text:
# Червоноземи
Червоноземи — тип ґрунтів, що утворюються під широколистяними лісами в умовах теплого вологого субтропічного клімату і частково під тропічними саванами, в умовах промивного водного режиму. Вони відзначаються яскравим червонуватим забарвленням, значними ступенем вивітрювання первинних мінералів, високим вмістом заліза та алюмінію. Відіграють важливу роль у сільському господарстві багатьох країн світу.

## Етимологія
Термін «червоноземи» (від лат. terra rossa, англ. red soils, фр. sols rouges) походить від характерного червоного кольору, обумовленого високим вмістом оксидів заліза.

## Умови утворення
Червоноземи формуються в умовах тропічного або субтропічного клімату з річною температурою +18—27 °C, річної кількості опадів понад 1000 мм, глибокого хімічного вивітрювання гірських порід, тривалого періоду розвитку без значного порушення ґрунтового профілю.
Основними факторами ґрунтоутворення є клімат (висока температура та інтенсивні опади сприяють глибокому вивітрюванню, вимиванню кремнезему, накопиченню оксидів заліза та алюмінію), материнські породи (найчастіше базальти, гнейси, граніти, сланці, а також вивітрені осадові породи) та рослинність (переважно тропічні та субтропічні ліси, чагарники, іноді савани).

## Морфологічні особливості профілю
Профіль червоноземів зазвичай складається з:
- гумусового горизонту (H): тонкий, слаборозвинений, потужністю 10—20 см, темно-бурий або червонувато-коричневий;
- перехідного елювіального горизонту (He): може бути відсутнім або слабко вираженим, потужністю до 40 см;
- ілювіального горизонту (Imfe): масивний, червоно-коричневий або червоний, з високим вмістом оксидів заліза та алюмінію, часто щільний, іноді латеритизований, потужністю до 60 см;
- материнської породи (P): вивітрені базальти, гнейси, сланці, часто з карбонатними конкреціями.

Ясно виражених горизонтів вимивання і вмивання в профілі цих ґрунтів частіше не спостерігається.

## Хімічні та фізичні властивості
Характерними особливостями червоноземів є високий вміст полуторних оксидів (оксиди заліза й алюмінію), а також збідненість кремнеземом. Теплий і вологий клімат сприяє інтенсивним процесам руйнування гірських порід, розпаду алюмосилікатів, винесенню кальцію і магнію. Оксиди заліза додають червоноземів яскраве червонувате або помаранчеве забарвлення.
Загалом для червоноземів характерні: 1) дуже низька насиченість основами (10—30 %); 2) високий вміст гідроксидів заліза та алюмінію (до 30 % разом); 4) кисла реакція ґрунтового розчину (pH 4,0—5,7). Вміст гумусу в зазвичай становить 2—3 %; його склад гуматно-фульватний або фульватно-гуматний.
Механічний склад червоноземів зазвичай важко-суглинистий або глинистий. Вони мають глинисту або суглинкову структуру, добре дреновані (хоча можуть ущільнюватися при висиханні), здатні утворювати щільний латерит при тривалому зволоженні та подальшому висиханні

## Класифікація
У міжнародній класифікації WRB (World Reference Base for Soil Resources) червоноземи відповідають Ferralsols, Acrisols або Nitisols залежно від структури, кислотності, вмісту глин та глибини горизонту. У класифікації FAO також виділяють відповідні типи, в залежності від геохімічних і морфологічних особливостей.
У вітчизняній класифікації ґрунтів, побудованій на принципі головних ґрунтотворних процесів, їх зазвичай відносять до формації фералітних ґрунтів (фації вологого мусонного клімату), які відрізняються високою інтенсивністю ґрунтоутворення.
Залежно від конкретних умов ґрунтоутворення виділяють кілька різновидів червоноземів:
- звичайні червоноземи (утворюються на рівнинах у вологих тропіках, відзначаються середнім вмістом глин і стабільною структурою);
- латеритизовані червоноземи (містять латерити — щільні конкреції з оксидів заліза і алюмінію; утворюють тверді шари, що ускладнюють функціональність кореневої системи рослин);
- глинисті червоноземи (переважають у районах з інтенсивною денудацією, характеризуються високим вмістом колоїдної глини — каолініту й гіббситу);
- деградовані червоноземи (поширені на схилах або в районах інтенсивного землекористування, піддаються значній ерозії й вторинному опідзоленню).

## Поширення
Червоноземи поширені на всіх материках, окрім Антарктиди. Найбільші площі вони займають в Африці й Південній Америці. В Африці вони утворюють два широтно витягнуті пояси на південь і на північ від екватора, які змикаються у Східній Африці, охоплюючи у вигляді підкови Гвінейську екваторіальну область. У Південній Америці вони займають більшу частину Бразильського нагір'я, частину Гвіанського нагір'я та Венесуели. Окремими масивами вони трапляються в Південно-Східній Азії й на півночі Австралії.
Основними регіонами є: Африка (Гвінея, Нігерія, Демократична Республіка Конго, Ангола, Мадагаскар); Південна Америка (Бразилія, Уругвай, Парагвай, Болівія, Венесуела); Азія (Китай, Індія, В'єтнам, Лаос, Камбоджа, Японія); Австралія (Квінсленд, Новий Південний Уельс); Північна Америка (південні штати  США). В Європі вони поширені у Франції, Італії, Іспанії; у Грузії — на східному узбережжі Чорного моря, в Азербайджані — на південно-західному узбережжі Каспійського моря.
Найтиповіші червоноземи займають похилі схили від 8—10° до 20—25°; на крутих схилах червоноземи розвинені слабо, малопотужні і зазвичай сильно змиті. За ландшафтним принципом розрізняють червоноземи субтропічних лісів і червоноземи тропічних саван.

## Практичне значення
У багатьох регіонах червоноземи відіграють важливу роль з давніх часів. Наприклад, у давньому Китаї їх використовували для вирощування рису, в Індії з давніх часів вирощували на них різноманітні аграрні культури, у Бразилії — переважно каву.
Червоноземи малородючі. Місцевим населенням широко практикується випалювання рослинності на початку сухого періоду і використання попелу для удобрення. Найбільший недолік цих ґрунтів — малий вміст калію і доступного рослинам фосфору. Не зважаючи на це червоноземи наразі залишаються стратегічно важливими для сільського господарства країн із тропічним і субтропічним кліматом. Вони використовуються під чайні плантації (Китай, Індія, Шрі-Ланка), для вирощування кави, какао, цукрової тростини (Бразилія, В'єтнам, Колумбія), ананаси, банани, манго, тютюну (Африка), винограду, цитрусових (Європа), під пасовища (Австралія, Африка).

## Охорона
Червоноземи, незважаючи на багатий профіль, вразливі до ерозії (через вирубку лісів і неправильне обробіток), дегуміфікації (зменшення вмісту гумусу під впливом інтенсивного землеробства), латеритизації (ущільнення профілю, зменшення водопроникності) та окислення. Це значно обмежує розвиток багатьох культур.
Задля покращення родючості червоноземів необхідне запровадження наступних заходів:
- вапнування (для нейтралізації кислотності);
- внесення органічних добрив (перегною, компосту, зеленого добривного сидерату);
- мульчування (для збереження вологи);
- впровадження в практику контурного землеробства й терасування схилів;
- оптимізація сівозмін (чергування культур із різною потребою в поживних речовинах).

title: Червоноземи

wikitext:
{{ґрунт}}
[[Файл:Sivanthaman in Muttom.jpg|міні|260px|Червоноземи Індії]]
'''Червоноземи''' — тип [[ґрунт]]ів, що утворюються під широколистяними [[ліс]]ами в умовах теплого вологого [[субтропічний клімат|субтропічного клімату]] і частково під [[тропіки|тропічними]] [[савана]]ми, в умовах промивного водного режиму. Вони відзначаються яскравим червонуватим забарвленням, значними ступенем вивітрювання первинних мінералів, високим вмістом заліза та алюмінію. Відіграють важливу роль у сільському господарстві багатьох країн світу.

== Етимологія ==
Термін «червоноземи» (від лат. ''terra rossa'', англ. ''red soils'', фр. ''sols rouges'') походить від характерного червоного кольору, обумовленого високим вмістом оксидів заліза.

== Умови утворення ==
Червоноземи формуються в умовах [[тропічний клімат|тропічного]] або [[субтропічний клімат|субтропічного клімату]] з річною температурою +18—27 °C, річної кількості [[атмосферні опади|опадів]] понад 1000 мм, глибокого хімічного вивітрювання гірських порід, тривалого періоду розвитку без значного порушення ґрунтового профілю.

Основними факторами [[ґрунтоутворення]] є клімат (висока температура та інтенсивні опади сприяють глибокому вивітрюванню, вимиванню кремнезему, накопиченню оксидів заліза та алюмінію), материнські породи (найчастіше [[базальт]]и, [[гнейс]]и, [[граніт]]и, [[сланці]], а також вивітрені [[осадові гірські породи |осадові породи]]) та [[рослинність]] (переважно тропічні та субтропічні ліси, чагарники, іноді савани).

== Морфологічні особливості профілю ==
[[Ґрунтовий профіль|Профіль]] червоноземів зазвичай складається з:
* [[гумус]]ового горизонту (H): тонкий, слаборозвинений, потужністю 10—20 см, темно-бурий або червонувато-коричневий;
* перехідного [[елювій|елювіального]] горизонту (He): може бути відсутнім або слабко вираженим, потужністю до 40 см;
* [[ілювій|ілювіального]] горизонту (Imfe): масивний, червоно-коричневий або червоний, з високим вмістом оксидів заліза та алюмінію, часто щільний, іноді латеритизований, потужністю до 60 см;
* [[материнська порода|материнської породи]] (P): вивітрені базальти, гнейси, сланці, часто з карбонатними конкреціями.

Ясно виражених горизонтів вимивання і вмивання в профілі цих ґрунтів частіше не спостерігається.

== Хімічні та фізичні властивості ==
Характерними особливостями червоноземів є високий вміст полуторних [[оксид]]ів ([[оксид заліза|оксиди заліза]] й [[оксид алюмінію|алюмінію]]), а також збідненість [[кремнезем]]ом. Теплий і вологий [[клімат]] сприяє інтенсивним процесам руйнування [[гірські породи|гірських порід]], розпаду [[алюмосилікат]]ів, винесенню [[кальцій|кальцію]] і [[магній|магнію]]. Оксиди заліза додають червоноземів яскраве червонувате або помаранчеве [[колір|забарвлення]].

Загалом для червоноземів характерні: 1) дуже низька насиченість основами (10—30 %); 2) високий вміст [[гідроксид заліза|гідроксидів заліза]] та [[гідроксид алюмінію|алюмінію]] (до 30 % разом); 4) кисла реакція ґрунтового розчину (pH 4,0—5,7). Вміст [[гумус]]у в зазвичай становить 2—3 %; його склад гуматно-фульватний або фульватно-гуматний.

Механічний склад червоноземів зазвичай важко-суглинистий або глинистий. Вони мають [[глина|глинисту]] або [[суглинки|суглинкову]] структуру, добре дреновані (хоча можуть ущільнюватися при висиханні), здатні утворювати щільний [[латерит]] при тривалому зволоженні та подальшому висиханні

== Класифікація ==
У міжнародній класифікації [[Світова реферативна база ґрунтових ресурсів|WRB]] (World Reference Base for Soil Resources) червоноземи відповідають Ferralsols, Acrisols або Nitisols залежно від структури, кислотності, вмісту глин та глибини горизонту. У класифікації [[Продовольча та сільськогосподарська організація ООН|FAO]] також виділяють відповідні типи, в залежності від геохімічних і морфологічних особливостей.

У вітчизняній класифікації ґрунтів, побудованій на принципі головних ґрунтотворних процесів, їх зазвичай відносять до формації [[фералітизація|фералітних]] ґрунтів (фації вологого мусонного клімату), які відрізняються високою інтенсивністю ґрунтоутворення.

Залежно від конкретних умов ґрунтоутворення виділяють кілька різновидів червоноземів:
* звичайні червоноземи (утворюються на рівнинах у вологих тропіках, відзначаються середнім вмістом глин і стабільною структурою);
* латеритизовані червоноземи (містять [[латерит]]и — щільні конкреції з [[оксид заліза|оксидів заліза]] і [[оксид алюмінію|алюмінію]]; утворюють тверді шари, що ускладнюють функціональність кореневої системи рослин);
* глинисті червоноземи (переважають у районах з інтенсивною денудацією, характеризуються високим вмістом колоїдної глини — [[каолініт]]у й [[гіббсит]]у);
* деградовані червоноземи (поширені на схилах або в районах інтенсивного землекористування, піддаються значній ерозії й вторинному опідзоленню).

== Поширення ==
Червоноземи поширені на всіх материках, окрім [[Антарктида|Антарктиди]]. Найбільші площі вони займають в Африці й Південній Америці. В [[Африка|Африці]] вони утворюють два широтно витягнуті пояси на південь і на північ від екватора, які змикаються у [[Східна Африка|Східній Африці]], охоплюючи у вигляді підкови Гвінейську екваторіальну область. У [[Південна Америка|Південній Америці]] вони займають більшу частину [[Бразильське нагір'я|Бразильського нагір'я]], частину [[Гвіанське нагір'я|Гвіанського нагір'я]] та [[Венесуела|Венесуели]]. Окремими масивами вони трапляються в [[Південно-Східна Азія|Південно-Східній Азії]] й на півночі [[Австралія|Австралії]].
Основними регіонами є: Африка ([[Гвінея]], [[Нігерія]], [[Демократична Республіка Конго]], [[Ангола]], [[Мадагаскар]]); Південна Америка ([[Бразилія]], [[Уругвай]], [[Парагвай]], [[Болівія]], [[Венесуела]]); Азія ([[Китай]], [[Індія]], [[В'єтнам]], [[Лаос]], [[Камбоджа]], [[Японія]]); [[Австралія]] (Квінсленд, Новий Південний Уельс); Північна Америка (південні штати  [[Сполучені Штати Америки|США]]). В Європі вони поширені у [[Франція|Франції]], [[Італія|Італії]], [[Іспанія|Іспанії]]; у [[Грузія|Грузії]] — на [[схід]]ному узбережжі [[Чорне море|Чорного моря]], в [[Азербайджан]]і — на південно-західному узбережжі [[Каспійське море|Каспійського моря]].

