text:
# Грідін Богдан Миколайович
Богда́н Микола́йович Грі́дін — солдат Збройних сил України.

## Нагороди
8 серпня 2014 року — за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі під час російсько-української війни, відзначений — нагороджений орденом «За мужність» III ступеня.

title: Грідін Богдан Миколайович

wikitext:
{{Військовик2
| ім'я                =  Грідін Богдан Миколайович
| оригінал імені      =
| портрет             =
| розмір              =
| підпис              =
| ім'я при народженні =
| дата народження     =
| місце народження    =
| дата смерті         =
| місце смерті        =
| прізвисько          =
| приналежність       =
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    ={{fЗСУ}}
| рід військ          =
| роки служби         =
| звання              = {{Ранг|країна=Україна|звання=Солдат}}
| формування          =
| командування        =
| битви               = [[Війна на сході України|російсько-українська війна]]
| нагороди            = {{Орден За мужність III ступеня}}
| відносини           =
| титул               =
| по відставці        =
| інше                =
| автограф            =
}}
'''Богда́н Микола́йович Грі́дін''' — солдат [[Збройні сили України|Збройних сил України]].

== Нагороди ==
8 серпня 2014 року — за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі під час [[Війна на сході України|російсько-української війни]], відзначений — нагороджений орденом «За мужність» III ступеня.

== Джерела ==
* [http://www.president.gov.ua/documents/6402014-17523 Указ Президента] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170120073851/http://www.president.gov.ua/documents/6402014-17523 |date=20 січня 2017 }}
{{Учасники РУВ}}

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Вид ЗС: Збройні сили

Війни / битви: російсько-українська війна

title: Нагороди та відзнаки

Нагороди та відзнаки: Орден «За мужність» ІІІ ступеня


text:
# Zlib
Zlib — вільна крос-платформова бібліотека для стиснення даних, яка була розроблена Жан-лу Галлі (фр. Jean-loup Gailly) та Марком Адлером (англ. Mark Adler). Є узагальненням алгоритму стиснення Deflate, який використовується у їхньому компресорі gzip. Перша публічна версія бібліотеки 0.9 була випущена 1 травня 1995 року для використання разом з бібліотекою libpng. Поширюється за ліцензією zlib.
zlib є важливим компонентом багатьох програмних платформ, включаючи Linux, Mac OS X та iOS, також використаний в гральних консолях PlayStation 3/4, Wii, Xbox 360.

## ПЗ, яке використовує zlib
Зараз zlib є чимось подібним до стандарту де-факто, наприклад zlib та Deflate дуже часто замінюють один одного у текстах стандартів. Сотні застосунків для Юнікс-подібних операційних систем (наприклад, GNU/Linux) використовують zlib. На інших платформам вона також використовується, наприклад на Microsoft Windows та Palm OS. Бібліотека використовується у:
- Ядро Linux — реалізація мережевих протоколів із стисненням, прозоре стиснення, яке інтегроване у файлові системи, стиснення завантажувального образу ядра для збереження на дисках (з розпакуванням під час завантаження).
- libpng, реалізація формату зображень PNG, використовує Deflate для потокового стиснення даних.
- HTTP-сервер Apache використовує zlib для реалізації стиснення для протоколу HTTP/1.1.
- Клієнт і сервер OpenSSH, для опціонального стиснення, яке підтримується протоколом SSH.
- Бібліотека GnuTLS також може використовувати zlib для стиснення з'єднань Transport Layer Security.
- Пакет програм 1С:Підприємство версій 7.7 і 8 використовує zlib для стиснення файлів своєї бази даних (при файловому режимі організації даних) і даних у таблицях SQL (при серверній організації даних).

zlib використовується і у пристроях, що вбудовуються, оскільки її код переносний і використовує мало пам'яті.

wikiname: ukwiki

title: Zlib

in_language: uk

wikitext:
{{lowercase}}
{{Infobox software
| name                   = zlib
| logo                   = [[Файл:Zlib 3D green.png|96px|zlib logo]]
| released               = {{Start date|1995|05|01|df=yes}}
| latest release version = 1.2.11
| latest release date    = {{Release date|2017|01|15|df=yes}}
| programming language = [[C (мова програмування)|C]]
| operating system = [[крос-платформовий]]
| genre = [[Стиснення даних]]
| license = [[Ліцензія zlib]]
| website = http://zlib.net
}}
'''Zlib''' — [[вільне програмне забезпечення|вільна]] [[крос-платформовий|крос-платформова]] [[бібліотека (програмування)|бібліотека]] для [[стиснення даних]], яка була розроблена [[Жан-лу Галлі]] ({{lang-fr|Jean-loup Gailly}}) та Марком Адлером ({{lang-en|Mark Adler}}). Є узагальненням [[алгоритм]]у стиснення [[Deflate]], який використовується у їхньому компресорі [[gzip]]. Перша публічна версія бібліотеки 0.9 була випущена 1 травня 1995 року для використання разом з бібліотекою [[libpng]]. Поширюється за [[Ліцензія zlib|ліцензією zlib]].

zlib є важливим компонентом багатьох програмних платформ, включаючи [[Linux]], [[Mac OS X]] та [[iOS]], також використаний в [[гральна консоль|гральних консолях]] [[PlayStation]] 3/4, [[Wii]], [[Xbox 360]].

== ПЗ, яке використовує zlib ==

Зараз zlib є чимось подібним до [[стандарт]]у [[де-факто]], наприклад zlib та [[Deflate]] дуже часто замінюють один одного у текстах стандартів. Сотні [[застосунок|застосунків]] для [[Юнікс]]-подібних операційних систем (наприклад, [[GNU/Linux]]) використовують zlib. На інших платформам вона також використовується, наприклад на [[Microsoft Windows]] та [[Palm OS]]. Бібліотека використовується у:

* [[Ядро Linux]] — реалізація мережевих протоколів із стисненням, прозоре стиснення, яке інтегроване у файлові системи, стиснення завантажувального образу ядра для збереження на дисках (з розпакуванням під час завантаження).
* [[libpng]], реалізація формату зображень [[PNG]], використовує [[Deflate]] для потокового стиснення даних.
* [[HTTP-сервер]] [[Apache HTTP server|Apache]] використовує zlib для реалізації стиснення для протоколу [[HTTP/1.1]].
* Клієнт і сервер [[OpenSSH]], для опціонального стиснення, яке підтримується протоколом SSH.
* Бібліотека [[GnuTLS]] також може використовувати zlib для стиснення з'єднань Transport Layer Security.
* Пакет програм [[1С: Підприємство|1С:Підприємство]] версій 7.7 і 8 використовує zlib для стиснення файлів своєї бази даних (при файловому режимі організації даних) і даних у таблицях [[SQL]] (при серверній організації даних).
zlib використовується і у пристроях, що вбудовуються, оскільки її код переносний і використовує мало пам'яті.

== Див. також ==
* [[gzip]]

== Посилання ==
* [http://zlib.net zlib home page] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200612084417/http://zlib.net/ |date=12 червня 2020 }}{{ref-en}} — офіційний сайт
* RFC 1950 {{ref-en}} — [[RFC]] на формат стиснення даних ZLIB
* RFC 1951 {{ref-en}} — формат стиснення даних DEFLATE

{{Tech-stub}}

[[Категорія:Стиснення даних]]
[[Категорія:Програмне забезпечення 1995]]

title: zlib

Тип: Стиснення даних

Розробники: Mark Adlerd і Жан-Лу Гаїd

Перший випуск: 1 травня 1995

Операційна система: крос-платформовий

Мова програмування: C

Ліцензія: Ліцензія zlib


text:
# Люба (співачка)
Люба (англ. Luba), ім'я при народженні Любоми́ра Ковальчу́к (англ. Lubomyra Kowalchyk), (*1958, Монреаль, Канада) — канадська співачка українського походження.

## Біографія
Навчалася в різних мистецьких навчальних закладах, де брала уроки вокалу, гри на гітарі, флейті та піаніно.
На початку свого творчого шляху Любомира виступала з ансамблем «Зоря», гурт виконував українські народні пісні у власній обробці та пісні радянської України. У 1975 році вийшла платівка «Зоря», згодом після неї — «Любомира», куди ввійшло 12 композицій. Надалі співачка починає працювати сольно. 1977 року виходить друга платівка, що містила композиторські спроби Любомири. Пізніше обидві платівки будуть переписані на аудікасетах.
1979 року співачка зосередилася на англомовній музиці, разом з гітаристом Марком Лиманом та барабанщиком Петром Марунчаком створила гурт «Люба». Гурт видав кілька альбомів з піснями, що стали хітами.
Після виходу альбому «Між небом і землею» гурт потрапив в тяжку автокатастрофу. Переживши депресію, Любомира повернулась на естраду й продовжує свою концертну діяльність.
1986 року пісня "The Best Is Yet To Come" стає саунтреком до фільму Дев'ять з половиною тижнів.

title: Люба (співачка)

wikitext:
{{Otheruses|Люба}}
{{Особа}}
'''Люба''' ({{lang-en|Luba}}), ім'я при народженні '''Любоми́ра Ковальчу́к''' ({{lang-en|Lubomyra Kowalchyk}}), (*[[1958]], [[Монреаль]], [[Канада]]) — [[Канада|канадська]] [[співак|співачка]] українського походження.

== Біографія ==

Навчалася в різних мистецьких навчальних закладах, де брала уроки вокалу, гри на гітарі, флейті та піаніно.

На початку свого творчого шляху Любомира виступала з ансамблем «Зоря», гурт виконував [[українські народні пісні]] у власній обробці та пісні радянської України. У [[1975]] році вийшла платівка «[[Зоря (альбом)|Зоря]]», згодом після неї — «Любомира», куди ввійшло 12 композицій. Надалі співачка починає працювати сольно. [[1977]] року виходить друга платівка, що містила композиторські спроби Любомири. Пізніше обидві платівки будуть переписані на аудікасетах<ref>{{Cite web |url=http://www.uaestrada.org/spivaki/kovalchuk-lyubomyra/ |title=Золотий фонд Української єстради Ковальчук Любомира |accessdate=3 листопада 2018 |archive-date=3 листопада 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181103210240/http://www.uaestrada.org/spivaki/kovalchuk-lyubomyra/ }}</ref>.

[[1979]] року співачка зосередилася на англомовній музиці, разом з гітаристом Марком Лиманом та барабанщиком Петром Марунчаком створила гурт «[[Люба (гурт)|Люба]]». Гурт видав кілька альбомів з піснями, що стали хітами.

Після виходу альбому «Між небом і землею» гурт потрапив в тяжку автокатастрофу. Переживши депресію, Любомира повернулась на естраду й продовжує свою концертну діяльність.

[[1986]] року пісня "The Best Is Yet To Come" стає саунтреком до фільму [[Дев'ять з половиною тижнів]].

== Див. також ==

* [[Українці Канади]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==

* ''[[Абліцов Віталій Григорович|Віталій Абліцов]]'' «Галактика „Україна“. Українська діаспора: видатні постаті» — К.: КИТ, 2007. — 436 с.
* Сайт «Золотий Фонд української естради»: [http://uaestrada.org/spivaki/kovalchuk-lyubomyra Ковальчук Любомира] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131029202458/http://uaestrada.org/spivaki/kovalchuk-lyubomyra |date=29 жовтня 2013 }}

== Посилання ==

* [http://www.philfogel.com/luba/luba.html Офіційний сайт Люби] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080913125805/http://www.philfogel.com/luba/luba.html |date=13 вересня 2008 }}
* [http://www.myspace.com/lubamusic Люба на MySpace] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20081118015416/http://www.myspace.com/lubamusic |date=18 листопада 2008 }}
* {{imdb name|id=2697802}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Канадські співачки]]
[[Категорія:Українські співачки]]
[[Категорія:Уродженці Монреаля]]
[[Категорія:Українки Канади]]
[[Категорія:Музикантки, відомі під псевдонімами]]
{{bio-stub}}

title: Люба

Ім'я при народженні: Любомира Ковальчук · кілька Lubomyra Kowalchyk

Псевдо: Luba

Народилася: 1958 · Монреаль, Квебек, Канада

Країна: Канада

Національність: українці

Місце проживання: Монреаль

Діяльність: співачка, авторка-виконавиця, музикантка, студійна виконавиця

Знання мов: українська і англійська

Роки активності: 1978 — тепер. час

Жанр: рок-музика, calypso, поп, adult contemporary music, соул, ритм-енд-блюз і попрок

Нагороди: Juno Award for Video of the Yeard (1986) CASBY Awardd


text:
# Соціальна гра-симулятор
Соціальні ігри-симулятори — піджанр ігор-симуляторів життя, які досліджують соціальні взаємодії між кількома штучними життями. Деякі приклади цього піджанру це серії ігор The Sims і Animal Crossing.

## Історія

### Впливи та походження
Коли The Sims була випущена в 2000 році, її називали «майже єдиною грою в своєму роді». Але є кілька важливих попередників The Sims і жанру соціального симулятора. По-перше, творець гри Вілл Райт визнав вплив Little Computer People, та гри Commodore 64 1985 року. Ігри схожі, хоча The Sims описується як така, що має багатший ігровий досвід. По-друге, Вілл Райт також визнав вплив лялькових будиночків на The Sims, які загалом також вплинули на геймплей цього жанру.
Animal Crossing була випущена в 2001 році для Nintendo 64 в Японії. У той час як гра була випущена наприкінці життєвого циклу Nintendo 64, вона розвинула послідовників, які призвели до її перенесення на GameCube та випуску по всьому світу. Оскільки популярність гри зросла, цю серію також назвали соціальною грою-симулятором. Story of Seasons, серія, яка почалася в 1996 році і яку часто порівнюють з Animal Crossing, також описується як соціальна гра-симулятор. Його елементи соціального симулятора походять від симулятора побачень, піджанру, який бере свій початок з початку 1980-х років, з такими іграми, як Tenshitachi no Gogo у 1985 році та Girl's Garden у 1984 році.
Після початкового успіху цих ігор на початку 2000-х журналісти відеоігор почали називати групу подібних ігор жанром соціальних симуляторів.

### Новітня історія
Кілька інших соціальних ігор-симуляторів з'явилися, щоб скористатися успіхом The Sims. Сюди входять кілька сиквелів і пакетів доповнень, а також ігри на кшталт Singles: Flirt Up Your Life із великою схожістю.

