text:
# Сперанський Михайло Михайлович
Сперанський Михайло Михайлович (рос. Михаил Михайлович Сперанский; 1 січня (12 січня) 1772 — 11 лютого (23 лютого) 1839) — граф, російський громадський і державний діяч часів Олександра I і Миколи I, реформатор, законотворець, засновник російської юридичної науки і теоретичного правознавства. Дійсний член Імператорської Російської академії (1831), почесний член Імператорської Російської академії (1821–1831) і Імператорської Академії наук (1819). Вихователь спадкоємця-цесаревича Олександра Миколайовича.

## Життєпис
Син священика; народився 1 січня 1772, навчався у володимирській семінарії, а потім у головній семінарії при Олександро-Невському монастирі в Петербурзі, в якій після закінчення курсу був призначений вчителем математики, фізики і красномовства, а потім і філософії. Разом з тим Сперанський став домашнім секретарем князя Олексія Борисовича Куракіна.
Після вступу на престол імператора Павла, князь Куракін був призначений генерал-прокурором; в 1797 р. Сперанський вступив на службу в його канцелярію і продовжував служити там і при трьох його наступниках. Незабаром після сходження на престол імператора Олександра I Сперанський отримав звання статс-секретаря і в 1802 р. перейшов на службу в міністерство внутрішніх справ. Як упорядник різних доповідей і звітів по міністерству, Сперанський скоро звернув на себе увагу імператора, який наступного року через міністра князя Кочубея доручив йому скласти план устрою судових та урядових місць в імперії. Ця небачена, і, мабуть, незакінчена праця Сперанського відома в чорнової редакції. «У правильній монархічній державі» «державний закон», що визначає права і відносини всіх класів між собою, уявляється Сперанському в наступних рисах: 1) "Всі стани держави» вільні і беруть участь у законодавчій владі; 2) «Влада виконавча належить одній особі, що бере участь у законодавстві та що стверджує» всяке законодавче дія; 3) Є загальна думка, що оберігає закон у виконанні його; 4) Є незалежне стан народу "(тобто законодавче установа, засноване на народному обранні), перед яким «виконавці» відповідальні; 5) «Існує система законів цивільних і кримінальних, прийнята народом»; 6) "Суд не обличчям государя відправляється, але обраними від народу і їм затвердженими виконавцями, котрі самі суду схильні бути можуть; 7) "Всі дії уряду публічні, крім деяких певних випадків"; 8) Існує свобода друку у відомих, точно визначених межах. Потрібно зауважити, втім, що все це місце закреслено або на вимогу Кочубея, або самим Сперанським, незважаючи на те, що він вважав здійснення викладеного плану можливим лише з відомою поступовістю. У числі підготовчих заходів Сперанський пропонував установа Сенату законодавчого із сенаторів за призначенням государя, в якому міністри присутні тільки з дорадчим голосом, і Сенату виконавчого, розділяється на дві частини — судову та управлінську, всі дії якого повинні бути гласними. З часом Сенат законодавчий необхідно було б скласти, на думку Сперанського, за іншою, «кращою системою», заснованою на представництві або первородстві. Це останнє місце (втім, закреслене) показує, що Сперанський ще вагався, якій системі віддати перевагу: більш демократичній французькій системі представництва або англійській — з верхньою палатою зі спадкових перів.
Імператор Олександр вперше особисто познайомився зі Сперанським в 1806 р., коли Кочубей під час своїх частих хвороб почав посилати його з доповідями замість себе; государ негайно оцінив видатні здібності Сперанського. Наступного року, вирушаючи до Вітебська для огляду 1-й армії, імператор Олександр взяв його з собою, що повело до ще більшого зближення, і тоді ж Сперанський був звільнений з міністерства внутрішніх справ у званні статс-секретаря. У 1808 р. перебував у свиті государя під час його ерфуртського побачення з Наполеоном. Восени того ж року імператор Олександр вручив Сперанському різні колишні проекти державних перетворень і нерідко проводив з ним цілі вечори в бесідах і читанні творів, що відносяться до цього предмету. Головні риси перетворення повинні були полягати в наступному: 1) Законодавчі збори не матиме влади санкціонувати свої власні постанови, але його думки, абсолютно вільні, повинні бути точним вираженням народних бажань; 2) Члени судового стани будуть вільно вибиратися народом, але нагляд за дотриманням судових форм і охорону громадської безпеки будуть лежати на уряді; 3) Виконавча влада має належати уряду, але, щоб воно не могло спотворити або знищити закон, необхідно зробити уряд відповідальним перед законодавчими зборами. Ці загальні принципи були розвинені та обґрунтовані у «Запровадженні до укладення державних законів», складеному Сперанським до осені 1809 р. за його проектом, політичні права належать, під умовою володіння власністю, дворянству і середньому стану; до останнього належать купці, міщани, однодворці і всі селяни, які володіють нерухомою власністю у відомій кількості. Нижчий стан, в якому значаться поміщицькі селяни, робітники, їхні працівники і домашні слуги, повинні мати загальні цивільні права, але не мають прав політичних. Перехід з нижчого класу в середній відкритий усім, хто придбав нерухому власність у встановленій кількості. Законодавчі збори носить назву «державної думи», яка складається наступним чином. Кожні три роки у волості з усіх власників нерухомої власності складається збори, — волостна дума, в яку казенні селища посилають одного старшину від 500 душ. Ця волостна дума обирає депутатів в окружну думу (губернія ділиться на 2 — 5 округів). Окружна дума, крім виборів членів окружної ради та окружного суду, вибирає депутатів до губернської думи, а ця остання, крім членів губернського ради та губернського суду, вибирає депутатів у державну думу з обох станів, що мають політичні права. Державна дума збирається щорічно без всякого скликання. Пропозиція і затвердження закону має належати державній владі, але жоден закон не може мати сили без розгляду у державній думі. Участь державної думи вимагалося також для видання постанов про податки і загальних повинності і для продажу та застави державного майна. Справи пропонувалися державній думі від імені державної влади одним з міністрів або членів державної ради; але думі дозволялося порушувати питання про державні потреби, про відповідальність міністрів і про заходи уряду, що порушують корінні закони. Судова влада була надана в перших трьох інстанціях особам виборним. Навіть у вищій інстанції, в Сенаті, державна влада повинна була призначати членів не інакше, як з числа осіб, внесених з виборів губернських дум до державного виборчий список. Державна влада спостерігає за виконанням форм і обрядів через голів, які у двох нижчих інстанціях були виборні, але затверджувалися в першому — міністром юстиції, а в другій — державним радою, в Сенаті ж призначалися державної владою з кандидатів, обраних самим Сенатом. Закон повинен був визначити, які справи підлягають суду присяжних. Що стосується влади виконавчої, то Сперанський встановлює відповідальність міністрів перед державною думою. У державній раді розглядаються проекти законів, статутів та установ. Передбачалося здійснити цей план в наступній поступовості: 1 січня 1810 відкрити державну раду в новому вигляді, вказавши як привід до її перетворенню приготований новий проект Цивільного Уложення. 1 травня маніфестом призначити вибір депутатів до Державної думи і відкрити її 1 вересня. Почати дії її з розгляду цивільного положення, випробувати і підготувати відомим чином депутатів, і якщо не зустрінеться будь-яких непереборних перешкод, запропонувати їм державне укладення, визнання якого і затвердити спільною присягою, а потім приступити і до улаштування судової частини.
1 січня 1810 була відкрита в перетвореному вигляді Державна рада, але далі виконання вищезазначеної програми не просунулося.
Згодом був у засланні: у Нижньому Новгороді (від квітня до 15 вересня 1812), Пермі (з 23 вересня 1812 по 19 вересня 1814).
В 1816 повернувся на державну службу. Був губернатором Пензенської губернії (1816 — 1818), генерал-губернатором Сибіру (1819 — 1821, з резиденцією в м. Іркутську).
Від 1821 знову в Петербурзі. Був членом Державної ради, управляючим Комісії укладення законів, фактичним керівником 2-го відділення Власної його імператорської величності канцелярії. За його редакцією вийшло перше видання Зводу законів Російської імперії.
Зведений 1 січня 1839 у графський титул, Сперанський помер 2 лютого того ж року.

title: Сперанський Михайло Михайлович

wikitext:
{{Переписати|дата=листопад 2015}}
{{Вікіфікувати|дата=листопад 2015}}
{{Особа}}

'''Сперанський Михайло Михайлович''' ({{lang-ru|Михаил Михайлович Сперанский}}; {{ДН|12|1|1772|1|1}} — {{ДС|23|2|1839|11|2}}) — граф, російський громадський і державний діяч часів [[Олександр I (російський імператор)|Олександра I]] і [[Микола I (російський імператор)|Миколи I]], реформатор, законотворець, засновник російської юридичної науки і теоретичного правознавства. Дійсний член Імператорської Російської академії (1831), почесний член Імператорської Російської академії (1821–1831) і Імператорської Академії наук (1819). Вихователь спадкоємця-цесаревича [[Олександр II (російський імператор)|Олександра Миколайовича]].

== Життєпис ==
Син священика; народився 1 січня 1772, навчався у володимирській семінарії, а потім у головній семінарії при Олександро-Невському монастирі в Петербурзі, в якій після закінчення курсу був призначений вчителем математики, фізики і красномовства, а потім і філософії. Разом з тим Сперанський став домашнім секретарем князя Олексія Борисовича Куракіна.

Після вступу на престол імператора [[Павло I|Павла]], князь Куракін був призначений генерал-прокурором; в 1797 р. Сперанський вступив на службу в його канцелярію і продовжував служити там і при трьох його наступниках. Незабаром після сходження на престол імператора Олександра I Сперанський отримав звання статс-секретаря і в 1802 р. перейшов на службу в міністерство внутрішніх справ. Як упорядник різних доповідей і звітів по міністерству, Сперанський скоро звернув на себе увагу імператора, який наступного року через міністра князя Кочубея доручив йому скласти план устрою судових та урядових місць в імперії. Ця небачена, і, мабуть, незакінчена праця Сперанського відома в чорнової редакції. «У правильній монархічній державі» «державний закон», що визначає права і відносини всіх класів між собою, уявляється Сперанському в наступних рисах: 1) "Всі стани держави» вільні і беруть участь у законодавчій владі; 2) «Влада виконавча належить одній особі, що бере участь у законодавстві та що стверджує» всяке законодавче дія; 3) Є загальна думка, що оберігає закон у виконанні його; 4) Є незалежне стан народу "(тобто законодавче установа, засноване на народному обранні), перед яким «виконавці» відповідальні; 5) «Існує система законів цивільних і кримінальних, прийнята народом»; 6) "Суд не обличчям государя відправляється, але обраними від народу і їм затвердженими виконавцями, котрі самі суду схильні бути можуть; 7) "Всі дії уряду публічні, крім деяких певних випадків"; 8) Існує свобода друку у відомих, точно визначених межах. Потрібно зауважити, втім, що все це місце закреслено або на вимогу Кочубея, або самим Сперанським, незважаючи на те, що він вважав здійснення викладеного плану можливим лише з відомою поступовістю. У числі підготовчих заходів Сперанський пропонував установа Сенату законодавчого із сенаторів за призначенням государя, в якому міністри присутні тільки з дорадчим голосом, і Сенату виконавчого, розділяється на дві частини — судову та управлінську, всі дії якого повинні бути гласними. З часом Сенат законодавчий необхідно було б скласти, на думку Сперанського, за іншою, «кращою системою», заснованою на представництві або первородстві. Це останнє місце (втім, закреслене) показує, що Сперанський ще вагався, якій системі віддати перевагу: більш демократичній французькій системі представництва або англійській — з верхньою палатою зі спадкових перів.

