text:
# Кудиново (Перемишльський район)
Кудиново (рос. Кудиново) — присілок в Перемишльському районі Калузької області Російської Федерації.
Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Село Іллінське.

## Історія
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Село Іллінське

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 0    | →0   |

wikiname: ukwiki

title: Кудиново (Перемишльський район)

in_language: uk

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Кудиново
|назва ін.       = Кудиново
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Калузька область]]
|район           = [[Перемишльський район (Калузька область)|Перемишльський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Село Іллінське]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{стабільно}} 0
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Калузька область
}}
'''Кудиново''' ({{lang-ru|Кудиново}}) — [[присілок]] в [[Перемишльський район (Калузька область)|Перемишльському районі]] [[Калузька область|Калузької області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Село Іллінське]].

== Історія ==

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Село Іллінське<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/972212417 |title=Закон Калужской области от 01 ноября 2004 года N 369-ОЗ «Об установлении границ муниципальных образований, расположенных на территории административно-территориальных единиц «Думиничский район», «Кировский район», «Медынский район», «Перемышльский район», «Сухиничский район», «Тарусский район», «Юхновский район», и наделении их статусом городского поселения, сельского поселения, муниципального района» |access-date=2018-09-20 |archive-date=2018-09-19 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180919133029/http://docs.cntd.ru/document/972212417 |deadlink=no }}</ref>

== Населення ==

{{Населення РФ | Кудиново (Перемышльский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Перемишльський район (Калузька область)}}
{{Географія Калуга-доробити}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Перемишльського району Калузької області]]

title: присілок Кудиново

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Калузька область

Муніципальний район: Перемишльський район

Поселення: Село Іллінське

title: Основні дані

Населення: ▬ 0

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Кудиново · Кудиново


text:
# Мільжинек
Мільжинек (пол. Milżynek) — село в Польщі, у гміні Любранець Влоцлавського повіту Куявсько-Поморського воєводства.
Населення — 151 особа (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Влоцлавського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 83      | 18                 | 58               | 7                    |
| Жінки    | 68      | 12                 | 36               | 20                   |
| Разом    | 151     | 30                 | 94               | 27                   |

title: Мільжинек

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Мільжинек
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Milżynek}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Куявсько-Поморське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Влоцлавський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Любранець (гміна){{!}}Любранець
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 151
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 54
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = CWL
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0866544
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Мільжинек''' ({{lang-pl|Milżynek}}) — село в Польщі, у [[Любранець (гміна)|гміні Любранець]] [[Влоцлавський повіт|Влоцлавського повіту]] [[Куявсько-Поморське воєводство|Куявсько-Поморського воєводства]].
Населення — {{formatnum:151}} {{МНОЖИНА:151|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Влоцлавське воєводство|Влоцлавського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=83 |ЧолПре=18 |ЧолПрац=58 |ЧолПост=7
|Жін=68 |ЖінПре=12 |ЖінПрац=36 |ЖінПост=20
|Разом=151 |РазомПре=30 |РазомПрац=94 |РазомПост=27
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Любранець}}

{{Куявсько-Поморське-доробити}}

[[Категорія:Села Влоцлавського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Куявсько-Поморське воєводство

Повіт: Влоцлавський повіт

Гміна: Любранець

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: CWL

OSM: ↑2635755 ·R (Ґміна Любранець)


text:
# Матіас О'Ніль
Матіас О'Ніль (ісп. Matias O'Neille; нар. 21 січня 1978) — колишній аргентинський тенісист.
Найвищу одиночну позицію світового рейтингу — 416 місце досяг 16 жовтня 2000, парну — 401 місце — 22 березня 2004 року.

## Титули Челленджер/Ф'ючерс
| Легенда            |
| ------------------ |
| ATP Челленджер (1) |
| ITF Ф'ючерс (3)    |

### Парний розряд
| Ранг | Дата     | Турнір                     | Рівень     | Покриття | Партнер          | Суперники                                  | Рахунок          |
| ---- | -------- | -------------------------- | ---------- | -------- | ---------------- | ------------------------------------------ | ---------------- |
| 1.   | Гру 2000 | Чилі F9, Сантьяго          | Ф'ючерс    | Ґрунт    | Патрісіо Руді    | Мартін Вассальйо Аргуельйо Дієґо Веронельї | 6–4, 1–0 ret.    |
| 2.   | Жов 2001 | Парагвай F1, Асунсьйон     | Ф'ючерс    | Ґрунт    | Дієго Гартфілд   | Себастьян Декуд Себастьян Уріарте          | 6–3, 4–6, 7–6(7) |
| 1.   | Лип 2003 | Trani Cup, Трані, Італія   | Челленджер | Ґрунт    | Маріано Дельфіно | Леонардо Аццаро Гергей Кішдєрдь            | 6–3, 6–3         |
| 3.   | Сер 2005 | Аргентина F8, Буенос-Айрес | Ф'ючерс    | Ґрунт    | Еміліано Редонді | Леандро Мігані Орасіо Себальйос            | 6–2, 6–1         |

title: Матіас О'Ніль

wikitext:
{{Тенісист
|ім'я_гравця         = Матіас О'Ніль
 Matias O'Neille
|фото                =
|громадянство        =
|місце_проживання    =
|дата_народження     = 21 січня 1978
|місце_народження    =
|дата_смерті         =
|місце_смерті        =
|зріст               =
|вага                =
|початок_кар'єри     =
|завершення_кар'єри  =
|робоча_рука         = права
|тренер              =
|призові_гроші       = $35,047
|одиночні_результати             =
|одиночних_титулів               =
|найвища_одиночна_позиція        = Ранг 416 (16 Жов 2000)
|поточна_одиночна_позиція        =
|результати_Australian_Open      =
|результати_Roland_Garros        =
|результати_Wimbledon            =
|результати_US_Open              =
|результати_на_World_Tour_Finals =
|результати_Олімпіади            =
|парні_результати                  =
|парних_титулів                    =
|найвища_парна_позиція             = Ранг 401 (22 Бер 2004)
|результати_парні_Australian_Open  =
|результати_парні_Roland_Garros    =
|результати_парні_Wimbledon        =
|результати_парні_US_Open          =
|результати_парні_Олімпіади        =
|результати_мікст_Australian_Open  =
|результати_мікст_Roland_Garros    =
|результати_мікст_Wimbledon        =
|результати_мікст_US_Open          =
|результати_мікст_Олімпіади        =
|останнє_оновлення   =
|медалі              =
}}

'''Матіас О'Ніль''' ({{lang-es|Matias O'Neille}}; нар. 21 січня 1978) — колишній аргентинський тенісист.
Найвищу одиночну позицію світового рейтингу — 416 місце досяг 16 жовтня 2000, парну — 401 місце — 22 березня 2004 року.

== Титули Челленджер/Ф'ючерс ==
{|class=wikitable style=font-size:97%
!Легенда
|-bgcolor=moccasin
|ATP Челленджер (1)
|-bgcolor=cffcff
|ITF Ф'ючерс (3)
|}
=== Парний розряд ===
{|class="sortable wikitable"
!Ранг
!{{Ns}}Дата{{Ns}}
!Турнір
!Рівень
!Покриття
!Партнер
!Суперники
!class="unsortable"|Рахунок
|-
|1.
|Гру 2000
|style=background:#cffcff|Чилі F9, [[Сантьяго|Сантьяго]]
|style=background:#cffcff|Ф'ючерс
|Ґрунт
|{{flagicon|ARG}} [[Патрісіо Руді]]
|{{flagicon|ARG}} [[Мартін Вассальйо Аргуельйо]]
{{flagicon|ARG}} [[Дієґо Веронельї]]
|6–4, 1–0 ret.
|-
|2.
|Жов 2001
|style=background:#cffcff|Парагвай F1, [[Асунсьйон]]
|style=background:#cffcff|Ф'ючерс
|Ґрунт
|{{flagicon|ARG}} [[Дієго Гартфілд]]
|{{flagicon|ARG}} [[Себастьян Декуд]]
 {{flagicon|ARG}} Себастьян Уріарте
|6–3, 4–6, 7–6(7)
|-
|1.
|Лип 2003
|style="background:moccasin;"|[[Trani Cup]], Трані, Італія
|style="background:moccasin;"|Челленджер
|Ґрунт
|{{flagicon|ARG}} [[Маріано Дельфіно]]
|{{flagicon|ITA}} [[Леонардо Аццаро]]
{{flagicon|HUN}} [[Гергей Кішдєрдь]]
|6–3, 6–3
|-
|3.
|Сер 2005
|style=background:#cffcff|Аргентина F8, [[Буенос-Айрес]]
|style=background:#cffcff|Ф'ючерс
|Ґрунт
|{{flagicon|ARG}} Еміліано Редонді
|{{flagicon|ARG}} Леандро Мігані
 {{flagicon|ARG}} [[Орасіо Себальйос]]
|6–2, 6–1
|}

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* {{ATP|O166}}
* {{ITF profile|matias-oneille/800203796/arg}}

{{DEFAULTSORT:О'Ніль Матіас}}
[[Категорія:Народились 1978]]
[[Категорія:Аргентинські тенісисти]]
[[Категорія:Персоналії Аргентини XXI століття]]

title: Матіас О'Ніль · Matias O'Neille

Дата народження: 21 січня 1978 (47 років)

Робоча рука: права

title: Одиночний розряд

title: Парний розряд


text:
# Конструктор типу
У галузі математичної логіки і інформатики відомій як теорія типів, конструктор типу — це властивість характерна типізованим формальним мовам, за допомогою якої нові типи створюються з уже наявних. Вважається, що примітивні типи конструюються за допомогою конструкторів нульової арності. Деякі конструктори типів приймають інші типи як аргументи, наприклад, типи-добутки, функціональні типи, списки. Нові типи можна визначити через рекурсивну композицію конструкторів типів.
Наприклад, просто типізоване лямбда числення можна розглядати як мову із єдиним конструктором типів—конструктором функціонального типу. Каррування дозволяє розглядати типи-добутки як вбудовані у типізованому лямбда численні.
Абстрактно, конструктор типів є n-арним оператор над типами, що приймає нуль або більше типів і повертає інший тип. Через використання каррування, n-арний оператор над типами можна записати як послідовність застосувань унарного оператора над типами. Отже, ми можемо розглядати оператор над типами як просто типізоване лямбда числення, яке має лише один примітивний тип, зазвичай позначуваний як  «*» (читається «тип»), що є типом усіх типів у нижчий мові, які називають властивими типами, щоб відрізняти їх від типів операторів над типами у їх власному численні — родів типів.
Використання простого лямбда числення над операторами над типами, призводить до більш ніж просто формалізації конструкторів типів. Це уможливлює оператори типами вищого порядку. Оператори над типами відповідають другій осі лямбда-куба, приводячи до просто типізованого лямбда числення з операторами над типами, λω; поєднання операторів над типами із поліморфним лямбда численням породжує систему Fω.

## В мовах програмування

### Haskell
В Haskell для визначення конструкторів типів є три конструкції — type, data і newtype.

title: Конструктор типу

wikitext:
У галузі [[математична логіка|математичної логіки]] і [[інформатика|інформатики]] відомій як [[теорія типів]], '''конструктор типу''' — це властивість характерна типізованим [[формальна мова|формальним мовам]], за допомогою якої нові типи створюються з уже наявних. Вважається, що [[Примітивний тип даних|примітивні типи]] конструюються за допомогою конструкторів нульової [[арність|арності]]. Деякі конструктори типів приймають інші типи як аргументи, наприклад, [[тип-добуток|типи-добутки]], [[функціональний тип|функціональні типи]], [[список (інформатика)|списки]]. Нові типи можна визначити через рекурсивну композицію конструкторів типів.

Наприклад, [[просто типізоване лямбда числення]] можна розглядати як мову із єдиним конструктором типів—конструктором функціонального типу. [[Каррування]] дозволяє розглядати типи-добутки як вбудовані у [[Типізоване лямбда-числення|типізованому лямбда численні]].