Найтиповіші червоноземи займають похилі [[схил]]и від 8—10° до 20—25°; на крутих схилах червоноземи розвинені слабо, малопотужні і зазвичай сильно змиті. За ландшафтним принципом розрізняють червоноземи субтропічних лісів і червоноземи тропічних саван.

== Практичне значення ==
У багатьох регіонах червоноземи відіграють важливу роль з давніх часів. Наприклад, у давньому [[Китай|Китаї]] їх використовували для вирощування рису, в [[Індія|Індії]] з давніх часів вирощували на них різноманітні аграрні культури, у [[Бразилія|Бразилії]] — переважно каву.

Червоноземи малородючі. Місцевим населенням широко практикується випалювання рослинності на початку сухого періоду і використання попелу для удобрення. Найбільший недолік цих ґрунтів — малий вміст [[калій|калію]] і доступного рослинам [[фосфор]]у. Не зважаючи на це червоноземи наразі залишаються стратегічно важливими для сільського господарства країн із тропічним і субтропічним кліматом. Вони використовуються під [[чай]]ні плантації (Китай, Індія, Шрі-Ланка), для вирощування [[кава|кави]], [[какао]], [[цукрова тростина (рід)|цукрової тростини]] (Бразилія, В'єтнам, Колумбія), [[ананас]]и, [[банан]]и, [[манго]], [[тютюн]]у (Африка), [[виноград]]у, [[цитрусові|цитрусових]] (Європа), під [[пасовище|пасовища]] (Австралія, Африка).

== Охорона ==
Червоноземи, незважаючи на багатий профіль, вразливі до [[ерозія|ерозії]] (через вирубку лісів і неправильне обробіток), дегуміфікації (зменшення вмісту гумусу під впливом інтенсивного землеробства), латеритизації (ущільнення профілю, зменшення водопроникності) та окислення. Це значно обмежує розвиток багатьох культур.

Задля покращення родючості червоноземів необхідне запровадження наступних заходів:
* [[вапнування ґрунтів|вапнування]] (для нейтралізації кислотності);
* внесення органічних добрив (перегною, компосту, зеленого добривного сидерату);
* [[мульчування]] (для збереження вологи);
* впровадження в практику контурного землеробства й терасування схилів;
* оптимізація [[сівозміна|сівозмін]] (чергування культур із різною потребою в поживних речовинах).

== Див. також ==
* [[Тера Росса]]

== Література ==
{{Стовпці|2}}
* Географический энциклопедический словарь. Понятия и термины / Гл. ред. А. Ф. Трешников. — М. : Сов. энцикл., 1988. — 400 с. (с. 149—150, 305)
* Назаренко І. І., Польчина С. М., Нікорич В. А. Ґрунтознавство:  Підручник. — Чернівці : Книги—ХХІ, 2004. — 400 с. (с. 295—294). — ISBN 966-8029-45-3
* Панас Р. М. Ґрунтознавство:  Навч. посібник. — Львів : Новий Світ—2000. —  372 с. (с. 129). — ISBN 966-7827-69-0 * Позняк С. П. Ґрунтознавство і географія ґрунтів:  Підручник. У 2-х част. Ч. 2. — Львів : Вид-во ЛНУ, 2010. —  286 с. (с. 153—155)
* Почвоведение / Кауричев И. С., Александрова Л. Н., Панов Н. П. и др.; Под ред.И. С. Кауричева. — М. : Колос, 1982. — 496 с. (с. 388—391)
* Почвы СССР / Афанасьева Т. В., Василенко В. И., Терешина Т. В. и др.; Отв. ред. Г. В. Добровольский. — М. : Мысль, 1979. — 380 с. (с. 165—170)
* Природа Мира. Почвы / Лобова Е. В., Хабаров А. В. — М. : Мысль, 1983. — 303 с. (с. 113—117, 164—169, 183—189, 238—240, 261—262)
</div>

== Посилання ==

{{Типи ґрунтів}}

[[Категорія:Ґрунти]]


text:
# ZF 8HP трансмісія
8HP — 8-ступінчаста автоматична трансмісія з гідротрансформатором (Hydraulic) і планетарними (Planetary) редукторами торгової марки ZF Friedrichshafen AG. Для моделей з повздовжнім розміщенням двигуна, спроектованих і виготовлених дочірньою компанією ZF у Саарбрюккені. Дебютувала у седані BMW 7 Серії (F01) 760Li, оснащеному двигуном V12, і з тих пір кожна нова модель BMW у всіх серіях аж до 1 Серії у версіях із заднім і повним приводом мала можливість оснащення нею.
Однією з його головних цілей є покращення економії палива автомобіля, і він може досягти 11% економії порівняно з 6-ступінчастою коробкою передач ZF і 14% порівняно з сучасною 5-ступінчастою коробкою передач. Завдяки змінам внутрішньої конструкції час зміни скорочено до 200 мілісекунди; Крім того, блок забезпечує можливість перемикання передач непослідовним способом - перехід від 8 до 2 передачі в екстремальних ситуаціях. У версії 8HP70 вона має граничний крутний момент 700 ньютоно-метрів і важить 87 кілограмів.
У майбутньому будуть доступні дві повнопривідні версії, причому версія, призначена для додатків Volkswagen Group з використанням міжосьового диференціала Torsen. Вона може охоплювати діапазон крутного моменту від 300 ньютоно-метрів до 1 000 ньютоно-метрів і буде доступний для використання в автомобілях від середнього класу до великих розкішних позашляховиків.
Chrysler Group LLC спочатку отримала 8-ступінчасту автоматичну коробку передач потужністю 8HP від заводу ZF у Саарбрюкені, Німеччина. До 2013 року, паралельно з Chrysler Group, ZF створила новий завод з виробництва трансмісій у Грей Корт, Південна Кароліна. ZF Friedrichshafen і Chrysler Group уклали угоду про постачання та ліцензію на 8HP. Chrysler Group має ліцензію на виробництво 8HP на заводі Kokomo Transmission Plant і заводі Kokomo Casting. Виробництво почалося в 2013 році. Ця трансмісія продається Chrysler під власною торговою маркою Torqueflite 8.
Продукти 2-го покоління 8HP були випущені з 2014 року. Покращення ефективності порівняно з оригінальною конструкцією включають ширший розкид передавального числа 7,8:1, зменшений крутний момент опору від елементів перемикання передач, зниження необхідного тиску масляного насоса та розширене використання систем руху накатом і старт-стоп. ZF оцінив покращення економії палива в порівнянні з комплектами 8HP 1-го покоління на 3%. Також були внесені уточнення щодо вібрації.
Продукти 8HP 3-го покоління були випущені з 2018 року. Основними вдосконаленнями є загальний розкид 8,6 і економія палива на 2,5% порівняно з 2-м поколінням. Доступно кілька варіантів максимального крутного моменту, також доступна коробка передач з м’яким гібридом і гібридом від розетки: з 15 кВт і 200 НМ, що підтримує посилення та рекуперацію в поєднанні з технологією 48 Вольт до 90 кВт і 250 Нм для використання з вищою напругою.

## Технічні характеристики

### Попередня примітка
Нижче наведено таблицю довідкових передавальних чисел, які надаються з трансмісією ZF 8HP, хоча фактичні реалізації можуть відрізнятися залежно від налаштування та специфікацій окремих виробників транспортних засобів, таких як BMW і Audi. Різниця в передавальних числах має вимірний прямий вплив на динаміку автомобіля, продуктивність, викиди відходів, а також витрату палива.

### Технічні дані
| Передавальні числа шестерень | Передавальні числа шестерень                | Передавальні числа шестерень                | Планетарна передача: зуби | Планетарна передача: зуби | Планетарна передача: зуби | Планетарна передача: зуби | Кількість | Всього     | Середнє.  |
| Модель                       | Версія Перша доставка                       | Версія Перша доставка                       | Sun 1 Ring 1              | Sun 2 Ring 2              | Sun 3 Ring 3              | Sun 4 Ring 4              | Зчеплення | Ratio Span | Gear Step |
| Передача                     | 1                                           | 2                                           | 3                         | 4                         | 5                         | 6                         | 7         | 8          | R         |
| ---------------------------- | ------------------------------------------- | ------------------------------------------- | ------------------------- | ------------------------- | ------------------------- | ------------------------- | --------- | ---------- | --------- |
|                              |                                             |                                             |                           |                           |                           |                           |           |            |           |
| 8HP 70                       | 700 Nm · 516 lb·ft 2009                     | 700 Nm · 516 lb·ft 2009                     | 48 96                     | 48 96                     | 69 111                    | 23 85                     | 2 3       | 7.0435     | 1.3216    |
| Співвідношення               | 4.6957                                      | 3.1304                                      | 2.1039                    | 1.6667                    | 1.2845                    | 1.0000                    | 0.8392    | 0.6667     | - 3.2968  |
|                              |                                             |                                             |                           |                           |                           |                           |           |            |           |
| 8HP 70                       | 700 Nm · 516 lb·ft 2011                     | 700 Nm · 516 lb·ft 2011                     | 48 96                     | 48 96                     | 69 111                    | 28 104                    | 2 3       | 7.0714     | 1.3224    |
| Співвідношення               | 4.7143                                      | 3.1429                                      | 2.1064                    | 1.6667                    | 1.2847                    | 1.0000                    | 0.8392    | 0.6667     | - 3.3168  |
|                              |                                             |                                             |                           |                           |                           |                           |           |            |           |
| 8HP 45                       | 450 Nm · 331 lb·ft 2011                     | 450 Nm · 331 lb·ft 2011                     | 48 96                     | 48 96                     | 60 96                     | 28 104                    | 2 3       | 7.0714     | 1.3224    |
| Співвідношення               | 4.7143                                      | 3.1429                                      | 2.1064                    | 1.6667                    | 1.2854                    | 1.0000                    | 0.8387    | 0.6667     | - 3.2952  |
|                              |                                             |                                             |                           |                           |                           |                           |           |            |           |
| 8HP 75 8HP 50                | 750 Nm · 553 lb·ft500 Nm · 368 lb·ft · 2014 | 750 Nm · 553 lb·ft500 Nm · 368 lb·ft · 2014 | 48 96                     | 54 96                     | 60 96                     | 24 96                     | 2 3       | 7.8125     | 1.3413    |
| Співвідношення               | 5.0000                                      | 3.2000                                      | 2.1429                    | 1.7200                    | 1.3139                    | 1.0000                    | 0.8221    | 0.6400     | - 3.4560  |
|                              |                                             |                                             |                           |                           |                           |                           |           |            |           |
| 8HP 51                       | 500 Nm · 368 lb·ft 2019                     | 500 Nm · 368 lb·ft 2019                     | 48 96                     | 54 96                     | 60 96                     | 24 102                    | 2 3       | 8.2031     | 1.3507    |
| Співвідношення               | 5.2500                                      | 3.3600                                      | 2.1724                    | 1.7200                    | 1.3161                    | 1.0000                    | 0.8221    | 0.6400     | - 3.7120  |
|                              |                                             |                                             |                           |                           |                           |                           |           |            |           |
| 8HP TBD                      | TBD 2020                                    | TBD 2020                                    | 48 96                     | 60 96                     | 60 96                     | 24 102                    | 2 3       | 8.5313     | 1.3583    |
| Співвідношення               | 5.2500                                      | 3.2308                                      | 2.1724                    | 1.7692                    | 1.3410                    | 1.0000                    | 0.8062    | 0.6154     | - 3.5692  |

