text:
# Серветт
«Серве́тт» (фр. Servette FC) — швейцарський професійний футбольний клуб із Женеви. Заснований 17 січня 1900 року. Виступає у Суперлізі.

## Історія

### Зародження клубу
Регбійний клуб «Серветт» був заснований 20 березня 1890 року. Кольорами клубу було обрано червоний та зелений, а тренування проходили щочетверга вранці. Ігри та тренування члени клубу в кількості дванадцяти осіб змушені були проводити там, де доведеться, у різних садах та парках біля Женеви, за що їх постійно штрафувала місцева адміністрація. Нарешті 22 травня 1890 року бургомістр дозволив «Серветту» використовувати стадіон у Пленпалі. У липні були готові правила клубу, який налічував 17 членів. Щорічний внесок становив 10 раппенів.
Регбійному клубу «Серветта» дедалі важче було знаходити гідних суперників у Швейцарії, бо більшість місцевих клубів перейшли під егіду і правила заснованої в 1895 році Швейцарської футбольної асоціації (SFV). У 1899 році Франсуа Дежерін створює футбольну секцію «Серветта», так звану «Команду Неділі», а клуб стає першим мультиспортивним об'єднанням Женеви. У тому ж році «Серветт» вступає до SFV, а в 1902 році переїжджає на стадіон «Парк-де-Спорт». Будівництво арени коштувало клубу близько двох тисяч франків. У тому ж році клуб проводить серію ігор у межах міста. Тоді ж клуб уперше їде за кордон, щоб зіграти в Парижі з місцевим «Расінгом». Зустріч завершилась нічиєю 2:2.
Перший титул чемпіона Швейцарії «Серветт» здобув у 1907 році, обігравши у фінальному турнірі «Базель» (5:1) і «Янг Фелловз» (1:0).

### Золота ера
Дуже успішним для команди був період кінця 1910-х — 1920-х років. У той час чемпіонат Швейцарії проводився за таким регламентом: команди були поділені на три групи за географічним принципом — Захід, Центр і Схід, а у фінальному турнірі грали лише переможці цих груп. «Серветт» був лідером Західного дивізіону (також його називали франкомовним) і дев'ять розіграшів поспіль у 1918—1926 роках вигравав його.
У фінальному турнірі чемпіонату Швейцарії команда виступала з перемінним успіхом. У 1918 році «Серветт» виграв свій другій в історії титул чемпіона Швейцарії, впевнено обігравши «Янг Бойз» (4:2) і «Санкт-Галлен» (4:0). У 1919 році команда із Женеви посіла друге місце, зігравши 0:0 з «Вінтертуром» і програвши «Ла Шо-де-Фон» з рахунком 2:3. У 1920 році «Серветт» переміг «Грассгоппер» (2:1), програв «Янг Бойзу» (0:4) і знову став срібним призером. У 1921 році у фінальному турнірі грали ті самі три команди, що й роком раніше. «Серветт» поступився обом: 0:5 «Грассгопперу» і 1:3 «Янг Бойзу». Того ж 1921 року «гранатові» отримали першого тренера, котрим став англієць Тедді Дакворт, що незмінно працюватиме з командою до 1929 року. У 1922 році клуб нарешті зумів виграти чемпіонський титул, обігравши у фінальному турнірі «Блю Старз» (1:0) і «Люцерн» (2:0). 1923 року «Серветт» посів третє місце у фінальному турнірі, але той розіграш пізніше був оголошений нерозіграним, бо його переможець «Берн» використовував незаявленого гравця ще на груповому турнірі. У 1924 році клуб із Женеви з однаковим рахунком 0:1 поступився «Нордштерну» і «Цюриху».
Влітку 1924 року збірна Швейцарії з футболу сенсаційно для багатьох здобула срібні медалі на Олімпійських іграх в Парижі. Тренером збірної був наставник «Серветта» Дакворт, який робив ставку на гравців свого клубу. У заявці команди на Олімпіаді були: Шарль Був'є, Адольф Реймонд, Луї Ріхард, Адольфо Менготті, Вальтер Дітріх, Робер Паш і Фелікс Бедуре.
Два наступні фінальні турніри чемпіонату Швейцарії «Серветт» виграв. У 1925 році команда зіграла в першому матчі 0:0 з «Янг Фелловз», а у вирішальній грі перемогла з рахунком 1:0 «Берн» завдяки голу Раймона Пасселло. У 1926 році «Серветт» переміг з рахунком 5:2 «Янг Бойз», а в другому матчі зіграв унічию 2:2 з «Грассгоппером». Обидві команди набрали однакову кількість очок, тому був призначений додатковий матч, попри перевагу команди з Женеви за різницею м'ячів. У переграванні «Грассгоппер» мав перевагу в два голи після першого тайму, але в кінці поєдинку «Серветт» зумів здобути вольову перемогу з рахунком 3:2 завдяки голу Пасселло (75 хв.) і двом голам Баї (80 і 84 хв.).
У 1927 році «Серветт» вперше з 1918 року не зумів виграти Західну лігу, поступившись одним очком «Білю». У наступному році клуб знову був другим у своїй лізі, суттєво поступившись «Етуалю». Але в тому ж 1928 році «Серветту» вдалось вперше виграти Кубок Швейцарії. У фіналі команда перемогла «Грассгоппер» з рахунком 5:1.
У 1929 році «Серветт» став лише четвертим у Західній лізі, а в 1930 році — другим. Але на той момент фінальний турнір чемпіонату Швейцарії було розширено до шести учасників, по двоє найкращих з кожної групи. Клуб із Женеви виграв усі свої матчі фінального турніру і став чемпіоном Швейцарії після трирічної перерви.
Влітку 1930 року на честь відкриття стадіону «Стад-де-Шарміль» «Серветт» став організатором Кубка Націй, престижного футбольного міжнародного змагання. Запрошення отримали 12 провідних футбольних федерацій Європи того часу. Відмовились Англія і Португалія, а інші десять країн делегували своїх представників, причому діючих чемпіонів або володарів національних кубків. Винятком стала лише Іспанія, яку представляв «Реал Уніон», що став шостим у чемпіонаті, але цей клуб був підсилений кількома гравцями з інших іспанських команд. Перед турніром у «Серветт» повернувся тренер Тедді Дакворт. У першому раунді клуб розгромно програв австрійській «Вієнні» з рахунком 0:7. Але формат змагань був таким, що команди, які поступились у першій грі, потрапляли в додатковий раунд. Господарі обіграли бельгійський «Серкль» (Брюгге) з рахунком 2:1 і вийшли у чвертьфінал, де переграли сильну італійську «Болонью» — 4:1. У півфіналі «Серветт» поступився з рахунком 0:3 угорському «Уйпешту», майбутньому чемпіону. У матчі за 3-тє місце швейцарці вдруге програли з великим рахунком «Вієнні» — 1:5.