[[Файл:RUSMARKA-1632.jpg|thumb|Російська поштова марка, присвячена М. М. Сперанському (2012)]]

Імператор Олександр вперше особисто познайомився зі Сперанським в 1806 р., коли Кочубей під час своїх частих хвороб почав посилати його з доповідями замість себе; государ негайно оцінив видатні здібності Сперанського. Наступного року, вирушаючи до Вітебська для огляду 1-й армії, імператор Олександр взяв його з собою, що повело до ще більшого зближення, і тоді ж Сперанський був звільнений з міністерства внутрішніх справ у званні статс-секретаря. У 1808 р. перебував у свиті государя під час його ерфуртського побачення з Наполеоном. Восени того ж року імператор Олександр вручив Сперанському різні колишні проекти державних перетворень і нерідко проводив з ним цілі вечори в бесідах і читанні творів, що відносяться до цього предмету. Головні риси перетворення повинні були полягати в наступному: 1) Законодавчі збори не матиме влади санкціонувати свої власні постанови, але його думки, абсолютно вільні, повинні бути точним вираженням народних бажань; 2) Члени судового стани будуть вільно вибиратися народом, але нагляд за дотриманням судових форм і охорону громадської безпеки будуть лежати на уряді; 3) Виконавча влада має належати уряду, але, щоб воно не могло спотворити або знищити закон, необхідно зробити уряд відповідальним перед законодавчими зборами. Ці загальні принципи були розвинені та обґрунтовані у «Запровадженні до укладення державних законів», складеному Сперанським до осені 1809 р. за його проектом, політичні права належать, під умовою володіння власністю, дворянству і середньому стану; до останнього належать купці, міщани, однодворці і всі селяни, які володіють нерухомою власністю у відомій кількості. Нижчий стан, в якому значаться поміщицькі селяни, робітники, їхні працівники і домашні слуги, повинні мати загальні цивільні права, але не мають прав політичних. Перехід з нижчого класу в середній відкритий усім, хто придбав нерухому власність у встановленій кількості. Законодавчі збори носить назву «державної думи», яка складається наступним чином. Кожні три роки у волості з усіх власників нерухомої власності складається збори, — волостна дума, в яку казенні селища посилають одного старшину від 500 душ. Ця волостна дума обирає депутатів в окружну думу (губернія ділиться на 2 — 5 округів). Окружна дума, крім виборів членів окружної ради та окружного суду, вибирає депутатів до губернської думи, а ця остання, крім членів губернського ради та губернського суду, вибирає депутатів у державну думу з обох станів, що мають політичні права. Державна дума збирається щорічно без всякого скликання. Пропозиція і затвердження закону має належати державній владі, але жоден закон не може мати сили без розгляду у державній думі. Участь державної думи вимагалося також для видання постанов про податки і загальних повинності і для продажу та застави державного майна. Справи пропонувалися державній думі від імені державної влади одним з міністрів або членів державної ради; але думі дозволялося порушувати питання про державні потреби, про відповідальність міністрів і про заходи уряду, що порушують корінні закони. Судова влада була надана в перших трьох інстанціях особам виборним. Навіть у вищій інстанції, в Сенаті, державна влада повинна була призначати членів не інакше, як з числа осіб, внесених з виборів губернських дум до державного виборчий список. Державна влада спостерігає за виконанням форм і обрядів через голів, які у двох нижчих інстанціях були виборні, але затверджувалися в першому — міністром юстиції, а в другій — державним радою, в Сенаті ж призначалися державної владою з кандидатів, обраних самим Сенатом. Закон повинен був визначити, які справи підлягають суду присяжних. Що стосується влади виконавчої, то Сперанський встановлює відповідальність міністрів перед державною думою. У державній раді розглядаються проекти законів, статутів та установ. Передбачалося здійснити цей план в наступній поступовості: 1 січня 1810 відкрити державну раду в новому вигляді, вказавши як привід до її перетворенню приготований новий проект Цивільного Уложення. 1 травня маніфестом призначити вибір депутатів до Державної думи і відкрити її 1 вересня. Почати дії її з розгляду цивільного положення, випробувати і підготувати відомим чином депутатів, і якщо не зустрінеться будь-яких непереборних перешкод, запропонувати їм державне укладення, визнання якого і затвердити спільною присягою, а потім приступити і до улаштування судової частини.

[[1 січня]] [[1810]] була відкрита в перетвореному вигляді Державна рада, але далі виконання вищезазначеної програми не просунулося.

Згодом був у засланні: у [[Нижній Новгород|Нижньому Новгороді]] (від квітня до 15 вересня 1812), [[Перм]]і (з 23 вересня 1812 по 19 вересня 1814).

В 1816 повернувся на державну службу. Був губернатором [[Пензенська губернія|Пензенської губернії]] ([[1816]] — [[1818]]), генерал-губернатором Сибіру ([[1819]] — [[1821]], з резиденцією в м. [[Іркутськ]]у).

Від 1821 знову в Петербурзі. Був членом [[Державна Рада Російської імперії|Державної ради]], управляючим Комісії укладення законів, фактичним керівником 2-го відділення Власної його імператорської величності канцелярії. За його редакцією вийшло перше видання [[Звід законів Російської імперії|Зводу законів Російської імперії]].

Зведений [[1 січня]] [[1839]] у [[Граф (титул)|графський титул]], Сперанський помер 2 лютого того ж року.

== Див. також ==
* [[Устав про управління інородців]]
== Примітки ==
{{reflist}}

== Література та посилання ==
* ''В. Пушкін''. Сперанський Михайло Михайлович // Політична енциклопедія. Редкол.: Ю. Левенець (голова), Ю. Шаповал (заст. голови) та ін. — К.: Парламентське видавництво, 2011. — с.682 ISBN 978-966-611-818-2
* Мироненко О. М. Сперанський Михайло Михайлович // Юридична енциклопедія. — К., 2003. — Т. 5. — С. 574—576.
* Березкин С. Ф. Сперанский как кодификатор. Речь, читанная С. Ф. Березкиным в заседании Одесского Юридического Общества 11-го февраля 1889 года. — Одесса, Экономическая типография, 1889.
* Сперанский М.М. Проекты и записки / Под редакцией С.Н. Валка. – Л. : Изд-во АН СССР, 1961. – 244 с. ([http://www.spsl.nsc.ru/FullText/Книги/Уст.%209%20С.717.pdf link] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210416162106/http://www.spsl.nsc.ru/FullText/Книги/Уст.%209%20С.717.pdf |date=16 квітня 2021 }})
* [https://www.runivers.ru/upload/iblock/71f/russkaya%20socialno-politiceskaya%20misl.pdf Русская социально-политическая мысль. Первая половина XIX века. Хрестоматия] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171215141029/http://www.runivers.ru/upload/iblock/71f/russkaya%20socialno-politiceskaya%20misl.pdf |date=15 грудня 2017 }} / Сост.: А.А. Ширинянц, И.Ю. Демин; подг. текстов: А.М. Репьева, М.К. Ковтуненко, А.И. Волошин; под ред. А.А. Ширинянца. — М.: Издательство Московского университета, 2011. — 880 с.
* Нольде А. Э. М. М. Сперанский. Биография. — М.: Моск. школа полит. исслед., 2004. — 300 с.
* Сперанский С. И. Учение М. М. Сперанского о праве и государстве. — М. : Ось-89, 2004. — 224 с. — (Истоки)
* [https://imwerden.de/pdf/speransky_biografia.pdf Гречишкин С. С. Луковская Д. И., Морозов В. И. «М. М. Сперанский. Материалы к научной биографии»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200821053749/https://imwerden.de/pdf/speransky_biografia.pdf |date=21 серпня 2020 }}
* [https://ru.wikisource.org/wiki/Михаил_Михайлович_Сперанский Сперанський М. М. у вікітеці]{{ref-ru}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151011013509/https://ru.wikisource.org/wiki/Михаил_Михайлович_Сперанский |date=11 жовтня 2015 }}

{{бібліоінформація}}

[[Категорія:Масони Росії]]

title: рос. Михаи́л Миха́йлович Спера́нский

Народився: 1 (12) січня 1772[…] · Черкутіно, Vladimir Provinced, Московська губернія, Російська імперія

Помер: 11 (23) лютого 1839[…] (67 років) або 23 лютого 1839 (67 років) · Санкт-Петербург, Російська імперія

Поховання: Тихвінське кладовищеd

Країна: Російська імперія

Діяльність: державний діяч, політик, правник, філософ

Alma mater: Владімірська духовна семінарія і Санкт-Петербурзька духовна академія

Знання мов: російська, латина, давньогрецька і французька

Членство: Петербурзька академія наук

Посада: state secretaryd і член Державної ради Російської імперії

Рід: Speranski familyd

Діти: Elisabeth Bagreèff-Speranskyd

Нагороди: орден Андрія Первозванного · Орден Святого Володимира · орден Святого Олександра Невського · орден Святого Володимира II ступеня · орден Святої Анни I ступеня · орден Святого Володимира III ступеня · Орден Святого Іоанна Єрусалимського


text:
# Сокулкі (Олецький повіт)
Сокулкі (пол. Sokółki, нім. Sokolken) — село в Польщі, у гміні Ковале-Олецьке Олецького повіту Вармінсько-Мазурського воєводства.
Населення — 210 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Сувальського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 114     | 28                 | 73               | 13                   |
| Жінки    | 96      | 25                 | 50               | 21                   |
| Разом    | 210     | 53                 | 123              | 34                   |

wikiname: ukwiki

title: Сокулкі (Олецький повіт)

in_language: uk

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Сокулкі
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Sokółki}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Вармінсько-Мазурське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Олецький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Ковале-Олецьке (гміна){{!}}Ковале-Олецьке
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 210
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 87
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = NOE
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0760490
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Сокулкі}}

'''Сокулкі''' ({{lang-pl|Sokółki}}, {{lang-de|Sokolken}}) — село в Польщі, у [[Ковале-Олецьке (гміна)|гміні Ковале-Олецьке]] [[Олецький повіт|Олецького повіту]] [[Вармінсько-Мазурське воєводство|Вармінсько-Мазурського воєводства]].
Населення — {{formatnum:210}} {{МНОЖИНА:210|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Сувальське воєводство|Сувальського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=114 |ЧолПре=28 |ЧолПрац=73 |ЧолПост=13
|Жін=96 |ЖінПре=25 |ЖінПрац=50 |ЖінПост=21
|Разом=210 |РазомПре=53 |РазомПрац=123 |РазомПост=34
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Ковале-Олецьке}}

[[Категорія:Села Олецького повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Вармінсько-Мазурське воєводство

Повіт: Олецький повіт

Гміна: Ковале-Олецьке

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: NOE

OSM: ↑2979004 ·R (Ґміна Ковале-Олецьке)


text:
# Лінинський Петро
Петро́ Ліни́нський (19 липня 1846, Лінинці Малі — 18 серпня 1914, Долина, тепер Івано-Франківська область) — український правник і громадсько-політичний діяч. Радник суду в Новому Санчі (Лемківщина, сучасна територія Польщі). Посол Галицького сейму (1883—1889). Упродовж своєї каденції був секретарем «Руського клубу» — фракції, що об'єднувала більшість українських послів сейму.

## Короткий життєпис
У 1854-1856 роках навчався в окружній головній школі з німецькою мовою викладання при василіянському монастирі в Лаврові.
Судовий радник Петро Лінинський у Новому Санчі на противагу до тодішнього політичного курсу посла до австрійського парламенту з Сяніцької округи судді Володимира Куриловича започаткував на терені західної Лемківщини виразну українську національну політичну лінію — в порозумінні і за директивами «Народнього Комітету» у Львові, що був тоді під проводом керманича української парламентарної репрезентації у Відні — посла професора Академічної ґімназії Юліяна Романчука.
Головними успіхами праці Лінинського були: 1) обрання кандидата від «Народнього Комітету» — українця — Василя Яворського послом до віденського парламенту, 2) заснування в 1901 р. для лемківської студентської молоді в новосандецькій ґімназії української бурси, в якій у першому ж році існування отримав 51 учнів дешеве приміщення; 3) відкриття філії Товариства «Просвіта» в Новому Санчі — з виразною метою протидіяти впливам численних на тому терені читалень «просвітительного Общества им. Михайла Качковского во Львові».
Старша донька судді П. Лінинського, Марта, вийшла заміж за професора української ґімназії Михайла Демчука в Перемишлі, де вона після Другої світової війни як удовиця доживала віку серед матеріяльних злиднів, а молодша донька Марія, випускниця перемиської ґімназії з 1921 року, вийшла заміж за суддю Мирона Дубляницю (випускника тієї ж гімназії з 1911 року) і після війни жила з чоловіком на еміґрації в Америці.

title: Лінинський Петро

wikitext:
{{особа
|ім'я                 = Лінинський Петро
|оригінал імені       =
|інші імена           =
|псевдонім            =
|прізвисько           =
|зображення           =
|розмір               =
|опис                 =
|ім'я при народженні  =
|дата народження      = 19.7.1846
|місце народження     = [[Лінина Мала|Лінинці Малі]]
|дата смерті          = 18.8.1914
|місце смерті         = [[Долина (місто)|Долина]]
|причина смерті       =
|поховання            =
|місце проживання     =
|підданство           =
|громадянство         =
|національність       =
|alma mater           =
|відомий              = Посол [[Галицький сейм|Галицького сейму]]
|суспільний стан      =
|діяльність           = юрист, депутат, політичний діяч
|науковий ступінь     =
|ступінь              =
|вчене звання         =
|титул                =
|посада               =
|військове звання     =
|платня               =
|статки               =
|термін               =
|попередник           =
|наступник            =
|партія               =
|головував_(-ла)      =
|конфесія             =
|батько               =
|мати                 =
|рід                  =
|родичі               =
|дружина              =
|чоловік              =
|діти                 =
|автограф             =
|розмір автографа     =
|підпис               =
|нагороди             =
|сайт                 =
|зріст                =
|вага                 =
|герб                 =
|підпис герба         =
|примітки             =
}}
'''Петро́ Ліни́нський''' ([[19 липня]] [[1846]], [[Лінина Мала|Лінинці Малі]] — [[18 серпня]] [[1914]], [[Долина (місто)|Долина]], тепер [[Івано-Франківська область]]) — український правник і громадсько-політичний діяч. Радник суду в [[Новий Сонч|Новому Санчі]] ([[Лемківщина]], сучасна територія Польщі). Посол [[Галицький сейм|Галицького сейму]] (1883—1889). Упродовж своєї каденції був секретарем «[[Руський клуб|Руського клубу]]» — фракції, що об'єднувала більшість українських послів сейму.

