text:
# Вереття (Новгородський район)
Вереття (рос. Веретье) — присілок в Новгородському районі Новгородської області Російської Федерації.
Населення становить 58 осіб. Входить до складу муніципального утворення Пролетарське міське поселення.

## Історія
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Пролетарське міське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 58   |

wikiname: ukwiki

title: Вереття (Новгородський район)

in_language: uk

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Вереття
|назва ін.       = Веретье
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Новгородська область]]
|район           = [[Новгородський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Пролетарське міське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 58
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Новгородська область
}}
'''Вереття''' ({{lang-ru|Веретье}}) — [[присілок]] в [[Новгородський район|Новгородському районі]] [[Новгородська область|Новгородської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 58 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Пролетарське міське поселення]].

== Історія ==

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Пролетарське міське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/424034565 |title=Закон Новгородской области от 17 января 2005 года N 400-ОЗ «ОБ УСТАНОВЛЕНИИ ГРАНИЦ МУНИЦИПАЛЬНЫХ ОБРАЗОВАНИЙ, ВХОДЯЩИХ В СОСТАВ ТЕРРИТОРИИ НОВГОРОДСКОГО МУНИЦИПАЛЬНОГО РАЙОНА, НАДЕЛЕНИИ ИХ СТАТУСОМ ГОРОДСКИХ И СЕЛЬСКИХ ПОСЕЛЕНИЙ, ОПРЕДЕЛЕНИИ АДМИНИСТРАТИВНЫХ ЦЕНТРОВ И ПЕРЕЧНЯ НАСЕЛЕННЫХ ПУНКТОВ, ВХОДЯЩИХ В СОСТАВ ТЕРРИТОРИЙ ПОСЕЛЕНИЙ» |access-date=2019-09-05 |archive-date=2019-09-05 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190905131943/http://docs.cntd.ru/document/424034565 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Веретье (Новгородский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Новгородський район}}
{{Novgorod-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Новгородського району]]

title: присілок Вереття

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Новгородська область

Муніципальний район: Новгородський район

Поселення: Пролетарське міське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Вереття · Вереття


text:
# Парастаєво
Параста́єво (рос. Парастаево, марій. Прастай) — присілок у складі Гірськомарійського району Марій Ел, Росія. Входить до складу Ємешевського сільського поселення.

## Населення
Населення — 74 особи (2010; 95 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- марі — 94 %

title: Парастаєво

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Парастаєво
 | назва ін.       = {{lang-ru|Парастаево}}<br/>{{lang-chm|Прастай}}
 | карта розташування1 = Росія Марій Ел
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Марій Ел]]
 | район           = [[Гірськомарійський район]]
 | поселення       = [[ємешевське сільське поселення|Ємешевське]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 74 особи ([[2010]]{{RUS-ME-census-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 56
 | lat_min= 13
 | lat_sec= 29
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 46
 | lon_min= 23
 | lon_sec= 24
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

'''Параста́єво''' ({{lang-ru|Парастаево}}, {{lang-chm|Прастай}}) — [[присілок]] у складі [[гірськомарійський район|Гірськомарійського району]] [[Марій Ел]], [[Росія]]. Входить до складу [[ємешевське сільське поселення|Ємешевського сільського поселення]].

== Населення ==
Населення — 74 особи ([[2010]]; 95 у [[2002]]<ref>[http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Marii-El_new.xls Дані перепису населення Росії 2002 року]</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[марійці|марі]] — 94 %

== Джерела ==
* {{Карта|O-38-141}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=56.224363&lon=46.390800&z=13&show=/9820164/ru/ На Вікімапії]

{{Mari El-stub}}
{{гірськомарійський район}}

[[Категорія:Населені пункти Гірськомарійського району]]
[[Категорія:Присілки Марій Ел]]

title: присілок Парастаєво

Суб'єкт Російської Федерації: Марій Ел

Муніципальний район: Гірськомарійський район

Поселення: Ємешевське

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Парастаєво · Парастаєво


text:
# Бруно Паровель
Бруно Паровель (італ. Bruno Parovel, 6 жовтня 1913 — 1994) — італійський академічний веслувальник.
Срібний призер Олімпійських Ігор 1932 року в складі розпашної четвірки зі стерновим.

title: Бруно Паровель

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Бруно Паровель
| оригінал імені = Bruno Parovel
| зріст  =
| вага   =
| медалі =
{{MedalSport | Чоловіче [[Академічне веслування на Олімпійських іграх|академічне веслування]]}}
{{MedalSilver| [[літні Олімпійські ігри 1932|Лос-Анджелес 1932]]|[[Академічне веслування на літніх Олімпійських іграх 1932 — розпашні четвірки зі стерновим (чоловіки)|Розпашні четвірки зі стерновим]]}}

}}

'''Бруно Паровель''' ({{lang-it|Bruno Parovel}}, 6 жовтня 1913 — 1994) — [[Італія|італійський]] [[Академічне веслування|академічний веслувальник]].
<!--ДосягненняПочаток (будь ласка, не видаляйте цей і наступний коментарі, вони потрібні ботові для оновленнь)-->Срібний призер Олімпійських Ігор [[Академічне веслування на літніх Олімпійських іграх 1932 — розпашні четвірки зі стерновим (чоловіки)|1932]] року в складі розпашної четвірки зі стерновим.
<!--ДосягненняКінець Код:OGS32.-->

== Посилання ==
* [https://www.olympedia.org/athletes/38442 Бруно Паровель на Olympedia.org]
* [https://olympics.com/en/athletes/Bruno-Parovel Бруно Паровель на Olympics.com]
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/Pa/Bruno-Parovel-1.html Бруно Паровель на Sports-Reference.com]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{DEFAULTSORT:Паровель Бруно}}
[[Категорія:Італійські академічні веслувальники]]
[[Категорія:Італійські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 1932]]
[[Категорія:Олімпійські медалісти з академічного веслування]]
[[Категорія:Спортсмени Італії XX століття]]
[[Категорія:Академічні веслувальники на літніх Олімпійських іграх 1932]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Італія · Королівство Італія

Народження: 6 жовтня 1913 · Копер

Смерть: 1994 · невідомо

title: Спорт

Вид спорту: академічне веслування

title: Чоловіче академічне веслування

Срібло: Лос-Анджелес 1932 · Розпашні четвірки зі стерновим


text:
# Верхньокривинська сільська рада
55°1′36″ пн. ш. 29°31′51″ сх. д. / 55.02667° пн. ш. 29.53083° сх. д.
Верхньокривинська сільська рада (біл. Верхнякрывінскі сельсавет) — адміністративно-територіальна одиниця у складі Бешенковицького району, Вітебської області Білорусі. Адміністративний центр сільської ради — агромістечко Верхнє Кривине.

## Розташування
Верхньокривинська сільська рада розташована у північній частині Білорусі, в центральній частині Вітебської області, на захід — південний захід від обласного центру Вітебськ та на схід — південний схід від районного центру Бешенковичі.
По території сільської ради протікають річки: Західна Двіна, її ліва притока — Кривинка із правою притокою Берізкою, а також невеличка річка Бікложа — ліва притока Західної Двіни.

## Історія
8 квітня 2004 року сільській раді були передані всі населенні пункти ліквідованої Рубіжської сільської ради.

## Склад сільської ради
До складу Верхньокривинської сільської ради входить 55 населених пунктів:
| - Бікложа — село. - Боровці — село. - Будники — село. - Верхнє Кривине — агромістечко - Ганковичі — село. - Голині — село. - Горбачі — село. - Гракове — село. - Добригори — село. - Дворіччя — село. - Дубки — село. - Дубравка — село. - Елішево — село. - Забірря — село. - Заграддя — село. - Застаріння — село. - Заходне — село. - Козине Село — село. | - Коробове — село. - Кощеве — село. - Красні Будники — село. - Кривине — село. - Криве Село — село. - Лапи — село. - Макаровичі — село. - Малі Голині — село. - Мільковичі — село. - Москаленки — село. - Наумівка — село. - Нижнє Кривине — село. - Нові Ранчиці — село. - Озерки — село. - Осинівка — село. - Осовець — село. - Палиці — село. - Пироги — село. - Пожарище — село. | - Ржавка — агрогородок . - Романове — село. - Рубіж — село. - Руді — село. - Русилкі — село. - Санники — село. - Семенцове — село. - Стародворці — село. - Старі Ранчиці — село. - Стаськове — село. - Телепні — село. - Телепи — село. - Хизова — село. - Хмільник — село. - Храповищене — село. - Шалами — село. - Шарипіне — село. - Щипці — село. |

title: Верхньокривинська сільська рада

wikitext:
{{coord|55|1|36|N|29|31|51|E|display=title}}
{{Сільрада Білорусі|
 | назва               = Верхньокривинська сільська рада
 | оригінальна назва   = {{lang-be|Верхнякрывінскі сельсавет}}
 | розташування        =
 | будівля             =
 | область             = {{BLR-VI}}
 | район               = [[File:Flag_of_Biešankovičy.png|20px]] [[Бешенковицький район|Бешенковицький]]
 | центр               = [[Верхнє Кривине]]
 | голова              = Турчинович Едуард Едмундович <ref name = "BSH-RV">[http://beshenkovichi.vitebsk-region.gov.by/ru/vlast/sovety Бешенковичский райисполком — Сельские советы] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131012045749/http://beshenkovichi.vitebsk-region.gov.by/ru/vlast/sovety |date=12 жовтня 2013 }}. Процитовано: 2013-10-04 {{ref-en}} {{ref-ru}}</ref>
 | керуючий справами   =
 | дані на сайті       =
 | площа               =
 | населення           =
 | щільність           =
 | населені пункти     = 55 населених пунктів
 | національний склад  =
 | офіційна мова       = [[Білоруська мова|білоруська]] та [[Російська мова|російська]]
 | поштовий індекс     = 211357 <ref>{{Cite web |url=http://belindex.ru/vitebskaya/beshenkovichskiy-raion.html |title=Поштові індекси Білорусі. Бешенковицький район |accessdate=2013-10-04 |archive-date=2013-10-04 |archive-url=https://web.archive.org/web/20131004221343/http://belindex.ru/vitebskaya/beshenkovichskiy-raion.html }}</ref>
 | телефонний код      = 2131
 | часовий пояс        = [[UTC+3]]
 | автомобільний код   = 2
 | адреса              = Віцебская вобласць, Бешанковіцкі раён, Верхнякрывінскі сельсавет
| вебсторінка         =
}}
'''Верхньокривинська сільська рада''' ({{lang-be|Верхнякрывінскі сельсавет}}) — [[Адміністративно-територіальний устрій|адміністративно-територіальна одиниця]] у складі [[Бешенковицький район|Бешенковицького району]], [[Вітебська область|Вітебської області]] [[Білорусь|Білорусі]]. Адміністративний центр сільської ради — [[містечко|агромістечко]] [[Верхнє Кривине]].

== Розташування ==
Верхньокривинська сільська рада розташована у північній частині Білорусі, в центральній частині Вітебської області,<ref>[http://wikimapia.org/#lang=be&lat=55.026640&lon=29.530813&z=13&m=h Орієнтовне розташування — супутникова мапа]</ref> на захід — південний захід від обласного центру [[Вітебськ]] та на схід — південний схід від районного центру [[Бешенковичі]].

По території сільської ради протікають річки: [[Західна Двіна]], її ліва притока — [[Кривинка (річка)|Кривинка]] із правою притокою [[Берізка (басейн Західної Двіни)|Берізкою]], а також невеличка річка Бікложа — ліва притока Західної Двіни.