### Прихід Раппана. Фінансові проблеми
У 1931 році швейцарська Серія А перетворюється на Національну лігу А, футбол стає професійним і з'являється можливість підписувати контракти із закордонними та місцевими гравцями. У першій половині 30-х формат чемпіонату постійно змінюється і стабілізується, починаючи з сезону 1933/34, коли була утворена єдина ліга без поділу на групи.
У «Серветті» відбувається зміна поколінь, бо більшість героїв 20-х років залишили команду. Лише на два роки затримався в клубі знаменитий захисник Северіно Мінеллі, один з лідерів чемпіонського складу 1930 року. У 1931 році в команду прийшов 26-річний австрійський нападник Карл Раппан, якому незабаром президент клубу Едуард Фуллік запропонував стати граючим тренером команди. Сам Раппан перемістився в центр захисту, звідки координував дії колективу, ставши одним з прообразів ліберо. Революційні ідеї австрійського тренера дали результат, і «Серветт» зумів виграти два чемпіонські титули поспіль в 1933 і 1934 роках. В обох чемпіонатах клуб із Женеви пропускав найменше, а забивав найбільше. Успіхом можна вважати також вихід у фінал Кубка 1934 року і друге місце в чемпіонаті 1935 року. Але в тому ж 1935 році Раппан пішов працювати тренером у цюрихський «Грассгоппер», де став винахідником схеми «Riegel» (нім. «засув») або «verrou» (фр. «ланцюг»), яка була однією з перших революційних захисних тактик у футболі. Завдяки успішній роботі в «Серветті», «Грассгоппері» і збірній Швейцарії, Раппан вважається одним з найбільш значимих футбольних тренерів свого часу.
Але поруч з успіхами на футбольному полі в клубі виникали й проблеми. У 1934 році сталася перша з багатьох фінансових криз у «Серветті». Із запровадженням професійного футболу у Швейцарії було скасовано членські збори, у клубі виникли серйозні труднощі із виплатою зарплат співробітникам, з утриманням стадіону та тренувальної бази. І лише дії Густава Бетампа (президента в 1935—1936 роках) та Фреда Грайнера (1936—1946) врятували клуб від розорення. Водночас команді довелося попрощатися з кількома важливими гравцями. Найвідоміший з них — бомбардир Леопольд Кільгольц, який у 1934 році забив 40 голів за сезон у чемпіонаті, що досі залишається рекордом швейцарської Суперліги.

### Війна та повоєнні роки
На чемпіонаті світу 1938 року у Франції збірна Швейцарії несподівано вибила в переграванні в першому раунді збірну гітлерівської Німеччини з рахунком 4:2, причому два останні голи, на 75-й та 78-й хвилинах, записані на рахунок Андре Абегглена, граючого тренера «Серветта». Також у збірній виступали женевці Жорж Ебі, Ернст Лерчер, Альбер Гіншар та Ежен Валашек.
У 1940 році команда, ведена Андре Абеггленом, братом не менш знаменитого Макса Абегглена (на честь якого був названий футбольний клуб «Ксамакс») на 50-річний ювілей спортивного товариства «Серветт» виграла свій дев'ятий титул чемпіона країни, незважаючи на загальну мобілізацію у Швейцарії. Команда набрала загалом 41 очко з можливих 44 (19 перемог та 3 нічиї) і жодного разу не програла за весь чемпіонат. Після чотирьох сезонів із «Серветтом» Андре Абегглен перейшов до «Ла Шо-де-Фон», і «Серветт» лише в 1944 році наблизився до свого чергового чемпіонського титулу, посівши друге місце у чемпіонаті.
За наступного тренера, Фернана Жаккара, команда здобула десяте чемпіонство в 1946 році. У той же час з'явилося одне з прізвиськ команди, «Вихор» (фр. Tourbillon). Так прозвали майстерну лінію нападу того часу, яка сповідувала яскравий атакувальний футбол із безліччю комбінацій. Жак Дюкре, який написав книгу про «Серветт», виділяє в команді того періоду «вибуховість Таміна, самовідданість Факкінетті, надійність Беллі та дриблінг Люсьєна Пастера».
Під час президентства Андре Россета стадіон клубу було збільшено до 30 тисяч глядачів, а також було придбано ділянку в Балез'єр площею 36 000 квадратних метрів, де було збудовано тренувальну базу, яку використовує клуб донині. А з 2005 року там знаходиться і адміністрація клубу.
1948 рік був ознаменований поверненням в «Серветт» Карла Раппана. У перший же свій сезон Раппан із командою виграли Кубок Швейцарії, а через рік — і чемпіонат Швейцарії на своє 60-річчя. Раппан очолював «Серветт» до 1957 року з помічниками Альбертом Шателейном та Тео Брінеком. Однак, при ньому клуб займав у чемпіонаті лише місця з 3-го до 6-го.
У 1955 році в Парижі заснували Кубок європейських чемпіонів і «Серветт», хоч і не був чемпіоном, став першою швейцарською командою, яка взяла участь у новоствореному турнірі. У першому раунді «Серветту» випало зіграти з мадридським «Реалом» з Ді Стефано, проти яких швейцарці не мали жодних шансів, програвши 0:2 вдома та 0:5 в Іспанії.
1956 року шестеро молодих угорців втекли до Швейцарії після виступу у складі юніорської збірної Угорщини. Тренер Карл Раппан запросив їх до «Серветта», створивши у клубі на роки угорську присутність. У 1957 році Раппан йде з «Серветта».
Наступні титули клубу пов'язані із французьким тренером Жаном Снелла, колишнім тренером збірної Франції та ветераном Другої світової війни. За нього «Серветт» виграв чемпіонати 1961 і 1962 років. В основі команди блищали угорці Макай, Немет та Пазманді, які втекли з країни після Угорського повстання та залишились у Швейцарії, а також Жак Фаттон, що став найкращим бомбардиром чемпіонату сезону 1961/62 з 26 голами. А наступного титулу женевцям довелося чекати довгі 17 років.
У 1962 році «Серветт» грав на стадії 1/8 фіналу Кубка чемпіонів з празькою «Дуклою». Вдома женевці змогли вирвати перемогу 4:3 на очах 26 тисяч уболівальників, програючи по ходу матчу 1:3. Проте, з політичних мотивів угорські гравці «Серветта» не змогли взяти участі у матчі-відповіді в Чехії, через що «гранатові» програли 0:2 та вибули з турніру.

### Ледюк та повернення Снелла
Під керівництвом нового тренера Люсьєна Ледюка 1963 року клуб вийшов у плей-оф Міжнародного футбольного кубка (турнір, придуманий Карлом Раппаном). «Серветт» посів у групі перше місце, потрапивши на угорську «Татабанью». Перший матч швейцарці виграли 1:0, проте гостьовий матч обернувся поразкою 0:6 та вильотом команди у чвертьфіналі.
Наступного року «Серветт», як фіналіст національного кубка, брав участь у Кубку володарів кубків (володар національного трофею, «Цюрих», грав у Кубку європейських чемпіонів, оскільки виграв і чемпіонат країни). У першому раунді був переможений фінський АІФК, а в другому — «Спарта» з Роттердама. У чвертьфіналі швейцарцям випало грати із болгарською «Славією» із Софії. Незважаючи на домашню перемогу 1:0, Серветт знову програв на виїзді і вилетів з Кубка. Найкращим результатом на Кубку ярмарків для «Серветта» став прохід до 1/8 фіналу, де женевці програли «Мюнхену 1860».
Однак, на внутрішній арені Ледюк не зміг здобути жодного трофею. Фінали кубка 1965 року (1:2 проти «Сьйона») та 1966 року (0:1 проти «Цюриха») так і залишилися його найбільшими «успіхами», в той час як у чемпіонаті він посідав 4-те, 3-тє та 2-ге місця, так і не вигравши титул із «Серветтом».
У 1966 році клуб очолив відомий Роже Фонлантен, який ввів до складу Юргена Зундерманна (майбутній тренер «Штутгарта») та Фаттона-молодшого, сина Жака. Проте, керівництва клубу результати не влаштували і Фонлантена було швидко звільнено, як і Белу Гуттманна та Жильбера Дютуа після нього.
1967 року клуб повернувся до перевіреного тренера і Жан Снелла був повторно призначений на посаду. Хоч «Серветт» і продовжив зазнавати невдач в чемпіонаті країни, але кубок 1971 року він виграв, обігравши у фіналі «Лугано» з рахунком 1:0. Завдяки цьому, «Серветт» отримав право знову зіграти у Кубку володарів кубків, де потрапив на англійський «Ліверпуль». За рахунку 2:0 на користь женевців Дерфель мав 100-відсотковий момент, але втратив його, натомість ліверпульці забили гол на виїзді, завершивши матч з рахунком 2:1. У другій грі на «Енфілді» «Ліверпуль» виграв 2:0 і вибив «Серветт» з розіграшу.
Надалі Снелла покинув команду і Анрі Жилле (тренер другої команди) тимчасово обійняв посаду тренера до повернення Юргена Зундерманна, який щойно виграв два чемпіонські титули з «Базелем». Він привів до команди кілька молодих талантів, але клуб не зміг виграти жодного трофею. У своєму останньому сезоні, 1975/76, він показав найкращий результат, посівши друге місце в чемпіонаті та вийшовши у фінал кубка, програвши «Цюриху» з рахунком 0:1. Однак, цього було недостатньо для титулу. Єдині трофеї які німецький тренер зумів здобути з клубом — це Кубки Альп 1973, 1975, 1976 років.

