text:
# Богоньо
Богоньо, Боґоньйо (італ. Bogogno, п'єм. Boeugn) — муніципалітет в Італії, у регіоні П'ємонт, провінція Новара.
Богоньо розташоване на відстані близько 530 км на північний захід від Рима, 95 км на північний схід від Турина, 25 км на північ від Новари.
Населення — 1326 осіб (2014).
Покровитель — Sant'Agnese.

## Демографія
Населення за роками:

Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 87 іноземців з 19 країн, серед них 19 громадян країн Євросоюзу та 24 громадяни України.

## Сусідні муніципалітети
- Аграте-Контурбія
- Боргоманеро
- Кресса
- Суно
- Веруно

title: Богоньо

wikitext:
{{Комуна Італії
 | назва         = Богоньо
 | місцева_назва = Bogogno
 | герб          = <!-- Bogogno-Stemma.png -->
 | регіон        = PMN <!-- Лише 3-літерний КОД -->
 | провінція     = NO <!-- Лише 2-літерний КОД -->
 | latd   = 45
 | latm   = 40
 | lats   = 0
 | longd  = 8
 | longm  = 32
 | longs  = 0
 | висота = 278
 | населення     = 1295
 | рік_насел     = 01-01-2023
 | площа         = 8,43
 | густота       = 152,0
 | поштові_індекси  = 28010
 | телефонний_код = 0322
 | код_ISTAT     = 003021
 | покровитель   = Sant'Agnese
 | мер           = Andrea Guglielmetti
 | обраний       = 5-4-2005
 | www           = http://www.comune.bogogno.no.it/
}}

'''Богоньо''', Боґоньйо ({{lang-it|Bogogno}}, {{lang-pms|Boeugn}}) — [[муніципалітет]] в [[Італія|Італії]], у регіоні [[П'ємонт]], [[Новара (провінція)|провінція Новара]].

Богоньо розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані та напрямки розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 530 км на північний захід від [[Рим]]а, 95 км на північний схід від [[Турин]]а, 25 км на північ від [[Новара|Новари]].

Населення — {{formatnum:1326}} {{МНОЖИНА:1326|особа|особи|осіб}} (2014)<ref name="dem1">{{cite web |url=http://www.demo.istat.it/bil2014/index.html |title=Демографічний баланс 2014 року та населення на 31 грудня |publisher=[[ISTAT]] |accessdate=25 грудня 2014 |archive-date=26 червня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150626150429/http://demo.istat.it/bil2014/index.html }}{{ref-it}}</ref>.
Покровитель — Sant'Agnese.

== Демографія ==
{{Демографія/Bogogno}}
{{Іноземці в Італії | назва=Богоньо | дата=1 січня 2023 року
 | всього=87 | країн=19 | Укр=24 | ЄС=19 | таблиця= | країна1=[[Україна|України]]
 | примітка=<ref>{{cite web| url=https://demo.istat.it/app/?i=RCS&l=en
  | title=Resident population by sex, municipality and citizenship | language=англ.
  | trans_title=Постійне населення за статтю, муніципалітетом і громадянством
  | publisher=[[ISTAT]]| accessdate=12 червня 2024}}</ref>
}}

== Сусідні муніципалітети ==

* [[Аграте-Контурбія]]
* [[Боргоманеро]]
* [[Кресса (провінція Новара)|Кресса]]
* [[Суно]]
* [[Веруно]]

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів провінції Новара]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Italy-geo-stub}}
{{Провінція Новара}}

{{Портали|Географія|Італія}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Новара]]

title: Богоньо · Bogogno

Країна: Італія

Регіон: П'ємонт

Провінція: Новара

title: Розміщення

Розміщення: Commune

title: Влада

Мер: Andrea Guglielmetti (5-4-2005)


text:
# Гордон Сміт
Гордон Гарольд Сміт (англ. Gordon Harold Smith; нар. 25 травня 1952, Пендлтон, Орегон) — американський політик, був сенатором США від штату Орегон з 1997 по 2009. Член Республіканської партії.
Він провів два роки як місіонер Церкви Ісуса Христа Святих останніх днів у Новій Зеландії. Здобув ступінь бакалавра в Університеті Бригам Янг у штаті Юта і юридичну освіту в Південно-західній школі права в Каліфорнії. Працював адвокатом у Нью-Мексико і Аризоні, був директором Smith Frozen Foods у штаті Орегон, членом Сенату штату Орегон з 1992 по 1997 роки.

wikiname: ukwiki

title: Гордон Сміт

in_language: uk

wikitext:
{{особа
|ім'я              =
|оригінал імені    =
|зображення        =
|розмір_зображення =
|дата народження   =
|місце_народження  =
|дата_смерті       =
|місце_смерті      =
|поховання         =
|підданство        =
|громадянство      =
|Alma_mater        =
|відомий_(відома)  =
|рід_діяльності    =
|національність    =
|військове звання  =
|термін               = [[3 січня]] [[1997]] - [[3 січня]] [[2009]]
|попередник           = [[Марк Гетфілд]]
|наступник            = [[Джефф Мерклі]]
|партія            =
|нагороди          =
<!--{{ряд
 | {{шаблон вищої нагороди}}
}} -->
|премії            =
|звання            =
}}
'''Гордон Гарольд Сміт''' ({{lang-en|Gordon Harold Smith}}; {{н}} {{Дата народження|25|5|1952}}, [[Пендлтон (Орегон)|Пендлтон]], [[Орегон]]) — [[Сполучені Штати Америки|американський]] політик, був [[Сенат США|сенатором США]] від штату Орегон з [[1997]] по [[2009]]. Член [[Республіканська партія США|Республіканської партії]].

Він провів два роки як місіонер [[Церква Ісуса Христа Святих останніх днів|Церкви Ісуса Христа Святих останніх днів]] у [[Нова Зеландія|Новій Зеландії]]. Здобув ступінь [[бакалавр]]а в [[Університет Бригам Янг|Університеті Бригам Янг]] у штаті [[Юта]] і юридичну освіту в {{iw|Southwestern Law School|Південно-західній школі права|en|Southwestern Law School}} в [[Каліфорнія|Каліфорнії]]. Працював [[адвокат]]ом у [[Нью-Мексико]] і [[Аризона|Аризоні]], був директором ''Smith Frozen Foods'' у штаті Орегон, членом Сенату штату Орегон з [[1992]] по [[1997]] роки.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://bioguide.congress.gov/scripts/biodisplay.pl?index=s001142 Gordon Smith] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140903101518/http://bioguide.congress.gov/scripts/biodisplay.pl?index=s001142 |date=3 вересня 2014 }} at the ''Biographical Directory of the United States Congress''

{{US-politician-stub}}
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Сміт Гордон}}

[[Категорія:Випускники Університету Бріґама Янґа]]
[[Категорія:Адвокати США]]
[[Категорія:Сенатори від штату Орегон]]
[[Категорія:Республіканці США]]
[[Категорія:Мормони]]

title: англ. Gordon H. Smith

Ім'я при народженні: англ. Gordon Harold Smith

Народився: 25 травня 1952 (72 роки) · Пендлтон, Орегон, США

Країна: США

Місце проживання: Пендлтон

Діяльність: політик, священник, адвокат

Alma mater: Університет Бригам Янг (1976) і Southwestern Law Schoold (1979)

Знання мов: англійська

Посада: помічник судді, member of the State Senate of Oregond, сенатор США, сенатор США, сенатор США, сенатор США, сенатор США, сенатор США і президент

Попередник: Марк Гетфілд

Наступник: Джефф Мерклі

Партія: Республіканська партія США

Батько: Milan Smithd

Мати: Jessica Smithd

Нагороди: Dr. Nathan Davis Award for United States Senatorsd (2007) Distinguished Eagle Scout Awardd


text:
# Глухий губно-губний африкат
Глухий губно-губний африкат ([p͡ɸ] у МФА) — рідкісний приголосний-африкат, що починається як губно-губний проривний [p] та випускається як глухий губно-губний фрикативний [ɸ]. Нема свідчень про існування цього звука в будь-якій з мов як окремої фонеми.

## Властивості
Властивості глухого губно-губного африката:
- Спосіб творення — несибілянтний африкат.
- Місце творення — губно-губне, тобто він артикулюється обома губами.
- Тип фонації — глуха, тобто цей звук вимовляється без вібрації голосових зв'язок.
- Це ротовий приголосний, тобто повітря виходить крізь рот.

- Оскільки звук не створюється потоком повітря над язиком, він не є ані центральним, ані боковим.
- Механізм передачі повітря — егресивний легеневий, тобто під час артикуляції повітря виштовхується крізь голосовий тракт з легенів, а не з гортані, чи з рота.

## Приклади
| Мова          | Мова                         | Слово         | МФА           | Значення   | Примітки                                                                         |
| ------------- | ---------------------------- | ------------- | ------------- | ---------- | -------------------------------------------------------------------------------- |
| Нідерландська | Діалект Орсмааль-Гуссенховен | up            | [ʊp͡ɸ]         | 'на'       | Можливий алофон /p/ перед зупинкою.                                              |
| Англійська    | Кокні                        | up            | [ˈɐʔp͡ɸ]       | 'вгору'    | Алофон /p/, переважно наприкінці слова.                                          |
| Англійська    | Літературна вимова           | up            | [ˈɐʔp͡ɸ]       | 'вгору'    | Рідко є алофоном /p/.                                                            |
| Англійська    | Північний Уельс              | up            | [ˈəp͡ɸ]        | 'вгору'    | Алофон /p/ на початку й наприкінці слова; взаємозамінне з дуже аспірованим [pʰ]. |
| Англійська    | Порт-Толбот                  | up            | [ˈəp͡ɸ]        | 'вгору'    | Алофон /p/. Взаємозамінний з [pʰʰ].                                              |
| Англійська    | Скауз                        | up            | [ˈʊp͡ɸ]        | 'вгору'    | Можливий алофон /p/ на початку складу й наприкінці слова.                        |
| Німецька      | Деякі носії                  | tropfen       | [ˈtʁ̥ɔp͡ɸn̩]     | 'роняти'   | Алофон /p͡f/.                                                                     |
| Каїнганг      | Каїнганг                     | fy            | [ˈp͡ɸɤ]        | 'насінина' | Можливий алофон /ɸ/ на початку слова.                                            |
| Північна Тіва | Діалект Таос                 | [ˌp͡ɸìˑˈwɛ̈̄ːnǣ] | [ˌp͡ɸìˑˈwɛ̈̄ːnǣ] | 'донька'   | Алофон /pʰ/, взаємозамінний з [ph] та [ɸ].                                       |

title: Глухий губно-губний африкат

wikitext:
{{infobox IPA
| ipa symbol = pɸ
}}
'''Глухий губно-губний африкат''' ({{IPA|[p͡ɸ]}} у [[Міжнародний фонетичний алфавіт|МФА]]) — рідкісний приголосний-[[африкат]], що починається як [[Глухий губно-губний проривний|губно-губний проривний]] {{IPA|[p]}} та випускається як [[глухий губно-губний фрикативний]] {{IPA|[ɸ]}}. Нема свідчень про існування цього звука в будь-якій з мов як окремої [[Фонема|фонеми]].