Абстрактно, конструктор типів є ''n''-арним '''оператор над типами''', що приймає нуль або більше типів і повертає інший тип. Через використання каррування, ''n''-арний оператор над типами можна записати як послідовність застосувань унарного оператора над типами. Отже, ми можемо розглядати оператор над типами як просто типізоване лямбда числення, яке має лише один примітивний тип, зазвичай позначуваний як  «*» (читається «''тип''»), що є типом усіх типів у нижчий мові, які називають ''властивими типами'', щоб відрізняти їх від типів операторів над типами у їх власному численні — [[Рід (теорія типів)|родів типів]].

Використання простого лямбда числення над операторами над типами, призводить до більш ніж просто формалізації конструкторів типів. Це уможливлює оператори типами вищого порядку. Оператори над типами відповідають другій осі [[лямбда-куб|лямбда-куба]], приводячи до просто типізованого лямбда числення з операторами над типами, λω; поєднання операторів над типами із поліморфним лямбда численням породжує [[система F|систему Fω]].

== В мовах програмування ==

=== Haskell ===
В [[Haskell]] для визначення конструкторів типів є три конструкції — type, data і newtype.

== Література ==
* {{Cite book|last=Pierce|first=Benjamin|title=Types and Programming Languages|publisher=MIT Press|date=2002|isbn=0-262-16209-1}}, chapter 29, «Type Operators and Kinding»
* P.T. Johnstone, ''Sketches of an Elephant'', p. 940

{{Datastructure-stub}}
{{refimprove|дата=березень 2016}}
{{Типи даних}}
{{ВП-портали|Програмування|}}
[[Категорія:Теорія типів]]


text:
# Закон гомологічних рядів спадкової мінливості
Зако́н гомологі́чних ряді́в спадко́вої мінли́вості (М.І. Вавилова) встановлює паралелізм у спадковій мінливості організмів.
1. Генотипічно близькі види та роди характеризуються подібними рядами спадкової мінливості з такою правильністю, що знаючи ряд форм одного виду, можна передбачити існування тотожних форм у інших видів та родів. Чим генетично ближче розміщені в загальній системі роди та види, тим більша подібність у рядах їхньої мінливості.
2. Цілі родини рослин загалом характеризуються певним циклом мінливості, що проходить через усі роди та види, які становлять родину. Зазначене дозволяє сформулювати Закон гомологічних рядів наступним чином: споріднені види, роди, родини тощо містять гомологічні гени та порядки генів у хромосомах, подібність яких тим більша, чим еволюційно ближчі таксони, які порівнюють.[1]

## Історія формулювання
Закон сформульований М. І. Вавиловим у 1920 р. Вперше був опублікований російською мовою у працях 3-го з'їзду з рослинництва, а у 1922 р. — англійською мовою.
Вивчаючи мінливість ознак у видів і родів злаків та інших родин, М. І. Вавилов виявив, що:
1) Види та роди, генетично близькі між собою, характеризуються тотожними рядами спадкової мінливості з такою правильністю, що знаючи ряд форм одного виду, можна передбачити існування тотожних форм у інших видів та родів. Чим ближче генетично розташовані у загальній системі роди та ліннеони, тим повніша тотожність у рядах їх мінливості.
2) Цілі родини рослин у загальному характеризуються певним циклом мінливості, яка характерна для всіх родів, що утворюють родину.
Хоча первісно закон стосувався мінливості у рослин, М. І. Вавилов вказував на можливість застосування його до тварин.

## Пояснення
Теоретичною основою гомології рядів фенотипової мінливості у близьких таксономічних груп є уявлення про єдність їх походження шляхом дивергенції під дією природного добору. Оскільки спільні предки існуючих нині форм володіли певним специфічним набором генів, то їхні нащадки повинні володіти, за невеликим винятком, таким самим набором генів. Враховуючи, що кожен ген може мутувати у різних напрямках (множинний алелізм) та оскільки мутаційний процес має не спрямований характер, природно почікувати, що спектр змін однакових генів у особин близьких видів буде подібним. Таким чином, в основі закону гомологічних рядів лежить паралелізм генотипової мінливості у особин з подібним набором генів.

## Практичне застосування
Закон гомологічних рядів відображає загальну закономірність мутаційного процесу та формоутворення організмів, є біологічною основою методів цілеспрямованого отримання необхідних спадкових змін. Він вказує селекціонерам напрямки штучного добору, або як писав М. І. Вавилов, «що слід шукати».
При вивченні спадкової мінливості у близьких груп рослин були виявлені подібні алелльні форми, які повторювалися у різних видів (наприклад, вузли на стеблі у злаків з антоціановим забарвленням або без, колоски з остю або без тощо). Наявність такої повторності давало можливість передбачити наявність ще не виявлених алелів, важливих з точки зору селекційної роботи.

wikitext:
'''Зако́н гомологі́чних ряді́в спадко́вої мінли́вості''' ([[Вавилов Микола Іванович|М.І. Вавилова]]) встановлює паралелізм у [[Генотипічна мінливість|спадковій мінливості]] організмів.
# Генотипічно близькі [[вид (біологія)|види]] та [[рід (біологія)|роди]] характеризуються подібними рядами спадкової мінливості з такою правильністю, що знаючи ряд форм одного виду, можна передбачити існування тотожних форм у інших видів та родів. Чим генетично ближче розміщені в загальній системі роди та види, тим більша подібність у рядах їхньої мінливості.
# Цілі родини [[Рослини|рослин]] загалом характеризуються певним циклом мінливості, що проходить через усі роди та види, які становлять родину. Зазначене дозволяє сформулювати '''Закон гомологічних рядів''' наступним чином: споріднені види, роди, родини тощо містять гомологічні гени та порядки генів у [[Хромосома|хромосомах]], подібність яких тим більша, чим еволюційно ближчі [[таксони]], які порівнюють.<ref> Закон гомологічних рядів М. І. Вавилова // Енциклопедія водного господарства, природокористування, природовідтворення, сталого розвитку / А. В. Яцик, В. Я. Шевчук - К. : Генеза, 2006. - С. 272. ISBN 966-504-471-0</ref>

== Історія формулювання ==

Закон сформульований [[Вавилов Микола Іванович|М. І. Вавиловим]] у 1920 р. Вперше був опублікований російською мовою у працях 3-го з'їзду з рослинництва, а у 1922 р. — англійською мовою.

Вивчаючи мінливість ознак у видів і родів [[злаки|злаків]] та інших родин, М. І. Вавилов виявив, що:

1) Види та роди, генетично близькі між собою, характеризуються тотожними рядами спадкової мінливості з такою правильністю, що знаючи ряд форм одного виду, можна передбачити існування тотожних форм у інших видів та родів. Чим ближче генетично розташовані у загальній системі роди та ліннеони, тим повніша тотожність у рядах їх мінливості.

2) Цілі родини рослин у загальному характеризуються певним циклом мінливості, яка характерна для всіх родів, що утворюють родину.

Хоча первісно закон стосувався мінливості у [[рослини|рослин]], М. І. Вавилов вказував на можливість застосування його до [[тварини|тварин]].

== Пояснення ==

Теоретичною основою гомології рядів фенотипової мінливості у близьких таксономічних груп є уявлення про єдність їх походження шляхом [[дивергенція (біологія)|дивергенції]] під дією [[природний добір|природного добору]]. Оскільки спільні предки існуючих нині форм володіли певним специфічним набором [[ген]]ів, то їхні нащадки повинні володіти, за невеликим винятком, таким самим набором генів. Враховуючи, що кожен ген може [[мутація|мутувати]] у різних напрямках ([[множинний алелізм]]) та оскільки [[мутаційний процес]] має не спрямований характер, природно почікувати, що спектр змін однакових генів у особин близьких видів буде подібним. Таким чином, в основі закону гомологічних рядів лежить паралелізм генотипової мінливості у особин з подібним набором генів.

== Практичне застосування ==

Закон гомологічних рядів відображає загальну закономірність мутаційного процесу та формоутворення організмів, є біологічною основою методів цілеспрямованого отримання необхідних спадкових змін. Він вказує селекціонерам напрямки [[штучний добір|штучного добору]], або як писав М. І. Вавилов, «що слід шукати».

При вивченні спадкової мінливості у близьких груп рослин були виявлені подібні алелльні форми, які повторювалися у різних видів (наприклад, вузли на стеблі у злаків з антоціановим забарвленням або без, колоски з остю або без тощо). Наявність такої повторності давало можливість передбачити наявність ще не виявлених [[алель|алелів]], важливих з точки зору [[селекція|селекційної роботи]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==

* [https://web.archive.org/web/20120111150007/http://macroevolution.narod.ru/vavilov.htm ''Вавилов Н. И.'' Закон гомологических рядов в наследственной изменчивости // Теоретические основы селекции растений / под ред. Н. И. Вавилова. − М.; Л. : Сельхозгиз, 1935. − Т. 1 : Общая селекция растений. — С. 75-128.]
*  [http://www.biblus.ru/Default.aspx?book=386s0 ''Медников Б. М.'' Закон гомологической изменчивости (К 60-летию со дня открытия Н. И. Вавиловым закона). — М.: Знание, 1980. − 64 с.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110910204308/http://www.biblus.ru/Default.aspx?book=386s0 |date=10 вересня 2011 }}
* {{книга |автор = |частина = |заголовок = Биологический энциклопедический словарь |оригінал = |посилання = |відповідальний = Гл. ред. М. С. Гиляров |видання = |місце = М. |видавництво = Сов. энциклопедия |рік = 1986 |том = |сторінки = |сторінок = 831 |серія = |isbn = |тираж = }}

[[Категорія:Генетика]]
[[Категорія:Еволюційна біологія]]
[[Категорія:Біологічні закони]]


text:
# Callicebus urubambensis
Callicebus urubambensis (Тіті урубамбський) — рід широконосих мавп родини Сакієві (Pitheciidae).

## Етимологія
Названий на честь річки Урубамба, яка протікає через область проживання виду..

## Опис
Голотип має довжину голови і тіла 30 см і 40 см довжиною хвіст. Хутро коричневе, темніше на кінцівках. Шкіра обличчя чорна, вуха покриті довгими чорними волосками, підборіддя коричневе. Хутро в безпосередній близькості від хвоста чорне і змішується з невеликою кількістю коричнюватого, стаючи до кінця все більш і більш сірим. Хвіст білий. Кисті рук і внутрішні сторони рук чорні. Очі чорні, а райдужна оболонка світло-коричнева.

## Поширення
Ендемік Перу. Живе в невеликій області в басейні річки Амазонки в центральній частині Перу. Населяє низинні ліси.

title: Callicebus urubambensis

wikitext:
{{italic title}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Callicebus urubambensis''
| status = NE | status_system = iucn3.1
| image =
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Ссавці]] (Mammalia)
| subclassis = [[Плацентарні]] (Eutheria)
| ordo = [[Примати]] (Primates)
| subordo = [[Сухоносі]] (Haplorrhini)
| infraordo = [[Simiiformes]]
| parvordo = [[Широконосі]] (Platyrrhini)
| familia = [[Сакієві]] (Pitheciidae)
| subfamilia = '''Callicebinae'''
| genus = ''[[Callicebus]]''
| species = '''''C. urubambensis'''''
| binomial = ''Callicebus urubambensis''
| binomial_authority = Vermeer & Tello-Alvarado, 2015
| range_map =
|wikispecies= Callicebus urubambensis
}}

'''''Callicebus urubambensis''''' (Тіті урубамбський) — рід [[Широконосі|широконосих]] мавп родини [[Сакієві]] (Pitheciidae).

== Етимологія ==
Названий на честь річки [[Урубамба (річка)|Урубамба]], яка протікає через область проживання виду..

== Опис ==
Голотип має довжину голови і тіла 30 см і 40 см довжиною хвіст. Хутро коричневе, темніше на кінцівках. Шкіра обличчя чорна, вуха покриті довгими чорними волосками, підборіддя коричневе. Хутро в безпосередній близькості від хвоста чорне і змішується з невеликою кількістю коричнюватого, стаючи до кінця все більш і більш сірим. Хвіст білий. Кисті рук і внутрішні сторони рук чорні. Очі чорні, а райдужна оболонка світло-коричнева.

== Поширення ==
Ендемік [[Перу]]. Живе в невеликій області в басейні річки Амазонки в центральній частині Перу. Населяє низинні ліси.

