 році отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Під час виборчих процесів з виборів народних депутатів України 2007 та 2012 років — уповноважена особа Політичної партії «Наша Україна» в загальнодержавному багатомандатному виборчому окрузі.
У квітні 2014 року призначений членом Центральної виборчої комісії.
13 вересня 2019 року звільнений з посади члена ЦВК, а 4 жовтня 2019 року повторно призначений її членом, того ж дня обраний головою комісії.

wikiname: ukwiki

title: Діденко Олег Миколайович

in_language: uk

wikitext:
{{Однофамільці|Діденко}}
{{Особа}}
'''Олег Миколайович Діденко''' ({{н}} {{Дата народження|8|5|1980}}, м. [[Снятин]], [[Івано-Франківська область]]) — [[Голова Центральної виборчої комісії України|голова]] [[Центральна виборча комісія|Центральної виборчої комісії]]<ref>[https://www.pravda.com.ua/news/2019/10/4/7228108/ Рада затвердила новий склад ЦВК від Зеленського] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191004231715/https://www.pravda.com.ua/news/2019/10/4/7228108/ |date=4 жовтня 2019 }} ''[[Українська правда]]'' (4 жовтня 2019)</ref> з 4 жовтня 2019 року. [[Заслужений юрист України]] ([[2017]]).<ref>{{Cite web |url=https://www.president.gov.ua/documents/2512017-22438 |title=УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ № 251/2017 Про відзначення державними нагородами України з нагоди Дня незалежності України |accessdate=3 січня 2019 |archive-date=4 січня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190104021529/https://www.president.gov.ua/documents/2512017-22438 }}</ref>

== Освіта ==
У [[2002]] році закінчив [[Юридичний факультет Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича|юридичний факультет]] [[Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича|Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича]]. У [[2019]] році з відзнакою закінчив Інститут публічного управління та адміністрування [[Національна академія державного управління при Президентові України|Національної академії державного управління при Президентові України]] (магістр). Аспірант докторантури та аспірантури [[Національна академія внутрішніх справ|Національної академії внутрішніх справ]] (з [[2018]]).

У [[2018]] році пройшов міжнародне стажування щодо забезпечення ефективного розслідування випадків фальсифікації на виборах та їх запобігання (European Center of Electoral Support, [[Італія]]).

== Трудова діяльність ==
З [[2003]] по [[2014]] рік працював [[Помічник-консультант народного депутата України|помічником-консультантом]] [[Народний депутат України|народних депутатів України]], в тому числі — на постійній основі.

У [[2007]] році працював у Центральному виконавчому комітеті [[Наша Україна|Народного Союзу «Наша Україна»]] на посадах юрисконсульта та першого заступника керівника Юридичного департаменту.

У [[2007]]–[[2009]] та [[2010]] роках — виконавчий директор ТОВ "Правнича група «Колегіум».

З [[2008]] року займався приватною юридичною практикою.

У [[2012]] році отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Під час виборчих процесів з виборів народних депутатів України [[Парламентські вибори в Україні 2007|2007]] та [[Парламентські вибори в Україні 2012|2012]] років — уповноважена особа Політичної партії «Наша Україна» в загальнодержавному багатомандатному виборчому окрузі.

У квітні [[2014]] року призначений членом Центральної виборчої комісії.

13 вересня 2019 року звільнений з посади члена ЦВК, а 4 жовтня 2019 року повторно призначений її членом, того ж дня обраний головою комісії.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://www.depo.ua/ukr/politics/shcho-vidomo-pro-novikh-chleniv-tsvk-zaproponovanikh-zelenskim-201910031039290 Що відомо про нових членів ЦВК, запропонованих Зеленським] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191004042604/https://www.depo.ua/ukr/politics/shcho-vidomo-pro-novikh-chleniv-tsvk-zaproponovanikh-zelenskim-201910031039290 |date=4 жовтня 2019 }} ''Depo.ua'' (3 жовтня 2019)

== Посилання ==
* [https://www.cvk.gov.ua/sklad_cvk/didenko-oleg-mikolayovich.html Офіційний сайт ЦВК] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211227095439/https://cvk.gov.ua/sklad_cvk/didenko-oleg-mikolayovich.html |date=27 грудня 2021 }}
{{start box}}
{{succession box|титул=[[File:Емблема Центральної виборчої комісії України (2025, cropped).png|47px]]
[[Голова Центральної виборчої комісії України]]|попередник=[[Сліпачук Тетяна Володимирівна|Тетяна Сліпачук]]
[[2018]]–[[2019]]|наступник=''Нині на посаді''|роки='''З [[4 жовтня]] [[2019]] року'''}}
{{end box}}
{{Голови ЦВК}}

[[Категорія:Чинні Члени Центральної виборчої комісії України]]
[[Категорія:Заслужені юристи України]]
[[Категорія:Уродженці Снятина]]
[[Категорія:Випускники Чернівецького університету]]
[[Категорія:Випускники Національної академії державного управління при Президентові України]]
[[Категорія:Правники XXI століття]]
[[Категорія:Помічники народних депутатів України]]

title: Діденко Олег Миколайович

Народився: 8 травня 1980 (45 років) · Снятин, Івано-Франківська область, Українська РСР, СРСР

Країна: Україна

Діяльність: адвокат, правник

Alma mater: ЧНУ імені Юрія Федьковича

Заклад: Центральна виборча комісія України

Нагороди: Заслужений юрист України


text:
# Юган Рісінг
Юган Классон Рісінг (швед. Johan Classon Risingh; 1617, Рісінге, Естергетланде — 1671, Стокгольм) — останній губернатор Нової Швеції.
Закінчивши гімназію в Лінчепінгу, Рісінг продовжив освіту в Уппсальському і Лейденському університетах, після чого завдяки допомозі уряду зміг здійснити тривалу поїздку по Європі, в ході якої вивчав торгівлю. В 1651-1653 рр. він обіймав посаду секретаря новоствореної Комерц-колегії. На цій посаді Рісінг залишався до 1653 року. Заслуживши до цього часу серйозний авторитет у галузі економіки і торгівлі, він написав перший в історії Швеції підручник з ним. Отримавши на початку 1654 року дворянське звання, він відбув у Нову Швецію.
Його першим указом на посаді губернатора, відданим ще до висадки на сушу, було захоплення форту Казимира, спорудженого голландцями в загрозливій близькості від шведського форту Крістіна. Голландські поселенці здалися без бою, і на нетривалий час в житті колонії завдяки енергійним діям Рісінга настало пожвавлення. Однак незабаром голландський губернатор Петер Стейвесант висадився біля стін форту Крістіни і після нетривалої облоги змусив шведів капітулювати. Рісінг разом з іншими поселенцями, які не побажали перейти в голландське підданство, повернувся в Європу. Він помер у бідності в Стокгольмі в 1672 році.
Звіти, підготовлені Рісінгом на посаді губернатора, є цінним джерелом історичних відомостей про Нову Швецію періоду його управління.

title: Юган Рісінг

wikitext:
{{Особа}}
'''Юган Классон Рісінг''' ({{Lang-sv|Johan Classon Risingh}}; [[1617]], Рісінге, [[Естерйотланд (ландскап)|Естергетланде]] — {{Дата смерті|||1671}}, [[Стокгольм]]) — останній губернатор [[Нова Швеція|Нової Швеції]].

Закінчивши гімназію в [[Лінчепінг|Лінчепінгу]], Рісінг продовжив освіту в [[Уппсальський університет|Уппсальському]] і [[Лейденський університет|Лейденському]] університетах, після чого завдяки допомозі уряду зміг здійснити тривалу поїздку по Європі, в ході якої вивчав торгівлю. В 1651-1653 рр. він обіймав посаду секретаря новоствореної Комерц-колегії. На цій посаді Рісінг залишався до 1653 року. Заслуживши до цього часу серйозний авторитет у галузі економіки і торгівлі, він написав перший в історії Швеції підручник з ним. Отримавши на початку 1654 року дворянське звання, він відбув у Нову Швецію.

Його першим указом на посаді губернатора, відданим ще до висадки на сушу, було захоплення форту Казимира, спорудженого [[Нові Нідерланди|голландцями]] в загрозливій близькості від шведського форту Крістіна. Голландські поселенці здалися без бою, і на нетривалий час в житті колонії завдяки енергійним діям Рісінга настало пожвавлення. Однак незабаром голландський губернатор [[Пітер Стаувесант|Петер Стейвесант]] висадився біля стін форту Крістіни і після нетривалої облоги змусив шведів капітулювати. Рісінг разом з іншими поселенцями, які не побажали перейти в голландське підданство, повернувся в Європу. Він помер у бідності в Стокгольмі в 1672 році.

Звіти, підготовлені Рісінгом на посаді губернатора, є цінним джерелом історичних відомостей про Нову Швецію періоду його управління.<ref>''Narratives of Early Pennsylvania, West New Jersey and Delaware 1630—1707'' (edited by Albert Cook Myers. Charles Scribner’s Sons, 1912) https://www.questia.com/PM.qst?a=o&d=6006573 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120626032129/http://www.questia.com/PM.qst?a=o&d=6006573 |date=26 червня 2012 }}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Рісінг Юган}}
{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Померли у Стокгольмі]]

title: Юган Рісінг

Народився: 1617 або 1616 · Лінчепінг, Естерйотланд, Швеція

Помер: квітень 1672 · Стокгольм, Швеція

Країна: Швеція

Діяльність: економіст, політик

Батько: Claudius Botvidid

Брати, сестри: Botvidus Risingiusd


text:
# Ліхтарна акула
Акула-диявол, або ліхтарна акула (Etmopterus) — рід акул родини Ліхтарні акули. Має 37 видів. Інша назва «чорна колюча акула».

## Опис
Загальна довжина представників цього роду коливається від 30 до 50 см. За своєю будовою є типовим родом родини ліхтарних акул. Морда сплощена, а її кінчик дещо піднятий догори. Особливістю цих акул є наявність шипів біля основи спинних плавців. Задній плавець на спині та шип біля нього більші за передні. Грудні плавці маленькі, трикутної форми, закруглені на кінці. Анальний плавець відсутній. Забарвлення тіла однотонне (знизу та зверху) від жовто-чорно та суто чорного кольору.

## Спосіб життя
Полюбляють середні та значні глибини — від 100 до 2000 м. Доволі активні хижаки. Живляться глибоководними кальмарами та ракоподібними, а також костистими рибами.
Це яйцеживородні акули. Самиця народжує до 20 акуленят.