== Властивості ==
Властивості глухого губно-губного африката:
* Спосіб творення — несибілянтний африкат.
{{губно-губний}}
{{глухий}}
{{ротовий}}
* Оскільки звук не створюється потоком повітря над язиком, він не є ані центральним, ані боковим.
{{легеневий}}

== Приклади ==
{| class="wikitable"
!colspan=2| Мова !! Слово !! [[МФА]] !! Значення !! Примітки
|-
| [[Нідерландська мова|Нідерландська]]|| Діалект Орсмааль-Гуссенховен{{sfnp|Peters|2010|p=240}} || {{lang|nl|u'''p'''}} || {{IPA|[ʊp͡ɸ]}} || 'на' || Можливий алофон {{IPA|/p/}} перед зупинкою{{sfnp|Peters|2010|p=240}}.
|-
| rowspan="5" |[[Англійська мова|Англійська]]|| [[Кокні]]{{sfnp|Wells|1982|pp=322-323}} || rowspan="5" | ''u'''p''''' || rowspan=2 | {{IPA|[ˈɐʔp͡ɸ]}} || rowspan="5" | 'вгору' || Алофон {{IPA|/p/}}, переважно наприкінці слова{{sfnp|Wells|1982|p=323}}.
|-
| [[Англійська літературна вимова|Літературна вимова]]{{sfnp|Cruttenden|2014|p=172}} || Рідко є алофоном {{IPA|/p/}}{{sfnp|Cruttenden|2014|p=172}}.
|-
| [[Валлійська англійська|Північний Уельс]]{{sfnp|Penhallurick|2004|pp=108-109}} || rowspan="2" | {{IPA|[ˈəp͡ɸ]}} || Алофон {{IPA|/p/}} на початку й наприкінці слова; взаємозамінне з дуже аспірованим {{IPA|[pʰ]}}{{sfnp|Penhallurick|2004|pp=108-109}}.
|-
|Порт-Толбот<ref name=":0">{{Cite book |last=Connolly |first=John H. |title=English in Wales: Diversity, Conflict, and Change |publisher=Multilingual Matters Ltd.; [[Channel View Publications]] |year=1990 |isbn=1-85359-032-0 |pages=121–129 |language=en}}</ref>
|Алофон /p/. Взаємозамінний з [pʰʰ].<ref name=":0" />
|-
| [[Скауз]]{{sfnp|Wells|1982|p=372}} || {{IPA|[ˈʊp͡ɸ]}} || Можливий алофон {{IPA|/p/}} на початку складу й наприкінці слова{{sfnp|Wells|1982|p=372}}.
|-
| [[Німецька мова|Німецька]]|| Деякі носії || {{lang|de|tro'''pf'''en}}|| {{IPA|[ˈtʁ̥ɔp͡ɸn̩]}} || 'роняти' || Алофон {{IPA|/p͡f/}}.
|-
|colspan=2|[[Каїнганг]]{{sfnp|Jolkesky|2009|pp=680-681}} || '''''f'''y'' || {{IPA|[ˈp͡ɸɤ]}} || 'насінина' || Можливий алофон {{IPA|/ɸ/}} на початку слова{{sfnp|Jolkesky|2009|pp=680-681}}.
|-
| [[Тіва (мова)|Північна Тіва]]|| [[Таос (мова)|Діалект Таос]]|| colspan="2" | {{IPA|[ˌp͡ɸìˑˈwɛ̈̄ːnǣ]}} || 'донька' || Алофон {{IPA|/pʰ/}}, взаємозамінний з {{IPA|[ph]}} та {{IPAblink|ɸ}}.
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
{{refbegin}}
* {{citation
|last=Cruttenden
|first=Alan
|year=2014
|title=Gimson's Pronunciation of English
|publisher=Routledge
|edition=8th
|isbn=9781444183092
|url=https://books.google.com/books?id=M2nMAgAAQBAJ
}}
* {{citation
|last=Jolkesky
|first=Marcelo Pinho de Valhery
|year=2009
|title=Fonologia e prosódia do Kaingáng falado em Cacique Doble
|journal=Anais do SETA
|volume=3
|pages=675–685
|place=Campinas
|publisher=Editora do IEL-UNICAMP
|url=http://www.iel.unicamp.br/revista/index.php/seta/article/view/557/474
}}
* {{citation
|last=Penhallurick
|first=Robert
|editor-last=Schneider
|editor-first=Edgar W.
|editor2-last=Burridge
|editor2-first=Kate
|editor3-last=Kortmann
|editor3-first=Bernd
|editor4-last=Mesthrie
|editor4-first=Rajend
|editor5-last=Upton
|editor5-first=Clive
|year=2004
|title=A handbook of varieties of English
|chapter=Welsh English: phonology
|volume=1: Phonology
|publisher=Mouton de Gruyter
|pages=98–112
|isbn=3-11-017532-0
}}
* {{citation
|last=Peters
|first=Jörg
|year=2010
|title=The Flemish–Brabant dialect of Orsmaal–Gussenhoven
|journal=Journal of the International Phonetic Association
|volume=40
|issue=2
|pages=239–246
|doi=10.1017/S0025100310000083| url = https://zenodo.org/record/996039
|doi-access=free
}}
* {{Cite book
|last=Wells
|first=John C.
|author-link=Джон Крістофер Веллс
|title=Accents of English
|volume=2, The British Isles
|year=1982
|publisher=Cambridge University Press
|isbn=0-52128540-2
}}
{{refend}}

==Посилання==
* {{phoible|pɸ}}

{{IPA navigation}}

title: Звучання

Звучання: джерело · допомога


text:
# Толстой Петро Олегович
 Петро Олегович Толстой  (нар. (20 червня 1969 року, Москва, СРСР) — російський політик, телеведучий, пропагандист, журналіст. Заступник голови Думи РФ VII скликання з 5 жовтня 2016 року. Заступник голови Парламентської асамблеї Ради Європи з 28 січня 2020 року.
Депутат Думи РФ. Член Громадської палати РФ (2012–2014). Колишній ведучий пропагандистських політичних передач на російському Першому каналі:
- недільного випуску програми «Час» (2005–2012),
- ток-шоу «Політика» (2013–2016),
- «Час покаже» (2014–2016),

Заступник директора Дирекції соціальних і публіцистичних програм «Першого каналу» (2009–2016).

## Життєпис
Закінчив школу № 1231 в Москві. Служив у Радянській армії у частині 55201, Пенза-19.

### Робота в ЗМІ
Закінчив міжнародне відділення факультету журналістики МДУ 1993 році.
1992—1994 — працював у московському корпункті французької газети Ле Монд. З 1994 по 1996 — кореспондент московського бюро інформаційного агентства Франс прес.
На телебаченні — з 1996 по 2016 рік. У жовтні 1996 став заступником головного редактора телекомпанії «BID», у вересні 2002 року залишив цю посаду. Був продюсером програми «Скандали тижня», керівником служби інформаційного забезпечення телекомпанії «BID».
З жовтня 1997 року по листопад 2001 року вів програму «Скандали тижня» (з осені 2001 року назву було змінено на «Звичаї») на телеканалі ТВ-6.
З жовтня 1998 по серпень 1999 року також вів програму «У світі людей» на тому ж телеканалі. Пішов з ТБ-6 незадовго до закриття каналу місцевою владою в січні 2002 року.
У 2002—2008 роках працював на «Третьому каналі» (ЗАТ ТРВК «Московія»), перейшов на запрошення Андрія Писарєва. З жовтня 2002 по серпень 2005 року вів суботню аналітичну програму «Висновки». З березня 2004 року — головний редактор «Третього каналу», з липня 2004 року генеральний директор «Третього каналу». Пропрацював в ТРВК «Московія» до середини 2008 року.
З 28 серпня 2005 по 8 липня 2012 року — ведучий інформаційно-аналітичної програми «Першого каналу» «Недільний час», змінив на цьому місці Петра Марченко і Андрія Батурина. Перейшов на «Перший канал» разом зі своєю журналістською командою з «Третього каналу». У перші 3 роки роботи на «Першому каналі» він працював з трудовим договором і поєднував роботу ведучого з адміністративною діяльністю — залишався заступником гендиректора «Третього каналу».
- 2008 — перейшов працювати в штат російського Першого каналу[23].
- 2009—2016 — заступник директора Дирекції соціальних і публіцистичних програм «Першого каналу»[24].
- 2009—2010 — вів ток-шоу по боротьбі з алкоголізмом «Проект „Спільна справа“» на тому ж каналі в парі з Марією Шукшиною[25].
- 2011—2012 — вів передвиборні теледебати кандидатів у депутати Думи і президента РФ по черзі з Аріною Шараповою[26]. Також вів ефір «Першого каналу» після виборів 4 березня 2012 року в парі з Олександром Гордоном[27].
- У червні 2012 — покинув програму «Недільний час», зайнявся новим проектом на тому ж каналі[28].
- 8 липня 2012 — востаннє провів програму «Недільний час»[29].
- З 11 квітня 2013 по 29 червня 2016 року — ведучий суспільно-політичного ток-шоу «Політика»[30] у парі з Олександром Гордоном (згодом одноосібно) на «Першому каналі»[31].
- З 15 вересня 2014 по 7 липня 2016 — вів політичне шоу на тому ж телеканалі — «Час покаже», у парі з Катериною Стриженовою[32].
- З 12 жовтня по 14 грудня 2014 року — ведучий ток-шоу «Толстой. Неділя» на «Першому каналі»[33].
- Пішов з телебачення у вересні 2016 року в зв'язку з обранням депутатом Державної думи сьомого скликання[34][35].

### Депутат Державної думи VII скликання
- 6 лютого 2016 року був обраний до вищої ради партії «Єдина Росія»[36].
- 10 лютого 2016 року набрав Керуючий Рада московської школи № 1363[37][38].
- Тоді ж, до початку 2016 року в ЗМІ з'явилася інформація про можливу участь Толстого в попередньому голосуванні партії «Єдина Росія»[39]. Інформація була підтверджена самим відомим телеведучим в інтерв'ю одному з місцевих видань[40].
- В ході попередніх підрахунків голосування Толстой набрав 75,8 % голосів і посів перше місце за 199 одномандатному адміністративному округу, в кілька разів обігнавши всіх своїх конкурентів[41].
- Влітку 2016 року став співголовою ради прихильників партії «Єдина Росія», також увійшовши в передвиборчий штаб партії[42].
- За підсумками виборів 18 вересня 2016 року здобув перемогу в Люблінському одномандатному виборчому окрузі № 199 (Москва) та став депутатом думи РФ VII скликання[43].
- 5 жовтня того ж року, на першому пленарному засіданні, був обраний заступником голови Державної думи РФ[44].
- 27 січня 2017 року обраний керівником делегації Росії в Парламентській асамблеї Організації з безпеки і співробітництва в Європі[45].

- У липні 2017 року призначений керівником наглядової ради створюваної «Парламентська телебачення Державної Думи Федеральних Зборів РФ»[46][47].
- 28 січня 2020 року Толстой став заступником Голови Парламентської асамблеї Ради Європи.

### Сім'я
- Батько — Олег Володимирович Толстой (1927—1992),
- мати — Ольга Олексіївна Томара (нар. 1935)[48].
- Був одружений з Дар'єю Євенко (у шлюбі з 1992 по 2017 рік)[49]
- Троє дітей
  - Донька — Олександра
- Праправнук письменника Льва Толстого, троюрідний брат телеведучої Фьокли Толстої[48]

### Доходи
Задекларований дохід за 2016 рік склав 44 млн руб, за 2017 рік — 5 млн руб.

### Санкції
У 2014 році занесений Україною до санкційного списку за антиукраїнську позицію, щодо війни на сході України і анексії Криму Росією.
Наприкінці лютого 2022 року, після визнання Росією самопроголошених ДНР і ЛНР, потрапив під санкції Євросоюзу, як "центральна фігура урядової пропаганди" і як особа, що "підриває територіальну цілісність, суверенітет і незалежність України"
За аналогічними підставами також занесений до санкційних списків США, Великої Британії, Канади, Швейцарії, Австралії, Японії та Нової Зеландії.

title: Толстой Петро Олегович

wikitext:
{{Картка:Лідер
| ім'я = Петро Олегович Толстой
| оригінал імені =
| зображення = Pyotr Tolstoy 2018.jpg
| розмір_зображення = 220px
| посада = [[Файл:Emblem gosduma.svg|20px]] Заступник голови [[Державна дума Російської Федерації|Думи РФ VII скликання]]
| початок_терміну = [[5 жовтня]] [[2016]]
| кінець_терміну =
| президент = [[Володимир Путін]]
| прем'єр-міністр = [[Дмитро Медведєв]]
[[Мішустін Михайло Володимирович|Михайло Мішустін]]
| попередник =
| наступник =
| посада2 = [[Файл:Logo of the Council of Europe (no lettering).svg|20px]] Заступник голови [[Парламентська асамблея Ради Європи | Парламентської асамблеї Ради Європи]]
| початок_терміну2 = [[28 січня]] [[2020]]
| кінець_терміну2 =
| рід = товсті
| народження = [[20 червня|20 червня]] [[1969|1969]] (54 роки)
| місце народження = [[Москва]]
| батько = Олег Толстой
| мати = Ольга Томара
| дружина = Дар'я Євенко
| діти = Олександра
| партія = [[Єдина Росія]]
| освіта = [[МДУ]]
Факультет журналістики МДУ
| діяльність = політик
| нагороди = [[Файл:Бланк Почётной грамоты Президента России 1.png|70px]]
[[ТЕФІ]]
| громадянство = {{RUS}}
}}
''' Петро Олегович Толстой ''' (нар. ([[20 червня]] [[1969]] року, [[Москва]], [[СРСР]]) — [[Росія|російський]] [[політик]], телеведучий, пропагандист, [[журналіст]]. Заступник голови [[Державна дума Російської Федерації|Думи РФ VII скликання]] з [[5 жовтня]] [[2016]] року.<ref>{{Cite web|url=http://www.duma.gov.ru/duma/persons/99112869/|title=Толстой Петро Олегович|website=Державна Дума РФ|language=ru-RU|accessdate=2016-10-05}}</ref> Заступник голови [[Парламентська асамблея Ради Європи|Парламентської асамблеї Ради Європи]] з [[28 січня]] [[2020]] року.