== Посилання ==
* ''Jan Vermeer and Julio C. Tello-Alvarado'' (2015). "The Distribution and Taxonomy of Titi Monkeys (Callicebus) in Central and Southern Peru, with the Description of a New Species". Primate Conservation 29: 1–21. [https://web.archive.org/web/20151208105834/http://static1.1.sqspcdn.com/static/f/1200343/26502815/1441106629930/PC29_Vermeer__Tello_Peruvian_Callicebus.pdf PDF]

{{ссавці-доробити}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Сакієві]]
[[Категорія:Ссавці Перу]]

title: ?Callicebus urubambensis

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Підклас: Плацентарні (Eutheria)

Ряд: Примати (Primates)

Підряд: Сухоносі (Haplorrhini)

Інфраряд: Simiiformes

Парворяд: Широконосі (Platyrrhini)

Родина: Сакієві (Pitheciidae)

Підродина: Callicebinae

Рід: Callicebus

Вид: C. urubambensis

Вікісховище: Plecturocebus urubambensis

Віківиди: Callicebus urubambensis


text:
# Яблонна-Майонтек
Яблонна-Майонтек (пол. Jabłonna-Majątek) — село в Польщі, у гміні Яблонна Люблінського повіту Люблінського воєводства.
У 1975-1998 роках село належало до Люблінського воєводства.

title: Яблонна-Майонтек

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Яблонна-Майонтек
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Jabłonna-Majątek}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Люблінське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Люблінський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Яблонна (гміна, Люблінський повіт){{!}}Яблонна
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 81
|поштовий індекс        = 23-114
|автомобільний код      = LUB
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 1062859
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Яблонна-Майонтек''' ({{lang-pl|Jabłonna-Majątek}}) — село в Польщі, у [[Яблонна (гміна, Люблінський повіт)|гміні Яблонна]] [[Люблінський повіт|Люблінського повіту]] [[Люблінське воєводство|Люблінського воєводства]].

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Люблінське воєводство (1975–1998)|Люблінського воєводства]].

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Яблонна (Люблінський повіт)}}

[[Категорія:Села Люблінського повіту]]

title: Країна

Воєводство: Люблінське воєводство

Повіт: Люблінський повіт

Гміна: Яблонна

Автомобільний код: LUB

OSM: ↑2458650 ·R (Ґміна Яблонна)


text:
# Дивовижний Моріс
«Дивовижний Моріс» (англ. Amazing Maurice) — анімаційний фільм, знятий за романом англійського письменника Террі Пратчетта «Дивовижний Моріс та його вчені гризуни» (2001) із серії «Дискосвіт». В оригінальній версії Моріса озвучив Г'ю Лорі.

## Сюжет
У кота Моріса два таланти: говорити і провертати афери. Подорожуючи з гризунами з міста в місто, він щоразу «рятує» місцевих жителів від навали щурів (зрозуміло, за хорошу оплату). Але потрапивши в Дрянь-Блінцбург, Моріс і його друзі розуміють, що це містечко таїть у собі щось небезпечне… Їм належить зіграти в кішки-мишки зі справжнім злом і розгадати головну загадку цього місця — на подив усіх двоногих, що там живуть.

## Ролі озвучили
- Г'ю Лорі — Моріс
- Емілія Кларк — Маліція
- Девід Тьюліс — босс
- Хімеш Патель — Кейт
- Джемма Артертон — Персики
- Девід Теннант — Небезпечні боби
- Джо Заґґ — Сардини
- Еріон Бакаре — Дарктен

## Виробництво
Проект було анонсовано у червні 2019 року. Тоді ж було оголошено, що автором сценарію фільму виступить Террі Росіо. Картер Гудрич обраний дизайнером персонажів, Тобі Генкель — режисером фільму, а Джулія Стюарт із SKY, Роб Вілкінс із Narrativia, Емелі Крістіанс, Роберт Чандлер та Ендрю Бейкер будуть продюсерами фільму. У жовтні 2019 року було випущено артбук фільму та розпочалося його безпосереднє виробництво. У листопаді 2020 року було анонсовано, що озвучать персонажів мультфільму Х'ю Лорі, Емілія Кларк, Девід Тьюліс, Хімеш Патель, Джемма Артертон та Х'ю Бонневілль. Девід Теннант, Роб Брайдон, Джулі Атертон та Джо Сагг були додані до акторського складу у травні 2021 року.

title: Дивовижний Моріс

wikitext:
{{Фільм | вид               = <!-- телефільм/анімаційний/аніме --> | українська назва  =  | оригінальна назва =  | зображення        = Постер "Дивовижний Моріс".jpeg | зображення розмір = <!-- за замовчуванням 225px --> | підпис            = <!-- підпис плакату або зображення --> | жанр              =  | режисер           =  | продюсер          =  | сценарист         =  | на основі         =  | актори            =  | актори озвучення  = <!-- для анімаційних фільмів --> | композитор        =  | музика            =  | оператор          =  | художник          =  | костюмер          = | монтаж            =  | оповідач          =  | кінокомпанія      =  | дистриб'ютор      =  | тривалість        =  | мова              =  | озвучення українською = <!-- дубляж / багатоголосе закадрове, назва студії --> | країна            =  | рік               = 2022 | дата виходу       =  | кошторис          =  | касові збори      =  | imdb id           = <!-- лише цифри, що відображуються у посилання (тобто для https://www.imdb.com/title/tt6877772/, додавайте лише 6877772 без tt)--> | рейтинг           = <!-- віковий рейтинг фільму, згідно з [[Система вікової класифікації відеопродукції в Україні|СВКВвУ]], дозволені рейтинги 0+, 12+, 16+ та 18+, згідно з MPAA дозволені рейтинги G, PG, PG-13, R, та NC-17 --> | сайт              =  | попередній        =  | наступний         =  }}
'''«Дивовижний Моріс»''' ({{Lang-en|Amazing Maurice}}) — анімаційний фільм, знятий за романом англійського письменника [[Террі Пратчетт]]а «[[Дивовижний Моріс та його вчені гризуни]]» (2001) із серії «[[Дискосвіт|Дискосвіт]]». В оригінальній версії Моріса озвучив [[Г'ю Лорі]].

== Сюжет ==
У кота Моріса два таланти: говорити і провертати афери. Подорожуючи з гризунами з міста в місто, він щоразу «рятує» місцевих жителів від навали щурів (зрозуміло, за хорошу оплату). Але потрапивши в Дрянь-Блінцбург, Моріс і його друзі розуміють, що це містечко таїть у собі щось небезпечне… Їм належить зіграти в кішки-мишки зі справжнім злом і розгадати головну загадку цього місця — на подив усіх двоногих, що там живуть.

== Ролі озвучили ==

* [[Г'ю Лорі]] — ''Моріс''
* [[Емілія Кларк]] — ''Маліція''
* [[Девід Тьюліс]] — ''босс''
* [[Хімеш Патель]] — ''Кейт''
* [[Джемма Артертон]] — ''Персики''
* [[Девід Теннант]] — ''Небезпечні боби''
* [[Джо Заґґ]] — ''Сардини''
* Еріон Бакаре — ''Дарктен''

== Виробництво ==
Проект було анонсовано у червні 2019 року. Тоді ж було оголошено, що автором сценарію фільму виступить Террі Росіо. Картер Гудрич обраний дизайнером персонажів, Тобі Генкель — режисером фільму, а Джулія Стюарт із SKY, Роб Вілкінс із Narrativia, Емелі Крістіанс, Роберт Чандлер та Ендрю Бейкер будуть продюсерами фільму. У жовтні 2019 року було випущено артбук фільму та розпочалося його безпосереднє виробництво. У листопаді 2020 року було анонсовано, що озвучать персонажів мультфільму Х'ю Лорі, Емілія Кларк, Девід Тьюліс, Хімеш Патель, Джемма Артертон та Х'ю Бонневілль. Девід Теннант, Роб Брайдон, Джулі Атертон та Джо Сагг були додані до акторського складу у травні 2021 року.<ref>[https://www.awn.com/news/sir-terry-pratchetts-amazing-maurice-being-turned-animated-feature Sir Terry Pratchett's ‘Amazing Maurice’ Being Turned into Animated Feature]</ref><ref>[https://www.cartoonbrew.com/feature-film/terry-pratchetts-the-amazing-maurice-and-his-educated-rodents-is-being-developed-into-an-animated-feature-175572.html Terry Pratchett's ‘The Amazing Maurice And His Educated Rodents’ Is Being Developed Into An Animated Feature]</ref><ref>[https://variety.com/2019/film/global/global-screen-the-amazing-maurice-terry-pratchett-1203378564/ Global Screen Picks Up ‘The Amazing Maurice,’ Based on Terry Pratchett's Novel</ref><ref>[https://variety.com/2020/film/global/hugh-laurie-emilia-clarke-terry-pratchett-amazing-maurice-1234823597/ Hugh Laurie, Emilia Clarke to Voice Terry Pratchett Adaptation ‘The Amazing Maurice’]</ref><ref>[https://deadline.com/2021/05/doctor-who-david-tennant-amazing-maurice-hbo-max-garcia-channel-4-the-circle-1234751731/ ‘Doctor Who’ Star David Tennant Joins ‘The Amazing Maurice’; HBO Max Greenlights Spanish-Language Original ‘García’; Channel 4 Axes ‘The Circle’ — Global Briefs]</ref>

== Примітки ==
{{Reflist|2}}

[[Категорія:Мультфільми 2022]]
[[Категорія:Фільми Великої Британії 2022]]
[[Категорія:Фільми, відкладені через пандемію COVID-19]]
[[Категорія:Анімаційні фільми про котів]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Анімаційні фільми про щурів]]
[[Категорія:Фентезійні кінокомедії Великої Британії]]
[[Категорія:Фільми, дія яких відбувається на вигаданих планетах]]

title: англ. The Amazing Maurice

Жанр: фентезійний фільм, фантастичний фільм, пригодницький фільм і сімейний фільм

Режисер: Toby Genkeld і Florian Westermannd

Сценарист: Terry Rossiod

На основі: Дивовижний Моріс та його вчені гризуни

Композитор: Tom Howed

Дистриб'ютор: KMBOd

Мова: англійська

Країна: Німеччина · Велика Британія


text:
# Пустош (Котласький район)
Пустош (рос. Пустошь) — присілок в Котлаському районі Архангельської області Російської Федерації.
Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Котласький муніципальний округ.

## Історія
До 2022 року входило до складу муніципального утворення Черемуське поселення.

## Населення
| 2002 | 2010 | 2012 |
| ---- | ---- | ---- |
| 3    | ↘2   | ↘0   |

title: Пустош (Котласький район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Пустош
|назва ін.       = Пустошь
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Архангельська область]]
|район           = [[Котласький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Черемуське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 0
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Архангельська область
}}
'''Пустош''' ({{lang-ru|Пустошь}}) — [[присілок]] в [[Котласький район|Котлаському районі]] [[Архангельська область|Архангельської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Котласький муніципальний округ.

== Історія ==

До 2022 року входило до складу муніципального утворення [[Черемуське поселення]]<ref>{{Cite web |url= http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/2900202204290004 |title= Областной закон Архангельской области от 27.04.2022 № 554-34-ОЗ О преобразовании городских и сельского поселений Котласского муниципального района Архангельской области путем их объединения и наделения вновь образованного муниципального образования статусом Котласского муниципального округа Архангельской области |access-date= 2022-09-28 |deadlink= no |archive-date= 2022-09-28 |archive-url= https://web.archive.org/web/20220928065223/http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/2900202204290004 }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Пустошь (Котласский район)  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Котласький район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Котласького району]]

title: присілок Пустош

Суб'єкт Російської Федерації: Архангельська область

Муніципальний район: Котласький район

Поселення: Черемуське поселення

title: Основні дані

Населення: ▼ 0

Основні дані:
Мапа
· Пустош · Пустош


text:
# Радомно
Радомно (пол. Radomno, нім. Radem) — село в Польщі, у гміні Нове-Място-Любавське Новомейського повіту Вармінсько-Мазурського воєводства.
Населення — 556 осіб (2011).