## Розповсюдження
Зустрічаються у Тихому, Індійському та Атлантичному океанах.

## Види
- Etmopterus baxteri (Garrick), 1957
- Etmopterus bigelowi (Shirai & Tachikawa), 1993
- Etmopterus brachyurus (Smith & Radcliffe), 1912
- Etmopterus bullisi (Bigelow & Schroeder), 1957
- Etmopterus burgessi (Schaaf-Da Silva & Ebert), 2006
- Etmopterus carteri (S.Springer & G.H.Burgess), 1985
- Etmopterus caudistigmus (Last, G.H.Burgess & Séret), 2002
- Etmopterus compagnoi Fricke & Koch, 1990
- Etmopterus decacuspidatus  (W.L.Y.Chan), 1966
- Etmopterus dianthus (Last, G.H.Burgess & Séret), 2002
- Etmopterus dislineatus (Last, G.H.Burgess & Séret), 2002
- Etmopterus evansi (Last, G.H.Burgess & Séret), 2002
- Etmopterus fusus (Last, G.H.Burgess & Séret), 2002
- Etmopterus gracilispinis (G.Krefft), 1968
- Etmopterus granulosus (Gunther), 1880
- Etmopterus hillianus (Poey), 1861
- Etmopterus joungi (Knuckey, Ebert & G.H.Burgess), 2011
- Etmopterus litvinovi (Parin & Kotlyar), 1990
- Etmopterus lucifer (D.S.Jordan & Snyder), 1902
- Etmopterus molleri (Whitley), 1939
- Etmopterus perryi (S.Springer & G.H.Burgess), 198)
- Etmopterus polli (Bigelow, Schroeder & S.Springer), 1953
- Etmopterus princeps (Collett), 1904
- Etmopterus pseudosqualiolus (Last, G.H.Burgess & Séret), 2002
- Etmopterus pusillus  (R.T.Lowe), 1839
- Etmopterus pycnolepis (Kotlyar), 1990
- Etmopterus robinsi (Schofield & G.H.Burgess), 1997
- Etmopterus schultzi (Bigelow, Schroeder & S.Springer), 1953
- Etmopterus sculptus (Ebert, Compagno & De Vries), 2011
- Etmopterus sentosus (Bass, D'Aubrey & Kistnasamy), 1976
- Etmopterus spinax (Linnaeus), 1758
- Etmopterus splendidus (Ka.Yano), 1988
- Etmopterus tasmaniensis (Myagkov & N.A.Pavlov), 1986
- Etmopterus unicolor (Engelhardt), 1912
- Etmopterus viator (Straube), 2011
- Etmopterus villosus (C.H.Gilbert), 1905
- Etmopterus virens (Bigelow, Schroeder & S.Springer), 1953

title: Ліхтарна акула

wikitext:
{{Taxobox
| name = Ліхтарна акула
| image = Etmopterus lucif.JPG
| image_width = 270px
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| subregnum = [[Справжні багатоклітинні (підцарство)|Справжні багатоклітинні]] (Eumetazoa)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| subphylum = [[Черепні]] (Craniata)
| subphylum2 = [[Хребетні]] (Vertebrata)
| superclassis = [[Щелепні]] (Gnathostomata)
| classis = [[Хрящові риби]] (Chondrichthyes)
| subclassis = [[Пластинозяброві]] (Elasmobranchii)
| superordo = [[Акули]] (Selachimorpha)
| ordo = [[Катраноподібні]] (Squaliformes)
| familia = '''[[Ліхтарні акули]]''' (Etmopteridae)
| familia_authority =
| genus = '''Ліхтарна акула''' (''Etmopterus'')
| genus_authority = Rafinesque, 1810
|wikispecies=Etmopterus
|commons=Etmopterus
|itis=160654
|ncbi=335011
}}
'''Акула-диявол'''<ref>{{книга |автор=[[Маркевич Олександр Прокопович|Маркевич, О. П.]] |заголовок=Номенклатура // Маркевич О. П., [[Татарко Костянтин Іларіонович|Татарко К. І.]] Російсько-українсько-латинський зоологічний словник |місце=Київ |видавництво=Наук. думка |рік=1983 |сторінки=145 |посилання=}}</ref>, або ліхтарна акула (''Etmopterus'') — [[Рід (біологія)|рід]] акул [[Родина (біологія)|родини]] [[Ліхтарні акули]]. Має 37 видів. Інша назва «чорна колюча акула».

== Опис ==
Загальна довжина представників цього роду коливається від 30 до 50 см. За своєю будовою є типовим родом родини [[Ліхтарні акули|ліхтарних акул]]. Морда сплощена, а її кінчик дещо піднятий догори. Особливістю цих акул є наявність шипів біля основи спинних плавців. Задній плавець на спині та шип біля нього більші за передні. Грудні плавці маленькі, трикутної форми, закруглені на кінці. Анальний плавець відсутній. Забарвлення тіла однотонне (знизу та зверху) від жовто-чорно та суто чорного кольору.

== Спосіб життя ==
Полюбляють середні та значні глибини — від 100 до 2000 м. Доволі активні хижаки. Живляться глибоководними кальмарами та ракоподібними, а також костистими рибами.

Це яйцеживородні акули. Самиця народжує до 20 акуленят.

== Розповсюдження ==
Зустрічаються у Тихому, Індійському та Атлантичному океанах.

== Види ==
* ''[[Etmopterus baxteri]]'' (Garrick), 1957
* ''[[Etmopterus bigelowi]]'' (Shirai & Tachikawa), 1993
* ''[[Etmopterus brachyurus]]'' (Smith & Radcliffe), 1912
* ''[[Etmopterus bullisi]]'' (Bigelow & Schroeder), 1957
* ''[[Etmopterus burgessi]]'' (Schaaf-Da Silva & Ebert), 2006
* ''[[Etmopterus carteri]]'' (S.Springer & G.H.Burgess), 1985
* ''[[Etmopterus caudistigmus]]'' (Last, G.H.Burgess & Séret), 2002
* ''[[Etmopterus compagnoi]]'' Fricke & Koch, 1990
* ''[[Etmopterus decacuspidatus ]]'' (W.L.Y.Chan), 1966
* ''[[Etmopterus dianthus]]'' (Last, G.H.Burgess & Séret), 2002
* ''[[Etmopterus dislineatus]]'' (Last, G.H.Burgess & Séret), 2002
* ''[[Etmopterus evansi]]'' (Last, G.H.Burgess & Séret), 2002
* ''[[Etmopterus fusus]]'' (Last, G.H.Burgess & Séret), 2002
* ''[[Etmopterus gracilispinis]]'' (G.Krefft), 1968
* ''[[Etmopterus granulosus]]'' (Gunther), 1880
* ''[[Etmopterus hillianus]]'' (Poey), 1861
* ''[[Etmopterus joungi]]'' (Knuckey, Ebert & G.H.Burgess), 2011
* ''[[Etmopterus litvinovi]]'' (Parin & Kotlyar), 1990
* ''[[Etmopterus lucifer]]'' (D.S.Jordan & Snyder), 1902
* ''[[Etmopterus molleri]]'' (Whitley), 1939
* ''[[Etmopterus perryi]]'' (S.Springer & G.H.Burgess), 198)
* ''[[Etmopterus polli]]'' (Bigelow, Schroeder & S.Springer), 1953
* ''[[Etmopterus princeps]]'' (Collett), 1904
* ''[[Etmopterus pseudosqualiolus]]'' (Last, G.H.Burgess & Séret), 2002
* ''[[Etmopterus pusillus ]]'' (R.T.Lowe), 1839
* ''[[Etmopterus pycnolepis]]'' (Kotlyar), 1990
* ''[[Etmopterus robinsi]]'' (Schofield & G.H.Burgess), 1997
* ''[[Etmopterus schultzi]]'' (Bigelow, Schroeder & S.Springer), 1953
* ''[[Etmopterus sculptus]]'' (Ebert, Compagno & De Vries), 2011
* ''[[Etmopterus sentosus]]'' (Bass, D'Aubrey & Kistnasamy), 1976
* ''[[Etmopterus spinax]]'' (Linnaeus), 1758
* ''[[Etmopterus splendidus]]'' (Ka.Yano), 1988
* ''[[Etmopterus tasmaniensis]]'' (Myagkov & N.A.Pavlov), 1986
* ''[[Etmopterus unicolor]]'' (Engelhardt), 1912
* ''[[Etmopterus viator]]'' (Straube), 2011
* ''[[Etmopterus villosus]]'' (C.H.Gilbert), 1905
* ''[[Etmopterus virens]]'' (Bigelow, Schroeder & S.Springer), 1953

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* https://web.archive.org/web/20080111034132/http://www.calacademy.org/research/ichthyology/catalog/
* Compagno, Leonard J.V. 1. Hexanchiformes to Lamniformes // FAO species catalogue. — Rome: Food and Agricultural Organization of the United Nations, 1984. — Vol. 4. Sharks of the World: An Annotated and Illustrated Catalogue of Shark Species Known to Date. — P. 46—52. — ISBN 92-5-101384-5.

[[Категорія:Ліхтарні акули]]

title: ?Ліхтарна акула

Царство: Тварини (Animalia)

Підцарство: Справжні багатоклітинні (Eumetazoa)

Тип: Хордові (Chordata)

Підтип: Черепні (Craniata)

Надклас: Щелепні (Gnathostomata)

Клас: Хрящові риби (Chondrichthyes)

Підклас: Пластинозяброві (Elasmobranchii)

Надряд: Акули (Selachimorpha)

Ряд: Катраноподібні (Squaliformes)

Родина: Ліхтарні акули (Etmopteridae)

Рід: Ліхтарна акула (Etmopterus) · Rafinesque, 1810

Вікісховище: Etmopterus

Віківиди: Etmopterus


text:
# SK Hynix
SK Hynix (раніше Hyundai Electronics) — південнокорейська компанія виробник напівпровідникової продукції, за обсягами виробництва чипів пам'яті посідає друге місце у світі після Samsung Electronics. Штаб-квартира компанії розташована в місті Ічхон, Південна Корея.

## Історія
Утворена в 1983 під назвою Hyundai Electronic Industrial Co., Ltd., і входила до групи Hyundai.
У 1999 відбувається велике злиття з LG Semiconductor Co., Ltd..
1 серпня 2001 Hynix відокремлюється від концерну Hyundai, і назву змінюють на Hynix Semiconductor.

## Продукція
Hynix має виробничі потуги в Південній Кореї, США, КНР та в Тайвані.
- Пам'ять для комп'ютерів;
- Графічна пам'ять;
- Пам'ять для мобільних пристроїв;
- Флеш-пам'ять;
- CMOS Датчик зображення;
- Твердотільні накопичувачі (SSD);

title: SK Hynix

wikitext:
{{unibox}}

'''SK Hynix''' (раніше '''Hyundai Electronics''') — [[Південна Корея|південнокорейська]] компанія виробник [[напівпровідник]]ової продукції, за обсягами виробництва чипів пам'яті посідає друге місце у світі після [[Samsung Electronics]].<ref name= "sinks loss">{{cite news|url=http://bigstory.ap.org/article/sk-hynix-sinks-loss-oversupply-weak-demand|title=SK Hynix sinks to loss on oversupply, weak demand|first=Youkyung|last=Lee|date=26 липень 2012|location=Seoul, South Korea|accessdate=11 червня 2013|archive-date=27 жовтня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20141027075757/http://bigstory.ap.org/article/sk-hynix-sinks-loss-oversupply-weak-demand}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141027075757/http://bigstory.ap.org/article/sk-hynix-sinks-loss-oversupply-weak-demand |date=2014-10-27 }}</ref> [[Штаб-квартира]] компанії розташована в місті [[Ічхон]], Південна Корея.