## Типи

### Фермерські симулятори
Фермерський симулятор — це особливий тип соціального симулятора, у якому гравець займається фермою, водночас спілкуючись з іншими жителями міста. Можна встановити прямий зв'язок із ранніми іграми цього жанру, такими як Harvest Moon (1996) і нещодавною Stardew Valley (2016). Інші ігри, як-от серія Rune Factory і Harvestella (2022), додають жанру фентезі, а також є приклади наукової фантастики, такі як Lightyear Frontier. Оновлення 2.0 у Animal Crossing: New Horizons (2020) додало можливість створювати ферму та вирощувати продукти.

## Приклади
- Little Computer People (1985) — від Девіда Крейна, опубліковано Activision.
- Tenshitachi no Gogo (1985) — одна з перших симуляторів побачень, випущена для 16-бітних комп'ютерів NEC PC-9801.[8]
- Alter Ego (1986) — від Activision.
- Серії ігор The Money Game (1988—1989)
  - The Money Game (1988) — соціальний симулятор для Famicon про баланс любові з високими фінансами.
  - Wall Street Kid (1989) — сиквел до The Money Game. (The Money Game II: Kabutochou no Kiseki)
- Jones in the Fast Lane (1990) — від Sierra Entertainment.
- My Life My Love: Boku no Yume: Watashi no Negai (1991) — відеогра для систем Famicom.
- Серії ігор Princess Maker (1991—2007) — від Gainax
  - Princess Maker (1991) — симулятор виховання, де гравець повинен виховувати прийомну дочку, поки вона не досягне повноліття. Кінцевий результат варіюється від правлячої королеви до звичайної домогосподарки та навіть повії, якщо гравець за нею погано доглядає.
  - Princess Maker 2 (1993).
  - Princess Maker: Legend of Another World (1995).
  - Princess Maker 3: Fairy Tales Come True (1997).
  - Princess Maker 4 (2006)— від GeneX.
  - Princess Maker 5 (2007).
- Серія ігор Tokimeki Memorial (1994—2014) — 6 основних ігор і велика кількість спінофів.
- True Love (1995) — японський еротичний симулятор знайомств і загальний симулятор життя, де гравець повинен керувати повсякденною діяльністю гравця, такою як навчання, фізичні вправи та робота.
- Серія ігор Persona (1996—2024) — 6 основних ігор і декілька спінофів, хоча перші 3 ігри не дуже підкреслюють цей аспект.
- Серія ігор Story of Seasons (1996—2016) — від Marvelous Entertainment, фермерський симулятор, рольові ігри, і симулятор побачень разом.
- Серія ігор Shenmue (1999—2019).[15]
- Серія ігор The Sims (2000—2014)
  - The Sims (2000) — від Вілла Райта, опубліковано EA для PC.
  - The Sims 2 (2004).
  - The Sims 3 (2009).
  - The Sims 4 (2014).
- Серія ігор Animal Crossing (2001—2020) — соціальний симулятор від Nintendo. Компанія також назвала її «комунікаційною грою», як Cubivore, Doshin the Giant і GiFTPiA.[16]
- Real Lives (2001) — навчальний симулятор життя від Educational Simulations, де гравець випадково «народжується» у світі та часто має мати справу з труднощами третього світу, такими як хвороби, недоїдання та громадянська війна.
- Серія ігор Singles (2003—2005)
  - Singles: Flirt Up Your Life (2003).
  - Singles 2: Triple Trouble (2005).
- Democracy (2005) — урядовий симулятор, який вперше був розроблений Positech Games, з продовженням, випущеним у грудні 2007 року, і третьою грою в 2013 році.
- Eccky (2005) — від Media Republic.
- Façade (2005) — інтерактивна історія на основі штучного інтелекту, створена Майклом Матеасом та Ендрю Стерном.
- Серія ігор Nights (2005—2008)
  - New York Nights: Success in the City (2005) — соціальний симулятор, створений і розроблений Gameloft, випущений для мобільних телефонів.
  - Miami Nights: Singles in the City (2006).
  - Tokyo City Nights (2008).
- Серія ігор The Idolmaster (2005—2024) — симулятор виховання ідола від Namco.
- Kudos (2006) — від Positech Games. Також є сиквел 2008 року, Kudos 2.
- Серія ігор Virtual Villagers (2006—2010) — від Last Day of Work.
- Серія ігор Tomodachi (2009—2013) — від Nintendo
  - Tomodachi Collection (2009).
  - Tomodachi Life (2013).
- Castaway Paradise (2014).
- Stardew Valley (2016).
- Disney Dreamlight Valley (2023) — пригодницька гра і соціальний симулятор, розроблена Gameloft.

title: Соціальна гра-симулятор

wikitext:
{{Відеоігри}}
'''Соціальні ігри-симулятори''' — піджанр [[Симулятор життя|ігор-симуляторів життя]], які досліджують соціальні взаємодії між кількома [[Штучне життя|штучними життями]]. Деякі приклади цього піджанру це серії ігор ''[[The Sims (серія)|The Sims]]'' і ''[[Animal Crossing (серія)|Animal Crossing]]''.

== Історія ==

=== Впливи та походження ===
Коли ''[[The Sims]]'' була випущена в 2000 році, її називали «майже єдиною грою в своєму роді».<ref name="ongamedesign">{{Cite book|url=http://safari.adobepress.com/1592730019/ch16|title=Andrew Rollings and Ernest Adams on Game Design|last=Rollings|first=Andrew|last2=Ernest Adams|year=2003|publisher=New Riders Publishing|pages=477–487|isbn=1-59273-001-9|archive-url=https://web.archive.org/web/20200502170557/https://my.safaribooksonline.com/1592730019/ch16|archive-date=2020-05-02|url-status=dead|access-date=2008-03-18}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080918223002/http://safari.adobepress.com/1592730019/ch16 |date=2008-09-18 }}</ref> Але є кілька важливих попередників ''The Sims'' і жанру соціального симулятора. По-перше, творець гри [[Вілл Райт|''Вілл Райт'']] визнав вплив ''[[Маленькі комп'ютерні люди|Little Computer People]]'',<ref name="willwrightinterview">{{Cite web|url=http://www.cnn.com/chat/transcripts/2000/1/wright/index.html|title=A chat about the "The Sims" and "SimCity"|last=Wright|first=Will|publisher=[[CNN]]|access-date=2008-03-18}}</ref> та гри [[Commodore 64]] 1985 року. Ігри схожі, хоча ''The Sims'' описується як така, що має багатший ігровий досвід.<ref name="ongamedesign" /> По-друге, [[Вілл Райт]] також визнав вплив лялькових будиночків на ''The Sims''<ref name="dollhouse">{{Cite web|url=http://www.gamespot.com/features/maxis/page11.html|title=Gamespot - Simply Divine: The Story of Maxis Software|last=Keighley|first=Geoff|access-date=2008-03-18}}</ref>, які загалом також вплинули на [[Ігровий процес|геймплей]] цього жанру.

''[[Animal Crossing (відеогра)|Animal Crossing]]'' була випущена в 2001 році для [[Nintendo 64]] в [[Японія|Японії]]. У той час як гра була випущена наприкінці життєвого циклу [[Nintendo 64]], вона розвинула послідовників, які призвели до її перенесення на [[Nintendo GameCube|GameCube]] та випуску по всьому світу. Оскільки популярність гри зросла, цю серію також назвали соціальною грою-симулятором.<ref name="wildworldreview">{{Cite web|url=http://www.modojo.com/reviews/ds/animal_crossing_wild_world/20051206/180/|title=Animal Crossing Wild World Review|last=Felix|first=Chef|archive-url=https://web.archive.org/web/20080317182227/http://www.modojo.com/reviews/ds/animal_crossing_wild_world/20051206/180/|archive-date=2008-03-17|url-status=dead|access-date=2008-03-18}}</ref><ref name="otherwildworld">{{Cite web|url=http://www.pineight.com/rant/acpg/cheating|title=Anti-Cheating Proposed Guidelines|access-date=2008-03-18}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20081201223940/http://www.pineight.com/rant/acpg/cheating |date=2008-12-01 }}</ref> ''[[Harvest Moon|Story of Seasons]]'', серія, яка почалася в 1996 році і яку часто порівнюють з ''Animal Crossing''<ref>{{Cite news|url=https://www.wired.com/2008/08/astro-ranch-iph/|title=Astro Ranch: iPhone Gets Its Harvest Moon|last=Cavalli|first=Earnest|language=en|work=Wired|issn=1059-1028|access-date=2024-08-31}}</ref>, також описується як соціальна гра-симулятор. Його елементи соціального симулятора походять від [[Симулятор побачень|симулятора побачень]],<ref>{{Cite web|url=https://www.gamespot.com/reviews/rune-factory-2-a-fantasy-harvest-moon/1900-6202543/|title=Rune Factory 2: A Fantasy Harvest Moon Review|website=GameSpot|language=en|access-date=2024-08-31}}</ref> піджанру, який бере свій початок з початку 1980-х років, з такими іграми, як ''[[Tenshitachi no gogo|Tenshitachi no Gogo]]'' у 1985 році<ref name=":0">{{Cite web|url=https://www.mobygames.com/game/20403/tenshitachi-no-gogo/|title=Tenshitachi no Gogo (1985)|website=MobyGames|language=en|access-date=2024-08-31}}</ref> та ''[[Girl's Garden]]'' у 1984 році.<ref name="AtariAge">{{Cite web|url=https://www.atariage.com/features/shows/cge2010_preview/pixelboy.html|title=AtariAge at CGE2010: Team Pixelboy Demos|website=www.atariage.com|access-date=2024-08-31}}</ref>

Після початкового успіху цих ігор на початку 2000-х [[журналіст]]и відеоігор почали називати групу подібних ігор жанром соціальних симуляторів.

=== Новітня історія ===
Кілька інших соціальних ігор-симуляторів з'явилися, щоб скористатися успіхом ''[[The Sims]]''.<ref name="Life Simulation Games List">{{Cite web|url=http://gameslikefinder.com/games-like-the-sims/|title=Life Simulation Games Like The Sims|website=Games Finder|access-date=2013-01-10}}</ref> Сюди входять кілька сиквелів і пакетів доповнень, а також ігри на кшталт ''[[Singles: Flirt Up Your Life]]'' із великою схожістю.<ref name="singlesreview">{{Cite web|url=http://pc.ign.com/articles/519/519270p1.html|title=Review: Singles - Flirt up your life|last=Butts|first=Steve|archive-url=https://web.archive.org/web/20040609082546/http://pc.ign.com/articles/519/519270p1.html|archive-date=9 червня 2004|url-status=dead|access-date=2008-03-20}}</ref>

== Типи ==

=== Фермерські симулятори ===
Фермерський симулятор — це особливий тип соціального симулятора, у якому гравець займається [[Ферма (сільське господарство)|фермою]], водночас спілкуючись з іншими жителями міста. Можна встановити прямий зв'язок із ранніми іграми цього жанру, такими як ''[[Harvest Moon (відеогра)|Harvest Moon]]'' (1996) і нещодавною ''[[Stardew Valley]]'' (2016). Інші ігри, як-от серія ''[[Rune Factory]]'' і ''[[Harvestella]]'' (2022), додають жанру фентезі,<ref>{{Cite web|url=https://venturebeat.com/games/harvestella-is-square-enixs-new-fantasy-farming-sim-rpg-on-switch/|title=Harvestella is Square Enix's new fantasy farming sim/RPG on Switch|date=2022-06-28|website=VentureBeat|language=en|access-date=2023-04-08}}</ref> а також є приклади наукової фантастики, такі як ''[[Lightyear Frontier]]''.<ref>{{Cite web|url=https://www.gamespot.com/articles/mech-themed-farming-sim-lightyear-frontier-revealed-at-xbox-games-showcase/1100-6504506/|title=Mech-Themed Farming Sim, Lightyear Frontier, Revealed At Xbox Games Showcase|website=GameSpot|language=en|access-date=2023-04-08}}</ref> Оновлення 2.0 у ''[[Animal Crossing: New Horizons]]'' (2020) додало можливість створювати [[Ферма (сільське господарство)|ферму]] та вирощувати продукти.<ref>{{Cite web|url=https://www.polygon.com/animal-crossing-new-horizons-switch-acnh-guide/22765653/farming-farm-crop-produce-start-carrot-potato-sugarcane-tomato-wheat-sugar-flour|title=Animal Crossing: New Horizons farming guide|last=Parkin|first=Jeffrey|date=2021-11-05|website=Polygon|language=en|access-date=2023-04-08}}</ref>