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 283     | 63                 | 196              | 24                   |
| Жінки    | 273     | 63                 | 158              | 52                   |
| Разом    | 556     | 126                | 354              | 76                   |

title: Радомно

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Радомно
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Radomno}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = RADOMNO 13 Kościół p.w.Najświętszego Serca Pana Jezusa.jpg
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Вармінсько-Мазурське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Новомейський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Нове-Място-Любавське (гміна){{!}}Нове-Място-Любавське
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 556
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 56
|поштовий індекс        = 13-304
|автомобільний код      = NNM
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0847280
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Радомно''' ({{lang-pl|Radomno}}, {{lang-de|Radem}}) — село в Польщі, у [[Нове-Място-Любавське (гміна)|гміні Нове-Място-Любавське]] [[Новомейський повіт|Новомейського повіту]] [[Вармінсько-Мазурське воєводство|Вармінсько-Мазурського воєводства]].
Населення — {{formatnum:556}} {{МНОЖИНА:556|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=283 |ЧолПре=63 |ЧолПрац=196 |ЧолПост=24
|Жін=273 |ЖінПре=63 |ЖінПрац=158 |ЖінПост=52
|Разом=556 |РазомПре=126 |РазомПрац=354 |РазомПост=76
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Нове-Място-Любавське}}

[[Категорія:Села Новомейського повіту]]

title: Країна

Воєводство: Вармінсько-Мазурське воєводство

Повіт: Новомейський повіт

Гміна: Нове-Място-Любавське

Автомобільний код: NNM

OSM: ↑2983766 ·R (Ґміна Нове-Място-Любавське)


text:
# П-913 «Зета»
| П-913 «Зета»                                         | П-913 «Зета»                                    | П-913 «Зета»                                    |
| ---------------------------------------------------- | ----------------------------------------------- | ----------------------------------------------- |
| П-913 «Зета» P-913 «Zeta»                            |                                                 |                                                 |
|                                                      |                                                 |                                                 |
| П-913 «Зета» в музеї «Park vojaške zgodovine», Півка |                                                 |                                                 |
| Під прапором                                         | Югославія                                       | Югославія                                       |
| Спуск на воду                                        | 1985 рік                                        | 1985 рік                                        |
| Виведений зі складу флоту                            | 2005 рік                                        | 2005 рік                                        |
| Сучасний статус                                      | Експонат музею «Park vojaške zgodovine» в Півці | Експонат музею «Park vojaške zgodovine» в Півці |
| Проєкт                                               |                                                 |                                                 |
| Основні характеристики                               |                                                 |                                                 |
| Швидкість (надводна)                                 | 7 вузлів                                        | 7 вузлів                                        |
| Швидкість (підводна)                                 | 8 вузлів                                        | 8 вузлів                                        |
| Гранична глибина занурення                           | 120 м                                           | 120 м                                           |
| Автономність плавання                                | 250 миль (на 3 вузлах)                          | 250 миль (на 3 вузлах)                          |
| Екіпаж                                               | 4 моряки та 6 диверсантів                       | 4 моряки та 6 диверсантів                       |
| Розміри                                              |                                                 |                                                 |
| Довжина найбільша (по КВЛ)                           | 18,82 м                                         | 18,82 м                                         |
| Ширина корпусу найб.                                 | 2,4 м                                           | 2,4 м                                           |
| Водотоннажність надводна                             | 76,1 т                                          | 76,1 т                                          |
| Озброєння                                            |                                                 |                                                 |
| Торпедно- мінне озброєння                            | 4 донні міни                                    | 4 донні міни                                    |

П-913 «Зета» (серб. П-913 «Зета», хорв. P-913 «Zeta») — надмалий підводний човен ВМС Югославії 1980—2000-х років однойменного типу. За післявоєнною традицією, названий на честь ріки Зета в Чорногорії

## Історія служби
Підводний човен «Зета» був збудований у 1985 році на верфі «Brodogradilište specijalnih objekata» у Спліті. Ніс службу у складі ВМС Югославії.
Виключений зі складу флоту у 2005 році.
Після розпаду Югославії у 2006 році човен відійшов під юрисдикцію Чорногорії. У 2011 році переданий музею «Park vojaške zgodovine» в Півці.

title: П-913 «Зета»

wikitext:
{{Підводний човен
|Назва                = П-913 «Зета»
|Оригінальна назва    = П-913 «Зета»
 P-913 «Zeta»
|Зображення           = Mini Submarine, Park of Military History, Pivka, Slovenia (8457057307).jpg
|Підпис               = П-913 «Зета» в музеї «Park vojaške zgodovine», [[Півка]]
|Прапор               = {{Флот|Югославія|ВМФ 1945–1963}}
|Порт                 =
|Спущений             = [[1985]] рік
|Виведений            = [[2005]] рік
|Статус               = Експонат музею «Park vojaške zgodovine» в [[Півка|Півці]]
|Тип                  =
|Проєкт               = [[Підводні човни типу «Уна»]]
|КБ                   =
|Головний конструктор =
|NATO                 =
|Силова установка     =  2 електродвигуни (24 к.с.)
|Швидкість надводна   = 7 [[вузол|вузлів]]
|Швидкість підводна   = 8 [[вузол|вузлів]]
|Робоча глибина       =
|Гранична глибина     = 120 м
|Екіпаж               = 4 моряки та 6 диверсантів
|Автономність         = 250 миль (на 3 вузлах)

|Водотоннажність       = 76,1 т
|Водотоннажність повна = 86,6 т
|Довжина              = 18,82 м
|Ширина               = 2,4 м
|Висота               =
|Осадка               =
|Артилерія            =
|Торпеди              = 4 донні міни
|Ракети               =
|ППО                  =
|Авіація              =
|Вартість             =
|commons              =
}}

'''П-913 «Зета»''' ({{lang-sr|П-913 «Зета»}}, {{lang-hr|P-913 «Zeta»}}) — надмалий підводний човен [[ВМС Югославії]] 1980—2000-х років [[Підводні човни типу «Уна»|однойменного типу]]. За післявоєнною традицією, названий на честь ріки Зета в [[Чорногорія|Чорногорії]]

== Історія служби ==
Підводний човен «Зета» був збудований у 1985 році на верфі «Brodogradilište specijalnih objekata» у [[Спліт]]і. Ніс службу у складі ВМС Югославії.
Виключений зі складу флоту у 2005 році.

Після [[Розпад Югославії|розпаду Югославії]] у 2006 році човен відійшов під юрисдикцію [[Чорногорія|Чорногорії]]. У 2011 році переданий музею «Park vojaške zgodovine» в [[Півка|Півці]].

== Джерела ==
* Conway's All the World's Fighting Ships, 1947—1995 / US Naval Institute Press, Annapolos, Maryland. ISBN 978-0870219139

== Посилання ==
* [http://navyworld.narod.ru/Podmornici.htm Подводные лодки Югославии] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161024035619/http://navyworld.narod.ru/Podmornici.htm |date=24 жовтня 2016 }} {{ref-ru}}
* [https://web.archive.org/web/20140111035802/http://www.podmornicar.com/istorijat.html Podmornicat. KRATAK ISTORIJAT] {{ref-hr}}

== Див. також ==
* [[Дизельні підводні човни (за типами і країнами)]]

{{Підводні човни Югославії}}

[[Категорія:Підводні човни ВМС Югославії]]
[[Категорія:Надмалі підводні човни]]
{{DEFAULTSORT:Зета}}


text:
# Городищенські дуби
Городи́щенські дуби́ — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах Цуманської селищної громади Луцького району Волинської області, при південній околиці села Городище.
Площа 0,5 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Волинського облвиконкому від 31.10.1991 року № 226. Перебуває у віданні Цуманської селищної громади.
Статус присвоєно для збереження трьох екземплярів вікових дубів. Вік дерев — близько 700 років. Діаметр стовбурів 2,1; 1,7; 1,6 м, висота дерев 30–35 м років. Дуби ростуть на залишках валу давньослов'янського городища — пам'ятки археології XI ст. Два дерева ростуть на найзбереженішій частині валу, третій — навпроти них, із протилежного боку валу.

## Галерея
- Дерево на півночі пам'ятки
- Дерево на півночі пам'ятки
- Дерева на півдні пам'ятки загально
- Дерева на півдні пам'ятки загально
- Дерево на півдні пам'ятки докладно
- Дерево на півдні пам'ятки докладно
- Дуб на сільському подвір'ї

title: Городищенські дуби

wikitext:
{{Картка:Природоохоронна територія
  | name = Ботанічна пам'ятка природи місцевого значення
«Городищенські дуби»
  | image = Найбільший з поміж городищенських дубів.jpg
  | зображення_підпис = Найбільший з Городищенських дубів
  | ширина_зображення = 300
  | категорія МСОП      = III
  | map =
  | caption =
  | ширина_мапи =
  | локатор_x =
  | локатор_y =
  | розташування = [[Україна]],
[[Волинська область]],
[[Луцький район]],
[[Цуманська селищна громада]],
с. [[Городище (Ківерцівський район)|Городище]]
  | nearest_city = смт [[Цумань]]
  | lat_degrees = 50
  | lat_minutes = 53
  | lat_seconds = 25
  | lat_direction = N
  | long_degrees = 25
  | long_minutes = 45
  | long_seconds = 28
  | long_direction = E
  | площа = 0,5 [[гектар|га]]
  | заснований = 1991 р.
  | число_відвідувачів =
  | рік_відвідувачів =
  | керуюча_організація = с. [[Городище (Ківерцівський район)|Городище]]
  |Карта розташування = Україна Волинська область
}}
'''Городи́щенські дуби́''' — [[ботанічна пам'ятка природи]] місцевого значення в Україні. Розташована в межах [[Цуманська селищна громада|Цуманської селищної громади]] [[Луцький район|Луцького району]] [[Волинська область|Волинської області]], при південній околиці села [[Городище (Ківерцівський район)|Городище]].

Площа 0,5 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Волинського облвиконкому від 31.10.1991 року № 226. Перебуває у віданні [[Цуманська селищна громада|Цуманської селищної громади]].

Статус присвоєно для збереження трьох екземплярів вікових [[дуб]]ів. Вік дерев — близько 700 років. Діаметр стовбурів 2,1; 1,7; 1,6 м, висота дерев 30–35 м років. Дуби ростуть на залишках валу давньослов'янського городища — пам'ятки археології XI ст. Два дерева ростуть на найзбереженішій частині валу, третій — навпроти них, із протилежного боку валу.
{{commonscat|Horodyshchenski Duby}}

== Галерея ==
<gallery>
Файл:Horodyshche Kivertsivskyi Volynska-Horodyshche oaks natural monument-tree in the north-2.jpg|Дерево на півночі пам'ятки
Файл:Horodyshche Kivertsivskyi Volynska-Horodyshche oaks natural monument-tree in the north-1.jpg|Дерево на півночі пам'ятки
Файл:Horodyshche Kivertsivskyi Volynska-Horodyshche oaks natural monument-trees in the south-1.jpg|Дерева на півдні пам'ятки загально
Файл:Horodyshche Kivertsivskyi Volynska-Horodyshche oaks natural monument-trees in the south-4.jpg|Дерева на півдні пам'ятки загально
Файл:Horodyshche Kivertsivskyi Volynska-Horodyshche oaks natural monument-trees in the south-5.jpg|Дерево на півдні пам'ятки докладно
Файл:Horodyshche Kivertsivskyi Volynska-Horodyshche oaks natural monument-trees in the south-6.jpg|Дерево на півдні пам'ятки докладно
Файл:Велетень-дуб на сільському подвір'ї.jpg|Дуб на сільському подвір'ї
</gallery>

== Джерела ==
* [http://pzf.land.kiev.ua/pzf13-1.html Городищенські дуби] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160406012755/http://pzf.land.kiev.ua/pzf13-1.html |date=6 квітня 2016 }}
* [http://eco.voladm.gov.ua/category/botanichna-pamyatka-prirodi-gorodischenski-dubi/ Ботанічна пам'ятка природи «Городищенські дуби»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191108093539/http://eco.voladm.gov.ua/category/botanichna-pamyatka-prirodi-gorodischenski-dubi/ |date=8 листопада 2019 }}
* [http://knpp.com.ua/news/10 «Вікові дуби - свідки історії нашого краю» КНПП "Цуманська пуща"] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210122001608/http://knpp.com.ua/news/10 |date=22 січня 2021 }}

{{Природно-заповідний фонд Ківерцівського району}}
[[Категорія:Ботанічні пам'ятки природи Волинської області]]
[[Категорія:Природоохоронні об'єкти, засновані 1991]]
[[Категорія:Дуби]]

title: Ботанічна пам'ятка природи місцевого значення · «Городищенські дуби»

Країна: Україна

Розташування: Україна, · Волинська область, · Луцький район, · Цуманська селищна громада, · с. Городище

Найближче місто: смт Цумань

Оператор: с. Городище


text:
# Руанський собор
Руа́нський собо́р (фр. Cathédrale Notre-Dame de Rouen, Собор Руанської Божої Матері) — готичний собор у місті Руан. Кафедральний собор архієпископа Руана та Нормандії, місце коронації та поховання нормандських герцогів. Належить до числа пам'яток національної спадщини Франції. З 1876 до 1880 року був найвищою будівлею світу (151 метр), поступившись цим титулом Кельнському собору.