## Список варіантів ZF 8HP
| Назва                                                | Макс. крутний момент бензину (Н·м) | Макс. крутний момент дизеля (Н·м) | Приклади застосування                                                                                |
| ---------------------------------------------------- | ---------------------------------- | --------------------------------- | --------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- |
| 8HP30                                                | 300                                | 300                               | BMW Série 1 (F20 116i)                                                                                |
| 8HP45 (окремий 845RE для Chrysler V6)                | 450                                | 500                               | BMW 1 серії (F20), BMW 2 серії M235i (F22), BMW 3 серії (F30), BMW 5 серії (F10/F11), BMW 6 серії (F06/F12/F13), BMW 7 серії (F01/F02), BMW X3 (F25), BMW X4 (F26), BMW X5 35i (E70), BMW X5 (F15), BMW X6 (F16), Chrysler 300 V6, Chrysler 300 C, Dodge Charger V6, Dodge Challenger V6, Dodge Durango V6 (2014-2017), RAM 1500 V6 (2013-), Jaguar XE, Lancia Thema V6, Volkswagen Amarok                                                                                |
| 8HP50 (2-е покоління; окремий 850RE для Chrysler V6) | 500                                | 500                               | Alfa Romeo Giulia, Alfa Romeo Stelvio, BMW 1 серії (F20 LCI), BMW 2 серії M240i (F22), BMW 3 серії (F30 LCI), BMW 5 серії (F10/F11/G30/31), BMW 7 серії (G11) ), Dodge Charger Pursuit V6 (2021-), Dodge Durango V6 (2017-), Jeep Wrangler/Wrangler Unlimited (JL), Jeep Gladiator (JT), BMW X3 20D (G01), BMW X3 30i (G01), BMW X3 M40i (G01)                                                                                |
| 8HP51 (3-е покоління)                                | 500                                | 500                               | Toyota Supra 5-го покоління (A90), BMW 3 серії (G20), BMW 2 серії (G42), Jaguar XE 20d RWD (2019-), BMW Z4 (G29)                                                                                |
| 8HP55                                                | 550                                | 550                               | Audi S4/S5 (B9), Audi A4 B8 2012- Північна Америка (США)                                                                                |
| 8HP70                                                | 700                                | 700                               | BMW 7 серії (F01/F02), BMW X5 50i (E70), BMW 5 серії (F10/11), BMW 3 серії (F30) 330d і 335d, Chrysler 300 V8 (2015-), Dodge Durango V8, Iveco Daily, Jaguar F-Type (V6 і V8), Jaguar XE 35t, Jeep Grand Cherokee 5,7 л 8-циліндровий код двигуна [T] EZH (2014 -), Jeep Grand Cherokee 6,4 л 8-циліндровий код двигуна [J] ESG (2014 - ), Jeep Grand Cherokee V8, Grand Cherokee EcoDiesel (2014-2016), Ram 1500 V6, V8 і дизель, Range Rover Sport (2012), Rolls-Royce Phantom, Maserati Quattroporte (2013–), Dodge Charger V8 (2015–). ), Volkswagen Amarok V6 TDI 550, Dodge Challenger V8 (2015-), Aston Martin Vanquish (2015), Aston Martin Rapide S (2015), Alpina B3 (F30/31), Alpina B4 (F32/33), Great Wall Haval H9, VW Crafter (поздовжній двигун), MAN TGE (поздовжній двигун) |
| 8HP75 (2-е покоління)                                | 750                                | 750                               | Alfa Romeo Giulia Quadrifoglio, Alfa Romeo Stelvio Quadrifoglio, Aston Martin DB11, Aston Martin V8 Vantage (2019), Alpina B5 (G30/31), BMW 5 серії (G30/G31/F90), BMW X5 M (F85), BMW X6 M (F86), BMW 7 Series (G11/12), BMW X5 (F15), BMW X3 30D (G01), RAM 1500 (2019-), RAM 2500 (2019-), Jeep Grand Cherokee EcoDiesel (2017-), Jeep Wrangler EcoDiesel (2020-), Jeep Gladiator Ecodiesel (2021-), Jeep Wrangler 392 (2021-)                                                                                |
| 8HP76                                                |                                    |                                   | Alpina B7 (G11/12), BMW 3 серії M340dX (G20/21)                                                                                |
| 8HP90                                                | 900                                | 1000                              | Rolls-Royce Ghost, Rolls-Royce Wraith (2013), Bentley Mulsanne, Bentley Continental GT, BMW 760i/Li (F01/F02), Dodge Challenger SRT Hellcat, Dodge Charger SRT Hellcat, Bentley Bentayga, Audi RS 6, Audi SQ7, Audi Q8                                                                                |
| 8HP95 (2-е покоління)                                | 900                                | 1000                              | Dodge Durango SRT Hellcat, Jeep Grand Cherokee SRT Trackhawk, RAM 1500 TRX, Rolls-Royce Ghost Black Badge, Rolls-Royce Wraith Black Badge, Rolls-Royce Dawn Black Badge, BMW M760i/Li, Aston Martin DBS Superleggera                                                                                |

## Додатки

### Альфа Ромео
- Альфа Ромео Джулія
- Альфа Ромео Стельвіо

### Альпіна
- Альпіна D3 (F30/F31)
- Альпіна D3 (G20/G21)
- Альпіна D4 (F32/F33)
- Альпіна B3 (F30/F31)
- Альпіна B3 (G20/G21)
- Альпіна B4 (F32/F33)
- Альпіна XD3
- Альпіна XD4
- Альпіна D5 (G30/G31)
- Альпіна B5 (G30/G31)
- Альпіна В6
- Альпіна В7
- Альпіна В8
- Альпіна XB7

### Астон Мартін
- Aston Martin Vanquish 2015-2018
- Aston Martin Rapide 2014-2020
- Aston Martin Vantage (2018)
- Астон Мартін DB11
- Aston Martin DBS Superleggera[16]

### Audi
- Північноамериканська версія Audi S4
- Північноамериканська версія Audi S5
- 2011+ Audi A4 North American B8/8.5 Quattro версії[23]
- 2011+ Audi A5 Північноамериканська версія B8/8.5 Quattro
- Ауді А6
- Ауді А7
- Audi RS6[24]
- Audi RS7[25]
- Audi A8[26]
- Audi Q5 8AT версія[27]
- Audi Q7/SQ7 2017+
- 2018+ Audi Q8/SQ8/RSQ8

### Bentley
- Bentley Mulsanne (2010)
- Bentley Continental GT 2011-2018
- Bentley Flying Spur (2013) 2014-2019 рр
- Bentley Bentayga

### БМВ
- BMW 1 серії (F20)
- BMW 2 серії (F22/F23, G42) 2014+
- BMW 3 серії 2012+
- BMW 4 серії 2014+
- BMW 5 серії 2010+
- BMW 5 GT
- BMW 6 серії
- BMW 7 серії
- BMW 8 серії
- BMW X1 (перше покоління)
- BMW X3
- BMW X4
- BMW X5
- BMW X6
- BMW X7
- BMW Z4

### Chrysler
- Chrysler 300 (2012+ рік випуску)[28], V8 (2015+ рік випуску)
  - 3.6L Pentastar V6 (845RE)
  - 5,7 л HEMI V8 (8HP70)

### Додж
- Dodge Challenger (2015+ Р.В.)
  - 3.6 Pentastar V6 (845RE)
  - 5.7, 6.4 HEMI V8 (8HP70)
  - 6.2L HEMI Supercharged V8 (8HP90)
- Додж Чарджер
  - 3,6-літровий Pentastar V6, 2012+ рік випуску[29], 845RE
  - HEMI V8 (2015+ MY; 5,7 л, 6,4 л 8HP70; 6,2 л з наддувом 8HP90)
- Dodge Durango[30][31] (2014 MY+)
  - 3.6L Pentastar V6 (845RE 2014-2017, 850RE 2018-)
  - 5.7, 6.4 HEMI V8 (8HP70)
  - 6.2L HEMI Supercharged V8 (8HP95)

### Great Wall Motors
- Пао (2019–теперішній час)
- ТАНК 300 (2020–наш час)

### Haval
- H8 (2017-2018)
- H9 (2017-)

### INEOS Automotive
- Інеос Гренадер

### Iveco
- Iveco Daily 2014-on[32]

### Ягуар
- F-Тип
- F-Pace
- XE
- XF (2013-2015)
- XF (2016-)
- XFR (2013-2015)
- XFR-S (2013-2015)
- XJ (X351) 2013-2019 рр

### Джип
- Jeep Grand Cherokee (WK2) (2014 MY-2022 MY)
  - 3.6L Pentastar V6 (845RE 2014-2016, 850RE 2017-2022)
  - 3.0L EcoDiesel V6 (8HP70 2014-2016, 8HP75 2017-2021)
  - 5,7 л, 6,4 л HEMI V8 (8HP70)
  - 6.2L HEMI Supercharged V8 (8HP95)
- Jeep Grand Cherokee (WL)
  - Jeep Grand Cherokee 2022-
  - Jeep Grand Cherokee L 2021-
- Jeep Wrangler/Unlimited (JL) (2018 MY+)
  - 2.0L Hurricane (з турбонаддувом) I4 (850RE)
  - 3.6L Pentastar V6 (850RE)
  - 3.0L EcoDiesel V6 (8HP75 2020-)
  - 6.4L Hemi 392 V8 (8HP75 2021-)
- Jeep Gladiator (JT) (2020 MY+)
  - 3.6L Pentastar V6 (850RE)
  - 3.0L EcoDiesel V6 (8HP75)
- Jeep Wagoneer/Grand Wagoneer (WS) (2022 MY+)

### JMC
- JMC Vigus

### Lamborghini
- Lamborghini Urus

### Lancia
- Тема V6

### Land Rover
- Discovery 4/LR4
- Discovery (L462)
- Тільки Range Rover (L322) 2011-2012 TDV8
- Range Rover (L405)
- Range Rover (L460)
- Тільки Range Rover Sport (L320) 2012-2013 SDV6
- Range Rover Sport (L494)
- Range Rover Velar
- Defender (L663)

### MAN
- MAN TGE (2017+) (тільки поздовжнє розташування двигуна)

### Maserati
- Maserati Ghibli III
- Maserati Quattroporte [33]
- Maserati Levante

### Морган
- Plus Six
- Plus Four

### Porsche
- Cayenne (2018–сьогодні)

### Вантажівки Ram
- Ram 1500 3.6L Pentastar V6 (2013 MY+)
- Ram 1500 3.0L EcoDiesel V6 (2014 MY+)
- Ram 1500 5.7L HEMI V8 [34] [35] [36] (2013 MY+)
- Ram 2500/3500 6.4L HEMI V8 (2019 MY+)
- Ram 1500 TRX 6.2L HEMI Supercharged V8 (2021 MY+)

### Rolls-Royce
- Rolls-Royce Ghost
- Rolls-Royce Phantom VII
- Rolls-Royce Wraith (2013)
- Rolls-Royce Dawn
- Rolls-Royce Phantom VIII
- Rolls-Royce Cullinan

### Toyota
- Toyota Supra 5 покоління

### VinFast
- VinFast LUX A2.0
- VinFast LUX SA2.0

### Volkswagen
- Volkswagen Amarok[37]
- Volkswagen Crafter (2017+) (тільки поздовжнє розташування двигуна)
- Volkswagen Touareg (3 покоління)

wikiname: ukwiki

title: ZF 8HP трансмісія

in_language: uk

wikitext:
{{Картка:Автомобіль
 | зображення       = [[File:ZF Stufenautomatgetriebe 8HP70.jpg|300px]] Автоматична трансмісія 8HP70 у розрізі.
 | назва            = ZF 8HP
 | виробник         = [[ZF Friedrichshafen AG]]
 | виробництво      = 2008–дотепер
 | клас             = 8 ступінчата [[автоматична трансмісія]]
}}

'''8HP''' — '''8'''-ступінчаста [[автоматична трансмісія]] з гідротрансформатором ('''H'''ydraulic) і планетарними ('''P'''lanetary) редукторами [[Торговельна марка|торгової марки]] [[ZF Friedrichshafen AG]]. Для моделей з повздовжнім розміщенням двигуна, спроектованих і виготовлених дочірньою компанією [[ZF Friedrichshafen AG|ZF]] у [[Саарбрюкен|Саарбрюккені]]. Дебютувала у [[BMW F01|седані BMW 7 Серії (F01)]] 760Li, оснащеному двигуном V12, і з тих пір кожна нова модель BMW у всіх серіях аж до [[BMW 1 Серії|1 Серії]] у версіях із заднім і повним приводом мала можливість оснащення нею.

Однією з його головних цілей є покращення економії палива автомобіля, і він може досягти 11% економії порівняно з 6-ступінчастою коробкою передач ZF і 14% порівняно з сучасною 5-ступінчастою коробкою передач<ref>{{Cite web|title=Fuel saving and minimizing CO2 emissions|url=http://www.zf.com/corporate/en/products/innovations/8hp_automatic_transmissions/lower_consumption/lower_consumption.html|website=[[ZF Friedrichshafen|ZF Friedrichshafen AG]]|accessdate=18 вересня 2009|url-status=dead|archiveurl=https://web.archive.org/web/20090719174513/http://www.zf.com/corporate/en/products/innovations/8hp_automatic_transmissions/lower_consumption/lower_consumption.html|archivedate=19 July 2009}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090719174513/http://www.zf.com/corporate/en/products/innovations/8hp_automatic_transmissions/lower_consumption/lower_consumption.html |date=2009-07-19 }}</ref><ref>{{Cite web|last=Mike|first=Hanon|title=ZF Develops 8-Sped automatic|url=http://www.gizmag.com/go/7188/|website=Article|publisher=Gizmag}}</ref>. Завдяки змінам внутрішньої конструкції час зміни скорочено до 200 мілісекунди; Крім того, блок забезпечує можливість перемикання передач непослідовним способом - перехід від 8 до 2 передачі в екстремальних ситуаціях<ref>{{Cite web|title=Maximum driving enjoyment with maximum agility|url=http://www.zf.com/corporate/en/products/innovations/8hp_automatic_transmissions/more_driving_enjoyment/more_driving_enjoyment.html|website=[[ZF Friedrichshafen|ZF Friedrichshafen AG]]|accessdate=18 вересня 2009|archive-date=2009-09-24|archive-url=https://web.archive.org/web/20090924005901/http://www.zf.com/corporate/en/products/innovations/8hp_automatic_transmissions/more_driving_enjoyment/more_driving_enjoyment.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090924005901/http://www.zf.com/corporate/en/products/innovations/8hp_automatic_transmissions/more_driving_enjoyment/more_driving_enjoyment.html |date=2009-09-24 }}</ref>. У версії '''8HP70''' вона має граничний [[Момент сили|крутний момент]] 700 ньютоно-метрів і важить 87 кілограмів<ref name="ZF_8HP">{{Cite web|title=8-Speed Automatic Transmission|url=http://www.zf.com/corporate/en_de/products/product_range/cars/cars_8_speed_automatic_transmission.shtml|website=[[ZF Friedrichshafen|ZF Friedrichshafen AG]]|accessdate=19 вересня 2016|archive-date=2016-09-17|archive-url=https://web.archive.org/web/20160917171233/http://www.zf.com/corporate/en_de/products/product_range/cars/cars_8_speed_automatic_transmission.shtml}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160917171233/http://www.zf.com/corporate/en_de/products/product_range/cars/cars_8_speed_automatic_transmission.shtml |date=2016-09-17 }}</ref>.