== Приклади ==

* ''[[Little Computer People]]'' (1985) — від Девіда Крейна, опубліковано [[Activision]].
* ''[[Tenshitachi no Gogo]]'' (1985) — одна з перших [[Симулятор побачень|симуляторів побачень]], випущена для 16-бітних комп'ютерів [[PC-9801|NEC PC-9801]].<ref name=":0" />
* ''[[Alter Ego (відеогра 1986 року)|Alter Ego]]'' (1986) — від [[Activision]].
* Серії ігор ''The Money Game'' (1988—1989)
** ''The Money Game'' (1988) — соціальний симулятор для [[Nintendo Entertainment System|Famicon]] про баланс любові з високими фінансами.
** ''[[Wall Street Kid]]'' (1989) — [[сиквел]] до ''The Money Game.'' (''The Money Game II: Kabutochou no Kiseki'')
* ''[[Jones in the Fast Lane]]'' (1990) — від [[Sierra Entertainment]].
* ''[[My Life My Love: Boku no Yume: Watashi no Negai]]'' (1991) — відеогра для систем [[Nintendo Entertainment System|Famicom]].
* Серії ігор ''Princess Maker'' (1991—2007) — від [[Gainax]]
** ''[[Princess Maker]]'' (1991) — симулятор виховання, де гравець повинен виховувати [[Прийомна дитина|прийомну дочку]], поки вона не досягне [[повноліття]]. Кінцевий результат варіюється від правлячої [[Король|королеви]] до звичайної [[Домогосподарка|домогосподарки]] та навіть [[Повія|повії]], якщо гравець за нею погано доглядає.
** ''[[Princess Maker 2]]'' (1993).
** ''Princess Maker: Legend of Another World'' (1995).
** ''Princess Maker 3: Fairy Tales Come True'' (1997).
** ''Princess Maker 4'' (2006)— від ''GeneX.''
** ''[[Творець принцес 5|Princess Maker 5]]'' (2007).
* Серія ігор ''[[Меморіал Токімекі (серіал)|Tokimeki Memorial]]'' (1994—2014) — 6 основних ігор і велика кількість [[спіноф]]ів.
* ''[[True Love]]'' (1995) — японський [[Еротика|еротичний]] симулятор знайомств і загальний [[симулятор життя]], де гравець повинен керувати повсякденною діяльністю гравця, такою як навчання, фізичні вправи та робота.
* Серія ігор ''[[Persona|Persona]]'' (1996—2024) — 6 основних ігор і декілька [[спіноф]]ів, хоча перші 3 ігри не дуже підкреслюють цей аспект.
* Серія ігор ''[[Harvest Moon|Story of Seasons]]'' (1996—2016) — від [[Чудові розваги|Marvelous Entertainment]], фермерський симулятор, [[рольові ігри]], і [[симулятор побачень]] разом.
* Серія ігор ''[[Шеньмуе (серіал)|Shenmue]]'' (1999—2019).<ref>{{Cite web|url=http://spong.com/article/850/New-Shenmue-2-information|title=New Shenmue 2 information|website=SPOnG}}</ref>
* ''Серія ігор [[The Sims (серія)|The Sims]]'' (2000—2014)
** ''[[The Sims]]'' (2000) — від [[Вілл Райт|Вілла Райта]], опубліковано [[Electronic Arts|EA]] для [[IBM PC-сумісний комп'ютер|PC]].
** ''[[The Sims 2]]'' (2004).
** ''[[The Sims 3]]'' (2009).
** ''[[The Sims 4]]'' (2014).
* Серія ігор ''[[Animal Crossing (серія)|Animal Crossing]]'' (2001—2020) — соціальний симулятор від [[Nintendo]]. Компанія також назвала її «комунікаційною грою», як [[Cubivore]], [[Doshin the Giant]] і [[GiFTPiA]].<ref>{{Cite web |url=https://www.gamedeveloper.com/design/designed-as-a-communication-game-i-animal-crossing-i-defied-genre |title=Designed as a 'communication' game, Animal Crossing defied genre |website=www.gamedeveloper.com |language=en |access-date=2025-04-27}}</ref>
* ''[[Real Lives]]'' (2001) — [[Навчальна гра|навчальний]] [[симулятор життя]] від ''Educational Simulations'', де гравець випадково «народжується» у світі та часто має мати справу з труднощами третього світу, такими як [[Хвороба|хвороби]], недоїдання та [[громадянська війна]].
* Серія ігор ''Singles'' (2003—2005)
** ''[[Singles: Flirt Up Your Life]]'' (2003).
** ''[[Singles 2: Triple Trouble]]'' (2005).
* ''[[Democracy (відеогра)|Democracy]]'' (2005) — урядовий симулятор, який вперше був розроблений ''Positech Games'', з [[Сиквел|продовженням]], випущеним у грудні 2007 року, і третьою грою в 2013 році.
* ''[[Eccky]]'' (2005) — від ''Media Republic''.
* ''[[Façade (відеогра)|Façade]]'' (2005) — інтерактивна історія на основі [[Штучний інтелект|штучного інтелекту]], створена ''Майклом Матеасом'' та ''Ендрю Стерном''.
* Серія ігор ''Nights'' (2005—2008)
** ''[[Нью-Йоркські ночі: успіх у місті|New York Nights: Success in the City]]'' (2005) — соціальний симулятор, створений і розроблений [[Gameloft]], випущений для [[Мобільний телефон|мобільних телефонів]].
** ''[[Miami Nights: Singles in the City]]'' (2006).
** ''[[Tokyo City Nights]]'' (2008).
* Серія ігор ''[[The Idolmaster]]'' (2005—2024) — симулятор виховання [[Японський ідол|ідола]] від [[Namco]].
* ''[[Kudos (відеогра)|Kudos]]'' (2006) — від ''Positech Games''. Також є [[сиквел]] 2008 року, ''Kudos 2''.
* Серія ігор ''[[Virtual Villagers]]'' (2006—2010) — від ''[[Last Day of Work]]''.
* Серія ігор ''Tomodachi'' (2009—2013) — від [[Nintendo]]
** ''[[Tomodachi Collection]]'' (2009).
** ''[[Tomodachi Life]]'' (2013).
* ''[[Castaway Paradise]]'' (2014).
* ''[[Stardew Valley]]'' (2016).
* ''[[Disney Dreamlight Valley]]'' (2023) — [[пригодницька гра]] і соціальний симулятор, розроблена [[Gameloft]].

== Див. також ==

* [[Симулятор побачень]]

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
{{Жанри відеоігор}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Жанри відеоігор]]
[[Категорія:Соціальні ігри-симулятори]]


text:
# Мельник Марко Никифорович
Марко (Марк) Никифорович Мельник (9 лютого 1914, Лозовата — 2 листопада 1997, Київ) — український лікар-епідеміолог, державний службовець. Доктор медичних наук (1972), професор (1974). Заслужений діяч науки УРСР (1983). Здійснив вагомий внесок у протиепідеміологічне та санітарне забезпечення України, організацію охорони здоров'я, розширив лікувально-профілактичну мережу, досліджував інфекційні захворювання, зокрема, токсоплазмоз.
Учасник німецько-радянської та радянсько-фінської воєн, підполковник медичної служби. Пройшов війну на посаді помічника начальника епідеміологічного відділу санітарного управління 2-го Українського фронту, нагороджений декількома орденами та медалями.
Після завершення війни, понад 15 років — старший епідеміолог Одеського районного відділу охорони здоров'я (1946—1962). Протягом 10 років — заступник міністра охорони здоров'я УРСР, головний державний санітарний лікар країни (1963—1973). Майже 25 років — науковий співробітник Київського науково-дослідного інституту епідеміології, мікробіології та паразитології (1973—1997), з яких 8 років — директор інституту. Автор понад 100 наукових робіт.

## Життєпис
Народився 9 лютого 1914-го року у селі Лозовата на Вінниччині. У 1939-му році закінчив Одеський медичний інститут.
З початком німецько-радянської війни служив лікарем полку та батальону, виконував протиепідеміологічні завдання. Брав участь у медичному забезпеченні під час звільнення України, Угорщини, Румунії, Австрії та Чехословаччини. Входив до складу медично-санітарної комісії у деокупованому Будапешті.
Пройшов війну на посаді помічника начальника епідеміологічного відділу санітарного управління 2-го Українського фронту, демобілізований у званні підполковника медичної служби. Нагороджений декількома орденами та медалями, зокрема, орденом Червоної Зірки.
З 1946-го по 1962-й роки — старший епідеміолог Одеського районного відділу охорони здоров'я. Протягом року (1962—1963) завідував кафедрою організації охорони здоров'я своєї alma mater — Одеського медичного інституту.
З 1963-го року — заступник міністра охорони здоров'я УРСР Платона Шупика (з 1969-го року — Василя Братуся). Одночасно — головний державний санітарний лікар УРСР. На цій посаді у 1970-му році брав участь у ліквідації епідемії холери в Одесі. Проводив практичні заняття зі студентами кафедри комунальної гігієни Київського медичного інституту.
У 1965-му році здобув науковий ступінь кандидата медичних наук, захистивши дисертацію на тему «Материалы по изучению токсоплазмоза в Одесской области». З 1972-го року — доктор медичних наук (дисертація на тему «Токсоплазмоз в УССР»). Через два роки затверджений у вченому званні професора.
З 1973-го року — директор Київського науково-дослідного інституту епідеміології, мікробіології та паразитології. Під керівництвом Марка Мельника в інституті, зокрема, організовані нові лабораторії, побудований новий віварій.
У 1981-му році залишив директорську посаду, очолив лабораторію імунохімії, пізніше — експериментально-виробничу лабораторію. З 1987-го року до кінця життя — консультант інституту.
Автор понад 100 наукових робіт. Здійснив вагомий внесок у протиепідеміологічне та санітарне забезпечення України, організацію охорони здоров'я, розширив лікувально-профілактичну мережу, досліджував інфекційні захворювання, зокрема, токсоплазмоз.
Помер на 84-му році життя 2 листопада 1997-го року. Похований разом з родиною на Байковому кладовищі (ділянка № 49а).

## Науковий доробок (частковий)
- «Лечебно-профилактическое обслуживание сельского населения Одесской области»: [Сборник статей] / [Ред. коллегия: М. Н. Мельник (ред.) и др.]. — Одесса: Кн. изд-во, 1963. — 177 с.; 21 см.
- «Методическое письмо по выявлению, диагностике, лечению и профилактике токсоплазмоза»: [Утв. Учен. советом МЗ УССР] / М-во здравоохранения УССР. Укр. науч.-исслед. ин-т охраны материнства и детства им. Героя Советского Союза проф. П. М. Буйко. — Киев: [б. и.], 1963. — 20 с.; 20 см.
- «О состоянии и задачах по улучшению санитарного надзора в Украинской ССР»: (доклад на VII Съезде гигиенистов Украины) / М. Н. Мельник ; М-во здравоохранения УССР. Науч. о-во гигиенистов УССР. — Киев: [б. и.], 1964. — 26 с.; 20 см.
- «Токсоплазмоз»: Труды науч. конференций, состоявшихся в г. Киеве 21-23 дек. 1962 г. и в г. Одессе 25-27 апр. 1963 г. / М-во здравоохранения УССР. Укр. науч.-исслед. ин-т охраны материнства и детства им. Героя Советского Союза проф. П. М. Буйко. Науч. о-ва акушеров-гинекологов, эпидемиологов, микробиологов и инфекционистов УССР ; Под ред. М. Н. Мельника и А. Г. Пап. — Киев: Здоровье, 1964. — 318 с. : ил.; 22 см.
- «Вопросы гигиены труда и профилактики профессиональных заболеваний в угольной промышленности»: (Пособие для врачей, обучающих рабочих и ИТР угольной промышленности) / М-во здравоохранения УССР. Донецкий науч.-исслед. ин-т гигиены труда и проф. заболеваний ; Под общ. ред. доц. М. Н. Мельника. — Киев: Здоров'я, 1965. — 90 с.; 20 см.
- «Материалы Всесоюзного совещания по вопросам гигиены питания. Львов, 8-10 октября 1964 г.» / Под ред. доц. М. Н. Мельника, проф. А. И. Столмаковой ; М-во здравоохранения СССР. М-во здравоохранения УССР. Львовский науч.-исслед. ин-т эпидемиологии и микробиологии. Укр. респ. науч. о-во гигиенистов. — Киев: Здоров'я, 1966. — 128 с.; 21 см.
- «Токсоплазмоз»: (Эпидемиология, клиника, терапия и профилактика) / Л. К. Коровицкий, М. Н. Мельник, А. Е. Григорашенко, А. Г. Станков. — 2-е изд., перераб. и доп. — Киев: Здоров'я, 1966. — 288 с. : ил.; 20 см.
- «Токсоплазмоз»: [Материалы к конференции. 1-2 апр. 1965 г.] / М-во здравоохранения УССР. Киевский науч.-исслед. ин-т педиатрии, акушерства и гинекологии им. Героя Советского Союза проф. П. М. Буйко ; [Ред. коллегия: М. Н. Мельник (отв. ред.) и др.]. — Киев: Здоров'я, 1966. — 277 с. : ил.; 22 см.
- «Здравоохранение, физкультура и спорт»: [Фотоочерк]. — Мельник М. Н., Савицкий П. Ф., Киев: Здоров'я, 1967. — 40 с. : ил.; 20х23 см.
- «Токсоплазмоз в патологии человека» / М. Н. Мельник, А. Е. Григорашенко. — Киев: Здоров'я, 1967. — 60 с. : ил.; 16 см.
- «Токсоплазмоз»: [Сборник статей] / [Ред. коллегия: М. Н. Мельник (отв. ред.) [и др.]. — Киев: Здоров'я, 1971. — 192 с.; 20 см.
- «Эпидемиология и профилактика токсоплазмоза в УССР» — Киев: Здоров'я, 1974. — 144 с. : ил.; 17 см.
- «Токсоплазмоз» / [М. Н. Мельник, Л. К. Коровицкий, А. Е. Григорашенко, И. Д. Нетребко]. — 3-е изд., перераб. и доп. — Киев: Здоров'я, 1978. — 183 с. : ил.; 21 см.
- «Методические рекомендации по организации борьбы с токсоплазмозом в сельской местности» / М-во здравоохранения УССР ; [Сост. проф. М. Н. Мельник и И. Д. Нетребко]. — Киев: б. и., 1979. — 20 с.; 20 см.
- «Эпидемический паротит» / [М. Н. Мельник, д. м. н., проф., В. А. Шатило, С. А. Лихторович и др.]. — Киев: Здоров'я, 1979. — 155 с., 1 л. табл. : ил.; 20 см.
- «Тезисы докладов X украинского республиканского съезда микробиологов, эпидемиологов и паразитологов, 16-18 сент. 1980 г. (Харьков)» / Под общ. ред. А. В. Павлова, М. Н. Мельника. — Киев: Укр. науч. о-во микробиологов, эпидемиологов и паразитологов, 1980. — 324 с.; 21 см.
- «Профилактика острых кишечных инфекций в детских дошкольных учреждениях» / М. Н. Мельник, Д. К. Тищенко. — Киев: Здоров'я, 1982. — 62 с. : ил.; 20 см.
- «Методические рекомендации по применению кишечной палочки М-17 для определения факторов передачи кишечных инфекций и оценки санитарно-гигиенического режима в детских, лечебно-профилактических учреждениях и пищевых объектах» / М-во здравоохранения УССР; [Сост. М. Н. Мельником и др.]. — Киев: Б. и., 1984. — 21 с.; 20 см.
- «Острые кишечные инфекции, вызванные условно патогенными микроорганизмами» / [Е. П. Бернасовская, В. Н. Бычковский, С. И. Бидненко и др.]; Под ред. М. Н. Мельника. — Киев: Здоров'я, 1984. — 152 с. : ил.; 20 см.
- «Профилактика острых кишечных инфекций в детских дошкольных учреждениях» / М. Н. Мельник, Д. К. Тищенко, В. А. Шатило. — 2-е изд., перераб. и доп. — Киев: Здоров'я, 1985. — 62 с. : ил.; 20 см.
- «Кишечные инфекции»: Респ. междувед. сб. / М-во здравоохранения СССР ; [Редкол.: М. Н. Мельник (отв. ред.) и др.]. — Киев: Здоров'я. — 20 см. (22 выпуска, 1980—1991)