## Історія
Вперше факт існування руанського єпископа згадується у 314 році. Наприкінці IV століття на місці сучасного собору було зведено базиліку. Археологічні розкопки показують, що єпископський комплекс Руана складався із двох церков, присвячених Божій Матері і святому Стефану, та, ймовірно, баптистерію. У 841 році пожежа під час набігу вікінгів знищила комплекс. Оскільки політична ситуація Руана залишалась невизначеною, комплекс не стали відновлювати. У 911 році Руан став столицею Нормандського герцогства, і перший герцог Ролло хрестився під ім'ям Роберт у простій базиліці. Близько 1020 року починаються роботи над новим собором у романському стилі. Нині від нього збереглась лише крипта. Решта собору зведено у готичному стилі.
Найдавнішою частиною готичного собору є північна вежа (Сен-Ромен), зведена 1145 року. Вона цілком вигоріла 1 червня 1944 року після бомбардувань, від первинної будівлі лишились тільки стіни. Південна вежа (Масляна) була збудована 1485 року. Неф було зведено 1200 році, коли існуючий романський неф впав у результаті пожежі. Єдиний первинний портал, що зберігся — північний, портал Івана Богослова, який представляє сцени з життя Івана Богослова та Івана Предтечі. Його неодноразово реставрували після 1769 року. Два інших портали були сильно пошкоджені у XVI столітті. Архієпископський палац, що складає із собором єдиний комплекс, є сучасником готичного собору.
Собор постраждав від урагану у XVIII столітті, а потім зазнав сильних пошкоджень під час бомбардування Руана авіацією союзних військ у 1944 році в ході Другої світової війни: 19 квітня зазнали сильного пошкодження неф і капели (влучання семи бомб, з яких шість розірвались), а після бомбардування 31 травня вигоріла північна вежа. Під час сильної бурі у грудні 1999 року була пошкоджена дзвіниця.

### Сучасність
Етимологічно собор — це місце катедри, тобто єпископської кафедри. Однак, єпископ не є постійно присутнім храмі. Настоятель — це священник, відповідальний за собор як пам'ятку архітектури і як першу церкву в єпархії.
Разом з церквами Святої Жанни д'Арк, Сен-Годар і Сен-Патріс він входить до складу парафії Нотр-Дам де Руан Центр. Є частиною деканату Руан-Норд Руанської архиєпархії.

### Меси у звичайний час
Щонеділі у храмі служать дві меси, одна з них у супроводі хорів Матінки Сент-Еводи. У будні меси проходять у каплиці Альбане в ризниці.

### Відвідування
Вільний доступ до собору можливий поза релігійними церемоніями. Безкоштовні екскурсії проводяться щосуботи. Для груп та доступу до закритих приміщень (баптистерій, крипта та каплиця Діви Марії) потрібне бронювання з фінансовою участю.

### Збереження
Консервацію та роботи над собором здійснює держава через DRAC. Архітектор Bâtiments de France є куратором будівлі. Він відповідає за профілактичну консервацію, безпеку, утримання та ремонт. Головний архітектор історичних пам'яток проводить реставраційні роботи за рішенням регіонального куратора історичних пам'яток.
11 липня 2024 року пожежа охопила один зі шпилів собору, її локалізували того ж дня.

## Розміри
- Довжина: 137 м
- Ширина фасаду: 61,60 м
- Довжина нефу: 60 м
- Ширина нефу: 11,30 м
- Висота нефу: 28 м
- Висота підвісу лампи: 51 м
- Довжина хору: 34,30 м
- Ширина хору: 12,70 м
- Висота вежі Сен-Ромен: 82 м
- Висота Масляної вежі: 75 м
- Висота шпилю: 151 м

## Галерея
- Масляна вежа
- Поперечний неф
- Центральний неф
- Музейна експозиція
- Хор

## Руанський собор у мистецтві
У 1890-х роках Клод Моне створив цикл картин, що представляють собор у різному освітленні, у різних кліматичних умовах і в різні пори доби. Було створено 50 полотен. Їх написано з трьох різних точок, що дає три різних види собору. Деякі з полотен були завершені у майстерні художника в Живерні.
У 1969 році Рой Ліхтенштейн створив триптих «Руанський собор».

## Цікаві факти
- 6 червня 2010 року понад тисяча чоловік зайняли всю площу перед міською ратушею в Руані (600 м²). Кожен з них тримав у руках збільшений фрагмент картини Клода Моне «Руанський собор». «Живу картину» сфотографували та зафільмували з гелікоптера, щоб надати доказ для Книги рекордів Гіннеса.[9]

title: Руанський собор

wikitext:
{{Пам'ятка
|тип               = Християнський храм
|назва             = Руанський собор
|оригінальна назва = Cathédrale Notre-Dame de Rouen
|зображення        = Rouen cathedral.jpg
|зображення_розмір =
|зображення_підпис = Вид на собор з боку апсиди
|статус            =
|країна            = [[Франція]]
|місто             = [[Руан]]
|назва розташування =
|розташування       =
  |lat_dir = N|lat_deg = 49 |lat_min = 26|lat_sec = 25
 |lon_dir = E|lon_deg = 1|lon_min = 5|lon_sec = 41
  |region     =  FR
  |CoordScale =
|конфесія              =
|єпархія               =
|орденська приналежність =
|тип монастиря           =
|тип будівлі             = [[Собор (храм)|собор]]
|архітектурний стиль     = [[готика|готичний]]
|автор проєкту           =
|будівельник             =
|засновник               =
|перша згадка            =
|заснування              =
|основні дати            =
|скасований              =
|початок будівництва     = [[1145]]
|завершення будівництва  = [[1880]]
|будівлі                 =
|прибудови               =
|відомі мешканці         =
|реліквії                =
|настоятель              =
|стан                    =
|сайт                    = http://www.cathedrale-rouen.net/
|Commons                 = Cathédrale Notre-Dame de Rouen
|розмір карти країни     =
}}
'''Руа́нський собо́р''' ({{lang-fr|Cathédrale Notre-Dame de Rouen}}, Собор Руанської Божої Матері) — [[готика|готичний]] [[Собор (храм)|собор]] у місті [[Руан]]. Кафедральний собор архієпископа Руана та Нормандії, місце коронації та поховання нормандських герцогів. Належить до числа пам'яток національної спадщини Франції<ref>Dominique Seridji. Le guide du patrimonie en France, 2002, ISBN 2-85822-760-8.</ref>. З 1876 до 1880 року був найвищою будівлею світу (151 метр), поступившись цим титулом [[Кельнський собор|Кельнському собору]].

== Історія ==
Вперше факт існування руанського єпископа згадується у [[314]] році. Наприкінці [[IV століття]] на місці сучасного собору було зведено базиліку. Археологічні розкопки показують, що єпископський комплекс Руана складався із двох церков, присвячених Божій Матері і святому Стефану, та, ймовірно, баптистерію. У [[841]] році пожежа під час набігу вікінгів знищила комплекс. Оскільки політична ситуація Руана залишалась невизначеною, комплекс не стали відновлювати. У [[911]] році Руан став столицею [[Нормандське герцогство|Нормандського герцогства]], і перший герцог [[Роллон|Ролло]] хрестився під ім'ям Роберт у простій базиліці. Близько [[1020]] року починаються роботи над новим собором у [[Романський стиль|романському стилі]]. Нині від нього збереглась лише [[крипта]]. Решта собору зведено у готичному стилі.

Найдавнішою частиною готичного собору є північна вежа (Сен-Ромен), зведена 1145 року. Вона цілком вигоріла 1 червня 1944 року після бомбардувань, від первинної будівлі лишились тільки стіни. Південна вежа (Масляна) була збудована 1485 року. [[Неф]] було зведено 1200 році, коли існуючий романський неф впав у результаті пожежі. Єдиний первинний портал, що зберігся — північний, портал Івана Богослова, який представляє сцени з життя [[Іван Богослов|Івана Богослова]] та [[Іван Хреститель|Івана Предтечі]]. Його неодноразово реставрували після 1769 року. Два інших портали були сильно пошкоджені у [[XVI століття|XVI столітті]]. Архієпископський палац, що складає із собором єдиний комплекс, є сучасником готичного собору.

Собор постраждав від урагану у XVIII столітті, а потім зазнав сильних пошкоджень під час бомбардування Руана авіацією союзних військ у 1944 році в ході [[Друга світова війна|Другої світової війни]]: 19 квітня зазнали сильного пошкодження неф і капели (влучання семи бомб, з яких шість розірвались), а після бомбардування 31 травня вигоріла північна вежа. Під час сильної бурі у грудні 1999 року була пошкоджена дзвіниця.

=== Сучасність ===
Етимологічно собор — це місце катедри, тобто єпископської кафедри. Однак, єпископ не є постійно присутнім храмі. Настоятель — це священник, відповідальний за собор як пам'ятку архітектури і як першу церкву в єпархії.

Разом з церквами Святої Жанни д'Арк, Сен-Годар і Сен-Патріс він входить до складу парафії Нотр-Дам де Руан Центр. Є частиною деканату Руан-Норд [[Архієпархія Руана|Руанської архиєпархії]]<ref>{{Cite web|title=Notre-Dame de Rouen Centre |url=https://www.cathedrale-rouen.net/site/index.php |access-date=4 березня 2018}}.</ref>.

=== Меси у звичайний час ===
Щонеділі у храмі служать дві меси, одна з них у супроводі хорів Матінки Сент-Еводи. У будні меси проходять у каплиці Альбане в ризниці<ref>{{Cite web|title=Розклад мес у кафедральному соборі |url=https://www.cathedrale-rouen.net/site/index.php#horaires |access-date=4 березня 2018}}.</ref>.

=== Відвідування ===
Вільний доступ до собору можливий поза релігійними церемоніями. Безкоштовні екскурсії проводяться щосуботи. Для груп та доступу до закритих приміщень (баптистерій, крипта та каплиця Діви Марії) потрібне бронювання з фінансовою участю<ref>{{Cite web|title=Відвідування кафедрального собору |url=https://www.cathedrale-rouen.net/patrimoine/visites.htm |access-date=4 березня 2018}}.</ref>.

=== Збереження ===
Консервацію та роботи над собором здійснює держава через DRAC. Архітектор Bâtiments de France є куратором будівлі. Він відповідає за профілактичну консервацію, безпеку, утримання та ремонт. Головний архітектор історичних пам'яток проводить реставраційні роботи за рішенням регіонального куратора історичних пам'яток.

11 липня 2024 року пожежа охопила один зі шпилів собору, її локалізували того ж дня<ref>{{Cite web|url=https://www.unian.ua/world/ruanskiy-sobor-u-franciji-stalasya-nova-pozhezha-12693222.html|title=У Франції горів Руанський собор (фото, відео)|website=www.unian.ua|language=uk|access-date=2024-07-12}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.rbc.ua/rus/news/frantsiyi-gorit-vidomiy-ruanskiy-sobor-1720698296.html|title=У Франції горить відомий Руанський собор|website=РБК-Украина|language=uk|access-date=2024-07-18}}</ref>.