### Епоха Пазманді
1976 року тренерську позицію займає прославлений ветеран клубу Петер Пазманді, який створив одну з найкращих команд у Швейцарії кінця 70-х — початку 80-х років. Першим його трофеєм став Кубок швейцарської ліги, а вже наступного року був завойований і Кубок Швейцарії, який дозволив команді брати участь у Кубку володарів кубків.
1979 рік став найкращим у всій історії клубу, оскільки «Серветт» виграв усі національні трофеї, в яких брав участь. З третього разу Пазманді підкорився чемпіонат країни, крім того женевці виграли кубок Швейцарії, Кубок ліги і Кубок Альп. Їм не підкорився лише Кубок володарів кубків, у якому вони обіграли спочатку грецький ПАОК, а потім французький «Нансі» Мішеля Платіні, але поступилися у чвертьфіналі майбутньому фіналісту «Фортуні» з Дюссельдорфа лише через правило виїзного голу.
Втім, наступний високосний 1980 рік став для клубу провальним: незважаючи на перше місце в регулярному турнірі національної першості, «Серветт» у плей-оф розділив з «Грассгоппером» друге місце, поступившись пальмою першості «Базелю». А в європейському Кубку чемпіонів женевці програли східнонімецькому «Динамо» (Берлін) та вилетіли вже у другому раунді турніру. Чемпіонат 1980/81 «Серветт» завершив на сьомому місці, а в наступні роки тричі поспіль фінішував третім за «Грассгоппером».

### 1980-ті роки
1982 року Пазманді залишив тренерську посаду, звільнивши місце для свого помічника Гі Матеза, під керівництвом якого мета виграти чемпіонат також не була реалізована через суперечливе рішення судді про пенальті на 109-й хвилині вирішального матчу в Берні проти «Грассгопера». Однак, чотирма днями раніше, на тому ж стадіоні, у фіналі кубка проти «Лозанни» женевці перемогли з рахунком 1:0 перед 38 000 глядачів і здобули трофей.
1983 року женевці вперше зігрли у Кубку УЄФА, дійшовши до стадії 1/8 фіналу. А в Кубку європейських чемпіонів 1986 року команда знову вилетіла у другому раунді, цього разу поступившись шотландському «Абердіну». Тоді ж у «Серветта» з'явився перший спонсор: компанія Placette, яка розмістила свій логотип на футболці клубу.
У сезоні 1986/87 данець Йон Еріксен здобув трофей найкращого бомбардира чемпіонату, забивши 28 голів, але клубу довелося задовольнитися лише четвертим місцем того року. А у фіналі Кубка вони програли «Янг Бойз» з рахунком 2:4 в додатковий час.
Через сезон «Серветт» зміг запросити до команди зіркового Карла-Гайнца Румменігге з міланського «Інтера». Тут він і завершив свою кар'єру, після того як став найкращим бомбардиром чемпіонату у 1989 році, забивши 24 голи, але виграти жодного командного трофею так і не зумів.

### Президентство Вайлера
Наприкінці 80-х — на початку 90-х років «Серветт» знову набував статусу клуба-середняка, займаючи позиції з четвертої по дев'яту. У клуба розпочинається друга фінансова криза. Президентом стає Поль-Аннік Вайлер, за якого фінансові проблеми було вирішено. У 1993 році «Серветту» вдалося посісти призове місце в чемпіонаті, а через рік вони здобули довгоочікувану 16-ту перемогу в чемпіонаті країни. В останньому турі женевці обіграли «Янг Бойз» з рахунком 4:1, тоді як «Грассгоппер» не зміг на виїзді обіграти «Аарау» (1:1). Той сезон став апофеозом тренерської діяльності югославського тренера Ілії Петковича та його яскравої атакувальної тактики з трьома нападниками. На її вістрі була висхідна зірка, бразилець Сонні Андерсон, який потім пограв за французькі «Марсель» та «Монако», іспанську «Барселону», а потім повернувся до Франції за фантастичні 120 мільйонів франків і став справжнім символом ліонського «Олімпіка». 2011 року Сонні тренував швейцарський «Ксамакс». Іншими важливими зірками в атаці клубу були молодий німець Олівер Нойвілль, що у майбутньому стане віцечемпіоном світу та віцечемпіоном Європи, а також досвідчений югослав Бошко Джуровський.
Президент Вайлер був дуже відданим уболівальником «Серветта» і за кілька років він витратив понад 18 мільйонів швейцарських франків на улюблений клуб. Він зібрав ряд якісних гравців, але не зміг зробити з них команду. В результаті в Лізі чемпіонів «Серветт» був вибитий бухарестським «Стяуа», а в чемпіонаті посів 10-е місце і був змушений відстоювати своє право грати на найвищому рівні у перехідних матчах. У Кубку «гранатові» вилетіли на стадії 1/8 фіналу.
Через це перед сезоном 1995/96 знову було проведено оновлення складу. У клуб перейшли Карлос Варела, Ліонель Піццинат, Джонатан Зогбі та швед Ян Ерікссон. У середині сезону на тренерський місток «Серветта» стала зірка женевців 1980-х, Умберто Барберіс, проте ця команда посіла лише 7-е місце у регулярному чемпіонаті. Тим не менш, «Серветту» вдалося вийти у фінал кубка, де він зіграв зі «Сьйоном». У першому таймі за женевців забив Сеса, а на 61-й хвилині Нойвіль, але «Сьйон» двома м'ячами у відповідь повернув інтригу в матчі. А на 74-й хвилині Відмар забив третій гол «Сьйона» у цьому матчі та поставив крапку у жахливому сезоні гранатових.

### Canal+
У зв'язку з серйозною хворобою президента клуб знову опинився у складному стані. Вайлер продав «Серветт» французькому Canal+, який також спонсорував «Парі Сен-Жермен» і мав намір зробити з «Серветта» фарм-клуб парижан.
Наступні спортивні успіхи клубу пов'язані з ім'ям тренера Жерара Кастелла. При ньому «Серветт» завоював срібні медалі у 1998 році і свій останній на сьогоднішній день чемпіонський титул 1999 року, обігравши у вирішальному матчі головного конкурента, «Лозанну», з рахунком 5:2.
У 2000 році тренерський місток «Серветта» зайняв Люсьєн Фавр, який завоював з командою Кубок Швейцарії 2001 року. У фіналі на стадіоні в Базелі за підтримки 15-тисячної армії женевських фанатів вони обіграли «Івердон Спорт» з рахунком 3:0. Голи забили майбутні зірки світового футболу Александер Фрай та Мартін Петров.
У Кубку УЄФА наступного року «Серветт» виступив відносно вдало. У першому раунді була вибита празька «Славія», а в другому раунді — іспанська «Сарагоса» завдяки голу Вілсона Оруми на 87-й хвилині матчу-відповіді (перший закінчився з рахунком 0:0). У першому матчі третього раунду проти берлінської «Герти» була знову зафіксована нічия 0:0, але на виїзді женевці сенсаційно розгромили німців 3:0 і пройшли у четвертий раунд, де програли «Валенсії» 2:5 за сумою двох матчів.
У 1998 році через нові вимоги УЄФА щодо безпеки всі місця на «Стад-де-Шарміль» стали сидячими і місткість стадіону скоротилася до 10 тисяч місць. Стало ясно, що великому клубу потрібний новий стадіон. 8 грудня легендарний стадіон був закритий. Останнім матчем для нього стала результативна нічия 4:4 між «Серветтом» та «Янг Бойз». У березні 2003 року ті самі суперники провели перший матч на новій 30-тисячній арені клубу «Стад-де-Женев».