== Короткий життєпис ==
У 1854-1856 роках навчався в окружній головній школі з німецькою мовою викладання при [[Лаврівський монастир|василіянському монастирі в Лаврові]]<ref>''[[Іван Филипчак|Филипчак І]]., [[Лукань Роман-Степан Дмитрович|Лукань Р.]]'' [https://shron2.chtyvo.org.ua/Chyn_sv_Vasylia_Velykoho/Zapysky_Tom_5_Vypusk_1-4.pdf?PHPSESSID=eiifqglbok702lcijqvk125qj1 Ц. К. окружна головна школа в Лаврові 1788/89-1910/11] // Записки чина св. Василія Великого. — Т.5, вип. 1-4. — 1932—1941. — С. 120.</ref>.

Судовий радник Петро Лінинський у Новому Санчі на противагу до тодішнього політичного курсу посла до австрійського парламенту з Сяніцької округи судді [[Курилович Володимир|Володимира Куриловича]] започаткував на терені західної Лемківщини виразну українську національну політичну лінію — в порозумінні і за директивами «[[Народний комітет|Народнього Комітету]]» у Львові, що був тоді під проводом керманича української парламентарної репрезентації у Відні — посла професора [[Львівська академічна гімназія|Академічної ґімназії]] [[Романчук Юліян|Юліяна Романчука]].

Головними успіхами праці Лінинського були: 1) обрання кандидата від «Народнього Комітету» — українця — [[Яворський Василь|Василя Яворського]] послом до віденського парламенту, 2) заснування в 1901 р. для лемківської студентської молоді в новосандецькій ґімназії української бурси, в якій у першому ж році існування отримав 51 учнів дешеве приміщення; 3) відкриття філії Товариства «Просвіта» в Новому Санчі — з виразною метою протидіяти впливам численних на тому терені читалень «просвітительного Общества им. Михайла Качковского во Львові».

Старша донька судді П. Лінинського, Марта, вийшла заміж за професора української ґімназії [[Демчук Михайло|Михайла Демчука]] в [[Перемишль|Перемишлі]], де вона після Другої світової війни як удовиця доживала віку серед матеріяльних злиднів, а молодша донька Марія, випускниця перемиської ґімназії з 1921 року, вийшла заміж за суддю Мирона Дубляницю (випускника тієї ж гімназії з 1911 року) і після війни жила з чоловіком на еміґрації в Америці.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''Шах С.'' [http://www.apokryfruski.org/wp-content/uploads/2011/03/mnib645-Sah-MijSjanomIDunajzem.pdf Між Сяном і Дунайцем. Спомин. Часть І] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304134918/http://www.apokryfruski.org/wp-content/uploads/2011/03/mnib645-Sah-MijSjanomIDunajzem.pdf |date=4 березня 2016 }}. — Мюнхен : Християнський Голос, 1960. — С. 62-63.
* ''Чорновол І.'' 199 депутатів Галицького сейму. — Львів : Тріада плюс, 2010. — С. 154.

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20070928013923/http://lemko.org/history/krasovskiy/diyache/6.html Діячі Лемківщини].

[[Категорія:Українські правники]]
[[Категорія:Випускники та учні навчальних закладів василіян]]
[[Категорія:Посли Галицького сейму 5-го скликання]]
[[Категорія:Лемківщина]]
[[Категорія:Персоналії:Новий Санч]]
[[Категорія:Померли в Долині]]

title: Лінинський Петро

Народився: 19 липня 1846 · Лінинці Малі

Помер: 18 серпня 1914 (68 років) · Долина

Діяльність: юрист, депутат, політичний діяч

Відомий завдяки: Посол Галицького сейму

Знання мов: українська, німецька і польська

Посада: посол до Галицького сейму


text:
# Oedodera marmorata
Oedodera marmorata (мармуровий гекон) — вид геконоподібних ящірок родини диплодактилідів (Diplodactylidae). Ендемік Нової Каледонії. Це єдиний представник монотипового роду Oedodera.

## Поширення і екологія
Мармурові гекони мешкають на північному заході Нової Каледонії. Вони живуть в чагарникових заростях макі та в залишках вологих тропічних лісів, на висоті від 10 до 400 м над рівнем моря. Ведуть нічний, деревний спосіб життя: вдень ховаються під корою та в дуплах та між корінням, а вночі шукають їжу на гілках та серед листя.

## Збереження
МСОП класифікує цей вид як такий, що перебуває під загрозою зникнення. Oedodera marmorata загрожує знищення природного середовища, хижацтво з боку інтродукованих щурів, кішок та мурах Wasmannia auropunctata, а також конкуренція з інвазивними геконами Hemidactylus frenatus.

title: Oedodera marmorata

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Oedodera marmorata''
| status = EN
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=iucn>{{IUCN|id=176174|title=Oedodera marmorata|assessors=[[BirdLife International]]|year=2016|version=2023.1|accessdate=18 квітня 2024}}</ref>
| image =
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| infraordo = [[Геконоподібні]] (Gekkota)
| familia = [[Диплодактиліди]] (Diplodactylidae)
| genus = '''''Oedodera'''''
| genus_authority = [[Aaron Matthew Bauer|Bauer]], [[Todd R. Jackman|Jackman]], [[Ross Allen Sadlier|Sadlier]], & [[Anthony Whitaker|A. Whitaker]], 2006
| species = '''''O. marmorata'''''
| binomial = ''Oedodera marmorata''
| binomial_authority = [[Aaron Matthew Bauer|Bauer]], [[Todd R. Jackman|Jackman]], [[Ross Allen Sadlier|Sadlier]], & [[Anthony Whitaker|A. Whitaker]], 2006<ref>{{стаття|автор=Bauer, Aaron M.; Jackman, Todd; Sadlier, R.A.; Whitaker, A.H.|рік=2006|назва=A new genus and species of Diplodactylid gecko (Reptilia: Squamata: Diplodactylidae) from northwestern New Caledonia|видання=Pacific Science|випуск=60 (1)|сторінки=125-136|doi=10.1353/psc.2005.0055}}</ref>
| synonyms =
| range_map =
| range_map_caption =
| wikispecies = Oedodera marmorata
| commonscat = Oedodera marmorata
| commons = Oedodera marmorata
}}
'''''Oedodera marmorata''''' (мармуровий гекон) — вид [[Геконоподібні|геконоподібних]] [[ящірки|ящірок]] родини [[Диплодактиліди|диплодактилідів]] (Diplodactylidae)<ref>{{NRDB species|genus=Oedodera|species=marmorata}}</ref>. [[Ендемік]] [[Нова Каледонія|Нової Каледонії]]. Це єдиний представник монотипового роду ''Oedodera''.

== Поширення і екологія ==
Мармурові гекони мешкають на північному заході [[Нова Каледонія (острів)|Нової Каледонії]]. Вони живуть в чагарникових заростях макі та в залишках вологих тропічних лісів, на висоті від 10 до 400 м над рівнем моря. Ведуть нічний, деревний спосіб життя: вдень ховаються під корою та в дуплах та між корінням, а вночі шукають їжу на гілках та серед листя.

== Збереження ==
[[МСОП]] класифікує цей вид як такий, що перебуває [[під загрозою зникнення]]. ''Oedodera marmorata'' загрожує знищення природного середовища, хижацтво з боку інтродукованих щурів, кішок та мурах ''Wasmannia auropunctata'', а також конкуренція з інвазивними геконами ''Hemidactylus frenatus''.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q652721}}
{{Плазуни-доробити}}

[[Категорія:Diplodactylidae]]
[[Категорія:Тварини, описані 2006]]
[[Категорія:Фауна Нової Каледонії]]
[[Категорія:Ендемічна фауна Нової Каледонії]]
[[Категорія:Монотипові роди плазунів]]

title: ?Oedodera marmorata

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Інфраряд: Геконоподібні (Gekkota)

Родина: Диплодактиліди (Diplodactylidae)

Рід: Oedodera · Bauer, Jackman, Sadlier, & A. Whitaker, 2006

Вид: O. marmorata

Вікісховище: Oedodera marmorata

Віківиди: Oedodera marmorata


text:
# Шандиба Володимир Данилович
Володи́мир Дани́лович Шанди́ба (1 жовтня 1923, Вищевеселе, Великописарівський район, Сумська область, Україна — 17 жовтня 2008, Охтирка) — радянський військовик, в роки Другої світової війни — механік-водій танка 220-ї окремої танкової бригади, старшина. Повний кавалер ордена Слави.

## Життєпис
Учасник нацистсько-радянської війни, механік-водій Т-34, пройшов бойовий шлях від Ленінграду до Берліна.
1941 року на Ленінградському фронті в боях біля міста Пушкін взвож Шандиби отримав завдання підтримати морську піхоту при прориві оборони противника. В ході бою снаряд пошкодив люк у танку і вивів з ладу гармату, танкісти протрималися до темряви, прикриваючись димовою завісою, надвечір вивели бойову машину з-під вогню. За дії в цьому бою Шандиба нагороджений орденом Слави третього ступеня.
У 1944 році при переході військ Ленінградського фронту в наступ під час однієї з атак танк Шандиби підірвався на міні. Під обстрілом, за димовою завісою, він натяг гусеницю та вивів танк для ремонту.
В боях 14-15 січня 1945 року на території Польщі в склаї 5-ї Ударної армії старшина Шандиба брав участь у 9 танкових атаках, в числі перших увірвався в містечка Коло, Гнезен, Вонгровець; за 5 двів з бями його танк здійснив марш в 360 кілометрів, за дні боїв танк гусеницями розбив 7 гармат, 9 кулеметних гнізд та розчавив 9 розрахунків фаустгранатників. За цей бій нагороджений орденом Слави другого ступеня.
В березні 1945 екіпаж брав участь у боях за розширення плацдарму на Кюстрінському напрямку, танк знищив кілька гармат і кулеметних гнізд, але танк був підбитий, загинув навідник, Шандибіна важко поранено. За цей бій нагороджений орденом Слави першого ступеня.
Також був нагороджений двома орденами Червоної Зірки. У серпні 1945 року демобілізувався.
Після війни закінчив Харківський фінансово-кредитний технікум, сорок років працював в Охтирському міськфінвідділі.
Брав активну участь в громадській роботі, проводив патріотичну роботу, зустрічався з учнями шкіл.
В 1985 році з нагоди 40-річчя Перемоги у Великій Вітчизняній війні його ім'я занесено до обласної Книги трудової доблесті.
При відзначенні 57-ї річниці визволення Охтирки у серпні 2000 року урочисто відкрито Алею Слави, встановлено бюсти чотирьох повних кавалерів ордена Слави — Бугая Федора Степановича, Сипченка Леоніда Євтихійовича, Хоменка Дмитра Миколайовича, Шандиби Володимира Даниловича.
22 серпня 2008 року відкрита меморіальна дошка пам'яті на будинку по вулиці Сумська, 3, де він проживав.
Створені експозиції його честі в Охтирському міському краєзнавчому музеї, кімнаті бойової слави Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 6, музеї Охтирської міської ради ветеранів, в Колпінській середній школі № 457 Санкт-Петербурга.

## Джерело
- Шандиба Володимир Данилович (рос.). // Сайт «Герои страны».
- Шандиба Володимир Данилович[недоступне посилання з серпня 2019]

title: Шандиба Володимир Данилович

wikitext:
{{Військовик
| ім'я                = Володимир Данилович Шандиба
| оригінал імені      =
| портрет             = Шандиба Володимир Данилович.jpg
| розмір              = 200пкс
| підпис              =
| ім'я при народженні =
| дата народження     = 1.10.1923
| місце народження = [[Вищевеселе]]
| дата смерті = 17.10.2008
| місце смерті = [[Охтирка]]
| прізвисько =
| приналежність = {{fЗС СРСР}}
| країна = {{URS}}<br/> {{UKR}}
| рід військ = {{inТВ СРСР|війна=WW2}}
| роки служби = 1941—1945
| звання = [[старшина]]
| підрозділ =
| командування =
| битви = [[німецько-радянська війна]]
| нагороди = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден Богдана Хмельницького III ступеня (Україна)}} {{!!}} {{Медаль Захиснику Вітчизни}} {{!!}} {{Ювілейна медаль «60 років визволення України від фашистських загарбників»}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден Вітчизняної війни 1 ступеня}} {{!!}} {{Орден Вітчизняної війни 1 ступеня}} {{!!}} {{Орден Червоної Зірки}} {{!!}} {{Орден Червоної Зірки}}
{{!}}-
{{!}} {{Орден Слави 1 ступеня}} {{!!}} {{Орден Слави 2 ступеня}} {{!!}} {{Орден Слави 3 ступеня}} {{!!}} {{Медаль «За оборону Ленінграда»}}
{{!}}-
{{!}} {{Медаль «За перемогу над Німеччиною»}} {{!!}} {{Медаль «За взяття Берліна»}} {{!!}} {{Медаль «За визволення Варшави»}}
{{!)}}
| відносини =
| інше =
}}

'''Володи́мир Дани́лович Шанди́ба''' ({{ДН|1|10|1923}}, [[Вищевеселе]], [[Великописарівський район]], [[Сумська область]], [[Україна]] — {{ДС|17|10|2008}}, [[Охтирка]]) — радянський [[військовик]], в роки [[Друга світова війна|Другої світової війни]] — [[механік-водій]] [[танк]]а 220-ї окремої танкової бригади, [[Старшина (військове звання)|старшина]]. Повний кавалер [[орден]]а [[Орден Слави|Слави]].