[[Депутат]] Думи РФ. Член Громадської палати [[Росія|РФ]] ([[2012]]–[[2014]]). Колишній ведучий пропагандистських політичних передач на російському [[Перший канал (Росія)|Першому каналі]]:

* недільного випуску програми «Час» ([[2005]]–[[2012]]),
* ток-шоу «Політика» ([[2013]]–[[2016]]),
* «Час покаже» ([[2014]]–[[2016]]),

Заступник директора Дирекції соціальних і публіцистичних програм «Першого каналу» ([[2009]]–[[2016]]).

== Життєпис ==
Закінчив школу № 1231 в Москві<ref>{{cite web|url=http://pressuha.ru/release/23069-na-arbate-my-zhivem-75-letniy-yubiley-shkoly-imeni-polenova.html|title=«На Арбаті ми живемо» - 75-річний ювілей школи імені Полєнова!|publisher=Прессуха|date=2011-12-05}}</ref>. Служив у Радянській армії у частині 55201, [[Пензенська область|Пенза-19]].<ref>{{Cite web |url=http://zarpressa.ru/news/novosti-goroda/zvezdnyy-soldat/ |title=Зірковий солдатів |accessdate=2018-04-16 |archive-date=2015-02-26 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150226064207/http://zarpressa.ru/news/novosti-goroda/zvezdnyy-soldat/ }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150226064207/http://zarpressa.ru/news/novosti-goroda/zvezdnyy-soldat/ |date=2015-02-26 }}</ref>

=== Робота в ЗМІ ===
Закінчив міжнародне відділення [[МДУ|факультету журналістики]] [[Московський державний університет імені М. В. Ломоносова|МДУ]] 1993 році<ref>{{Cite web |url=http://fjmgu.typecat.ru/files/assets/common/downloads/publication.pdf |title=Наш будинок на Мохової |accessdate=16 квітня 2018 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20180220033710/http://fjmgu.typecat.ru/files/assets/common/downloads/publication.pdf |archivedate=20 лютого 2018 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180220033710/http://fjmgu.typecat.ru/files/assets/common/downloads/publication.pdf |date=2018-02-20 }}</ref>.

1992—1994 — працював у московському корпункті французької газети [[Ле-Монд|Ле Монд]]. З 1994 по 1996 — кореспондент московського бюро інформаційного агентства [[Франс Прес|Франс прес]]<ref>{{cite web|url=http://archive.svoboda.org/programs/tv/2005/tv.022805.asp|title=Дивимося телевізор. Повертається мода на телевізійну аналітику?|publisher=[[Радіо Свобода]]|date=2005-02-28}}</ref>.

На телебаченні — з 1996 по 2016 рік. У жовтні 1996 став заступником головного редактора телекомпанії «BID», у вересні 2002 року залишив цю посаду<ref>[https://web.archive.org/web/20061201125811/http://www.3channel.ru/lead/1/ 3 канал — Керівництво «Третього каналу»]</ref>. Був продюсером програми «Скандали тижня», керівником служби інформаційного забезпечення телекомпанії «BID».

З жовтня 1997 року по листопад 2001 року вів програму «Скандали тижня»<ref>{{cite web|url=http://www.trud.ru/article/18-05-2000/6262_chem_vas_obradoval_i_ogorchil_teleekran_na_minuvsh.html|title=ЧИМ ВАС ПОРАДУВАВ, І ЗАСМУТИВ ТЕЛЕЕКРАН НА МИНУЛОМУ ТИЖНІ?|publisher=Праця|date=2000-05-18}}</ref><ref>{{cite web|url=http://www.mk.ru/editions/daily/article/2001/04/05/110860-petr-tolstoy-odin-bolshoy-skandal.html|title=ПЕТРО ТОЛСТОЙ — ОДИН ВЕЛИКИЙ СКАНДАЛ|publisher=[[Московський комсомолець]]|date=2001-04-05}}</ref> (з осені 2001 року назву було змінено на «Звичаї»)<ref>{{cite web|url=http://www.kp.ua/daily/22623/11861/|title=Євген Кисельов перекроїв ТВ-6|publisher=[[Комсомольская правда]]|date=2001-08-31}}{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref> на телеканалі ТВ-6<ref>{{cite web|url=http://www.mk.ru/culture/2014/12/09/per-bezukhov-i-marya-bolkonskaya-petr-i-fekla-tolstye-segodnya.html|title=П'єр Безухов і Мар'я Болконська — Петро і Текля Товсті сьогодні. «Війна і мир» — телеверсія|publisher=[[Московський комсомолець]]|date=2014-12-09}}</ref>.

З жовтня 1998 по серпень 1999 року також вів програму «У світі людей» на тому ж телеканалі. Пішов з ТБ-6 незадовго до закриття каналу місцевою владою в січні 2002 року<ref>{{cite web|url=https://www.svoboda.org/a/28254043.html|title=Перейшов межу осілості|publisher=[[Радіо Свобода]]|date=2017-01-24}}</ref>.

У 2002—2008 роках працював на «Третьому каналі» (ЗАТ ТРВК «Московія»)<ref>{{cite web|url=http://www.ng.ru/tv/2005-01-28/16_tolstoy.html|title=Петро Толстой: «У нас вистачить сили на російську CNN»|publisher=[[Незалежна газета]]|date=2005-01-28}}</ref>, перейшов на запрошення Андрія Писарєва<ref>{{Cite web |url=http://www.kultura-portal.ru/tree_new/cultpaper/article.jsp?number=493&crubric_id=1002073&rubric_id=1002057&pub_id=487494 |title=Культура Портал: Петро Толстой — про програму «Висновки» на каналі ТВЦ |accessdate=9 серпня 2011 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20110809223642/http://www.kultura-portal.ru/tree_new/cultpaper/article.jsp?number=493&crubric_id=1002073&rubric_id=1002057&pub_id=487494 |archivedate=9 серпня 2011 |deadurl=no }}</ref>. З жовтня 2002 по серпень 2005 року вів суботню аналітичну програму «Висновки»<ref>{{cite web|url=http://www.mk.ru/editions/daily/article/2005/03/17/198667-petr-tolstoy-ne-mogu-molchat.html|title=Петро Толстой: "Не можу мовчати"|publisher=[[Московський комсомолець]]|date=2005-03-17}}</ref>. З березня 2004 року — головний редактор «Третього каналу», з липня 2004 року генеральний директор «Третього каналу»<ref>[http://www.ng.ru/ideas/2004-07-14/11_zhelonkin.html Три конверти Володимира Желонкина]</ref><ref>[http://www.mk.ru/editions/daily/article/2004/05/27/112072-petr-tolstoy.html Петро Толстой: — Видання МК]</ref>. Пропрацював в ТРВК «Московія» до середини 2008 року.

З 28 серпня 2005 по 8 липня 2012 року — ведучий інформаційно-аналітичної програми «Першого каналу» «Недільний час»<ref>{{cite web|url=http://gorod.afisha.ru/archive/ernst-dobrodeev-i-kulistikov/|title=Стан ТБ Ернст, Добродєєв і Кулистиков очима сучасників|publisher=[[журнал|Афіша]]|date=2012-05-22|accessdate=2018-04-16|archiveurl=https://web.archive.org/web/20151007012547/http://gorod.afisha.ru/archive/ernst-dobrodeev-i-kulistikov/|archivedate=2015-10-07|deadurl=yes}}</ref>, змінив на цьому місці Петра Марченко і Андрія Батурина<ref>{{cite web|last=|title=Петро Толстой поміняє «Третій канал» «Первый»|work=|publisher=[[Lenta.ru]]|date=2005-08-19|url=http://lenta.ru/news/2005/08/19/newface/|archiveurl=https://www.webcitation.org/6BVwGlMIU?url=http://lenta.ru/news/2005/08/19/newface/|archivedate=2012-10-18|accessdate=2018-04-16|deadurl=no}}</ref>. Перейшов на «Перший канал» разом зі своєю журналістською командою з «Третього каналу»<ref>[http://kommersant.ru/doc/602330 Коммерсант-Газета — «Перший канал» придбав особа Толстого]</ref>. У перші 3 роки роботи на «Першому каналі» він працював з [[Трудовий договір|трудовим договором]] і поєднував роботу ведучого з адміністративною діяльністю<ref>{{cite web|url=http://kprf.ua/pravda/issues/2005/100/article-9084/|title=Чорти російського капіталізму|publisher=[[Правда (газета)|Правда]]|date=2005-09-09}}{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref> — залишався заступником гендиректора «Третього каналу»<ref>[http://www.womanhit.ru/archive/183230-petr-tolstoy-ostankino-mne-uzhe-nadoelo.html Петро Толстой: «Останкіно мені вже набридло» — Журнал «МК-Бульвар» — МК]</ref><ref>{{cite web|url=http://www.ng.ru/tv/2007-02-16/17_tolstoi.html|title=Обличчя Першого каналу Петро Толстой не вміє кататися на ковзанах|publisher=[[Незалежна газета]]|date=2007-02-16}}</ref>.

* 2008 — перейшов працювати в штат російського Першого каналу<ref name="smirnoff">{{cite web|url=http://mediaalmanah.ru/files/2009/2009_6.pdf|author=Смирнов, Сергій Сергійович|title=«Третій канал» на телевізійному ринку московського регіону|publisher=Медіа альманах, видавництво НП "Партнерство фак. журналістики"|date=червень 2009}}</ref>.
* 2009—2016 — заступник директора Дирекції соціальних і публіцистичних програм «Першого каналу»<ref>{{cite web|url=http://www.vz.ru/news/2016/3/21/800647.html|title=ЗМІ: Інститут прихильників «Єдиної Росії» очолять громадські|publisher=[[Погляд (інтернет-газета)|Погляд]]|date=2016-03-21}}</ref>.
* 2009—2010 — вів ток-шоу по боротьбі з [[алкоголізм]]ом «Проект „Спільна справа“» на тому ж каналі в парі з Марією Шукшиною<ref>{{cite web|url=http://www.trud.ru/article/24-06-2009/142058_petr_tolstoj_pjanstvo_v_rossii_prinjalo_razmery_na.html|title=Петро Толстой: "Пияцтво в Росії прийняло розміри національної загрози"|publisher=[[Працю (газета)|Праця]]|date=2009-06-24}}</ref>.
* 2011—2012 — вів передвиборні теледебати [[Вибори до Державної думи Росії 2011|кандидатів у депутати Думи]] і [[Президентські вибори в Росії 2012|президента РФ]] по черзі з Аріною Шараповою<ref>{{cite web|url=http://www.newsru.com/arch/russia/31oct2011/debats.html|title=Передвиборні дебати на федеральних каналах будуть вести Аріна Шарапова, Петро Толстой і Володимир Соловйов|publisher=[[NEWSru.com]]|date=2011-10-31}}</ref>. Також вів ефір «Першого каналу» після виборів 4 березня 2012 року в парі з [[Гордон Олександр Гаррійович|Олександром Гордоном]]<ref>{{cite web|url=http://www.kommersant.ua/doc/1887558|title=Біля телевізорів зросла явка. Державні канали зібрали 4 березня високі рейтинги|publisher=[[Коммерсантъ]]|date=2012-03-06|url-status=dead}}</ref>.
* У червні 2012 — покинув програму «Недільний час», зайнявся новим проектом на тому ж каналі<ref>{{cite web|last=|title=Петро Толстой покине «Недільний„Время“»|work=|publisher=[[Коммерсантъ]]|date=2012-06-05|url=http://www.kommersant.ru/doc/1951523|archiveurl=https://www.webcitation.org/6BVwIP2kU?url=http://www.kommersant.ru/doc/1951523|archivedate=2012-10-18|accessdate=2018-04-16|deadurl=no}}</ref>.
* 8 липня 2012 — востаннє провів програму «Недільний час»<ref>{{cite web|last=|title=Петро Толстой підтвердив чутки про вихід з програми«Время»|work=|publisher=[[Лента.ру]]|date=2012-07-06|url=http://lenta.ru/news/2012/07/06/petr/|archiveurl=https://www.webcitation.org/6BVwLDR6q?url=http://lenta.ru/news/2012/07/06/petr/|archivedate=2012-10-18|accessdate=2018-04-16|deadurl=no}}</ref>.
* З 11 квітня 2013 по 29 червня 2016 року — ведучий суспільно-політичного ток-шоу «Політика»<ref>[http://lenta.ru/news/2013/04/03/pyotr/ Петро Толстой стане ведучим політичного ток-шоу на Першому каналі]</ref> у парі з [[Гордон Олександр Гаррійович|Олександром Гордоном]] (згодом одноосібно) на «Першому каналі»<ref>{{cite web|url=http://journalist-virt.ru/archive/2013/07/document1229.phtml|title=Вчорашні істини у завтрашньому ефірі|publisher=Журналіст|date=2013-07-31|accessdate=2018-04-16|archive-date=2016-03-13|archive-url=https://web.archive.org/web/20160313201208/http://journalist-virt.ru/archive/2013/07/document1229.phtml}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160313201208/http://journalist-virt.ru/archive/2013/07/document1229.phtml |date=2016-03-13 }}</ref>.
* З 15 вересня 2014 по 7 липня 2016 — вів політичне шоу на тому ж телеканалі — «Час покаже», у парі з Катериною Стриженовою<ref>{{cite web|url=http://www.echo.msk.ru/programs/persontv/1402990-echo/|title=Людина з телевізора. Політика для домогосподарок — абсолютне ноу-хау Першого каналу|publisher=[[Ехо Москви]]|date=2014-09-20}}</ref>.
* З 12 жовтня по 14 грудня 2014 року — ведучий ток-шоу «Толстой. Неділя» на «Першому каналі»<ref>{{cite web|url=http://www.novayagazeta.ru/columns/65782.html|title=Упирі від Рембрандта. Ось вже рік, як країна впала в духовний палеоліт|publisher=[[Нова газета]]|date=2014-10-21}}</ref>.
* Пішов з телебачення у вересні 2016 року в зв'язку з обранням депутатом Державної думи сьомого скликання<ref>{{cite web|url=https://riafan.ru/557090-posle-slov-petra-tolstogo-bolgarskie-vlasti-ispugalis-referenduma-o-vhozhdenii-v-sostav-rossii|title=Після слів Петра Толстого болгарська влада злякалися референдуму про входження до складу Росії|publisher=Riafan|date=2016-09-21|accessdate=2018-04-16|archive-date=2018-08-26|archive-url=https://web.archive.org/web/20180826033900/https://riafan.ru/557090-posle-slov-petra-tolstogo-bolgarskie-vlasti-ispugalis-referenduma-o-vhozhdenii-v-sostav-rossii}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180826033900/https://riafan.ru/557090-posle-slov-petra-tolstogo-bolgarskie-vlasti-ispugalis-referenduma-o-vhozhdenii-v-sostav-rossii |date=2018-08-26 }}</ref><ref>{{cite web|url=http://theins.ua/confession/61361|title=Сповідь пропагандиста. Частина II. Як роблять політичні ток-шоу на державному ТБ|publisher=TheInsider|date=2017-07-20}}{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>.