title: Мельник Марко Никифорович

wikitext:
{{Однофамільці|Мельник}}
{{Науковець
|ім'я             = Марко Мельник
|оригінал імені   =
|зображення       = Марко Никифорович Мельник.jpg
|розмір           = 170
|підпис           =
|дата народження  = 9.02.1914
|місце народження = [[Лозовата (Гайсинський район)|Лозовата]], [[Російська імперія]]
|дата смерті      = 2.11.1997
|місце смерті     = [[Київ]], [[Україна]]
|причина смерті   =
|поховання        = [[Байкове кладовище]]
|резиденція       =
|громадянство     =
|національність   =
|галузь           = [[епідеміологія]]
|alma mater       = [[Одеський національний медичний університет|Одеський медичний інститут]] (1939)
|заклад           = [[Департамент охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації|Одеський районний відділ охорони здоров'я]] (1946—1962)
[[Одеський національний медичний університет|Одеський медичний інститут]] (1962—1963)
[[Міністерство охорони здоров'я Української РСР]] (1963—1973)
[[Інститут епідеміології та інфекційних хвороб імені Л. В. Громашевського НАМН України|Київський науково-дослідний інститут епідеміології, мікробіології та паразитології]] (1973—1997)
|посада           = старший епідеміолог, завідувач кафедри організації охорони здоров’я, заступник міністра охорони здоров’я УРСР, головний державний санітарний лікар УРСР, директор, керівник лабораторії імунохімії, керівник експериментально-виробничої лабораторії, консультант
|відомий завдяки  = розширенню лікувально-профілактичної мережі, внеску у протиепідеміологічне та санітарне забезпечення країни, дослідженням [[Інфекційні захворювання|інфекційних захворювань]], зокрема, [[токсоплазмоз]]у, організацією [[Охорона здоров'я|охорони здоров'я]]
|звання           = [[професор]] (1974)
|ступінь          = [[доктор медичних наук]] (1972)
|керівник         =
|учні             =
|аспіранти-докторанти =
|членство         =
|батько           =
|мати             =
|дружина          =
|чоловік          =
|діти             =
|брати, сестри    =
|нагороди         = {{ряд|{{Орден Червоної Зірки}}|{{Медаль «За оборону Радянського Заполяр'я»}}|{{Медаль «За перемогу над Німеччиною»}}|{{Заслужений діяч науки УРСР}}}}
|автограф         =
|сайт             =
|примітки         =
}}
'''Марко (Марк) Никифорович Мельник''' ([[9 лютого]] [[1914]], [[Лозовата (Гайсинський район)|Лозовата]] — [[2 листопада]] [[1997]], [[Київ]]) — український лікар-[[Епідеміологія|епідеміолог]], [[державний службовець]]. [[Доктор медичних наук]] (1972), [[професор]] (1974). [[Заслужений діяч науки УРСР]] (1983). Здійснив вагомий внесок у протиепідеміологічне та санітарне забезпечення України, організацію [[Охорона здоров'я|охорони здоров'я]], розширив лікувально-профілактичну мережу, досліджував [[інфекційні захворювання]], зокрема, [[токсоплазмоз]].

Учасник [[Німецько-радянська війна|німецько-радянської]] та [[Радянсько-фінська війна (1941—1944)|радянсько-фінської воєн]], [[підполковник]] медичної служби. Пройшов війну на посаді помічника начальника епідеміологічного відділу санітарного управління [[2-й Український фронт|2-го Українського фронту]], нагороджений декількома орденами та медалями<ref name="Війна">[https://emergency.zaslavsky.com.ua/index.php/journal/article/download/1535/1620/1005 Українські вчені — головні інфекціоністи й епідеміологи центрального апарату медичної служби, фронтів (флотів), армій і військових округів у роки Другої світової війни]</ref>.

Після завершення війни, понад 15 років — старший епідеміолог [[Департамент охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації|Одеського районного відділу охорони здоров'я]] (1946—1962). Протягом 10 років — заступник [[Міністерство охорони здоров'я Української РСР|міністра охорони здоров'я УРСР]], головний державний санітарний лікар країни (1963—1973). Майже 25 років — науковий співробітник [[Інститут епідеміології та інфекційних хвороб імені Л. В. Громашевського НАМН України|Київського науково-дослідного інституту епідеміології, мікробіології та паразитології]] (1973—1997), з яких 8 років — директор інституту<ref name="ЕСУ">[https://esu.com.ua/article-66312 Мельник Марко Никифорович — ЕСУ]</ref>. Автор понад 100 наукових робіт.

== Життєпис ==
Народився 9 лютого 1914-го року у селі [[Лозовата (Гайсинський район)|Лозовата]] на [[Вінницька область|Вінниччині]]. У 1939-му році закінчив [[Одеський національний медичний університет|Одеський медичний інститут]].

З початком [[Німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]] служив лікарем полку та батальону, виконував протиепідеміологічні завдання. Брав участь у медичному забезпеченні під час звільнення України, [[Угорщина|Угорщини]], [[Румунія|Румунії]], [[Австрія|Австрії]] та [[Чехословаччина|Чехословаччини]]. Входив до складу медично-санітарної комісії у [[Будапештська операція|деокупованому Будапешті]]<ref name="Війна"/>.

Пройшов війну на посаді помічника начальника епідеміологічного відділу санітарного управління [[2-й Український фронт|2-го Українського фронту]], демобілізований у званні [[підполковник]]а медичної служби. Нагороджений декількома орденами та медалями, зокрема, [[Орден Червоної Зірки|орденом Червоної Зірки]].

З 1946-го по 1962-й роки — старший епідеміолог [[Департамент охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації|Одеського районного відділу охорони здоров'я]]. Протягом року (1962—1963) завідував кафедрою організації охорони здоров'я своєї [[alma mater]] — [[Одеський національний медичний університет|Одеського медичного інституту]]<ref name="Бібліотека">[https://library.gov.ua/event/narodyvsya-marko-nykyforovych-melnyk/ Народився Марко Никифорович Мельник]</ref>.

З 1963-го року — заступник [[Міністерство охорони здоров'я Української РСР|міністра охорони здоров'я УРСР]] [[Шупик Платон Лукич|Платона Шупика]] (з 1969-го року — [[Братусь Василь Дмитрович|Василя Братуся]]). Одночасно — головний державний санітарний лікар УРСР. На цій посаді у 1970-му році брав участь у ліквідації [[Епідемія холери в Одесі|епідемії холери в Одесі]]<ref>[https://prichernomorie.com.ua/engine/index.php?region_id=1&all_param=monitorings/2020-08-20/207196.php Сорок дней с холерой]</ref>. Проводив практичні заняття зі студентами кафедри комунальної гігієни [[Київський медичний інститут|Київського медичного інституту]]<ref>[https://nmuofficial.com/news/do-180-richchya-nmu-imeni-o-o-bogomoltsya-denys-mykolajovych-kalyuzhnyj-zaviduvach-kafedry-komunalnoyi-gigiyeny-1956-1960-kmi/ Денис Миколайович Калюжний — завідувач кафедри комунальної гігієни (1956—1960) КМІ]</ref>.

[[Файл:Могила Марка Мельника.jpg|thumb|right|130px|Могила Марка Мельника, Байкове кладовище]]

У 1965-му році здобув науковий ступінь [[Кандидат медичних наук|кандидата медичних наук]], захистивши дисертацію на тему «Материалы по изучению [[токсоплазмоз]]а в [[Одеська область|Одесской области]]». З 1972-го року — [[доктор медичних наук]] (дисертація на тему «Токсоплазмоз в УССР»). Через два роки затверджений у [[Вчене звання|вченому званні]] [[професор]]а.

З 1973-го року — директор [[Інститут епідеміології та інфекційних хвороб імені Л. В. Громашевського НАМН України|Київського науково-дослідного інституту епідеміології, мікробіології та паразитології]]. Під керівництвом Марка Мельника в інституті, зокрема, організовані нові лабораторії, побудований новий [[віварій]].

У 1981-му році залишив директорську посаду, очолив лабораторію імунохімії, пізніше — експериментально-виробничу лабораторію. З 1987-го року до кінця життя — консультант інституту<ref name="ЕСУ"/>.

Автор понад 100 наукових робіт. Здійснив вагомий внесок у протиепідеміологічне та санітарне забезпечення України, організацію [[Охорона здоров'я|охорони здоров'я]], розширив лікувально-профілактичну мережу, досліджував [[інфекційні захворювання]], зокрема, [[токсоплазмоз]]<ref name="Бібліотека"/>.

Помер на 84-му році життя 2 листопада 1997-го року. Похований разом з родиною на [[Байкове кладовище|Байковому кладовищі]] (ділянка № 49а).

== Науковий доробок (частковий) ==
{{div col}}
* «Лечебно-профилактическое обслуживание сельского населения Одесской области»: [Сборник статей] / [Ред. коллегия: М. Н. Мельник (ред.) и др.]. — Одесса: Кн. изд-во, 1963. — 177 с.; 21 см.
* «Методическое письмо по выявлению, диагностике, лечению и профилактике токсоплазмоза»: [Утв. Учен. советом МЗ УССР] / М-во здравоохранения УССР. Укр. науч.-исслед. ин-т охраны материнства и детства им. Героя Советского Союза проф. П. М. Буйко. — Киев: [б. и.], 1963. — 20 с.; 20 см.
* «О состоянии и задачах по улучшению санитарного надзора в Украинской ССР»: (доклад на VII Съезде гигиенистов Украины) / М. Н. Мельник ; М-во здравоохранения УССР. Науч. о-во гигиенистов УССР. — Киев: [б. и.], 1964. — 26 с.; 20 см.
* «Токсоплазмоз»: Труды науч. конференций, состоявшихся в г. Киеве 21-23 дек. 1962 г. и в г. Одессе 25-27 апр. 1963 г. / М-во здравоохранения УССР. Укр. науч.-исслед. ин-т охраны материнства и детства им. Героя Советского Союза проф. П. М. Буйко. Науч. о-ва акушеров-гинекологов, эпидемиологов, микробиологов и инфекционистов УССР ; Под ред. М. Н. Мельника и А. Г. Пап. — Киев: Здоровье, 1964. — 318 с. : ил.; 22 см.
* «Вопросы гигиены труда и профилактики профессиональных заболеваний в угольной промышленности»: (Пособие для врачей, обучающих рабочих и ИТР угольной промышленности) / М-во здравоохранения УССР. Донецкий науч.-исслед. ин-т гигиены труда и проф. заболеваний ; Под общ. ред. доц. М. Н. Мельника. — Киев: Здоров'я, 1965. — 90 с.; 20 см.
* «Материалы Всесоюзного совещания по вопросам гигиены питания. Львов, 8-10 октября 1964 г.» / Под ред. доц. М. Н. Мельника, проф. А. И. Столмаковой ; М-во здравоохранения СССР. М-во здравоохранения УССР. Львовский науч.-исслед. ин-т эпидемиологии и микробиологии. Укр. респ. науч. о-во гигиенистов. — Киев: Здоров'я, 1966. — 128 с.; 21 см.
* «Токсоплазмоз»: (Эпидемиология, клиника, терапия и профилактика) / Л. К. Коровицкий, М. Н. Мельник, А. Е. Григорашенко, А. Г. Станков. — 2-е изд., перераб. и доп. — Киев: Здоров'я, 1966. — 288 с. : ил.; 20 см.
* «Токсоплазмоз»: [Материалы к конференции. 1-2 апр. 1965 г.] / М-во здравоохранения УССР. Киевский науч.-исслед. ин-т педиатрии, акушерства и гинекологии им. Героя Советского Союза проф. П. М. Буйко ; [Ред. коллегия: М. Н. Мельник (отв. ред.) и др.]. — Киев: Здоров'я, 1966. — 277 с. : ил.; 22 см.
* «Здравоохранение, физкультура и спорт»: [Фотоочерк]. — Мельник М. Н., Савицкий П. Ф., Киев: Здоров'я, 1967. — 40 с. : ил.; 20х23 см.
* «Токсоплазмоз в патологии человека» / М. Н. Мельник, А. Е. Григорашенко. — Киев: Здоров'я, 1967. — 60 с. : ил.; 16 см.
* «Токсоплазмоз»: [Сборник статей] / [Ред. коллегия: М. Н. Мельник (отв. ред.) [и др.]. — Киев: Здоров'я, 1971. — 192 с.; 20 см.
* «Эпидемиология и профилактика токсоплазмоза в УССР» — Киев: Здоров'я, 1974. — 144 с. : ил.; 17 см.
* «Токсоплазмоз» / [М. Н. Мельник, Л. К. Коровицкий, А. Е. Григорашенко, И. Д. Нетребко]. — 3-е изд., перераб. и доп. — Киев: Здоров'я, 1978. — 183 с. : ил.; 21 см.
* «Методические рекомендации по организации борьбы с токсоплазмозом в сельской местности» / М-во здравоохранения УССР ; [Сост. проф. М. Н. Мельник и И. Д. Нетребко]. — Киев: б. и., 1979. — 20 с.; 20 см.
* «Эпидемический паротит» / [М. Н. Мельник, д. м. н., проф., В. А. Шатило, С. А. Лихторович и др.]. — Киев: Здоров'я, 1979. — 155 с., 1 л. табл. : ил.; 20 см.
* «Тезисы докладов X украинского республиканского съезда микробиологов, эпидемиологов и паразитологов, 16-18 сент. 1980 г. (Харьков)» / Под общ. ред. А. В. Павлова, М. Н. Мельника. — Киев: Укр. науч. о-во микробиологов, эпидемиологов и паразитологов, 1980. — 324 с.; 21 см.
* «Профилактика острых кишечных инфекций в детских дошкольных учреждениях» / М. Н. Мельник, Д. К. Тищенко. — Киев: Здоров'я, 1982. — 62 с. : ил.; 20 см.
* «Методические рекомендации по применению кишечной палочки М-17 для определения факторов передачи кишечных инфекций и оценки санитарно-гигиенического режима в детских, лечебно-профилактических учреждениях и пищевых объектах» / М-во здравоохранения УССР; [Сост. М. Н. Мельником и др.]. — Киев: Б. и., 1984. — 21 с.; 20 см.
* «Острые кишечные инфекции, вызванные условно патогенными микроорганизмами» / [Е. П. Бернасовская, В. Н. Бычковский, С. И. Бидненко и др.]; Под ред. М. Н. Мельника. — Киев: Здоров'я, 1984. — 152 с. : ил.; 20 см.
* «Профилактика острых кишечных инфекций в детских дошкольных учреждениях» / М. Н. Мельник, Д. К. Тищенко, В. А. Шатило. — 2-е изд., перераб. и доп. — Киев: Здоров'я, 1985. — 62 с. : ил.; 20 см.
* «Кишечные инфекции»: Респ. междувед. сб. / М-во здравоохранения СССР ; [Редкол.: М. Н. Мельник (отв. ред.) и др.]. — Киев: Здоров'я. — 20 см. (22 выпуска, 1980—1991)
{{div col end}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://duieih.kiev.ua/istoriya.html Історія ІЕІХ]