== Життєпис ==
Учасник нацистсько-радянської війни, механік-водій [[Т-34]], пройшов бойовий шлях від [[Ленінград]]у до [[Берлін]]а.

1941 року на Ленінградському фронті в боях біля міста [[Пушкін (місто)|Пушкін]] взвож Шандиби отримав завдання підтримати морську піхоту при прориві оборони противника. В ході бою снаряд пошкодив люк у танку і вивів з ладу гармату, танкісти протрималися до темряви, прикриваючись димовою завісою, надвечір вивели бойову машину з-під вогню. За дії в цьому бою Шандиба нагороджений орденом Слави третього ступеня.

У 1944 році при переході військ [[Ленінградський фронт|Ленінградського фронту]] в наступ під час однієї з атак танк Шандиби підірвався на міні. Під обстрілом, за димовою завісою, він натяг гусеницю та вивів танк для ремонту.

В боях 14-15 січня 1945 року на території Польщі в склаї [[5-а ударна армія (СРСР)|5-ї Ударної армії]] старшина Шандиба брав участь у 9 танкових атаках, в числі перших увірвався в містечка Коло, Гнезен, [[Вонгровець]]; за 5 двів з бями його танк здійснив марш в 360 кілометрів, за дні боїв танк гусеницями розбив 7 гармат, 9 кулеметних гнізд та розчавив 9 розрахунків фаустгранатників. За цей бій нагороджений орденом Слави другого ступеня.

В березні 1945 екіпаж брав участь у боях за розширення [[Кюстрінський плацдарм|плацдарму]] на [[Костшин-над-Одрою|Кюстрінському]] напрямку, танк знищив кілька гармат і кулеметних гнізд, але танк був підбитий, загинув навідник, Шандибіна важко поранено. За цей бій нагороджений орденом Слави першого ступеня.

Також був нагороджений двома орденами Червоної Зірки. У серпні 1945 року демобілізувався.

Після війни закінчив [[Харківський інститут фінансів Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі|Харківський фінансово-кредитний технікум]], сорок років працював в Охтирському міськфінвідділі.

Брав активну участь в громадській роботі, проводив патріотичну роботу, зустрічався з учнями шкіл.

В 1985 році з нагоди 40-річчя Перемоги у Великій Вітчизняній війні його ім'я занесено до обласної Книги трудової доблесті.

При відзначенні 57-ї річниці визволення Охтирки у серпні 2000 року урочисто відкрито Алею Слави, встановлено бюсти чотирьох повних кавалерів ордена Слави — [[Бугай Федір Степанович|Бугая Федора Степановича]], [[Сипченко Леонід Євтихійович|Сипченка Леоніда Євтихійовича]], [[Хоменко Дмитро Миколайович|Хоменка Дмитра Миколайовича]], Шандиби Володимира Даниловича.

22 серпня 2008 року відкрита меморіальна дошка пам'яті на будинку по вулиці Сумська, 3, де він проживав.

Створені експозиції його честі в Охтирському міському краєзнавчому музеї, кімнаті бойової слави Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 6, музеї Охтирської міської ради ветеранів, в Колпінській середній школі № 457 Санкт-Петербурга.

== Джерело ==
* {{Warheroes|id=4733}}
* [http://istoriya.sumy.ua/index.php/Шандиба_Володимир_Данилович Шандиба Володимир Данилович]{{Недоступне посилання|date=серпень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}

[[Категорія:Уродженці Великописарівського району]]
[[Категорія:Почесні громадяни Охтирки]]
[[Категорія:Померли в Охтирці]]
[[Категорія:Поховані в Охтирці]]

title: Володимир Данилович Шандиба

Народження: 1 жовтня 1923 · Вищевеселе

Смерть: 17 жовтня 2008 (85 років) · Охтирка

Поховання: Охтирка

Країна: СРСР · Україна

Приналежність: Радянська армія

Рід військ: танкові війська

Звання: старшина

Війни / битви: німецько-радянська війна

Нагороди: | Орден Богдана Хмельницького III ступеня (Україна) | Медаль «Захиснику Вітчизни» | Ювілейна медаль «60 років визволення України від фашистських загарбників» | | Орден Вітчизняної війни I ступеня | Орден Вітчизняної війни I ступеня | Орден Червоної Зірки | Орден Червоної Зірки | | Орден Слави I ступеня | Орден Слави II ступеня | Орден Слави III ступеня | Медаль «За оборону Ленінграда» | | Медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.» | Медаль «За взяття Берліна» | Медаль «За визволення Варшави» | |

title: Війни / битви

Орден Богдана Хмельницького III ступеня (Україна): Медаль «Захиснику Вітчизни» · Ювілейна медаль «60 років визволення України від фашистських загарбників»

title: Війни / битви

Орден Вітчизняної війни I ступеня: Орден Вітчизняної війни I ступеня · Орден Червоної Зірки · Орден Червоної Зірки

Орден Слави I ступеня: Орден Слави II ступеня · Орден Слави III ступеня · Медаль «За оборону Ленінграда»

Медаль «За взяття Берліна» · Медаль «За визволення Варшави»


text:
# Матей Халуш
Матей Халуш (чеськ. Matěj Chaluš, нар. 2 лютого 1998, Прага, Чехія) — чеський футболіст, центральний захисник шведського клубу «Мальме», який на умовах оренди виступає за «Слован» (Ліберець).

## Клубна кар'єра
Матей Халуш народився у місті Прага і займатися футболом починав в академії столичного клубу «Спарта». Згодом він перебрався до молодіжного складу клубу «Пржибрам», у складі якого він і дебютував на дорослому рівні восени 2015 року.
У 2017 році Матей перейшов до столичної «Славія» але в основі команди не провів жодного матчу. А свою кар'єру продовжив, граючи в оренді у клубах «Млада Болеслав» та «Пржибрам». Влітку 2019 року Халуш перейшов до «Слована» (Ліберець).
У лютому 2022 року на правах вільного агента Халуш підписав контракт з шведським «Мальме».

## Збірна
З 2014 року Матей Халуш є гравцем юнацьких та молодіжної збірних Чехії. У 2015 році він брав участь у юнацьких першостях Європи (U-17) у Болгарії та (U-19) у Грузії, де юнацька збірна Чехії виборола бронзові нагороди.

## Титули і досягнення
- Володар Кубка Швеції (1):

«Мальме»: 2021-22

title: Матей Халуш

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Матей Халуш
| зображення = Matěj_Chaluš,_U21_CZE-GRE_2019-10-10_(3).jpg
| повне-ім'я = Матей Халуш
| дата-народження = 2.02.1998
| місце-народження = [[Прага]], [[Чехія]]
| зріст = 189 см
| вага = 80 кг
| громадянство = {{CZE}}
| поточний-клуб = {{Прапорець|CZE}} [[Слован (Ліберець)|«Слован» (Ліберець)]]
| позиція = [[захисник (футбол)|захисник]]
| номер = 37
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|CZE}} [[Пржибрам (футбольний клуб)|«Пржибрам»]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2015–2017 | {{Прапорець|CZE}} | [[Пржибрам (футбольний клуб)|«Пржибрам»]] | 37 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2017–2019 | {{Прапорець|CZE}} | [[Славія (футбольний клуб, Прага)|«Славія»]] | 0 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2017–2019 |{{оренда}} {{Прапорець|CZE}} | [[Млада Болеслав (футбольний клуб)|«Млада Болеслав»]] | 32 |3}}
{{Футболіст рядок 1|2019      |{{оренда}} {{Прапорець|CZE}} | [[Пржибрам (футбольний клуб)|«Пржибрам»]] | 8 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2019–2022 | {{Прапорець|CZE}} | [[Слован (Ліберець)|«Слован» (Ліберець)]] | 53 |1}}
{{Футболіст рядок 1|2022–     | {{Прапорець|SWE}} | [[Мальме (футбольний клуб)|«Мальме»]] | 10 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2023      |{{оренда}} {{Прапорець|NED}} | [[Гронінген (футбольний клуб)|«Гронінген»]] | 8 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2023–     |{{оренда}} {{Прапорець|CZE}} | [[Слован (Ліберець)|«Слован» (Ліберець)]] | 16 |1}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2014      | {{Прапорець|CZE}} | [[Юнацька збірна Чехії з футболу (U-16)|Чехія U-16]] | 2 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2014–2015 | {{Прапорець|CZE}} | [[Юнацька збірна Чехії з футболу (U-17)|Чехія U-17]] | 16 |2}}
{{Футболіст рядок 0|2015–2016 | {{Прапорець|CZE}} | [[Юнацька збірна Чехії з футболу (U-18)|Чехія U-18]] | 8 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2016–2017 | {{Прапорець|CZE}} | [[Юнацька збірна Чехії з футболу (U-19)|Чехія U-19]] | 19 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2017–2018 | {{Прапорець|CZE}} | [[Юнацька збірна Чехії з футболу (U-20)|Чехія U-20]] | 10 |1}}
{{Футболіст рядок 1|2018–2019 | {{Прапорець|CZE}} | [[Молодіжна збірна Чехії з футболу|Чехія U-21]] | 11 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2022–     | {{Прапорець|CZE}} | [[Збірна Чехії з футболу|Чехія]] | 1 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 26 листопада 2023
| збірна-поновлення = 16 листопада 2022
}}

'''Матей Халуш''' ({{lang-cz|Matěj Chaluš}}, {{нар}} 2 лютого 1998, [[Прага]], [[Чехія]]) — чеський футболіст, центральний [[захисник (футбол)|захисник]] шведського клубу [[Мальме (футбольний клуб)|«Мальме»]], який на умовах оренди виступає за [[Слован (Ліберець)|«Слован» (Ліберець)]].

== Клубна кар'єра ==
Матей Халуш народився у місті [[Прага]] і займатися футболом починав в академії столичного клубу [[Спарта (футбольний клуб, Прага)|«Спарта»]]. Згодом він перебрався до молодіжного складу клубу [[Пржибрам (футбольний клуб)|«Пржибрам»]], у складі якого він і дебютував на дорослому рівні восени 2015 року.<ref>[https://int.soccerway.com/matches/2015/11/28/czech-republic/czech-liga/sk-slavia-praha/1fk-pribram/2051998/ Slavia Prague vs. Příbram - 28 November 2015] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220306121449/https://int.soccerway.com/matches/2015/11/28/czech-republic/czech-liga/sk-slavia-praha/1fk-pribram/2051998/ |date=6 березня 2022 }} - портал футбольної статистики Soccerway {{ref-en}}</ref>

У 2017 році Матей перейшов до столичної [[Славія (футбольний клуб, Прага)|«Славія»]] але в основі команди не провів жодного матчу. А свою кар'єру продовжив, граючи в оренді у клубах [[Млада Болеслав (футбольний клуб)|«Млада Болеслав»]]<ref>[https://int.soccerway.com/matches/2017/09/10/czech-republic/czech-liga/fk-mlada-boleslav/1fc-brno/2472366/ Mladá Boleslav vs. Zbrojovka Brno - 10 September 2017] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220306122952/https://int.soccerway.com/matches/2017/09/10/czech-republic/czech-liga/fk-mlada-boleslav/1fc-brno/2472366/ |date=6 березня 2022 }} - портал футбольної статистики Soccerway {{ref-en}}</ref> та «Пржибрам». Влітку 2019 року Халуш перейшов до [[Слован (Ліберець)|«Слована» (Ліберець)]].<ref>[https://int.soccerway.com/matches/2019/08/18/czech-republic/czech-liga/mfk-karvina/fc-slovan-liberec/3036826/ Karviná vs. Slovan Liberec - 18 August 2019] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220306122954/https://int.soccerway.com/matches/2019/08/18/czech-republic/czech-liga/mfk-karvina/fc-slovan-liberec/3036826/ |date=6 березня 2022 }} - портал футбольної статистики Soccerway {{ref-en}}</ref>

У лютому 2022 року на правах вільного агента Халуш підписав контракт з шведським [[Мальме (футбольний клуб)|«Мальме»]].

== Збірна ==
З 2014 року Матей Халуш є гравцем юнацьких та молодіжної збірних Чехії. У 2015 році він брав участь у юнацьких першостях Європи (U-17)<ref>[https://int.soccerway.com/matches/2015/05/12/europe/uefa-u17-championship/germany-under-17/czech-republic-under-17/2026161/ Germany U17 vs. Czech Republic U17 - 12 May 2015] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220306121450/https://int.soccerway.com/matches/2015/05/12/europe/uefa-u17-championship/germany-under-17/czech-republic-under-17/2026161/ |date=6 березня 2022 }} - портал футбольної статистики Soccerway {{ref-en}}</ref> у Болгарії та [[Юнацький чемпіонат Європи з футболу (U-19) 2017|(U-19)]]<ref>[https://int.soccerway.com/matches/2017/07/12/europe/uefa-u19-championship/england-under-19/czech-republic-under-19/2484193/ England U19 vs. Czech Republic U19 - 12 July 2017] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220306121451/https://int.soccerway.com/matches/2017/07/12/europe/uefa-u19-championship/england-under-19/czech-republic-under-19/2484193/ |date=6 березня 2022 }} - портал футбольної статистики Soccerway {{ref-en}}</ref> у Грузії, де юнацька збірна Чехії виборола бронзові нагороди.