=== Депутат Державної думи VII скликання ===

* 6 лютого 2016 року був обраний до вищої ради партії «[[Єдина Росія]]»<ref>[http://yodnews.ru/news/2016/02/06/sovet Тимур Кізяков і Петро Толстой увійшли до Вищої ради «Єдиної Росії»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160207160930/http://yodnews.ru/news/2016/02/06/sovet |date=7 лютого 2016 }} «Йод», 06.02.2016</ref>.
* 10 лютого 2016 року набрав Керуючий Рада московської школи № 1363<ref>{{Cite web|url=http://uvao.mos.ru/presscenter/news/detail/2593366.html|title=Відомий телеведучий Петро Толстой увійшов в керуючий рада школи № 1363 в районі Вихіно-Жулебіно|publisher=uvao.mos.ru|accessdate=2016-04-05|archive-date=2016-04-22|archive-url=https://web.archive.org/web/20160422161748/http://uvao.mos.ru/presscenter/news/detail/2593366.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160422161748/http://uvao.mos.ru/presscenter/news/detail/2593366.html |date=2016-04-22 }}</ref><ref>{{Cite web|url=http://sch1363uv.mskobr.ru/novosti/vstrecha_uchitelej_gbou_shkola_1363_obuchayuwihsya_i_roditel_skoj_obwestvennosti_s_populyarnym_zhurnalistom_televeduwim_petrom_o/|title=Зустріч вчителів ГБОУ Школа № 1363, учнів та батьківської громадськості з популярним журналістом, телеведучим Петром Олеговичем Товстим, ГБОУ Школа № 1363, Москва|publisher=sch1363uv.mskobr.ru|accessdate=2016-04-05|archive-date=2016-04-18|archive-url=https://web.archive.org/web/20160418050918/http://sch1363uv.mskobr.ru/novosti/vstrecha_uchitelej_gbou_shkola_1363_obuchayuwihsya_i_roditel_skoj_obwestvennosti_s_populyarnym_zhurnalistom_televeduwim_petrom_o/}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160418050918/http://sch1363uv.mskobr.ru/novosti/vstrecha_uchitelej_gbou_shkola_1363_obuchayuwihsya_i_roditel_skoj_obwestvennosti_s_populyarnym_zhurnalistom_televeduwim_petrom_o/ |date=2016-04-18 }}</ref>.
* Тоді ж, до початку 2016 року в ЗМІ з'явилася інформація про можливу участь Толстого в [[Єдина Росія|попередньому голосуванні]] партії «[[Єдина Росія]]»<ref>{{Cite web|url=http://newsrbk.ru/news/2886477-petr-tolstoy-mozhet-vyidvinutsya-v-gosdumu-ot-edinoy-rossii.html|title=Петро Толстой може висунутися до Держдуми від «Єдиної Росії» :: NewsRbk.ru/publisher=NewsRbk.ru/accessdate=2016-05-30}}</ref>. Інформація була підтверджена самим відомим телеведучим в інтерв'ю одному з місцевих видань<ref>{{Cite news|title=Відомий телеведучий Петро Толстой на прохання ветеранів вирушить на вибори в Держдуму від ЮВАО|author=Олександр ЛУЗАНОВ|url=http://uv-kurier.ru/2016/03/10/відомий-телеведучий петро толстой-п/|work="Західний Кур'єр"|date=10.03.2016}}{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>.
* В ході попередніх підрахунків голосування Толстой набрав 75,8 % голосів і посів перше місце за 199 одномандатному адміністративному округу, в кілька разів обігнавши всіх своїх конкурентів<ref>{{Cite web|url=http://pg.er.ru/candidate/?last_name=&region=30&election_district=199&election_region=0|title=Попереднє голосування|publisher=pg.er.ua|accessdate=2016-05-30}}{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>.
* Влітку 2016 року став співголовою ради прихильників партії «Єдина Росія», також увійшовши в передвиборчий штаб партії<ref>«Михайло Рубін». [http://www.rbc.ru/politics/21/07/2016/578fd7809a79474fdd3614d1 Креативом «Єдиної Росії» займеться топ-менеджер ВГТРК] «[[РБК]]», 21.07.2016</ref>.
* За підсумками [[Вибори до Державної думи Росії 2016|виборів 18 вересня 2016 року]] здобув перемогу в Люблінському одномандатному виборчому окрузі № 199 (Москва) та став депутатом думи РФ VII скликання<ref>{{cite news|url=https://rg.ru/2016/09/24/postanovlenie-dok.html|title=Постанову Центральної виборчої комісії Російської Федерації від 23 вересня 2016 р. N 56/541-7 р. Москва «Про встановлення загальних результатів виборів депутатів Державної Думи Федеральних Зборів Російської Федерації сьомого скликання»|date=2016-09-24|publisher=[[Російська газета]] — Федеральний випуск № 70831 (215)|accessdate=2016-10-05}}</ref>.
* 5 жовтня того ж року, на першому пленарному засіданні, був обраний заступником голови Державної думи РФ<ref>{{cite news|url=https://rg.ru/2016/10/05/gosduma-vybrala-vice-spikerov-i-glav-komitetov-sedmogo-sozyva.html|title=Держдума обрала віце-спікерів і голів комітетів|last=Петров|first=Віталій|date=2016-10-05|publisher=Російська газета|description=Влада|accessdate=2016-10-05}}</ref>.
* 27 січня 2017 року обраний керівником делегації Росії в [[Парламентська асамблея Організації з безпеки і співробітництва в Європі|Парламентській асамблеї Організації з безпеки і співробітництва в Європі]]<ref name="ПА">{{cite web|url=http://www.interfax.ru/russia/547312|title=Петро Толстой очолив російську делегацію в ПА ОБСЄ|date=2017-01-27|publisher=[[Інтерфакс]]|description=У Росії|accessdate=2017-01-27}}</ref>.

* У липні 2017 року призначений керівником наглядової ради створюваної «Парламентська телебачення Державної Думи Федеральних Зборів РФ»<ref>{{cite web|url=https://iz.ru/621389/marina-iurshina/gosduma-sozdaet-parlamentskoe-televidenie|title=Держдума створює «Парламентська телевидение»|last=Юршина|first=Марина.|date=2017-07-19|publisher=[[Известия]]|description=Политика|accessdate=2017-07-20}}</ref><ref>{{cite news|url=https://www.kommersant.ua/doc/3361862|title=Держдума заснувала ЗМІ «Парламентська телебачення»|date=2017-07-20|publisher=[[Коммерсантъ]]|description=Стрічка новин (Москва)|accessdate=2017-07-20}}{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>.
* 28 січня 2020 року Толстой став заступником Голови [[Парламентська асамблея Ради Європи|Парламентської асамблеї Ради Європи]].

=== Сім'я ===

* Батько — Олег Володимирович Толстой (1927—1992),
* мати — Ольга Олексіївна Томара (нар. 1935)<ref name="fam">[http://www.volgograd.kp.ru/online/news/1989876/ Дачу телеведучого Петра Толстого міг спалити з помсти його колишній водій]</ref>.
* Був одружений з Дар'єю Євенко (у шлюбі з 1992 по 2017 рік)<ref>{{Cite web|title=Дочь Петра Толстого раскрыла подробности развода родителей {{!}} STARHIT|url=https://www.starhit.ru/novosti/doch-petra-tolstogo-raskryila-podrobnosti-razvoda-roditeley-135026/|website=www.starhit.ru|accessdate=2023-02-27|language=ru}}</ref>
* Троє дітей
** Донька — Олександра
* Праправнук письменника [[Толстой Лев Миколайович|Льва Толстого]], троюрідний брат телеведучої Фьокли Толстої<ref name="fam" />

=== Доходи ===
Задекларований дохід за 2016 рік склав 44 млн руб, за 2017 рік — 5 млн руб.

=== Санкції ===
У 2014 році занесений Україною до [[Міжнародні санкції щодо Росії (2014—дотепер)|санкційного списку за антиукраїнську позицію]],<ref>{{cite web|url=http://www.rosbalt.ru/ukraina/2014/08/28/1308962.html|title=Влади України опублікували список нев'їзних російських журналістів|publisher=Росбалт|date=2014-08-28}}</ref> щодо війни на сході України і анексії Криму Росією.

Наприкінці лютого 2022 року, після визнання Росією самопроголошених [[Донецька народна республіка|ДНР]] і [[Луганська народна республіка|ЛНР]], потрапив під санкції Євросоюзу, як "'''центральна фігура урядової пропаганди'''"<ref>{{Cite web|url=https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/PDF/?uri=OJ:L:2022:042I:FULL&from=EN|title=COUNCIL REGULATION (EU) 2022/259|language=англійською|accessdate=27.02.2023}}</ref> і як особа, що "'''підриває територіальну цілісність, суверенітет і незалежність України'''"<ref>{{Cite web|title=Владимир Соловьев, Маргарита Симоньян, Мария Захарова и Петр Толстой попали под европейские санкции|url=https://theins.ru/news/248789|website=The Insider|accessdate=2023-02-27|language=ru}}</ref><ref>{{Cite web|title=«Радио Свобода»: под санкции ЕС попали Маргарита Симоньян, Мария Захарова и Владимир Соловьев|url=https://tvrain.tv/news/radio_svoboda_pod_sanktsii_es_popadut_margarita_simonjan_marija_zaharova_i_vladimira_solovev-548395/|website=tvrain.tv|date=2022-02-23|accessdate=2023-02-27|first=TV Rain|last=Inc}}</ref>

За аналогічними підставами також занесений до санкційних списків [[Сполучені Штати Америки|США]], [[Велика Британія|Великої Британії]], [[Канада|Канади]], [[Швейцарія|Швейцарії]], [[Австралія|Австралії]], [[Японія|Японії]] та [[Нова Зеландія|Нової Зеландії]].<ref>{{Cite web|title=ТОЛСТОЙ Петро Олегович - біографія, досьє, активи {{!}} Війна і санкції|url=https://sanctions.nazk.gov.ua/sanction-person/605/|website=sanctions.nazk.gov.ua|accessdate=2023-02-27|language=uk}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20230227164201/https://sanctions.nazk.gov.ua/sanction-person/605/ |date=2023-02-27 }}</ref>