== Історія ==
Утворена в [[1983]] під назвою '''Hyundai Electronic Industrial Co., Ltd.''', і входила до групи [[Hyundai]].

У [[1999]] відбувається велике злиття з '''LG Semiconductor Co., Ltd.'''.

1 серпня [[2001]] Hynix відокремлюється від концерну Hyundai, і назву змінюють на '''Hynix Semiconductor'''.

== Продукція ==
[[Файл:1GB DDR2 SO-DIMM.png|thumb|1GB DDR2 SO-DIMM Hynix модуль пам'яті]]

Hynix має виробничі потуги в [[Південна Корея|Південній Кореї]], [[Сполучені Штати Америки|США]], [[Китайська Народна Республіка|КНР]]<ref>[http://english.yonhapnews.co.kr/techscience/2010/06/17/0601000000AEN20100617004651320.HTML Hynix completes new chip plant in China] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120311075315/http://english.yonhapnews.co.kr/techscience/2010/06/17/0601000000AEN20100617004651320.HTML |date=11 березня 2012 }}, Yonhap News Agency, 17 червня 2010.</ref> та в [[Республіка Китай|Тайвані]].

* Пам'ять для комп'ютерів;
* Графічна пам'ять;
* Пам'ять для мобільних пристроїв;
* [[Флеш-пам'ять]];
* [[КМОН|CMOS]] Датчик зображення;
* [[SSD|Твердотільні накопичувачі]] (SSD);

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.skhynix.com/ Офіційний вебсайт компанії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141218091801/http://skhynix.com/ |date=18 грудня 2014 }}{{ref-en}}

{{company-stub}}
{{Korea-stub}}
{{Найбільші ІТ компанії}}

[[Категорія:Підприємства Південної Кореї]]
[[Категорія:Виробники напівпровідників]]
[[Категорія:Ічхон]]
[[Категорія:Компанії, що мають лістинг акцій на Корейській біржі]]
[[Категорія:Виробники напівпровідників Південної Кореї]]
[[Категорія:Hyundai Group]]
[[Категорія:SK Group]]
[[Категорія:Засновані в Азії 1983]]

Галузь промисловості: напівпровідникова промисловість

Романізація Макк'юна — Райшауера: SK Hainiksŭ Pandoch'e

Нова латинізація: SK Hainikseu Bandoche

Країна: Південна Корея

Член у: OpenPOWER Foundationd

Організаційно-правова форма: 주식회사d

Батьківська організація: SK

Дочірня організація: LG Semiconductord, SK Hynix (Japan)d і SK Hynix (United States)d

Розташування штаб-квартири: Ічхон

Продукція: комп'ютерна пам'ять


text:
# Неджицька ГЕС-ГАЕС
Неджицька ГЕС-ГАЕС — гідроелектростанція на півдні Польщі в Малопольському воєводстві, найбільша за потужністю на річці Дунаєць (права притока Вісли).
Роботи по спорудженню греблі у верхній течії Дунайця розпочались ще в 1975-му, проте завершились лише через 22 роки. Річку перекрили земляною спорудою висотою 56 метрів та довжиною 404 метри, яка утворила Чорштинське озеро із максимальною площею поверхні 12 км2 та об'ємом до 232 млн м3. Гребля була завершена дуже вчасно до потужної повені 1997 року, внаслідок якої відбулось заповнення водосховища.
Оскільки крім використання природного стоку річки станцію також розраховували використовувати у режимі ГАЕС, нижче Дунаєць перекрили греблею Sromowce Wyżne (завершена у 1994 році). Вона так само земляна, має висоту 11 метрів, довжину 460 метрів та утворила нижній резервуар площею поверхні 0,9 км2 із об'ємом 7,7 млн м3.
Від Чорштинського озера до машинного залу ведуть два тунелі довжиною 200 метрів та діаметром 7 метрів. Зал обладнаний двома оборотними турбінами типу Деріяс потужністю в турбінному режимі по 46,4 МВт.

title: Неджицька ГЕС-ГАЕС

wikitext:
{{Гідроелектростанція
|Зображення                     =
|Назва                          = Неджицька ГЕС-ГАЕС
|Пікселі                        =
|Підпис                         =
|Країна                         = {{POL}}
|lat_dir =N |lat_deg =49 |lat_min =25 |lat_sec =4.9
  |lon_dir =E |lon_deg =20 |lon_min =19 |lon_sec =26.9
  |region     =
  |CoordScale =
|Статус = діюча
|Річка = [[Дунаєць (річка)|Дунаєць]]
|Каскад = Каскад на р. Дунаєць
|Початок будівництва = [[1975]]
|Роки введення першого та останнього гідроагрегатів = [[1997]]
|Встановлена потужність = 93 (турбінний режим) / 89 (насосний режим)
|Середнє річне виробництво = 128
|Тип ГЕС = гідроакумулююча
|Розрахований напір = 41,3
|Тип турбін = Деріяс, оборотні
|Кількість та марка турбін = 2 CKD Blansko
|Витрата через турбіни =
|Кількість та марка гідрогенераторів =
|Потужність гідроагрегатів = 2х46,4 (турбінний режим)
|Тип греблі = земляні
|Висота греблі = 56 (верхній резервуар) / 11 (нижній резервуар)
|Довжина греблі = 404 (верхній резервуар) / 460 (нижній резервуар)
|Шлюз =
|ЛЕП =
|Власник = Elektrowni Wodnych Niedzica
}}

'''Неджицька ГЕС-ГАЕС''' — гідроелектростанція на півдні Польщі в [[Малопольське воєводство|Малопольському воєводстві]], найбільша за потужністю на річці [[Дунаєць (річка)|Дунаєць]] (права притока [[Вісла|Вісли]]).

Роботи по спорудженню греблі у верхній течії Дунайця розпочались ще в 1975-му, проте завершились лише через 22 роки. Річку перекрили земляною спорудою висотою 56 метрів та довжиною 404 метри, яка утворила Чорштинське озеро із максимальною площею поверхні 12 км2 та об'ємом до 232 млн м3. Гребля була завершена дуже вчасно до потужної повені 1997 року, внаслідок якої відбулось заповнення водосховища.

Оскільки крім використання природного стоку річки станцію також розраховували використовувати у режимі ГАЕС, нижче Дунаєць перекрили греблею Sromowce Wyżne (завершена у 1994 році). Вона так само земляна, має висоту 11 метрів, довжину 460 метрів та утворила нижній резервуар площею поверхні 0,9 км2 із об'ємом 7,7 млн м3.

Від Чорштинського озера до машинного залу ведуть два тунелі довжиною 200 метрів та діаметром 7 метрів.<ref>{{Cite web|url=http://www.zamek-w-niedzicy.pl/jezioro-czorsztynskie/|title=Jezioro Czorsztyńskie {{!}} Zamek w Niedzicy|website=www.zamek-w-niedzicy.pl|language=pl-PL|accessdate=2017-05-11|archive-date=15 травня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170515090232/http://www.zamek-w-niedzicy.pl/jezioro-czorsztynskie}}</ref><ref>{{Cite web|url=ftp://ftp.fao.org/Fi/DOCUMENT/eifac/Symp2006/abstracts.pdf|title=SYMPOSIUM ON HYDROPOWER, FLOOD CONTROL AND WATER ABSTRACTION: IMPLICATIONS FOR FISH AND FISHERIES|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=}}{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref> Зал обладнаний двома оборотними турбінами типу Деріяс потужністю в турбінному режимі по 46,4 МВт.<ref>{{Cite web|url=https://www.energoprojekt.pl/en/completed-projects/hydro-power-plants|title=Hydro Power Plants|last=Administrator|website=www.energoprojekt.pl|language=en-gb|accessdate=2017-05-11|archive-date=8 жовтня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20171008231207/https://www.energoprojekt.pl/en/completed-projects/hydro-power-plants}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://globalenergyobservatory.org/geoid/42476|title=Niedzica Pumped Storage Power Plant Poland - GEO|website=globalenergyobservatory.org|language=en|accessdate=2017-05-11|archive-date=2 грудня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161202102054/http://globalenergyobservatory.org/geoid/42476}}</ref>

== Див. також ==
* [[Список електростанцій Польщі]]

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Гідроелектростанції Польщі|Неджицька]]

title: Неджицька ГЕС-ГАЕС

Країна: Польща

Стан: діюча

Річка: Дунаєць

Каскад: Каскад на р. Дунаєць

title: Основні характеристики

Установлена потужність: 93 (турбінний режим) / 89 (насосний режим) МВт

Середнє річне виробництво: 128 млн кВт·год

Тип ГЕС: гідроакумулююча

title: Характеристики обладнання

Тип турбін: Деріяс, оборотні

Кількість та марка турбін: 2 CKD Blansko

Потужність гідроагрегатів: 2х46,4 (турбінний режим) МВт

title: Основні споруди

Тип греблі: земляні

Висота греблі: 56 (верхній резервуар) / 11 (нижній резервуар) м

Довжина греблі: 404 (верхній резервуар) / 460 (нижній резервуар) м

Власник: Elektrowni Wodnych Niedzica

Основні споруди: Неджицька ГЕС-ГАЕС


text:
# 68730 Страйжис
68730 Страйжис (68730 Straižys) — астероїд головного поясу, відкритий 15 березня 2002 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,326.
Названо на честь литовського астронома Вітаутаса Страйжиса, (нар. 1936).

title: 68730 Страйжис

wikitext:
{{Планета
| назва = 68730 Страйжис
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[К. Серніс]],<br/>[[Й. Зданавісіус]]
| місце відкриття = [[Молетайська обсерваторія]]
| дата відкриття = [[15 березня]] [[2002]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви =
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|68730|2014.05.14|2013.11.08}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 3,275065904216 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,177895106084 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,726480505150 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,201206426390
| орбітальний період = 1644,379379103 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,218927581174 °/д
| середня аномалія = 254,2256458194°
| нахил орбіти = 1,238996237891°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 92,95183842540°
| арг_перицентру = 89,67808712763°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 16,2
| спектр_тип =
}}

'''68730 Страйжис''' (68730 Straižys) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[15 березня]] [[2002]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,326.

Названо на честь литовського астронома Вітаутаса Страйжиса, (нар. 1936).

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Страйжис}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (68701-68800)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|68730}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|(68729) 2002 EG12|(68731) 2002 ES16}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 2002]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 68730 Страйжис

Відкривач: К. Серніс, · Й. Зданавісіус

Місце відкриття: Молетайська обсерваторія

Дата відкриття: 15 березня 2002

title: Позначення

Названа на честь: Vytautas Straižysd

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Північній Македонії
В списку об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Північній Македонії налічується 1 найменування (станом на 2015 рік).