== Титули і досягнення ==
* Володар [[Кубок Швеції з футболу|Кубка Швеції]] '''(1)''':
: [[Мальме (футбольний клуб)|«Мальме»]]: [[Кубок Швеції з футболу 2021—2022|2021-22]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://repre.fotbal.cz/hrac/hraci/4147 Матей Халуш] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220207153614/https://repre.fotbal.cz/hrac/hraci/4147 |date=7 лютого 2022 }} на сайті Футбольної асоціації Чехії
* [https://www.fortunaliga.cz/hrac/3249-matej-chalus Матей Халуш] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220306115957/https://www.fortunaliga.cz/hrac/3249-matej-chalus |date=6 березня 2022 }} на Official Czech First League statistics
* {{transfermarkt}}
* {{soccerway}}

{{DEFAULTSORT:Халуш Матей}}

[[Категорія:Уродженці Праги]]
[[Категорія:Чеські футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Чехії з футболу]]
[[Категорія:Гравці збірної Чехії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Пршибрама»]]
[[Категорія:Футболісти «Млада Болеслава»]]
[[Категорія:Футболісти «Слована» (Ліберець)]]
[[Категорія:Футболісти «Мальме»]]
[[Категорія:Футболісти «Гронінгена»]]
[[Категорія:Чеські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери у Швеції]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Нідерландах]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Матей Халуш

Народження: 2 лютого 1998 (27 років)

Вага: 80 кг

Громадянство: Чехія

Позиція: захисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Слован» (Ліберець)

title: Професіональні клуби*

Роки: клуб · І (г)

«Пржибрам» · 37 · (0)

«Славія» · 0 · (0)
→ «Млада Болеслав» · 32 · (3)

→ «Пржибрам» · 8 · (0)

«Слован» (Ліберець) · 53 · (1)

«Мальме» · 10 · (0)

→ «Гронінген» · 8 · (0)

→ «Слован» (Ліберець) · 16 · (1)

title: Національна збірна**

Роки: збірна · І (г)

Чехія U-16 · 2 · (0)

Чехія U-17 · 16 · (2)

Чехія U-18 · 8 · (0)

Чехія U-19 · 19 · (0)

Чехія U-20 · 10 · (1)

Чехія U-21 · 11 · (0)

Чехія · 1 · (0)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 26 листопада 2023.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 16 листопада 2022.


text:
# Жіночий гран-прі (теніс) 1971
Pepsi-Cola Grand Prix 1971 - серія тенісних турнірів під егідою International Lawn Tennis Federation, що була попередницею теперішніх Світового туру ATP і Туру WTA. Складалась з чотирьох турнірів Великого шолома і відкритих турнірів, визнаних ILTF. У цій статті представлено всі турніри, що відбулись в рамках тогорічного Жіночого гран-прі.

## Графік
Легенда
| Турніри групи A    |
| Турніри групи B    |
| Турніри групи C    |
| Турніри групи D    |
| Grand Prix Masters |
| Командні змагання  |

### Травень
| Тиждень   | Турнір                                                                                | Чемпіонка                                    | Фіналістка                     | Півфіналістки                                             | Чвертьфіналістки                                      |
| --------- | -------------------------------------------------------------------------------------------- | -------------------------------------------- | ------------------------------ | --------------------------------------------------------- | ----------------------------------------------------- |
| 10 травня | Bio–Strath London Hard Court Championships Лондон (Англія)                                   | Маргарет Корт 6–0, 6–3                       | Франсуаза Дюрр                 | Жель Шанфро Вірджинія Вейд                                | Джулі Гелдман Нелл Трумен Джуді Далтон Розмарі Казалс |
| 10 травня | Bio–Strath London Hard Court Championships Лондон (Англія)                                   | Розмарі Казалс Біллі Джин Кінг 6–1, 6–4      | Маргарет Корт Івонн Гулагонг   | Жель Шанфро Вірджинія Вейд                                | Джулі Гелдман Нелл Трумен Джуді Далтон Розмарі Казалс |
| 17 травня | Rothmans Open Hard Court Championships of Britain Борнмут (Англія).\| Маргарет Корт 7–5, 6–1 | Івонн Гулагонг                               | Франсуаза Дюрр Mary–Ann Curtis |                                                           |                                                       |
| 17 травня | Rothmans Open Hard Court Championships of Britain Борнмут (Англія).\| Маргарет Корт 7–5, 6–1 | Mary–Ann Curtis Франсуаза Дюрр 6–3, 5–7, 6–4 | Франсуаза Дюрр Mary–Ann Curtis | Маргарет Корт Івонн Гулагонг                              |                                                       |
| 23 травня | Grand Prix German Open Гамбург (Західна Німеччина).\| Біллі Джин Кінг 6–3, 6–2               | Гельга Мастгофф                              | Гельга Гесль Розмарі Казалс    | Гайде Орт Валері Зігенфусс Савамацу Кадзуко Керрі Мелвілл |                                                       |
| 23 травня | Grand Prix German Open Гамбург (Західна Німеччина).\| Біллі Джин Кінг 6–3, 6–2               | Розмарі Казалс Біллі Джин Кінг 6–2, 6–1      | Гельга Гесль Розмарі Казалс    | Гайде Орт Валері Зігенфусс Савамацу Кадзуко Керрі Мелвілл | Гельга Мастгофф Гайде Орт                             |
| 24 травня | Відкритий чемпіонат Франції Париж (Франція) Ґрунт – 32S/16D                                  | Івонн Гулагонг 6–3, 7–5                      | Гелен Гурлей Cawley            | Марейке Схар Ненсі Річі                                   | Франсуаза Дюрр Жель Шанфро Лінда Туеро Леслі Боурі    |
| 24 травня | Відкритий чемпіонат Франції Париж (Франція) Ґрунт – 32S/16D                                  | Жель Шанфро Франсуаза Дюрр 6–4, 6–1          | Гелен Гурлей Керрі Гарріс      | Марейке Схар Ненсі Річі                                   | Франсуаза Дюрр Жель Шанфро Лінда Туеро Леслі Боурі    |

### Червень
| Тиждень   | Турнір                                                      | Чемпіонка                               | Фіналістка                       | Півфіналістки                 | Чвертьфіналістки                                  |
| --------- | ----------------------------------------------------------- | --------------------------------------- | -------------------------------- | ----------------------------- | ------------------------------------------------- |
| 14 червня | Queen's Club Championships Лондон (Англія). Трава – 64S/32D | Маргарет Корт 6–3, 3–6, 6–3             | Біллі Джин Кінг                  | Розмарі Казалс Вірджинія Вейд | Крісті Піджон Гелен Гурлей                        |
| 14 червня | Queen's Club Championships Лондон (Англія). Трава – 64S/32D | Розмарі Казалс Біллі Джин Кінг 6–2, 8–6 | Mary–Ann Curtis Валері Зігенфусс | Розмарі Казалс Вірджинія Вейд | Крісті Піджон Гелен Гурлей                        |
| 21 червня | Вімблдон Championships Лондон (Англія). Трава – 128S/32D    | Івонн Гулагонг 6–4, 6–1                 | Маргарет Корт                    | Біллі Джин Кінг Джуді Далтон  | Ненсі Річі Вінні Шоу Франсуаза Дюрр Керрі Мелвілл |
| 21 червня | Вімблдон Championships Лондон (Англія). Трава – 128S/32D    | Розмарі Казалс Біллі Джин Кінг 6–3, 6–2 | Маргарет Корт Івонн Гулагонг     | Біллі Джин Кінг Джуді Далтон  | Ненсі Річі Вінні Шоу Франсуаза Дюрр Керрі Мелвілл |

### Липень
| Тиждень  | Турнір                                                                    | Чемпіонка                                   | Фіналістка                        | Півфіналістки                    | Чвертьфіналістки                                                      |
| -------- | ------------------------------------------------------------------------- | ------------------------------------------- | --------------------------------- | -------------------------------- | --------------------------------------------------------------------- |
| 5 липня  | Swedish Open Бостад (Швеція) Ґрунт – 32S/32D                              | Гельга Мастгофф 4–6, 6–1, 6–3               | Інгрід Бентцер                    | Крістіна Сандберг Лінда Туеро    | Ana María Pinto Bravo Гайде Орт Ann-Charlotte Dahlberg Оділь де Рубен |
| 5 липня  | Swedish Open Бостад (Швеція) Ґрунт – 32S/32D                              | Гельга Мастгофф Гайде Орт 6–2, 6–1          | Ana María Pinto Bravo Лінда Туеро | Крістіна Сандберг Лінда Туеро    | Ana María Pinto Bravo Гайде Орт Ann-Charlotte Dahlberg Оділь де Рубен |
| 5 липня  | Green Shield Open Welsh Championships Ньюпорт (Уельс) Трава – S32/D16     | Вірджинія Вейд 6–3, 6–4                     | Джуді Тегарт-Далтон               | Вінні Шоу Гелен Гурлей           |                                                                       |
| 5 липня  | Green Shield Open Welsh Championships Ньюпорт (Уельс) Трава – S32/D16     | Гелен Гурлей Керрі Гарріс 6–3, 8–6          | Жель Шанфро Вінні Шоу             | Вінні Шоу Гелен Гурлей           |                                                                       |
| 5 липня  | Відкритий чемпіонат Швейцарії Гштаад, Швейцарія Clay – S32/D16            | Франсуаза Дюрр 6–3, 6–3                     | Леслі Гант                        | Марейке Схар Alena Palmeová-West | Леа Періколі Фіорелла Боніселлі Сільвія Гублер Лаура Россоув          |
| 5 липня  | Відкритий чемпіонат Швейцарії Гштаад, Швейцарія Clay – S32/D16            | Бренда Кірк Лаура Россоув 8–6, 6–3          | Франсуаза Дюрр Леа Періколі       | Марейке Схар Alena Palmeová-West | Леа Періколі Фіорелла Боніселлі Сільвія Гублер Лаура Россоув          |
| 12 липня | Rothmans North of England Championships Гойлейк (Англія). Трава – 32S/16D | Біллі Джин Кінг 6–3, 6–3                    | Розмарі Казалс                    | Маргарет Корт Патті Гоган        |                                                                       |
| 12 липня | Rothmans North of England Championships Гойлейк (Англія). Трава – 32S/16D | Розмарі Казалс Біллі Джин Кінг без боротьби | Маргарет Корт Івонн Гулагонг      | Маргарет Корт Патті Гоган        |                                                                       |

### Серпень
| Тиждень  | Турнір                                                              | Чемпіонка                             | Фіналістка                | Півфіналістки            | Чвертьфіналістки |
| -------- | ------------------------------------------------------------------- | ------------------------------------- | ------------------------- | ------------------------ | ---------------- |
| 2 серпня | Cincinnati Open Цинциннаті (США) Хард – 32S/16D                     | Вірджинія Вейд 6–3, 6–3               | Лінда Туеро               |                          |                  |
| 2 серпня | Cincinnati Open Цинциннаті (США) Хард – 32S/16D                     | Гелен Гурлей Керрі Гарріс 6–4, 6–4    | Жель Шанфро Вінні Шоу     |                          |                  |
| 9 серпня | Women's Clay Court Championships Індіанаполіс (США) Ґрунт – 32S/16D | Біллі Джин Кінг 6–4, 7–5              | Лінда Туеро               | Гелен Гурлей Жель Шанфро |                  |
| 9 серпня | Women's Clay Court Championships Індіанаполіс (США) Ґрунт – 32S/16D | Джуді Далтон Біллі Джин Кінг 6–1, 6–2 | Джулі Гелдман Лінда Туеро | Гелен Гурлей Жель Шанфро |                  |

### Вересень
| Тиждень   | Турнір                                                             | Чемпіонка                                   | Фіналістка                 | Півфіналістки            | Чвертьфіналістки                                         |
| --------- | ------------------------------------------------------------------ | ------------------------------------------- | -------------------------- | ------------------------ | -------------------------------------------------------- |
| 1 вересня | Eastern Grass Court Championships Іст-Орандж (США) Трава – 64S/32D | Кріс Еверт 6–4, 6–0                         | Гелен Гурлей               |                          |                                                          |
| 1 вересня | Eastern Grass Court Championships Іст-Орандж (США) Трава – 64S/32D | Cancelled                                   |                            |                          |                                                          |
| 2 вересня | Відкритий чемпіонат США Нью-Йорк (США) Трава – 128S/32D            | Біллі Джин Кінг 6–4, 7–6                    | Розмарі Казалс             | Кріс Еверт Керрі Мелвілл | Лора Дюпонт Джойс Вільямс Леслі Гант Джуді Тегарт-Далтон |
| 2 вересня | Відкритий чемпіонат США Нью-Йорк (США) Трава – 128S/32D            | Розмарі Казалс Джуді Тегарт-Далтон 6–3, 6–3 | Жель Шанфро Франсуаза Дюрр | Кріс Еверт Керрі Мелвілл | Лора Дюпонт Джойс Вільямс Леслі Гант Джуді Тегарт-Далтон |