== Примітки ==
{{reflist|2}}

{{бібліоінформація}}

[[Категорія:Державна дума Російської Федерації]]
[[Категорія:Політики Росії]]
[[Категорія:Депутати Державної думи Російської Федерації]]
[[Категорія:Члени «Єдиної Росії»]]
[[Категорія:Російські телеведучі]]
[[Категорія:Російські пропагандисти]]
[[Категорія:Лауреати премії ТЕФІ]]
[[Категорія:Випускники факультету журналістики Московського університету]]
[[Категорія:Члени Парламентської асамблеї Ради Європи]]
[[Категорія:Відмічені в українофобії]]
[[Категорія:Фігуранти бази «Миротворець»]]
[[Категорія:Особи, до яких застосовано санкції через російсько-українську війну]]

title: Заступник голови Думи РФ VII скликання

Заступник голови Думи РФ VII скликання: Нині на посаді

На посаді з: 5 жовтня 2016

Президент: Володимир Путін

Прем'єр-міністр: Дмитро Медведєв · Михайло Мішустін

Народився: 20 червня 1969 (55 років) · Москва, РРФСР, СРСР

Відомий як: журналіст, політик, розумовий гравець, телеведучий, депутат Державної Думи РФ

Громадянство: Росія

Освіта: МДУ · Факультет журналістики МДУ

Alma mater: МДУ і факультет журналістики МДУ

Політична партія: Єдина Росія

title: Рід товсті

Батько: Олег Толстой

Мати: Ольга Томара

У шлюбі з: Дар'я Євенко

Діти: Олександра

Нагороди: · ТЕФІ

Рід товсті:
Висловлювання у Вікіцитатах
Медіафайли у Вікісховищі


text:
# Будапешт – Дьєр
Будапешт – Дьєр – газопровід на північному заході Угорщини, який, зокрема, забезпечує зв’язок із Австрією.
Ще в 1976-му до Дьєра подали блакитне паливо через відгалуження від трубопроводу Адоні –Nagylengyel, прокладеного північніше від озера Балатон. А у 1989 – 1992 роках Дьєр за допомогою газопроводу довжиною 112 км та діаметром 600 мм сполучили із Пілішверешвар на північно-західній околиці Будапешту (наразі Пілішверешвар розташований на трасі Будапештського газопровідного кільця, яке сполучає цілий ряд трубопроводів, котрі підходять з різних напрямків до угорської столиці).
В 1996-му до Дьєра вивели інтерконектор з Австрією, після чого реверсований трубопровід Будапеш – Дьєр почав відігравати важливу роль у імпорті блакитного палива до Угорщини (зазначений інтерконектор надає доступ до найбільшого у Східній Європі газоторгівельного майданчику в Баумгартені).
Також можливо відзначити, що від лінії Будапеш – Дьєр через перемичку довжиною 13 км та діаметром 500 мм живиться введена в експлуатацію у 2011 році ТЕС Гонюй. А в 2004-му проклали перемичку довжиною 30 км та діаметром 300 мм, яка дозволила відмовитись від спалювання вугілля та перевести на більш екологічне паливо ТЕЦ Татабанья (тоді ж зупинили і вугільну ТЕС Banhida, яка приймала у часть у постачанні тепла для системи централізованого опалювання Татабаньї).

title: Будапешт – Дьєр

wikitext:
{{Location map+ | Угорщина
| width = 450
| caption = Пункти сполучені газопроводом
| relief = 1
| places =
  {{Location map~ | Угорщина
    | label = '''Пілішверешвар (Будапешт)'''
    | label_size =
    | position = right
    | background =
    | mark = Blue pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
        | lat_deg = 47 | lat_min = 37 | lat_sec    = 39 | lat_dir = N
    | lon_deg = 18 | lon_min = 54 | lon_sec    = 48 | lon_dir = E
}}
  {{Location map~ | Угорщина
    | label = '''Дьєр'''
    | label_size =
    | position = left
    | background =
    | mark = Blue pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 47 | lat_min = 42 | lat_sec    = 29 | lat_dir = N
    | lon_deg = 17 | lon_min = 38 | lon_sec    = 12 | lon_dir = E
}}
}}

'''Будапешт – Дьєр''' – газопровід на північному заході Угорщини, який, зокрема, забезпечує зв’язок із Австрією.

Ще в 1976-му до Дьєра подали блакитне паливо через [[Адоні – Mezőszentgyörgy – Nagylengyel|відгалуження від трубопроводу Адоні –Nagylengyel]], прокладеного північніше від озера [[Балатон]]. А у 1989 – 1992 роках Дьєр за допомогою газопроводу довжиною 112 км та діаметром 600 мм сполучили із Пілішверешвар на північно-західній околиці Будапешту (наразі Пілішверешвар розташований на трасі [[Будапештське газопровідне кільце|Будапештського газопровідного кільця]], яке сполучає цілий ряд трубопроводів, котрі підходять з різних напрямків до угорської столиці).

В 1996-му до Дьєра вивели [[Газопровід Угорщина-Австрія|інтерконектор з Австрією]], після чого реверсований трубопровід Будапеш – Дьєр почав відігравати важливу роль у імпорті блакитного палива до Угорщини (зазначений інтерконектор надає доступ до найбільшого у Східній Європі газоторгівельного майданчику в Баумгартені).

Також можливо відзначити, що від лінії Будапеш – Дьєр через перемичку довжиною 13 км та діаметром 500 мм живиться введена в експлуатацію у 2011 році [[ТЕС Гонюй]]. А в 2004-му проклали перемичку довжиною 30 км та діаметром 300 мм<ref>{{Cite web|url=https://fgsz.hu/file/documents/0/0141/meh_hat_630_2012_szallitasi_rendszeruzemeltetoi_muk_eng.pdf|title=Szallitasi rendszeruzemeltetoi|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=|archive-date=8 лютого 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210208222232/https://fgsz.hu/file/documents/0/0141/meh_hat_630_2012_szallitasi_rendszeruzemeltetoi_muk_eng.pdf}}</ref>, яка дозволила відмовитись від спалювання вугілля та перевести на більш екологічне паливо ТЕЦ Татабанья (тоді ж зупинили і вугільну [[ТЕС Banhida]], яка приймала у часть у постачанні тепла для системи централізованого опалювання Татабаньї).

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Газопроводи Угорщини]]


text:
# Міст через річку Квай (фільм)
«Міст через річку Квай» (англ. The Bridge on the River Kwai) — антивоєнний фільм виробництва компаній Horizon Pictures та Columbia Pictures. Екранізація однойменного роману французького письменника П'єра Буля. Володар семи премій «Оскар».
На 19 серпня 2021 року фільм займав 172-гу позицію у списку 250 кращих фільмів за версією IMDb.

## У ролях
- Вільям Голден — Ширз
- Алек Гіннесс — Ніколсон
- Сессю Хаякава — Сайто
- Джеймс Дональд — Кліптон

## Нагороди
- 7 «Оскарів»:
  - Найкращий фільм — Сем Спігел
  - Найкраща головна чоловіча роль — Алек Гіннесс
  - Найкращий режисер — Девід Лін
  - Найкращий монтаж — Пітер Тейлор
  - Найкращий сценарист (адаптація) — П'єр Буль, Майкл Дж. Вілсон, Карл Формен
  - Найкраща музична адаптація — Малколм Арнольд
  - Найкраща операторська робота — Джек Хілдярд

title: Міст через річку Квай (фільм)

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Міст через річку Квай
| оригінальна назва = The Bridge on the River Kwai
| зображення        = The Bridge on the River Kwai poster.jpg
| зображення розмір = 260px
| підпис            =
| жанр              = [[Драма (жанр)|драма]]
| режисер           = [[Девід Лін]]
| продюсер          = [[Сем Шпігель]]
| сценарист         = [[П'єр Буль]]
 [[Карл Форман]]
 [[Майкл Вілсон]]
| актори            = [[Вільям Голден]]
[[Алек Гіннесс]]
[[Сессю Хаякава]]
[[Джеймс Дональд]]
| композитор        = [[Малколм Арнольд]]
| оператор          = [[Джек Гілдярд]]
| монтаж            =
| кінокомпанія      = [[Horizon Pictures]]
[[Columbia Pictures]]
| дистриб’ютор      =
| тривалість        = 161 хв.
| кошторис          =
| касові збори      =
| країна            = {{GBR}}
{{USA}}
| рік               = 1957
| дата виходу       =
| рейтинг           =
| ідентифікатор     = 0050212
| мова              = {{англійська}}
| попередній        =
| наступний         =
| сайт              =
}}

'''«Міст через річку Квай»''' ({{lang-en|The Bridge on the River Kwai}}) — антивоєнний фільм виробництва компаній Horizon Pictures та Columbia Pictures. Екранізація [[Міст через ріку Квай|однойменного роману]] французького письменника [[П'єр Буль|П'єра Буля]]. Володар семи премій «Оскар».

На 19 серпня 2021 року фільм займав 172-гу позицію у списку [[Список 250 найрейтинговіших фільмів IMDb|250 кращих фільмів за версією IMDb]].

== У ролях ==
* [[Вільям Голден]] — Ширз
* [[Алек Гіннесс]] — Ніколсон
* [[Сессю Хаякава]] — Сайто
* Джеймс Дональд — Кліптон

== Нагороди ==
* 7 «Оскарів»:
** Найкращий фільм — Сем Спігел
** Найкраща головна чоловіча роль — Алек Гіннесс
** Найкращий режисер — Девід Лін
** Найкращий монтаж — Пітер Тейлор
** Найкращий сценарист (адаптація) — П'єр Буль, Майкл Дж. Вілсон, Карл Формен
** Найкраща музична адаптація — Малколм Арнольд
** Найкраща операторська робота — [[Джек Хілдярд]]

== Посилання ==
{{wikiquote|en:The Bridge on the River Kwai|Міст через річку Квай}}
* [https://web.archive.org/web/20021003145311/http://www.mekongexpress.com/thailand/photoalbum/photoalb_thai.htm Account of bombing crew]
* {{IMDb title|0050212}}{{рейтинг-10|8.1}}
* {{Allmovie title|7112}}{{рейтинг-5|4.5}}
* {{mojo title|bridgeontheriverkwai}}{{рейтинг-10|9}}
* {{rotten-tomatoes|bridge_on_the_river_kwai}}

{{Нормативний контроль|#F2DB8E}}
{{Премія «Оскар» за найкращий фільм}}
{{Премія БАФТА за найкращий фільм}}
{{Премія БАФТА за найкращий британський фільм}}
{{Премія «Золотий глобус» за найкращий фільм — драма}}

{{Drama-film-stub}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми Великої Британії 1957]]
[[Категорія:Фільми США 1957]]
[[Категорія:Фільми-драми США]]
[[Категорія:Фільми-драми Великої Британії]]
[[Категорія:Фільми Девіда Ліна]]
[[Категорія:Національний реєстр фільмів]]
[[Категорія:Екранізації творів П'єра Буля]]
[[Категорія:Екранізації романів]]
[[Категорія:Воєнні епічні фільми]]
[[Категорія:Фільми Columbia Pictures]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми, дія яких відбувається у джунглях]]
[[Категорія:Фільми, дія яких відбувається в 1940-х]]
[[Категорія:Фільми за участю актора, який отримав премію «Золотий глобус» за найкращу чоловічу роль у драматичному фільмі]]
[[Категорія:Воєнні фільми 1957]]

title: The Bridge on the River Kwai

Жанр: драма

Режисер: Девід Лін

Продюсер: Сем Шпігель

Сценарист: П'єр Буль · Карл Форман · Майкл Вілсон

На основі: Міст через річку Квай

У головних · ролях: Вільям Голден · Алек Гіннесс · Сессю Хаякава · Джеймс Дональд

Оператор: Джек Гілдярд

Композитор: Малколм Арнольд

Кінокомпанія: Horizon Pictures · Columbia Pictures

Дистриб'ютор: InterCom, Netflix і Vudu

Мова: англійська

Країна: Велика Британія · США


text:
# Сухов Олександр Вікторович
Олександр Вікторович Сухов (нар. 25 червня 1956, Українська РСР) — український футбольний тренер.

## Кар'єра тренера
У другому матчі весняної частини сезону 2004/05 років виконував обов'язки головного тренера команди, 12 квітня 2005 року в програному (0:2) поєдинку проти армянського «Титану».

title: Сухов Олександр Вікторович

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Олександр Сухов
| зображення =
| зображення розмір =
| підпис =
| повне-ім'я = Олександр Вікторович Сухов
| дата-народження = 25.06.1956
| місце-народження =
| країна-народження = [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|Українська РСР]]
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст =
| вага =
| прізвисько =
| громадянство = {{URS}}<br/>{{UKR}}
| позиція =
| поточний-клуб =
| номер = ?
| юнацькі-клуби =
| юнацькі-роки =
| клубний гравець =
| футзал-роки =
| футзал-клуби =
| футзал-ігри(голи) =
| збірна-команда =
| збірна-роки =
| збірна-ігри(голи) =
| тренер-команда = {{Прапорець|UKR}} [[Зірка (Кропивницький)|Зірка (Кр)]] (в.о.)
| тренер-сезон = 2005
| тренер-місце =
| тренер =
| суддя-громадянство =
| суддя-місто =
| суддя-категорія =
| суддя-професія =
| суддя =
| звання =
| нагороди =
| пк-поновлення =
| збірна-поновлення =
| дата-оновлення =
| вікісховище =
| nocat =
}}
'''Олександр Вікторович Сухов''' ({{н}} [[25 червня]] [[1956]], [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|Українська РСР]]) — український футбольний тренер.