### Чергова криза
Проблеми у «Серветта» почалися в жовтні 2002 року, коли французька телекомпанія Canal + продала 43,2 % акцій клубу. В результаті клубу довелося продати в лондонський «Арсенал» основного захисника Філіпа Сендероса, щоб мати можливість завершити сезон. У лютому 2004 року власником «Серветта» став французький футбольний агент Марк Роже, проте борги так і не були погашені.
У чемпіонаті справи теж йшли не дуже добре. «Серветт» міцно осів у середині турнірної таблиці, глядацька підтримка падала, а фінансовий тиск на клуб зріс у зв'язку з боргами за будівництво нової арени. Через фінансові проблеми з клубу зняли три очки. «Серветт» залишили деякі футболісти, у тому числі Крістіан Карамбе, Стефан Зіані та Мохамед Кадер.
«Серветт» став третім клубом вищого дивізіону, який втратив ліцензію протягом останніх на той момент трьох сезонів. У 2002 році з фінансових причин постраждали «Лугано» і «Лозанна». 4 лютого 2005 року суд оголосив про банкрутство, через що вперше за 115 років женевці залишили найвищу швейцарську лігу. В результаті, в еліті залишилася лише одна команда, яка не представляла німецькомовну частину країни — «Ксамакс» з Невшателя.
«Рятівник клубу» Марк Роже довів клуб до фактичного знищення. Його було заарештовано 16 березня 2005 року, а згодом звільнено під заставу. Потім він утік зі Швейцарії до Франції і був знову заарештований в Іспанії. Марка Роже було визнано винним 9 вересня 2008 року. Вперше не знайшлося людини, здатної врятувати великий клуб.

### Відродження клубу
Клуб відродився на основі молодіжної команди у 3-й групі Першої ліги Швейцарії (третій рівень швейцарського футболу) і на чолі з новим президентом клубу Франсіско Фортіф'єдою почав почав шлях дл повернення у вищий дивізіон. І вже наступного року «Серветт» вийшов до Челлендж-ліги. Значну роль відіграли вихованці женевського футболу: Естебан, Бареа, Братіч і Лондоньйо. «Серветт» виграв 70 % ігор і забив 93 м'ячі, з них 26 на рахунку Хуліана Естебана. А в Кубку Швейцарії женевці вибили «Тун» у 1/8 фіналу, а у 1/4 здолали «Вінтертур» у серії пенальті. До 2010 року «Серветт» грав у Челлендж-лізі, де займав високі місця у регулярному сезоні, але ніяк не міг вийти до еліти.
Влітку 2008 року на «Стад-де-Женев» пройшли ігри чемпіонату Європи, після чого у сезоні 2008/09 років президентом клубу став іранець Маджид Пішяр, за якого намітилося стабільне зростання у фінансовому та спортивному плані. У тому сезоні команда посіла четверте місце в турнірній таблиці, а наступного року женевці посіли друге місце і виграли у «Беллінцони» у перехідних матчах за право грати у Суперлізі наступного сезону («Серветт» програв 0:1 у гостях і виграв 3:1 удома), повернувшись таким чином до Суперліги. У регулярному сезоні команда набрала 62 очки і випередила «Лугано» за рахунок кращої різниці забитих та пропущених м'ячів. Найкращим бомбардиром клубу став бразилець Еуді ді Соуза з 15 м'ячами.
Перед стартом чемпіонату 2011/12 в «Серветт» прийшов як спортивний директор Коштінья, основний гравець «Порту» чемпіонського складу 2004 року, який потім пограв у «Атлетіко» з Мадрида. У лютому 2011 року Коштінью було звільнено з посади спортивного директора «Спортінга» за критику керівництва клубу в телеінтерв'ю. Разом із Коштіньєю до швейцарського клубу прийшли тренери Жуан Алвеш та Жуан Перейра, а також було запрошено кілька португальських гравців, зокрема Родеріка Міранду.
Незважаючи на відмінні результати на початку сезону, Алвеша було звільнено з позиції головного тренера, і його місце зайняв Перейра, але він не зміг покращити результати клубу, і на посаду повернувся Алвеш. При ньому команда блискуче завершила сезон, посівши четверте місце, а в останньому турі чемпіонату «Серветт» обіграв дострокового чемпіона «Базель» і перервав їх безпрограшну серію з 26 матчів.
У грудні 2011 року повідомлялося про чергову фінансову кризу «Серветта». Через це всього за 150 тисяч франків було продано головного бомбардира клубу Матіаса Віткіевіеса і над клубом повисла загроза банкрутства через борг у розмірі €2,5 млн. Після банкрутства «Адміри Ваккер» кількома роками раніше, це могло стати друге банкрутство клубу під керівництвом Піш'яра протягом відносно короткого періоду часу. 12 березня 2012 року Пішяр продав клуб за один франк компанії, очолюваної канадцем Г'ю Кеннеком, власником хокейного клубу «Женева-Серветт». Бізнесмен обіцяв погасити усі борги клубу. Спочатку клубу було надано один місяць, щоб забезпечити фінансування, необхідне для виходу з процедури банкрутства, і він успішно це зробив. Пішяр залишався «почесним президентом» до кінця сезону 2011/12 років.
24 травня 2012 року швейцарська ліга надала «Серветту» ліцензію на участь у сезоні 2012/13, що означало що клубу вдалося відносно безболісно подолати свою чергову фінансову кризу. Четверте місце у своєму першому сезоні після повернення до вищого дивізіону Швейцарії, що забезпечило «Серветту» вихід до другого раунду кваліфікації Ліги Європи. «Серветт» оголосив, що готуватиметься до сезону 2012/13 років товариськими матчами проти «Туна», «Шахтаря» (Донецьк), «Івердон-Спорта», «Етуаль Каружа», «Лозанни-Спорт» та «Порту». 12 липня 2012 року стало відомо, що «Серветт» зіграє з вірменським «Гандзасаром» у другому раунді кваліфікації Ліги Європи УЄФА 2012/13 років. Клуб виграв з рахунком 5:1 за сумою двох матчів і вийшов у третьому раунді кваліфікації на «Русенборг», від якого швейцарці вибули через правило виїзного голу. Тим часом чемпіонат для «Серветта» пройшов невдало, і клуб вперше за свою 113-річну історію вилетів з вищого дивізіону зі спортивних причин у травні 2013 року після поразки з рахунком 0:3 від конкуренту за виживання «Лозанни-Спорт».