### Жовтень
| Тиждень  | Турнір                                                               | Чемпіонка                                   | Фіналістка                   | Півфіналістки | Чвертьфіналістки |
| -------- | -------------------------------------------------------------------- | ------------------------------------------- | ---------------------------- | ------------- | ---------------- |
| 1 жовтня | Embassy British Indoor Championships Лондон (Англія). Килим– 32S/16D | Біллі Джин Кінг 6–1, 6–2                    | Розмарі Казалс               |               |                  |
| 1 жовтня | Embassy British Indoor Championships Лондон (Англія). Килим– 32S/16D | Франсуаза Дюрр Вірджинія Вейд 3–6, 7–5, 6–3 | Івонн Гулагонг Джулі Гелдман |               |                  |

title: Жіночий гран-прі (теніс) 1971

wikitext:
{{ Сезон ATP

| Назва турніру = 1971 Women's Grand Prix
| image =
| image_caption =
| image_alt =
| image_size =
| період = 3 травня 1971 – 25 жовтня 1971
| за_ліком = 1-й
| турнірів = 15

| найбільше_титулів = {{flagicon|USA}} [[Біллі Джин Кінг]] (6)
| найбільше_фіналів =
| лідер_за_призовими = {{flagicon|USA}} [[Біллі Джин Кінг]] $10,000
| лідер_рейтингу = {{flagicon|USA}} [[Біллі Джин Кінг]] 181

| гравець_року =
| найбільший_прорив_року =
| новачок_року =
| повернення_року =
| попередній =
| наступний = [[Жіночий гран-прі (теніс) 1972|1972]]
}}

'''Pepsi-Cola Grand Prix 1971''' - серія [[теніс]]них турнірів під егідою [[Міжнародна федерація тенісу|International Lawn Tennis Federation]], що була попередницею теперішніх Світового туру [[Асоціація тенісистів-професіоналів|ATP]] і Туру [[Жіноча тенісна асоціація|WTA]]. Складалась з чотирьох [[Турніри Великого шолома (теніс)|турнірів Великого шолома]] і відкритих турнірів, визнаних ILTF. У цій статті представлено всі турніри, що відбулись в рамках тогорічного '''Жіночого гран-прі'''.<ref name=wot1972>{{cite book|title=World of Tennis '72|url=https://archive.org/details/worldoftennisbpy0000unse|year=1972|publisher=Queen Anne Press|location=London|isbn=9780362001037|oclc=86035663|pages=[https://archive.org/details/worldoftennisbpy0000unse/page/143 143], 144|editor=[[Джон Барретт]]}}</ref>

== Графік ==

;Легенда
{| class="wikitable" style="font-size:85%; width:15%;"
|- style="background:#F3E6D7;"
| Турніри групи A
|- style="background:#E9E9E9;"
| Турніри групи B
|- style="background:#DDF3D1;"
| Турніри групи C
|- style="background:#FFF;"
| Турніри групи D
|- style="background:#FFC;"
| Grand Prix Masters
|- style="background:#ECF2FF;"
| Командні змагання
|}

=== Травень ===
{| class="wikitable" style="font-size:85%;"
|-
! width="75"|Тиждень
! style="width:230px;"|Турнір
! style="width:210px;"|Чемпіонка
! style="width:210px;"|Фіналістка
! style="width:170px;"|Півфіналістки
! style="width:170px;"|Чвертьфіналістки
|- valign=top
|rowspan=2|10 травня|| style="background:#DDF3D1;" rowspan="2"|[[Bio–Strath London Hard Court Championships]]
 [[Лондон]] ([[Англія]])
| {{flagicon|AUS}} '''[[Маргарет Корт]]'''
6–0, 6–3
| {{flagicon|FRA}} [[Франсуаза Дюрр]]
|rowspan=2|{{flagicon|FRA}} [[Жель Шанфро]]
{{flagicon|GBR}} [[Вірджинія Вейд]]
|rowspan=2| {{flagicon|USA}} [[Джулі Гелдман]]
 {{flagicon|GBR}} [[Нелл Трумен]]
 {{flagicon|AUS}} [[Джуді Далтон]]
 {{flagicon|USA}} [[Розмарі Казалс]]
|- valign=top
|'''{{flagicon|USA}} [[Розмарі Казалс]]
 {{flagicon|USA}} [[Біллі Джин Кінг]]'''
6–1, 6–4||{{flagicon|AUS}} [[Маргарет Корт]]
 {{flagicon|AUS}} [[Івонн Гулагонг]]
|- valign=top
|rowspan=2|17 травня|| style="background:#fff;" rowspan="2"|[[1971 British Hard Court Championships|Rothmans Open Hard Court Championships of Britain]]
 [[Борнмут]] (Англія).|{{flagicon|AUS}} '''[[Маргарет Корт]]'''
7–5, 6–1||{{flagicon|AUS}} [[Івонн Гулагонг]]||rowspan=2|{{flagicon|FRA}}  [[Франсуаза Дюрр]]
{{flagicon|USA}}  [[Mary-Ann Eisel|Mary–Ann Curtis]]||rowspan=2|
|- valign=top
|'''{{flagicon|USA}} [[Mary-Ann Eisel|Mary–Ann Curtis]]
 {{flagicon|FRA}} [[Франсуаза Дюрр]]'''
6–3, 5–7, 6–4||{{flagicon|AUS}} [[Маргарет Корт]]
 {{flagicon|AUS}} [[Івонн Гулагонг]]
|- valign=top
|rowspan=2|23 травня|| style="background:#fff;" rowspan="2"|[[1971 Grand Prix German Open|Grand Prix German Open]]
 [[Гамбург]] ([[Західна Німеччина]]).|{{flagicon|USA}} '''[[Біллі Джин Кінг]]'''
6–3, 6–2||{{flagicon|FRG}} [[Гельга Мастгофф]]||rowspan=2|{{flagicon|FRG}} [[Гельга Гесль]]
{{flagicon|USA}} [[Розмарі Казалс]]||rowspan=2| {{flagicon|FRG}} [[Гайде Орт]]
 {{flagicon|USA}} [[Валері Зігенфусс]]
{{flagicon|JPN}} [[Савамацу Кадзуко]]
{{flagicon|AUS}} [[Керрі Мелвілл]]
|- valign=top
|'''{{flagicon|USA}} [[Розмарі Казалс]]
 {{flagicon|USA}} [[Біллі Джин Кінг]]'''
6–2, 6–1||{{flagicon|FRG}} [[Гельга Мастгофф ]]
 {{flagicon|FRG}} [[Гайде Орт]]
|- valign=top
| rowspan=2| 24 травня || style="background:#F3E6D7;" rowspan="2"| [[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 1971|Відкритий чемпіонат Франції]]
 [[Париж]] ([[Франція]])
 Ґрунт – 32S/16D
| {{flagicon|AUS}} [[Івонн Гулагонг]]
 6–3, 7–5
| {{flagicon|AUS}} [[Гелен Гурлей Cawley]]
| rowspan=2| {{flagicon|NED}} [[Марейке Схар]]
 {{flagicon|USA}} [[Ненсі Річі]]

| rowspan=2| {{flagicon|FRA}} [[Франсуаза Дюрр]]
 {{flagicon|FRA}} [[Жель Шанфро]]
 {{flagicon|USA}} [[Лінда Туеро]]
 {{flagicon|AUS}} [[Леслі Боурі]]

|- valign=top
| {{flagicon|FRA}} [[Жель Шанфро]]
 {{flagicon|FRA}} [[Франсуаза Дюрр]]
 6–4, 6–1
| {{flagicon|AUS}} [[Гелен Гурлей]]
 {{flagicon|AUS}} [[Керрі Гарріс]]

|- valign=top
|}

=== Червень ===
{| class="wikitable" style="font-size:85%;"
|-
! width="75"|Тиждень
! style="width:230px;"|Турнір
! style="width:210px;"|Чемпіонка
! style="width:210px;"|Фіналістка
! style="width:170px;"|Півфіналістки
! style="width:170px;"|Чвертьфіналістки
|- valign=top
| rowspan=2| 14 червня || style="background:#ffffff;" rowspan="2"| [[1971 Queen's Club Championships|Queen's Club Championships]]
 Лондон (Англія).
 Трава – 64S/32D
| {{flagicon|AUS}} '''[[Маргарет Корт]]'''
6–3, 3–6, 6–3
| {{flagicon|USA}} [[Біллі Джин Кінг]]
 |rowspan=2|{{flagicon|USA}} [[Розмарі Казалс]]
 {{flagicon|GBR}} [[Вірджинія Вейд]]
| rowspan=2| {{flagicon|USA}} [[Крісті Піджон]]
 {{flagicon|AUS}} [[Гелен Гурлей]]
|- valign=top
|'''{{flagicon|USA}} [[Розмарі Казалс]]
 {{flagicon|USA}} [[Біллі Джин Кінг]]'''
6–2, 8–6 || {{flagicon|USA}} [[Mary-Ann Eisel|Mary–Ann Curtis]]
 {{flagicon|USA}} [[Валері Зігенфусс]]
|- valign=top
| rowspan=2| 21 червня || style="background:#F3E6D7;" rowspan="2"| [[Вімблдонський турнір 1971|Вімблдон Championships]]
 Лондон (Англія).
 Трава – 128S/32D
| {{flagicon|AUS}} '''[[Івонн Гулагонг]]'''
6–4, 6–1
| {{flagicon|USA}} [[Маргарет Корт]]
| rowspan=2| {{flagicon|USA}} [[Біллі Джин Кінг]]
 {{flagicon|AUS}} [[Джуді Далтон]]
| rowspan=2| {{flagicon|USA}} [[Ненсі Річі]]
 {{flagicon|GBR}} [[Вінні Шоу]]
 {{flagicon|FRA}} [[Франсуаза Дюрр]]
 {{flagicon|AUS}} [[Керрі Рід|Керрі Мелвілл]]
|- valign=top
|'''{{flagicon|USA}} [[Розмарі Казалс]]
 {{flagicon|USA}} [[Біллі Джин Кінг]]'''
6–3, 6–2 || {{flagicon|AUS}} [[Маргарет Корт]]
 {{flagicon|AUS}} [[Івонн Гулагонг]]
|}

=== Липень ===
{| class="wikitable" style="font-size:85%;"
|-
! width="75"|Тиждень
! style="width:230px;"|Турнір
! style="width:210px;"|Чемпіонка
! style="width:210px;"|Фіналістка
! style="width:170px;"|Півфіналістки
! style="width:170px;"|Чвертьфіналістки
|- valign=top
| rowspan=6| 5 липня || style="background:#ffffff;" rowspan="2"| [[Swedish Open 1971|Swedish Open]]
 [[Бостад]] ([[Швеція]])
 Ґрунт – 32S/32D
| {{flagicon|FRG}} [[Гельга Мастгофф]]
 4–6, 6–1, 6–3
| {{flagicon|SWE}} [[Інгрід Бентцер]]
| rowspan=2| {{flagicon|SWE}} [[Крістіна Сандберг]]
 {{flagicon|USA}} [[Лінда Туеро]]
| rowspan=2| {{flagicon|CHI}} [[Ана Марія Аріас|Ana María Pinto Bravo]]
 {{flagicon|FRG}} [[Гайде Орт]]
 {{flagicon|SWE}} [[Ann-Charlotte Dahlberg]]
 {{flagicon|FRA}} [[Оділь де Рубен]]
|- valign=top
| '''{{flagicon|FRG}} [[Гельга Мастгофф]]
 {{flagicon|FRG}} [[Гайде Орт]]'''
 6–2, 6–1
| {{flagicon|CHI}} [[Ана Марія Аріас|Ana María Pinto Bravo]]
  {{flagicon|USA}} [[Лінда Туеро]]

|-valign=top
| rowspan=2| Green Shield Open Welsh Championships
 [[Ньюпорт (Уельс)|Ньюпорт]] ([[Уельс]])
 Трава – S32/D16
| {{flagicon|GBR}} '''[[Вірджинія Вейд]]'''
 6–3, 6–4
| {{flagicon|AUS}} [[Джуді Тегарт-Далтон]]
| rowspan=2| {{flagicon|GBR}} [[Вінні Шоу]]
  {{flagicon|AUS}} [[Гелен Гурлей]]
| rowspan=2|
|-valign=top
| '''{{flagicon|AUS}} [[Гелен Гурлей]]
 {{flagicon|AUS}} [[Керрі Гарріс]]'''
 6–3, 8–6
| {{flagicon|FRA}} [[Жель Шанфро]]
 {{flagicon|GBR}} [[Вінні Шоу]]
|-valign=top
| rowspan=2| [[1971 Swiss Open|Відкритий чемпіонат Швейцарії]]
 [[Гштаад]], Швейцарія
 Clay – S32/D16
| {{flagicon|FRA}} '''[[Франсуаза Дюрр]]'''
 6–3, 6–3
| {{flagicon|AUS}} [[Леслі Гант]]
| rowspan=2| {{flagicon|NED}} [[Марейке Схар]]
 {{flagicon|TCH}} [[Alena Palmeová-West]]
| rowspan=2| {{flagicon|ITA}} [[Леа Періколі]]
 {{flagicon|ITA}} [[Фіорелла Боніселлі]]
 {{flagicon|SUI}} [[Сільвія Гублер]]
 {{flagicon|RSA|1928}} [[Лаура Россоув]]
|-valign=top
| '''{{flagicon|RSA|1928}} [[Бренда Кірк]]
 {{flagicon|RSA|1928}} [[Лаура Россоув]]'''
 8–6, 6–3
| {{flagicon|FRA}}  [[Франсуаза Дюрр]]
  {{flagicon|ITA}} [[Леа Періколі]]
|-valign=top
| rowspan=2| 12 липня || style="background:#ffffff;" rowspan="2"| Rothmans North of England Championships
 [[Гойлейк]] (Англія).
 Трава – 32S/16D
|{{flagicon|USA}} '''[[Біллі Джин Кінг]]'''
6–3, 6–3
|{{flagicon|USA}} [[Розмарі Казалс]] ||rowspan=2|{{flagicon|AUS}} [[Маргарет Корт]]
 {{flagicon|USA}} [[Патті Гоган]] || rowspan=2|
|- valign=top
|'''{{flagicon|USA}} [[Розмарі Казалс]]
 {{flagicon|USA}} [[Біллі Джин Кінг]]'''
без боротьби
| {{flagicon|AUS}} [[Маргарет Корт]]
 {{flagicon|AUS}} [[Івонн Гулагонг]]
|}