== Кар'єра тренера ==
У другому матчі весняної частини сезону 2004/05 років виконував обов'язки головного тренера команди, 12 квітня 2005 року в програному (0:2) поєдинку проти [[Титан (Армянськ)|армянського «Титану»]]<ref>[http://ukranianfootball.narod.ru/2005/2004_05_vtbrez.html Чемпионат Украины 2004/05 – Вторая лига. Группа Б. Результаты игр] {{ref-ru}}</ref><ref>{{Cite web |url=http://ukr-football.org.ua/index.php?option=com_content&view=article&id=5592&catid=2:2011-11-18-14-04-27&Itemid=27 |title=„Зірка” Кіровоград – 2004-05. |accessdate=2015-05-24 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160927194646/http://ukr-football.org.ua/index.php?option=com_content&view=article&id=5592&catid=2:2011-11-18-14-04-27&Itemid=27 |archivedate=2016-09-27 }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.football.lg.ua/index.php?option=com_joomleague&view=staff&p=174%3A200405league2&tid=146%3A-&pid=16975%3Asuhov Профіль тренера] на сайті «Луганський футбол» {{ref-ru}}
{{Тренери ФК Зірка Кропивницький}}
[[Категорія:Футбольні тренери СРСР]]
[[Категорія:Українські футбольні тренери]]
[[Категорія:Тренери ФК «Зірка» Кропивницький]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Олександр Вікторович Сухов

Народження: 25 червня 1956 (68 років)

Громадянство: СРСР · Україна

title: Тренерська діяльність**

Сезони: Команда · Місце

Зірка (Кр) (в.о.)

Тренерська діяльність**: ** Тільки на посаді головного тренера.


text:
# Red Hawk
Red Hawk (Червоний сокіл) — витриманий кремовий сир з коров'ячого молока із промитою в розсолі шкіркою. Сир виробляється вручну на маслосирзаводі Cowgirl в Point Reyes Station, Каліфорнія (завод заснований в 1994). Промивання сиру розсолом стимулює розвиток червоно-помаранчевої шкірки, яка дала сиру свою назву.
Сирзавод Cowgirl виробляє власні сири з органічного молока із сусідньої Straus Family Creamery. Він був нагороджений як «Кращий на виставці» на 20-й щорічній конференції Американського товариства сиру.
Період дозрівання — 4 тижні. Вага — 240 гр (8 унцій).

title: Red Hawk

wikitext:
[[Файл:Cowgirl_Creamery_Point_Reyes_-_Red_Hawk_cheese.jpg|міні|275x275пкс|сир Red Hawk]]
'''Red Hawk''' (Червоний сокіл) — витриманий кремовий [[сир]] з коров'ячого молока із промитою в розсолі шкіркою. Сир виробляється вручну на маслосирзаводі Cowgirl в Point Reyes Station, [[Каліфорнія]] (завод заснований в 1994). Промивання сиру розсолом стимулює розвиток червоно-помаранчевої шкірки, яка дала сиру свою назву.
Сирзавод Cowgirl виробляє власні сири з органічного молока із сусідньої Straus Family Creamery. Він був нагороджений як «Кращий на виставці» на 20-й щорічній конференції Американського товариства сиру.<ref>{{Cite web|url=http://findarticles.com/p/articles/mi_m3301/is_10_104/ai_109271633|title=Cowgirl creamery takes best of show at ACS conference - Inside the News|date=October 2003|website=Dairy Foods|publisher=BNP Media|accessdate=2008-01-14|archive-date=2 листопада 2004|archive-url=https://web.archive.org/web/20041102022006/http://www.findarticles.com/p/articles/mi_m3301/is_10_104/ai_109271633}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.npr.org/blogs/thesalt/2014/05/28/313146276/want-your-cheese-to-age-gracefully-cowgirl-creamery-s-got-tips|title=cowgirl-creamery-s-got-tips|publisher=www.npr.org|accessdate=2014|archive-date=28 квітня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150428162259/http://www.npr.org/blogs/thesalt/2014/05/28/313146276/want-your-cheese-to-age-gracefully-cowgirl-creamery-s-got-tips}}</ref><ref name="коугерл">{{Cite web|url=https://www.cowgirlcreamery.com/library-of-cheese/red-hawk|title=library-of-cheese/red-hawk|publisher=www.cowgirlcreamery.com|accessdate=31 грудня 2016|archive-date=1 січня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170101161303/https://www.cowgirlcreamery.com/library-of-cheese/red-hawk}}</ref>

Період дозрівання — 4 тижні. Вага — 240 гр (8 унцій).<ref name="коугерл"/>

== Див. також ==
* Brined cheese
* Список американських сирів
* [[Різновиди сирів]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.cowgirlcreamery.com Cowgirl Creamery] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220509062218/https://cowgirlcreamery.com/ |date=9 травня 2022 }}

[[Категорія:Сири з коров'ячого молока]]
[[Категорія:Американські сири]]
[[Категорія:Розсільні сири]]


text:
# Lepidophyma smithii
Lepidophyma smithii (тропічна нічна ящірка Сміта) — вид сцинкоподібних ящірок родини нічних ящірок (Xantusiidae). Мешкає в Мексиці і Центральній Америці.

## Поширення і екологія
Тропічні нічні ящірки Сміта мешкають на тихоокеанському узбережжі Мексики (на південь від південного Герреро), Гватемали і Сальвадору. Вони живуть в тропічних лісах, дубових і лісахі  на кавових плантаціях, де трапляються серед скель, гранітних валунів та в печерах. Зустрічаються на висоті від 400 до 1300 над рівнем моря.

title: Lepidophyma smithii

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Lepidophyma smithii''
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=iucn>{{IUCN|id=197496|title=Lepidophyma smithii|assessors=[[BirdLife International]]|year=2016|version=2024.1|accessdate=29 липня 2024}}</ref>
| image =
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| infraordo = [[Сцинкоподібні]] (Scincomorpha)
| familia = [[Нічні ящірки]] (Gekkonidae)
| genus = ''[[Lepidophyma]]''
| species = '''''L. smithii'''''
| binomial = ''Lepidophyma smithii''
| binomial_authority =[[Marie Firmin Bocourt|Bocourt]], 1876<ref name=":1">{{Cite journal |last=Mautz |first=William J. |last2=Lopez-Forment |first2=William |date=1978 |title=Observations on the Activity and Diet of the Cavernicolous Lizard Lepidophyma smithii (Sauria: Xantusiidae) |url=https://archive.org/details/sim_herpetologica_1978-09_34_3/page/311 |jstor=3891559 |journal=Herpetologica |volume=34 |issue=3 |pages=311–313 |issn=0018-0831}}</ref>
| synonyms =''Lepidophyma flavimaculatum smithii''<br/>''Lepidophyma flavimaculatum smithi''
| range_map =
| range_map_caption =
| wikispecies = Lepidophyma smithii
| commonscat = Lepidophyma smithii
| commons = Lepidophyma smithii
}}
'''''Lepidophyma smithii''''' (тропічна нічна ящірка Сміта) — вид [[Сцинкоподібні|сцинкоподібних]] [[ящірки|ящірок]] родини [[Нічні ящірки|нічних ящірок]] (Xantusiidae)<ref>{{NRDB species|genus=Lepidophyma|species=smithii}}</ref>. Мешкає в [[Мексика|Мексиці]] і [[Центральна Америка|Центральній Америці]].

== Поширення і екологія ==
Тропічні нічні ящірки Сміта мешкають на [[Тихий океан|тихоокеанському]] узбережжі Мексики (на південь від південного [[Герреро]]), [[Гватемала|Гватемали]] і [[Сальвадор]]у. Вони живуть в тропічних лісах, дубових і лісахі  на кавових плантаціях, де трапляються серед скель, гранітних валунів та в печерах. Зустрічаються на висоті від 400 до 1300 над рівнем моря.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{Cite journal |last=Kratochvíl |first=Lukáš |last2=Vukić |first2=Jasna |last3=Červenka |first3=Jan |last4=Kubička |first4=Lukáš |last5=Johnson Pokorná |first5=Martina |last6=Kukačková |first6=Dominika |last7=Rovatsos |first7=Michail |last8=Piálek |first8=Lubomír |date=November 2020 |title=Mixed-sex offspring produced via cryptic parthenogenesis in a lizard |journal=Molecular Ecology |volume=29 |issue=21 |pages=4118–4127 |doi=10.1111/mec.15617 |issn=1365-294X |pmid=32881125}}
* {{Cite journal |last=Bezy |first=Robert L. |last2=Goldberg |first2=Stephen R. |date=2015 |title=Reproduction in night lizards (Xantusia) |url=https://www.researchgate.net/profile/Robert-Bezy/publication/308796944_Reproduction_in_night_lizards_Xantusia/links/57f2d88408ae91deaa590062/Reproduction-in-night-lizards-Xantusia.pdf |journal=Sonoran Herpetologist |volume=28 |issue=1}}

{{Taxonbar|from=Q3229931}}
{{Плазуни-доробити}}

[[Категорія:Нічні ящірки]]
[[Категорія:Тварини, описані 1876]]
[[Категорія:Плазуни Мексики]]
[[Категорія:Плазуни Гватемали]]
[[Категорія:Плазуни Сальвадору]]

title: ?Lepidophyma smithii

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Інфраряд: Сцинкоподібні (Scincomorpha)

Родина: Нічні ящірки (Gekkonidae)

Рід: Lepidophyma

Вид: L. smithii

Вікісховище: Lepidophyma smithii

Віківиди: Lepidophyma smithii


text:
# Віньєтка (графічний дизайн)
Віньєтка в графічному дизайні — це французьке запозичене слово, що означає унікальну форму для рамки зображення, ілюстрації або фотографії. Замість того, щоб краї зображення були прямолінійними, воно мало накладатися на декоративне мистецтво з унікальним контуром. Це дуже схоже на використання цього слова саме у фотографії, де краї віньєтованого зображення є нелінійними або можуть бути іноді пом’якшеними за допомогою маски – часто процес введення екрану в темній кімнаті. Овальна віньєтка, мабуть, найпоширеніший приклад.
Спочатку віньєтка була малюнком з листя винограду та вусиків (vignette = маленька лоза французькою мовою).  Цей термін також використовувався для невеликих прикрас без рамки, які інакше були б порожніми, наприклад, на титульному аркуші, головному уборі чи хвостовій частині.
Використання в саме сучасному графічному дизайні походить від технік книговидання, що сягають ще часів Середньовічної аналітичної бібліографії (приблизно 1450–1800 рр.), коли віньєтка стосувалася вигравіруваного дизайну, надрукованого за допомогою преса з мідною пластиною на сторінці. надрукований на літерному друкарському станку (Printing press).
Інколи віньєтки відрізняються від інших ілюстрацій, надрукованих на мідному пресі, саме тим, що вони не мають рамки; такі малюнки зазвичай можуть з'являтися лише на титульних сторінках. Гравюри на дереві, які друкуються на високому друкарському пристрої, а також використовуються для розділення розділів або ж для розділів, які ідентифікуються як головний убір, хвостик або друкарський орнамент, залежно від форми та положення.

## Дивіться також
- Каліграфія, інше поєднання тексту та декору
- Завитки, процвітаючі в мистецтві, зазвичай складаються з концентричних кіл, часто використовуються в каліграфії
- Сувої, загальна назва прокручуваного абстрактного декору, що використовується в багатьох областях образотворчого мистецтва

## Список використаної літератури
1. Chambers, Robert (1867). Chambers's Etymological Dictionary of the English Language (англ.). W. and R. Chambers.

1. ↑  Chambers, Robert (1867). Chambers's Etymological Dictionary of the English Language (англ.). W. and R. Chambers.

title: Віньєтка (графічний дизайн)

wikitext:
[[Файл:William_Brown_Macdougall00.jpg|міні|{{Center|Vignette frame by [[William Brown Macdougall]]}}]]
[[Файл:Eiriksonnenes_saga_-_vignett_1_-_G._Munthe.jpg|міні| Ейріксонненська сага - віньєтка 1 - Г. Мунте]]
'''Віньєтка''' в [[Графічний дизайн|графічному дизайні]] — це [[Французька мова|французьке]] [[Мовне запозичення|запозичене слово,]] що означає унікальну форму для рамки зображення, ілюстрації або фотографії. Замість того, щоб краї зображення були [[Пряма|прямолінійними]], воно мало накладатися на декоративне мистецтво з унікальним контуром. Це дуже схоже на використання цього слова саме у фотографії, де краї віньєтованого зображення є нелінійними або можуть бути іноді пом’якшеними за допомогою маски – часто процес введення екрану [[Фотолабораторія|в темній кімнаті]]. Овальна віньєтка, мабуть, найпоширеніший приклад.