У майбутньому будуть доступні дві повнопривідні версії, причому версія, призначена для додатків [[Volkswagen AG|Volkswagen Group]] з використанням міжосьового диференціала [[Torsen]]<ref name="ZF_8HP_PDF">{{Cite web|title=The freedom to exceed limits|url=https://brainfunkers.co/blog/files/file_008971%20-%20The%20freedom%20to%20exceed%20limits.pdf|website=brainfunkers.co|publisher=ZF Friedrichshafen AG.|accessdate=7 січня 2020|archive-date=2021-11-29|archive-url=https://web.archive.org/web/20211129235935/https://brainfunkers.co/blog/files/file_008971%20-%20The%20freedom%20to%20exceed%20limits.pdf|url-status=dead}}</ref>. Вона може охоплювати діапазон крутного моменту від 300 ньютоно-метрів до 1 000 ньютоно-метрів і буде доступний для використання в автомобілях від середнього класу до великих розкішних [[SUV|позашляховиків]]<ref name="ZF_8HP_PDF" />.

[[Chrysler|Chrysler Group LLC]] спочатку отримала 8-ступінчасту автоматичну коробку передач потужністю 8HP від заводу ZF у [[Саарбрюкен|Саарбрюкені]], [[Німеччина]]. До 2013 року, паралельно з Chrysler Group, ZF створила новий завод з виробництва трансмісій у [[Грей-Корт (Південна Кароліна)|Грей Корт, Південна Кароліна]]<ref>{{Cite web|url=http://www.zf.com/corporate/en/press/press_releases/press_release.jsp?newsId=21750056|title=ZF and Chrysler Reach Agreement for new 8-Speed Automatic Transmissions|accessdate=10 червня 2010}}</ref>. ZF Friedrichshafen і Chrysler Group уклали угоду про постачання та ліцензію на 8HP. Chrysler Group має ліцензію на виробництво 8HP на заводі Kokomo Transmission Plant і заводі Kokomo Casting. Виробництво почалося в 2013 році. Ця трансмісія продається Chrysler під власною торговою маркою Torqueflite 8<ref>{{Cite web|url=https://www.salernoduanesummit.com/blog/2014/july/30/grab-chryslers-8-speed-automatic-transmission-save-2-5-billion-fuel.htm|title=REVIEWED: Chrysler Group's 8 speed automatic transmission|first=Salerno|last=Duane|website=www.salernoduanesummit.com|accessdate=10 травня 2019}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.youtube.com/watch?v=dLsdrHqQl7c&t=171s|archiveurl=https://web.archive.org/web/20221027130315/https://www.youtube.com/watch?v=dLsdrHqQl7c&t=171s|archivedate=2022-10-27|url-status=live|title=Ram ZF 8 Speed Automatic Transmission TorqueFlite 8 ZF 8HP70|last=DENKER|date=29 вересня 2014|accessdate=10 травня 2019}}</ref>.

Продукти 2-го покоління 8HP були випущені з 2014 року. Покращення ефективності порівняно з оригінальною конструкцією включають ширший розкид передавального числа 7,8:1, зменшений крутний момент опору від елементів перемикання передач, зниження необхідного тиску масляного насоса та розширене використання систем руху накатом і старт-стоп<ref>{{Cite web|title=ZF showcasing second-generation 8HP 8-speed transmission at NAIAS; additional 3% boost in fuel savings|url=http://www.greencarcongress.com/2015/01/20150118-zf.html|website=Green Car Congress|accessdate=13 липня 2015}}</ref>. ZF оцінив покращення економії палива в порівнянні з комплектами 8HP 1-го покоління на 3%. Також були внесені уточнення щодо вібрації.

Продукти 8HP 3-го покоління були випущені з 2018 року. Основними вдосконаленнями є загальний розкид 8,6 і економія палива на 2,5% порівняно з 2-м поколінням. Доступно кілька варіантів максимального крутного моменту, також доступна коробка передач з м’яким гібридом і гібридом від розетки: з 15 кВт і 200 НМ, що підтримує посилення та рекуперацію в поєднанні з технологією 48 Вольт до 90 кВт і 250 Нм для використання з вищою напругою<ref>{{Cite web|title=Transmission technology from ZF|url=https://www.zf.com/global/media/product_media/cars_5/cars_driveline_8_speed_automatic_transmission/pdf_3/zf_pkw_getriebebroschuere2017_de_web.pdf|website=ZF.com|accessdate=20 лютого 2018|archive-date=2019-02-21|archive-url=https://web.archive.org/web/20190221000110/https://www.zf.com/global/media/product_media/cars_5/cars_driveline_8_speed_automatic_transmission/pdf_3/zf_pkw_getriebebroschuere2017_de_web.pdf}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190221000110/https://www.zf.com/global/media/product_media/cars_5/cars_driveline_8_speed_automatic_transmission/pdf_3/zf_pkw_getriebebroschuere2017_de_web.pdf |date=2019-02-21 }}</ref>.

== Технічні характеристики ==

=== Попередня примітка ===
Нижче наведено таблицю довідкових передавальних чисел, які надаються з трансмісією ZF 8HP, хоча фактичні реалізації можуть відрізнятися залежно від налаштування та специфікацій окремих виробників транспортних засобів, таких як [[BMW]] і [[Audi]]. Різниця в передавальних числах має вимірний прямий вплив на динаміку автомобіля, продуктивність, викиди відходів, а також витрату палива.

=== Технічні дані ===
{| class="wikitable" style="text-align:center"
! colspan="3" |Передавальні числа шестерень
! colspan="4" |Планетарна передача: зуби
!Кількість
!Всього
!Середнє.
|-
!Модель
! colspan="2" |Версія
Перша доставка
!Sun 1
Ring 1
!Sun 2
Ring 2
!Sun 3
Ring 3
!Sun 4
Ring 4
!Зчеплення
!Ratio
Span
!Gear
Step
|-
!''Передача''
!''1''
!''2''
!''3''
!''4''
!''5''
!''6''
!''7''
!''8''
!''R''
|-
| colspan="10" |
|-
|8HP 70
| colspan="2" |700 Nm · 516 lb·ft
2009<ref>{{Cite web|url=https://www.thetruthaboutcars.com/2014/03/saturation-dive-zf-8-speed-automatic/|title=Timur Apakidze · Saturation Dive: ZF 8-Speed Automatic · TTAC: The Truth About Cars|date=2014-03-11|accessdate=2019-07-07}}</ref>
|48
96
|48
96
|69
111
|23
85
|2
3
|7.0435
|1.3216
|-
|''Співвідношення''
|''4.6957''
|''3.1304''
|''2.1039''
|''1.6667''
|''1.2845''
|''1.0000''
|''0.8392''
|''0.6667''
|''- 3.2968''
|-
| colspan="10" |
|-
|8HP 70
| colspan="2" |700 Nm · 516 lb·ft
2011<ref name="Generation1" />
|48
96
|48
96
|69
111
|28
104
|2
3
|7.0714
|1.3224
|-
|''Співвідношення''
|''4.7143''
|''3.1429''
|''2.1064''
|''1.6667''
|''1.2847''
|''1.0000''
|''0.8392''
|''0.6667''
|''- 3.3168''
|-
| colspan="10" |
|-
|8HP 45
| colspan="2" |450 Nm · 331 lb·ft
2011<ref name="Generation1">{{cite web |url=https://www.thetruthaboutcars.com/2014/03/saturation-dive-zf-8-speed-automatic/ |title=Timur Apakidze · Saturation Dive: ZF 8-Speed Automatic · TTAC: The Truth About Cars |date=2014-03-11 |access-date=2019-07-07}}</ref>
|48
96
|48
96
|60
96
|28
104
|2
3
|7.0714
|1.3224
|-
|''Співвідношення''
|''4.7143''
|''3.1429''
|''2.1064''
|''1.6667''
|''1.2854''
|''1.0000''
|''0.8387''
|''0.6667''
|''- 3.2952''
|-
| colspan="10" |
|-
|8HP 75
8HP 50
| colspan="2" |750 Nm · 553 lb·ft<ref name="Generation2">2nd Generation {{Cite web|url=https://www.zf.com/products/media/en/product_media/cars_5/zf_pkw_getriebebroschuere2017_de_web.pdf|title=Efficient And Dynamic · ZF Gearbox Brochure|date=2017-09-01|accessdate=2019-07-07|archive-date=2018-12-14|archive-url=https://web.archive.org/web/20181214022602/https://www.zf.com/products/media/en/product_media/cars_5/zf_pkw_getriebebroschuere2017_de_web.pdf}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181214022602/https://www.zf.com/products/media/en/product_media/cars_5/zf_pkw_getriebebroschuere2017_de_web.pdf |date=2018-12-14 }}</ref>500 Nm · 368 lb·ft · 2014
|48
96
|54
96
|60
96
|24
96
|2
3
|7.8125
|1.3413
|-
|''Співвідношення''
|''5.0000''
|''3.2000''
|''2.1429''
|''1.7200''
|''1.3139''
|''1.0000''
|''0.8221''
|''0.6400''
|''- 3.4560''
|-
| colspan="10" |
|-
|8HP 51
| colspan="2" |500 Nm · 368 lb·ft
2019<ref name="Generation2" />
|48
96
|54
96
|60
96
|24
102
|2
3
|8.2031
|1.3507
|-
|''Співвідношення''
|''5.2500''
|''3.3600''
|''2.1724''
|''1.7200''
|''1.3161''
|''1.0000''
|''0.8221''
|''0.6400''
|''- 3.7120''
|-
| colspan="10" |
|-
|8HP TBD
| colspan="2" |TBD
2020<ref name="Generation2" />
|48
96
|60
96
|60
96
|24
102
|2
3
|8.5313
|1.3583
|-
|''Співвідношення''
|''5.2500''
|''3.2308''
|''2.1724''
|''1.7692''
|''1.3410''
|''1.0000''
|''0.8062''
|''0.6154''
|''- 3.5692''
|-
|}