== Історія ==
[[8 квітня]] [[2004]] року сільській раді були передані всі [[населений пункт|населенні пункти]] ліквідованої Рубіжської сільської ради.<ref>[http://old.bankzakonov.com/region/razdel24/time1/lavz0086.htm Рішення Вітебської обласної Ради депутатів від 8 квітня 2004 р. № 55 «Про зміну адміністративно-територіального устрою районів Вітебської області»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120520204953/http://old.bankzakonov.com/region/razdel24/time1/lavz0086.htm |date=20 травня 2012 }} {{ref-ru}}</ref>

== Склад сільської ради ==
До складу Верхньокривинської сільської ради входить 55 [[населений пункт|населених пунктів]]:
{{3|
* [[Бікложа]] — село.
* [[Боровці (Бешенковицький район)|Боровці]] — село.
* [[Будники (Бешенковицький район)|Будники]] — село.
* [[Верхнє Кривине]] —<br/>[[містечко|агромістечко]]
* [[Ганковичі]] — село.
* [[Голині]] — село.
* [[Горбачі (Бешенковицький район)|Горбачі]] — село.
* [[Гракове (Бешенковицький район)|Гракове]] — село.
* [[Добригори]] — село.
* [[Дворіччя (Бешенковицький район)|Дворіччя]] — село.
* [[Дубки (Бешенковицький район)|Дубки]] — село.
* [[Дубравка (Бешенковицький район)|Дубравка]] — село.
* [[Елішево]] — село.
* [[Забірря (Верхньокривинська сільська рада)|Забірря]] — село.
* [[Заграддя (Бешенковицький район)|Заграддя]] — село.
* [[Застаріння (Бешенковицький район)|Застаріння]] — село.
* [[Заходне (Бешенковицький район)|Заходне]] — село.
* [[Козине Село]] — село.
|
* [[Коробове (Бешенковицький район)|Коробове]] — село.
* [[Кощеве]] — село.
* [[Красні Будники]] — село.
* [[Кривине]] — село.
* [[Криве Село]] — село.
* [[Лапи (село)|Лапи]] — село.
* [[Макаровичі]] — село.
* [[Малі Голині]] — село.
* [[Мільковичі]] — село.
* [[Москаленки (Бешенковицький район)|Москаленки]] — село.
* [[Наумівка (Бешенковицький район)|Наумівка]] — село.
* [[Нижнє Кривине]] — село.
* [[Нові Ранчиці]] — село.
* [[Озерки (Бешенковицький район)|Озерки]] — село.
* [[Осинівка (Верхньокривинська сільська рада)|Осинівка]] — село.
* [[Осовець (Бешенковицький район)|Осовець]] — село.
* [[Палиці (Бешенковицький район)|Палиці]] — село.
* [[Пироги (Бешенковицький район)|Пироги]] — село.
* [[Пожарище]] — село.
|
* [[Ржавка (Бешенковицький район)|Ржавка]] — агрогородок .
* [[Романове (Бешенковицький район)|Романове]] — село.
* [[Рубіж (Бешенковицький район)|Рубіж]] — село.
* [[Руді]] — село.
* [[Русилкі]] — село.
* [[Санники (Бешенковицький район)|Санники]] — село.
* [[Семенцове]] — село.
* [[Стародворці]] — село.
* [[Старі Ранчиці]] — село.
* [[Стаськове]] — село.
* [[Телепні]] — село.
* [[Телепи]] — село.
* [[Хизова]] — село.
* [[Хмільник (Бешенковицький район)|Хмільник]] — село.
* [[Храповищене]] — село.
* [[Шалами]] — село.
* [[Шарипіне]] — село.
* [[Щипці (Бешенковицький район)|Щипці]] — село.
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{Книга |назва = Белорусская ССР. Административно-территориальное деление на 1 января 1947 года|місце=Мн.|видавництво=Гос. изд-во БССР|рік=1947|сторінок=300|тираж=10 000|сторінки=226}} {{ref-ru}}
* [http://www.radzima.net/be/selsovet/verhnekrivinskij.html Сельсавет Верхнякрывінскі] на сайті Radzima.net {{ref-be}}
* {{Карта|N-35-35}}
* {{Карта|N-35-36}}
* {{Карта|N-35-47}}
* {{Карта|N-35-48}}

[[Категорія:Сільські ради Бешенковицького району]]
[[Категорія:Верхньокривинська сільська рада| ]]

title: біл. Верхнякрывінскі сельсавет

Країна: Білорусь

Область: Вітебська область

Район/міськрада: Бешенковицький

Адміністративний центр: Верхнє Кривине

Голова виконкому: Турчинович Едуард Едмундович

title: Основні дані

Населені пункти: 55 населених пунктів

Офіційна мова: білоруська та російська

title: Контакти

Контакти: Сільські ради Білорусі


text:
# Григорук Наталія Миколаївна
Наталія Миколаївна Григорук (нар. 1958, тепер Богородчанського району Івано-Франківської області) — українська радянська діячка, доярка колгоспу імені Руднєва Богородчанського району Івано-Франківської області. Депутат Верховної Ради УРСР 11-го скликання.

## Біографія
Освіта середня.
З 1975 року — оператор машинного доїння корів колгоспу імені Руднєва Богородчанського району Івано-Франківської області.
Потім — на пенсії.

## Нагороди
- ордени
- медалі

title: Григорук Наталія Миколаївна

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Григорук Наталія Миколаївна
| жінка                = так
| зображення           =
| розмір_зображення    =
| дата_народження      = 1958
| місце_народження     = тепер [[Богородчанський район|Богородчанського району]] [[Івано-Франківська область|Івано-Франківської області]]
| дата_смерті          =
| місце_смерті         =
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       = [[українка]]
| військове звання     =
| партія               =
| нагороди             =
}}

{{Однофамільці|Григорук}}
'''Наталія Миколаївна Григорук''' ({{н.}} {{ДН|||1958}}, тепер [[Богородчанський район|Богородчанського району]] [[Івано-Франківська область|Івано-Франківської області]]) — українська радянська діячка, доярка колгоспу імені Руднєва Богородчанського району Івано-Франківської області. Депутат [[Верховна рада УРСР|Верховної Ради УРСР]] 11-го скликання.

== Біографія ==
Освіта середня.

З 1975 року — оператор машинного доїння корів колгоспу імені Руднєва Богородчанського району Івано-Франківської області.

Потім — на пенсії.

== Нагороди ==
* ордени
* медалі

== Література ==
* Депутати Верховної Ради УРСР. 11-е скликання — 1985 р.

[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради УРСР 11-го скликання]]
[[Категорія:Уродженці Богородчанського району]]

title: Григорук Наталія Миколаївна

Народилася: 1958 · тепер Богородчанського району Івано-Франківської області

Країна: СРСР

Національність: українка

Діяльність: державна діячка


text:
# Вогнеметник
Вогнеметник — військовослужбовець, оператор вогнемета, військова професія. Основний зміст діяльності вогнеметників — ведення бойових дій зі знищення вогнем живої сили, бойової техніки, інженерних споруд та транспортних засобів на полі бою і в тилу противника, створення пожеж, постановка димових завіс.

## Історія участі в бойових діях
Історія професії вогнеметників тісно пов'язана з історією їх основної зброї.
Перше бойове застосування вогнемета справила німецька армія 30 липня 1915 року, під час Першої світової війни.

title: Вогнеметник

wikitext:
'''''Вогнеметник''''' — [[військовослужбовець]], оператор [[вогнемет]]а, військова професія. Основний зміст діяльності вогнеметників — ведення бойових дій зі знищення вогнем живої сили, бойової техніки, інженерних споруд та [[транспортний засіб|транспортних засобів]] на полі бою і в тилу противника, створення пожеж, постановка димових завіс.

[[Файл: Bundesarchiv Bild 101I-299-1808-15A, Nordfrankreich, Soldat mit Flammenwerfer.jpg|thumb|200px|Німецький солдат-вогнеметник, 1944 рік]]

<!-- Стосується вузько РФ, до того ж статті про ту бойову машину у нас нема. Наразі приховаємо.
Для додання команді вогнеметників мобільності, розроблена і знаходиться на озброєнні армії РФ спеціальна модифікація БМП — [[бойова машина вогнеметників]].
-->

== Історія участі в бойових діях ==
Історія професії вогнеметників тісно пов'язана з [[Історія вогнемета|історією їх основної зброї]].

Перше бойове застосування вогнемета справила німецька армія 30 липня 1915 року, під час [[Перша світова війна|Першої світової війни]]<ref name="1915_firstfire">{{Cite web |url=http://himvoiska.narod.ru/flame14-18.html |title=Запальна зброя на фронтах першої світової війни 1914–1918 |accessdate=12 березня 2012 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20080918090116/http://himvoiska.narod.ru/flame14-18.html |archivedate=18 вересня 2008 |deadurl=yes }}</ref>.

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20090228110745/http://www.contract.mil.ru/56/219/748/597/index.shtml Професія «вогнеметників» на сайті Контрактної служби Міністерства Оборони РФ]
* [https://web.archive.org/web/20090824154526/http://www.contract.mil.ru/56/224/1080/1093/index.shtml Професія «Спеціаліст по застосуванню вогнеметно-запальних засобів» на сайті Контрактної служби Міністерства Оборони РФ]

{{Commonscat|Flamethrowers|Вогнемет}}

[[Категорія:Вогнемети]]
[[Категорія:Військові посади]]


text:
# Темпл (Джорджія)
Темпл (англ. Temple) — місто (англ. city) в США, в округах Керролл і Гералсон штату Джорджія. Населення — 5089 осіб (2020).

## Географія
Темпл розташований за координатами 33°44′0″ пн. ш. 85°1′38″ зх. д. / 33.73333° пн. ш. 85.02722° зх. д. (33.733245, -85.027295).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 17,87 км², з яких 17,62 км² — суходіл та 0,25 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 4228 осіб у 1456 домогосподарствах у складі 1123 родин. Густота населення становила 237 осіб/км².  Було 1674 помешкання (94/км²).
Расовий склад населення:
| - 73,2 % — білих - 22,4 % — чорних або афроамериканців - 0,4 % — корінних американців - 0,4 % — азіатів - 1,4 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 2,2 %. Частка іспаномовних становила 3,4 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 31,7 % — особи молодші 18 років, 60,8 % — особи у віці 18—64 років, 7,5 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 31,3 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 91,7 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 87,2 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 52 339 доларів США (медіана — 46 275), а середній дохід на одну сім'ю — 54 772 долари (медіана — 54 755). За межею бідності перебувало 6,8 % осіб, у тому числі 2,5 % дітей у віці до 18 років та 4,2 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 1884 особи. Основні галузі зайнятості: роздрібна торгівля — 26,8 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 18,7 %, транспорт — 15,9 %.

title: Темпл (Джорджія)

wikitext:
{{Otherplaces|Темпл (значення){{!}}Темпл}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Темпл
|оригінальна назва  = {{lang-en|Temple}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Temple, Georgia city hall.JPG
|опис зображення= <!-- Temple City Hall -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Джорджія
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Керролл (округ, Джорджія)|Керролл]], [[Гералсон (округ, Джорджія)|Гералсон]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 17,87
|висота центру НП   = 357
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 236,60
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = -5
|DST                    = -4 <!--Якщо є літній час -->
|телефонний код         = 770
|поштовий індекс        = 30179
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 1375832
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Темпл''' ({{lang-en|Temple}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в округах [[Керролл (округ, Джорджія)|Керролл]] і [[Гералсон (округ, Джорджія)|Гералсон]] штату [[Джорджія]]. Населення — 5089 осіб (2020).

== Географія ==
Темпл розташований за координатами {{Coord|33|44|0|N|85|1|38|W|type:city_region:US-DE}} (33.733245, -85.027295){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 17,87 км², з яких 17,62 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,25 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1890 = 246
| 1900 = 397
| 1910 = 711
| 1920 = 621
| 1930 = 573
| 1940 = 624
| 1950 = 676
| 1960 = 788
| 1970 = 864
| 1980 = 1520
| 1990 = 1870
| 2000 = 2383
| 2010 = 4228
| 2020 = 5089
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало {{formatnum:4228}} осіб у {{formatnum:1456}} домогосподарствах у складі {{formatnum:1123}} родин. [[Густота населення]] становила 237 осіб/км².  Було 1674 помешкання (94/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 73,2 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 22,4 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,4 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,4 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 1,4 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 2,2 %. Частка іспаномовних становила 3,4 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 31,7 % — особи молодші 18 років, 60,8 % — особи у віці 18—64 років, 7,5 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 31,3 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 91,7 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 87,2 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:52339}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:46275}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:54772}} долари (медіана — {{formatnum:54755}}). За межею бідності перебувало 6,8 % осіб, у тому числі 2,5 % дітей у віці до 18 років та 4,2 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:1884}} особи. Основні галузі зайнятості: роздрібна торгівля — 26,8 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 18,7 %, транспорт — 15,9 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Гералсон (округ, Джорджія)}}
{{Керролл (округ, Джорджія)}}

[[Категорія:Міста Джорджії]]
[[Категорія:Населені пункти округу Гералсон (Джорджія)]]
[[Категорія:Населені пункти округу Керролл (Джорджія)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Джорджія

Округ: Керролл, Гералсон

Густота населення: 236,60 осіб/км²

Часовий пояс: UTC-5, влітку UTC-4


text:
# Синенька-Іваницька Іванна
Синенька-Іваницька Іванна (24 липня 1897, с. Великі Чорнокінці — 28 серпня 1988, Мюнхен) — українська співачка, лірико-драматичне сопрано. Дружина командира сотні УСС Сократа Іваницького.