{{Головні державні санітарні лікарі України}}

[[Категорія:Уродженці Вінницької області]]
[[Категорія:Уродженці Гайсинського району]]
[[Категорія:Уродженці Теплицького району]]
[[Категорія:Померли в Києві]]
[[Категорія:Поховані на Байковому кладовищі]]
[[Категорія:Доктори медичних наук]]
[[Категорія:Доктори медичних наук України]]
[[Категорія:Професори]]
[[Категорія:Українські професори]]
[[Категорія:Науковці України XX століття]]
[[Категорія:Педагоги України XX століття]]
[[Категорія:Педагоги XX століття]]
[[Категорія:Українські педагоги]]
[[Категорія:Українські викладачі]]
[[Категорія:Українці в Другій світовій війні]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни з СРСР]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни]]
[[Категорія:Учасники радянсько-фінської війни (1941—1944)]]
[[Категорія:Підполковники (СРСР)]]
[[Категорія:Військові лікарі]]
[[Категорія:Українські військові лікарі]]
[[Категорія:Радянські військові лікарі]]
[[Категорія:Радянські військові лікарі Другої світової війни]]
[[Категорія:Військові лікарі XX століття]]
[[Категорія:Українські медики]]
[[Категорія:Епідеміологи]]
[[Категорія:Українські епідеміологи]]
[[Категорія:Заступники міністрів СРСР]]
[[Категорія:Українські санітарні лікарі]]
[[Категорія:Випускники Одеського медичного університету]]
[[Категорія:Науковці Одеського медичного університету]]
[[Категорія:Науковці Інституту епідеміології та інфекційних хвороб]]

title: Марко Мельник

Народився: 9 лютого 1914 · Лозовата, Російська імперія

Помер: 2 листопада 1997 (83 роки) · Київ, Україна

Поховання: Байкове кладовище

Alma mater: Одеський медичний інститут (1939)

Галузь: епідеміологія

Заклад: Одеський районний відділ охорони здоров'я (1946—1962) · Одеський медичний інститут (1962—1963) · Міністерство охорони здоров'я Української РСР (1963—1973) · Київський науково-дослідний інститут епідеміології, мікробіології та паразитології (1973—1997)

Вчене звання: професор (1974)

Науковий ступінь: доктор медичних наук (1972)

Відомий завдяки: розширенню лікувально-профілактичної мережі, внеску у протиепідеміологічне та санітарне забезпечення країни, дослідженням інфекційних захворювань, зокрема, токсоплазмозу, організацією охорони здоров'я

Нагороди: | Орден Червоної Зірки | Медаль «За оборону Радянського Заполяр'я» | Медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.» | Заслужений діяч науки УРСР |

title: Відомий завдяки:

Орден Червоної Зірки: Медаль «За оборону Радянського Заполяр'я» · Медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.» · Заслужений діяч науки УРСР


text:
# Кайло Рен
Кайло Рен (народжений під ім'ям Бен Соло) — вигаданий персонаж кіноепопеї «Зоряні війни». Вперше з'явився в фільмі 2015 року Зоряні війни: Пробудження Сили та зіграний актором Адамом Драйвером. Є Верховним лідером організації, відомої як Верховний Порядок.

## Родовід
- Джафан І, Король Набу
  -  Королівська Династія Набу
    -  Династія Наберріє
      -  Вінама Наберріє, Аристократка
        -  Руві Наберріє, Аристократ
          -  Падме Амідала Наберріє, Королева Набу
            -  Люк Скайвокер, Принц Набу
            -  Лея Орґана-Соло, Принцеса Набу
              -  Бен Соло, Принц Набу

          -  Сола Наберріє, Принцеса Набу

    -  Інші Королівські Династії Набу

## Біографія
Бен — син Хана Соло та Леї Органи. Батьки відчували присутність темного боку Сили у сині й тому відправили його на навчання до рідного дядька Люка Скайвокера. Але в результаті розбіжностей у розумінні поняття Сили Бен утікає від свого наставника та стає послідовником темної сторони Сили, де бере собі ім'я Кайло Рен. Він зібрав свій власний світловий меч з незвичайним дизайном, який сильно відрізнявся від звичайних світлових мечів. Його форма дуже наближено нагадувала форму старовинних мечів джедаїв (один із таких Езра знайшов у 2 сезоні мультсеріалу «Повстанці») Приблизно в цей же час він став союзником Верховного Порядку — організації що повстала з решток Галактичної Імперії, і розпочав служити лідеру цієї організації, Сноуку, впливовій та загадковій фігурі темної сторони Сили. Весь час він шукав дані про місцеперебування свого колишнього вчителя, Люка Скайвокера, зниклого багато років тому. Результатом пошуків стало зіткнення сил Опору й Верховного Порядку на базі «Старкіллер». Під час битви Ганові Соло майже вдалося схилити Кайло Рена на світлий бік, але в останній момент Кайло передумав та вбив свого батька. Бачачи все це, Чубакка стріляє й серйозно ранить Рена. Але Кайло вирішує переслідувати Рей та Фінна, але через рану програє у битві. Після знищення бази «Старкіллер», ймовірно, вирушив до лідера Верховного лідера Сноука, щоби продовжити своє навчання.

## Пошуки Скайвокера
Рен: «Я покажу тобі Темний бік»
Текке: «Вибір твій, але знай, що тяга до Світла у тебе в крові»
Рен: «Ти маєш абсолютну рацію»
— Кайло Рен перед тим, як убити Лор Сан Текке
Одного разу Рен дізнався, що Опір має намір забрати карту з координатами Люка Скайвокера з села на пустельній планеті Джакку.
Висадившись на планеті разом зі своїми добірними клонами, Рен спалив село і власноруч стратив її старійшину, Лор Сан Текке. Незабаром після цього до Рена привели пілота Опору По Демерона, якому було наказано добути карту для генерала Леї Орґани. Не підозрюючи про те, що Демерон сховав карту у своєму дроїді-астромеханіку BB-8, Рен забрав бранця на свій зоряний руйнівник «фіналізатор», де почав випитувати у нього інформацію. Зрештою Рен дізнався про існування BB-8 і пообіцяв велику суму грошей тому, хто передасть його Верховному Порядкові. Також він відправив на пошуки дроїда загін своїх бійців, але швидко втратив з ними контакт.
Зрозумівши, що потребує допомоги, Рен повернувся на супер зброю Верховного Порядку, базу «Старкіллер», і поділився своїми страхами з учителем Сноуком. Верховний лідер розповів учневі про те, що відчув пробудження Сили, і наказав йому вбити свого батька, Хана Соло, щоб остаточно завершити шлях на Темну сторону Сили. Покрививши душею, Рен заявив Сноук, що анітрохи не прив'язаний до Соло і з легкістю поборе в собі Світло.
Пізніше до Рена дійшли відомості про те, що BB8 був помічений в палаці піратки Маз Канати на планеті Такодана. Атакувавши планету разом зі своїми штурмовиками, Рен зіткнувся віч-на-віч зі сміттяркою Рей і відчув у ній Силу. Знаючи про те, що Рей була на Джакку і бачила карту BB-8, Кайло згорнув пошуки дроїда і віддав своїм силам наказ про відступ. Доставивши Рей на базу «Старкіллер», Рен спробував прочитати її думки за допомогою Сили, але зазнав невдачі та відступив. Повернувшись за полонянкою, щоб відвести її до Сноука, Рен виявив, що їй вдалося втекти.
Хан: «Полетіли зі мною, додому. Ми сумуємо»
Рен: «Я розриваюся на частини … і хочу позбутися цього. Що робити я знаю, не знаю тільки, чи вистачить мені сил … Ти допоможеш?»
Хан: «Усім, чим зможу»
— Кайло Рен перед тим, як вбити Хана Соло

## Останні джедаї
Внутрішній конфлікт Рена продовжується в «Останніх джедаях». Сноук зв'язує Рей та Кайло силою. У них з'являється можливість спілкуватися та бачити один одного. Рей починає розуміти, що баланс сили у Кайло Рена порушено і є можливість повернути його на світлу сторону. Вона пробирається на корабель Сноука з надією усе виправити, але Рен залишається вірним своєму учителю і відводить Рей до Сноука. Та коли Верховний лідер наказує убити Рей, той на заміну вбиває самого учителя. Далі, Рей та Кайло разом обороняються від Охоронців Верховного Лідера. Рей вважає, що Рен опам'ятався і вибрав правильний шлях, але вона помиляється. Той пропонує приєднатися до нього та разом правити галактикою. Рей вдається втекти, а Кайло стає новим Верховним Лідером. Тим часом триває погоня за Рухом Опору. Новий Порядок готує атаку на стару базу, у якій переховуються Повстанці. Та раптом, на захист стає Дух сили Люка Скайвокера, яким той керує на великій відстані. Кайло про це не здогадується та вступає у битву з колишнім учителем. Той знову намагається вернути Рена на світлу сторону, але після невдачі зникає. Баланс сили всередині Кайло усе ще порушений. Руху Опору вдається покинути закинуту базу.

## За лаштунками
Роль Кайло Рена виконує Адам Драйвер.

title: Кайло Рен

wikitext:
{{Картка:Персонаж
| назва_персонажа = Кайло Рен
| імя_мовою_ориг = Kylo Ren
| фото = Кайло Рен у масці (Зоряні війни).jpg
| ширина =
| підпис =
| твір =
| поява =
| автор = [[Лоуренс Кездан]]
[[Джефрі Джейкоб Абрамс]]
Майкл Арндт
| виконавець =
| актор = [[Адам Драйвер]]
| прізвисько =
| статус = Стара династія
[[Дім Орґана]]
[[Джедай]]-падаван ''(раніше)''
Командувач [[Верховний Порядок|Верховного Порядку]] ''(раніше)''
Верховний лідер Верховного порядку
Голова Лицарів Рен
| вік = 30
| рід_занять = [[Файл:Emblem of the First Order.svg|22px]] [[Перший Порядок|Верховний Порядок]]
| дата народження = 5 ПБЯ
| місце народження = [[Ханна-Сіті]], [[Чиндрила]]
| дата смерті = 35 ПБЯ
| місце смерті = Екзоґол
| місце проживання =
| родичі = Батько: [[Хан Соло]]
Мати: [[Лея Орґана]]
Дядько (з маминої сторони): [[Люк Скайвокер]]
Дід: [[Енакін Скайвокер]]
Бабуся: [[Падме Амідала]]
| вид = [[Людина]] ([[Чандриліанець]])
| національність = [[Чандриліанець]]
| громадянство =
| стать = Чоловік
| відносини = [[Рей Палпатін]] Скайвокер (діада, любовний інтерес, пара Сили, дружина "(формально)")
| перша поява = [[Зоряні війни: Пробудження Сили]]
| остання поява = [[Зоряні війни: Скайвокер. Сходження]]
| imdb id =
| примітки =
| Ріст = 1,89 м
| Вага = 89 кг
}}

'''Кайло Рен''' (народжений під ім'ям '''Бен Соло''') — вигаданий персонаж кіноепопеї «[[Зоряні війни]]». Вперше з'явився в фільмі 2015 року ''[[Зоряні війни: Пробудження Сили]]'' та зіграний актором [[Адам Драйвер|Адамом Драйвером]]. Є Верховним лідером організації, відомої як [[Верховний Порядок]].

== Родовід ==
{{Tree list}}
*{{Tree list/final branch}}{{корона}} '''Джафан І''', Король Набу
**{{Tree list/final branch}}{{корона}} Королівська Династія Набу
***{{Tree list/final branch}}{{корона}} Династія Наберріє
****{{Tree list/final branch}}{{корона}} '''Вінама Наберріє''', Аристократка
*****{{Tree list/final branch}}{{корона}} '''Руві Наберріє''', Аристократ
******{{Tree list/final branch}}{{корона}} '''[[Падме Амідала Наберріє]]''', Королева Набу
*******{{Tree list/final branch}}{{корона}} '''[[Люк Скайвокер]]''', Принц Набу
*******{{Tree list/final branch}}{{корона}} '''[[Лея Орґана|Лея Орґана-Соло]]''', Принцеса Набу
********{{Tree list/final branch}}{{корона}} '''[[Кайло Рен|Бен Соло]]''', Принц Набу
******{{Tree list/final branch}}{{корона}} '''Сола Наберріє''', Принцеса Набу
***{{Tree list/final branch}}{{корона}} Інші Королівські Династії Набу
{{Tree list/end}}

== Біографія ==
Бен — син [[Хан Соло|Хана Соло]] та [[Лея Органа|Леї Органи]]. Батьки відчували присутність темного боку Сили у сині й тому відправили його на навчання до рідного дядька [[Люк Скайвокер|Люка Скайвокера]]. Але в результаті розбіжностей у розумінні поняття Сили Бен утікає від свого наставника та стає послідовником темної сторони Сили, де бере собі ім'я Кайло Рен. Він зібрав свій власний світловий меч з незвичайним дизайном, який сильно відрізнявся від звичайних світлових мечів. Його форма дуже наближено нагадувала форму старовинних мечів джедаїв (один із таких Езра знайшов у 2 сезоні мультсеріалу «Повстанці») Приблизно в цей же час він став союзником Верховного Порядку — організації що повстала з решток Галактичної Імперії, і розпочав служити лідеру цієї організації, [[Верховний лідер Сноук|Сноуку]], впливовій та загадковій фігурі темної сторони [[Сила (Зоряні Війни)|Сили]]. Весь час він шукав дані про місцеперебування свого колишнього вчителя, Люка Скайвокера, зниклого багато років тому. Результатом пошуків стало зіткнення сил Опору й Верховного Порядку на базі «Старкіллер». Під час битви [[Хан Соло|Ганові Соло]] майже вдалося схилити Кайло Рена на світлий бік, але в останній момент Кайло передумав та вбив свого батька. Бачачи все це, [[Чубакка]] стріляє й серйозно ранить Рена. Але Кайло вирішує переслідувати Рей та Фінна, але через рану програє у битві. Після знищення бази «Старкіллер», ймовірно, вирушив до лідера [[Верховний лідер Сноук|Верховного лідера Сноука]], щоби продовжити своє навчання.