### Виступи у нижчих дивізіонах
14 липня 2013 року «Серветт» розпочав сезон 2013/14 у швейцарській Челлендж-лізі з перемоги над «Воленом» з рахунком 2:1. Після дуже невдалого старту (5 очок у 5 іграх), який зовсім не відповідав вимогам ради директорів та вболівальників щодо підвищення, тренера Себастьяна Фурньє було звільнено після 5-го туру. Його замінив Жан-Мішель Ебі, який раніше був помічником тренера і зміг повернути команду до переможного шляху, незважаючи на досить оборонну гру. До кінця першого етапу команда трохи оговталася та фінішувала на 2-му місці, на чотири очки відстаючи від лідерів з Вадуца. Однак, друга половина сезону була катастрофічною для претендента на підвищення. Після ганебної домашньої поразки від претендента на виліт, клубу «Волен» (1:5), «Серветт» звільнив Ебі. Маріо Канталуппі та Хосе Сінваль тимчасово очолювали команду до кінця сезону. Водночас, «Серветт» також 1 липня 2014 року призначив нового генерального директора. Джуліана Дженкінса, який раніше працював у «Кардіфф Сіті» в англійській Прем'єр-лізі. Після цього було призначено англійця Кевіна Купера на посаду нового тренера.
«Серветт», знову сповнений сильних амбіцій щодо підвищення в класі, розпочав сезон 2014/15 під керівництвом нового тренера та з перспективним атакувальним гравцем і наймолодшим бомбардиром чемпіонату Європи Йоганом Фонлантеном. У середині сезону команда посідала третє місце, а до кінця турніру піднялася 2-ге місце, відстаючи на сім очок від лідера ліги «Лугано».
1 червня 2015 року «Серветту» було відмовлено у праві грати у Челендж-лізі на наступний сезон навіть після другої апеляції. Причиною цього знову стали фінансові проблеми, оскільки клуб накопичив борги близько 5 мільйонів, що призвело до вимушеного пониження до третього дивізіону. Клуб опинився на межі банкрутства вдруге за десять років, але незабаром клуб провів прес-конференцію, на якій стало відомо, що у «Серветта» з'явилися нові власники — 1890 Foundation під керівництвом Дідьє Фішера, який врятував клуб в останній момент та погасив накопичені борги.
Хоча Кевін Купер залишався тренером, багато гравців пішли. 3 листопада 2015 року «Серветт» оголосив, що Кевін Купер покинув клуб, а Вільям Нідергаузер та Тьєррі Коттінг тимчасово очолюватимуть команду. У січні 2016 року клуб оголосив, що Антоні Брайзат став новим головним тренером першої команди. Під керівництвом нового головного тренера «Серветт» здобув пряме підвищення у класі, святкуючи своє підвищення за п'ять турів до кінця 1 травня 2016 року. Чемпіонський титул був забезпечений у передостанньому раунді завдяки домашній перемозі над клубом «Брюль Санкт-Галлен» з рахунком 3:0

### Повернення до Суперліги
У 2018 році «Серветт» очолив Ален Гайгер і у першому ж сезоні вивів команду до швейцарської Суперліги, ставши чемпіоном Челендж-ліги 2018/19 років з 15-очковою перевагою над «Аарау», яке посіло друге місце.
Після підвищення у класі команда Гайгера одразу ж закріпилася в Суперлізі, посівши четверте місце у своєму дебютному сезоні 2019/20 років, забезпечивши собі місце в Лізі Європи. Саме там у сезоні 2020/21 «Серветт» зіграв свій 100-й матч у єврокубках (перемога 3:0 над «Ружомбероком»). Однак, їхня єврокампанія завершилася після другого раунду кваліфікації вильотом від французького «Реймса». Після цього команда знову зосередилася на досягненні хорошого результату в Суперлізі. Сезон 2020/21 років пройшов під впливом пандемії коронавірусу, яка заразила багатьох гравців і призвела до майже порожніх стадіонів через обмеження для глядачів. Тим не менш, «Серветт» зміг знову кваліфікуватися до європейських змагань, посівши третє місце. У сезоні 2021/22 «Серветт» дебютував у новоствореній Лізі конференцій УЄФА, зустрівшись у першому раунді з «Молде» із Норвегії. Після поразки 0:3 у першому матчі вони змогли здобути перемогу 2:0 вдома в Женеві, але вибули з турніру. У Суперлізі того сезону «Серветт» фінішував на 6-му місці, таким чином опинившися поза межами зони єврокубків.
Втім, вже наступного року «Серветт» вперше з сезону 1999/00 кваліфікувався до Ліги чемпіонів, посівши друге місце в сезоні 2022/23 років. Кінець цього сезону також ознаменував завершення п'ятирічного перебування на посаді тренера Алена Гейгера, який, окрім підвищення в класі, також тричі кваліфікувався до єврокубків за чотири роки.
Замість Гейгера новим головним тренером на сезон 2023/24 років було обрано Рене Вайлера, який привів «Серветт» до їхнього першого фіналу Кубка Швейцарії з 2001 року. 2 червня 2024 року «Серветт» виграв фінал кубка у серії пенальті проти «Лугано», здобувши свій перший титул за 23 роки.
10 червня 2024 року клуб оголосив про нову організаційну структуру, в якій Вайлер пішов з посади головного тренера та обійняв посаду спортивного директора. Його замінив на посаді головного тренера Томас Геберлі, а президентом став Ерве Бох. У сезоні 2024/25 вони грали в Лізі Європи, але не потрапили навіть до групового етапу Ліги конференцій після двох поразок від «Браги» та «Челсі». У чемпіонаті вони знову посіли друге місце та потрапили до кваліфікації Ліги чемпіонів.
4 серпня 2025 року Геберлі був звільнений з посади після невдалого початку сезону 2025/26 років і вильоту з Ліги чемпіонів від «Вікторії» (Пльзень). Через тиждень його замінив Жослен Гурвеннек.

## Стадіон
Домашнім стадіоном «Серветта» є «Стад-де-Женев», відкритий 16 березня 2003 року після трьох років будівництва. Матчем-відкриття стала гра між «Серветтом» та «Янг Бойзом». Із загальною місткістю 30 084 місця арена є третім за величиною стадіоном у Швейцарії і прийняла три матчі групового етапу чемпіонату Європи з футболу 2008 року.
«Серветт» переїхав на «Стад-де-Женев» зі свого старого стадіону, «Стад-де-Шарміль» у 2003 році. «Шарміль» було відкрито 28 червня 1930 року, а перша гра Кубка Націй зібрала 14 000 глядачів. Після війни місткість стадіону збільшилася до 30 000 місць, а також він отримав інші покращення до чемпіонату світу з футболу 1954 року. Офіційна місткість стадіону складала 30 000, але зібрала рекордні 40 000 глядачів на міжнародний матч між Швейцарією та Францією 14 жовтня 1951 року. Прожектори на стадіоні були встановлені в 1977 році, а трибуни були повністю накриті в 1983 році. Місткість поступово зменшувалася з 1980-х років, спочатку до 20 000 у 1985 році, а потім до 9 250 у 1998 році, коли стадіон став повністю сидячим.
Плани будівництва нового стадіону вперше були представлені в 1984 році у відповідь на те, що «Шарміль» ставав дедалі більш застарілим та занедбаним. У 1992 році було створено проектний комітет, який запропонував або перебудувати стадіон протягом чотирьох років, або побудувати новий стадіон в іншому місці Женеви. Тим часом, оскільки більш масштабні плани не були реалізовані, поганий стан старого стадіону став очевидним, коли головну трибуну, «Трибуна А», було оголошено небезпечною в 1995 році та закрито. Наступного року розпочався проект реконструкції, в результаті якої головну трибуну знову відкрили, а згодом по всьому стадіону встановили сидіння. «Серветт» виграв ще один чемпіонат Швейцарії та Кубок, граючи на цій арені, перш ніж будівництво нового «Стад-де-Женев» нарешті розпочалося в 2000 році. Останній матч на старому стадіоні було зіграно 8 грудня 2002 року. Покинутий, він був зруйнований у листопаді 2011 року та повністю знесений у лютому 2012 року, щоб звільнити місце для громадського парку та житлових будинків.