## Родина
Народилася Іванна Синенька в селі Великі Чорнокінці біля Чорткова на Галицькому Поділлі.
ЇЇ батько Олексій був директором чотирикласної народної школи.
Мати співачки — Феліція (з дому Генчел) була дочкою естрадного співака і теж учителювала. Дітей у родині було восьмеро. Брат відомої співачки — Петро Синенький відомий лікар в 30-ті роки у Чортківській окрузі.

## Життєпис
Навчалася Іванна спочатку в учительській семінарії сестер-василіянок у Станіславі, де співала в хорі.
У 1919 р. виїхала разом з батьком до Східної України, де займалася педагогічною діяльністю — навчала дітей у селі Бахматівці біля Проскурова (тепер м. Хмельницький), а також працювала у державному банку УНР.
Наступного року повернулася до Станіслава, де була арештована і з поїздом «петлюрівців» потрапила до Варшави.
У 1921 році в Судетах, у Райхенбергу, Синенька склала іспит зрілості (учительську матуру). 23 квітня цього ж року повінчалася з молодим доктором права Сократом Іваницьким — згодом довголітнім проректором Українського технічно-господарського інституту.
Закінчила Празьку Консерваторію (1927).
Деякий час молоде подружжя проживало в Ужгороді, де співачка вступила до Українського театру, яким керували Микола Садовський та Микола Аркас.
З осені на кошт стипендії, призначеній Митрополитом Андреєм Шептицьким, спеціалізувалася у Мілані (у професора Келліні де Рівальта-Ріпи).
Концертувала у Празі, Бухаресті, Відні, Берліні, Мюнхені, у містах Галичини і Буковини (Львів, Чернівці, Дрогобич, Вижниця, Бучач, Стрий, Підгайці). З успіхом пройшло концертне турне співачки по українських селах Чехословаччини.
У 1934—1938 рр. Синенька була піонером популяризації української пісні по радіо Праги, Львова, Відня.
15 червня 1938 року у залі Бейштайна «Українська громада в Німеччині» влаштувала шевченківський вечір. Стараннями Українського національного об'єднання відбувся ще один вечір, присвячений пам'яті Т. Шевченка 15 квітня 1939 року в берлінському Шуман-залі.
Померла 28 серпня 1988 р. та похована в Мюнхені на кладовищі Вальдфрідроф. Поряд — могили археолога Петра Курінного, літературознавця Павла Зайцева та інші.
Через все життя пронесла тугу за Україною.

## Ролі
Перший публічний виступ І. Синенької відбувся на сцені у Копичинцях, коли мала десять років. Популярна, на той час, в Галичині пісня «Веснівка» В. Матюка на слова М. Шашкевича у виконанні майбутньої співачки мала великий успіх.
Партії в операх:
- Катерини («Катерина» М. Аркаса);
- Наталки («Наталка Полтавка» М. Лисенка);
- Русалки («Русалка» А. Дворжака);
- Батерфляй («Мадам Батерфляй» Дж. Пуччіні);
- Марженки («Продана наречена» Б. Сметана);
- Недди («Паяци» Р. Леонковалло);
- Мікаели («Кармен» Ж. Бізе);
- Юлії («Ромео і Юлія» В. Белліні);
- Оксани («Запорожець за Дунаєм» С. Гулака-Артемовського).

Вокальна спадщина І. Синенької — 23 пісні та романси, записані на дві грамофонні платівки.
У своєму репертуарі, крім класичних оперних арій, мала народні пісні, думи, колядки та твори українських композиторів, які виконувала з особливим чуттям, сердечністю й культурою, серед них:
- «Вечірня пісня» К. Стеценка,
- «Засумуй трембіто» Н. Нижанківського,
- «Жита» Н. Нижанківського,
- «Ой, не світи, місяченьку» в обробці В. Барвінського,
- «Ой, у полі тихий вітер віє…» в обробці Б. Лятошинського,
- «Ой, співаночки мої» лемківська пісня в обробці С. Людкевича, «Ой, ходить сон», «Половина саду цвіте», «Минули літа молодії», «Діброво зелена» та ін.

За оцінкою Станіслава Людкевича, співачка — власниця «мягкого, шовкового тембра, а при тім звінкий голосовий матеріал, вирівнаний у всіх регістрах, природна шляхотна лінія у динамиці і модуляції, дискретна, а проте інтензивна і виразова, майже сценічна інтерпретація, непорочна дикція і фразовання — усе те разом із симпатичною апарицією складалося на рідко подибувану цілість».

title: Синенька-Іваницька Іванна

wikitext:
{{Однофамільці|Іваницька}}
{{Музикант
| Ім'я                 = Іванна Синенька-Іваницька
| Оригінал імені       =
| Зображення           = Іванна Синенька-Іваницька.jpg
| Підпис               =
| Розмір_зображення    =
| Повне ім'я           =
| Дата народження      = 24.7.1897
| Місце народження     = с. [[Великі Чорнокінці]] на [[Галицьке Поділля|Галицькому Поділлі]] ([[Тернопільщина]])
| Дата смерті          = 28.8.1988
| Місце смерті         = м. [[Мюнхен]], {{GER}}
| Роки                 =
| Країна               =
| Національність       = [[Українці|українка]]
| Освіта               = [[Празька консерваторія]]
| Професія             = співачка
| Працював у операх    =
| Співацький голос     = лірико-драматичне [[сопрано]]
| Інструмент           =
| Жанр                 =
| Мова                 =
| Псевдонім            =
| Колектив             =
| Гурт                 =
| Співпраця            =
| Нагороди             =
| Премії               =
| Звання               =
| Лейбл                =
| Сайт                 =
}}
[[File:Надгробок могили Іванни Синенької-Іваницької в Мюнхені.jpg|thumb|Надгробок могили Іванни Синенької-Іваницької в Мюнхені, цвинтар Waldfriedhof]]
'''Синенька-Іваницька Іванна''' ([[24 липня]] [[1897]], с. [[Великі Чорнокінці]] — [[28 серпня]] [[1988]], [[Мюнхен]]) — українська [[співачка]], лірико-драматичне [[сопрано]]. Дружина командира сотні [[Українські Січові Стрільці|УСС]] [[Іваницький Сократ|Сократа Іваницького]].

== Родина ==
Народилася Іванна Синенька в селі [[Великі Чорнокінці]] біля [[Чортків|Чорткова]] на Галицькому [[Поділля|Поділлі]].

ЇЇ батько Олексій був директором чотирикласної народної школи.

Мати співачки — Феліція (з дому Генчел) була дочкою естрадного співака і теж учителювала. Дітей у родині було восьмеро. Брат відомої співачки — [[Синенький Петро Олексійович|Петро Синенький]] відомий [[лікар]] в 30-ті роки у Чортківській окрузі.

== Життєпис ==
Навчалася Іванна спочатку в учительській семінарії сестер-[[Василіянки|василіянок]] у [[Станіслав]]і, де співала в хорі.

У 1919 р. виїхала разом з батьком до Східної України, де займалася педагогічною діяльністю — навчала дітей у селі [[Бахматівці]] біля Проскурова (тепер м. [[Хмельницький]]), а також працювала у [[Український державний банк|державному банку УНР]].<ref name=":0">Чорпіта Я, Чорпіта О. Літературно-мистецька та наукова Чортківщина / Я. Чорпіта, О. Чорпіта. — Чортків: ВАТ «Поліграфіст», 2007. — С. 69-72</ref>

Наступного року повернулася до [[Івано-Франківськ|Станіслава]], де була арештована і з поїздом «петлюрівців» потрапила до [[Варшава|Варшави]].

У 1921 році в Судетах, у Райхенбергу, Синенька склала іспит зрілості (учительську матуру). 23 квітня цього ж року повінчалася з молодим доктором права [[Іваницький Сократ|Сократом Іваницьким]] — згодом довголітнім проректором [[Український технічно-господарський інститут|Українського технічно-господарського інституту]].<ref>Білокінь С. ..І збільшила славу божу Іванна Синенька / С. Білокінь //Тернопілля'97:регіональний річник. — Тернопіль: Збруч, 1997. — С. 413—415</ref>

Закінчила [[Празька консерваторія|Празьку Консерваторію]] ([[1927]]).

Деякий час молоде подружжя проживало в [[Ужгород]]і, де співачка вступила до Українського театру, яким керували [[Микола Садовський]] та Микола Аркас.

З осені на кошт стипендії, призначеній [[Митрополит]]ом [[Андрей (Шептицький)|Андреєм Шептицьким]], спеціалізувалася у [[Мілан]]і (у професора [[Келліні де Рівальта-Ріпа|Келліні де Рівальта-Ріпи]]).

Концертувала у [[Прага|Празі]], [[Бухарест]]і, [[Відень|Відні]], [[Берлін]]і, [[Мюнхен]]і, у містах [[Галичина|Галичини]] і [[Буковина|Буковини]] (Львів, Чернівці, Дрогобич, Вижниця, Бучач, Стрий, Підгайці). З успіхом пройшло концертне турне співачки по українських селах Чехословаччини.

У 1934—1938 рр. Синенька була піонером популяризації української пісні по радіо Праги, Львова, Відня.<ref name=":0"/>

15 червня 1938 року у залі Бейштайна «Українська громада в Німеччині» влаштувала шевченківський вечір. Стараннями Українського національного об'єднання відбувся ще один вечір, присвячений пам'яті [[Шевченко Тарас Григорович|Т. Шевченка]] 15 квітня 1939 року в берлінському Шуман-залі.

Померла 28 серпня 1988 р. та похована в Мюнхені на кладовищі [[Вальдфрідгоф (Мюнхен)|Вальдфрідроф]]. Поряд — могили археолога [[Курінний Петро Петрович|Петра Курінного]], [[Зайцев Павло Іванович|літературознавця Павла Зайцева]] та інші.

Через все життя пронесла тугу за Україною.

== Ролі ==
Перший публічний виступ І. Синенької відбувся на сцені у [[Копичинці|Копичинцях]], коли мала десять років. Популярна, на той час, в Галичині пісня «Веснівка» [[Матюк Віктор Григорович|В. Матюка]] на слова [[Шашкевич Маркіян Семенович|М. Шашкевича]] у виконанні майбутньої співачки мала великий успіх.

Партії в операх:
* ''Катерини'' («Катерина» М. Аркаса);
* ''Наталки'' («Наталка Полтавка» [[Лисенко Микола Віталійович|М. Лисенка]]);
* ''Русалки'' («Русалка» [[Антонін Леопольд Дворжак|А. Дворжака]]);
* ''Батерфляй'' («Мадам Батерфляй» [[Джакомо Пуччіні|Дж. Пуччіні]]);
* ''Марженки'' («Продана наречена» Б. Сметана);
* ''Недди'' («Паяци» Р. Леонковалло);
* ''Мікаели'' («Кармен» Ж. Бізе);
* ''Юлії'' («Ромео і Юлія» В. Белліні);
* ''Оксани'' («[[Запорожець за Дунаєм]]» [[Гулак-Артемовський Семен Степанович|С. Гулака-Артемовського]]).
Вокальна спадщина І. Синенької — 23 пісні та романси, записані на дві грамофонні платівки.

У своєму [[репертуар]]і, крім класичних [[Опера|оперних]] [[Арія|арій]], мала [[народна пісня|народні пісні]], [[Дума|думи]], [[колядка|колядки]] та твори українських [[композитор]]ів, які виконувала з особливим чуттям, сердечністю й культурою, серед них:
* «Вечірня пісня» [[Стеценко Кирило Григорович|К. Стеценка]],
* «Засумуй трембіто» [[Нижанківський Нестор Остапович|Н. Нижанківського]],
* «Жита» [[Нижанківський Нестор Остапович|Н. Нижанківського]],
* «Ой, не світи, місяченьку» в обробці [[Барвінський Василь Олександрович|В. Барвінського]],
* «Ой, у полі тихий вітер віє…» в обробці [[Лятошинський Борис Миколайович|Б. Лятошинського]],
* «Ой, співаночки мої» лемківська пісня в обробці [[Людкевич Станіслав Пилипович|С. Людкевича]], «Ой, ходить сон», «Половина саду цвіте», «Минули літа молодії», «Діброво зелена» та ін.
За оцінкою [[Людкевич Станіслав Пилипович|Станіслава Людкевича]], співачка — власниця ''«мягкого, шовкового [[тембр]]а, а при тім звінкий голосовий матеріал, вирівнаний у всіх регістрах, природна шляхотна лінія у динамиці і модуляції, дискретна, а проте інтензивна і виразова, майже сценічна [[інтерпретація]], непорочна дикція і фразовання — усе те разом із симпатичною апарицією складалося на рідко подибувану цілість».''