== Пошуки Скайвокера ==
{{Початок цитати}}''Рен: «Я покажу тобі Темний бік»
Текке: «Вибір твій, але знай, що тяга до Світла у тебе в крові»
Рен: «Ти маєш абсолютну рацію»
— Кайло Рен перед тим, як убити Лор Сан Текке''{{Кінець цитати}}Одного разу Рен дізнався, що Опір має намір забрати карту з координатами Люка Скайвокера з села на пустельній планеті Джакку.

[[Файл:Кайло Рен без маски (Зоряні війни).png|міні|180пкс|праворуч|[[Адам Драйвер]] у ролі Кайло Рена (Бена Соло)]]

Висадившись на планеті разом зі своїми добірними клонами, Рен спалив село і власноруч стратив її старійшину, Лор Сан Текке. Незабаром після цього до Рена привели пілота Опору По Демерона, якому було наказано добути карту для генерала Леї Орґани. Не підозрюючи про те, що Демерон сховав карту у своєму дроїді-астромеханіку BB-8, Рен забрав бранця на свій зоряний руйнівник «фіналізатор», де почав випитувати у нього інформацію. Зрештою Рен дізнався про існування BB-8 і пообіцяв велику суму грошей тому, хто передасть його Верховному Порядкові. Також він відправив на пошуки дроїда загін своїх бійців, але швидко втратив з ними контакт.

Зрозумівши, що потребує допомоги, Рен повернувся на супер зброю Верховного Порядку, базу «Старкіллер», і поділився своїми страхами з учителем Сноуком. Верховний лідер розповів учневі про те, що відчув пробудження Сили, і наказав йому вбити свого батька, Хана Соло, щоб остаточно завершити шлях на Темну сторону Сили. Покрививши душею, Рен заявив Сноук, що анітрохи не прив'язаний до Соло і з легкістю поборе в собі Світло.

Пізніше до Рена дійшли відомості про те, що BB8 був помічений в палаці піратки Маз Канати на планеті Такодана. Атакувавши планету разом зі своїми штурмовиками, Рен зіткнувся віч-на-віч зі сміттяркою Рей і відчув у ній Силу. Знаючи про те, що Рей була на Джакку і бачила карту BB-8, Кайло згорнув пошуки дроїда і віддав своїм силам наказ про відступ. Доставивши Рей на базу «Старкіллер», Рен спробував прочитати її думки за допомогою Сили, але зазнав невдачі та відступив. Повернувшись за полонянкою, щоб відвести її до Сноука, Рен виявив, що їй вдалося втекти.
{{Початок цитати}}''Хан: «Полетіли зі мною, додому. Ми сумуємо»
Рен: «Я розриваюся на частини … і хочу позбутися цього. Що робити я знаю, не знаю тільки, чи вистачить мені сил … Ти допоможеш?»
Хан: «Усім, чим зможу»
— Кайло Рен перед тим, як вбити Хана Соло''{{Кінець цитати}}

== Останні джедаї ==
Внутрішній конфлікт Рена продовжується в «Останніх джедаях». Сноук зв'язує Рей та Кайло силою. У них з'являється можливість спілкуватися та бачити один одного. Рей починає розуміти, що баланс сили у Кайло Рена порушено і є можливість повернути його на світлу сторону. Вона пробирається на корабель Сноука з надією усе виправити, але Рен залишається вірним своєму учителю і відводить Рей до Сноука. Та коли Верховний лідер наказує убити Рей, той на заміну вбиває самого учителя. Далі, Рей та Кайло разом обороняються від Охоронців Верховного Лідера. Рей вважає, що Рен опам'ятався і вибрав правильний шлях, але вона помиляється. Той пропонує приєднатися до нього та разом правити галактикою. Рей вдається втекти, а Кайло стає новим Верховним Лідером. Тим часом триває погоня за Рухом Опору. Новий Порядок готує атаку на стару базу, у якій переховуються Повстанці. Та раптом, на захист стає Дух сили Люка Скайвокера, яким той керує на великій відстані. Кайло про це не здогадується та вступає у битву з колишнім учителем. Той знову намагається вернути Рена на світлу сторону, але після невдачі зникає. Баланс сили всередині Кайло усе ще порушений. Руху Опору вдається покинути закинуту базу.

== За лаштунками ==
{{section-stub|дата=грудень 2015}}
Роль Кайло Рена виконує Адам Драйвер.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{cite web|url=http://www.starwars.com/databank/kylo-ren|title=Кайло Рен в базе данных StarWars.com|lang=en|accessdate=9 січня 2019|archive-date=4 грудня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20151204151246/http://www.starwars.com/databank/kylo-ren}}
* [http://www.imdb.com/character/ch0496138/ Кайло Рен] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170708045337/http://www.imdb.com/character/ch0496138/ |date=8 липня 2017 }} на сайте [[Internet Movie Database]]

{{SW-stub}}
{{Бібліоінформація}}
{{Всесвіт Зоряних війн}}
{{Портали|Кінематограф|Фантастика|Зоряні війни}}

[[Категорія:Персонажі «Саги Скайвокерів»]]
[[Категорія:Персонажі з фізичними вадами]]
[[Категорія:Боси з відеоігор]]
[[Категорія:Персонажі-ситхи]]
[[Категорія:Вигадані телепати]]
[[Категорія:Вигадані льотчики]]
[[Категорія:Вигадані ветерани війн]]
[[Категорія:Вигадані регенти]]
[[Категорія:Вигадані перебіжчики]]
[[Категорія:Вигадані масові вбивці]]
[[Категорія:Вигадані воєнні злочинці]]
[[Категорія:Вигадані космопілоти]]
[[Категорія:Вигадані телекинетики]]
[[Категорія:Вигадані персонажі з передпізнанням]]
[[Категорія:Вигадані надлюди-цілителі]]
[[Категорія:Вигадані царевбивці]]

title: Кайло Рен

Поява: Зоряні війни: Пробудження сили, Зоряні війни: Останні джедаї, Зоряні війни: Скайвокер. Сходження і Shadow of the Sithd

Перша поява: Зоряні війни: Пробудження Сили

Остання поява: Зоряні війни: Скайвокер. Сходження

Автор: Лоуренс Кездан · Джефрі Джейкоб Абрамс · Майкл Арндт

Виконавець: Адам Драйвер

title: Інформація

Вид: Людина (Чандриліанець)

Стать: Чоловік

Статус: Стара династія · Дім Орґана · Джедай-падаван (раніше) · Командувач Верховного Порядку (раніше) · Верховний лідер Верховного порядку · Голова Лицарів Рен

Дата народження: 5 ПБЯ

Смерть: 35 ПБЯ

Відносини: Рей Палпатін Скайвокер (діада, любовний інтерес, пара Сили, дружина "(формально)")

Родичі: Батько: Хан Соло · Мати: Лея Орґана · Дядько (з маминої сторони): Люк Скайвокер · Дід: Енакін Скайвокер · Бабуся: Падме Амідала

Національність: Чандриліанець


text:
# Совєтнікова Галина Олександрівна
Совєтнікова Галина Олександрівна (14 листопада 1955) — російська академічна веслувальниця.
Бронзова призерка Олімпійських Ігор 1980 року в складі розпашної четвірки зі стерновою.

title: Совєтнікова Галина Олександрівна

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Совєтнікова Галина Олександрівна
| оригінал імені = Galina Sovetnikova
| зріст  =
| вага   =
| медалі =
{{MedalSport|Жіноче [[Академічне веслування на Олімпійських іграх|академічне веслування]]}}
{{MedalCountry |{{URS}} }}
{{MedalBronze|[[літні Олімпійські ігри 1980|Москва 1980]] | [[Академічне веслування на літніх Олімпійських іграх 1980 — розпашні четвірки зі стерновою (жінки)|Розпашні четвірки зі стерновою]]}}

}}

'''Совєтнікова Галина Олександрівна''' (14 листопада 1955) — [[Росія|російська]] [[Академічне веслування|академічна веслувальниця]].
<!--ДосягненняПочаток (будь ласка, не видаляйте цей і наступний коментарі, вони потрібні ботові для оновленнь)-->Бронзова призерка Олімпійських Ігор [[Академічне веслування на літніх Олімпійських іграх 1980 — розпашні четвірки зі стерновою (жінки)|1980]] року в складі розпашної четвірки зі стерновою.
<!--ДосягненняКінець Код:OGB80.-->

== Посилання ==
* [https://www.olympedia.org/athletes/40178 Совєтнікова Галина Олександрівна на Olympedia.org]
* [https://olympics.com/en/athletes/Galina-Sovetnikova Совєтнікова Галина Олександрівна на Olympics.com]
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/So/Galina-Sovetnikova-1.html Совєтнікова Галина Олександрівна на Sports-Reference.com]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{DEFAULTSORT:Совєтнікова Галина Олександрівна}}
[[Категорія:Народились 1955]]
[[Категорія:Російські академічні веслувальниці]]
[[Категорія:Радянські академічні веслувальниці]]
[[Категорія:Академічні веслувальники на літніх Олімпійських іграх 1980]]
[[Категорія:Радянські бронзові олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Призери літніх Олімпійських ігор 1980]]
[[Категорія:Спортсмени Пскова]]
[[Категорія:Олімпійські медалісти з академічного веслування]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Росія

Народження: 14 листопада 1955 (69 років) · Псков, РРФСР, СРСР

title: Спорт

Вид спорту: академічне веслування

title: Представник СРСР

Бронза: Москва 1980 · Розпашні четвірки зі стерновою


text:
# Сичик-горобець андійський
Си́чик-горобе́ць андійський (Glaucidium jardinii) — вид совоподібних птахів родини совових (Strigidae). Мешкає в Андах. Вид названий на честь шотландського натураліста і орнітолога Вільяма Джардіна.

## Опис
Довжина птаха становить 15—16 см, самці важать 54,9—77,4 г, самиці 54,6—75 г. Забарвлення існує у двох морфах: представники одного мають переважно тьмяне, темно-коричневе забарвлення, поцятковане білими плямками, а представники другого мають переважно темно-каштанове забарвлення, поцятковане охристими плямками. Тім'я поцятковане дрібними білими плямками. Над очима білі «брови», під дзьобом білі «вуса», на горлі широка біла пляма. На потилиці є дві чорних з білими краями плями, що нагадують очі і слугують до відлякування і обману. Спина поцяткована білими або охристими плямами, на хвості білі або охристі смуги. Груди з боків темно-коричневі або каштанові, поцятковані світлими плямами. Груди і живіт білі, поцятковані темно-коричневими або каштановими смугами.

## Поширення і екологія
Андійські сичики-горобці мешкають у Венесуелі (Кордильєра-де-Мерида), в горах Сьєрра-де-Періха (на кордоні Колумбії і Венесуели), в Колумбійських, Еквадорських і Перуанських Андах (на південь до Ла-Лібертада). Вони живуть у вологих гірських і хмарних тропічних лісах та у високогірних чагарникових заростях. Зустрічаються на висоті від 2000 до 3500 м над рівнем моря. Є активними і вдень, і вночі. Живляться переважно комахами та іншими безхребетними, а також дрібними ссавцями, ящірками і птахами. Гніздяться в дуплах дерев, іноді використовують покинуті дупла дятлів. У кладці 3 білих яйця.

title: Сичик-горобець андійський

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Сичик-горобець андійський
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref>{{cite web|url=https://www.iucnredlist.org/species/22689222/93223061|title=''Glaucidium jardinii'' |author=BirdLife International |author-link=BirdLife International |year=2016 }}</ref>
| image =Andean Pygmy-owl (Glaucidium jardinii) in tree.jpg
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Совоподібні]] (Strigiformes)
| familia = [[Совові]] (Strigidae)
| genus = [[Сичик-горобець (рід)|Сичик-горобець]] (''Glaucidium'')
| species = '''Сичик-горобець андійський'''
| binomial = ''Glaucidium jardinii''
| binomial_authority = ([[Шарль Люсьєн Бонапарт|Bonaparte]], 1855)
| range_map =Glaucidium jardinii map.svg
| range_map_caption =Ареал виду
| synonyms =
| wikispecies = Glaucidium jardinii
| commonscat = Glaucidium jardinii
| commons = Glaucidium jardinii
}}
'''Си́чик-горобе́ць андійський'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Glaucidium jardinii'') — вид [[Совоподібні|совоподібних]] птахів родини [[Совові|совових]] (Strigidae)<ref name=ioc>{{cite web|editor1-last=Gill|editor1-first=Frank|editor1-link=Frank Gill (ornithologist)|editor2-last=Donsker|editor2-first=David|year=2022|title=Owls| work=World Bird List Version 12.1|url=https://www.worldbirdnames.org/new/bow/owls/| publisher=International Ornithologists' Union|accessdate=22 червня 2022}}</ref>. Мешкає в [[Анди|Андах]]. Вид названий на честь шотландського натураліста і орнітолога [[Вільям Джардін|Вільяма Джардіна]]<ref>{{cite book | last=Jobling | first=James A. | year=2010| title=The Helm Dictionary of Scientific Bird Names | url=https://archive.org/details/Helm_Dictionary_of_Scientific_Bird_Names_by_James_A._Jobling | publisher=Christopher Helm | location=London | isbn= 978-1-4081-2501-4 | page=[https://archive.org/details/Helm_Dictionary_of_Scientific_Bird_Names_by_James_A._Jobling/page/n211 211] }}</ref>.