## Пояснення до списку
У таблицях нижче об'єкти розташовані у хронологічному порядку їх додавання до списку Світової спадщини ЮНЕСКО.
Кольорами у списку позначено:
У цій таблиці об'єкти розташовані в порядку їх додавання до списку Світової спадщини ЮНЕСКО.
| № | Зображення | Назва                                                                                | Розташування                                                                                | Час створення    | Рік внесення до списку                                             | №    | Критерії        |
| - | ---------- | ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ---------------- | ------------------------------------------------------------------ | ---- | --------------- |
| 1 |            | Природна та культурна спадщина Охридського регіону (англ. Natural and Cultural Heritage of the Ohrid region)                                            | Північна Македонія (спільно з Албанією ) община Охрид                                                                                | VII—XIX століття | 1979 (розширено у 1980 та 2019 роках) (незначні зміни у 2009 році) | 99   | i, iii, iv, vii |
| 2 |            | Букові праліси Карпат та інших регіонів Європи (англ. Ancient and Primeval Beech Forests of the Carpathians and Other Regions of Europe) * Длабока Река | Північна Македонія (спільно з Австрією , Албанією , Бельгією , Болгарією , Боснією і Герцеговиною , Іспанією , Італією , Німеччиною , Польщею , Румунією , Словаччиною , Словенією , Україною , Францією , Хорватією , Чехією , Швейцарією ) | —                | 2007 (розширено у 2011, 2017 та 2021 роках)                        | 1133 | ix              |

## Пропонуються до включення
| # | Зображення | Назва                                                                         | Розташування              | Час створення           | Рік внесення до попереднього списку | №                                                     | Критерії      |
| - | ---------- | ----------------------------------------------------------------------------- | ------------------------- | ----------------------- | ----------------------------------- | ----------------------------------------------------- | ------------- |
| 1 |            | Печера Слатинський Ізвор (мак. Пештера Слатінскі Ізвор)                       | Регіон: Південно-Західний | —                       | 2004                                | 1917 [Архівовано 2 листопада 2012 у Wayback Machine.] | vii, viii, ix |
| 2 |            | Фортеця Маркові Кулі (мак. Маркови Кули)                                      | Регіон: Пелагонійський    | XIII—XIV століття       | 2004                                | 1918 [Архівовано 2 листопада 2012 у Wayback Machine.] | vii, viii, ix |
| 3 |            | Архео-астрономічний пам'ятник Кокіно (мак. Мегалитската опсерваторија Кокино) | Регіон: Північно-Східний  | XVIII століття до н. е. | 2009                                | 5413 [Архівовано 2 листопада 2012 у Wayback Machine.] | i, ii, iii    |

wikitext:
{{location map+ |Північна Македонія |float=right |width=350 |caption=Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Північній Македонії |places=
{{location map~ |Північна Македонія|lat=41.11694 |long=20.80167 |label=[[Охридське озеро]]}}
}}В '''списку об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в [[Північна Македонія|Північній Македонії]]''' налічується 1 найменування (станом на [[2015]] рік).

== Пояснення до списку ==
У таблицях нижче об'єкти розташовані у хронологічному порядку їх додавання до списку Світової спадщини ЮНЕСКО.

Кольорами у списку позначено:
{{Легенда|#FBEC5D|Об'єкт культурного типу|border=1px solid #AAAAAA|inline}}
{{Легенда|#BADBAD|Об'єкт природного типу|border=1px solid #AAAAAA|inline}}
{{Легенда|#B8860B|Об'єкт змішаного типу|border=1px solid #AAAAAA|inline}}
{{Легенда|#FF0000|Об'єкт під загрозою знищення|border=1px solid #AAAAAA|inline}}

У цій таблиці об'єкти розташовані в порядку їх додавання до списку Світової спадщини ЮНЕСКО.

{| class="wikitable" style="text-align: center"
|- bgcolor="#cccccc"
! width=3 %|№
! width=15 %|Зображення
! width=35 %|Назва
! width=19 %|Розташування
! width=7 %|Час створення
! width=7 %|Рік внесення до списку
! width=7 %|№
! width=7 %|[[Світова спадщина ЮНЕСКО#Критерії|Критерії]]
|-
| bgcolor="#B8860B"| '''1''' || [[Файл:Ohrid Lake.jpg|250px]] || [[Природна та культурна спадщина Охридського регіону]]
({{lang-en|Natural and Cultural Heritage of the Ohrid region}}) || {{MKD}} (спільно з [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Албанії|Албанією]] {{прапорець| Албанія}})
 община [[Охрид (община)|Охрид]] || [[VII століття|VII]]—[[XIX століття]] || [[1979]]
(розширено у 1980 та 2019 роках)
(незначні зміни у 2009 році) || [https://whc.unesco.org/en/list/99 99] || i, iii, iv, vii
|-
| bgcolor="#BADBAD"| '''2''' || [[Файл:Dlaboka River Valley in Macedonia.jpg|250px]]|| [[Букові праліси Карпат та інших регіонів Європи]]
({{lang-en|Ancient and Primeval Beech Forests of the Carpathians and Other Regions of Europe}})
* Длабока Река || {{MKD}} (спільно з [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Австрії| Австрією]] {{прапорець| Австрія}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Албанії|Албанією]] {{прапорець|Албанія}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Бельгії| Бельгією]] {{прапорець| Бельгія}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Болгарії|Болгарією]] {{прапорець|Болгарія}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Боснії і Герцеговині|Боснією і Герцеговиною]] {{прапорець|Боснія і Герцеговина}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Іспанії| Іспанією]] {{прапорець| Іспанія}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Італії| Італією]] {{прапорець|Італія}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Німеччині|Німеччиною]] {{прапорець|Німеччина}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Польщі|Польщею]] {{прапорець|Польща}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Румунії|Румунією]] {{прапорець|Румунія}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Словаччині|Словаччиною]] {{прапорець|Словаччина}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Словенії|Словенією]] {{прапорець|Словенія}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Україні|Україною]] {{прапорець|Україна}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО у Франції|Францією]] {{прапорець|Франція}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Хорватії|Хорватією]] {{прапорець|Хорватія}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Чехії|Чехією]] {{прапорець|Чехія}}, [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО у Швейцарії|Швейцарією]] {{прапорець|Швейцарія}}) || — || [[2007]]
(розширено у 2011, 2017 та 2021 роках) || [https://whc.unesco.org/en/list/1133 1133] || ix
|}

== Пропонуються до включення ==
{| class="wikitable" style="text-align: center"
|- bgcolor="#cccccc"
! width=3%|#
! width=15%|Зображення
! width=37%|Назва
! width=19%|Розташування
! width=9%|Час створення
! width=5%|Рік внесення до попереднього списку
! width=6%|№
! width=6%|Критерії
|-
|'''1'''||[[Файл:Flag of Macedonia.svg|160px]]||Печера [[Слатинський Ізвор]]
 ({{lang-mk|Пештера Слатінскі Ізвор}})||Регіон: [[Південно-Західний регіон (Македонія)|Південно-Західний]]|| — ||[[2004]]||[http://whc.unesco.org/en/tentativelists/1917 1917] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121102111316/http://whc.unesco.org/en/tentativelists/1917 |date=2 листопада 2012 }}||vii, viii, ix
|-
|'''2'''||[[Файл:Markovi Kuli zapaden del.JPG|160px]]||Фортеця [[Маркови Кулі (Прилеп)|Маркові Кулі]]
 ({{lang-mk|Маркови Кули}})||Регіон: [[Пелагонійський регіон|Пелагонійський]]||[[XIII століття|XIII]]—[[XIV століття]]||2004||[http://whc.unesco.org/en/tentativelists/1918 1918] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121102111330/http://whc.unesco.org/en/tentativelists/1918 |date=2 листопада 2012 }}||vii, viii, ix
|-
|'''3'''||[[файл:Megalithic Observatory Kokino.jpg|160px]]||Архео-астрономічний пам'ятник [[Кокіно]]
 ({{lang-mk|Мегалитската опсерваторија Кокино}})||Регіон: [[Північно-Східний регіон (Македонія)|Північно-Східний]]||[[18 століття до н. е.|XVIII століття до н. е.]]||[[2009]]||[http://whc.unesco.org/en/tentativelists/5413 5413] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121102111339/http://whc.unesco.org/en/tentativelists/5413 |date=2 листопада 2012 }}||i, ii, iii
|}

== Див. також ==
* [[Світова спадщина]]
* [[Список замків Північної Македонії]]

== Посилання ==
{{commonscat-inline|World Heritage Sites in Republic of Macedonia}}
* [http://whc.unesco.org/en/statesparties/mk Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Північній Македонії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/67x8JCMfj?url=http://whc.unesco.org/en/statesparties/mk |date=26 травня 2012 }} {{ref-en}}
* [http://www.thesalmons.org/lynn/wh-macedonia.html Каталог посилань по Світовій спадщині в Північній Македонії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20091220213540/http://www.thesalmons.org/lynn/wh-macedonia.html |date=20 грудня 2009 }} {{ref-en}}

{{Світова спадщина ЮНЕСКО в Європі і Північній Америці}}
{{Македонія в темах}}

[[Категорія:Списки Світової спадщини в Європі|М]]
[[Категорія:Світова спадщина в Північній Македонії]]
[[Категорія:Списки:Північна Македонія]]


text:
# Жанакурилис (Жамбильський район)
Жанакурили́с (каз. Жаңақұрылыс) — село у складі Жамбильського району Алматинської області Казахстану. Входить до складу Узинагаського сільського округу.
Населення — 5752 особи (2021; 1119 у 2009, 1195 у 1999, 1123 у 1989).

title: Жанакурилис (Жамбильський район)

wikitext:
{{Otheruses|Жанакурилис}}
{{Населений пункт Казахстану
| тип                    = село
| назва                  = Жанакурилис
| місцева назва          = {{Lang-kk|Жаңақұрылыс}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             = <!--Example.jpg-->
| зображення_розмір      = <!--300px -->
| зображення_підпис      =
| область                = [[алматинська область|Алматинська]]
| район                  = [[жамбильський район (Алматинська область)|Жамбильський]]
| округ                  = [[узинагаський сільський округ|Узинагаський]]
| адміністрація          =
| засноване              =
| перша згадка           =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 5752 особи ([[2021]]{{KAZ-pop-stat-2021}})
| площа                  =
| ref-площа              =
| густота                =
| поштові індекси        =
| код                    =
|lat=
|long=
|lat_dir=N | lat_deg= 43 | lat_min= 14
           | lat_sec= 49
|lon_dir=E | lon_deg= 76 | lon_min= 18
           | lon_sec= 55
| карта розташування1    = Казахстан Алматинська область
| висота                 =
| водойма                =
| етнікон                =
| станція                =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| голова                 =
| ремарки                =
}}

'''Жанакурили́с''' ({{Lang-kk|Жаңақұрылыс}}) — [[село]] у складі [[жамбильський район (Алматинська область)|Жамбильського району]] [[алматинська область|Алматинської області]] [[Казахстан]]у. Входить до складу [[узинагаський сільський округ|Узинагаського сільського округу]].