== Список варіантів ZF 8HP ==
{| class="wikitable"
!Назва
! Макс. крутний момент бензину (Н·м)
! Макс. крутний момент дизеля (Н·м)
! Приклади застосування
|-
| 8HP30
| 300
| 300
| BMW Série 1 (F20 116i)
|-
| 8HP45 (окремий 845RE для Chrysler V6)<ref>{{Cite web|url=http://media.chrysler.com/newsrelease.do?id=11378&mid=2|title=New Eight Speed Transmission Introduced by Chrysler|accessdate=2 вересня 2011}}</ref>
| 450
| 500
| BMW 1 серії (F20), BMW 2 серії M235i (F22), BMW 3 серії (F30), BMW 5 серії (F10/F11), BMW 6 серії (F06/F12/F13), BMW 7 серії (F01/F02), BMW X3 (F25), BMW X4 (F26), BMW X5 35i (E70), BMW X5 (F15), BMW X6 (F16), Chrysler 300 V6, Chrysler 300 C, Dodge Charger V6, Dodge Challenger V6, Dodge Durango V6 (2014-2017), RAM 1500 V6 (2013-), Jaguar XE, Lancia Thema V6, Volkswagen Amarok
|-
| 8HP50 (2-е покоління; окремий 850RE для Chrysler V6)<ref>{{Cite web|url=http://www.zf.com/corporate/en/magazine/technology/8hp_2_generation.html|title=New Generation of the 8HP in the BMW 5 Series|accessdate=20 серпня 2014|archive-date=2014-09-08|archive-url=https://web.archive.org/web/20140908153613/http://www.zf.com/corporate/en/magazine/technology/8hp_2_generation.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140908153613/http://www.zf.com/corporate/en/magazine/technology/8hp_2_generation.html |date=2014-09-08 }}</ref>
| 500
| 500
| Alfa Romeo Giulia, Alfa Romeo Stelvio, BMW 1 серії (F20 LCI), BMW 2 серії M240i (F22), BMW 3 серії (F30 LCI), BMW 5 серії (F10/F11/G30/31), BMW 7 серії (G11) ), Dodge Charger Pursuit V6 (2021-), Dodge Durango V6 (2017-), Jeep Wrangler/Wrangler Unlimited (JL), Jeep Gladiator (JT), BMW X3 20D (G01), BMW X3 30i (G01), BMW X3 M40i (G01)
|-
| 8HP51 (3-е покоління)
| 500
| 500
| Toyota Supra 5-го покоління (A90), BMW 3 серії (G20), BMW 2 серії (G42), Jaguar XE 20d RWD (2019-), BMW Z4 (G29)
|-
| 8HP55
| 550
| 550
| Audi S4/S5 (B9), Audi A4 B8 2012- Північна Америка (США)
|-
| 8HP70
| 700
| 700
| BMW 7 серії (F01/F02), BMW X5 50i (E70), BMW 5 серії (F10/11), BMW 3 серії (F30) 330d і 335d, Chrysler 300 V8 (2015-), Dodge Durango V8, Iveco Daily, Jaguar F-Type (V6 і V8), Jaguar XE 35t, Jeep Grand Cherokee 5,7 л 8-циліндровий код двигуна [T] EZH (2014 -), Jeep Grand Cherokee 6,4 л 8-циліндровий код двигуна [J] ESG (2014 - ), Jeep Grand Cherokee V8, Grand Cherokee EcoDiesel (2014-2016), Ram 1500 V6, V8 і дизель, Range Rover Sport (2012), Rolls-Royce Phantom, Maserati Quattroporte (2013–), Dodge Charger V8 (2015–). ), Volkswagen Amarok V6 TDI 550, Dodge Challenger V8 (2015-), Aston Martin Vanquish (2015), Aston Martin Rapide S (2015)<ref name="Aston Martin Automatic Gearboxes">{{Cite web|url=http://www.automatic-gearbox.co.uk/aston-martin-gearboxes/|title=Aston Martin Automatic Gearboxes|publisher=JT Automatics Ltd|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160425124620/http://www.automatic-gearbox.co.uk/aston-martin-gearboxes/|archivedate=25 April 2016}}</ref>, Alpina B3 (F30/31), Alpina B4 (F32/33), Great Wall Haval H9, VW Crafter (поздовжній двигун), MAN TGE (поздовжній двигун)
|-
| 8HP75 (2-е покоління)
| 750
| 750
| Alfa Romeo Giulia Quadrifoglio, Alfa Romeo Stelvio Quadrifoglio, Aston Martin DB11, Aston Martin V8 Vantage (2019), Alpina B5 (G30/31), BMW 5 серії (G30/G31/F90), BMW X5 M (F85), BMW X6 M (F86), BMW 7 Series (G11/12)<ref>{{Cite web|url=http://www.tflcar.com/2015/09/2016-bmw-7-series-sedan-test-drive-review/|title=2016 BMW 7 SERIES SEDAN: TEUTONIC TECHNOLOGY|accessdate=24 квітня 2016}}</ref>, BMW X5 (F15)<ref>{{Cite web|url=http://f10.5post.com/forums/attachment.php?attachmentid=1068105/|title=BMW Model Year Actions – July and August 2014|accessdate=24 квітня 2016}}</ref>, BMW X3 30D (G01), RAM 1500 (2019-), RAM 2500 (2019-), Jeep Grand Cherokee EcoDiesel (2017-), Jeep Wrangler EcoDiesel (2020-), Jeep Gladiator Ecodiesel (2021-), Jeep Wrangler 392 (2021-)
|-
| 8HP76
|
|
| Alpina B7 (G11/12)<ref>{{Cite web|url=https://www.alpina-automobiles.com/en/models/b7/technical-data/|title=BMW ALPINA B7 Long-wheelbase AWD Technical Data|accessdate=10 травня 2019}}</ref>, BMW 3 серії M340dX (G20/21)
|-
| 8HP90
| 900
| 1000
| Rolls-Royce Ghost<ref>{{Cite web|url=http://www.rolls-roycemotorcars.com/ghost/specification|title=RR ghost specification|accessdate=21 лютого 2010|archive-date=2010-02-25|archive-url=https://web.archive.org/web/20100225212517/http://www.rolls-roycemotorcars.com/ghost/specification/}}</ref>, Rolls-Royce Wraith (2013), Bentley Mulsanne, Bentley Continental GT, BMW 760i/Li (F01/F02)<ref name=":0">{{Cite web|url=http://www.zfservis.sk/subory/8-speed.pdf|title=Getriebekatalog Abfrage - Technische Daten - ZF SERVIS|website=zfservis.sk|accessdate=21 серпня 2021}}</ref>, Dodge Challenger SRT Hellcat, Dodge Charger SRT Hellcat, Bentley Bentayga, Audi RS 6, Audi SQ7, Audi Q8
|-
| 8HP95 (2-е покоління)
| 900
| 1000
| Dodge Durango SRT Hellcat, Jeep Grand Cherokee SRT Trackhawk, RAM 1500 TRX, Rolls-Royce Ghost Black Badge, Rolls-Royce Wraith Black Badge, Rolls-Royce Dawn Black Badge, BMW M760i/Li<ref name=":0"/>, Aston Martin DBS Superleggera<ref>{{Cite web|url=https://www.jeep.com/compare/detailed-chart.html?modelYearCode=CUJ201803&variation=1|title=Compare The Jeep® Vehicle Lineup With Detailed Specs - Jeep®|website=www.jeep.com|accessdate=10 травня 2019}}</ref>
|}

== Додатки ==

=== Альфа Ромео ===

* [[Alfa Romeo Giulia (952)|Альфа Ромео Джулія]]
* [[Alfa Romeo Stelvio|Альфа Ромео Стельвіо]]

=== Альпіна ===

* [[Alpina|Альпіна D3 (F30/F31)]]
* [[BMW 3 Серії (G20)|Альпіна D3 (G20/G21)]]
* Альпіна D4 (F32/F33)
* Альпіна B3 (F30/F31)
* Альпіна B3 (G20/G21)
* Альпіна B4 (F32/F33)
* [[Alpina|Альпіна XD3]]
* [[Alpina|Альпіна XD4]]
* [[Alpina|Альпіна D5 (G30/G31)]]
* [[Alpina|Альпіна B5 (G30/G31)]]
* Альпіна [[BMW 6 Серії (F12)|В6]]
* Альпіна [[BMW G11/G12|В7]]
* Альпіна [[BMW G15|В8]]
* [[BMW X7|Альпіна XB7]]

=== Астон Мартін ===

* [[Aston Martin Vanquish]] 2015-2018
* [[Aston Martin Rapide]] 2014-2020
* Aston Martin Vantage (2018)
* [[Aston Martin DB11|Астон Мартін DB11]]
* Aston Martin DBS Superleggera<ref name="Aston Martin Automatic Gearboxes" />

=== Audi ===

* ''Північноамериканська версія'' [[Audi S4]]
* ''Північноамериканська версія'' [[Audi S5]]
* 2011+ [[Audi A4]] ''North American B8/8.5 Quattro версії<ref>{{Cite web|url=https://www.motor1.com/news/21690/audi-8-speed-to-replace-6-speed-automatic-across-most-of-range/|title=Audi 8-speed to replace 6-speed automatic across most of range|last=Audi|website=Motor1.com|language=en|accessdate=2020-02-04}}</ref>''
* 2011+ [[Audi A5]] ''Північноамериканська версія B8/8.5 Quattro''
* [[Audi A6|Ауді А6]]
* [[Audi A7|Ауді А7]]
* [[Audi RS6]]<ref>{{Cite web|url=http://www.zf.com/corporate/en/company/organization/references/success_news/success_news.html|title=New vehicles with ZF technology|accessdate=18 червня 2011|archive-date=2011-07-05|archive-url=https://web.archive.org/web/20110705022335/http://www.zf.com/corporate/en/company/organization/references/success_news/success_news.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110705022335/http://www.zf.com/corporate/en/company/organization/references/success_news/success_news.html |date=2011-07-05 }}</ref>
* [[Audi A7|Audi RS7]]<ref>{{Cite web|url=http://www.zf.com/ap/content/en/japan/corporate_jp/news_jp/press_jp/press_release.jsp?newsId=21804584|title=New vehicles with ZF technology|accessdate=18 червня 2011|archive-date=2012-03-14|archive-url=https://web.archive.org/web/20120314132415/http://www.zf.com/ap/content/en/japan/corporate_jp/news_jp/press_jp/press_release.jsp?newsId=21804584}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120314132415/http://www.zf.com/ap/content/en/japan/corporate_jp/news_jp/press_jp/press_release.jsp?newsId=21804584 |date=2012-03-14 }}</ref>
* [[Audi A8]]<ref>{{Cite web|url=http://blogs.insideline.com/straightline/2010/02/audi-considering-8-speed-transmissions-for-majority-of-its-lineup.html|title=Audi Considering 8-Speed Transmissions for Majority of Its Lineup|accessdate=17 лютого 2010}}</ref>
* [[Audi Q5]] ''8AT версія''<ref>{{Cite web|url=http://www.zf.com/corporate/en/press/press_releases/products_press/products_detail.jsp?newsId=21853864|title=First Full Hybrid Based on the Audi Q5's ZF 8-Speed Automatic Transmission|accessdate=14 вересня 2011}}</ref>
* [[Audi Q7|Audi Q7/SQ7]] 2017+
* 2018+ [[Audi Q8|Audi Q8/SQ8/RSQ8]]

=== Bentley ===

* [[Bentley Mulsanne|Bentley Mulsanne (2010)]]
* [[Bentley Continental GT]] 2011-2018
* [[Bentley Continental Flying Spur|Bentley Flying Spur (2013)]] 2014-2019 рр
* [[Bentley Bentayga]]

=== БМВ ===

* [[BMW 1 Серії (F20)|BMW 1 серії (F20)]]
* [[BMW 2 Серії|BMW 2 серії (F22/F23, G42)]] 2014+
* [[BMW 3 Серії|BMW 3 серії]] 2012+
* [[BMW 4 Серії|BMW 4 серії]] 2014+
* [[BMW 5 Серії|BMW 5 серії]] 2010+
* [[BMW F10|BMW 5 GT]]
* [[BMW 6 Серії|BMW 6 серії]]
* [[BMW F01|BMW 7 серії]]
* [[BMW G15|BMW 8 серії]]
* BMW X1 (перше покоління)
* [[BMW X3]]
* [[BMW X4]]
* [[BMW E70|BMW X5]]
* [[BMW X6]]
* [[BMW X7]]
* [[BMW E89|BMW Z4]]

=== Chrysler ===

* [[Chrysler 300]] (2012+ рік випуску)<ref>{{Cite web|url=http://media.chrysler.com/newsrelease.do?id=11039&mid=3|title=America's First Luxury Sedan With Eight-speed Automatic Transmission|accessdate=5 вересня 2011}}</ref>, V8 (2015+ рік випуску)
** 3.6L Pentastar V6 (845RE)
** 5,7 л HEMI V8 (8HP70)

=== Додж ===

* [[Dodge Challenger]] (2015+ Р.В.)
** 3.6 Pentastar V6 (845RE)
** 5.7, 6.4 HEMI V8 (8HP70)
** 6.2L HEMI Supercharged V8 (8HP90)
* Додж Чарджер
** 3,6-літровий Pentastar V6, 2012+ рік випуску<ref>{{Cite web|title=2012 Chrysler Fleet Buying Guide|url=https://www.fleet.chrysler.com/v7fleet/StaticFiles/files/general/12MY_Chrysler_Fleet_Buyer's_Guide.pdf|accessdate=21 липня 2011|archive-date=2013-12-03|archive-url=https://web.archive.org/web/20131203020504/https://www.fleet.chrysler.com/v7fleet/StaticFiles/files/general/12MY_Chrysler_Fleet_Buyer's_Guide.pdf}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131203020504/https://www.fleet.chrysler.com/v7fleet/StaticFiles/files/general/12MY_Chrysler_Fleet_Buyer's_Guide.pdf |date=2013-12-03 }}</ref>, 845RE
** HEMI V8 (2015+ MY; 5,7 л, 6,4 л 8HP70; 6,2 л з наддувом 8HP90)
* [[Dodge Durango]]<ref name="autoblog future use of 8-speed">{{Cite web|url=http://www.autoblog.com/2012/03/08/sec-filing-reveals-new-v6-and-8-speed-transmission-for-ram/|title=SEC filing reveals new V6 and 8-speed transmission for Ram|accessdate=9 березня 2012}}</ref><ref>{{Cite web|title=2014 Dodge Durango Bows With Eight-Speed|url=http://www.autoblog.com/2013/03/28/2014-dodge-durango-video-new-york/|accessdate=28 березня 2013}}</ref> (2014 MY+)
** 3.6L Pentastar V6 (845RE 2014-2017, 850RE 2018-)
** 5.7, 6.4 HEMI V8 (8HP70)
** 6.2L HEMI Supercharged V8 (8HP95)

=== Great Wall Motors ===

* Пао (2019–теперішній час)
* ТАНК 300 (2020–наш час)

=== Haval ===

* H8 (2017-2018)
* [[Haval H9|H9]] (2017-)

=== INEOS Automotive ===

* Інеос Гренадер

=== Iveco ===

* [[Iveco Daily]] 2014-on<ref>{{Cite web|title=ON TOUR WITH MORE COMFORT ZF DELIVERS 8-SPEED AUTOMATIC TRANSMISSION FOR NEW IVECO DAILY|url=http://www.zf.com/corporate/en/magazine/technology/8hp_iveco_daily.html|accessdate=16 листопада 2014|archive-date=2014-11-29|archive-url=https://web.archive.org/web/20141129040030/http://www.zf.com/corporate/en/magazine/technology/8hp_iveco_daily.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141129040030/http://www.zf.com/corporate/en/magazine/technology/8hp_iveco_daily.html |date=2014-11-29 }}</ref>

=== Ягуар ===

* [[Jaguar F-Type|F-Тип]]
* [[Jaguar F-Pace|F-Pace]]
* [[Jaguar XE|XE]]
* XF (2013-2015)
* XF (2016-)
* XFR (2013-2015)
* XFR-S (2013-2015)
* [[Jaguar X351|XJ (X351)]] 2013-2019 рр

=== Джип ===

* Jeep Grand Cherokee (WK2) (2014 MY-2022 MY)
** 3.6L Pentastar V6 (845RE 2014-2016, 850RE 2017-2022)
** 3.0L EcoDiesel V6 (8HP70 2014-2016, 8HP75 2017-2021)
** 5,7 л, 6,4 л HEMI V8 (8HP70)
** 6.2L HEMI Supercharged V8 (8HP95)
* [[Jeep Grand Cherokee|Jeep Grand Cherokee (WL)]]
** Jeep Grand Cherokee 2022-
** Jeep Grand Cherokee L 2021-
* Jeep Wrangler/Unlimited (JL) (2018 MY+)
** 2.0L Hurricane (з турбонаддувом) I4 (850RE)
** 3.6L Pentastar V6 (850RE)
** 3.0L EcoDiesel V6 (8HP75 2020-)
** 6.4L Hemi 392 V8 (8HP75 2021-)
* Jeep Gladiator (JT) (2020 MY+)
** 3.6L Pentastar V6 (850RE)
** 3.0L EcoDiesel V6 (8HP75)
* Jeep Wagoneer/Grand Wagoneer (WS) (2022 MY+)