== Розміри ==
* Довжина: 137 м
* Ширина фасаду: 61,60 м
* Довжина нефу: 60 м
* Ширина нефу: 11,30 м
* Висота нефу: 28 м
* Висота підвісу лампи: 51 м
* Довжина хору: 34,30 м
* Ширина хору: 12,70 м
* Висота вежі Сен-Ромен: 82 м
* Висота Масляної вежі: 75 м
* Висота шпилю: 151 м

== Галерея ==
<gallery perrow =6>
Файл:Notre Dame cathedral. Butterturm - (Rouen).jpg|Масляна вежа
Файл:Notre Dame cathedral. Quership - (Rouen).jpg|Поперечний неф
Файл:Notre Dame cathedral. Main ship - (Rouen).jpg|Центральний неф
Файл:Notre Dame cathedral. Dom-museum - (Rouen).jpg|Музейна експозиція
Файл:Notre -Dame cathedral.Chor (Rouen).jpg|Хор
</gallery>

== Руанський собор у мистецтві ==
[[Файл:Claude Monet - Cathédrale de Rouen. Harmonie bleue et or.jpg|thumb|Клод Моне. [[Руанський собор (Моне)|Руанський собор]], портал і вежа Сен-Ромен, при сонячному світлі. Гармонія блакитного й золотого. [[Музей Орсе]], Париж.]]
У 1890-х роках [[Клод Моне]] створив цикл картин, що представляють собор у різному освітленні, у різних кліматичних умовах і в різні пори доби. Було створено 50 полотен. Їх написано з трьох різних точок, що дає три різних види собору. Деякі з полотен були завершені у майстерні художника в [[Живерні]].

У 1969 році [[Рой Ліхтенштейн]] створив триптих «Руанський собор».

== Цікаві факти ==
* 6 червня 2010 року понад тисяча чоловік зайняли всю площу перед міською ратушею в Руані (600 м²). Кожен з них тримав у руках збільшений фрагмент картини Клода Моне «[[Руанський собор (Моне)|Руанський собор]]». «Живу картину» сфотографували та зафільмували з гелікоптера, щоб надати доказ для Книги рекордів Гіннеса.<ref>Вести.Ru http://www.vesti.ru/doc.html?id=366207&cid=549 </ref>

== Див. також ==
* [[Список найвищих церков світу]]

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Собори Франції]]
[[Категорія:Готичні собори]]
[[Категорія:Руан]]
[[Категорія:Засновані в Європі 1145]]
[[Категорія:1145 у християнстві]]
[[Категорія:Засновані у Франції 1876]]

title: Руанський собор · Cathédrale Notre-Dame de Rouen

Руанський собор · Cathédrale Notre-Dame de Rouen: Вид на собор з боку апсиди

Руанський собор · Cathédrale Notre-Dame de Rouen: Руанський соборРуанський собор (Франція)

Країна: Франція

Місто: Руан

Тип: католицький соборd

Тип будівлі: собор

Стиль: готичний

Адреса: rue Saint-Romaind


text:
# Ingella Station
Ingella Station — метеорит-хондрит масою 50000 грам.

title: Ingella Station

wikitext:
{{Метеорит
|Назва=Ingella Station
|Світлина=Метеорит Hermitage Ingella Station.jpg
|Виявлення=
|Країна=Австралія
|Місце=Квінсленд
|Широта=25o33.000 S
|Довгота=142o47.000 E
|Дата=1987
|Маса=50000
|Колькість=0
|Тип=H5
|S=
|W=
|Fa=
|Fs=
|Місце зберігання=Метеоритна колекція PAH
|Коментарі=
}}

'''Ingella Station''' — [[метеорит]]-[[хондрит]] масою 50000 грам.

== Посилання ==

* [http://geo.web.ru/db/meteorites/card.html?id=10705 Дані про цей метеорит на сайті Російської Академії Наук] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070930201148/http://geo.web.ru/db/meteorites/card.html?id=10705 |date=30 вересня 2007 }}

[[Категорія:Метеорити]]

{{Метеорити за назвою}}

title: Ingella Station

Країна: Австралія

Місце зберігання: Метеоритна колекція PAH


text:
# Депо-Вузол
Депо-Вузол (Нижньодніпровськ-Вузол-парк Е, Г) — пасажирський залізничний зупинний пункт Дніпровської дирекції Придніпровської залізниці на перетині електрифікованих ліній Самар-Дніпровський — Нижньодніпровськ-Вузол та Нижньодніпровськ-Вузол — Синельникове II між станціями Нижньодніпровськ-Вузол (2 км), Самарівка (8 км) та Ігрень  (4 км). Зупинний пункт входить до складу залізничного вузла Нижньодніпровськ-Вузол, тому має дві бічні платформи, південну та північну, які розташовані за кількасот метрів одна від іншої у Самарському районі міста Дніпро.

## Пасажирське сполучення
На платформі Депо-Вузол зупиняються приміські поїзди у дніпровському, берестинському та синельниківському напрямках.

title: Депо-Вузол

wikitext:
{{Станція
| назва_колір = Blue1
| назва_колір_фону = yellow
| підзаголовок_колір = Purple1
| підзаголовок_колір_фону = Cyan1
| назва = Депо-Вузол
| лінія_верх = [[Самар-Дніпровський]] — [[Нижньодніпровськ-Вузол]]
[[Нижньодніпровськ-Вузол]] — [[Синельникове II]]
| система_верх = [[Придніпровська залізниця]]
[[Дніпровська дирекція залізничних перевезень|Дніпровська дирекція]]

| тип = [[зупинний пункт]]
| зображення =
| зображення_розмір =
| зображення_підпис =
| розташування = {{UKR}}
| адреса = м. [[Дніпро (місто)|Дніпро]], вул. Масивна
| координати = {{coord|48|28|51|N|35|08|03|E|scale:1500}}
| лінії = [[Самар-Дніпровський]] — [[Нижньодніпровськ-Вузол]],
[[Нижньодніпровськ-Вузол]] — [[Синельникове II]]
| структура =
| глибина =
| рівнів =
| платформ = 2
| тип_платформ = бічні
| форма платформ = вигнуті
| колій = 47
| статус =
| час_роботи =
| транспортні_послуги =
| супутні_послуги =
| інженер =
| відкрито =
| закрито =
| перебудовано =
| електрифіковано = [[1958]] ([[Постійний струм|=3 кВ]])<ref>{{Cite web|url=https://www.parovoz.com/history/electrification/1956-58.php|title=Історія електрифікації залізниць (1956—1958}}) {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210511230958/https://www.parovoz.com/history/electrification/1956-58.php|date=11 травня 2021}} {{ref-ru}}</ref>
| колишні_назви =
| архітектор =
| стиль =
| поверхів =
| власник = [[Придніпровська залізниця]]
| оператор = [[Укрзалізниця]]
| вебсайт =
| тип_коду =
| код =
| код_ємр = 450056
| код_експрес_2 = 2210210
| зона =
| пасажиропотік =
| мапа =
| мапа_стан =
| мапа_назва =
| мапа_маршруту =
| мапа_маршруту_стан =
| мапа_маршруту_назва =
}}
{{Дніпро — Синельникове}}
{{Самар — Нижньодніпровськ-Вузол}}
'''Депо-Вузол''' (''Нижньодніпровськ-Вузол-парк Е, Г'') — пасажирський залізничний [[зупинний пункт]] [[Дніпровська дирекція залізничних перевезень|Дніпровської дирекції]] [[Придніпровська залізниця|Придніпровської залізниці]] на перетині електрифікованих ліній [[Самар-Дніпровський]] — [[Нижньодніпровськ-Вузол]] та [[Нижньодніпровськ-Вузол]] — [[Синельникове II]] між станціями [[Нижньодніпровськ-Вузол]] (2 км), [[Самарівка (станція)|Самарівка]] (8 км) та [[Ігрень (станція)|Ігрень]]  (4 км). Зупинний пункт входить до складу [[Залізничний вузол|залізничного вузла]] [[Нижньодніпровськ-Вузол]], тому має дві бічні платформи, південну та північну, які розташовані за кількасот метрів одна від іншої у [[Самарський район (Дніпро)|Самарському районі]] міста [[Дніпро (місто)|Дніпро]].

== Пасажирське сполучення ==
На платформі Депо-Вузол зупиняються приміські поїзди у [[Дніпро-Головний|дніпровському]], [[Берестин (станція)|берестинському]] та [[Синельникове II|синельниківському]] напрямках<ref>{{Cite web|url=https://poizdato.net/rozklad-po-stantsii/nyzhnodniprovsk-vuzol-park-z/|title=Розклад руху приміських поїздів по зупинному пункту Депо-Вузол на сайті poizdato.net|accessdate=14 січня 2022|archive-date=14 січня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220114125712/https://poizdato.net/rozklad-po-stantsii/nyzhnodniprovsk-vuzol-park-z/}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{ТК4}}
* {{ЖДС}}
* {{АЗУ-2008}}

== Посилання ==
{{railwayz|18003|зупинний пункт Депо-Вузол}}
* {{Cite web|url=https://dp.uz.gov.ua/ukr/timetable|title=Розклад руху приміських поїздів на сайті Придніпровської залізниці}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220123192759/https://dp.uz.gov.ua/ukr/timetable|date=23 січня 2022}}

{{railway-station}}
{{Транспорт Дніпра}}
{{dnipro-stub}}
{{railway-stub}}

[[Категорія:Зупинні пункти Дніпра]]
[[Категорія:Транспорт Самарського району (Дніпро)]]
[[Категорія:Зупинні пункти Придніпровської залізниці]]

title: Розташування

Розташування: Україна

Адреса: м. Дніпро, вул. Масивна

title: Структура

Лінія(ї): Самар-Дніпровський — Нижньодніпровськ-Вузол, · Нижньодніпровськ-Вузол — Синельникове II

Тип платформ: бічні

title: Історія

title: Інша інформація

Власник: Укрзалізниця

Оператор: Придніпровська залізниця

title: Дніпро-Головний — Синельникове I

Верхівцеве
188,4 · Дніпро-Головний
190,6 · Амур
192,5 · 193 км
193,7 · Нижньодніпровськ

р. Дніпро
4 · Нижньодніпровськ-Пристань
ДнВРЗ

195,7 · 196 км
198,7 · Нижньодніпровськ-Вузол
200,5 · Депо-Вузол
Самар-Дніпровський
Придніпровськ
Запоріжжя I – Лозова
240 · Синельникове I

Сухачівка
р. Самара
р. Маячка
Чаплине

203,1 · Ксенівка
Т 0401
204,4 · Ігрень
206,5 · 207 км
| Дніпро | | Дніпровський район |
211,3 · 212 км
215,6 · Яворницьке
218,3 · 219 км
221,7 · 222 км
224,4 · 225 км
М18E105
226,7 · Хорошеве
230,9 · 230 км
234,8 · 235 км
236 · Синельникове II

title: Дільниця Самар-Дніпровський — Нижньодніпровськ-Вузол

Берестин
174,4 · Самар-Дніпровський
вул. Спаська
177,2 · Жестибуд
Балівка
180 · Кулебівка
М30E50
183,5 · 184 км
185,4 · Підгородня
| Дніпровський район | | Дніпро |
188,9 · Самарівка
вул. Кільченська
190,2 · Олександрівка
вул. Старочумацька
192,3 · 192 км

Павлоград I
р. Кільчень
193,5 · 194 км
194,5 · 195 км

195,5 · 196 км
198,7 · Нижньодніпровськ-Вузол

Амур – Іларіонове
196,9 · Депо-Вузол


text:
# Замок Клара
Замок Клара (англ. Clara Castle, ірл. Caisleán Chláraigh) — Кашлен Хларайх — один із замків Ірландії, розташований у графстві Кілкенні. Замок стоїть на відстані 6 км на схід від міста Кілкенні, біля витоків річки Нор. Нині замок є пам'яткою історії та культури Ірландії національного значення. Ірландська назва замку перекладається як «Замок Простий».