Населення — 5752 особи ([[2021]]; 1119 у [[2009]], 1195 у [[1999]], 1123 у [[1989]]).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|K-43-33}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=43.251455&lon=76.321507&z=14&m=b&show=/22847218/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=43.251455&lon=76.321507&z=14&m=b&show=/22847218/ru/ |date=25 серпня 2011 }}

{{Жамбильський район (Алматинська область)}}

{{Kazakhstan-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Жамбильського району (Алматинська область)]]
[[Категорія:Села Алматинської області]]

title: Основні дані

Країна: Казахстан

Область: Алматинська

Район: Жамбильський

Округ: Узинагаський

Основні дані:
Карта
· Жанакурилис · Жанакурилис


text:
# Цвітні Піски
Цвітні Піски́ — село в Україні, у Луганській міській громаді Луганського району Луганської області. Населення становить 84 особи.

## Населення
За даними перепису 2001 року населення села становило 84 особи, з них 13,1 % зазначили рідною українську мову, 85,71 % — російську, а 1,19 % — іншу.

## Новітня історія

### Війна на сході України
У 2014 році біля селища точилися запеклі бойові дії в ході російсько-української війни.
5 вересня 2014 року під час «перемир'я» десантники з боями відходили від Луганського аеропорту. У бою з російським диверсійним підрозділом під Цвітними Пісками українські десантники 80-ї окремої десантно-штурмової бригади втратили 24 бійця загиблими і зниклими безвісти.

title: Цвітні Піски

wikitext:
{{Село
 | назва           = Цвітні Піски
 | область         = [[Луганська область]]
 | район           = [[Луганський район]]
 | громада         = [[Луганська міська громада]]
 | засновано       = 1962
 | населення       = 84
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 0,33
 | ref-площа       =
 | щільність       = 254,55
 | поштовий індекс = 93730
 | телефонний код  = 6473
 | координати      =  {{coord|48|40|0|N|39|16|26|E|scale:100000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 48 || lat_min = 40 || lat_sec = 0
   | lon_deg = 39 || lon_min = 16 || lon_sec = 26
 | висота          = 148
 | ref-висота      =
 | водойма         =
 | адреса          = 93730, Луганська обл. Слов'яносербський р-н, с.Весела Гора, вул.Калініна,5
 | облікова картка =
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 }}

'''Цвітні Піски́''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Луганська міська громада|Луганській міській громаді]] [[Луганський район|Луганського району]] [[Луганська область|Луганської області]]. Населення становить 84 особи.

== Населення ==
За даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]] населення села становило 84 особи, з них 13,1 % зазначили рідною [[Українська мова|українську мову]], 85,71 % — [[Російська мова|російську]], а 1,19 % — іншу<ref>{{Cite web |url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp |title=Розподіл населення за рідною мовою на ukrcensus.gov.ua |accessdate=5 лютого 2015 |archive-date=31 липня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/Mult/Database/Census/databasetree_uk.asp }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp |date=2014-07-31 }}</ref>.

== Новітня історія ==
=== Війна на сході України ===
{{main|Війна на сході України|Бої за Щастя|Засідка під Веселою Горою}}
У 2014 році біля селища точилися запеклі бойові дії в ході російсько-української війни<ref>{{Cite web |url=https://24tv.ua/zasidka-pid-veseloyu-goroyu-biy-pid-novini-rosiyi-i-ukrayini_n1408528 |title=Підлий злочин Росії: роковини боїв під Веселою Горою і Цвітними Пісками |accessdate=6 вересня 2020 |archive-date=23 вересня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200923045045/https://24tv.ua/zasidka-pid-veseloyu-goroyu-biy-pid-novini-rosiyi-i-ukrayini_n1408528 }}</ref>.

5 вересня 2014 року під час «перемир'я» десантники з боями відходили від Луганського аеропорту. У бою з російським диверсійним підрозділом під Цвітними Пісками українські десантники [[80-та окрема десантно-штурмова бригада (Україна)|80-ї окремої десантно-штурмової бригади]] втратили 24 бійця загиблими і зниклими безвісти.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/lyganskaja/27662 Погода в селі Цвітні Піски] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210116113245/https://weather.in.ua/ua/lyganskaja/27662 |date=16 січня 2021 }}

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}
{{Луганська міська громада}}

[[Категорія:Села Луганського району]]

title: село Цвітні Піски

Область: Луганська область

Район: Луганський район

Тер. громада: Луганська міська громада

title: Основні дані

Густота населення: 254,55 осіб/км²

title: Географічні дані

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Цвітні Піски


text:
# Реньє III (граф Ено)
Реньє (Регінар) III Довогошиїй (фр. Régnier III au Long Col, нім. Reginar III Langhal; бл. 920–973) — граф Еноський в 931/940—958 роках. Тривалий час боровся за Лотаринзьке герцогство.

## Життєпис
Походив з роду Регінаридів. Син Реньє II, графа Ено, та Аделаїди Бургундської. Народився близько 920 року. У 924 році опинився в заручниках свого стрийка Гізельберта, герцога Лотарингії.
Після смерті батька, що сталася за різними відомостями 931, 932 або 940 року Реньє успадкував Еноське графство. У 939 році Реньє III разом з братом Рудольфом, графом Газбенгау, брав участь у повстанні герцога Гізельберта Лотаринзького і герцога Ебергарда Франконського проти короля Оттона I. Після загибелі Гізельберта у жовтні того ж року Реньє III разом з братом змушений був підкоритися королю.
Оттон I призначив новим герцогом Лотарингії свого брата Генріха. У 940 році того змінив граф Оттон Верденський, Реньє III також висував свої претензії на правління в Лотарингії, спираючись на авторитет свого діда Реньє Довгошийого. Разом з братом Рудольфом декілька разів повставали, спираючись на свій замок в Монсі. Для зміцнення своїх позицій налагодив відносини з Людовиком IV, королем Західно-Франкського королівства, що одружився з вдовою герцога Гізельберта Лотаринзького.
У 944 році Оттон I відправив війська, що приборкали Реньє III, який визнав владу східнофранкського короля. Втім невдовзі знову повстав, але змушений був підкоритися новому герцогу Лотарингії — Конраду Рудому.
У 953 році, коли герцог Конрад Рудий разом з Ліудольфом, герцогом Швабії, повстав проти Оттона I, Реньє III підтримав останнього. Він розбив герцога Конрада в битві на березі Маасу. Проте 954 року Оттон I призначив новим герцогом Лотарингії свого брата Бруно, не виправдавши сподівань графа Ено отримати Лотарингію.
955 року завдав поразки герцогу Бруно, захопивши Льєж. Реньє III вигнав льєзького єпископа Ратера, поставивши замість нього свого родича Балдеріха.
У 956 році Реньє III захопив Брюссель з округою, що були частиною володінь Герберги, удови свого стрийка Гізельберта, в Лотарингії, що викликало похід її сина Лотаря I, короля Західного Франкського королівства, на Монс. В результаті король Лотар I 957 року захопив дружину Реньє III і двох його синів, що дозволило лотаринзькому герцогу Бруно в обмін на заручників змусити Реньє III повернути захоплені землі. Проте невдовзі граф Еноський знову повстав, але герцог Бруно спільно з Лотарем I придушили заколот. Реньє III було захоплено й передано Оттонові I, який в 958 році вислав його на кордон з Богемією, де той помер, а його володіння були конфісковані.
Еноське графство було розділено на графство Монс і маркграфство Валансьєн. Управління графством Монс Оттон I доручив Готфріду, пфальцграфу Лотарингії, а маркграфством Валансьєн — графу Аморі. Сини Реньє III втекли до Західнофранкського королівства.

## Родина
Дружина — Адель, донька Гуго V, графа Нордгау.
Діти:
- Реньє (д/н — 1013), граф Ено в 973—974 роках
- Ламберт (950—1015), граф Лувену

title: Реньє III (граф Ено)

wikitext:
{{особа}}
'''Реньє (Регінар) III Довогошиїй''' ({{lang-fr|Régnier III au Long Col}}, {{lang-de|Reginar III Langhal}}; бл. [[920]]–[[973]]) — граф [[Еноське графство|Еноський]] в 931/940—958 роках. Тривалий час боровся за [[Лотаринзьке герцогство]].

== Життєпис ==
Походив з роду Регінаридів. Син [[Реньє II (граф Ено)|Реньє II]], графа Ено, та Аделаїди Бургундської. Народився близько 920 року. У 924 році опинився в заручниках свого стрийка [[Гізельберт (герцог Лотарингії)|Гізельберта]], герцога Лотарингії.

Після смерті батька, що сталася за різними відомостями 931, 932 або 940 року Реньє успадкував [[Еноське графство]]. У 939 році Реньє III разом з братом Рудольфом, графом Газбенгау, брав участь у повстанні герцога Гізельберта Лотаринзького і герцога [[Ебергард (герцог Франконії)|Ебергарда Франконського]] проти короля Оттона I. Після загибелі Гізельберта у жовтні того ж року Реньє III разом з братом змушений був підкоритися королю.

[[Оттон I]] призначив новим герцогом Лотарингії свого брата [[Генріх I (герцог Баварії)|Генріха]]. У 940 році того змінив граф [[Оттон I (герцог Лотарингії)|Оттон Верденський]], Реньє III також висував свої претензії на правління в Лотарингії, спираючись на авторитет свого діда [[Регінар I (правитель Лотарингії)|Реньє Довгошийого]]. Разом з братом Рудольфом декілька разів повставали, спираючись на свій замок в [[Монс]]і. Для зміцнення своїх позицій налагодив відносини з [[Людовик IV Заморський|Людовиком IV]], королем Західно-Франкського королівства, що одружився з вдовою герцога Гізельберта Лотаринзького.

У 944 році Оттон I відправив війська, що приборкали Реньє III, який визнав владу східнофранкського короля. Втім невдовзі знову повстав, але змушений був підкоритися новому герцогу Лотарингії — [[Конрад I (герцог Лотарингії)|Конраду Рудому]].

У 953 році, коли герцог Конрад Рудий разом з [[Ліудольф (герцог Швабії)|Ліудольфом]], герцогом Швабії, повстав проти Оттона I, Реньє III підтримав останнього. Він розбив герцога Конрада в битві на березі Маасу. Проте 954 року Оттон I призначив новим герцогом Лотарингії свого брата [[Бруно I Великий|Бруно]], не виправдавши сподівань графа Ено отримати Лотарингію.

955 року завдав поразки герцогу Бруно, захопивши Льєж. Реньє III вигнав льєзького єпископа Ратера, поставивши замість нього свого родича Балдеріха.