=== JMC ===

* JMC Vigus

=== Lamborghini ===

* [[Lamborghini Urus]]

=== Lancia ===

* [[Lancia Thema|Тема]] V6

=== Land Rover ===

* [[Land Rover Discovery|Discovery 4/LR4]]
* [[Land Rover Discovery|Discovery (L462)]]
* Тільки Range Rover (L322) 2011-2012 TDV8
* Range Rover (L405)
* Range Rover (L460)
* Тільки [[Range Rover Sport|Range Rover Sport (L320)]] 2012-2013 SDV6
* [[Range Rover Sport|Range Rover Sport (L494)]]
* [[Range Rover Velar]]
* Defender (L663)

=== MAN ===

* [[Volkswagen Crafter|MAN TGE]] (2017+) (тільки поздовжнє розташування двигуна)

=== Maserati ===

* Maserati Ghibli III
* [[Maserati Quattroporte]] <ref>{{Cite web|url=http://www.autoblog.com/2012/12/12/2014-maserati-quattroporte-first-drive-review-video/|title=2014 Maserati Quattroporte [w/video]|accessdate=12 грудня 2012}}</ref>
* [[Maserati Levante]]

=== Морган ===

* Plus Six
* Plus Four

=== Porsche ===

* [[Porsche Cayenne|Cayenne]] (2018–сьогодні)

=== Вантажівки Ram ===

* [[Ram pickup|Ram]] 1500 3.6L Pentastar V6 (2013 MY+)
* [[Ram pickup|Ram]] 1500 3.0L EcoDiesel V6 (2014 MY+)
* [[Ram pickup|Ram]] 1500 5.7L HEMI V8 <ref>{{Cite web|url=http://www.autoblog.com/2012/04/05/2013-ram-1500-unveiled-with-eight-speed-auto-start-stop-air-su/|title=2013 Ram 1500 Unveiled With Eight-Speed|accessdate=5 квітня 2012}}</ref> <ref>{{Cite web|title=ZF to Supply 8-Speed Automatic Transmission to new 2013 Ram 1500 Pick-up Truck|url=http://www.zf.com/corporate/en/press/press_releases/press_release.jsp?newsId=21907432|website=[[ZF Friedrichshafen|ZF Friedrichshafen AG]]|accessdate=20 квітня 2012}}</ref> <ref>{{Cite web|title=2013 Ram 1500 Crew Cab SLT 4x4 [w/video]|url=http://www.autoblog.com/2012/08/24/2013-ram-1500-crew-cab-slt-4x4-first-drive-review-video/|website=[[Autoblog.com]]|accessdate=25 серпня 2012}}</ref> (2013 MY+)
* [[Ram pickup|Ram]] 2500/3500 6.4L HEMI V8 (2019 MY+)
* Ram 1500 TRX 6.2L HEMI Supercharged V8 (2021 MY+)

=== Rolls-Royce ===

* [[Rolls-Royce Ghost]]
* [[Rolls-Royce Phantom (2003)|Rolls-Royce Phantom VII]]
* [[Rolls-Royce Wraith|Rolls-Royce Wraith (2013)]]
* [[Rolls-Royce Dawn]]
* Rolls-Royce Phantom VIII
* [[Rolls-Royce Cullinan]]

=== Toyota ===

* [[Toyota Supra|Toyota Supra 5 покоління]]

=== VinFast ===

* VinFast LUX A2.0
* VinFast LUX SA2.0

=== Volkswagen ===

* [[Volkswagen Amarok]]<ref>{{Cite web|url=http://www.zf.com/media/media/document/corporate_2/press_3/downloads_2/texte2011/tx20111122_8hpamarok_en_zf~1.pdf|title=Volkswagen Amarok With 8-Speed Automatic Transmission|accessdate=9 листопада 2015|url-status=dead}}</ref>
* [[Volkswagen Crafter]] (2017+) (тільки поздовжнє розташування двигуна)
* [[Volkswagen Touareg]] (3 покоління)

== Див. також ==
* [[AWF8F35]]

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==

* [https://www.zf.com/products/en/cars/products_29289.html Офіційна сторінка ZF 8HP]

[[Категорія:Трансмісія]]

title: ZF 8HP

Виробник: ZF Friedrichshafen AG

Роки виробництва: 2008–дотепер

Клас: 8 ступінчата автоматична трансмісія


text:
# Беннінген
Беннінген (нім. Benningen) — громада в Німеччині, знаходиться в землі Баварія. Підпорядковується адміністративному округу Швабія. Входить до складу району Унтеральгой. Складова частина об'єднання громад Меммінгерберг.
Площа — 11,17 км2. Населення становить 2065 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Беннінген

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Беннінген
| місцева_назва       = Benningen
| тип_НП              = громада
| зображення          = Benningen 2008 26.10.2008 13-35-12 3072x2304.JPG
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DEU Benningen (Schwaben) COA.svg
| прапор              =
| карта               = Benningen in MN.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Беннінген на карті району
| земля               = [[Баварія]]
| округ               = [[Округ Швабія|Швабія]]
| район               = [[Унтеральгой]]
| об'єднання громад = [[Меммінгерберг (об'єднання громад)|Меммінгерберг]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 601
| площа               = 11.17
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-BY||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-BY||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-BY|09778118}}
| latd=47 | latm=58| lats=
| longd=10| longm=13| longs=
| розміщення_підпису = top
| поштовий_код        = 87734
| телефонний_код      = 08331
| стат_код            = 09 7 78 118
| авто_номер          = MN
| вебсайт             = [http://www.benningen-allgaeu.de/ www.benningen-allgaeu.de]
}}
'''Беннінген''' ({{lang-de|Benningen}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], знаходиться в [[Землі Німеччини|землі]] [[Баварія]]. Підпорядковується [[Округ (Німеччина)|адміністративному округу]] [[Округ Швабія|Швабія]]. Входить до складу району [[Унтеральгой]]. Складова частина [[Об'єднання громад (Німеччина)|об'єднання громад]] [[Меммінгерберг (об'єднання громад)|Меммінгерберг]].

Площа — 11,17 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-BY|09778118}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-BY||дата}}).

== Галерея ==
<gallery>Файл:Benningen Rathaus.jpg|
Файл:Benningen Pfarrkirche außen.jpg|
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Benningen}}
* [http://www.benningen-allgaeu.de/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181121045828/https://benningen-allgaeu.de/ |date=21 листопада 2018 }} {{ref-de}}

{{Район Унтеральгой}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4441067-0}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Баварії]]

title: — громада —

— громада —: Вид Беннінген

title: Координати: 47°58′ пн. ш. 10°13′ сх. д. / 47.967° пн. ш. 10.217° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Баварія

Округ: Швабія

Район: Унтеральгой

Об'єднання громад: Меммінгерберг

Населення (31 грудня 2020)

Беннінген на карті району

БеннінгенРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Марінер-6
«Ма́рінер-6» (англ. Mariner 6, букв. — моряк), (Mariner Mars 69A) — американський космічний зонд програми НАСА «Марінер Марс 1969». Космічний апарат призначався для проведення наукових досліджень Марса з пролітної траєкторії.
«Марінер-6» — космічний апарат 3-го покоління із серії «Марінер». Головна організація з проєктування, виготовлення й випробувань — Лабораторія реактивного руху (Jet Propulsion Laboratory або JPL). Розробку окремих систем виконували різні промислові організації. Розробка наукових приладів виконувалася за участю вищих навчальних закладів. Проєктування було розпочато в кінці 1965 р. і його основна частина закінчилася в 1967 р. 31 липня 1969 року в 5:19:07 UT зонд зробив успішний обліт Марса на відстані 3430 км.
«Марінер-6» — перший космічний апарат, який провів дослідження складу атмосфери Марса із застосуванням спектроскопічних методик і визначення температури поверхні за вимірюваннями інфрачервоного випромінювання.

## Конструкція
Корпус космічного апарата має форму восьмигранника 138,4 см завширшки і 45,7 см заввишки. Корпус із магнієвого сплаву, негерметичний. Чотири сонячні батареї з розмахом 5,80 м прикріплені до верхньої частини апарата. Параболічна антена діаметром 116,8 см із високим коефіцієнтом посилення встановлена у верхній частині апарата, а всенаправлена антена з низьким коефіцієнтом посилення закріплена на щоглі висотою в 223,5 см установленої поруч із параболічною антеною. Загальна висота космічного апарата склала 3,35 м, а маса — 411,8 кг. Корпус розділений на вісім відсіків, у яких розмістилася електронна апаратура, кабелі, корекційна рухова установка, ємності з газом для системи орієнтації та регулюючі пристрої. У центрі нижньої поверхні корпуса розміщена двовісна сканувальна платформа.
Апаратура зв'язку на «Марінері-6» складалася з дубльованого радіопередавача S-діапазону (2195 МГц) потужністю 20 Вт та одного радіоприймача. Апаратура могла відправляти й отримувати дані через всеспрямовану антену з низьким коефіцієнтом посилення і спрямовану антену з високим коефіцієнтом посилення. Швидкість передавання даних через параболічну спрямовану антену становила 16 200 біт/с. Дані могли також зберігатися для подальшого передавання на бортових магнітофонах: цифровому ємністю 13 000 000 біт і аналоговому ємністю 120 000 000 біт.

### Наукові прилади
На «Марінері-6» встановлено такі наукові прилади:
- ультрафіолетовий спектрометр
- двоканальний інфрачервоний спектрометр
- двоканальний інфрачервоний радіометр
- вузькокутна телевізійна камера для отримання знімків Марса
- широкококутна телевізійна камера для отримання знімків Марса

Наукові прилади розміщені на двовісній сканувальній платформі. Платформа спрямовує прилади на задані ділянки поверхні при прольоті «Марінера-6» поблизу Марса. Усе бортове наукове обладнання призначалося для дослідження Марса, експериментів із вивчення міжпланетного космічного простору «Марінер-6» не проводив.
Програма наукових досліджень:
- Отримання знімків для вивчення стану і властивостей поверхні Марса а також хмар, димки в атмосфері.
- Дослідження складу атмосфери з застосуванням спектроскопічних методик.
- Визначення параметрів атмосфери (в тому числі тиску) на підставі даних експерименту по радіозатемнення.
- Визначення температури поверхні за вимірюваннями інфрачервоного випромінювання Марса.

## Хід польоту
«Марінер-6» запущений 24 лютого 1969 року космодрому на мисі Канаверал ракетою-носієм Атлас-SLV3C c розгінним блоком Центавр D.
Фотографування Марса проводилося в два етапи: при зближенні з планетою та при проходженні в безпосередній близькості від поверхні планети.
За 50 годин до максимального зближення з Марсом програмно-тимчасове пристрій дало команди на розігрів наукових приладів, включення системи перетворення даних, магнітофонів і механізму скануючої платформи. Вмикається інфрачервоний датчик далекого захоплення Марса, який визначає напрямок на центр диска планети. Сканувальна платформа працює в режимі автоматичного супроводу за сигналами цього датчика.
За 48 годин до максимального зближення вузькокутова камера почала перший сеанс зйомки диска планети. Протягом 20 годин камера з інтервалами в 37 хвилин отримала серію з 33 знімків. За цей час планета зробила 5/6 обороту, і відстань між нею і «Марінером-6» зменшилася з 1 241 000 до 725 000 км. Отримані знімки були записані на аналоговий магнітофон, а після закінчення сеансу зйомки за три години були прийняті на 63-метрову антену станції далекого космічного зв'язку в Голдстоуні. Запис знімків на магнітній стрічці був стертий.
За 22 години до максимального зближення вузькокутова камера почала другий сеанс зйомки диска планети. Протягом 15 годин камера отримала серію з 17 знімків. За цей час відстань між планетою і «Марінером-6» зменшилася з 561 000 до 175 000 км. Отримані знімки передали на Землю, а запис стерли. На найкращих із другої серії знімках диска Марса видно деталі діаметром 25 км (на фотографіях земних телескопів видно деталі діаметром 150 км). «Марінер-6» отримав 50 знімків з великої відстані.
Під час подальшого зближення з Марсом здійснюється захоплення лінії горизонту планети двома вузькокутовими датчиками горизонту та скануюча платформа переводиться в режим сканування по диску планети. Межі сканування по двох осях становлять 215 і 64°.
Результати вимірювань фізичних параметрів планети та її атмосфери по трасі сканування, яка періодично перетинає диск планети, записуються в цифровому коді на магнітофон. Одночасно виходять телевізійні зображення окремих ділянок Марса на трасі сканування. «Марінер-6» сфотографував із близької відстані екваторіальний ділянку між екватором і паралеллю 20° пд. ш. На цій ділянці розташовані світла область Deucalions Regio, оаза Juventae Fons і Oxia Pallus.
«Марінер-6» пролетів біля Марса 31 липня 1969 р. Мінімальна відстань склала 3429 км о 5:19:07 UT 31 липня. Космічний апарат в цей момент перебував на відстані понад 96 млн км від Землі.
За 15 хвилин до максимального зближення дві телекамери почали автоматично фотографувати планету з інтервалами між знімками 42 секунди. Усередині кожного ширококутового знімка одна ділянка фотографувалася вузькокутової телекамерою. Ширококутові знімки були з перекриттям, близько половини поверхні фотографувалося двічі.
У середині сеансу зйомки сканувальна платформа відхилила телекамери на північ, щоб сфотографувати темну ділянку Sinus Meridiani. Сеанс зйомки тривав 17 хвилин, «Марінер-6» отримав 24 знімки з близької відстані, які були записані на аналоговий магнітофон. Дані наукових приладів і знімки протягом кількох наступних днів передавалися на Землю. Потім «Марінер-6» продовжив роботу в режимі міжпланетного польоту. Через неполадки системи охолодження перший канал інфрачервоного спектрометра недостатньо охолонув, тому вимірювання в діапазоні 6—14 мікрон провести було неможливо. Наразі космічний апарат перебуває на геліоцентричній орбіті.