## Склад
Станом на 31 липня 2025
| №  | Поз. | Нац.                 | Гравець             |
| -- | ---- | -------------------- | ------------------- |
| 1  | ВР   | Кіпр                 | Жоель Малль         |
| 2  | ЗХ   | Швейцарія            | Лун Срданович       |
| 4  | ЗХ   | Швейцарія            | Стів Руйєр ()       |
| 5  | ПЗ   | Камерун              | Гаель Ондуа         |
| 6  | ЗХ   | Гваделупа            | Антоні Барон        |
| 7  | ПЗ   | Швейцарія            | Джотто Моранді      |
| 8  | ПЗ   | Франція              | Тімоте Конья        |
| 9  | ПЗ   | Боснія і Герцеговина | Мирослав Стеванович |
| 10 | ПЗ   | Швейцарія            | Алексіс Антунес     |
| 11 | ПЗ   | Франція              | Ламін Фомба         |
| 14 | ЗХ   | Франція              | Ліліан Нджо         |
| 17 | НП   | Швейцарія            | Тьємоко Уаттара     |
| 18 | ЗХ   | Республіка Конго     | Бредлі Мазіку       |
| 19 | ЗХ   | Франція              | Йоан Северен        |

| №  | Поз. | Нац.       | Гравець            |
| -- | ---- | ---------- | ------------------ |
| 20 | ЗХ   | Швейцарія  | Тео Маньїн         |
| 21 | НП   | Швейцарія  | Жеремі Гіємено     |
| 25 | ЗХ   | Туніс      | Дилан Бронн        |
| 28 | ПЗ   | Франція    | Давід Дулін        |
| 29 | НП   | Португалія | Кеян Варела        |
| 30 | ПЗ   | Гамбія     | Аблі Джеллоу       |
| 32 | ВР   | Швейцарія  | Джеремі Фрік       |
| 33 | ЗХ   | Албанія    | Леарт Зука         |
| 34 | ПЗ   | Франція    | Маттео Ансельме    |
| 37 | ПЗ   | Швейцарія  | Джарелл Нжіке Сімо |
| 40 | ВР   | Швейцарія  | Марван Обер        |
| 90 | НП   | Словаччина | Самуел Мраз        |
| 97 | НП   | Франція    | Флоріан Ає         |

## Тренери
Джерело:
- Тедді Дакворт (1919–29)
- Фрідо Барт (1929)
- Тедді Дакворт (1930)
- Карл Раппан (1932–35)
- Лео Вейс (de) (1935–36)
- Робер Паш /  Альбер Гіншар (1936–37)
- Отто Гесс (1937)
- Андре Абегглен (1937–42)
- Лео Віонсовскі (1942–43)
- Фернан Жаккар (1943–48)
- Карл Раппан (1948–53)
- Альбер Шателен (1953–54)
- Карл Раппан /  Альбер Шателен (1954–55)
- Карл Раппан /  Теодор Брінек (1955–56)
- Карл Раппан (1956–57)
- Єне Вінце (1957–58)
- Франк Сешеай (1958–59)
- Жан Снелла (1959–63)
- Люсьєн Ледюк (1963–66)
- Роже Фонлантен (1966)
- Бела Гуттманн (1966–67)
- Жильбер Дютуа (1967)
- Жан Снелла (1967–71)
- Анрі Жилле (1971–72)
- Юрген Зундерманн (1972–76)
- Петер Пазманді (1976–82)
- Гі Матез (1982–85)
- Жан-Марк Гію (1985–86)
- Тьєррі Де Шуден (1986–88)
- Жан-Клод Донзе (1988–89)
- Петер Пазманді (1989–90)
- Руд Крол (бер 1990 – чер 90)
- Жильбер Гресс (лип 1990 – чер 91)
- Жан Тіссен (1991)
- Бернар Моселлен / Жак Барлі /  Гайнц Германн (1991)
- Мішель Ренкен (лип 1991 – бер 93)
- Ілія Петкович (бер 1993 – бер 95)
- Бернар Шалланд (бер 1995 – жов 95)
- Умберто Барберіс (жов 1995 – тра 96)
- Вуядин Бошков (лип 1996 – гру 96)
- Гі Матез (1997)
- Жерар Кастелла (лип 1997 – жов 99)
- Бошко Джуровський (1999)
- Рене Ексбрая (1999–00)
- Люсьєн Фавр (лип 2000 – чер 2002)
- Роберто Морініні (лип 2002 – 3 бер 03)
- Адріан Урся (в.о.) (бер 2003 – 3 чер 04)
- Марко Шеллібаум (лип 2003 – 4 сер 04)
- Адріан Урся /  Стефано Чеккароні (в.о.) (сер – 4 жов 04)
- Дієго Сессоло (2004–05)
- Жан-Мішель Ебі (лип 2006 – 8 тра 08)
- Мішель Сотьє (лип 2008 – 8 вер 08)
- Жерар Кастелла (вер 2008 – 9 кві 09)
- Вільям Нідергаузер (кві 2009 – 9 жов 09)
- Жуан Алвеш (жов 2009 – 11 лис 11)
- Жуан Перейра (лис 2011 – 12 кві 12)
- Жуан Алвеш (кві 2012 – 12 вер 12)
- Себастьян Фурньє (вер 2012 – лип 2013)
- Жан-Мішель Ебі (сер 2013 – 14 кві 2014)
- Маріо Канталуппі (кві 2014 – 14 чер 14)
- Кевін Купер (лип 2014 – 15 лис 15)
- Вільям Нідергаузер /  Тьєррі Коттінг (15 лис 2015 – 16 січ 16)
- Антоні Брайзат (16 січ 2016 – 16 гру)
- Мехо Кодро (гру 2016 – 18 бер)
- Ален Гайгер (тра 2018 – 23 тра)
- Рене Вайлер (чер 2023 – чер 2024)
- Томас Геберлі (чер 2024 – 4 сер 2025)
- Жослен Гурвеннек (11 сер 2025 – )

## Досягнення
- Чемпіон Швейцарії (17): 1907, 1918, 1922, 1925, 1926, 1930, 1933, 1934, 1940, 1946, 1950, 1961, 1962, 1979, 1985, 1994, 1999.
- Володар кубка Швейцарії (8): 1928, 1949, 1971, 1978, 1979, 1984, 2001, 2024.
- Володар кубка Швейцарської ліги (3): 1977, 1979, 1980.
- Володар Кубка Альп (4): 1973, 1975, 1976, 1978