=== Серпень ===
{| class="wikitable" style="font-size:85%;"
|-
! width="75"|Тиждень
! style="width:230px;"|Турнір
! style="width:210px;"|Чемпіонка
! style="width:210px;"|Фіналістка
! style="width:170px;"|Півфіналістки
! style="width:170px;"|Чвертьфіналістки
|- valign=top
| rowspan=2| 2 серпня || style="background:#ffffff;" rowspan="2"| [[Cincinnati Open 1971|Cincinnati Open]]
 [[Цинциннаті]] ([[Сполучені Штати Америки|США]])
 Хард – 32S/16D
| {{flagicon|GBR}} [[Вірджинія Вейд]]
 6–3, 6–3
| {{flagicon|USA}} [[Лінда Туеро]]
| rowspan=2|
| rowspan=2|
|- valign=top
| '''{{flagicon|AUS}} [[Гелен Гурлей]]
 {{flagicon|AUS}} [[ Керрі Гарріс]]'''
 6–4, 6–4
| {{flagicon|FRA}} [[Жель Шанфро]]
 {{flagicon|GBR}} [[Вінні Шоу]]
|- valign=top
| rowspan=2| 9 серпня || style="background:#ffffff;" rowspan="2"| Women's Clay Court Championships
 [[Індіанаполіс]] ([[Сполучені Штати Америки|США]])
 Ґрунт – 32S/16D
| {{flagicon|USA}} [[Біллі Джин Кінг]]
 6–4, 7–5
| {{flagicon|USA}} [[Лінда Туеро]]
| rowspan=2| {{flagicon|AUS}} [[Гелен Гурлей]]
 {{flagicon|FRA}} [[Жель Шанфро]]
| rowspan=2|
|- valign=top
| {{flagicon|AUS}} [[Джуді Далтон]]
 {{flagicon|USA}} [[Біллі Джин Кінг]]
 6–1, 6–2
| {{flagicon|USA}} [[Джулі Гелдман]]
 {{flagicon|USA}} [[Лінда Туеро]]
|}

=== Вересень ===
{| class="wikitable" style="font-size:85%;"
|-
! width="75"|Тиждень
! style="width:230px;"|Турнір
! style="width:210px;"|Чемпіонка
! style="width:210px;"|Фіналістка
! style="width:170px;"|Півфіналістки
! style="width:170px;"|Чвертьфіналістки
|- valign=top
| rowspan=2| 1 вересня || style="background:#ffffff;" rowspan="2"| Eastern Grass Court Championships
 [[Іст-Орандж (Нью-Джерсі)|Іст-Орандж]] (США)
 Трава – 64S/32D || {{flagicon|USA}} [[Кріс Еверт]]
 6–4, 6–0 ||  {{flagicon|AUS}} [[Гелен Гурлей]] || rowspan=2| || rowspan=2|
|- valign=top
| Cancelled
|
|- valign=top
| rowspan=2| 2 вересня || style="background:#F3E6D7;" rowspan="2"| [[Відкритий чемпіонат США з тенісу 1971|Відкритий чемпіонат США]]
 [[Нью-Йорк]] (США)
 Трава – 128S/32D || {{flagicon|USA}} [[Біллі Джин Кінг]]
  6–4, 7–6
| {{flagicon|USA}} [[Розмарі Казалс]]
| rowspan=2| {{flagicon|USA}} [[Кріс Еверт]]
  {{flagicon|AUS}} [[Керрі Рід|Керрі Мелвілл]]
| rowspan=2| {{flagicon|USA}} [[Лора Дюпонт]]
 {{flagicon|GBR}} [[Джойс Вільямс (тенісистка)|Джойс Вільямс]]
 {{flagicon|AUS}} [[Леслі Гант]]
 {{flagicon|AUS}} [[Джуді Тегарт-Далтон]]
|- valign=top
|  {{flagicon|USA}} [[Розмарі Казалс]]
  {{flagicon|AUS}} [[Джуді Тегарт-Далтон]]
 6–3, 6–3
| {{flagicon|FRA}} [[Жель Шанфро]]
 {{flagicon|FRA}} Франсуаза Дюрр
|}

=== Жовтень ===
{| class="wikitable" style="font-size:85%;"
|-
! width="75"|Тиждень
! style="width:230px;"|Турнір
! style="width:210px;"|Чемпіонка
! style="width:210px;"|Фіналістка
! style="width:170px;"|Півфіналістки
! style="width:170px;"|Чвертьфіналістки
|- valign=top
| rowspan=2| 1 жовтня || style="background:#ffffff;" rowspan="2"| [[1971 Embassy British Indoor Championships|Embassy British Indoor Championships]]
Лондон (Англія).
 Килим– 32S/16D || {{flagicon|USA}} '''[[Біллі Джин Кінг]]'''
6–1, 6–2||{{flagicon|USA}} [[Розмарі Казалс]] || rowspan=2| || rowspan=2|
|- valign=top
| '''{{flagicon|FRA}} [[ Франсуаза Дюрр]]
 {{flagicon|GBR}} [[Вірджинія Вейд]]'''
3–6, 7–5, 6–3 || {{flagicon|AUS}} [[Івонн Гулагонг]]
 {{flagicon|USA}} [[Джулі Гелдман]]
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* ATP Archive 1971: [http://www.atpworldtour.com/Scores/Archive-Event-Calendar.aspx?t=2&y=1971 Pepsi Cola Grand Prix Tournaments] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150319141950/http://www.atpworldtour.com/Scores/Archive-Event-Calendar.aspx?t=2&y=1971 |date=19 березня 2015 }}
*[http://www.atpworldtour.com/Corporate/History.aspx History Mens Professional Tours] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181210201013/https://www.atpworldtour.com/ |date=10 грудня 2018 }}

== Література ==
*{{cite book | title=Collins Bud History of Tennis: ''An Authoritative Encyclopedia and Record Book'' | url=https://archive.org/details/budcollinshistor0000coll | publisher=New Chapter Press |location= USA | edition= 2nd |year=2010|isbn= 0-942257-70-7 }}

== Див. також ==
* [[1971 World Championship Tennis circuit]]
* [[1971 Men's Grand Prix (теніс)]]

{{Сезони WTA}}
{{1971 Pepsi-Cola Grand Prix}}

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Women's Tennis Circuit 1971|*]]
[[Категорія:1971 у тенісі|Women's Grand Prix]]

title: Жіночий гран-прі (теніс) 1971

Період: 3 травня 1971 – 25 жовтня 1971

title: Досягнення

Найбільше титулів: Біллі Джин Кінг (6)

Лідер за призовими: Біллі Джин Кінг $10,000

Лідер рейтингу: Біллі Джин Кінг 181


text:
# Максимальний ризик
Максимальний ризик (англ. Maximum Risk) — американський бойовик 1996 року режисера Рінго Лема.

## Сюжет
В одній з бандитських перестрілок гине Михайло, дуже схожий на французького поліціянта Алена Моро. Від своєї матері Ален дізнається, що це його брат близнюк, якого вона залишила в пологовому будинку. Ален вирішує вирушити до Нью-Йорка, де жив Михайло, щоб більше про нього дізнатися. Але, почавши власне розслідування обставин загибелі брата, на нього самого починається полювання.

## У ролях
| Актор                | Роль                        |
| -------------------- | --------------------------- |
| Жан-Клод Ван Дамм    | Ален Моро / Михайло Суверов |
| Наташа Генстридж     | Алекс                       |
| Жан-Юг Англад        | Себастьян                   |
| Зек Греньє           | Іван Дзасохов               |
| Пол Бен-Віктор       | агент Пеллман               |
| Френк Сенгер         | агент Луміс                 |
| Стефанос Мільцакакіс | Ред Фейс                    |
| Франк Ван Кекен      | Девіс Гартлі                |
| Девід Гемблен        | Дмитро Кіров                |
| Стефан Одран         | Шанталь Моро                |

title: Максимальний ризик

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Максимальний ризик
| оригінальна назва = Maximum Risk
| жанр              = [[трилер]], [[бойовик]], [[мелодрама]], [[Детектив (жанр)|детектив]], [[Кримінальний фільм|кримінал]]
| режисер           = [[Рінго Лем]]
| продюсер          = [[Моше Діамант]]
| сценарист         = [[Ларрі Фергюсон]]
| на основі         =
| актори            =
| композитор        = [[Роберт Фолк]]
| оператор          = [[Александер Грушинські]]
| художник          = Стів Спенс
Пітер Гранді
Джозеф А. Порро
Яро Дік
| монтаж            = [[Білл Панкоу]]
| кінокомпанія      = Columbia Pictures
Roger Birnbaum Productions
Moshe Diamant Production
| дистриб’ютор      =
| тривалість        = 101 хв.
| мова              = [[англійська мова|англійська]]
| країна            = {{USA}}
| рік               = 1996
| дата виходу       =
| кошторис          = $25 000 000
| касові збори      = {{USA}} $14 502 483
| ідентифікатор     = 0117011
| сайт              =
| зображення= Maximum Risk Poster.jpg
}}
'''Максимальний ризик''' ({{lang-en|Maximum Risk}}) — американський бойовик 1996 року режисера Рінго Лема.

== Сюжет ==
В одній з бандитських перестрілок гине Михайло, дуже схожий на французького поліціянта Алена Моро. Від своєї матері Ален дізнається, що це його брат близнюк, якого вона залишила в пологовому будинку. Ален вирішує вирушити до Нью-Йорка, де жив Михайло, щоб більше про нього дізнатися. Але, почавши власне розслідування обставин загибелі брата, на нього самого починається полювання.

== У ролях ==
{{УРоляхВерх}}
{{УРолях|[[Жан-Клод Ван Дамм]]||Ален Моро / Михайло Суверов}}
{{УРолях|[[Наташа Генстридж]]||Алекс}}
{{УРолях|[[Жан-Юг Англад]]||Себастьян}}
{{УРолях|[[Зек Греньє]]||Іван Дзасохов}}
{{УРолях|[[Пол Бен-Віктор]]||агент Пеллман}}
{{УРолях|[[Френк Сенгер]]||агент Луміс}}
{{УРолях|[[Стефанос Мільцакакіс]]||Ред Фейс}}
{{УРолях|[[Франк Ван Кекен]]||Девіс Гартлі}}
{{УРолях|[[Девід Гемблен]]||Дмитро Кіров}}
{{УРолях|[[Стефан Одран]]||Шанталь Моро}}
{{УРоляхНиз}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{IMDb title|0117011}}
* {{Amg title|maximum-risk-v154492}}
* {{Rotten-tomatoes|maximum_risk}}
* {{mojo title|maximumrisk}}
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми США 1996]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми-бойовики США]]
[[Категорія:Фільми-трилери США]]
[[Категорія:Детективні фільми США]]
[[Категорія:Фільми-мелодрами США]]
[[Категорія:Кримінальні фільми США]]
[[Категорія:Фільми Columbia Pictures]]
[[Категорія:Фільми про близнюків]]

title: Maximum Risk

Жанр: трилер, бойовик, мелодрама, детектив, кримінал

Режисер: Рінго Лем

Продюсер: Моше Діамант

Сценарист: Ларрі Фергюсон

У головних · ролях: Жан-Клод Ван Дамм[…], Наташа Генстрідж, Жан-Юг Англад, Зак Греньєd, Stefanos Miltsakakisd, Стефан Одран, Frank Sengerd, Пол Бен-Віктор, Роб Каманd, David Hemblend і Carlo Rotad

Оператор: Александер Грушинські

Композитор: Роберт Фолк

Монтаж: Білл Панкоу

Художник: Стів Спенс · Пітер Гранді · Джозеф А. Порро · Яро Дік

Кінокомпанія: Columbia Pictures · Roger Birnbaum Productions · Moshe Diamant Production

Мова: англійська

Країна: США


text:
# Лаголово
Лаголово (рос. Лаголово) — присілок у Ломоносовському районі Ленінградської області Російської Федерації.
Населення становить 3569 осіб. Належить до муніципального утворення Лаголовське сільське поселення.