## Наукові результати
«Марінер-6» і «Марінер-7» зняли з близької відстані за допомогою ширококутної телевізійної камери близько 20 % поверхні Марса. Виявлено ділянки поверхні трьох типів:
- області покриті кратерами;
- хаотичні області покриті безладної мережею коротких хребтів і долин завширшки 1—3 і завдовжки 2—10 км;
- області, на яких немає деталей рельєфу.

На світлій круглій області Еллада (Hellas) немає ні кратерів, ні будь-яких інших деталей рельєфу аж до межі зйомки вузькокутової телекамери, рівної приблизно 300 м. Між цими трьома типами існує багато перехідних варіантів. Виявлені кратери двох видів: великі кратери з плоским дном, малі кратери казаноподібної форми. Величина співвідношення діаметра кратера до глибини від 100 до 1. Деякі оази ототожнені з великими кратерами, у яких темне дно (Juventae Fons) або групами кратерів (Oxia Pallus). Марсіанські канали розпізнаються як витягнуті суцільні темні освіти (Agathodaemon, Cerberus), як лінійні ланцюжка декількох кратерів із темним дном (Cantabras, Gehon), як ланцюжки темних плям неправильної форми.
В атмосфері Марса, за даними ультрафіолетового спектрометра, не виявлені азот і оксиди азоту. До польоту «Марінера-4» астрономи вважали, що марсіанська атмосфера складається переважно з азоту, і, виходячи з цієї передумови, пропонували моделі складу атмосфери. На підставі експерименту по радіозатемненню «Марінера-4» з урахуванням спектроскопічних спостережень із Землі встановлено, що вуглекислого газу не менше 80 %. Спектрометричними вимірами «Марінера-6» і «Марінера-7» встановлено, що атмосфера на 98 % складається з вуглекислого газу.
Полярні шапки принаймні частково складаються з твердої вуглекислоти. Інфрачервоний спектрометр виявив смуги твердої CO2.
«Марінер-6» за допомогою інфрачервоного радіометра виміряв температуру на 600 ділянках поверхні. Опівдні температура досягає +17 °C, вночі падає нижче –75 °C. Темні області тепліше світлих.
Проводилося зондування атмосфери методом радіозатемнення. Передавання сигналу «Марінера-6» здійснювалося на частоті 2195 МГц. Космічний апарат зник за диском Марса поблизу західного вістря подвійної затоки Merediani Sinus. Тиск там склав 6,8 мбар, температура близько –13 °C. Радіозатемнення тривало 20 хвилин. «Марінер-6» вийшов з-поза диска Марса на нічній стороні поблизу північного полюса в точці з координатами 79° пн. ш., 274° сх. д. Тиск тут виявився рівним 6,5 мбар, температура близько –113 °C.

## Цікаві факти
- На космічні програми, виконані за допомогою автоматичних міжпланетних станцій серії «Марінер», витрачено 554 млн дол. США (витрати на дослідження й розробки, виготовлення та тестування, запуск, а також управління і зв'язок під час польотів).
- На відміну від радянських автоматичних міжпланетних станцій програми «Марс», корпус автоматичних міжпланетних станцій серії «Марінер» негерметичний.
- На відміну від радянських автоматичних міжпланетних станцій програми «Марс», в автоматичних міжпланетних станціях «Марінер-6» — «Марінер-10» використана велика кількість інтегральних схем.
- На знімках «Марінера-4» помічено вуалювання, що призвело до висновку про наявність на Марсі замутненої атмосфери до висот 150 км. Однак «Марінер-6» і «Марінер-7», на знімках яких вуалювання немає, спростували інформацію про замутненість атмосфери. Імовірно, оптика телекамери «Марінера-4» була забруднена.

title: Марінер-6

wikitext:
[[Файл:Mariner 6-7.png|міні|Марінер-6 (Mariner 6)]]
'''«Ма́рінер-6»''' ([[Англійська мова|англ.]] ''Mariner 6'', букв. — моряк), ('''Mariner Mars 69A''') — американський [[Автоматична міжпланетна станція|космічний зонд]] програми [[НАСА]] «Марінер Марс 1969». [[Космічний апарат]] призначався для проведення наукових досліджень Марса з пролітної траєкторії.

«Марінер-6» — космічний апарат 3-го покоління із серії «<nowiki/>[[Програма «Марінер»|Марінер]]<nowiki/>». Головна організація з проєктування, виготовлення й випробувань — [[Лабораторія реактивного руху]] (''Jet Propulsion Laboratory'' або JPL). Розробку окремих систем виконували різні промислові організації. Розробка наукових приладів виконувалася за участю вищих навчальних закладів. Проєктування було розпочато в кінці 1965 р. і його основна частина закінчилася в 1967 р. 31 липня 1969 року в 5:19:07 UT зонд зробив успішний обліт Марса на відстані 3430 км.

«Марінер-6» — перший космічний апарат, який провів дослідження складу атмосфери Марса із застосуванням [[Спектроскопія|спектроскопічних]] методик і визначення температури поверхні за вимірюваннями [[Інфрачервоне випромінювання|інфрачервоного випромінювання]].

== Конструкція ==
[[Файл:Mariner_6_or_7_diagrams.jpg|right|thumb|404x404px|Схема Марінера-6]]
Корпус космічного апарата має форму восьмигранника 138,4 см завширшки і 45,7 см заввишки. Корпус із магнієвого сплаву, негерметичний. Чотири сонячні батареї з розмахом 5,80 м прикріплені до верхньої частини апарата. [[Лінзова антена|Параболічна антена]] діаметром 116,8 см із високим коефіцієнтом посилення встановлена у верхній частині апарата, а всенаправлена антена з низьким коефіцієнтом посилення закріплена на щоглі висотою в 223,5 см установленої поруч із параболічною антеною. Загальна висота космічного апарата склала 3,35 м, а маса — 411,8 кг. Корпус розділений на вісім відсіків, у яких розмістилася електронна апаратура, кабелі, корекційна рухова установка, ємності з газом для системи орієнтації та регулюючі пристрої. У центрі нижньої поверхні корпуса розміщена двовісна сканувальна платформа.

Апаратура зв'язку на «Марінері-6» складалася з дубльованого радіопередавача [[S-діапазон]]у (2195 [[Герц|МГц]]) потужністю 20 Вт та одного [[радіоприймач]]а. Апаратура могла відправляти й отримувати дані через всеспрямовану антену з низьким коефіцієнтом посилення і спрямовану антену з високим коефіцієнтом посилення. Швидкість [[передавання даних]] через параболічну спрямовану антену становила 16 200 біт/с. Дані могли також зберігатися для подальшого передавання на бортових магнітофонах: цифровому ємністю 13 000 000 біт і аналоговому ємністю 120 000 000 біт.

=== Наукові прилади ===
На «Марінері-6» встановлено такі наукові прилади:
* ультрафіолетовий [[спектрометр]]
* двоканальний [[інфрачервоний спектрометр]]
* двоканальний інфрачервоний [[радіометр]]
* вузькокутна телевізійна камера для отримання знімків Марса
* [[Ширококутний об'єктив|широкококутна]] телевізійна камера для отримання знімків Марса
Наукові прилади розміщені на двовісній сканувальній платформі. Платформа спрямовує прилади на задані ділянки поверхні при прольоті «Марінера-6» поблизу Марса. Усе бортове наукове обладнання призначалося для дослідження Марса, експериментів із вивчення міжпланетного космічного простору «Марінер-6» не проводив.

Програма наукових досліджень:
* Отримання знімків для вивчення стану і властивостей поверхні Марса а також хмар, димки в атмосфері.
* Дослідження складу атмосфери з застосуванням спектроскопічних методик.
* Визначення параметрів атмосфери (в тому числі тиску) на підставі даних експерименту по радіозатемнення.
* Визначення температури поверхні за вимірюваннями інфрачервоного випромінювання Марса.

== Хід польоту ==
«Марінер-6» запущений 24 лютого 1969 року космодрому на мисі [[Канаверал]] ракетою-носієм [[Atlas (сімейство ракет-носіїв)|Атлас]]-SLV3C c розгінним блоком [[Centaur (розгінний блок)|Центавр D]].

Фотографування Марса проводилося в два етапи: при зближенні з планетою та при проходженні в безпосередній близькості від поверхні планети.

За 50 годин до максимального зближення з Марсом програмно-тимчасове пристрій дало команди на розігрів наукових приладів, включення системи перетворення даних, магнітофонів і механізму скануючої платформи. Вмикається інфрачервоний [[датчик]] далекого захоплення Марса, який визначає напрямок на центр диска планети. Сканувальна платформа працює в режимі автоматичного супроводу за сигналами цього датчика.

За 48 годин до максимального зближення вузькокутова камера почала перший сеанс зйомки диска планети. Протягом 20 годин камера з інтервалами в 37 хвилин отримала серію з 33 знімків. За цей час планета зробила 5/6 обороту, і відстань між нею і «Марінером-6» зменшилася з 1 241 000 до 725 000 км. Отримані знімки були записані на аналоговий [[магнітофон]], а після закінчення сеансу зйомки за три години були прийняті на 63-метрову антену станції далекого космічного зв'язку в Голдстоуні. Запис знімків на магнітній стрічці був стертий.

За 22 години до максимального зближення вузькокутова камера почала другий сеанс зйомки диска планети. Протягом 15 годин камера отримала серію з 17 знімків. За цей час відстань між планетою і «Марінером-6» зменшилася з 561 000 до 175 000 км. Отримані знімки передали на Землю, а запис стерли. На найкращих із другої серії знімках диска Марса видно деталі діаметром 25 км (на фотографіях земних телескопів видно деталі діаметром 150 км). «Марінер-6» отримав 50 знімків з великої відстані.

Під час подальшого зближення з Марсом здійснюється захоплення лінії горизонту планети двома вузькокутовими датчиками горизонту та скануюча платформа переводиться в режим сканування по диску планети. Межі сканування по двох осях становлять 215 і 64°.

Результати вимірювань фізичних параметрів планети та її атмосфери по трасі сканування, яка періодично перетинає диск планети, записуються в цифровому коді на магнітофон. Одночасно виходять телевізійні зображення окремих ділянок Марса на трасі сканування. «Марінер-6» сфотографував із близької відстані екваторіальний ділянку між екватором і паралеллю 20° пд. ш. На цій ділянці розташовані світла область ''Deucalions Regio'', оаза ''Juventae Fons'' і ''Oxia Pallus''.

«Марінер-6» пролетів біля Марса 31 липня 1969 р. Мінімальна відстань склала 3429 км о 5:19:07 UT 31 липня. Космічний апарат в цей момент перебував на відстані понад 96 млн км від Землі.

За 15 хвилин до максимального зближення дві телекамери почали автоматично фотографувати планету з інтервалами між знімками 42 секунди. Усередині кожного ширококутового знімка одна ділянка фотографувалася вузькокутової телекамерою. Ширококутові знімки були з перекриттям, близько половини поверхні фотографувалося двічі.

У середині сеансу зйомки сканувальна платформа відхилила телекамери на північ, щоб сфотографувати темну ділянку ''Sinus Meridiani''. Сеанс зйомки тривав 17 хвилин, «Марінер-6» отримав 24 знімки з близької відстані, які були записані на аналоговий магнітофон. Дані наукових приладів і знімки протягом кількох наступних днів передавалися на Землю. Потім «Марінер-6» продовжив роботу в режимі міжпланетного польоту. Через неполадки системи охолодження перший канал [[Інфрачервоний спектрометр|інфрачервоного спектрометра]] недостатньо охолонув, тому вимірювання в діапазоні 6—14 [[Мікрометр|мікрон]] провести було неможливо. Наразі космічний апарат перебуває на [[Геліоцентрична орбіта|геліоцентричній орбіті]].

== Наукові результати ==
«Марінер-6» і «Марінер-7» зняли з близької відстані за допомогою ширококутної телевізійної камери близько 20 % поверхні Марса. Виявлено ділянки поверхні трьох типів:

* області покриті кратерами;
* хаотичні області покриті безладної мережею коротких хребтів і долин завширшки 1—3 і завдовжки 2—10 км;
* області, на яких немає деталей рельєфу.

На світлій круглій області [[Рівнина Еллада|Еллада]] (Hellas) немає ні кратерів, ні будь-яких інших деталей рельєфу аж до межі зйомки вузькокутової телекамери, рівної приблизно 300 м. Між цими трьома типами існує багато перехідних варіантів. Виявлені [[кратер]]и двох видів: великі кратери з плоским дном, малі кратери казаноподібної форми. Величина співвідношення діаметра кратера до глибини від 100 до 1. Деякі оази ототожнені з великими кратерами, у яких темне дно (''Juventae Fons'') або групами кратерів (''Oxia Pallus''). Марсіанські канали розпізнаються як витягнуті суцільні темні освіти (''Agathodaemon, Cerberus''), як лінійні ланцюжка декількох кратерів із темним дном (''Cantabras'', ''Gehon''), як ланцюжки темних плям неправильної форми.