У 956 році Реньє III захопив Брюссель з округою, що були частиною володінь Герберги, удови свого стрийка Гізельберта, в Лотарингії, що викликало похід її сина [[Лотар (король Франції)|Лотаря I]], короля [[Західне Франкське королівство|Західного Франкського королівства]], на Монс. В результаті король Лотар I 957 року захопив дружину Реньє III і двох його синів, що дозволило лотаринзькому герцогу Бруно в обмін на заручників змусити Реньє III повернути захоплені землі. Проте невдовзі граф Еноський знову повстав, але герцог Бруно спільно з Лотарем I придушили заколот. Реньє III було захоплено й передано Оттонові I, який в 958 році вислав його на кордон з Богемією, де той помер, а його володіння були конфісковані.

[[Еноське графство]] було розділено на графство Монс і маркграфство Валансьєн. Управління графством Монс Оттон I доручив [[Готфрід (віцегерцог Нижньої Лотарингії)|Готфріду]], пфальцграфу Лотарингії, а маркграфством Валансьєн — графу Аморі. Сини Реньє III втекли до Західнофранкського королівства.

== Родина ==
Дружина — Адель, донька Гуго V, графа Нордгау.

Діти:
* [[Реньє IV (граф Ено)|Реньє]] (д/н — 1013), граф Ено в 973—974 роках
* [[Ламберт I (граф Лувену)|Ламберт]] (950—1015), граф Лувену

== Генеалогія ==
{{Wikidata/Ancestors}}

== Примітки ==
{{reflist}}
== Джерела ==
* Karl Uhlirz: Reginar (Raginar) Langhals, Graf im Haspen- und Hennegau. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 27, Duncker & Humblot, Leipzig 1888, S. 552—557.
* L. Vanderkindere, " Régnier III ", Académie royale de Belgique, Biographie nationale, vol. 18, Bruxelles, 1905, p. 875—879

[[Категорія:Графи Геннегау]]
[[Категорія:Регінариди]]

title: фр. Régnier III · нім. Reginar III

Народився: 920 · Брабантське ландграфство, Священна Римська імперія

Помер: 973 · Богемія, Чехія

Діяльність: політик

Титул: Count of Hainautd

Рід: Reginarid dynastyd

Батько: Реньє II (граф Ено)d

Мати: Adelaide de Bourgogned

Брати, сестри: Rudolf, Count of Hesbayed

У шлюбі з: Adela of Louvaind

Діти: Ламберт I (граф Лувену) і Реньє IV (граф Ено)


text:
# Поппо фон Остерна
Поппо фон Остерна (нім. Poppo von Osterna) — 9-й великий магістр Тевтонського ордену з 1252 по 1256 рік.
Походив зі знатного лицарського роду з Франконії. Вступив до Ордену в 1228 році. Був в числі перших лицарів, що перебрались в Пруссію у 1233 році, де брав участь у будівництві Кульма - першого лицарського замку на нових землях. З 1240 року - Ландмейстер Тевтонського ордену в Пруссії.
У 1241 році брав участь в битві при Легниці. У 1242 році Поппо фон Остерна вирушив до Австрії з делегацією ордену з метою збору коштів для продовження війни з князем Святополком II Померанським. В 1244 році брав участь у військових діях проти Святополка.
З 1248 до 1253 року перебуває в Німеччині, де у 1253 році за підтримки проімператорської партії був обраний Великим магістром ордену. Проте пропапська меншість не погодилась із рішенням капітула та висунула Вільгельма фон Уренбаха на посаду Великого магістра, який 3 роки перебував в опозиції до Поппо фон Остерна.
Після свого обрання на посаду Великого магістра Поппо фон Остерна вирушив у Пруссію, де розпочав війну з ятвягами. У 1254 році на чолі делегації ордену вирушив в Богемію для переговорів з
королем Оттокаром II, від якого отримав військову допомогу для походу на Самбію у 1254 та 1255 роках. Після завоювання Самбії Поппо фон Остерна розпочав будівництво декількох замків навколо Віслинської затоки, в тому чисті Кенігсберга.
У 1256 році подав у відставку з посади Великого магістра. Йому було надане в управління комтурство Регенсбург, де й помер у 1267 році.

title: Поппо фон Остерна

wikitext:
{{Правитель
|посада                 = [[Великі магістри Тевтонського ордену|Великий магістр]] [[Тевтонський орден|Тевтонського ордену]] ([[1252]]-[[1256]])
|країна                 = [[Файл:Insignia Germany Order Teutonic.svg|20px]]
|ім'я                   = Поппо фон Остерна
|оригінал імені         = {{lang-de|Poppo von Osterna}}
|порядок                = 9
|порядок-жін            =
|зображення             = PoppovonOsterna.jpg
|підпис                 =
|початок повноважень    = [[1252]]
|закінчення повноважень = [[1256]]
|попередник             = [[Гюнтер фон Вюллерслебен]]
|наступник              = [[Анно фон Зангерсхаузен]]
|коронація              =
|інші титули            =
|віце-президент         =
|партія                 =
|дата народження        = близько 1200
|місце народження       = [[Франконія]]
|дата смерті            = 9.6.1267
|місце смерті           = [[Регенсбург]]
|в шлюбі                =
|діти                   =
|династія               =
|батько                 =
|мати                   =
}}
'''Поппо фон Остерна''' ({{lang-de|Poppo von Osterna}}) — 9-й [[Великі магістри Тевтонського ордену|великий магістр]] [[Тевтонський орден|Тевтонського ордену]] з [[1252]] по [[1256]] рік.
[[File:wg_osterna.gif|thumb|left|150px|Герб великого магістра Поппо фон Остерна]]

Походив зі знатного лицарського роду з [[Франконія|Франконії]]. Вступив до Ордену в 1228 році. Був в числі перших лицарів, що перебрались в [[Пруссія (земля)|Пруссію]] у 1233 році, де брав участь у будівництві [[Хелмно|Кульма]] - першого лицарського замку на нових землях. З 1240 року - [[Ландмейстери Тевтонського ордену в Пруссії|Ландмейстер Тевтонського ордену в Пруссії]].

У 1241 році брав участь в [[Битва при Легниці|битві при Легниці]]. У 1242 році Поппо фон Остерна вирушив до Австрії з делегацією ордену з метою збору коштів для продовження війни з князем [[Святополк II Померанський|Святополком II Померанським]]. В 1244 році брав участь у військових діях проти Святополка.

З 1248 до 1253 року перебуває в Німеччині, де у 1253 році за підтримки проімператорської партії був обраний Великим магістром ордену. Проте пропапська меншість не погодилась із рішенням капітула та висунула Вільгельма фон Уренбаха на посаду Великого магістра, який 3 роки перебував в опозиції до Поппо фон Остерна.

Після свого обрання на посаду Великого магістра Поппо фон Остерна вирушив у Пруссію, де розпочав війну з ятвягами. У 1254 році на чолі делегації ордену вирушив в [[Богемія|Богемію]] для переговорів з
[[Чеські володарі|королем]] [[Пржемисл Отакар II|Оттокаром II]], від якого отримав військову допомогу для походу на [[Самбія|Самбію]] у 1254 та 1255 роках. Після завоювання Самбії Поппо фон Остерна розпочав будівництво декількох замків навколо [[Віслинська затока|Віслинської затоки]], в тому чисті [[Кенігсберг]]а.

У 1256 році подав у відставку з посади Великого магістра. Йому було надане в управління комтурство [[Регенсбург]], де й помер у 1267 році.

== Див. також ==
* [[Великі магістри Тевтонського ордену]]

== Джерела ==
* Урбан Вильям. Тевтонский орден.// 2007,  ACT, ACT Москва, Хранитель. {{ref-ru}}

{{Start box}}
{{Succession box
|титул ='''Поппо фон Остерна'''
 [[Файл:Insignia Germany Order Teutonic.svg|35px]]
 9-й [[Великі магістри Тевтонського ордену|Великий магістр Тевтонського ордену]]
| попередник = [[Гюнтер фон Вюллерслебен]]
| наступник = [[Анно фон Зангерсхаузен]]
|роки = [[1252]] - [[1256]]}}
{{End box}}

{{Великі магістри Тевтонського ордену}}
{{DEFAULTSORT:Остерна}}
[[Категорія:Великі магістри Тевтонського ордену]]
[[Категорія:Правителі Європи XIII століття]]
[[Категорія:Уродженці Баварії]]
[[Категорія:Померли в Регенсбурзі]]

title: 9-й Великий магістр Тевтонського ордену (1252-1256)

Попередник: Гюнтер фон Вюллерслебен

Наступник: Анно фон Зангерсхаузен

Дата народження: близько 1200

Місце народження: Франконія

Дата смерті: 9 червня 1267

Місце смерті: Регенсбург


text:
# Нижня Суєта
Нижня Суєта́ (рос. Нижняя Суета) — село у складі Кемеровського округу Кемеровської області, Росія.

## Населення
Населення — 30 осіб (2010; 98 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 96 %

title: Нижня Суєта

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = село
 | тип_род         = села
 | назва           = Нижня Суєта
 | назва ін.       = {{lang-ru|Нижняя Суета}}
 | карта розташування1 = Росія Кемеровська область
 | герб            =
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Кемеровська область]]
 | муніципальний округ = [[кемеровський округ|Кемеровський]]
 | міський округ   =
 | поселення       =
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 30 осіб ([[2010]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2010/kemerovskaja.htm Дані перепису населення 2010 року]</ref>)
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 55
 | lat_min= 31
 | lat_sec= 32
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 86
 | lon_min= 39
 | lon_sec= 16
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

'''Нижня Суєта́''' ({{lang-ru|Нижняя Суета}}) — [[село]] у складі [[кемеровський округ|Кемеровського округу]] [[кемеровська область|Кемеровської області]], [[Росія]].

== Населення ==
Населення — 30 осіб ([[2010]]; 98 у [[2002]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2002/kemerovskaja.htm Дані перепису населення 2002 року.]</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 96 %

== Джерела ==
* {{Карта|N-45-18}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{kemerov-obl-geo-stub}}
{{кемеровський округ}}

[[Категорія:Населені пункти Кемеровського округу]]
[[Категорія:Села Кемеровської області]]

title: село Нижня Суєта

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Кемеровська область

Муніципальний округ: Кемеровський

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Нижня Суєта · Нижня Суєта


text:
# 8885 Сетте
8885 Сетте (8885 Sette) — астероїд головного поясу, відкритий 13 березня 1994 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,493.

title: 8885 Сетте

wikitext:
{{Планета
| назва = 8885 Сетте
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Маура Томбеллі]],<br/>[[Вітторіо Ґоретті]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Азіаґо]]
| дата відкриття = [[13 березня]] [[1994]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви =
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|8885|2014.05.14|2013.08.25}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,592797303985 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,187917007305 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,390357155645 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,084690335024
| орбітальний період = 1349,872099011 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,266691933453 °/д
| середня аномалія = 47,62094402599°
| нахил орбіти = 12,96988544143°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 165,7709083344°
| арг_перицентру = 146,5387264392°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання = 212, год
| стандартна величина = 13,5
| спектр_тип =
}}

'''8885 Сетте''' (8885 Sette) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[13 березня]] [[1994]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,493.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Сетте}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (8801-8900)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|8885}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|(8884) 1994 CM2|8886 Elaeagnus}}
{{Сонячна система}}

[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1994]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 8885 Сетте

Відкривач: Маура Томбеллі, · Вітторіо Ґоретті

Місце відкриття: Обсерваторія Азіаґо

Дата відкриття: 13 березня 1994

title: Позначення

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Драйвілл (Пенсільванія)
Драйвілл (англ. Dryville) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Беркс штату Пенсільванія. Населення — 364 особи (2020).