## Статистика

### Виступи у єврокубках
| Сезон     | Турнір                       | Раунд                 | Суперник            | Вдома  | В гостях     | Загалом      |
| --------- | ---------------------------- | --------------------- | ------------------- | ------ | ------------ | ------------ |
| 1955–56   | Кубок європейських чемпіонів | 1Р                    | Реал Мадрид         | 0–2    | 0–5          | 0–7          |
| 1961–62   | Кубок європейських чемпіонів | Кв                    | Гіберніанс          | 5–0    | 2–1          | 7–1          |
| 1961–62   | 1Р                           | Дукла (Прага)         | 4–3                 | 0–2    | 4–5          |              |
| 1962–63   | Кубок європейських чемпіонів | Кв                    | Феєнорд             | 1–3    | 3–1          | 4–4          |
| 1963–64   | Кубок ярмарків               | 1Р                    | Спартак (Брно)      | 1–2    | 0–5          | 1–7          |
| 1964–65   | Кубок ярмарків               | 1Р                    | Атлетіко (Мадрид)   | 2–2    | 1–6          | 3–8          |
| 1965–66   | Кубок ярмарків               | 2Р                    | AIK                 | 4–1    | 1–2          | 5–3          |
| 1965–66   | 3Р                           | Мюнхен 1860           | 1–1                 | 1–4    | 2–5          |              |
| 1966–67   | Кубок володарів кубків       | 1Р                    | АІФК                | 1–1    | 2–1          | 3–2          |
| 1966–67   | 2Р                           | Спарта (Роттердам)    | 2–0                 | 0–1    | 2–1          |              |
| 1966–67   | 1/4                          | Славія (Софія)        | 1–0                 | 0–3    | 1–3          |              |
| 1967–68   | Кубок ярмарків               | 1Р                    | Мюнхен 1860         | 2–2    | 0–4          | 2–6          |
| 1971–72   | Кубок володарів кубків       | 1Р                    | Ліверпуль           | 2–1    | 0–2          | 2–3          |
| 1974–75   | Кубок УЄФА                   | 1Р                    | Дербі Каунті        | 1–2    | 1–4          | 2–6          |
| 1976–77   | Кубок володарів кубків       | Кв                    | Кардіфф Сіті        | 2–1    | 0–1          | 2–2 (г.)     |
| 1977–78   | Кубок УЄФА                   | 1Р                    | Атлетік (Більбао)   | 1–0    | 0–2          | 1–2          |
| 1978–79   | Кубок володарів кубків       | 1Р                    | ПАОК                | 4–0    | 0–2          | 4–2          |
| 1978–79   | 2Р                           | Нансі                 | 2–1                 | 2–2    | 4–3          |              |
| 1978–79   | 1/4                          | Фортуна (Дюссельдорф) | 1–1                 | 0–0    | 1–1 (г.)     |              |
| 1979–80   | Кубок європейських чемпіонів | 1Р                    | Беверен             | 3–1    | 1–1          | 4–2          |
| 1979–80   | 2Р                           | Динамо (Берлін)       | 2–2                 | 1–2    | 3–4          |              |
| 1980–81   | Кубок УЄФА                   | 1Р                    | Сошо                | 2–1    | 0–2          | 2–3          |
| 1982–83   | Кубок УЄФА                   | 1Р                    | Прогрес (Нідеркорн) | 3–0    | 1–0          | 4–0          |
| 1982–83   | 2Р                           | Шльонськ (Вроцлав)    | 5–1                 | 2–0    | 7–1          |              |
| 1982–83   | 3Р                           | Богеміанс             | 2–2                 | 1–2    | 3–4          |              |
| 1983–84   | Кубок володарів кубків       | 1Р                    | Авенір (Бегген)     | 4–0    | 5–1          | 9–1          |
| 1983–84   | 2Р                           | Шахтар (Донецьк)      | 1–2                 | 0–1    | 1–3          |              |
| 1984–85   | Кубок володарів кубків       | 1Р                    | АПОЕЛ               | 3–1    | 3–0          | 6–1          |
| 1984–85   | 2Р                           | Лариса                | 0–1                 | 1–2    | 1–3          |              |
| 1985–86   | Кубок європейських чемпіонів | 1Р                    | Лінфілд (Белфаст)   | 2–1    | 2–2          | 4–3          |
| 1985–86   | 2Р                           | Абердін               | 0–0                 | 0–1    | 0–1          |              |
| 1988–89   | Кубок УЄФА                   | 1Р                    | Штурм (Грац)        | 1–0    | 0–0          | 1–0          |
| 1988–89   | 2Р                           | Гронінген             | 1–1                 | 0–2    | 1–3          |              |
| 1993–94   | Кубок УЄФА                   | 1Р                    | Крузейдерс          | 4–0    | 0–0          | 4–0          |
| 1993–94   | 2Р                           | Бордо                 | 0–1                 | 1–2    | 1–3          |              |
| 1994–95   | Ліга чемпіонів               | Кв                    | Стяуа               | 1–1    | 1–4          | 2–5          |
| 1998–99   | Кубок УЄФА                   | Кв2                   | Жерміналь Екерен    | 1–2    | 4–1          | 5–3          |
| 1998–99   | 1Р                           | ЦСКА (Софія)          | 2–1                 | 0–1    | 2–2 (г)      |              |
| 1999–2000 | Ліга чемпіонів               | Кв3                   | Штурм (Грац)        | 2–2    | 1–2          | 3–4          |
| 1999–2000 | Кубок УЄФА                   | 1Р                    | Аріс (Салоніки)     | 1–2 дч | 1–1          | 2–3          |
| 2001–02   | Кубок УЄФА                   | 1Р                    | Славія (Прага)      | 1–0    | 1–1          | 2–1          |
| 2001–02   | 2Р                           | Реал Сарагоса         | 1–0                 | 0–0    | 1–0          |              |
| 2001–02   | 3Р                           | Герта (Берлін)        | 0–0                 | 3–0    | 3–0          |              |
| 2001–02   | 4Р                           | Валенсія              | 2–2                 | 0–3    | 2–5          |              |
| 2002–03   | Кубок УЄФА                   | Кв                    | Спартак (Єреван)    | 3–0    | 2–0          | 5–0          |
| 2002–03   | 1Р                           | Аміка (Вронкі)        | 2–3                 | 2–1    | 4–4 (г)      |              |
| 2004–05   | Кубок УЄФА                   | Кв2                   | Уйпешт              | 0–2    | 1–3          | 1–5          |
| 2012–13   | Ліга Європи                  | Кв2                   | Гандзасар (Капан)   | 2–0    | 3–1          | 5–1          |
| 2012–13   | Кв3                          | Русенборг             | 1–1                 | 0–0    | 1–1 (г)      |              |
| 2020–21   | Ліга Європи                  | Кв1                   | Ружомберок          | 3–0    | –            | 3–0          |
| 2020–21   | Кв2                          | Реймс                 | 0–1                 | –      | 0–1          |              |
| 2021–22   | Ліга конференцій             | Кв2                   | Молде               | 2–0    | 0–3          | 2–3          |
| 2023–24   | Ліга чемпіонів               | Кв2                   | Генк                | 1–1    | 2–2          | 3–3 пен. 4–1 |
| 2023–24   | Кв3                          | Рейнджерс             | 1–1                 | 1–2    | 2–3          |              |
| 2023–24   | Ліга Європи                  | Група                 | Рома                | 1–1    | 0−4          | 3 місце      |
| 2023–24   | Ліга Європи                  | Група                 | Славія (Прага)      | 0−2    | 0−4          | 3 місце      |
| 2023–24   | Ліга Європи                  | Група                 | Шериф               | 2–1    | 1–1          | 3 місце      |
| 2023–24   | Ліга конференцій             | 1/16                  | Лудогорець          | 0–0    | 1–0          | 1–0          |
| 2023–24   | 1/8                          | Вікторія (Пльзень)    | 0–0                 | 0–0    | 0–0 пен. 1–3 |              |
| 2024–25   | Ліга Європи                  | Кв3                   | Брага               | 1−2    | 0–0          | 1–2          |
| 2024–25   | Ліга конференцій             | ПО                    | Челсі               | 2–1    | 0−2          | 2−3          |
| 2025–26   | Ліга чемпіонів               | Кв2                   | Вікторія (Пльзень)  | 1−3    | 1–0          | 2−3          |
| 2025–26   | Ліга Європи                  | Кв3                   | Утрехт              | 1−3    | 1−2          | 2−5          |
| 2025–26   | Ліга конференцій             | ПО                    | Шахтар (Донецьк)    |        |              |              |

1. ↑  Було проведено матч-перегравання на нейтральному полі, який «Серветт» програв 1:3.
2. 1 2  Через епідемію Covid-19 проводився лише один матч, господар якого, визначався жеребкуванням.

## Форма та логотипи
«Серветт» має прізвисько «гранатові» (фр. Les Grenats) через відповідний основний колір клубу. Його логотип змінювався протягом десятиліть, але зберіг стилізовану літеру «S».

### Форма
|                                 |
| Форма «Серветта» у 1970-ті роки |

|                                                |
| Форма «Серветта» (Adidas) початку 1980-х років |

|                                               |
| Форма «Серветта» (Lotto) початку 1990-х років |

|                                             |
| Форма «Серветта» (Umbro) кінця 1990-х років |