В [[Атмосфера Марса|атмосфері Марса]], за даними ультрафіолетового спектрометра, не виявлені азот і [[Оксид азоту|оксиди азоту]]. До польоту «Марінера-4» астрономи вважали, що марсіанська атмосфера складається переважно з азоту, і, виходячи з цієї передумови, пропонували моделі складу атмосфери. На підставі експерименту по радіозатемненню «Марінера-4» з урахуванням спектроскопічних спостережень із Землі встановлено, що [[Діоксид вуглецю|вуглекислого газу]] не менше 80 %. Спектрометричними вимірами «Марінера-6» і «Марінера-7» встановлено, що атмосфера на 98 % складається з вуглекислого газу.

Полярні шапки принаймні частково складаються з твердої вуглекислоти. [[Інфрачервоний спектрометр]] виявив смуги твердої CO2.

«Марінер-6» за допомогою інфрачервоного радіометра виміряв температуру на 600 ділянках поверхні. Опівдні температура досягає +17 °C, вночі падає нижче –75 °C. Темні області тепліше світлих.

Проводилося зондування атмосфери методом радіозатемнення. Передавання сигналу «Марінера-6» здійснювалося на частоті 2195 МГц. Космічний апарат зник за диском Марса поблизу західного вістря подвійної затоки ''Merediani Sinus''. [[Тиск]] там склав 6,8 мбар, температура близько –13 °C. Радіозатемнення тривало 20 хвилин. «Марінер-6» вийшов з-поза диска Марса на нічній стороні поблизу [[Північний полюс|північного полюса]] в точці з координатами 79° пн. ш., 274° сх. д. Тиск тут виявився рівним 6,5 мбар, температура близько –113 °C.

== Цікаві факти ==
* На космічні програми, виконані за допомогою автоматичних міжпланетних станцій серії «Марінер», витрачено 554 млн дол. США (витрати на дослідження й розробки, виготовлення та тестування, запуск, а також управління і зв'язок під час польотів).
* На відміну від радянських автоматичних міжпланетних станцій [[Марс (космічна програма)|програми «Марс»]], корпус автоматичних міжпланетних станцій серії «Марінер» негерметичний.
* На відміну від радянських автоматичних міжпланетних станцій програми «Марс», в автоматичних міжпланетних станціях «Марінер-6» — «<nowiki/>[[Марінер-10]]<nowiki/>» використана велика кількість [[Мікросхема|інтегральних схем]].
* На знімках «Марінера-4» помічено вуалювання, що призвело до висновку про наявність на [[Марс (планета)|Марсі]] замутненої атмосфери до висот 150 км. Однак «Марінер-6» і «Марінер-7», на знімках яких вуалювання немає, спростували інформацію про замутненість атмосфери. Імовірно, оптика телекамери «Марінера-4» була забруднена.

== Див. також ==
* [[Програма «Марінер»]]
* [[Марінер-4]]
* [[Марінер-9]]
* [[Дослідження Марса]]

== Посилання ==
* [http://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraftDisplay.do?id=1969-014A Марінер-6 на сайте NASA] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170227031429/http://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraftDisplay.do?id=1969-014A |date=27 лютого 2017 }}
* [https://web.archive.org/web/20070905051151/http://solarsystem.nasa.gov/missions/profile.cfm?MCode=Mariner_06 Марінер-6 на сайте NASA]
* [http://www.jpl.nasa.gov/missions/details.php?id=5902 Марінер-6 на сайте Jet Propulsion Laboratory] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160308111742/http://www.jpl.nasa.gov/missions/details.php?id=5902 |date=8 березня 2016 }}
* [http://ufn.ru/ufn71/ufn71_4/Russian/r714h.pdf Лейтон Р. Поверхность Марса Успехи физических наук, т.103, 1971, вып.4, с.755-768.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131017204217/http://ufn.ru/ufn71/ufn71_4/Russian/r714h.pdf |date=17 жовтня 2013 }}
* [https://web.archive.org/web/20130827075825/http://nssdcftp.gsfc.nasa.gov/miscellaneous/planetary/mariner_6_7/ Снимки Марса полученные Марінером-6, на сайте NASA]

[[Категорія:Космонавтика 1969]]
[[Категорія:Дослідження Марса]]
[[Категорія:Програма «Марінер»]]
[[Категорія:Лютий 1969]]


text:
# Крістель Теннісон
Крістель Теннісон (нар. 23 грудня 1925, Ревель — пом. 16 листопада 2010, Рот) — німецька мінералогіня і почесна професорка Берлінського технічного університету.

## Життя
Після навчання в середній школі в Ревелі (Таллінн) та Кротошині, Теннісон розпочала навчання з мінералогії та кристалографії в Регенсбурзькому університеті, яке вона завершила 1953 року, здобувши ступінь доктора в Берлінському технічному університеті.
Теннісон спочатку працювала асистенткою Гуго Штрунца в Інституті мінералогії в Берліні та Фрідріха Геґемана (1901—1972) у Державному науково-дослідному інституті прикладної мінералогії в Регенсбурзі. У 1956 році вона стала керівником відділу рентгенографії в Інституті мінералогії та кристалографії Берлінського технічного університету. З 1963 року також опікувалась мінералогічною колекцією як науковий радник та куратор. Чотири роки по тому вона завершила свою габілітаційну роботу з систематики боратів, після чого її призначили професором мінералогії та кристалографії.
Крістель Теннісон була відома протягом усього свого життя як невтомна, скрупульозна та сумлінна науковиця й викладачка університету, яка, попри численні посади, зокрема в НМТ та IMA, а також наукову роботу зі спеціальної мінералогії Верхнього Пфальца та Баварського Лісу, ніколи не пропускала жодної зі своїх лекцій.

## Праці
- 1966 und 1970: Vollständige Überarbeitung und Erweiterung der 4. und 5. Auflage der Mineralogischen Tabellen, dem Gesamtwerk über die Klassifizierung der Mineralien auf kristallchemischer Grundlage mit einer Einführung in die Kristallchemie in Zusammenarbeit mit dem Erstverfasser Karl Hugo Strunz.
- Christel Tennyson (1963):„ Phosphoferrit und Reddingit von Hagendorf-Süd in Ostbayern.“ Habilitationsschrift.
- Strunz, H. & Tennyson, C. (1967). Die Erzmineralien von Wölsendorf (ohne Uran) und deren Oxydationsprodukte. Aufschluss, Sonderb.16, S.254-60.
- Strunz, H. & Tennyson, C. (1967). Schaurteit, ein neues Germanium-Mineral von Tsumeb/SW-Afrika und seine Paragenese. Festschrift W.T. Schaurte, S.33-47.
- Forster, A., Strunz, H & Tennyson, C. (1967). Die Pegmatite des Oberpfälzer Waldes, insbesondere der Pegmatit von Hagendorf-Süd. Aufschluss, Sonder.16, S.137-98.
- Tennyson, C. (1978). Gerüste aus Ketten und Schichten: Das Bauprinzip der Kristallstruktur von Beryll. Lapis, Jg.3, Nr.4, S.6+8-9.
- Tennyson, C. (1980). Das Streben nach höherer Symetrie: Zwillingsbildungen bei Harmotom und Phillipsit. Lapis, Jg.5, Nr.2, S.17-18.
- Tennyson, C. (1981). Zur Mineralogie der Pegmatite des Bayerischen Waldes. Aufschluss, Sonderb.31, S.49-73.

## Вебпосилання
- Бібліографія. Крістель Теннісон // Німецька національна бібліотека
- https://www.mineralienatlas.de/lexikon/index.php/Tennyson,%20Christel

title: Крістель Теннісон

wikitext:
{{Науковець}}
'''Крістель Теннісон''' ({{нар|м}} [[23 грудня]] [[1925]], [[Таллінн|Ревель]] — {{пом|с}} [[16 листопада]] [[2010]], [[Рот (Баварія)|Рот]]) — [[Німці|німецька]] [[Мінералогія|мінералогіня]] і почесна професорка [[Берлінський технічний університет|Берлінського технічного університету]].

== Життя ==
Після навчання в середній школі в Ревелі (Таллінн) та [[Кротошин (Великопольське воєводство)|Кротошині]], Теннісон розпочала навчання з [[Мінералогія|мінералогії]] та [[Кристалографія|кристалографії]] в Регенсбурзькому університеті, яке вона завершила 1953 року, здобувши ступінь доктора в [[Берлінський технічний університет|Берлінському технічному університеті]].

Теннісон спочатку працювала асистенткою [[Гуго Штрунц]]а в Інституті мінералогії в Берліні та Фрідріха Геґемана (1901—1972) у Державному науково-дослідному інституті прикладної мінералогії в Регенсбурзі. У 1956 році вона стала керівником відділу рентгенографії в Інституті мінералогії та кристалографії Берлінського технічного університету. З 1963 року також опікувалась мінералогічною колекцією як науковий радник та куратор. Чотири роки по тому вона завершила свою [[Габілітація|габілітаційну]] роботу з систематики [[Борати (мінерали)|боратів]], після чого її призначили професором мінералогії та кристалографії.

Крістель Теннісон була відома протягом усього свого життя як невтомна, скрупульозна та сумлінна науковиця й викладачка університету, яка, попри численні посади, зокрема в [[Німецьке мінералогічне товариство|НМТ]] та [[Міжнародна мінералогічна асоціація|IMA]], а також наукову роботу зі спеціальної мінералогії Верхнього Пфальца та Баварського Лісу, ніколи не пропускала жодної зі своїх лекцій.

== Праці ==
* 1966 und 1970: Vollständige Überarbeitung und Erweiterung der 4. und 5. Auflage der ''[[Класифікація мінералів Нікеля — Штрунца|Mineralogischen Tabellen]]'', dem Gesamtwerk über die Klassifizierung der Mineralien auf kristallchemischer Grundlage mit einer Einführung in die Kristallchemie in Zusammenarbeit mit dem Erstverfasser [[Гуго Штрунц|Karl Hugo Strunz]].
* Christel Tennyson (1963):„ Phosphoferrit und Reddingit von Hagendorf-Süd in Ostbayern.“ Habilitationsschrift.
* Strunz, H. & Tennyson, C. (1967). Die Erzmineralien von Wölsendorf (ohne Uran) und deren Oxydationsprodukte. Aufschluss, Sonderb.16, S.254-60.
* Strunz, H. & Tennyson, C. (1967). Schaurteit, ein neues Germanium-Mineral von Tsumeb/SW-Afrika und seine Paragenese. Festschrift W.T. Schaurte, S.33-47.
* Forster, A., Strunz, H & Tennyson, C. (1967). Die Pegmatite des Oberpfälzer Waldes, insbesondere der Pegmatit von Hagendorf-Süd. Aufschluss, Sonder.16, S.137-98.
* Tennyson, C. (1978). Gerüste aus Ketten und Schichten: Das Bauprinzip der Kristallstruktur von Beryll. Lapis, Jg.3, Nr.4, S.6+8-9.
* Tennyson, C. (1980). Das Streben nach höherer Symetrie: Zwillingsbildungen bei Harmotom und Phillipsit. Lapis, Jg.5, Nr.2, S.17-18.
* Tennyson, C. (1981). Zur Mineralogie der Pegmatite des Bayerischen Waldes. Aufschluss, Sonderb.31, S.49-73.

== Література ==
* Susanne Hertig-Agthe: ''Wir trauern um Frau Prof. Dr. Christel Tennyson'', in: Vereinigung der Freunde der Mineralogie und Geologie (Hrsg.): ''Der Aufschluss'', Band 3/2011, {{ISSN|0004-7856}}, S. 129—130 {{ref-de}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Вебпосилання ==
* {{DNB-Portal|1143166426}}
* https://www.mineralienatlas.de/lexikon/index.php/Tennyson,%20Christel
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Померли 2010]]
[[Категорія:Народились 1925]]
[[Категорія:Викладачі Берлінського технічного університету]]
[[Категорія:Німецькі мінералоги]]
[[Категорія:Німецькі науковиці]]

title: нім. Christel Tennyson

Народилася: 23 грудня 1925 · Таллінн, Естонія

Померла: 16 листопада 2010 (84 роки) · Рот, Середня Франконія, Баварія, Німеччина

Діяльність: мінералогиня, викладачка університету

Заклад: Берлінський технічний університет


text:
# Балаж Герчак
Балаж Герчак (угор. Balázs Gercsák, 14 жовтня 1986) — угорський плавець.
Учасник Олімпійських Ігор 2004, 2008 років.

title: Балаж Герчак

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Балаж Герчак
| оригінал імені = Balázs Gercsák
| зріст  =
| вага   =
| медалі =
}}
'''Балаж Герчак''' ({{lang-hu|Balázs Gercsák}}, 14 жовтня 1986) — [[Угорщина|угорський]] [[Плавання (вид спорту)|плавець]].
Учасник Олімпійських Ігор [[Плавання на літніх Олімпійських іграх 2004|2004]], [[Плавання на літніх Олімпійських іграх 2008|2008]] років.

== Посилання ==
* {{Olympedia}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220104200540/https://www.olympedia.org/athletes/103611 |date=4 січня 2022 }}
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/Ge/Balazs-Gercsak-1.html Балаж Герчак на Sports-Reference.com]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{DEFAULTSORT:Герчак Балаж}}
[[Категорія:Народились 1986]]
[[Категорія:Угорські плавці]]
[[Категорія:Плавці та плавчині на літніх Олімпійських іграх 2004]]
[[Категорія:Плавці та плавчині на літніх Олімпійських іграх 2008]]
[[Категорія:Плавці вільним стилем]]
[[Категорія:Угорські олімпійські плавці та плавчині]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Угорщина

Місце проживання: Будапешт

Народження: 14 жовтня 1986 (38 років) · Будапешт, Угорська Народна Республіка

Вага: 70 кг

Alma mater: Університет Флориди

title: Спорт

Країна: Угорщина

Вид спорту: спортивне плавання