== Опис ==
Довжина птаха становить 15—16 см, самці важать 54,9—77,4 г, самиці 54,6—75 г. Забарвлення існує у двох [[морфа]]х: представники одного мають переважно тьмяне, темно-коричневе забарвлення, поцятковане білими плямками, а представники другого мають переважно темно-каштанове забарвлення, поцятковане охристими плямками. Тім'я поцятковане дрібними білими плямками. Над очима білі «брови», під дзьобом білі «вуса», на горлі широка біла пляма. На потилиці є дві чорних з білими краями плями, що нагадують очі і слугують до відлякування і обману. Спина поцяткована білими або охристими плямами, на хвості білі або охристі смуги. Груди з боків темно-коричневі або каштанові, поцятковані світлими плямами. Груди і живіт білі, поцятковані темно-коричневими або каштановими смугами.

== Поширення і екологія ==
Андійські сичики-горобці мешкають у [[Венесуела|Венесуелі]] ([[Кордильєра-де-Мерида]]), в горах [[Сьєрра-де-Періха]] (на кордоні [[Колумбія|Колумбії]] і Венесуели), в Колумбійських, [[Еквадор]]ських і [[Перуа]]нських Андах (на південь до [[Ла-Лібертад (регіон)|Ла-Лібертада]]). Вони живуть у вологих гірських і [[Нефелогілея|хмарних]] тропічних лісах та у високогірних чагарникових заростях. Зустрічаються на висоті від 2000 до 3500 м над рівнем моря. Є активними і вдень, і вночі. Живляться переважно комахами та іншими безхребетними, а також дрібними ссавцями, ящірками і птахами. Гніздяться в дуплах дерев, іноді використовують покинуті дупла дятлів. У кладці 3 білих яйця.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Claus König, Friedhelm Weick: ''Owls of the World''. Christopher Helm, London 2008, ISBN 978-0-7136-6548-2

{{Taxonbar|from=Q490242}}
{{птахи-доробити}}

[[Категорія:Совові]]
[[Категорія:Птахи, описані 1855]]
[[Категорія:Птахи Венесуели]]
[[Категорія:Птахи Колумбії]]
[[Категорія:Птахи Еквадору]]
[[Категорія:Птахи Перу]]

title: ?Сичик-горобець андійський

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Совоподібні (Strigiformes)

Родина: Совові (Strigidae)

Рід: Сичик-горобець (Glaucidium)

Вид: Сичик-горобець андійський

Вікісховище: Glaucidium jardinii

Віківиди: Glaucidium jardinii


text:
# Муколіпідоз
Муколіпідози (англ. ML) — збірна назва групи спадкових захворювань, що відносяться до лізосомних хвороб накопичення, пов'язаних з дефіцитом того чи іншого ферменту (частіше зниженням активності гідролази). Гетерогенна група хвороб, що поєднує прояви недостатності одного з ферментів лізосом, результатом якого є певне поєднання накопичення всередині клітин організму мукополісахаридів, глікопротеїнів, олігосахаридів та гліколіпідів. Відпочатку дана група генних хвороб, клінічна картина яких пов'язана з порушенням нормального катаболізму різних субстратів усередині клітин, названа за аналогією з іншими спадковими хворобами накопичення (наприклад, мукополісахаридози та сфінголіпідози). Відкриття біохімічних процесів, дефект яких призводив до розвитку того чи іншого типу муколіпідозу, вніс коригування у класифікацію. Спочатку перші чотири типи (I, II, III, і IV) були позначені як муколіпідози . Однак, тепер муколіпідоз I типу (сіалідоз) класифікується як глікопротеїноз(E77.1), а муколіпідоз IV типу (сіалоліпідоз) — як гангліозидоз (E75.1).

## Успадкування
Ця група захворювань успадковується, як і переважна більшість лізосомних хвороб накопичення, за аутосомно-рецесивним типом успадкування. Таким чином, з однаковою частотою зустрічається як у чоловіків, так і у жінок.
Аутосомно-рецесивний тип успадкування практично означає, що дефектний ген розташований на одній з двох алельних аутосом. Захворювання клінічно маніфестує тільки у випадку, коли обидві аутосоми, отримані по одній від батька та матері, є дефектними за цим геном. Як і в усіх випадках аутосомно-рецесивного успадкування, якщо обидва батьки несуть дефектний ген, то ймовірність успадкування хвороби у потомства становить 1 із 4. Таким чином, в середньому, на одну хвору дитину в такій сім'ї припадає три без клінічних ознак проявів генної хвороби. На схемі синім кольором позначені здорові, фіолетовим — носії дефектного гена, червоним — хвора дитина (два дефектні гени однієї алелі). Синім кружечком позначений нормальний ген, червоним — дефектний.

## Класифікація
Спочатку група муколіпідозів включала:
- муколіпідоз I (сіалідоз)
- муколіпідоз II (I-клітинна хвороба)
- муколіпідоз III (псевдополідистрофія Гурлер)
- муколіпідоз IV (сіалоліпідоз)

Згідно з Міжнародною класифікацією хвороб десятого перегляду (МКБ-10), розрізняють:
- E75 Порушення обміну сфінголіпідів та інші хвороби накопичення ліпідів.
  - E75.1 Інші гангліозидози. Гангліозидоз GM1,  Муколіпідоз IV.
- E77 Порушення обміну глікопротеїнів.
  - E77.0 Дефекти посттрансляційної модифікації лізосомних ферментів. Муколіпідоз II (I-клітинна хвороба), Муколіпідоз III (псевдополідистрофія Гурлер).
  - E77.1 Дефекти деградації глікопротеїдів. Аспартілглюкозамінурія. Фукозидоз. Маннозидоз. Сіалідоз (муколіпідоз I)

title: Муколіпідоз

wikitext:
'''Муколіпідози''' ({{Lang-en|ML}}) — збірна назва групи [[Спадкові захворювання|спадкових захворювань]], що відносяться до [[Лізосомні хвороби накопичення|лізосомних хвороб накопичення]], пов'язаних з дефіцитом того чи іншого [[Ферменти|ферменту]] (частіше зниженням активності [[гідролази]])<ref name="med74">{{Cite web |url=http://www.med74.ru/infoprint966.html |title=Медицинская энциклопедия: Муколипидозы |accessdate=2 грудня 2021 |archive-date=2 грудня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20211202011503/https://www.med74.ru/infoprint966.html }}</ref><ref name="Nilius">{{Стаття|title=Transient receptor potential cation channels in disease|видання={{Нп3|Physiological Reviews}}|том=87|номер=1|pages=165—217|pmid=17237345|doi=10.1152/physrev.00021.2006|language=en|тип=journal|author=Nilius B., Owsianik G., Voets T., Peters J.A.|date=2007}} {{Ref-en}}</ref>. Гетерогенна група хвороб, що поєднує прояви недостатності одного з [[Ферменти|ферментів]] [[Лізосома|лізосом]], результатом якого є певне поєднання накопичення всередині [[Клітина|клітин]] [[організм]]у [[Глікозаміноглікани|мукополісахаридів]], [[Глікопротеїни|глікопротеїнів]], [[Олігосахариди|олігосахаридів]] та [[Гліколіпіди|гліколіпідів]]<ref name="med-books_info">{{Cite web|title=Т. Р. Харрисон. Внутренние болезни в 10 книгах. Книга 8. Пер. с англ. {{М.}}, [[Медицина (издательство)|Медицина]], 1996, 320 с.: ил|url=http://med-books.info/vnutrennie-bolezni_718/lizosomnyie-bolezni-nakopleniya.html|website=Глава 316. Лизосомные болезни накопления (с. 250—273)|date=|publisher=med-books.info|language=|accessdate=2015-01-10|archive-date=7 червня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150607032734/http://med-books.info/vnutrennie-bolezni_718/lizosomnyie-bolezni-nakopleniya.html}}</ref>. Відпочатку дана група генних хвороб, клінічна картина яких пов'язана з порушенням нормального [[катаболізм]]у різних [[Субстрат (біохімія)|субстратів]] усередині клітин, названа за аналогією з іншими спадковими хворобами накопичення (наприклад, ''мукополісахаридози'' та ''сфінголіпідози'')<ref name="McMillanFeigin2006">{{Книга
|заголовок = Oski's pediatrics: principles & practice
|посилання = https://books.google.com/books?id=VbjFQiz8aR0C&pg=RA1-PA2211
|видавництво = {{Нп3|Lippincott Williams & Wilkins}}
|ISBN = 978-0-7817-3894-1
|сторінки = 1—
|мова = und
|автор = Julia A. McMillan; Ralph D. Feigin; Catherine DeAngelis; M. Douglas Jones
|рік = 2006
|назва =
|archivedate = 2 грудня 2021
|archiveurl = https://web.archive.org/web/20211202011454/https://books.google.com/books?id=VbjFQiz8aR0C&pg=RA1-PA2211
}} {{Ref-en}}</ref>. Відкриття біохімічних процесів, дефект яких призводив до розвитку того чи іншого типу муколіпідозу, вніс коригування у класифікацію. Спочатку перші чотири типи (I, II, III, і IV) були позначені як ''муколіпідози'' . Однак, тепер муколіпідоз I типу (''сіалідоз'') класифікується як ''глікопротеїноз''<ref name="McMillanFeigin2006" />({{ICD10|E|77|1|e|70}}), а муколіпідоз IV типу (''сіалоліпідоз'') — як ''гангліозидоз'' ({{ICD10|E|75|1|e|70}})<ref name="urlICD-10:">{{Cite web|url=http://apps.who.int/classifications/apps/icd/icd10online/?ge70.htm+e751|title=МКБ-10|format=|website=|accessdate=2014-11-28|archive-date=3 березня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160303180016/http://apps.who.int/classifications/apps/icd/icd10online/?ge70.htm+e751}} {{Ref-en}}</ref>.

== Успадкування ==
[[Файл:Autorecessive uk.svg|праворуч|міні|293x293пкс| Аутосомно-рецесивний механізм успадкування: обидва батьки є носіями дефектного гена (помічений червоним кружечком). За [[Закони Менделя|законами Менделя]] 50 % дітей стануть носіями (як їхні батьки), 25 % народяться генетично здоровими та у 25 % випадків — хворими.]]
Ця група захворювань успадковується, як і переважна більшість [[Лізосомні хвороби накопичення|лізосомних хвороб накопичення]], за аутосомно-рецесивним типом успадкування<ref name="med-books_info"/>. Таким чином, з однаковою частотою зустрічається як у [[чоловік]]ів, так і у [[Жінка|жінок]].

Аутосомно-рецесивний тип успадкування практично означає, що дефектний [[ген]] розташований на одній з двох [[Алелі|алельних]] [[Автосома|аутосом]]. Захворювання клінічно маніфестує тільки у випадку, коли обидві аутосоми, отримані по одній від батька та матері, є дефектними за цим геном. Як і в усіх випадках аутосомно-рецесивного успадкування, якщо обидва батьки несуть дефектний ген, то ймовірність успадкування хвороби у потомства становить 1 із 4. Таким чином, в середньому, на одну хвору дитину в такій сім'ї припадає три без клінічних ознак проявів генної хвороби. На схемі синім кольором позначені здорові, фіолетовим — носії дефектного гена, червоним — хвора дитина (два дефектні гени однієї алелі). Синім кружечком позначений нормальний ген, червоним — дефектний.

== Класифікація ==
Спочатку група муколіпідозів включала<ref name="med-books_info"/><ref name="Hort">W. Hort: Pathologie des Endokard, der Kranzarterien und des Myokard. Verlag Springer, 2000, ISBN 3-540-65326-0, S. 1350—1351. {{ref-de}}</ref><ref name="ninds">{{Cite web|title=NINDS:|url=http://www.ninds.nih.gov/disorders/mucolipidoses/mucolipidoses.htm|website=Mucolipidoses|date=|publisher=ninds.nih.gov|language=en|accessdate=2015-01-10|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150110191908/http://www.ninds.nih.gov/disorders/mucolipidoses/mucolipidoses.htm|archivedate=2015-01-10|deadurl=yes}}</ref>:

* муколіпідоз I (сіалідоз)
* муколіпідоз II (I-клітинна хвороба)
* муколіпідоз III (псевдополідистрофія Гурлер)
* муколіпідоз IV (сіалоліпідоз)

Згідно з [[Міжнародна класифікація хвороб|Міжнародною класифікацією хвороб]] десятого перегляду (МКБ-10), розрізняють:

* {{ICD10|E|75}} Порушення обміну [[сфінголіпіди|сфінголіпідів]] та інші хвороби накопичення [[ліпіди|ліпідів]].
** {{ICD10|E|75|1}} Інші гангліозидози. [[GM1-гангліозидоз|Гангліозидоз GM1]],  ''[[Муколіпідоз IV]]''.
* {{ICD10|E|77}} Порушення обміну [[глікопротеїни|глікопротеїнів]].
** {{ICD10|E|77|0}} Дефекти посттрансляційної модифікації лізосомних ферментів. ''[[Муколіпідоз II]]'' (''[[I-клітинна хвороба]]''), ''[[Муколіпідоз III]]'' (''[[псевдополідистрофія Гурлер]]'').
** {{ICD10|E|77|1}} Дефекти деградації [[Глікопротеїни|глікопротеїдів]]. [[Аспартілглюкозамінурія]]. [[Фукозидоз]]. [[Маннозидоз]]. ''[[Сіалідоз]]'' (''[[муколіпідоз I]]'')

== Див. також ==

* [[Лізосомні хвороби накопичення]]

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20150110191908/http://www.ninds.nih.gov/disorders/mucolipidoses/mucolipidoses.htm Mucolipidoses at NINDS]{{Ref-en}}

[[Категорія:Рідкісні хвороби]]
[[Категорія:Лізосомні хвороби накопичення]]


text:
# IC 2795
IC 2795 — галактика типу E (еліптична галактика) у сузір'ї Лев.
Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції індексного каталогу.

title: IC 2795

wikitext:
{{Галактика IC
| IC = 2795
| Назва = IC 2795
| Тип = [[галактика]]
| Сузір'я = Лев
| Позначення = PGC 1404358, NPM1G +12.0273
| Пряме_сходження = 11 год 24 [[Мінута|мін.]] 04,0 сек
| Схилення = +12° 08′ 08″
| Код = E
| Хаббл-тип = [[еліптична галактика]]
| Епоха = [[J2000.0]]
| Видима_зоряна_величина = 16,9
| Видимі_розміри = 0,30' × 0,2'
| Яскравість_поверхні = 13,9
| Фотографічна_зоряна_величина = 17,9
| Кутове_положення = 60
| bot = true
| dreyer = true
}}

'''IC 2795''' — [[галактика]] типу E ([[еліптична галактика]]) у сузір'ї [[Лев (сузір'я)|Лев]].

Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції [[Індексний каталог|індексного каталогу]].

== Посилання ==

* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+2795 IC 2795] в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-en}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+2795 IC 2795] в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-fr}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+2795 Перевірена інформація про IC 2795]{{ref-en}}
* [http://simbad.u-strasbg.fr/sim-id.pl?Ident=IC+2795 IC 2795 в базі SIMBAD]{{ref-en}}{{Недоступне посилання|date=жовтня 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [http://vizier.u-strasbg.fr/viz-bin/VizieR-S?IC+2795 IC 2795 в базі Vizier]{{ref-en}}{{Недоступне посилання|date=жовтня 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [http://nedwww.ipac.caltech.edu/cgi-bin/nph-objsearch?objname=IC+2795 IC 2795 в базі NASA Extragalactic  Database]{{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20070202212605/http://www.ngcic.org/steinicke/ Бази даних про об'єкти NGC/IC]{{ref-en}}

{{Навігатор NGC|IC 2792|IC 2793-1|IC 2793-2|IC 2794|IC 2795|IC 2796-1|IC 2796-2|IC 2797|IC 2798|}}

{{Бот|}}<!-- заберіть шаблон {{бот|}}, якщо вносите серйозні зміни в статтю -->

{{Портали|Астрономія}}

[[Категорія:Об'єкти IC|IC 2795]]
[[Категорія:Лев (сузір'я)|IC 2795]]
[[Категорія:Галактики|IC 2795]]

title: Розташування (епоха J2000.0)

Сузір'я: Лев

Пряме піднесення: 11 год 24 мін. 04,0 сек

title: Характеристики

Габбл-тип: еліптична галактика

Тип: галактика

title: Позначення


text:
# Гриненко Віктор
Гриненко Віктор (1 липня 1915, Піза) — український архітектор. Вважав себе учнем київського аріхтектора Миколи Шехоніна.
Народився в Італії в місті Піза. Син Івана Гриненка (1882—1952), агронома з Чернігівщини, емігранта до Італії ще в 1906 р. Іван Гриненко довго працював як науковець у Міжнародному інституті хліборобства в Римі, писав в італійський пресі статті про українські справи. 1939 року закінчив університет у Римі, а 1970 року — університет у Ла-Платі. Від 1948 року жив в Аргентині.
Член Спілки українських інженерів в Аргентині. Член журі конкурсу на пам'ятник Шевченкові в Буенос-Айресі (1969).
Роботи
- Греко-католицький кафедральний храм у Буенос-Айресі (1961—1964, співавтор Юрій Шульмінський).[6]
- Покровський собор УАПЦ в Буенос-Айресі (1973—1980).[3]
- Церква святого Андрія в місті Вілла-Караса (1984—1988).[3]
- Каплиці на українському кладовищі в місті Монте-Гранде.[3]

title: Гриненко Віктор

wikitext:
{{однофамільці|Гриненко}}
'''Гриненко Віктор''' ([[1 липня]] [[1915]], [[Піза]]) — український архітектор. Вважав себе учнем київського аріхтектора [[Шехонін Микола Олексійович|Миколи Шехоніна]]<ref name=":0">{{Cite book|title=Архітектор Шехонін. Три епохи|last=Малаков|first=Дмитро|year=2017.|publisher=Кий|location=Київ|pages=320 с.|language=українська|isbn=978-617-7177-09-7}}</ref><ref name=":1">{{Cite web|url=https://www.pslava.info/index.php?Node=330980|title=Гриненко Віктор|last=Парнікоза|first=Іван|date=|website=Прадідівська слава. Українські пам’ятки.|publisher=Микола Жарких|language=українська|accessdate=}}</ref>[[Шехонін Микола Олексійович|.]]
[[Файл:Cerkwa-pokrowy-buneos-aires.jpg|міні|Кафедральний собор Покрови в м. Буенос-Айрес. Спроєктований В. Гриненком]]
Народився в Італії в місті Піза. Син Івана Гриненка (1882—1952), агронома з Чернігівщини, емігранта до Італії ще в 1906 р. Іван Гриненко довго працював як науковець у Міжнародному інституті хліборобства в Римі, писав в італійський пресі статті про українські справи<ref name=":1" />. [[1939]] року закінчив університет у Римі, а [[1970]] року — університет у [[Ла-Плата (місто)|Ла-Платі]]. Від 1948 року жив в Аргентині.<ref name="ЕСУ 6">{{ЕСУ|6|459—460|[[Василик Михайло|Василик М.]]|Гриненко Віктор}}</ref><ref name=":0" />
Член Спілки українських інженерів в Аргентині.<ref>{{книга |автор = Іваник Ю. Ґрех Ю. |частина = Історія українських інженерів в Арґентині |заголовок = Інженери-українці в діяспорі|оригінал = |посилання = |відповідальний = |видання = |місце = Торонто |видавництво = |рік = 1992|том = |сторінки = 119|сторінок = |серія = |isbn = |тираж = }}</ref> Член журі конкурсу на [[Пам'ятник Тарасові Шевченку (Буенос-Айрес)|пам'ятник Шевченкові в Буенос-Айресі]] ([[1969]]).<ref>{{книга |автор = Василик М. |частина = |заголовок = Українці Арґентини. Історія та сучасність |оригінал = |посилання = |відповідальний = |видання = |місце = Львів |видавництво = Видавництво УКУ |рік = 2009 |том = |сторінки = 232 |сторінок = |серія = |isbn = |тираж = }}</ref>

;Роботи
* [[Собор Покрови Пресвятої Богородиці (Буенос-Айрес)|Греко-католицький кафедральний храм]] у Буенос-Айресі ([[1961]]—[[1964]], співавтор [[Шульмінський Юрій Олександрович|Юрій Шульмінський]]).<ref>{{книга |автор = Василик М. |частина = Творення Української Католицької єпархії в Аргентині |заголовок = Історія релігії в Україні|оригінал = |посилання = |відповідальний = |видання = |місце = К. |видавництво =  Український видавничий консорціум та УАР |рік = 2012 |том = 9 |сторінки = 206—207 |сторінок = |серія = |isbn = 978-966-2315-24-1 |тираж = }}</ref>
* Покровський собор УАПЦ в Буенос-Айресі ([[1973]]—[[1980]]).<ref name="ЕСУ 6"/>
* Церква святого Андрія в місті Вілла-Караса ([[1984]]—[[1988]]).<ref name="ЕСУ 6"/>
* Каплиці на [[Український цвинтар в Монте-Гранде|українському кладовищі в місті Монте-Гранде]].<ref name="ЕСУ 6"/>

== Примітки ==
{{reflist}}
{{портал|Архітектура}}
{{ukr-bio-stub}}
[[Категорія:Аргентинські архітектори]]
[[Категорія:Українські архітектори]]
[[Категорія:Українці Аргентини]]
[[Категорія:Уродженці Пізи]]


text:
# Leptolalax pelodytoides
Leptolalax pelodytoides — вид жаб родини азійських часничниць (Megophryidae).

## Поширення
Цей вид поширений тільки у типовій місцевості Карен Гіллс у штаті  Кая у східній частині М'янми.

## Опис
Самці завдовжки 28–32 мм, самиці - 36–38 мм. Спина коричнева з невиразним темнішим забарвленням на бородавках і складках. На боках є великі темні чорнуваті плями.

title: Leptolalax pelodytoides

wikitext:
{{italic title}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Leptolalax pelodytoides ''
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=IUCN>{{IUCN| id = 57572| title = Leptolalax pelodytoides| assessors = van Dijk, P.P., Bain. R., Wu Guanfu, Lu Shunqing, Yang Datong| year = 2004| downloaded = 19 October 2013}}</ref>
| image_caption =
| image_width = 258px
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Земноводні]] (Amphibia)
| ordo = [[Безхвості]] (Anura)
| familia = [[Азійські часничниці]] (Megophryidae)
| genus = ''[[Leptolalax]]''
| species = ''''' L. pelodytoides '''''
| binomial = ''Leptolalax pelodytoides ''
| binomial_authority = ([[George Albert Boulenger|Boulenger]], 1893)
| synonyms = ''Leptobrachium pelodytoides'' Boulenger, 1893

''Megalophrys pelodytoides'' (Boulenger, 1893)

''Carpophrys pelodytoides'' (Boulenger, 1893)

''Paramegophrys pelodytoides'' (Boulenger, 1893)
| wikispecies = Leptolalax pelodytoides
}}
'''''Leptolalax pelodytoides''''' — вид [[Безхвості|жаб]] родини [[Азійські часничниці|азійських часничниць]] (Megophryidae).

== Поширення ==
Цей вид поширений тільки у типовій місцевості Карен Гіллс у штаті [[Кая (штат)| Кая]] у східній частині [[М'янма|М'янми]].

== Опис ==
Самці завдовжки 28–32 мм, самиці - 36–38 мм. Спина коричнева з невиразним темнішим забарвленням на бородавках і складках. На боках є великі темні чорнуваті плями.<ref>{{Cite journal| volume = 3147| pages = 1–83| last = Ohler| first = A.| author2 = K. C. Wollenberg| author3 = P. Grosjean| author4 = R. Hendrix| author5 = M. Vences| author6 = T. Ziegler| author7 = A. Dubois| title = Sorting out ''Lalos'': description of new species and additional taxonomic data on megophryid frogs from northern Indochina (genus ''Leptolalax'', Megophryidae, Anura)| journal = Zootaxa| year = 2011| url = http://www.mapress.com/zootaxa/list/2011/3147.html| accessdate = 12 жовтня 2019| archive-date = 24 липня 2019| archive-url = https://web.archive.org/web/20190724002227/https://www.mapress.com/zootaxa/list/2011/3147.html}}</ref>

== Примітки ==
{{примітки }}

{{плазуни-доробити}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Megophryidae]]
[[Категорія:Земноводні Азії]]
[[Категорія:Земноводні М'янми]]
[[Категорія:Тварини, описані 1893]]
[[Категорія:Ендемічна фауна М'янми]]

title: ?Leptolalax pelodytoides

Клас: Земноводні (Amphibia)

Ряд: Безхвості (Anura)

Родина: Азійські часничниці (Megophryidae)

Рід: Leptolalax

Вид: L. pelodytoides

Віківиди: Leptolalax pelodytoides


text:
# Карл Генріх фон Сіменс
Карл Генріх фон Сіменс або Карл фон Сіменс (3 березня 1829, Менцендорф, Мекленбург-Шверін — 21 березня 1906, Ментона, Франція) — німецький підприємець, син (один з чотирнадцяти дітей) землевласника Християна Фердинанда Сіменса, брат Вернера фон Сіменса і Вільяма Сіменса.
В 1853 році під час подорожі до Санкт-Петербургу заснував представництво компанії свого брата Siemens & Halske та уклав контракт на створення Російської телеграфної мережі.
В 1869 році переїхав в Англію, де допомагав своєму братові Вільяму. У 1880-ті повернувся до Росії і після смерті в 1892 році свого брата Вернера став генеральним директором Siemens & Halske. В 1904 вийшов у відставку.
В 1895 році за службу Росії царем Миколою II був посвячений в дворянство.
Дружина: Елеонора Дейхманн.

title: Карл Генріх фон Сіменс

wikitext:
{{Особа}}
{{Однофамільці|Сіменс (значення)|Сіменс}}
'''Карл Генріх фон Сіменс''' або '''Карл фон Сіменс''' ([[3 березня]] [[1829]], [[Менцендорф]], [[Велике герцогство Мекленбург-Шверін|Мекленбург-Шверін]] — [[21 березня]] [[1906]], [[Ментона]], [[Франція]]) — німецький [[підприємець]], син (один з чотирнадцяти дітей) землевласника [[Християн Фердинанд Сіменс|Християна Фердинанда Сіменса]], брат [[Вернер фон Сіменс|Вернера фон Сіменса]] і [[Вільям Сіменс|Вільяма Сіменса]].

В [[1853]] році під час подорожі до [[Санкт-Петербург]]у заснував представництво компанії свого брата [[Siemens AG|Siemens & Halske]] та уклав контракт на створення [[Росія|Російської]] [[Телеграф|телеграфної]] мережі.

В [[1869]] році переїхав в [[Англія|Англію]], де допомагав своєму братові [[Вільям Сіменс|Вільяму]]. У 1880-ті повернувся до Росії і після смерті в [[1892]] році свого брата [[Вернер фон Сіменс|Вернера]] став генеральним директором ''Siemens & Halske''. В [[1904]] вийшов у відставку.

В [[1895]] році за службу Росії царем [[Микола II|Миколою II]] був посвячений в дворянство.

Дружина: Елеонора Дейхманн.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://siemens-mobile.ru/istoriya-kompanii-siemens.html История компании Siemens] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130731012014/http://www.siemens-mobile.ru/istoriya-kompanii-siemens.html |date=31 липня 2013 }} {{ref-ru}}
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Сіменс, Карл Генріх}}
[[Категорія:Підприємці Німеччини XIX століття]]
[[Категорія:Підприємці Німеччини XX століття]]

title: нім. Carl Heinrich von Siemens

Народився: 3 березня 1829 · Менцендорф, Північно-Західний Мекленбург, Мекленбург-Передня Померанія, НДР

Помер: 21 березня 1906 (77 років) · Ментона

Поховання: Третій цвинтар Єрусалимської і Нової церковd

Країна: Німеччина · Велике герцогство Мекленбург-Шверінське

Діяльність: підприємець

Знання мов: німецька

Батько: Christian Ferdinand Siemensd

Брати, сестри: Вернер фон Сіменс, Ганс Сіменсd, Карл Вільгельм Сіменс, Friedrich Siemensd, Ferdinand Siemensd і Otto Siemensd

Діти: Maria von Siemensd