## Географія
Драйвілл розташований за координатами 40°27′42″ пн. ш. 75°45′17″ зх. д. / 40.46167° пн. ш. 75.75472° зх. д. (40.461582, -75.754654).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 3,61 км², з яких 3,60 км² — суходіл та 0,01 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкало 398 осіб у 151 домогосподарстві у складі 106 родин. Густота населення становила 110 осіб/км².  Було 155 помешкань (43/км²).
Расовий склад населення:
| - 97,7 % — білих - 0,3 % — корінних американців - 1,3 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 0,8 %. Частка іспаномовних становила 2,5 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,9 % — особи молодші 18 років, 63,0 % — особи у віці 18—64 років, 16,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 43,5 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 105,2 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 101,9 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 94 400 доларів США (медіана — 81 417), а середній дохід на одну сім'ю — 120 369 доларів (медіана — 129 196). За межею бідності перебувало 2,4 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 382 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 30,1 %, виробництво — 24,3 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 14,1 %, будівництво — 13,6 %.

title: Драйвілл (Пенсільванія)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Драйвілл
|оригінальна назва  = {{lang-en|Dryville}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Пенсільванія
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Беркс (округ, Пенсільванія)|Беркс]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 3,61
|висота центру НП   =
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 110,25
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 610 & 484
|поштовий індекс        = 19522 & 19539
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4220096
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Драйвілл''' ({{lang-en|Dryville}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Беркс (округ, Пенсільванія)|Беркс]] штату [[Пенсільванія]]. Населення — 364 особи (2020).

== Географія ==
Драйвілл розташований за координатами {{Coord|40|27|42|N|75|45|17|W|type:city_region:US-DE}} (40.461582, -75.754654){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 3,61 км², з яких 3,60 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,01 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2010 = 398
| 2020 = 364
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкало 398 осіб у 151 домогосподарстві у складі 106 родин. [[Густота населення]] становила 110 осіб/км².  Було 155 помешкань (43/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 97,7 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,3 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 1,3 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 0,8 %. Частка іспаномовних становила 2,5 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,9 % — особи молодші 18 років, 63,0 % — особи у віці 18—64 років, 16,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 43,5 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 105,2 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 101,9 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:94400}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:81417}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:120369}} доларів (медіана — {{formatnum:129196}}). За межею бідності перебувало 2,4 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 382 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 30,1 %, виробництво — 24,3 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 14,1 %, будівництво — 13,6 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Беркс (округ, Пенсільванія)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Пенсільванії]]
[[Категорія:Населені пункти округу Беркс (Пенсільванія)]]

title: сусідні нас. пункти

Країна: США

Штат: Пенсільванія

Округ: Беркс

Межує з: | Лайонс ? |

Населення: 364 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 110,25 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4

OSM: ↑8283172 ·R (Рокленд Тауншип)


text:
# Ксеноцератопс
Ксеноцератопс (Xenoceratops, від грец. ξένος — «чужеземний» і лат. ceratops — «рогата морда») — рід центрозаврів, відомий з пізньої крейди (середній кампанський період), що мешкав на території сучасної Альберти, Канада. Рід має один відомий вид — Xenoceratops foremostensis, його останки були знайдені біля канадського села Формост.

## Історія відкриття
У 1958 році Ванн Ленгстон-молодший розкопав фрагменти черепа з формації Foremost, коло одноіменного селища. Ця формація дуже погано вивчена щодо динозаврової фауни — окрім зубів, повідомлялося лише про скелети гадрозаврів та пахіцефалозавра Colepiocephale.
Ленгстон зберігав фрагменти у каталожних шафах Канадського музею природи в Оттаві. Приблизно у 2003 році зразками зацікавилися Девід К. Еванс і Майкл Дж. Раян, і у 2009 році було проведено більш ретельне дослідження. Вони встановили, що це новий вид і рід, який був описаний у 2012 році Раяном, Евансом і Кіраном М. Шепардом. На момент відкриття Xenoceratops foremostensis був найдавнішим відомим таксоном цератопсидних динозаврів у Канаді.

## Опис
Ксеноцератопс базується на зразку CMN53282, тім'яній кістці. Це кістка черепа, яка у цератопсидів утворює медіальну (серединну) та частину латеральних меж характерної кісткової оборки. До роду також відносять додаткові кістки черепа, зокрема, додаткові тім'яні, лускаті (кістки, які складають решту бічних країв оборки) та частина носові кістки. Ці кістки, схоже, належали щонайменше трьом особинам дорослого розміру. Інший фрагмент черепа в колекції Королівського палеонтологічного музею Тиррела також вважається приналежним до цього роду.

title: Ксеноцератопс

wikitext:
{{Automatic taxobox
| fossil_range = [[пізня крейда]],<br/>{{fossilrange|79.5}}
| image = Xenoceratops.jpg
| image_upright = 1.1
| image_caption = Реконструйований череп
| taxon = Xenoceratops
| authority = Ryan, Evans & Shepherd, 2012
| type_species = {{вимер}}'''''Xenoceratops foremostensis'''''
| type_species_authority = Ryan, Evans & Shepherd, 2012}}
'''Ксеноцератопс''' ({{lang-la2|Xenoceratops}}, від {{lang-el|ξένος}} — «чужеземний» і {{lang-la|ceratops}} — «рогата морда») — рід [[Centrosaurinae|центрозаврів]], відомий з [[Пізня крейда|пізньої крейди]] (середній [[Кампанський ярус|кампанський період]]), що мешкав на території сучасної [[Альберта|Альберти]], [[Канада]]. Рід має один відомий [[вид]] — '''{{lang-la2|Xenoceratops foremostensis}}''', його останки були знайдені біля канадського села [[Формост]]<ref name="Ryan2012">{{cite journal|url=http://www.nrcresearchpress.com/doi/10.1139/e2012-056|title=A new ceratopsid from the Foremost Formation (middle Campanian) of Alberta|last=Ryan|first=Michael J.|last2=Evans|first2=David C.|last3=Shepherd|first3=Kieran M.|date=2012|editor-last=Sues|editor-first=Hans|pages=1251–1262|language=en|journal=Canadian Journal of Earth Sciences|volume=49|doi=10.1139/e2012-056|issn=0008-4077|issue=10|doi-access=безкоштовний}}</ref>.

== Історія відкриття ==
[[Файл:Xenoceratops NT small.jpg|ліворуч|міні|[[Палеоарт|Художня реконструкція]]]]
У 1958 році Ванн Ленгстон-молодший розкопав фрагменти черепа з [[Геологічна формація|формації]] Foremost, коло одноіменного селища<ref name="CityNews">{{Cite web|url=https://toronto.citynews.ca/2012/11/08/fossilized-horn-that-sat-in-museum-for-decades-leads-to-new-dinosaur-discovery/ |title=Fossilized horn that sat in museum for decades leads to new dinosaur discovery|date=2012-11-08|website=CityNews Toronto|language=en}}</ref>. Ця формація дуже погано вивчена щодо динозаврової фауни — окрім зубів, повідомлялося лише про скелети [[Гадрозаврові|гадрозаврів]] та пахіцефалозавра ''[[Colepiocephale lambei|Colepiocephale]]''<ref name="Ryan2012" />.

Ленгстон зберігав фрагменти у каталожних шафах [[Канадський музей природи|Канадського музею природи]] в Оттаві. Приблизно у 2003 році зразками зацікавилися Девід К. Еванс і Майкл Дж. Раян, і у 2009 році було проведено більш ретельне дослідження<ref name="CityNews" />. Вони встановили, що це новий вид і рід, який був описаний у 2012 році Раяном, Евансом і Кіраном М. Шепардом. На момент відкриття ''Xenoceratops foremostensis'' був найдавнішим відомим [[таксон]]ом [[Цератопсиди|цератопсидних]] динозаврів у Канаді.

== Опис ==
Ксеноцератопс базується на зразку {{Comment|CMN|Canadian Museum of Nature}}53282, [[Тім'яна кістка|тім'яній кістці]]. Це кістка черепа, яка у цератопсидів утворює медіальну (серединну) та частину латеральних меж характерної кісткової оборки. До роду також відносять додаткові кістки черепа, зокрема, додаткові тім'яні, [[Луската кістка|лускаті]] (кістки, які складають решту бічних країв оборки) та частина носові кістки. Ці кістки, схоже, належали щонайменше трьом особинам дорослого розміру. Інший фрагмент черепа в колекції [[Королівський Тиррелівський музей палеонтології|Королівського палеонтологічного музею Тиррела]] також вважається приналежним до цього роду<ref name="Ryan2012" />.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* {{Commonscat-inline|Xenoceratops}}
* {{cite journal|url=https://peerj.com/articles/4265/|title=Long-horned Ceratopsidae from the Foremost Formation (Campanian) of southern Alberta|last=Brown|first=Caleb M.|date=2018-01-16|pages=e4265|language=en|journal=PeerJ|volume=6|doi=10.7717/peerj.4265|issn=2167-8359|pmc=5774296|pmid=29362697|doi-access=безкоштовний}}
{{taxonbar|from=Q18435}}
{{Ceratopsia|state=expanded}}
{{Портали|Динозаври|border=no}}

{{динозаври-доробити}}

[[Категорія:Цератопси]]
[[Категорія:Монотипові роди плазунів]]
[[Категорія:Динозаври пізнього крейдового періоду]]
[[Категорія:Динозаври Північної Америки]]
[[Категорія:Скам'янілості Канади]]
[[Категорія:Вимерлі тварини, описані 2012]]

title: Біологічна класифікація

Клада:
Архозаври (Archosauria)
Динозаври (Dinosauria)
†Птахотазові (Ornithischia)

Родина: †Цератопсиди (Ceratopsidae)

Підродина: †Centrosaurinae

Рід: †Ксеноцератопс (Xenoceratops) · Ryan, Evans & Shepherd, 2012

title: Типовий вид

Типовий вид: †Xenoceratops foremostensis · Ryan, Evans & Shepherd, 2012


text:
# День Конституції України
День Конститу́ції Украї́ни — державне свято України. Святкується щорічно 28 червня на честь ухвалення Конституції України того ж дня 1996 року.
День Конституції України — єдине державне свято, закріплене в самій Конституції:
| Ліві лапки | Стаття 161. День прийняття Конституції України є державним святом — Днем Конституції України. | Праві лапки |

## Історія
Через 51 годину після вступу на посаду Президента України як переможця на президентських виборах в Україні 1994 року, Леонід Кучма створив Конституційну комісію, яка привела до ухвалення Конституції України у 1996 році. До цього в Україні діяла Конституція УРСР 1978 року.
Конституцію України було ухвалено Верховною Радою о 9:20 ранку 28 червня 1996 року після того, як депутати працювали над проєктом цілий день і всю ніч, залишаючись у сесійній залі без перерв. 315 народних депутатів, за необхідних 300, проголосували за ухвалення Основного Закону. День Конституції став державним святом в Україні, оскільки його заснування було закріплено в самій конституції (це єдине державне свято, яке згадується в конституції).