## Географія
Населений пункт розташований на західній околиці міста Санкт-Петербурга.

## Історія
Населений пункт розташований на історичній землі Іжорія.
Згідно із законом від 24 грудня 2004 року № 117-оз належить до муніципального утворення Лаголовське сільське поселення.

## Населення
| 1862 | 2002  | 2007  | 2010  |
| ---- | ----- | ----- | ----- |
| 141  | ↗3592 | ↗3702 | ↘3569 |

title: Лаголово

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Лаголово
|назва ін.       = Лаголово
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Ленінградська область]]
|район           = [[Ломоносовський район (Ленінградська область)|Ломоносовський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Лаголовське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 3569
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Ленінградська область
}}
'''Лаголово''' ({{lang-ru|Лаголово}}) — [[присілок]] у [[Ломоносовський район (Ленінградська область)|Ломоносовському районі]] [[Ленінградська область|Ленінградської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 3569 осіб. Належить до муніципального утворення [[Лаголовське сільське поселення]].

== Географія ==

Населений пункт розташований на західній околиці міста [[Санкт-Петербург]]а.

== Історія ==

Населений пункт розташований на історичній землі [[Іжорія]].

Згідно із законом від [[24 грудня]] [[2004]] року № 117-оз належить до муніципального утворення Лаголовське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://www.bestpravo.com/leningradskaya/hj-pravo/r7r.htm |title=Областной закон Ленинградской области от 24.12.2004 № 117-оз «Об установлении границ и наделении соответствующим статусом муниципального образования Ломоносовский муниципальный район и муниципальных образований в его составе» |accessdate=2016-04-26 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160820034551/http://www.bestpravo.com/leningradskaya/hj-pravo/r7r.htm |archivedate=2016-08-20 |deadlink=yes }} {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Лаголово  }}

{{Населення РФ | Лаголово  | Графік }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Ломоносовський район (Ленінградська область)}}
{{Leningrad-obl-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Присілки Ленінградської області]]
[[Категорія:Населені пункти Ломоносовського району (Ленінградська область)]]

title: присілок Лаголово

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Ленінградська область

Муніципальний район: Ломоносовський район

Поселення: Лаголовське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Лаголово · Лаголово
Лаголово у Вікісховищі


text:
# Трупфюрер
СС-Трупфю́рер (нім. SS-Truppführer) — військове звання СА (нім. Sturmabteilung), яке існувало з 1930 по 1934. Відповідало званню оберфельдфебель у Вермахті.
Звання СА-Трупфюрер перекладалося, як «лідер загону», й мало своє походження від перших звань добровольчого корпусу (нім. Freikorps), котрий у свою чергу перейняв цей ранг від командирів штурмових загонів Першої світової війни. Спочатку звання трупфюрер СА було вище за військове звання шарфюрер СА, проте в 1932 році було створено нове звання обершарфюрер СА, яке і стало молодшим відносно звання трупфюрер.
Трупфюрер зазвичай займав посаду унтер-офіцера взводу СА у складі роти. Між 1930 і 1934 роками звання трупфюрер використовувалося і в СС, але було скасовано після Ночі довгих ножів, коли трупфюрер СС став називатися обершарфюрер СС.

title: Трупфюрер

wikitext:
[[Файл:Trupfurer.jpg|thumb|175px|[[Петлиця]] трупфюрера СС в 1933—1934]]
'''СС-Трупфю́рер''' ({{lang-de|SS-Truppführer}}) — [[військове звання]] [[СА]] ({{lang-de|Sturmabteilung}}), яке існувало з [[1930]] по [[1934]]. Відповідало званню [[оберфельдфебель]] у [[Вермахт]]і.

Звання СА-Трупфюрер перекладалося, як «лідер загону», й мало своє походження від перших звань добровольчого корпусу ({{lang-de|Freikorps}}), котрий у свою чергу перейняв цей ранг від командирів [[штурмовий загін|штурмових загонів]] [[Перша світова війна|Першої світової війни]]. Спочатку звання '''''трупфюрер''''' СА було вище за військове звання [[шарфюрер]] СА, проте в [[1932]] році було створено нове звання [[обершарфюрер]] СА, яке і стало молодшим відносно звання трупфюрер.

'''''Трупфюрер''''' зазвичай займав посаду [[унтер-офіцер]]а [[взвод]]у СА у складі [[Рота (армія)|роти]]. Між 1930 і 1934 роками звання трупфюрер використовувалося і в [[СС]], але було скасовано після [[Ніч довгих ножів|Ночі довгих ножів]], коли трупфюрер СС став називатися обершарфюрер СС.

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="4" cellspacing="0" style="border-collapse: collapse; margin: 0.5em auto; clear: both;"
|-
|width="30%" align="center"|Молодше звання
'''[[Обершарфюрер]]'''
|width="40%" align="center"|'''Звання СА'''
'''Трупфюрер'''
|width="30%" align="center"|Старше звання
'''[[Обертрупфюрер]]'''
|}

== Див. також ==
* [[Фрайкор]]
* [[Форма та знаки розрізнення СА]]
* [[SS-Verfügungstruppe]]
* [[Ordnungspolizei]]
* [[Корпусні кольори СС]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* Flaherty, T. H. (2004) [1988]. The Third Reich: The SS. Time-Life Books, Inc. ISBN 1 84447 073 3.
* Angolia, John R. Cloth Insignia of the NSDAP and SA, R. James Bender Publishing, (1985), ISBN 0-912138-33-5.
* McNab (II), Chris (2009). The Third Reich. Amber Books Ltd. ISBN 978-1-906626-51-8.

== Посилання ==
* [http://armor.kiev.ua/army/forma/pogon-werm-18.shtml Ю.Веремеев. Войска СС (Waffen SS).Знаки различия званий высших руководителей (Höhere Führer)]
* [http://armor.kiev.ua/army/titul/werm_SS1.shtml Ю.Веремеев. Таблицы званий Германского Вермахта (Die Wehrmacht) 1935-45гг. Войска СС (Waffen SS)]
* [http://www.uniforminsignia.org/ International Encyclopedia of Uniform Insignia around the World]{{ref-en}}

{{Портали|Нацистська Німеччина|Друга світова війна|Війна}}

[[Категорія:СА]]
[[Категорія:Військові звання СС]]


text:
# Внутрішня партія
Внутрішня партія (англ. Inner Party) — в реальності роману Джорджа Орвелла «1984» один з трьох (внутрішня партія, зовнішня партія і пролі) клас Океанії. Внутрішня партія зазвичай керує Ангсоцом і Поліцією думок і тримає всіх членів зовнішньої партії під пильним наглядом за допомогою технологій, таких як телекран, тоді як пролі живуть у надзвичайно важких, але неконтрольованих умовах.

## Умови життя
Внутрішня партія представляє олігархічний політичний клас в Океанії, очолюваний Старшим братом. Члени внутрішньої партії насолоджуються значно вищою якістю життя, ніж у членів зовнішньої партії і пролів. Телеекрани в їхніх будинках можуть нібито бути вимкнені на невизначений термін (хоча О'Браєн каже Вінстону і Джулії, що нерозумно вимикати його більше, ніж на 30 хвилин за раз); однак це одкровення може бути брехнею для Вінстона і Джулії, оскільки розмови, які вони мали після того, як О'Браєн нібито вимкнув свій телеекран, він пізніше відтворив. Також можливо, що члени внутрішньої партії мають можливість відключити свої телеекрани, і що О'Браєн просто вирішив не робити цього з метою викриття Вінстона і Джулії як дисидентів.
Члени внутрішньої партії також мають доступ до просторих житлових приміщень, особистої прислуги, приватних автомобілів (автомобілі строго обмежені і не допускаються до зовнішньої партії або пролів), а також до високоякісних продуктів харчування, напоїв і споживчих товарів на відміну від низькоякісного джину «Перемога», синтетичної кави і низькосортних сигарет, споживаних зовнішньою партією і пролами. Члени внутрішньої партії мають доступ до вина, а також до справжньої кави, чаю, цукру, молока та якісних сигарет. Внутрішньопартійні райони утримуються чистими і презентабельними, порівняно із зовнішніми партійними і пролетарськими районами.
Потенційних членів внутрішньої партії відбирають у молодому віці відповідно до серії тестів; расове походження і сімейний спадок не мають значення в цьому процесі, поки доведена їхня лояльність. У книзі Ґолдштайна сказано, що дитина, народжена від внутрішньопартійних батьків, автоматично не народжується у внутрішній партії, і що всі расові групи в Океанії, включно з «євреями, неграми і південноамериканцями чистої індіанської крові», представлені в її лавах. Візуально членів внутрішньої партії завжди можна впізнати на публіці за їхніми чорними комбінезонами. Жоден член зовнішньої партії або прол не може входити у внутрішньопартійні райони без дозволу члена внутрішньої партії.
У романі О'Браєн — єдиний член внутрішньої партії, якого зустрічає Вінстон Сміт.
Книга Ґолдштайна пояснює причини класових поділів в Океанії, але її, як з'ясовується, створив внутрішньопартійний комітет, частиною якого був О'Браєн.

title: Внутрішня партія

wikitext:
[[Файл:1984_Social_Classes_alt.svg|міні|Внутрішня партія охоплює тільки 2 % населення Океанії]]
'''Внутрішня партія''' ({{Lang-en|Inner Party}}) — в реальності роману [[Джордж Орвелл|Джорджа Орвелла]] «<nowiki/>[[1984 (роман)|1984]]<nowiki/>» один з трьох (внутрішня партія, [[зовнішня партія]] і [[пролі]]) клас [[Океанія (1984)|Океанії]]. Внутрішня партія зазвичай керує [[1984 (роман)|Ангсоцом]] і [[Поліція думок|Поліцією думок]] і тримає всіх членів зовнішньої партії під {{Нп|Масове спостереження|пильним наглядом|en|Mass surveillance}} за допомогою технологій, таких як [[Телеекрани|телекран]], тоді як пролі живуть у надзвичайно важких, але неконтрольованих умовах.

== Умови життя ==
Внутрішня партія представляє олігархічний політичний клас в [[Океанія (1984)|Океанії]], очолюваний [[Старший Брат|Старшим братом]]. Члени внутрішньої партії насолоджуються значно вищою якістю життя, ніж у членів зовнішньої партії і [[пролі]]в. [[Телеекрани]] в їхніх будинках можуть нібито бути вимкнені на невизначений термін (хоча [[О'Браєн («1984»)|О'Браєн]] каже [[Вінстон Сміт|Вінстону]] і [[Джулія («1984»)|Джулії]], що нерозумно вимикати його більше, ніж на 30 хвилин за раз); однак це одкровення може бути брехнею для Вінстона і Джулії, оскільки розмови, які вони мали після того, як О'Браєн нібито вимкнув свій телеекран, він пізніше відтворив. Також можливо, що члени внутрішньої партії мають можливість відключити свої телеекрани, і що О'Браєн просто вирішив не робити цього з метою викриття Вінстона і Джулії як дисидентів.

Члени внутрішньої партії також мають доступ до просторих житлових приміщень, особистої прислуги, приватних автомобілів (автомобілі строго обмежені і не допускаються до зовнішньої партії або пролів), а також до високоякісних продуктів харчування, напоїв і споживчих товарів на відміну від низькоякісного джину «Перемога», синтетичної кави і низькосортних сигарет, споживаних зовнішньою партією і пролами. Члени внутрішньої партії мають доступ до вина, а також до справжньої кави, чаю, цукру, молока та якісних сигарет. Внутрішньопартійні райони утримуються чистими і презентабельними, порівняно із зовнішніми партійними і пролетарськими районами.

Потенційних членів внутрішньої партії відбирають у молодому віці відповідно до серії тестів; расове походження і сімейний спадок не мають значення в цьому процесі, поки доведена їхня лояльність. У {{Нп|Теорія і практика олігархічного колективізму|книзі|en|The Theory and Practice of Oligarchical Collectivism}} [[Емануїл Ґолдштайн («1984»)|Ґолдштайна]] сказано, що дитина, народжена від внутрішньопартійних батьків, автоматично не народжується у внутрішній партії, і що всі расові групи в Океанії, включно з «євреями, неграми і південноамериканцями чистої індіанської крові», представлені в її лавах. Візуально членів внутрішньої партії завжди можна впізнати на публіці за їхніми чорними комбінезонами. Жоден член зовнішньої партії або прол не може входити у внутрішньопартійні райони без дозволу члена внутрішньої партії.

У романі О'Браєн — єдиний член внутрішньої партії, якого зустрічає Вінстон Сміт.

Книга Ґолдштайна пояснює причини [[Соціальний клас|класових]] поділів в [[Океанія (1984)|Океанії]], але її, як з'ясовується, створив внутрішньопартійний комітет, частиною якого був О'Браєн<ref>{{Книга
|рік = 1949-06-08
|видавництво = Harvill Secker, Secker & Warburg
|посилання = https://www.wikidata.org/wiki/Q24704731
|назва = Nineteen Eighty-Four
|archivedate = 20 квітня 2022
|archiveurl = https://web.archive.org/web/20220420224322/https://www.wikidata.org/wiki/Q24704731
}}</ref>.

== Див. також ==
* [[Партноменклатура]]

== Примітки ==
{{Reflist}}
{{1984}}
[[Категорія:1984 (роман)]]