Спочатку віньєтка була малюнком з листя винограду та вусиків (''vignette'' = маленька лоза [[Французька мова|французькою мовою]]). <ref>{{Cite book
|url=https://books.google.com/books?id=hSRTAAAAcAAJ&dq=%22Vignette%22+-wikipedia+vine-leaves+and+tendrils&pg=PA550
|title=Chambers's Etymological Dictionary of the English Language
|last=Chambers
|first=Robert
|date=1867
|publisher=W. and R. Chambers
|language=en
}}</ref> Цей термін також використовувався для невеликих прикрас без рамки, які інакше були б порожніми, наприклад, на [[Титульний аркуш|титульному аркуші]], [[Заставка|головному уборі]] чи хвостовій частині.

Використання в саме сучасному графічному дизайні походить від технік книговидання, що сягають ще часів Середньовічної аналітичної бібліографії (приблизно 1450–1800 рр.), коли віньєтка стосувалася вигравіруваного дизайну, надрукованого за допомогою преса з мідною пластиною на сторінці. надрукований на літерному друкарському станку ([[Друкарський верстат|Printing press]]).

Інколи віньєтки відрізняються від інших ілюстрацій, надрукованих на мідному пресі, саме тим, що вони не мають рамки; такі малюнки зазвичай можуть з'являтися лише на титульних сторінках. [[Ксилографія|Гравюри на дереві]], які друкуються на [[Високий друк|високому друкарському пристрої]], а також використовуються для розділення розділів або ж для розділів, які ідентифікуються як [[Заставка|головний убір]], хвостик або друкарський орнамент, залежно від форми та положення.

== Дивіться також ==

* [[Каліграфія]], інше поєднання тексту та декору
* Завитки, процвітаючі в мистецтві, зазвичай складаються з концентричних кіл, часто використовуються в каліграфії
* Сувої, загальна назва прокручуваного абстрактного декору, що використовується в багатьох областях [[Образотворче мистецтво|образотворчого мистецтва]]

== Список використаної літератури ==

# {{cite book
|url=https://books.google.com/books?id=hSRTAAAAcAAJ&dq=%22Vignette%22+-wikipedia+vine-leaves+and+tendrils&pg=PA550
|title=Chambers's Etymological Dictionary of the English Language
|last1=Chambers
|first1=Robert
|date=1867
|publisher=W. and R. Chambers
|language=en
}}{{Reflist}}
[[Категорія:Ілюстрація]]
[[Категорія:Графічний дизайн]]


text:
# Панкратівка (Курська область)
Панкратівка (рос. Панкратовка) — присілок в Глушковському районі Курської області Російської Федерації.
Населення становить 1 особу. Входить до складу муніципального утворення Сухиновська сільрада.

## Історія
Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю Східна Слобожанщина.
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Сухиновська сільрада.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 13   | ↘1   |

title: Панкратівка (Курська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Панкратівка
|назва ін.       = Панкратовка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Курська область]]
|район           = [[Глушковський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Сухиновська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 1
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Курська область
}}
'''Панкратівка''' ({{lang-ru|Панкратовка}}) — [[присілок]] в [[Глушковський район|Глушковському районі]] [[Курська область|Курської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 1 особу. Входить до складу муніципального утворення [[Сухиновська сільрада]].

== Історія ==

Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю [[Східна Слобожанщина]].

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення [[Сухиновська сільрада]]<ref>[https://web.archive.org/web/20160314021302/http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/legislation_rf/index.php?d_id4=bb946d29-340c-4f4d-a79c-98e025259910&do4=document&id4=1bcc3f5b-8dc3-4546-b263-22f994cbb55b Закон Курской области от 14.10.2004 № 48-ЗКО «О муниципальных образованиях Курской области»] {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Панкратовка (Курская область)  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Глушковський район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Глушковського району]]
[[Категорія:Присілки Курської області]]

title: присілок Панкратівка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Курська область

Муніципальний район: Глушковський район

Поселення: Сухиновська сільрада

title: Основні дані

Населення: ▼ 1

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Панкратівка · Панкратівка


text:
# Одентон (Меріленд)
Одентон (англ. Odenton) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Енн-Арундел штату Меріленд. Населення — 42 947 осіб (2020).

## Географія
Одентон розташований за координатами 39°3′58″ пн. ш. 76°41′38″ зх. д. / 39.06611° пн. ш. 76.69389° зх. д. (39.066138, -76.693806).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 38,27 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкали 37 132 особи в 14 672 домогосподарствах у складі 9791 родини. Густота населення становила 970 осіб/км².  Було 15319 помешкань (400/км²).
Расовий склад населення:
| - 65,3 % — білих - 23,0 % — чорних або афроамериканців - 5,5 % — азіатів - 0,4 % — корінних американців - 0,1 % — вихідців з тихоокеанських островів - 1,6 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 4,1 %. Частка іспаномовних становила 5,9 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 24,8 % — особи молодші 18 років, 65,3 % — особи у віці 18—64 років, 9,9 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 35,7 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 91,0 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 87,9 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 110 266 доларів США (медіана — 94 428), а середній дохід на одну сім'ю — 127 563 долари (медіана — 110 332). Медіана доходів становила 76 080 доларів для чоловіків та 63 139 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 4,3 % осіб, у тому числі 4,6 % дітей у віці до 18 років та 6,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 20 309 осіб. Основні галузі зайнятості: публічна адміністрація — 25,3 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 17,3 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 15,0 %.

title: Одентон (Меріленд)

wikitext:
{{НП
|країна  = {{USA}}
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Одентон
|оригінальна назва  = {{lang-en|Odenton}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = MARC Doubleheader.jpg
|опис зображення= <!-- A MARC [[Penn Line]] train pulls out of Odenton station while a [[Northeast Regional]] train pulled by an [[AEM-7]] passes through. -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Меріленд
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Енн-Арундел (округ, Меріленд)|Енн-Арундел]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 38,27
|висота центру НП   = 48
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 970,26
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 240, 301, 410, 443
|поштовий індекс        = 21113
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 2458300
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Одентон''' ({{lang-en|Odenton}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Енн-Арундел (округ, Меріленд)|Енн-Арундел]] штату [[Меріленд]]. Населення — {{formatnum:42947}} осіб (2020).

== Географія ==
Одентон розташований за координатами {{Coord|39|3|58|N|76|41|38|W|type:city_region:US-DE}} (39.066138, -76.693806){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 38,27 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2010 = 37132
| 2020 = 42947
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкали {{formatnum:37132}} особи в {{formatnum:14672}} домогосподарствах у складі {{formatnum:9791}} родини. [[Густота населення]] становила 970 осіб/км².  Було 15319 помешкань (400/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 65,3 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 23,0 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 5,5 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,4 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,1 % — вихідців з [[Тихий океан|тихоокеанських островів]]
* 1,6 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 4,1 %. Частка іспаномовних становила 5,9 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 24,8 % — особи молодші 18 років, 65,3 % — особи у віці 18—64 років, 9,9 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 35,7 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 91,0 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 87,9 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:110266}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:94428}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:127563}} долари (медіана — {{formatnum:110332}}). Медіана доходів становила {{formatnum:76080}} доларів для чоловіків та {{formatnum:63139}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 4,3 % осіб, у тому числі 4,6 % дітей у віці до 18 років та 6,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:20309}} осіб. Основні галузі зайнятості: публічна адміністрація — 25,3 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 17,3 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 15,0 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Енн-Арундел (округ, Меріленд)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Меріленду]]
[[Категорія:Населені пункти округу Енн-Арундел (Меріленд)]]
[[Категорія:Населені пункти США, засновані 1868]]

title: сусідні нас. пункти

Штат: Меріленд

Округ: Енн-Арундел

Густота населення: 970,26 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4


text:
# Нойкірхен-Бальбіні
Нойкірхен-Бальбіні (нім. Neukirchen-Balbini) — громада в Німеччині, розташована в землі Баварія. Підпорядковується адміністративному округу Верхній Пфальц. Входить до складу району Швандорф. Складова частина об'єднання громад Нойнбург-форм-Вальд.
Площа — 47,07 км2. Населення становить 1128 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Нойкірхен-Бальбіні

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Нойкірхен-Бальбіні
| місцева_назва       = Neukirchen-Balbini
| тип_НП              = громада
| зображення          = NeukirchenBalbiniMichaelsKircheVonNorden.JPG
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DEU Neukirchen-Balbini COA.svg
| прапор              =
| карта               = Neukirchen-Balbini in SAD.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Нойкірхен-Бальбіні на карті району
| земля               = [[Баварія]]
| округ               = [[Верхній Пфальц]]
| район               = [[Швандорф (район)|Швандорф]]
| об'єднання громад = [[Нойнбург-форм-Вальд (об'єднання громад)|Нойнбург-форм-Вальд]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 512
| площа               = 47.07
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-BY||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-BY||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-BY|09376146}}
| latd=49 | latm=17| lats=
| longd=12| longm=26| longs=
| розміщення_підпису = left
| поштовий_код        = 92445
| телефонний_код      = 0 94 65
| стат_код            = 09 3 76 146
| авто_номер          = SAD
| вебсайт             =
}}
'''Нойкірхен-Бальбіні''' ({{lang-de|Neukirchen-Balbini}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], розташована в [[Землі Німеччини|землі]] [[Баварія]]. Підпорядковується [[Округ (Німеччина)|адміністративному округу]] [[Верхній Пфальц]]. Входить до складу району [[Швандорф (район)|Швандорф]]. Складова частина [[Об'єднання громад (Німеччина)|об'єднання громад]] [[Нойнбург-форм-Вальд (об'єднання громад)|Нойнбург-форм-Вальд]].

Площа — 47,07 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-BY|09376146}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-BY||дата}}).

== Галерея ==
<gallery>Файл:Außenansicht_der_Pfarrkirche_St._Michael_zu_Neukirchen-Balbini.JPG|
Файл:Innenansicht_der_Pfarrkirche_St._Michael_zu_Neukirchen-Balbini.JPG|
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Neukirchen-Balbini}}
* [http://www.vg-neunburg.de/news/index.php?rubrik=1&mandat=91374 Офіційний сайт] {{ref-de}}

{{Район Швандорф}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=7640120-0}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Баварії]]

title: — громада —

— громада —: Вид Нойкірхен-Бальбіні

title: Координати: 49°17′ пн. ш. 12°26′ сх. д. / 49.283° пн. ш. 12.433° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Баварія

Округ: Верхній Пфальц

Район: Швандорф

Об'єднання громад: Нойнбург-форм-Вальд

Населення (31 грудня 2020)

Нойкірхен-Бальбіні на карті району

Нойкірхен-БальбініРозташування на карті Німеччини

- Густота: 24/км²

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Едмунд Гайнес
Едмунд Гайнес (нім. Edmund Heines; 21 липня 1897, Мюнхен — 30 червня 1934, Мюнхен) — німецький політик, один з вищих керівників СА, обергруппенфюрер СА (1933).