## Історія замку Клара
Замок Клара побудований у XV столітті. Замок побудувала аристократична родина Шорталл. Ця родина жила в замку до 1640-вих років, коли спалахнуло повстання за незалежність Ірландії. Під час придушення повстання Олівером Кромвелем замок Клара захопив Генрі Джонсон. Потім в замку жила родина Бірн. Жив Ентоні Бірн (1656—1720), Льюїс Бірн (1690—1766), Мет'ю Бірн (1694—1754), Ентоні Бірн (1725—1810), Майкл Бірн (1762—1835). Замок був населений до 1905 року.
Замок Клара норманського типу, вежа замку має п'ять поверхів, є склепіння між поверхами. Зберіглося багато балок дверей, перекриттів XV століття. Збереглися бійниці, у тому числі над входом у замок. На другому поверсі є кімната лорда, прохід в спальню. На стіні збереглися фрески — розп'яття. Поверхом вище є таємна кімната. На верхньому поверсі є добре освітлена кімната, що використовувалась для родини лорда. Зберігся великий камін, зубці башти в ірландському стилі, бійниці, навісна стрільниця.

title: Замок Клара

wikitext:
{{замок}}
'''Замок Клара''' ({{lang-en|Clara Castle}}, {{lang-ga|Caisleán Chláraigh}}) — Кашлен Хларайх — один із замків [[Ірландія|Ірландії]], розташований у графстві [[Кілкенні (графство)|Кілкенні]]. Замок стоїть на відстані 6 км на схід від міста Кілкенні, біля витоків річки Нор. Нині замок є пам'яткою історії та культури Ірландії національного значення. Ірландська назва замку перекладається як «Замок Простий».

== Історія замку Клара ==
Замок Клара побудований у XV столітті. Замок побудувала аристократична родина Шорталл. Ця родина жила в замку до 1640-вих років, коли спалахнуло повстання за незалежність Ірландії. Під час придушення повстання [[Олівер Кромвель|Олівером Кромвелем]] замок Клара захопив Генрі Джонсон. Потім в замку жила родина Бірн. Жив Ентоні Бірн (1656—1720), Льюїс Бірн (1690—1766), Мет'ю Бірн (1694—1754), Ентоні Бірн (1725—1810), Майкл Бірн (1762—1835). Замок був населений до 1905 року.

Замок Клара норманського типу, вежа замку має п'ять поверхів, є склепіння між поверхами. Зберіглося багато балок дверей, перекриттів XV століття. Збереглися бійниці, у тому числі над входом у замок. На другому поверсі є кімната лорда, прохід в спальню. На стіні збереглися фрески — розп'яття. Поверхом вище є таємна кімната. На верхньому поверсі є добре освітлена кімната, що використовувалась для родини лорда. Зберігся великий камін, зубці башти в ірландському стилі, бійниці, навісна стрільниця.

== Джерела ==
* Leask, H. G. (1 January 1937). «Clara Castle, Co. Kilkenny». The Journal of the Royal Society of Antiquaries of Ireland. 7 (2): 284—289. JSTOR 25513886.
* Byrne-Rothwell, Daniel (1 January 2010). «The Byrnes and the O'Byrnes». House of Lochar — via Google Books.
* Byrne-Rothwell, D. (2010). The Byrnes and the O'Byrnes. 2. House of Lochar. p. 254. ISBN 9781904817048. Retrieved 2016-09-12.
* «Clara Castle, Kilkenny».
* Gomme, Andor; Maguire, Alison (1 January 2008). «Design and Plan in the Country House: From Castle Donjons to Palladian Boxes». Yale University Press — via Google Books.
* «Clara Castle, County Kilkenny».
* «Clara Castle».

{{Список замків Ірландії}}
[[Категорія:Замки графства Кілкенні]]

title: Замок Клара

Тип: замок

Статус спадщини: національна пам'ятка Ірландії

Країна: Ірландія : ISO3166-1 alpha-3: IRL ; ISO3166-1 цифровий: 372 ;

Розташування: Кілкенні


text:
# Розпарування спінів
Розпарува́ння спі́нів (рос. развязка спинов, англ. spin decoupling) — виведення зі спряження спінів ядер, що викликає появу мультиплетної структури ліній ядерного магнітного резонансу під час спостереження резонансного сигналу ядер з одним спіном внаслідок дії на досліджувану речовину додаткового змінного магнітного поля з резонансною частотою, характерною для ядер з іншим спіном. Методика застосовується при аналізі складних спектрів ЯМР.

title: Розпарування спінів

wikitext:
'''Розпарува́ння спі́нів''' ({{lang-ru|развязка спинов}}, {{lang-en|spin decoupling}}) — виведення зі спряження [[спін]]ів [[ядро атома|ядер]], що викликає появу [[мультиплетність|мультиплетної]] структури ліній [[ядерний магнітний резонанс|ядерного магнітного резонансу]] під час спостереження резонансного сигналу ядер з одним спіном внаслідок дії на досліджувану речовину додаткового змінного [[магнітне поле|магнітного поля]] з [[резонанс]]ною частотою, характерною для ядер з іншим спіном. Методика застосовується при аналізі складних [[ЯМР-спектроскопія|спектрів ЯМР]].

== Джерела ==
* Глосарій термінів з хімії // Й. Опейда, О. Швайка. [[Інститут фізико-органічної хімії і вуглехімії імені Л. М. Литвиненка НАН України]], [[Донецький національний університет]]. — Донецьк: Вебер, 2008. — 758 с. — ISBN 978-966-335-206-0.

{{Physics-stub}}

[[Категорія:Ядерний магнітний резонанс]]


text:
# Колінько Павло Каленикович
Павло Каленикович Колінько (1903 — 1 квітня 1953, місто Полтава) — український радянський партійний діяч, 1-й секретар Гельмязівського районного комітету КП(б)У Полтавської області, секретар Полтавського обласного комітету КП(б)У, голова Полтавської обласної ради профспілок.

## Біографія
Народився в бідній селянській родині.
Член ВКП(б) з 1930 року.
Працював секретарем і головою сільської ради, обирався секретарем колгоспної партійної організації.
Перебував на відповідальній партійній роботі: з 1937 року — секретар Машівського районного комітету КП(б)У Полтавської області, секретар Лохвицького районного комітету КП(б)У Полтавської області, секретар Кременчуцького міського комітету КП(б)У Полтавської області.
У 1938 — лютому 1941 року — 1-й секретар Гельмязівського районного комітету КП(б)У Полтавської області.
З лютого по серпень 1941 року — 1-й секретар Лохвицького районного комітету КП(б)У Полтавської області.
У 1943—1944 роках — завідувач відділу Полтавського обласного комітету КП(б)У.
У березні 1944 — січні 1949 року — секретар Полтавського обласного комітету КП(б)У із кадрів.
У жовтні 1948 — 1 квітня 1953 року — голова Полтавської обласної ради професійних спілок.
Помер 1 квітня 1953 року після важкої тривалої хвороби.

## Нагороди
- орден «Знак Пошани» (23.01.1948)
- медаль «Партизанові Вітчизняної війни» ІІ ст.
- медаль «За доблесну працю у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»

title: Колінько Павло Каленикович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Колінько Павло Каленикович
| зображення           = Колінько Павло Каленикович.jpg
| розмір_зображення    = 200px
| дата_народження      = 1903
| місце_народження     =
| дата_смерті          = 1.04.1953
| місце_смерті         = місто [[Полтава]]
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       = [[українець]]
| військове звання     =
| партія               = [[КПРС]]
| нагороди             = {{Орден «Знак Пошани»}}{{медаль «За доблесну працю у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»}}{{медаль «Партизанові Вітчизняної війни» 2 ступеня}}
}}
{{Однофамільці|Колінько}}
'''Павло Каленикович Колінько''' ({{ДН|||1903}} — {{ДС|1|04|1953}}, місто [[Полтава]]) — український радянський партійний діяч, 1-й секретар Гельмязівського районного комітету КП(б)У Полтавської області, секретар Полтавського обласного комітету КП(б)У, голова Полтавської обласної ради профспілок.

== Біографія ==
Народився в бідній селянській родині.

Член [[ВКП(б)]] з 1930 року.

Працював секретарем і головою сільської ради, обирався секретарем колгоспної партійної організації.

Перебував на відповідальній партійній роботі: з 1937 року — секретар Машівського районного комітету КП(б)У Полтавської області, секретар Лохвицького районного комітету КП(б)У Полтавської області, секретар Кременчуцького міського комітету КП(б)У Полтавської області.

У 1938 — лютому 1941 року — 1-й секретар Гельмязівського районного комітету КП(б)У Полтавської області.

З лютого по серпень 1941 року — 1-й секретар Лохвицького районного комітету КП(б)У Полтавської області.

У 1943—1944 роках — завідувач відділу Полтавського обласного комітету КП(б)У.

У березні 1944 — січні 1949 року — секретар Полтавського обласного комітету КП(б)У із кадрів.

У жовтні 1948 — 1 квітня 1953 року — голова Полтавської обласної ради професійних спілок.

Помер 1 квітня 1953 року після важкої тривалої хвороби.

== Нагороди ==
* [[орден «Знак Пошани»]] (23.01.1948)
* [[медаль «Партизанові Вітчизняної війни»]] ІІ ст.
* [[медаль «За доблесну працю у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»]]

== Джерела ==
* газета «Зоря Полтавщини» — 30 жовтня 1948 року.
* газета «Зоря Полтавщини» — 8 лютого 1948 року.
* газета «Зоря Полтавщини» — 25 листопада 1947 року.
* Некролог в газеті «Зоря Полтавщини» — 3 квітня 1953 року.

{{politic-stub}}
[[Категорія:Члени КПРС]]

title: Колінько Павло Каленикович

Помер: 1 квітня 1953 · місто Полтава

Національність: українець

Партія: КПРС

Нагороди: Медаль «Партизанові Вітчизняної війни» 2 ступеня


text:
# Конвой Палау — Рабаул (24.03.43 — 02.04.43)
Конвой Палау — Рабаул (24.03.43 — 02.04.43) — японський конвой часів Другої світової війни, проведення якого відбувалось у березні — квітні 1943 року.
Місцем призначення конвою був Рабаул — головна база японців у архіпелазі Бісмарка, з якої вони провадили операції на Соломонових островах та сході Нової Гвінеї. Вихідним пунктом при цьому став важливий транспортний хаб японців Палау в західній частині Каролінських островів. До складу конвою увійшли транспорти «Атлас-Мару», «Ракуто-Мару», «Кізан-Мару», «Тояма-Мару», «Бенгал-Мару», «Йошида-Мару № 3» та, можливо, «Гамбург-Мару». Склад ескорту наразі невідомий.
20 березня 1943 року судна вийшли з Палау та попрямували на південний схід. У цей період американська авіація ще не атакувала комунікації до архіпелагу Бісмарка, проте на них традиційно патрулювали підводні човни. Утім, цього разу конвой зміг пройти без втрат та 2 квітня прибув до Рабаула.

wikitext:
{{Location map+ | Океанія
| width = 450
| caption = Маршрут конвою
| relief = 1
| places =
{{Location map~ | Океанія
    | label = '''Палау'''
    | label_size =
    | position = bottom
    | background =
    | mark = Green pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 7 | lat_min = 24 | lat_sec    = 21 | lat_dir = N
    | lon_deg = 134 | lon_min = 32| lon_sec    = 17| lon_dir = E
}}
{{Location map~ | Океанія
    | label = '''Рабаул'''
    | label_size =
    | position =
    | background =
    | mark = Green pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 4 | lat_min = 12 | lat_sec    = 00 | lat_dir = S
    | lon_deg = 152 | lon_min = 9| lon_sec    = 00| lon_dir = E
  }}
}}

'''Конвой Палау — Рабаул (24.03.43 — 02.04.43)''' — японський конвой часів [[Друга світова війна|Другої світової війни]], проведення якого відбувалось у березні — квітні 1943 року.