== Примітки ==
{{примітки}}

== Джерела ==
* ''Білокінь С.'' // Іванна Синенька-Іваницька. — Київ: Медекол, 1997. — 42 с.
* Білокінь С. ..І збільшила славу божу Іванна Синенька / С. Білокінь //Тернопілля'97:регіональний річник. — Тернопіль: Збруч, 1997. — С. 413—415
* {{ЕУ}}
* Чорпіта Я, Чорпіта О. Літературно-мистецька та наукова Чортківщина / Я. Чорпіта, О. Чорпіта. — Чортків: ВАТ «Поліграфіст», 2007. — С. 69-72

== Література ==
* Історія вокального мистецтва / О. Д. Шуляр: [монографія]: Ч.ІІ. — Івано-Франківськ, «Плай» 2012. — С.309

== Посилання ==
* {{ШевЕ-5|частина=Синенька-Іваницька Іванна|сторінки =761}}
* ''Сергій Білокінь.'' [http://www.s-bilokin.name/Personalia/Synenka.html Іванна Синенька-Іваницька] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180302230506/http://www.s-bilokin.name/Personalia/Synenka.html |date=2 березня 2018 }}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Уродженці Великих Чорнокінців]]
[[Категорія:Померли в Мюнхені]]
[[Категорія:Українські співачки]]
[[Категорія:Випускники Празької консерваторії]]

title: Основна інформація

Місце народження: с. Великі Чорнокінці на Галицькому Поділлі (Тернопільщина)

Місце смерті: м. Мюнхен, Німеччина

Поховання: Вальдфрідгоф

Громадянство: Австро-Угорщина · ЗУНР · УНР

Професія: співачка

Освіта: Празька консерваторія

Співацький голос: лірико-драматичне сопрано

Інструменти: вокал


text:
# Сент-Джон (річка)
 Сент-Джон  (англ. Saint John River, фр. Fleuve Saint-Jean) — річка у провінції Нью-Брансвік, Канада і штаті Мен, США, яка є кордоном між канадською провінцією і штатом США. Середньорічний стік 990 м³/с. Сточище 55 000 км².
Річка бере початок в окрузі Сомерсет, Мен та тече через містечка Форт-Кент, Едмундстон, Мадаваска, Ван-Бурен, Сен-Леонард, Ґранд-Фоллс, Гартланд, Вудсток, і міста Фредериктон та Сент-Джон.
На річці розташовані унікальні Зворотні водоспади.
Головні притоки: ліві — Тобік, Натуак, Кеннебекасіс і коротка річка Джемсег, по якій в Сент-Джон потрапляє стік з озера Гранд-Лейк, найбільшого озера провінції Нью-Брансвік;
праві — Аллагаш, Фіш, Арустук, Оромокто.

## Каскад ГЕС
На річці розташовані ГЕС Гранд-Фолс (Сент-Джон), ГЕС Beechwood, ГЕС Mactaquac.
| Річка | Це незавершена стаття про річку. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |

| Прапор США | Це незавершена стаття про Сполучені Штати Америки. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |

title: Сент-Джон (річка)

wikitext:
{{Otheruses|Сент-Джон (значення){{!}}Сент-Джон}}
{{Річка
| назва = річка Сент-Джон
| зображення = FrederictonNB SaintJohnRiver.jpg
| підпис = Вид на річку Сент-Джон близько міста [[Фредериктон]], [[Новий Брансвік]]
| довжина = 673 км
| висота_витоку =
| площа_басейну = 54 986 км²
|стік = 990 м³/с
| витік =
| гирло = Затока [[Фанді (затока)|Фанді]]
| країни_басейну = [[США]], [[Канада]]
| притоки =
| мапа = St John River Map.png
| мапа_розмір =
| мапа_підпис = Басейн річки Сент-Джон
}}

''' Сент-Джон ''' ({{lang-en|Saint John River}}, {{lang-fr|Fleuve Saint-Jean}}) — річка у провінції [[Нью-Брансвік]], [[Канада]] і штаті [[Мен (штат)|Мен]], [[США]], яка є кордоном між канадською провінцією і штатом США. Середньорічний стік 990 м³/с. Сточище 55 000 км².

Річка бере початок в окрузі [[Сомерсет(округ)|Сомерсет]], [[Мен (штат)|Мен]] та тече через містечка [[Форт-Кент (Мен)|Форт-Кент]], [[Едмундстон (Нью-Брансвік)|Едмундстон]], [[Мадаваска (Мен)|Мадаваска]], [[Ван-Бурен (Мен)|Ван-Бурен]], [[Сен-Леонард (Нью- Брансвік)|Сен-Леонард]], [[Ґранд-Фоллс (Нью-Брансвік)|Ґранд-Фоллс]], [[Гартланд (Нью-Брансвік)|Гартланд]], [[Вудсток (Нью-Брансвік)|Вудсток]], і міста [[Фредериктон]] та [[Сент-Джон]].

На річці розташовані унікальні [[Зворотні водоспади]].

Головні притоки: ліві — Тобік, Натуак, Кеннебекасіс і коротка річка Джемсег, по якій в Сент-Джон потрапляє стік з озера Гранд-Лейк, найбільшого озера провінції Нью-Брансвік;

праві — [[Аллагаш]], Фіш, Арустук, Оромокто.

== Каскад ГЕС ==
На річці розташовані [[ГЕС Гранд-Фолс (Сент-Джон)]], [[ГЕС Beechwood]], [[ГЕС Mactaquac]].
{{Без джерел|дата=Червень 2022}}
{{river-stub}}
{{Maine-stub}}
{{Портали|Географія|Гідрологія}}

[[Категорія:Річки Мену]]
[[Категорія:Річки Нью-Брансвіку]]
[[Категорія:Едмундстон]]
[[Категорія:Сент-Джон]]
[[Категорія:Фредериктон]]
[[Категорія:Міжнародні річки Північної Америки]]

title: 45°16′00″ пн. ш. 66°04′00″ зх. д. / 45.266667° пн. ш. 66.066667° зх. д.

Витік: Northwest Branch Saint John Riverd і Rivière Saint-Jean Sud-Ouestd

Гирло: Затока Фанді

Басейн: Saint John River basind

Країни: США, Канада

Регіон: Мен · Нью-Брансвік

Притоки: Madawaska Riverd, Tobique Riverd, Аллагаш, Aroostook Riverd, Northwest Branch Saint John Riverd, Rivière Saint-Jean Sud-Ouestd, Kennebecasis Riverd, Keswick Riverd, Meduxnekeag Riverd, Nerepis Riverd, Oromocto Riverd, River De Chuted, Big Black Riverd, Canaan Riverd, Little Black Riverd, Saint Francis Riverd, Fish Riverd і Baker-Brook Riverd


text:
# PLEKHA2
PLEKHA2 (англ. Pleckstrin homology domain containing A2) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на 8-й хромосомі. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 425 амінокислот, а молекулярна маса — 47 255.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MPYVDRQNRI |  | CGFLDIEEHE |  | NSGKFLRRYF |  | ILDTQANCLL |  | WYMDNPQNLA |
| MGAGAVGALQ |  | LTYISKVSIA |  | TPKQKPKTPF |  | CFVINALSQR |  | YFLQANDQKD |
| MKDWVEALNQ |  | ASKITVPKGG |  | GLPMTTEVLK |  | SLAAPPALEK |  | KPQVAYKTEI |
| IGGVVVHTPI |  | SQNGGDGQEG |  | SEPGSHTILR |  | RSQSYIPTSG |  | CRASTGPPLI |
| KSGYCVKQGN |  | VRKSWKRRFF |  | ALDDFTICYF |  | KCEQDREPLR |  | TIFLKDVLKT |
| HECLVKSGDL |  | LMRDNLFEII |  | TSSRTFYVQA |  | DSPEDMHSWI |  | KEIGAAVQAL |
| KCHPRETSFS |  | RSISLTRPGS |  | SSLSSGPNSI |  | LCRGRPPLEE |  | KKALCKAPSV |
| ASSWQPWTPV |  | PQAGEKLLPP |  | GDTSEDSLFT |  | PRPGEGAPPG |  | VLPSSRIRHR |
| SEPQHPKEKP |  | FMFNLDDENI |  | RTSDV      |  |            |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Кодований геном білок за функцією належить до фосфопротеїнів.
Білок має сайт для зв'язування з ліпідами.
Локалізований у клітинній мембрані, цитоплазмі, ядрі, мембрані.

title: PLEKHA2

wikitext:
{{Картка гена}}
'''PLEKHA2''' ({{lang-en|Pleckstrin homology domain containing A2}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на 8-й хромосомі.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:14336 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:14336 |language=англ. |accessdate=19 вересня 2017 |url-status=dead }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 425 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 47 255<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/Q9HB19#sequences |title=UniProt, Q9HB19 |language=англ. |accessdate=19 вересня 2017 |archive-date=27 вересня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170927071516/http://www.uniprot.org/uniprot/Q9HB19#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MPYVDRQNRI		CGFLDIEEHE		NSGKFLRRYF		ILDTQANCLL		WYMDNPQNLA

MGAGAVGALQ		LTYISKVSIA		TPKQKPKTPF		CFVINALSQR		YFLQANDQKD

MKDWVEALNQ		ASKITVPKGG		GLPMTTEVLK		SLAAPPALEK		KPQVAYKTEI

IGGVVVHTPI		SQNGGDGQEG		SEPGSHTILR		RSQSYIPTSG		CRASTGPPLI

KSGYCVKQGN		VRKSWKRRFF		ALDDFTICYF		KCEQDREPLR		TIFLKDVLKT

HECLVKSGDL		LMRDNLFEII		TSSRTFYVQA		DSPEDMHSWI		KEIGAAVQAL

KCHPRETSFS		RSISLTRPGS		SSLSSGPNSI		LCRGRPPLEE		KKALCKAPSV

ASSWQPWTPV		PQAGEKLLPP		GDTSEDSLFT		PRPGEGAPPG		VLPSSRIRHR

SEPQHPKEKP		FMFNLDDENI		RTSDV

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функцією належить до [[фосфопротеїни|фосфопротеїнів]].
Білок має сайт для зв'язування з [[ліпіди|ліпідами]].
Локалізований у [[клітинна мембрана|клітинній мембрані]], [[цитоплазма|цитоплазмі]], [[клітинне ядро|ядрі]], мембрані.

== Література ==
{{refbegin|2}}

{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 8 (людина)|Хромосома 8]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Некатегоризовані білки]]

title: PLEKHA2

PDB: Пошук ортологів: PDBe RCSB

title: Ідентифікатори

Символи: PLEKHA2, TAPP2, pleckstrin homology domain containing A2

Зовнішні ІД: OMIM: 607773 MGI: 1928144 HomoloGene: 41822 GeneCards: PLEKHA2

Молекулярна функція: • fibronectin binding · • laminin binding · • GO:0001948, GO:0016582 protein binding · • lipid binding · • PDZ domain binding · • phosphatidylinositol binding · • phosphatidylinositol-3,4-bisphosphate binding

Клітинна компонента: • цитоплазма · • мембрана · • клітинне ядро · • клітинна мембрана · • GO:0009327 protein-containing complex

Біологічний процес: • positive regulation of cell-matrix adhesion · • phosphatidylinositol biosynthetic process

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Поліщук Віктор Степанович
Ві́ктор Степа́нович Поліщу́к (нар. 15 серпня 1976, с. Перегонівка, Голованівський район, Кіровоградська область, УРСР) — український підприємець, власник мереж електроніки «Технополіс» і «Ельдорадо», БЦ «Гулівер» у Києві, «Банку Михайлівського», будівельних компаній. За оцінкою Forbes, 2013 року посідав № 71 серед найбагатших людей України.

## Життєпис
Народився 15 серпня 1976 року в Кіровоградській області.

### Освіта
Закінчив Київський технологічний інститут харчової промисловості (зараз — Національний університет харчових технологій) за фахом «теплоенергетик». У цьому ж університеті здобув другу вищу освіту за фахом «економіст».