## Значення
Ухвалення Конституції закріпило правові основи незалежної України, її суверенітет і територіальну цілісність, стало важливим кроком у забезпеченні прав людини та громадянина, сприяло подальшому підвищенню міжнародного авторитету України на світовій арені.

## Громадська думка
Згідно з опитуванням соціологічної служби Центру Разумкова у 2008 році, 52,9 % опитаних громадян не вважали День Конституції України святом. Результати опитування КМІС у квітні 2013 року показали, що День Конституції України є найулюбленішим святом для 4 % громадян (останнє місце).
Російське вторгнення в Україну, яке розпочалося 24 лютого 2022 року, призвело до переоцінки цього та інших державних свят в Україні. Дослідження КМІС за березень 2024 року виявило, що популярність Дня Незалежності України та Дня захисників і захисниць майже подвоїлася (з 37 % до 64 % та з 29 % до 58 % відповідно). День Конституції не досяг таких показників: але він став удвічі популярнішим, з 14 % у 2021 році до 29 % у 2023 році. В опитуванні громадської думки, проведеному в лютому 2024 року, 28 % респондентів КМІС назвали це свято «найважливішим або улюбленим».

## Факти
- Україна була останньою з колишніх радянських республік, яка ухвалила нову Конституцію[8].

title: День Конституції України

wikitext:
{{Свято
|назва = День Конститу́ції Украї́ни
|тип            = державне
|зображення = Stamp of Ukraine s145.jpg
|підпис = Поштова марка
|значення = святкування річниці прийняття [[Конституція України|Конституції України]]
|засновано  = [[28 червня]] [[1996]] року
|офіційно = День Конституції України
|святкують = [[Україна]]
|дата = [[28 червня]]
}}

'''День Конститу́ції Украї́ни''' — державне свято [[Україна|України]]. Святкується щорічно [[28 червня]] на честь ухвалення [[Конституція України|Конституції України]] того ж дня [[1996]] року.

День Конституції України — єдине державне свято, закріплене в самій Конституції:

{{Cquote|'''Стаття 161.''' День прийняття Конституції  України  є  державним святом — Днем Конституції України.}}

== Історія ==
[[Файл:Конституція України 2021 06.jpg|thumb|300px|У Верховній Раді України на урочистих заходах з нагоди 25-річчя Конституції України]]Через 51 годину після вступу на посаду [[Президент України|Президента України]] як переможця на президентських виборах в Україні 1994 року, [[Кучма Леонід Данилович|Леонід Кучма]] створив Конституційну комісію, яка привела до ухвалення [[Конституція України|Конституції України]] у 1996 році.<ref>{{cite book |title=The Clinton Years |last=Warshaw |first=Shirley Anne |date=2009 |publisher=[[Infobase Publishing]]}} ([https://books.google.com/books?id=kDPB1E07cnoC&dq=Constitution+of+Ukraine+%2B+1996+%2B+Kuchma&pg=PA191 сторінка 191])</ref> До цього в Україні діяла [[Конституція Української Радянської Соціалістичної Республіки 1978|Конституція УРСР 1978 року]].<ref name="CDU1624861158">{{in lang|uk}} [https://www.rbc.ua/ukr/news/ukraina-segodnya-otmechaet-den-konstitutsii-1624861158.html Україна сьогодні відзначає День Конституції], [[RBC Україна]] (28 червня 2021)</ref>

Конституцію України було ухвалено [[Верховна Рада України|Верховною Радою]] о 9:20 ранку 28 червня 1996 року після того, як депутати працювали над проєктом цілий день і всю ніч, залишаючись у сесійній залі без перерв.<ref name="1624801938CDU">{{in lang|uk}} [https://www.rbc.ua/ukr/styler/konstitutsii-ukrainy-25-let-neobychnye-fakty-1624801938.html Конституції України 25 років! Незвичайні факти про головний документ, які мало хто знає], [[RBC Україна]] (27 червня 2021)</ref> 315 народних депутатів, за необхідних 300, проголосували за ухвалення Основного Закону.<ref name="1624801938CDU" /> День Конституції став [[Державне свято|державним святом]] в Україні, оскільки його заснування було закріплено в самій конституції (це єдине державне свято, яке згадується в конституції).<ref name="CDU1624866748">{{in lang|uk}} [https://www.rbc.ua/ukr/styler/smotrite-prinimali-konstitutsiyu-ukrainy-1624866748.html Дивіться, як ухвалювали Конституцію України 25 років тому: історичні фото], [[RBC Україна]] (28 червня 2021)</ref>

== Значення ==
Ухвалення Конституції закріпило правові основи незалежної України, її [[Державний суверенітет|суверенітет]] і територіальну цілісність, стало важливим кроком у забезпеченні прав людини та громадянина, сприяло подальшому підвищенню міжнародного авторитету України на світовій арені.

== Громадська думка ==
Згідно з опитуванням соціологічної служби Центру Разумкова у 2008 році, 52,9 % опитаних громадян не вважали День Конституції України святом<ref>{{Cite web |url=http://www.razumkov.org.ua/ukr/poll.php?poll_id=150 |title=Як Ви ставитеся до Дня Конституції України? (динаміка, 2003-2008) |accessdate=28 червня 2013 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20131005160549/http://www.razumkov.org.ua/ukr/poll.php?poll_id=150 |archivedate=5 жовтня 2013 |deadurl=yes }}</ref>. Результати опитування КМІС у квітні 2013 року показали, що День Конституції України є найулюбленішим святом для 4 % громадян (останнє місце)<ref>{{Cite web |url=http://www.kiis.com.ua/?lang=ukr&cat=news&id=166&page=2 |title=Ставлення українців до державних свят |accessdate=28 червня 2013 |archive-date=4 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160304235413/http://kiis.com.ua/?cat=news&id=166&lang=ukr&page=2 }}</ref>.

[[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|Російське вторгнення в Україну]], яке розпочалося 24 лютого 2022 року, призвело до переоцінки цього та інших [[Неробочі дні в Україні|державних свят в Україні]].<ref name="KIISphiUp1383CD">{{cite web |url=https://www.kiis.com.ua/?lang=eng&cat=reports&id=1383&page=1 |title=PRESS RELEASES AND REPORTS - ATTITUDE OF UKRAINIANS TO PUBLIC HOLIDAYS AND IN PARTICULAR TO MARCH 8 |author=Volodymyr Paniotto |date=7 March 2024 |website=[[Kyiv International Institute of Sociology]] |lang=English |archive-url= |archive-date= |url-status= |access-date=8 March 2024}}</ref> Дослідження КМІС за березень 2024 року виявило, що популярність [[День Незалежності України|Дня Незалежності України]] та [[День захисників і захисниць України|Дня захисників і захисниць]] майже подвоїлася (з 37 % до 64 % та з 29 % до 58 % відповідно).<ref name="KIISphiUp1383CD" /> День Конституції не досяг таких показників: але він став удвічі популярнішим, з 14 % у 2021 році до 29 % у 2023 році. В опитуванні громадської думки, проведеному в лютому 2024 року, 28 % респондентів [[Київський міжнародний інститут соціології|КМІС]] назвали це свято «найважливішим або улюбленим».<ref name="KIISphiUp1383CD" />

== Факти ==
* Україна була останньою з колишніх радянських республік, яка ухвалила нову Конституцію<ref>{{Cite web |url=http://www.ukrweekly.com/old/archive/1996/529606.shtml |title=1996: The Year In Review. Ukraine: at last, a new Constitution |accessdate=28 червня 2013 |archive-date=19 жовтня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171019080647/http://www.ukrweekly.com/old/archive/1996/529606.shtml }}</ref>.

== Див. також ==
* [[Конституційний процес в Україні]]
* [[Конституція України]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20160811235721/http://cyclop.com.ua/content/view/1036/58/1/17/#25618 День Конституції України] // {{Юридична енциклопедія|2}}
* [https://web.archive.org/web/20160310155452/http://bc-mvs.gov.ua/index.php/legislationarticle/368-istoriya-prinyattya-konstitutsiji-ukrajini Історія прийняття Конституції України]
* [https://web.archive.org/web/20130721233645/http://pidruchniki.ws/20080215/pravo/istoriya_konstitutsiyi_ukrayini_1996 Історія Конституції України]
* [http://www.ukrweekly.com/old/archive/1996/529606.shtml 1996: The Year In Review. Ukraine: at last, a new Constitution] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171019080647/http://www.ukrweekly.com/old/archive/1996/529606.shtml |date=19 жовтня 2017 }}

{{Неробочі дні в Україні}}

[[Категорія:Державні свята України]]
[[Категорія:Свята червня]]
[[Категорія:Конституція України]]

title: День Конститу́ції Украї́ни

Ким святкується: Україна

Засновано: 28 червня 1996 року

Тип: державне

Значення: святкування річниці прийняття Конституції України

Дата: 28 червня


text:
# Мозирське Полісся
Мозирське Полісся (біл. Мазырскае Палессе) — фізико-географічний район Білоруського Полісся.
Являє собою рівнину, підняту над Прип'ятським та  Гомельським Поліссям на 15-20 метрів. Межами є річки Прип'ять, Уборть, а також відроги Овруцького кряжу. Тут знаходиться Мозирське пасмо, що має найвищі точки всього Полісся. Найвища точка — 208 метрів, що на 94 метра вище урізу Прип'яті.
| Білорусь | Це незавершена стаття з географії Білорусі. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |

title: Мозирське Полісся

wikitext:
{{Без джерел|дата=червень 2023}}
[[Файл:Мазырскае Палессе (2001).svg|міні|200пкс|Мозирське Полісся]]
'''Мозирське Полісся''' ({{lang-be|Мазырскае Палессе}}) — фізико-географічний район [[Білоруське Полісся|Білоруського Полісся]].

Являє собою рівнину, підняту над [[Прип'ятське Полісся|Прип'ятським]] та [[Гомельське Полісся | Гомельським Поліссям]] на 15-20 метрів. Межами є річки [[Прип'ять]], [[Уборть]], а також відроги [[Овруцький кряж|Овруцького кряжу]]. Тут знаходиться [[Мозирське пасмо]], що має найвищі точки всього [[Полісся]]. Найвища точка — 208 метрів, що на 94 метра вище урізу [[Прип'ять (місто)|Прип'яті]].

{{belarus-geo-stub}}

[[Категорія:Географія Білорусі]]
[[Категорія:Географія Гомельської області]]