## Біографія
Позашлюбний син служниці Гелени Марти Гайнес. У 1915 році, після закінчення гімназії та реальної гімназії, добровільно вступив в Баварську армію. У Першу світову війну служив на Західному фронті в частинах польової артилерії. Восени 1915 року отримав важке поранення в голову. У 1918 році отримав звання лейтенанта резерву.
Після війни вступив в добровольчий корпус Россбаха. У 1919 році брав участь в боях в Прибалтиці і потім в березні 1920 року — в Каппському путчі. Гергард Россбах призначив його керівником свого клубу Тіргартен. Під час путчу цей клуб служив штабу-квартирою групи Россбаха. Після провалу члени фрайкору втекли в Мекленбург і Померанію. Гайнесу був доручений контроль за товаришами, які знайшли притулок у трьох маєтках у Померанії. У липні 1920 року був співучасником розправи над Віллі Шмідтом, двадцятирічним наймитом, який хотів видати поліції схованки зброї членів фрайкору.
Гайнес втік до Мюнхена і в 1922 році став керівником місцевої групи фрайкору Россбаха. У грудні 1922 року група в повному складі перейшла в СА. Гайнес очолив командування другим батальйоном Мюнхенського полку СА і вступив в НСДАП (членський квиток № 78). У 1924 році за участь у спробі гітлерівського путчу був засуджений до 15 місяців ув'язнення. Утримувався разом з Гітлером в Ландсберзі, був достроково звільнений у вересні 1924 року. В цей час НСДАП і СА були заборонені. Гайнес став командиром другого батальйону Мюнхенського полку «Підпільного фронту», який тимчасово замінив СА.
У 1925 році після зняття заборони з НСДАП Гайнес знову вступив у партію і в СА. У 1926 році він отримав звання штандартенфюрера і керував молодіжною організацією НСДАП. 31 травня 1927 року був виключений з партії і СА як призвідник бунту Мюнхенських СА. З його точки зору, НСДАП була занадто помірною і бюрократичною.
В 1927 році в результаті спроби шантажу вбивство Віллі Шмідта набуло розголосу. У 1928 році відбувся процес, на якому Гайнес був засуджений за самосуд до 15 років позбавлення волі. Однак через слідчу помилку в 1929 році відбувся повторний процес. Цього разу Гайнес був засуджений до п'яти років позбавлення волі. 14 травня 1929 року він вийшов на свободу під заставу в розмірі 5000 рейхсмарок.
Вийшовши на свободу, Гайнес виступав на різних заходах, організованих на захист самосуду. Мюнхенський університет спочатку відмовлявся зарахувати його студентом юридичного факультету. У 1929 році знову вступивши в НСДАП і в СА, Гайнес став командиром земельного штандарту СА Мюнхен. У 1930 році він був ортсгруппенляйтером НСДАП в Мюнхені-Гайдгаузені і ад'ютантом гауляйтера Адольфа Вагнера. В вересні 1930 року був обраний депутатом рейхстагу.
Деякий час він був заступником гауляйтера Верхнього Пфальца, референтом з питань преси при Верховному командуванні СА. У травні 1931 року був призначений заступником Ернста Рема, а 31 липня 1931 року став командиром групи СА в Сілезії.
26 березня 1933 року Гайнес отримав призначення на посаду поліцай-президента Бреслау. На цій посаді відповідав за створення концентраційного табору Дюрргой, в якому були ув'язнені відомі соціал-демократи, комуністи, профспілкові діячі, адвокати і журналісти.
Навесні 1933 року Гайнес був призначений заступником гауляйтера Сілезії. 11 липня 1933 року він отримав почесне звання прусського державного радника. Рем надав йому звання обергрупенфюрера і призначив командиром обергрупи СА VIII (Сілезія).
30 червня 1934 року в ході акції «Ніч довгих ножів» Гайнес був заарештований і розстріляний.
У момент свого арешту він перебував у пансіоні Ганзельбауер на баварському курорті Бад-Вісзее, куди прибув на збори керівництва СА. Рано вранці Адольф Гітлер і Йозеф Геббельс виявили Гайнеса в одному ліжку з його особистим шофером. Пізніше ця обставина наводилася в якості пропагандистського виправдання акції на доказ того, що вона мала на меті усунення «хворобливих елементів» і «збоченців».
Заарештованих доправили до мюнхенської в'язниці Штадельгайм. За розпорядженням Гітлера Гайнес був розстріляний в той же день з п'ятьма іншими товаришами.

## Особисте життя
Ймовірно Гайнес був гомосексуалом.

## Нагороди
- Залізний хрест
  - 2-го класу (11 березня 1916)
  - 1-го класу (1916)
- Хрест «За військові заслуги» (Баварія) 3-го класу з короною і мечами (11 травня 1917)
- Орден «За військові заслуги» (Баварія) 4-го класу з мечами (5 липня 1918)
- Нагрудний знак «За поранення» в чорному (1918)
- Хрест Россбаха 1-го класу
- Бойова руна (1932)
- Почесний кут старих бійців (лютий 1934)

title: Едмунд Гайнес

wikitext:
{{Особа
|жінка =
|оригінал імені = {{lang-de|Edmund Heines}}
|зображення =
|дата народження =
|місце народження =
|дата смерті =
|місце смерті =
|поховання =
|громадянство =
|національність =
|військове звання = [[Обергруппенфюрер]]
|партія =
|нагороди = {{(!}}
{{!}}{{Залізний хрест 1-го класу}}{{!!}}{{Залізний хрест 2-го класу}}{{!!}}{{Хрест «За заслуги» (Баварія)}}
{{!}}-
{{!}}{{Орден «За військові заслуги» 4-го класу (Баварія)}}{{!!}}{{За поранення (чорний нагрудний знак Німецької імперії)}}
{{!}}-
{{!}}{{Почесний кут старих бійців}}
{{!)}}
}}
'''Едмунд Гайнес''' ({{lang-de|Edmund Heines}}; [[21 липня]] [[1897]], [[Мюнхен]] — [[30 червня]] [[1934]], [[Мюнхен]]) — німецький політик, один з вищих керівників [[СА]], [[обергруппенфюрер]] СА (1933).

== Біографія ==
Позашлюбний син служниці Гелени Марти Гайнес. У 1915 році, після закінчення гімназії та реальної гімназії, добровільно вступив в Баварську армію. У Першу світову війну служив на Західному фронті в частинах польової артилерії. Восени 1915 року отримав важке поранення в голову. У 1918 році отримав звання лейтенанта резерву.

Після війни вступив в [[добровольчий корпус Россбаха]]. У 1919 році брав участь в боях в Прибалтиці і потім в березні 1920 року — в [[Каппський заколот|Каппському путчі]]. [[Гергард Россбах]] призначив його керівником свого клубу Тіргартен. Під час путчу цей клуб служив штабу-квартирою групи Россбаха. Після провалу члени [[фрайкор]]у втекли в Мекленбург і Померанію. Гайнесу був доручений контроль за товаришами, які знайшли притулок у трьох маєтках у Померанії. У липні 1920 року був співучасником розправи над Віллі Шмідтом, двадцятирічним наймитом, який хотів видати поліції схованки зброї членів фрайкору.

Гайнес втік до Мюнхена і в 1922 році став керівником місцевої групи фрайкору Россбаха. У грудні 1922 року група в повному складі перейшла в [[СА]]. Гайнес очолив командування другим батальйоном Мюнхенського полку СА і вступив в [[НСДАП]] (членський квиток № 78). У 1924 році за участь у спробі гітлерівського путчу був засуджений до 15 місяців ув'язнення. Утримувався разом з Гітлером в Ландсберзі, був достроково звільнений у вересні 1924 року. В цей час НСДАП і СА були заборонені. Гайнес став командиром другого батальйону Мюнхенського полку «Підпільного фронту», який тимчасово замінив СА.

У 1925 році після зняття заборони з НСДАП Гайнес знову вступив у партію і в СА. У 1926 році він отримав звання штандартенфюрера і керував молодіжною організацією НСДАП. 31 травня 1927 року був виключений з партії і СА як призвідник бунту Мюнхенських СА. З його точки зору, НСДАП була занадто помірною і бюрократичною.

В 1927 році в результаті спроби шантажу вбивство Віллі Шмідта набуло розголосу. У 1928 році відбувся процес, на якому Гайнес був засуджений за самосуд до 15 років позбавлення волі. Однак через слідчу помилку в 1929 році відбувся повторний процес. Цього разу Гайнес був засуджений до п'яти років позбавлення волі. 14 травня 1929 року він вийшов на свободу під заставу в розмірі 5000 рейхсмарок.

Вийшовши на свободу, Гайнес виступав на різних заходах, організованих на захист самосуду. Мюнхенський університет спочатку відмовлявся зарахувати його студентом юридичного факультету. У 1929 році знову вступивши в НСДАП і в СА, Гайнес став командиром земельного штандарту СА Мюнхен. У 1930 році він був ортсгруппенляйтером НСДАП в Мюнхені-Гайдгаузені і ад'ютантом [[гауляйтер]]а [[Адольф Вагнер|Адольфа Вагнера]]. В вересні 1930 року був обраний депутатом рейхстагу.

Деякий час він був заступником гауляйтера Верхнього Пфальца, референтом з питань преси при Верховному командуванні СА. У травні 1931 року був призначений заступником [[Ернст Рем|Ернста Рема]], а 31 липня 1931 року став командиром групи СА в Сілезії.

26 березня 1933 року Гайнес отримав призначення на посаду поліцай-президента [[Бреслау]]. На цій посаді відповідав за створення [[Концентраційний табір|концентраційного табору]] [[Дюрргой]], в якому були ув'язнені відомі соціал-демократи, комуністи, профспілкові діячі, адвокати і журналісти.

Навесні 1933 року Гайнес був призначений заступником гауляйтера Сілезії. 11 липня 1933 року він отримав почесне звання прусського державного радника. Рем надав йому звання обергрупенфюрера і призначив командиром обергрупи СА VIII (Сілезія).

30 червня 1934 року в ході акції «<nowiki/>[[Ніч довгих ножів]]<nowiki/>» Гайнес був заарештований і розстріляний.

У момент свого арешту він перебував у пансіоні Ганзельбауер на баварському курорті [[Бад-Вісзее]], куди прибув на збори керівництва СА. Рано вранці [[Адольф Гітлер]] і [[Йозеф Геббельс]] виявили Гайнеса в одному ліжку з його особистим шофером.<ref>«Eine Erklärung der Reichspressestelle der NSDAP», nachgedruckt in der Sondernummer des [[Völkischer Beobachter|''Völkischen Beobachters'']] vom 1. Juli 1934, S. 1. Zitiert nach Jellonnek: ''Homosexuelle unter dem Hakenkreuz.'' 1990, S. 97.</ref> Пізніше ця обставина наводилася в якості пропагандистського виправдання акції на доказ того, що вона мала на меті усунення «хворобливих елементів» і «збоченців».

Заарештованих доправили до мюнхенської в'язниці [[Штадельгайм (в'язниця)|Штадельгайм]]. За розпорядженням Гітлера Гайнес був [[розстріл]]яний в той же день з п'ятьма іншими товаришами.

== Особисте життя ==
Ймовірно Гайнес був [[гей|гомосексуалом]].<ref>''Münchener Post'' vom 14. April 1931 (Nr. 85), auszugsweise zitiert bei Jellonnek: ''Homosexuelle unter dem Hakenkreuz.'' 1990, S. 62.</ref><ref>Jellonnek: ''Homosexuelle unter dem Hakenkreuz.'' 1990, S. 96.</ref>

== Нагороди ==

* [[Залізний Хрест (Німеччина)|Залізний хрест]]
** 2-го класу (11 березня 1916)
** 1-го класу (1916)
* [[Хрест «За військові заслуги» (Баварія)]] 3-го класу з короною і мечами (11 травня 1917)
* [[Орден «За військові заслуги» (Баварія)]] 4-го класу з мечами (5 липня 1918)
* [[Нагрудний знак «За поранення»]] в чорному (1918)
* [[Хрест Россбаха]] 1-го класу
* [[Бойова руна]] (1932)
* [[Почесний кут старих бійців]] (лютий 1934)

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==

* Klee, Ernst: Das Personenlexikon zum Dritten Reich: Wer war was vor und nach 1945. S. Fischer Verlag, Frankfurt am Main 2003.
* Eberle, Henrik: Hitlers Weltkriege: Wie der Gefreite zum Feldherrn wurde. Hoffmann und Campe, Hamburg 2014.
* Miller, Michael D. and Schulz, Andreas (2012). ''Gauleiter: The Regional Leaders of the Nazi Party and Their Deputies, 1925—1945 (Herbert Albreacht-H. Wilhelm Huttmann)-Volume 1'', R. James Bender Publishing. ISBN 978-1932970210

{{DEFAULTSORT:Гайнес Едмунд}}
[[Категорія:Німецькі військовики Першої світової війни]]
[[Категорія:Члени Фрайкору]]
[[Категорія:Учасники Каппського заколоту]]
[[Категорія:Члени НСДАП]]
[[Категорія:Обергруппенфюрери СА]]
[[Категорія:Депутати рейхстагу (Веймарська республіка)]]
[[Категорія:Депутати рейхстагу (Третій Рейх)]]
[[Категорія:Страчені німці]]
[[Категорія:Розстріляні в Третьому Рейху]]
[[Категорія:ЛГБТ-персоналії НСДАП]]
[[Категорія:ЛГБТ-військовики]]

title: нім. Edmund Heines

Народився: 21 липня 1897 · Мюнхен, Німецький Райх

Помер: 30 червня 1934 (36 років) · Munich Prisond, Мюнхен, Німецький Райх · ·вогнепальна рана

Поховання: Західний цвинтар (Мюнхен)d

Діяльність: політик

Знання мов: німецька

Учасник: Перша світова війна

Членство: СА

Посада: депутат Рейхстагу Веймарської республікиd і депутат рейхстагу Третього рейхуd

Військове звання: Обергруппенфюрер

Партія: Націонал-соціалістична робітнича партія Німеччини

Брати, сестри: Hermine von Parishd

Нагороди: | Залізний хрест 1-го класу | Залізний хрест 2-го класу | Військовий хрест «За заслуги» (Баварія) | | Орден «За військові заслуги» 4-го класу (Баварія) | За поранення (нагрудний знак) | | | Почесний кут старих бійців | | |

title: Брати, сестри

Залізний хрест 1-го класу: Залізний хрест 2-го класу · Військовий хрест «За заслуги» (Баварія)

Орден «За військові заслуги» 4-го класу (Баварія): За поранення (нагрудний знак)