### Трудова діяльність
Перший запис у трудовій книжці Поліщука з'явився у часи студентства. 1993 року він влаштувався працювати техніком в науково-дослідному підприємстві «Енерготехнологія». У 1997—2001 роках працював на посаді інженера.

### Розвиток бізнесу
За свідченнями дружини Поліщука Лілії Рєзвої, у 2000 році їхня родина була незаможною.
2001 року Поліщук створив компанію «Техенерготрейд», що спершу продавала електротехнічної продукції. Пізніше компанія працювала в сфері логістики. Наступним проектом, участь в якому також бере його дружина Лілія Рєзвая, стає будівництво котеджного містечка «Явір» під Києвом.
2004 року «Техенерготрейд» Поліщука придбала 70 % акцій мережі «Технополіс», компанія стає основним бізнесом олігарха.
2004 року існувало сім магазинів «Технополіс», з приходом Поліщука починається розширення мережі. До 2013 року «Технополіс» володів 65 магазинами й охоплює усі регіони України. Річний товарообіг становить $ 380 млн.
2005 року Поліщук повністю викуповує мережу «Технополіс».
У часи президентства Януковича Поліщук був неофіційним керівником (так званим «смотрящім») Київської області.
Разом з дружиною Лілією Рєзвою придбав частину території Хотівського городища скіфських часів, яку попередньо вивели зі складу пам'ятки археології. Ця ділянка поки залишається незабудованою.
У квітні 2013 року Поліщук придбав найбільшу мережу побутової техніки «Ельдорадо». Після чого почалося злиття «Технополісу» й «Ельдорадо». Об'єднана мережа отримала назву «Ельдорадо» і стала другим на ринку рітейлером за кількістю магазинів та першою за товарообігом.
Восени 2013 року Поліщук відкрив найвищий у Києві торговельно-офісний центр «Гулівер», який будували близько 10 років. Зі слів Поліщука, де-факто керує комплексом його дружина Лілія Рєзвая.
За даними «Голос UA», у 2014 році Поліщук викупив київське підприємство з виробництва зброї «Ленінська кузня», яке до того належало Петру Порошенку.
Станом на кінець 2014 року олігарх володів українським «Банком Михайлівським». Інвестиційна компанія «Інвестиційний капітал Україна» працювала над пошуком об'єктів для поглинання «Банком Михайлівським». Компанією володіють бізнес партнери Валерії Гонтаревої.
2015 року Поліщук купив «Всеукраїнський банк розвитку» у Олександра Януковича та Олександра Стецюка.
2015 року, за даними Державного реєстру України, у власності Поліщука перебував контрольний пакет акцій ТОВ «Екосіпан».
Станом на 2015 рік Поліщук був найбільшим забудовником міста Бровари.

## Оцінки статків
- 2013 — № 71 серед найбагатших людей України за версією журналу Forbes.[7][19] Його статки оцінили в $ 214 млн.[18]

## Родина та близьке оточення
Поліщук одружений із Рєзвою Лілією Анатоліївною, яка керує бізнес-центром «Gulliver», вона є племінницею Світлани Медведєвої, дружини прем'єр-міністра та екс-президента РФ Дмитра Медведєва.
Подружжя має сина — Поліщука Дмитра Вікторовича, 2007 р.н.
Сімейні зв'язки за даними Поліщука:
- батько — Поліщук Степан Никифорович, був головним інженером Перегонівського цукрового заводу;
- матір — Поліщук Галина Антонівна, працювала медсестрою в дитячому садку;
- дід — Волчанський Іван Пантелеймонович — брав участь у Другій світовій війні на боці СРСР.

Поліщука зараховують до так званої «сім'ї Януковича». У ЗМІ вказують, що Поліщук — не самостійна фігура. Свій бізнес він побудував завдяки Олександру Клименку, наближеному до Віктора Януковича. Поліщука неофіційно називали «гаманцем Олександра Клименка». Окрім того, статус члена «сім'ї Януковича» Поліщуку надають і через те, що його прес-секретарем була коханка Віктора Януковича Олена Березовська, скандальна журналістка та українофобка. Також у ЗМІ зазначають, що Поліщук мав дружні стосунки з Олександром Януковичем.

## Розслідування
Журналісти «Голос UA» підозрюють Поліщука в підкупі суддів 2011 року. За даними видання, компанія олігарха «Технополіс» намагалася заволодіти торговельним приміщенням у Києві на Великій Кільцевій дорозі, 4 площею 5000 м2. Це приміщення здавали в оренду «Технополісу», воно ніколи не належало ані компанії, ані її близьким структурам. За допомогою махінацій і судів компанія тимчасово змогла здійснити рейдерське захоплення приміщень і визнати за собою право власності. Однак, завдяки суспільному резонансу, ці судові рішення були скасовані. Втім, далі почалася судова тяганина за повернення власнику приміщення боргу в 41 млн. грн через несплату орендної платні. Станом на кінець 2014 року тяганина тривала, а незмінний суддя на практиці виступає в ролі представника інтересів «Технополіса».
2013 року Броварська міськрада на чолі з мером Ігорем Сапожком проголосувала за те, щоб землі колишнього державного підприємства «Радіопередавальний центр» були віддані в оренду 48-ми особам для «ведення особистого селянського господарства». Згодом усі вони в один день за допомогою одного нотаріуса передали свої ділянки приватному підприємству «Інтер-профіт». Одразу після цього, за поданням мера, депутати проголосували за зміну статусу земель — під промислову забудову. Зі слів мера та бізнесменів, на 96 га мали розміститись логістичний центр, холодильні склади та фармацевтичний завод Bayer AG. Проект на сесії представляв не «Інтер-профіт», а «Техенерготрейд». Журналісти з'ясували, що у цих компаній багато спільного. Екс-директор «Техенерготрейду» Володимир Тимошенко є засновником «Інтер-профіту». Власником «Техенерготрейду» є Віктор Поліщук. У Bayer AG спростували чутки про будівництво заводу у Броварах. За інформацією Павла Різаненка, знищення держпідприємства «Радіопередавальний центр», яке здійснювали люди сина екс-Президента Віктора Януковича, покривав Юрій Артюхов.
За даними розслідування «Схем», в юридичному відділі компанії Поліщука «Техенерготрейд» із листопада 2014 року працює Ольга Наливайченко, донька Валентина Наливайченка. Останній був на цей час керівником СБУ. Після призначення його доньки, СБУ закрила кримінальну справу щодо незаконного відчуження 94,67 гектарів державної землі Радіопередавального центру у Броварах. Справу відновили після звільнення Наливайченка з СБУ. У жовтні 2015 року Шевченківський суд Києва арештував усі 94,67 гектарів земельної ділянки.
На початку 2015 року почався скандал через з затвердження нового генплану Броварів. Проти документа протестувала громадськість міста, вказуючи, що проект генплану передбачає будівництво шкідливого фармацевтичного заводу 3-го класу шкідливості. Розробку генплану на 2,5 млн грн. профінансувала «Інтер-профіт», пов'язана з Поліщуком. 5 березня 2015 року на засіданні Броварської міськради, мер Ігор Сапожко під тиском громадськості зняв питання з розгляду.
За даними Еспресо TV, Поліщук ігнорував свої кредитні зобов'язання перед «Ощадбанком» і не повертав банку $500 млн., які взяв на будівництво торговельного центру «Gulliver». Одночасно він активно розвивав «Банк Михайлівський».
У квітні 2015 року стало відомо, що під час Євромайдану, у грудні 2013 року прес-секретар Поліщука Олена Березовська організувала поїздку українських дітей до Росії, зробивши з цього об'єкт російської пропаганди. Пізніше Березовська виїхала до Москви і там очолила антиукраїнський пропагандистський сайт «Украина.ру».
У жовтня 2016 року НБУ оприлюднив оцінку збитків від дій Поліщука як власника збанкрутілого банку «Михайлівського», сума склала 23 млрд грн.

### Зловживання владою
У березні 2024 року видання Схеми опублікувало розслідування про те, що структури Поліщука отримали від державних українських банків великий кредит під аномально низьку процентну ставку та тривалий термін погашення. Протягом 2022 року вони не повертали борги «Ощадбанку» та «Укрексімбанку», а менеджмент держбанків не застосував жодних штрафних санкцій, хоча мав такі можливості. У квітні САП відкрила кримінальне провадження за статтею «зловживання владою або службовим становищем».

title: Поліщук Віктор Степанович

wikitext:
{{Othernames|Поліщук}}
{{Особа
| ім'я =Віктор Степанович Поліщук
| місце_проживання     = [[Київ]]
| інші_імена           =
| псевдонім            =
| прізвисько           = «гаманець [[Клименко Олександр Вікторович|Олександра Клименка]]»<ref name="bihus.info_29.06.2016"/>
| зображення =
| розмір_зображення    =
| підпис_зображення    =
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження = 15.08.1976
| місце_народження = с. [[Перегонівка (Голованівський район)|Перегонівка]], [[Голованівський район]], [[Кіровоградська область]]
{{URSR}}
| дата_смерті          =
| місце_смерті         =
| причина_смерті       =
| поховання            =
| громадянство     = {{UKR}}
| національність = [[українець]]
| Alma_mater           = [[Київський технологічний інститут харчової промисловості|КТІХП ім. А. І. Мікояна]]
| відомий_(відома) = [[Бізнес-олігарх|олігарх]],
член [[«Сім'я» Януковича|«сім'ї» Януковича]],
свояк [[Медведєв Дмитро Анатолійович|Дмитра Медведєва]]
| рід_діяльності = [[бізнес]]
| титул                =
| посада               =
| військове звання     =
| платня               =
| термін               =
| попередник           =
| наступник            =
| партія               =
| головував_(-ла)      =
| конфесія     =
| батько               = Степан Поліщук
| матір                = Галина Поліщук
| рід                  =
| родичі               = [[Медведєва Світлана Володимирівна|Світлана Медведєва]]
[[Медведєв Дмитро Анатолійович|Дмитро Медведєв]]
| дружина              = Лілія Рєзвая
| діти                 = Дмитро Поліщук
| підпис               =
| нагороди             =
| сторінка_в_інтернеті =
| примітки             =
| зріст                =
| вага                 =
| герб                 =
| підпис_герба         =
}}

'''Ві́ктор Степа́нович Поліщу́к''' ({{н.}} {{ДН|15|08|1976}}, с. [[Перегонівка (Голованівський район)|Перегонівка]], [[Голованівський район]], [[Кіровоградська область]], [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|УРСР]]) — український підприємець, власник мереж електроніки [[Технополіс (торговельна мережа)|«Технополіс»]] і [[Ельдорадо (торгова мережа)|«Ельдорадо»]]<ref>{{Cite web|title=Владелец ТРЦ «Гулливер» и «Эльдорадо» может потерять активы. Виктор Полищук снова не платит госбанкам по кредитам. Что это за дело? — Forbes.ua|url=https://forbes.ua/ru/money/vlasnik-trts-guliver-ta-eldorado-mozhe-vtratiti-aktivi-viktor-polishchuk-znovu-ne-platit-derzhbankam-po-kreditam-shcho-tse-za-sprava-08122022-10339|website=forbes.ua|date=2022-12-08|accessdate=2023-05-11|language=ru}}</ref>, БЦ [[Гулівер (хмарочос)|«Гулівер»]] у Києві, [[Банк Михайлівський|«Банку Михайлівського»]], будівельних компаній. За оцінкою [[Форбс (журнал)|Forbes]], 2013 року посідав № 71 серед найбагатших людей України.