Місцем призначення конвою був [[Рабаул]] — головна база японців у [[Архіпелаг Бісмарка|архіпелазі Бісмарка]], з якої вони провадили операції на [[Соломонові острови (архіпелаг)|Соломонових островах]] та сході Нової Гвінеї. Вихідним пунктом при цьому став важливий транспортний хаб японців Палау в західній частині [[Каролінські острови|Каролінських островів]]. До складу конвою увійшли транспорти «<nowiki/>[[Атлас-Мару]]<nowiki/>», «<nowiki/>[[Ракуто-Мару]]<nowiki/>», «<nowiki/>[[Казан-Мару|Кізан-Мару]]<nowiki/>», «Тояма-Мару», «<nowiki/>[[Бенгал-Мару]]<nowiki/>», «<nowiki/>[[Йошида-Мару №3|Йошида-Мару № 3]]<nowiki/>» та, можливо, «<nowiki/>[[Гамбург-Мару]]<nowiki/>». Склад ескорту наразі невідомий.

20 березня 1943 року судна вийшли з Палау та попрямували на південний схід. У цей період американська авіація ще не атакувала комунікації до архіпелагу Бісмарка, проте на них традиційно патрулювали підводні човни. Утім, цього разу конвой зміг пройти без втрат та 2 квітня прибув до Рабаула<ref>{{Cite web|title=Japanese Transports|url=http://www.combinedfleet.com/Rakuto_t.htm|website=www.combinedfleet.com|accessdate=2020-12-14|archive-date=10 січня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200110234928/http://www.combinedfleet.com/Rakuto_t.htm}}</ref><ref>{{Cite web|title=Japanese Army Auxiliary Transports|url=http://www.combinedfleet.com/Hamburg_t.htm|website=www.combinedfleet.com|accessdate=2020-12-14|archive-date=14 січня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200114194642/http://www.combinedfleet.com/Hamburg_t.htm}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Японські конвої у кампанії на Соломонових островах|nocat=1}}

[[Категорія:Японські конвої до архіпелагу Бісмарка|Палау 3]]
[[Категорія:Березень 1943]]
[[Категорія:Квітень 1943]]


text:
# Археологічний музей Інституту археології НАНУ
Археологічний музей — відділ Інституту археології НАН України, що експонує частину фондів інституту. Знаходиться на нульовому поверсі Національного науково-природничого музею (Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 15).

## Загальна інформація
«Археологічний музей» перебуває у статусі відділу Інституту археології НАН України; завідувач — Лариса Кулаковська.
Вхід для перегляду експозиції — безкоштовний, через прохідну Національного науково-природничого музею.
У музеї проходять тематичні виставки, наукові семінари, конференції, презентації. Зокрема, у 2014—2015 рр. проведено три виставки: «Первісне мистецтво України», «Скіфські старожитності Криму», «Археологія Дністра».
Також у музеї продається букіністична література та проводяться виставки-продажі фіалок та інших кімнатних рослин.
Музей працює з 11:00 до 18:00 у п'ятницю-неділю.

## Історія
Музейний відділ Інституту організовано у 1966 році як складову Центрального науково-природознавчого музею, що мав статус музейного комплексу, а не установи. Кожний з підрозділів цього комплексу (археологічна, геологічна, палеонтологічна, зоологічна, ботанічна експозиції), у свою чергу, мав статус наукового відділу відповідної профільної установи, зокрема й Інституту археології НАН України. Згодом і поступово різні «музейні» відділи при інститутах було повернуто до складу ННПМ. Відділ «Археомузей» є останнім підрозділом, який поки не увійшов до складу національного музею, хоча й розміщений у його будівлі.
Першим завідувачем відділу та організатором експозиції був Іван Шовкопляс, відомий дослідник Мезинської стоянки. Над створенням експозиції працювали С. Д. Крижицький, С. Н. Братченко, В. М. Гладілін, В. К. Гончаров, В. М. Корпусова, В. В. Лапін, Є. О. Петровська. Експозиційну частину відділу відкрито для відвідувачів з 19 травня 1969 року.
Однією з фундаторок відділу була науковиця Ніна Лейпунська, яка займалася створенням експозицій у сфері скіфоантичної археології.
У серпні 1989 р. в зв'язку з аварійним станом приміщення, що спричинилось через будівництво нової лінії метрополітену за наказом директора Інституту зоології АН УРСР І. А. Акімова відділ «Археологічний музей» було зачинено, експозиція демонтована.
У серпні 1993 р. Постановою НАН України відділ «Археологічний музей» було повернуто до Інституту археології. За повної відсутності державного фінансування розпочався кількарічний ремонт та створення нової експозиції музею.

## Експозиція
У чотирьох залах музею на площі 500 м² експонується близько 10 тис. предметів, які дають змогу відтворити історію України від часу появи першої людини до пізнього середньовіччя.
У залі «Первісна археологія» представлені матеріали епохи палеоліту, мезоліту, неоліту, енеоліту та бронзи. Зал «Рання залізна доба» знайомить з пам'ятками скіфської і сарматської доби, античних міст та поселень Ольвії, Березані, Тіри.
У залі «Давні слов'яни та Київська Русь» представлені матеріали з поселень та могильників давньослов'янських та сусідніх з ними культур — зарубинецької, черняхівської, корчацької та інших. Київо-руська частина експозиції знайомить відвідувачів з життям та культурою середньовічних міст і поселень (Київ, Воїнь, Іван, Чучин, Григорівка та ін.)
Серед експонатів музею — унікальні історичні та мистецькі об'єкти: найдавніший музичний комплекс доби палеоліту з Мізина, трипільська пластика, модельований череп епохи бронзи, одна з найбільших колекцій античних виробів, слов'яно-руські старожитності тощо.

Експозицію музею доповнюють три діорами: «Поховання знатного скіфа», «Чучин» та «Київ — Місто Володимира».
- Копія Золотої пекторалі
- Діорама «Поховання знатного скіфа»
- Діорама «Чучин»
- Діорама «Київ. Місто Володимира»

wikitext:
{{Музей}}
'''Археологічний музей''' — відділ [[Інститут археології НАН України|Інституту археології НАН України]], що експонує частину фондів інституту. Знаходиться на нульовому поверсі [[Національний науково-природничий музей НАН України|Національного науково-природничого музею]] (Київ, [[Вулиця Богдана Хмельницького (Київ, Шевченківський район)|вулиця Богдана Хмельницького]], 15).

== Загальна інформація ==

«Археологічний музей» перебуває у статусі відділу [[Інститут археології НАН України|Інституту археології НАН України]]; завідувач — [[Кулаковська Лариса Віталіївна|Лариса Кулаковська]].

Вхід для перегляду експозиції — безкоштовний, через прохідну [[Національний науково-природничий музей НАН України|Національного науково-природничого музею]].

У музеї проходять тематичні виставки, наукові семінари, конференції, презентації. Зокрема, у 2014—2015 рр. проведено три виставки: «Первісне мистецтво України», «Скіфські старожитності Криму», «Археологія Дністра».

Також у музеї продається [[букініст]]ична література та проводяться виставки-продажі [[Фіалка|фіалок]] та інших кімнатних рослин.

Музей працює з 11:00 до 18:00 у п'ятницю-неділю.

== Історія ==
Музейний відділ Інституту організовано у 1966 році як складову [[Національний науково-природничий музей НАН України|Центрального науково-природознавчого музею]], що мав статус музейного комплексу, а не установи. Кожний з підрозділів цього комплексу (археологічна, геологічна, палеонтологічна, зоологічна, ботанічна експозиції), у свою чергу, мав статус наукового відділу відповідної профільної установи, зокрема й [[Інститут археології НАН України|Інституту археології НАН України]]. Згодом і поступово різні «музейні» відділи при інститутах було повернуто до складу ННПМ. Відділ «Археомузей» є останнім підрозділом, який поки не увійшов до складу національного музею, хоча й розміщений у його будівлі.

Першим завідувачем відділу та організатором експозиції був [[Шовкопляс Іван Гаврилович|Іван Шовкопляс]], відомий дослідник [[Мезинська стоянка|Мезинської стоянки]]. Над створенням експозиції працювали С. Д. Крижицький, С. Н. Братченко, В. М. Гладілін, В. К. Гончаров, В. М. Корпусова, В. В. Лапін, Є. О. Петровська. Експозиційну частину відділу відкрито для відвідувачів з 19 травня 1969 року.

Однією з фундаторок відділу була науковиця [[Лейпунська Ніна Олександрівна|Ніна Лейпунська]], яка займалася створенням експозицій у сфері скіфоантичної археології.

У серпні 1989 р. в зв'язку з аварійним станом приміщення, що спричинилось через будівництво нової лінії метрополітену за наказом директора [[Інститут зоології АН УРСР|Інституту зоології АН УРСР]] І. А. Акімова відділ «Археологічний музей» було зачинено, експозиція демонтована.

У серпні 1993 р. Постановою НАН України відділ «Археологічний музей» було повернуто до Інституту археології. За повної відсутності державного фінансування розпочався кількарічний ремонт та створення нової експозиції музею.<ref>{{Cite web|title=Історія|url=https://iananu.org.ua/struktura-ia/naukovi-viddili/viddil-arkheologichnij-muzej/istoriya|website=iananu.org.ua|accessdate=2021-04-06|archive-date=14 квітня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210414071349/https://iananu.org.ua/struktura-ia/naukovi-viddili/viddil-arkheologichnij-muzej/istoriya}}</ref>

== Експозиція ==
У чотирьох залах музею на площі 500 м² експонується близько 10 тис. предметів, які дають змогу відтворити історію України від часу появи першої людини до пізнього середньовіччя.

У залі «Первісна археологія» представлені матеріали епохи [[палеоліт]]у, [[мезоліт]]у, [[неоліт]]у, [[енеоліт]]у та [[бронзова доба|бронзи]]. Зал «Рання залізна доба» знайомить з пам'ятками [[Скіфи|скіфської]] і [[Сармати|сарматської доби]], античних міст та поселень [[Ольвія|Ольвії]], [[Березань (острів)|Березані]], [[Тіра|Тіри]].

У залі «Давні слов'яни та Київська Русь» представлені матеріали з поселень та могильників давньослов'янських та сусідніх з ними культур — [[Зарубинецька культура|зарубинецької]], [[Черняхівська культура|черняхівської]], [[Корчацька культура|корчацької]] та інших. Київо-руська частина експозиції знайомить відвідувачів з життям та культурою середньовічних міст і поселень (Київ, [[Воїнь]], Іван, Чучин, Григорівка та ін.)

Серед експонатів музею — унікальні історичні та мистецькі об'єкти: найдавніший музичний комплекс доби палеоліту з [[Мізинська стоянка|Мізина]], [[трипільська культура|трипільська]] пластика, модельований череп епохи бронзи, одна з найбільших колекцій [[Давньогрецькі міста Північного Причорномор'я|античних]] виробів, слов'яно-руські старожитності тощо.

Експозицію музею доповнюють три [[діорама|діорами]]: «Поховання знатного скіфа», «Чучин» та «Київ — Місто Володимира».<gallery>
Файл:Киевский археологический музей, пектораль.jpg|Копія [[Пектораль із Товстої Могили|Золотої пекторалі]]
Файл:Киевский археологический музей, диорама 1.jpg|Діорама «Поховання знатного скіфа»
Файл:Киевский археологический музей, диорама 2.jpg|Діорама «[[Чучин]]»
Файл:Киевский археологический музей, диорама 3.jpg|Діорама «Київ. [[Місто Володимира]]»
Файл:Киевский археологический музей, стенд 1.jpg
Файл:Киевский археологический музей, стенд 2.jpg
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Музеї}}
* [https://iananu.org.ua/struktura/naukovi-viddili/viddil-arkheologichnij-muzej Сайт Інституту археології] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200810115109/https://www.iananu.org.ua/struktura/naukovi-viddili/viddil-arkheologichnij-muzej |date=10 серпня 2020 }}

{{Бібліоінформація}}
{{Визначні місця Києва}}
{{Дослідження історії України}}

[[Категорія:Археологічні музеї України|К]]
[[Категорія:Музеї Шевченківського району (Київ)]]
[[Категорія:Музеї, засновані 1966]]
[[Категорія:Національний науково-природничий музей України]]
[[Категорія:Інститут археології НАН України]]
[[Категорія:Давньогрецькі музеї України]]

Тип: музей

Адреса: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького 15 (Науково–природничий музей НАН України, цокольний поверх), 01030