== Життєпис ==
Народився 15 серпня 1976 року в [[Кіровоградська область|Кіровоградській області]].<ref name="Korrespondent_Viktor_Polischuk">[http://files.korrespondent.net/projects/top50/2013/1631549 Виктор Полищук] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150614103659/http://files.korrespondent.net/projects/top50/2013/1631549 |date=14 червня 2015 }}. [[Корреспондент]]</ref>

=== Освіта ===
Закінчив Київський технологічний інститут харчової промисловості (зараз — [[Національний університет харчових технологій]]) за фахом «теплоенергетик». У цьому ж університеті здобув другу вищу освіту за фахом «економіст».<ref name="Korrespondent_Viktor_Polischuk"/><ref name="Forbes_Polischuk_bio">[http://forbes.ua/persons/1129-polishchuk-viktor-stepanovich Виктор Полищук] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150626200205/http://forbes.ua/persons/1129-polishchuk-viktor-stepanovich |date=26 червня 2015 }} {{ref-ru}}. [[Forbes]]</ref><ref name="Obozrevatel_22.05.2013"/>

=== Трудова діяльність ===
Перший запис у трудовій книжці Поліщука з'явився у часи студентства. 1993 року він влаштувався працювати техніком в науково-дослідному підприємстві «Енерготехнологія». У 1997—2001 роках працював на посаді інженера.<ref name="Korrespondent_Viktor_Polischuk"/>

=== Розвиток бізнесу ===
За свідченнями дружини Поліщука Лілії Рєзвої, у 2000 році їхня родина була незаможною.<ref name="golos.ua_28.11.2014"/><ref name="Obozrevatel_22.05.2013"/>

2001 року Поліщук створив компанію «Техенерготрейд», що спершу продавала електротехнічної продукції. Пізніше компанія працювала в сфері логістики.<ref name="Korrespondent_Viktor_Polischuk"/> Наступним проектом, участь в якому також бере його дружина Лілія Рєзвая, стає будівництво котеджного містечка «Явір» під Києвом.<ref name="Korrespondent_Viktor_Polischuk" />

2004 року «Техенерготрейд» Поліщука придбала 70 % акцій мережі «[[Технополіс (торговельна мережа)|Технополіс]]», компанія стає основним бізнесом олігарха.<ref name="Korrespondent_Viktor_Polischuk" />

2004 року існувало сім магазинів «Технополіс», з приходом Поліщука починається розширення мережі. До 2013 року «Технополіс» володів 65 магазинами й охоплює усі регіони України. Річний товарообіг становить $ 380 млн.<ref name="Korrespondent_Viktor_Polischuk" />

2005 року Поліщук повністю викуповує мережу «Технополіс».<ref name="Korrespondent_Viktor_Polischuk" /><ref name="zaxid.net_21.04.2015">[http://zaxid.net/news/showNews.do?eldorado_prokovtne_fokstrot&objectId=1348611 «Ельдорадо» проковтне «Фокстрот»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150526025538/http://zaxid.net/news/showNews.do?eldorado_prokovtne_fokstrot&objectId=1348611 |date=26 травня 2015 }}. [[zaxid.net]]. 21.04.2015</ref>

У часи президентства [[Янукович Віктор Федорович|Януковича]] Поліщук був неофіційним керівником (так званим «смотрящім») [[Київська область|Київської області]].<ref name="EP_UP_02.06.2015" /><ref name="RBK_08.06.2015">[https://www.rbc.ua/ukr/news/zamglavy-sbu-sposobstvoval-unichtozheniyu-1433767105.html Заступник голови СБУ сприяв знищенню унікального військового об'єкта, — нардеп] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150609123146/https://www.rbc.ua/ukr/news/zamglavy-sbu-sposobstvoval-unichtozheniyu-1433767105.html |date=9 червня 2015 }}. [[РБК ТБ|РБК]] Україна. 08.06.2015</ref>

Разом з дружиною Лілією Рєзвою придбав частину території [[Хотівське городище|Хотівського городища]] скіфських часів, яку попередньо вивели зі складу пам'ятки археології. Ця ділянка поки залишається незабудованою.<ref name="Слідство.Інфо">[https://slidstvo.info/investigations/budynok-na-kistkah/ Будинок на кістках]. «Слідство. Інфо». 26.06.2015.</ref><ref name="Слідство.Інфо.2">[https://slidstvo.info/investigations/na-kuryachyh-nizhkah/ «На курячих ніжках»]. «Слідство. Інфо». 15.03.2017.</ref>

У квітні 2013 року Поліщук придбав найбільшу мережу побутової техніки «[[Ельдорадо (торгова мережа)|Ельдорадо]]». Після чого почалося злиття «Технополісу» й «Ельдорадо». Об'єднана мережа отримала назву «Ельдорадо»<ref name="Forbes_11.04.2013" /> і стала другим на ринку [[роздрібна торгівля|рітейлером]] за кількістю магазинів та першою за товарообігом.<ref>[http://forbes.ua/business/1350689-vladelec-tehnopolisa-polishchuk-priobrel-set-eldorado Владелец «Технополиса» Полищук приобрел сеть «Эльдорадо»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130528030043/http://forbes.ua/business/1350689-vladelec-tehnopolisa-polishchuk-priobrel-set-eldorado |date=28 травня 2013 }} {{ref-ru}}. [[Forbes]]. 05.04.2013</ref>

Восени 2013 року Поліщук відкрив найвищий у Києві торговельно-офісний центр [[Гулівер (хмарочос)|«Гулівер»]], який будували близько 10 років. Зі слів Поліщука, де-факто керує комплексом його дружина Лілія Рєзвая.<ref name="Korrespondent_Viktor_Polischuk" /><ref name="Forbes_Polischuk_bio" /><ref name="EP_UP_02.06.2015">[http://www.epravda.com.ua/news/2015/06/2/544790/ Банк Януковича купив родич російського прем'єра — ЗМІ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150609010803/http://www.epravda.com.ua/news/2015/06/2/544790/ |date=9 червня 2015 }}. Економічна правда. [[Українська правда]]. 02.06.2015</ref><ref name="Forbes_11.04.2013">[http://forbes.ua/business/1350964-novyj-vladelec-eldorado-my-reshili-ostavit-etot-brend-a-ne-tehnopolis Новый владелец «Эльдорадо»: Мы решили оставить этот бренд, а не «Технополис»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130603180602/http://forbes.ua/business/1350964-novyj-vladelec-eldorado-my-reshili-ostavit-etot-brend-a-ne-tehnopolis |date=3 червня 2013 }} {{ref-ru}}. [[Forbes]]. 11.04.2013</ref><ref name="NH_02.06.2015">[http://nashigroshi.org/2015/06/02/firma-svoyaka-rosijskoho-premjer-ministra-zayavyla-u-sudi-scho-kupyla-bank-yanukovycha-za-567-miljoniv/ Фірма свояка російського прем'єр-міністра заявила у суді, що купила банк Януковича за 567 мільйонів (додано)]. Наші гроші. 02.06.2015</ref>

За даними «Голос UA», у 2014 році Поліщук викупив київське підприємство з виробництва зброї «Ленінська кузня», яке до того належало [[Порошенко Петро Олексійович|Петру Порошенку]].<ref name="golos.ua_28.11.2014" /><ref>[http://thekievtimes.ua/society/395772-poroshenko-pereshel-s-konfet-na-oruzhie.html Порошенко перешел с конфет на оружие] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150926235934/http://thekievtimes.ua/society/395772-poroshenko-pereshel-s-konfet-na-oruzhie.html |date=26 вересня 2015 }} {{ref-ru}}. The Kiev Times. 23.08.2014</ref>

Станом на кінець 2014 року олігарх володів українським [[Банк Михайлівський|«Банком Михайлівським»]].<ref name="NH_02.06.2015" /><ref name="EP_UP_02.06.2015" /> Інвестиційна компанія «[[Інвестиційний капітал Україна]]» працювала над пошуком об'єктів для поглинання «Банком Михайлівським». Компанією володіють бізнес партнери [[Гонтарева Валерія Олексіївна|Валерії Гонтаревої]].<ref name="golos.ua_28.11.2014" />

2015 року Поліщук купив «[[Всеукраїнський банк розвитку]]» у [[Янукович Олександр Вікторович|Олександра Януковича]] та Олександра Стецюка<ref>{{Cite web |url=http://interfax.com.ua/news/economic/278948.html |title=Архівована копія |accessdate=24 липня 2015 |archive-date=24 липня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150724160329/http://interfax.com.ua/news/economic/278948.html }}</ref>.

2015 року, за даними Державного реєстру України, у власності Поліщука перебував контрольний пакет акцій ТОВ «Екосіпан».<ref name="NH_02.06.2015" /><ref name="EP_UP_02.06.2015" />

Станом на 2015 рік Поліщук був найбільшим забудовником міста [[Бровари]].<ref name="EspresoTV_video_14.04.2015" /><ref name="EspresoTV_14.04.2015" />

== Оцінки статків ==

* 2013 — № 71 серед найбагатших людей України за версією журналу [[Forbes]].<ref name="zaxid.net_21.04.2015" /><ref name="arttop100">[http://forbes.ua/business/1351729-100-bogatejshih-2013 100 богатейших — 2013] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130428071140/http://forbes.ua/business/1351729-100-bogatejshih-2013 |date=28 квітня 2013 }} {{ref-ru}}. [[Forbes]]. 25.04.2013</ref> Його статки оцінили в $ 214 млн.<ref name="EspresoTV_14.04.2015" />

== Родина та близьке оточення ==
Поліщук одружений із Рєзвою Лілією Анатоліївною, яка керує бізнес-центром «<nowiki/>[[Гулівер (хмарочос)|Gulliver]]<nowiki/>»<ref name="Obozrevatel_22.05.2013">[http://obozrevatel.com/interview/97804-liliya-rezvaya-za-zavtrakom-s-berezovskoj.htm Лилия Резвая за завтраком с Березовской] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150616073359/http://obozrevatel.com/interview/97804-liliya-rezvaya-za-zavtrakom-s-berezovskoj.htm |date=16 червня 2015 }} {{ref-ru}}. Обозреватель. 22.05.2013</ref>, вона є племінницею [[Медведєва Світлана Володимирівна|Світлани Медведєвої]], дружини [[Голова Уряду Російської Федерації|прем'єр-міністра]] та екс-[[Президент Російської Федерації|президента РФ]] [[Медведєв Дмитро Анатолійович|Дмитра Медведєва]].<ref name="МПЗ_18.11.2014">[http://mpz.brovary.org/brovari-proti-gulivera-bitva-za-misto-na-poli-boyu-ploshheyu-95-gektariv/ Бровари проти «Гулівера»: битва за місто на полі бою площею 95 гектарів] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141230234603/http://mpz.brovary.org/brovari-proti-gulivera-bitva-za-misto-na-poli-boyu-ploshheyu-95-gektariv/ |date=30 грудня 2014 }}. Маєш право знати. 18.11.2014</ref>

Подружжя має сина — Поліщука Дмитра Вікторовича, 2007 р.н.<ref name="Korrespondent_Viktor_Polischuk"/><ref>[http://politrada.com/dossier/Viktor-Stepanovich-Polishhuk/ Полищук Виктор Степанович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160521021026/http://politrada.com/dossier/Viktor-Stepanovich-Polishhuk |date=21 травня 2016 }} {{ref-ru}}. Политрада</ref>

Сімейні зв'язки за даними Поліщука:<ref name="Forbes_20.05.2013">[http://forbes.ua/news/1352542-tainstvennyj-biznesmen-viktor-polishchuk-pokazal-svoyu-biografiyu Таинственный бизнесмен Виктор Полищук показал свою биографию] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150513190259/http://forbes.ua/news/1352542-tainstvennyj-biznesmen-viktor-polishchuk-pokazal-svoyu-biografiyu |date=13 травня 2015 }} {{ref-ru}}. [[Forbes]]. 20.05.2013</ref>
* батько — Поліщук Степан Никифорович, був головним інженером Перегонівського цукрового заводу;
* матір — Поліщук Галина Антонівна, працювала медсестрою в дитячому садку;
* дід — Волчанський Іван Пантелеймонович — брав участь у [[Друга світова війна|Другій світовій війні]] на боці [[СРСР]].

Поліщука зараховують до так званої [[«Сім'я» Януковича|«сім'ї Януковича»]]. У ЗМІ вказують, що Поліщук — не самостійна фігура. Свій бізнес він побудував завдяки [[Клименко Олександр Вікторович|Олександру Клименку]], наближеному до [[Янукович Віктор Федорович|Віктора Януковича]].<ref name="golos.ua_28.11.2014">[http://ru.golos.ua/ekonomika/gulliver_stroit_imperiyu_na_dengi_klimenko_i_plyuet_na_zakon_4206 «Гулливер» строит империю на деньги Клименко и плюет на закон] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150502230640/http://ru.golos.ua/ekonomika/gulliver_stroit_imperiyu_na_dengi_klimenko_i_plyuet_na_zakon_4206 |date=2 травня 2015 }} {{ref-ru}}. Голос UA. 28.11.2014</ref><ref name="Utro_05.12.2014">[http://www.utro.ua/ru/proisshestviya/vladelets_eldorado_chelovek_semi_smi1417787120 Владелец «Эльдорадо»— человек «семьи»— СМИ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150429223459/http://www.utro.ua/ru/proisshestviya/vladelets_eldorado_chelovek_semi_smi1417787120 |date=29 квітня 2015 }} {{ref-ru}}. Утро.ua. 05.12.2014</ref> Поліщука неофіційно називали «гаманцем Олександра Клименка»<ref name="bihus.info_29.06.2016">[http://bihus.info/namihajliti-vkladnika-pid-naglyadom-nbu-z-mihajlivskogo-znik-milyard-griven/ Намихайлити вкладника. Під наглядом НБУ з Михайлівського зник мільярд гривень]. Леся Іванова. Bihus.info. 29.06.2016</ref>. Окрім того, статус члена «сім'ї Януковича» Поліщуку надають і через те, що його прес-секретарем була коханка<ref name="TabloID_UP_04.06.2013">[http://tabloid.pravda.com.ua/photos/51ad977dead07/ Табачник та Фокін привітали «подружку» Януковича] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150925105951/http://tabloid.pravda.com.ua/photos/51ad977dead07/ |date=25 вересня 2015 }}. ТаблоID. [[Українська правда]]. 04.06.2013</ref><ref name="US_1+1_02.06.2014">[http://tsn.ua/politika/slidom-za-yanukovichem-z-ukrayini-vtekli-yogo-druzhina-favoritka-i-kohanka-352711.html Слідом за Януковичем з України втекли його дружина, фаворитка і коханка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150102024225/http://tsn.ua/politika/slidom-za-yanukovichem-z-ukrayini-vtekli-yogo-druzhina-favoritka-i-kohanka-352711.html |date=2 січня 2015 }}. Українські сенсації. [[1+1]]. 02.06.2014</ref><ref>[http://www.wz.lviv.ua/ukraine/125954 За те, що спала з президентом, орденом нагороджували…] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150925154016/http://wz.lviv.ua/ukraine/125954 |date=25 вересня 2015 }} [[Високий замок (газета)|Високий замок]]. 24.02.2014</ref> Віктора Януковича [[Березовська Олена Олександрівна|Олена Березовська]], скандальна журналістка та [[Українофобія|українофобка]].<ref name="EspresoTV_14.04.2015"/> Також у ЗМІ зазначають, що Поліщук мав дружні стосунки з [[Янукович Олександр Вікторович|Олександром Януковичем]].<ref name="TsenzorNET_24.09.2015">[http://censor.net.ua/resonance/353235/semya_pytaetsya_legalizovat_svoi_kapitaly_v_ukraine «Семья» пытается легализовать свои капиталы в Украине] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150925081837/http://censor.net.ua/resonance/353235/semya_pytaetsya_legalizovat_svoi_kapitaly_v_ukraine |date=25 вересня 2015 }} {{ref-ru}}. ЦензорНЕТ. 24.09.2015</ref>

== Розслідування ==
Журналісти «Голос UA» підозрюють Поліщука в підкупі суддів 2011 року. За даними видання, компанія олігарха «[[Технополіс (торговельна мережа)|Технополіс]]» намагалася заволодіти торговельним приміщенням у Києві на [[Велика Кільцева дорога|Великій Кільцевій дорозі]], 4 площею 5000 м2. Це приміщення здавали в оренду «Технополісу», воно ніколи не належало ані компанії, ані її близьким структурам. За допомогою махінацій і судів компанія тимчасово змогла здійснити рейдерське захоплення приміщень і визнати за собою право власності. Однак, завдяки суспільному резонансу, ці судові рішення були скасовані. Втім, далі почалася судова тяганина за повернення власнику приміщення боргу в 41 млн. грн через несплату орендної платні. Станом на кінець 2014 року тяганина тривала, а незмінний суддя на практиці виступає в ролі представника інтересів «Технополіса».<ref name="golos.ua_28.11.2014"/><ref>[http://www.rbc.ua/ukr/news/predsedatel-vhsu-lvov-narushil-printsip-naznacheniya-sudeyskogo-29122014145100 Голова ВГСУ Львів порушив принцип призначення суддівського складу, — адвокат] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150615020621/http://www.rbc.ua/ukr/news/predsedatel-vhsu-lvov-narushil-printsip-naznacheniya-sudeyskogo-29122014145100 |date=15 червня 2015 }}. [[РБК ТБ|РБК]] Україна. 29.12.2014</ref>

2013 року [[Броварська міська рада|Броварська міськрада]] на чолі з мером [[Сапожко Ігор Васильович|Ігорем Сапожком]] проголосувала за те, щоб землі колишнього державного підприємства «[[Броварський радіопередавальний центр|Радіопередавальний центр]]» були віддані в оренду 48-ми особам для «ведення особистого селянського господарства». Згодом усі вони в один день за допомогою одного нотаріуса передали свої ділянки приватному підприємству «Інтер-профіт». Одразу після цього, за поданням мера, депутати проголосували за зміну статусу земель — під промислову забудову. Зі слів мера та бізнесменів, на 96 га мали розміститись логістичний центр, холодильні склади та фармацевтичний завод [[Bayer|Bayer AG]]. Проект на сесії представляв не «Інтер-профіт», а «Техенерготрейд». Журналісти з'ясували, що у цих компаній багато спільного. Екс-директор «Техенерготрейду» Володимир Тимошенко є засновником «Інтер-профіту». Власником «Техенерготрейду» є Віктор Поліщук. У Bayer AG спростували чутки про будівництво заводу у [[Бровари|Броварах]].<ref>[http://nashigroshi.org/2013/12/06/brovarski-deputaty-podaruvaly-uchasnyku-spyska-forbes-richnyj-byudzhet-mista/ Броварські депутати подарували учаснику списка Forbes річний бюджет міста]. Наші гроші. 06.12.2013</ref><ref>[http://economics.lb.ua/business/2013/12/06/244944_brovari_otdali_96_gektarov_zemli.html Бровары отдали 96 гектаров земли владельцу «Эльдорадо»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141230233156/http://economics.lb.ua/business/2013/12/06/244944_brovari_otdali_96_gektarov_zemli.html |date=30 грудня 2014 }} {{ref-ru}}. [[Лівий берег]]. 06.12.2013</ref><ref name="МПЗ_18.11.2014"/><ref name="EspresoTV_video_14.04.2015">[https://www.youtube.com/watch?v=15maqSTnRnY «Бідні родичі»: московські зв'язки українського бізнесу] (відео). Тетяна Шустрова. [[Еспресо TV]]. 14.04.2015</ref><ref name="EspresoTV_14.04.2015">[http://espreso.tv/article/2015/04/14/simeyni_zvyazky_dmytra_medvedyeva_v_ukrayini Сімейні зв'язки Дмитра Медведєва в Україні] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150515013832/http://espreso.tv/article/2015/04/14/simeyni_zvyazky_dmytra_medvedyeva_v_ukrayini |date=15 травня 2015 }}. [[Еспресо TV]]. 14.04.2015</ref> За інформацією [[Різаненко Павло Олександрович|Павла Різаненка]], знищення держпідприємства «Радіопередавальний центр», яке здійснювали люди сина екс-Президента Віктора Януковича, покривав [[Артюхов Юрій Борисович|Юрій Артюхов]].<ref name="RBK_08.06.2015"/>

За даними розслідування «<nowiki/>[[Схеми: корупція в деталях|Схем]]<nowiki/>», в юридичному відділі компанії Поліщука «Техенерготрейд» із листопада 2014 року працює Ольга Наливайченко, донька [[Наливайченко Валентин Олександрович|Валентина Наливайченка]]. Останній був на цей час керівником [[Служба безпеки України|СБУ]]. Після призначення його доньки, СБУ закрила кримінальну справу щодо незаконного відчуження 94,67 гектарів державної землі Радіопередавального центру у Броварах. Справу відновили після звільнення Наливайченка з СБУ.<ref name="RL_30.10.2015">[http://www.radiosvoboda.org/content/article/27335641.html Валентин Наливайченко: секрети шпигуна (розслідування)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160329134108/http://www.radiosvoboda.org/content/article/27335641.html |date=29 березня 2016 }}. [[Радіо Свобода]]. 30.10.2015</ref> У жовтні 2015 року Шевченківський суд Києва арештував усі 94,67 гектарів земельної ділянки.<ref>[http://www.radiosvoboda.org/content/news/27318262.html Під Києвом арештували землі родича прем'єра Росії Медведєва] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151022184110/http://www.radiosvoboda.org/content/news/27318262.html |date=22 жовтня 2015 }}. [[Радіо Свобода]]. 21.10.2015</ref>

На початку 2015 року почався скандал через з затвердження нового генплану [[Бровари|Броварів]]. Проти документа протестувала громадськість міста, вказуючи, що проект генплану передбачає будівництво шкідливого фармацевтичного заводу 3-го класу шкідливості. Розробку генплану на 2,5 млн грн. профінансувала «Інтер-профіт», пов'язана з Поліщуком.<ref name="EspresoTV_video_14.04.2015"/><ref name="EspresoTV_14.04.2015"/> 5 березня 2015 року на засіданні [[Броварська міська рада|Броварської міськради]], мер [[Сапожко Ігор Васильович|Ігор Сапожко]] під тиском громадськості зняв питання з розгляду.<ref>[http://mpz.brovary.org/genplan-dlya-brovarchan-gromada-mista-zmusila-sapozhka-znyati-punkt-z-sesiyi-ta-provesti-sluhannya/ Генплан — для броварчан! Громада змусила Сапожка зняти проект рішення з сесії та провести слухання] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305035342/http://mpz.brovary.org/genplan-dlya-brovarchan-gromada-mista-zmusila-sapozhka-znyati-punkt-z-sesiyi-ta-provesti-sluhannya/ |date=5 березня 2016 }}. Маєш право знати. 06.03.2015</ref>

За даними [[Еспресо TV]], Поліщук ігнорував свої кредитні зобов'язання перед «[[Ощадбанк]]ом» і не повертав банку $500 млн., які взяв на будівництво торговельного центру «Gulliver». Одночасно він активно розвивав «[[Банк Михайлівський]]».<ref name="EspresoTV_video_14.04.2015"/><ref name="EspresoTV_14.04.2015"/>

У квітні 2015 року стало відомо, що під час [[Євромайдан]]у, у грудні 2013 року прес-секретар Поліщука [[Березовська Олена Олександрівна|Олена Березовська]] організувала поїздку українських дітей до Росії, зробивши з цього об'єкт [[Російська пропаганда|російської пропаганди]].<ref name="EspresoTV_video_14.04.2015"/><ref name="EspresoTV_14.04.2015"/> Пізніше Березовська виїхала до Москви і там очолила антиукраїнський пропагандистський сайт «<nowiki/>[[Украина.ру]]<nowiki/>».<ref>[http://ukraina.ru/ab/ Слово главного редактора] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150629124826/http://ukraina.ru/ab/ |date=29 червня 2015 }}, украина.ру</ref>

У жовтня 2016 року [[Національний банк України|НБУ]] оприлюднив оцінку збитків від дій Поліщука як власника збанкрутілого [[Банк Михайлівський|банку «Михайлівського»]], сума склала 23 млрд грн.<ref>[http://www.epravda.com.ua/news/2016/10/24/608776/ НБУ: Власник-втікач банку «Михайлівський» Поліщук наніс збитків в 23 мільярда] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161025051510/http://www.epravda.com.ua/news/2016/10/24/608776/ |date=25 жовтня 2016 }}. Економічна правда. [[Українська правда]]. 24.10.2016</ref>

=== Зловживання владою ===
У березні 2024 року видання Схеми опублікувало розслідування про те, що структури Поліщука отримали від державних українських банків великий кредит під аномально низьку процентну ставку та тривалий термін погашення. Протягом 2022 року вони не повертали борги «Ощадбанку» та «Укрексімбанку», а менеджмент держбанків не застосував жодних штрафних санкцій, хоча мав такі можливості<ref>{{Cite news|url=https://www.radiosvoboda.org/a/skhemy-milyarder-polishchuk-huliver-borh/32861443.html|title=Віктор Поліщук: зв’язки з РФ, вигадана «гуманітарка» та мільярдні борги перед Україною (розслідування)|last=Чорновалов|first=Олександр|last2=Івлєва|first2=Ольга|date=2024-03-14|language=uk|work=Радіо Свобода|access-date=2024-04-13}}</ref>. У квітні [[Спеціалізована антикорупційна прокуратура|САП]] відкрила кримінальне провадження за статтею «зловживання владою або службовим становищем»<ref>{{Cite news|url=https://www.radiosvoboda.org/a/news-skhemy-polishchuk-sap-vidkryla-spravu/32902730.html|title=САП відкрила справу після розслідування «Схем» про власника «Гуліверу» та його мільярдні борги перед держбанками|last=Свобода|first=Радіо|date=2024-04-12|language=uk|work=Радіо Свобода|access-date=2024-04-13}}</ref>.

== Див. також ==
* [[Вести (газета)]]

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* [http://forbes.ua/business/1351729-100-bogatejshih-2013 Forbes представляет список 100 богатейших украинцев — 2013] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130428071140/http://forbes.ua/business/1351729-100-bogatejshih-2013 |date=28 квітня 2013 }}
* [http://forbes.ua/business/1350964-novyj-vladelec-eldorado-my-reshili-ostavit-etot-brend-a-ne-tehnopolis Первое интервью бизнесмена Виктора Полищука журналу Forbes] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130603180602/http://forbes.ua/business/1350964-novyj-vladelec-eldorado-my-reshili-ostavit-etot-brend-a-ne-tehnopolis |date=3 червня 2013 }}
* [http://forbes.ua/business/1350689-vladelec-tehnopolisa-polishchuk-priobrel-set-eldorado Владелец «Технополиса» Полищук приобрел сеть «Эльдорадо»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130528030043/http://forbes.ua/business/1350689-vladelec-tehnopolisa-polishchuk-priobrel-set-eldorado |date=28 травня 2013 }}

{{ac}}

{{DEFAULTSORT:Поліщук Віктор Степанович}}
[[Категорія:Українські підприємці]]
[[Категорія:Уродженці Перегонівки (Голованівський район)]]
[[Категорія:Київські підприємці]]
[[Категорія:Персоналії:Бровари]]
[[Категорія:Випускники Національного університету харчових технологій]]

title: Віктор Степанович Поліщук

Прізвисько: «гаманець Олександра Клименка»

Народився: 15 серпня 1976 (48 років) · с. Перегонівка, Голованівський район, Кіровоградська область · УРСР

Громадянство: Україна

Національність: українець

Місце проживання: Київ

Діяльність: бізнес

Відомий завдяки: олігарх, · член «сім'ї» Януковича, · свояк Дмитра Медведєва

Alma mater: КТІХП ім. А. І. Мікояна

Батько: Степан Поліщук

Мати: Галина Поліщук

Родичі: Світлана Медведєва · Дмитро Медведєв

У шлюбі з: Лілія Рєзвая

Діти: Дмитро Поліщук


text:
# Запорізький річковий порт
Запорíзький річкóвий порт (колишня назва — «Порт імені Леніна») — дочірнє підприємство Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот», що спеціалізується на перевалці руди, коксу, вугілля, металобрухту, металовиробів, добрив, глини, піску, феросплавів, бокситів та функціонуванні інфраструктури водного транспорту, а саме вантажного річкового транспорту. Потужність порту з переробки вантажів становить 6 млн тонн/рік.
Запорізький річковий порт приймає судна типу «річка — море» довжиною до 180 м і осадкою до 4 м. Лоцманська проводка судна в порт або з порту, а також при перестановці судна з рейду до причалу, обов'язкова. Бункерування паливом і питною водою здійснюється в порту з берега. Територія порту становить 39,7 га і охоплює 13 вантажних причальних ліній загальною довжиною 2787,7 м, у тому числі два причали в порту Нікополь (297,2 м).

## Характеристики
- Розташування: 310 км від гирла річки Дніпро;
- Територія: 39,7 га;
- Навігація: березень — листопад;
- Максимальна осадка суден: 4 м;
- Вантажних причалів — 13.

## Підрозділи
- Нікопольський річковий порт (до 14.06.2011, включно)

## Російсько-українська війна
22 березня 2024 року, внаслідок масованого обстрілу Дніпровської ГЕС у Запоріжжі зазнав пошкодження річковий порт, а в парковій зоні поблизу порту від ракетних ударів утворилась велика вирва.

## Транспортні послуги
Від станції Імені Анатолія Алімова відгалужена електрифікована залізнична лінія  до вантажної станції Запорізької дирекції Придніпровської залізниці Порт-Велике Запоріжжя поруч з вантажним терміналом річкового порту.
ДП «Адміністрація річкових портів», на приміських лініях під час навігації, здійснює перевезення мешканців міста Запоріжжя до садово-городніх ділянок м. Запоріжжя. До річкового порту курсують автобуси: № 19, 40, 40а, 80, 89.

title: Запорізький річковий порт

wikitext:
{{Infobox Port
| name = Запорізький річковий порт
| image = Запорожье. Речной порт..JPG
| imagesize = 250 px
| caption = Вантажний термінал річкового порту
| country = {{UKR}}
| location = [[Файл:Герб Запорожья 2003 года.svg|21пкс|[[Запоріжжя]]]]  [[Запоріжжя]],<br/> [[Дніпровський район (Запоріжжя)|Дніпровський район]]
| coordinates ={{coord|47|51|59|N|35|6|1|E|scale:100000|display=inline,title}}
| opened = [[1934]]
| operated =
| owner =
| type =
| sizewater =
| sizeland =
| size =
| berths =
| wharfs =
| piers =
| employees =
| leadershiptitle =
| leader =  Зискінд Олександр Леонідович
| blankdetailstitle1 =
| blankdetails1 =
| blankdetailstitle2 =
| blankdetails2 =
| blankdetailstitle3 =
| blankdetails3 =
| arrivals =
| cargotonnage =
| containervolume =
| cargovalue =
| passengertraffic =
| revenue =
| profit =
| blankstatstitle1 =
| blankstats1 =
| blankstatstitle2 =
| blankstats2 =
| blankstatstitle3 =
| blankstats3 =
| website = [http://ukrrichflot.ua/ua/#about-company-start «Укррічфлот»]
}}

'''Запорíзький річкóвий порт''' (колишня назва — ''«Порт імені Леніна»'') — [[Дочірнє підприємство|дочірнє підприємство]] [[Укррічфлот|Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот»]]<ref>[https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/31044582/ Запорізький річковий порт Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот»]</ref>, що спеціалізується на перевалці руди, коксу, вугілля, металобрухту, металовиробів, добрив, глини, піску, феросплавів, бокситів та функціонуванні інфраструктури водного транспорту, а саме вантажного річкового транспорту. Потужність порту з переробки вантажів становить 6 млн тонн/рік.
Запорізький річковий порт приймає судна типу «річка — море» довжиною до 180 м і осадкою до 4 м. Лоцманська проводка судна в порт або з порту, а також при перестановці судна з рейду до причалу, обов'язкова. Бункерування паливом і питною водою здійснюється в порту з берега. Територія порту становить 39,7 га і охоплює 13 вантажних причальних ліній загальною довжиною 2787,7 м, у тому числі два причали в [[Нікопольський річковий порт|порту Нікополь]] (297,2 м).

== Характеристики ==
* Розташування: 310 км від гирла річки [[Дніпро]];
* Територія: 39,7 га;
* Навігація: березень — листопад;
* Максимальна осадка суден: 4 м;
* Вантажних причалів — 13.

== Підрозділи ==
* [[Нікопольський річковий порт]] (до 14.06.2011, включно)

== Російсько-українська війна ==
22 березня 2024 року, внаслідок масованого обстрілу [[Дніпровська ГЕС|Дніпровської ГЕС]] у Запоріжжі зазнав пошкодження річковий порт, а в парковій зоні поблизу порту від ракетних ударів утворилась велика вирва<ref>{{Cite web|url=https://zabor.zp.ua/new/v-zaporizhzhi-pokazali-naslidki-vorozhogo-udaru-v-parku-poblizu-portu-foto|title=В Запоріжжі показали наслідки ворожого удару по порту, а також парку поблизу (фото)|website=ЗаБор|date=2024-03-26}}</ref>.

== Транспортні послуги ==
{{Апостолове — Запоріжжя-Ліве}}
Від станції [[Імені Анатолія Алімова]] відгалужена електрифікована залізнична лінія  до вантажної станції [[Запорізька дирекція залізничних перевезень|Запорізької дирекції]] [[Придніпровська залізниця|Придніпровської залізниці]] [[Порт-Велике Запоріжжя]] поруч з вантажним терміналом річкового порту.

ДП «Адміністрація річкових портів»<ref>[https://www.arport.com.ua/ ДП «Адміністрація річкових портів»]</ref>, на приміських лініях під час навігації, здійснює перевезення мешканців міста Запоріжжя до садово-городніх ділянок м. Запоріжжя. До річкового порту курсують [[Запорізький автобус|автобуси]]: № 19, 40, 40а, 80, 89.

== Див. також ==
* [[Вантажообіг портів України]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.google.ru/maps/place/порт+ім.+Леніна/@47.8636162,35.0952475,16.17z/data=!4m13!1m7!3m6!1s0x40dc66c6f549b82b:0x78379759ae74e044!2z0JfQkNCf0J7QoNCe0JbQodCa0JjQmSDQoNCV0KfQndCe0Jkg0J_QntCg0KIsINCU0J8g0JDQmtCm0JjQntCd0JXQoNCd0J7QmSDQodCj0JTQntCl0J7QlNCd0J7QmSDQmtCe0JzQn9CQ0J3QmNCYICLQo9Ca0KDQoNCV0KfQpNCb0J7QoiI!3b1!8m2!3d47.863585!4d35.098438!3m4!1s0x40dc66c0ca71bf3b:0xe14cdf503fd7f664!8m2!3d47.8667209!4d35.0979495 Запорізький річковий порт на Google мапі]
* [https://web.archive.org/web/20140119111506/http://www.panoramio.com/map/#lt=47.864094&ln=35.098668&z=-2&k=2&a=1&tab=1&pl=all Запорізький річковий порт ДП Акціонерна судноплавна компанія «Укррічфлот» на panoramio.com]
* [http://www.sifservice.com/index.php/informatsiya/porty-ukrainy/rechnye-porty/item/42-zaporozhskij-rechnoj-port Запорожский речной порт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180711061307/http://www.sifservice.com/index.php/informatsiya/porty-ukrainy/rechnye-porty/item/42-zaporozhskij-rechnoj-port |date=11 липня 2018 }}
* [https://ukrris.com.ua/hydraulics/ports/item.php?ID=571 Запорожский речной порт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180711063950/https://ukrris.com.ua/hydraulics/ports/item.php?ID=571 |date=11 липня 2018 }}
* [https://static-maps.easyway.info/zaporizhzhya/boat-ua.jpg Схема маршрутів катерів на сайті Еasyway] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181125115535/https://static-maps.easyway.info/zaporizhzhya/boat-ua.jpg |date=25 листопада 2018 }}
* [https://cfts.org.ua/news/2020/01/14/v_2019_godu_perevozki_metalloproduktsii_po_dnepru_vyrosli_na_tret_56854 В 2019 году перевозки металлопродукции по Днепру выросли на треть] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200114201322/https://cfts.org.ua/news/2020/01/14/v_2019_godu_perevozki_metalloproduktsii_po_dnepru_vyrosli_na_tret_56854 |date=14 січня 2020 }}

{{-}}{{Zaporizhia-stub}}
{{Підприємство-доробити}}
{{transport-stub}}
{{Порти України}}
{{Транспорт Запоріжжя}}

[[Категорія:Річкові порти України]]
[[Категорія:Транспорт Запоріжжя]]
[[Категорія:Укррічфлот]]
[[Категорія:Засновані в Запоріжжі 1934]]

title: Розташування

Країна: Україна

Розташування: Запоріжжя, · Дніпровський район

title: Інформація

Інформація: «Укррічфлот»

title: Дільниця Апостолове — Вільнянськ

Кривий Ріг-Головний

38,6 · Апостолове

вул. Центральна

65,6 · Підстепне

77,1 · Чортомлик

88,5 · Нікопольбуд

98,1 · Нікополь

108,3 · Ревун

118,3 · Марганець

136,8 · Мирова

| Дніпропетровська область | | Запорізька область |

155,4 · Канцерівка

163,5 · Дніпробуд II

| Запорізький район | | Запоріжжя |

169,7 · Запорізька Січ

вул. Перемоги • просп. Металургів

Соборний просп.

| 175 | | 25,4 | · Імені Анатолія Алімова

17,3 · Запоріжжя-Ліве

| Запоріжжя | | Запорізький район |

3,9 · Любимівка

0 · Вільнянськ

Синельникове I

Покровський ГЗК

р. Чортомлик

Каховське вдсх.

Нікопольський ПТЗ

р. Томаківка

| р. Старий Дніпро | | II міст Преображенського |

| р. Новий Дніпро | | I міст Преображенського |

Порт-Велике Запоріжжя

вул. Заводська

Запоріжжя II

вул. Каліброва

вул. Експресівська