#### Домашня
| 2013/14 | 2018/19 | 2019/20 | 2020/21 | 2022/23 | 2023/24 | 2024/25 | 2025/26 |

#### Гостьова
| 2013/14 | 2018/19 | 2019/20 | 2020/21 | 2022/23 | 2023/24 | 2024/25 | 2025/26 |

#### Резервна
| 2022/23 | 2023/24 | 2024/25 | 2025/26 |

Джерела:,

### Логотипи
- Логотип у 1890–1966 роках[66]
- Логотип у 1975–1980 роках[66]
- Логотип у 1984–1991 роках[66]
- Логотип у 1991–1996 роках[66]
- Логотип у 2003–2008 роках[66]
- Сучасний логотип з 2008 року[66]
- Історичний логотип

title: Серветт

wikitext:
{{Футбольний клуб
| назва клубу = «Серветт»
| емблема = Servette FC logo.svg
| розмір емблеми = 200пкс
| повна назва = Association du Servette Football Club
| прізвисько = ''Les Grenats'' («гранатові»)
| коротка назва =
| рік заснування = [[17 січня]] [[1900]]
| рік розформування  =
| місто = [[Женева]]
| країна = {{SUI}}
| стадіон = [[Стад де Женев]]
| вміщує = 30 084
| власник =
| президент = {{Прапорець|SUI}} Ерве Брош
| почесний президент =
| головний тренер = {{Прапорець|FRA}} [[Жослен Гурвеннек]]
| ліга = [[Суперліга (Швейцарія)|Суперліга]]
| сезон = [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 2024—2025|2024/25]]
| місце = 2 місце
| pattern_la1 = _servette2526h
| pattern_b1 = _servette2526h
| pattern_ra1 = _servette2526h
| pattern_sh1 = _servette2526h
| pattern_so1 = _servette2526hl
| leftarm1 = 8d2429
| body1 = 8d2429
| rightarm1 = 8d2429
| shorts1 = 025ab2
| socks1 = 8d2429
| pattern_la2 = _servette2526a
| pattern_b2 = _servette2526a
| pattern_ra2 = _servette2526a
| pattern_sh2 = _servette2526a
| pattern_so2 = _servette2526al
| leftarm2 = FFFFFF
| body2 = FFFFFF
| rightarm2 = FFFFFF
| shorts2 = FFFFFF
| socks2 = FFFFFF
| pattern_la3 = _servette2425t
| pattern_b3 = _servette2425t
| pattern_ra3 = _servette2425t
| pattern_sh3 =
| pattern_so3 =
| leftarm3 = 000066
| body3 = 000066
| rightarm3 = 000066
| shorts3 = 000066
| socks3 = 000066
}}

'''«Серве́тт»''' ({{lang-fr|Servette FC}}) — [[Швейцарія|швейцарський]] професійний [[футбольний клуб]] із [[Женева|Женеви]]. Заснований [[17 січня]] [[1900]] року. Виступає у [[Суперліга (Швейцарія)|Суперлізі]].

== Історія ==

=== Зародження клубу ===
Регбійний клуб «Серветт» був заснований [[20 березня]] [[1890]] року. Кольорами клубу було обрано червоний та зелений, а тренування проходили щочетверга вранці. Ігри та тренування члени клубу в кількості дванадцяти осіб змушені були проводити там, де доведеться, у різних садах та парках біля Женеви, за що їх постійно штрафувала місцева адміністрація. Нарешті 22 травня 1890 року бургомістр дозволив «Серветту» використовувати стадіон у Пленпалі. У липні були готові правила клубу, який налічував 17 членів. Щорічний внесок становив 10 [[Раппен|раппенів]].

Регбійному клубу «Серветта» дедалі важче було знаходити гідних суперників у Швейцарії, бо більшість місцевих клубів перейшли під егіду і правила заснованої в 1895 році Швейцарської футбольної асоціації (SFV). У 1899 році Франсуа Дежерін створює футбольну секцію «Серветта», так звану «Команду Неділі», а клуб стає першим мультиспортивним об'єднанням Женеви. У тому ж році «Серветт» вступає до SFV, а в 1902 році переїжджає на стадіон «Парк-де-Спорт». Будівництво арени коштувало клубу близько двох тисяч франків. У тому ж році клуб проводить серію ігор у межах міста. Тоді ж клуб уперше їде за кордон, щоб зіграти в Парижі з місцевим «[[Расінг (футбольний клуб, Коломб)|Расінгом]]». Зустріч завершилась нічиєю 2:2.

Перший титул [[Чемпіонат Швейцарії з футболу|чемпіона Швейцарії]] «Серветт» здобув у [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1906—1907|1907 році]], обігравши у фінальному турнірі «[[Базель (футбольний клуб)|Базель]]» (5:1) і «[[Янг Фелловз Ювентус|Янг Фелловз]]» (1:0)<ref>[https://www.rsssf.org/tablesz/zwithist-reg.html#1907 Switzerland 1898-1930]</ref>.

[[Файл:Sfc06-07.jpg|thumb|500px|centre|Перший чемпіонський склад «Серветта» 1906-1907]]

=== Золота ера ===
Дуже успішним для команди був період кінця 1910-х — 1920-х років. У той час чемпіонат Швейцарії проводився за таким регламентом: команди були поділені на три групи за географічним принципом — Захід, Центр і Схід, а у фінальному турнірі грали лише переможці цих груп. «Серветт» був лідером Західного дивізіону (також його називали франкомовним) і дев'ять розіграшів поспіль у 1918—1926 роках вигравав його.
[[Файл:Schweizer_Meister_Servette_1922.jpg|міні|ліворуч|320px|Чемпіонська команда «Серветта» 1922 року. Зліва направо. Верхній ряд: тренер [[Тедді Дакворт|Дакворт]], [[Шарль Був'є|Був'є]], Деззібур, [[Отто Фельман|Фельман]]; середній ряд: [[Луї Ріхард|Ріхард]], [[Курт Піхлер|Піхлер]], Пер'є; нижній ряд: Жаннен, [[Робер Паш|Паш]], [[Адольфо Менготті|Менготті]], Берр'єре, [[Фелікс Бедуре|Бедуре]].]]
У фінальному турнірі чемпіонату Швейцарії команда виступала з перемінним успіхом. У [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1917—1918|1918]] році «Серветт» виграв свій другій в історії титул чемпіона Швейцарії, впевнено обігравши «[[Янг Бойз]]» (4:2) і «[[Санкт-Галлен (футбольний клуб)|Санкт-Галлен]]» (4:0)<ref>[https://super-servette.ch/Doku/Resultate_Servette_1917-18.pdf Resultate_Servette_1917-18]</ref>. У [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1918—1919|1919]] році команда із Женеви посіла друге місце, зігравши 0:0 з «[[Вінтертур (футбольний клуб)|Вінтертуром]]» і програвши «[[Ла Шо-де-Фон (футбольний клуб)|Ла Шо-де-Фон]]» з рахунком 2:3<ref>[https://super-servette.ch/Doku/Resultate_Servette_1918-19.pdf Resultate_Servette_1918-19]</ref>. У [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1919—1920|1920]] році «Серветт» переміг «[[Грассгоппер]]» (2:1), програв «[[Янг Бойз]]у» (0:4) і знову став срібним призером<ref>[https://super-servette.ch/Doku/Resultate_Servette_1919-20.pdf Resultate_Servette_1919-20]</ref>. У [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1920—1921|1921]] році у фінальному турнірі грали ті самі три команди, що й роком раніше. «Серветт» поступився обом: 0:5 «[[Грассгоппер]]у» і 1:3 «[[Янг Бойз]]у»<ref>[https://www.rsssf.org/tablesz/zwit21.html Switzerland 1920/21 на rsssf.org]</ref>. Того ж 1921 року «гранатові» отримали першого тренера, котрим став англієць [[Тедді Дакворт]], що незмінно працюватиме з командою до 1929 року. У [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1921—1922|1922]] році клуб нарешті зумів виграти чемпіонський титул, обігравши у фінальному турнірі «[[Блю Старз (Цюрих)|Блю Старз]]» (1:0) і «[[Люцерн (футбольний клуб)|Люцерн]]» (2:0)<ref>[https://www.rsssf.org/tablesz/zwit22.html Switzerland 1921/22 на rsssf.org]</ref>. [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1922—1923|1923]] року «Серветт» посів третє місце у фінальному турнірі, але той розіграш пізніше був оголошений нерозіграним, бо його переможець «[[Берн (футбольний клуб)|Берн]]» використовував незаявленого гравця ще на груповому турнірі<ref>[https://www.rsssf.org/tablesz/zwit23.html Switzerland 1922/23 на rsssf.org]</ref>. У [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1923—1924|1924]] році клуб із Женеви з однаковим рахунком 0:1 поступився «[[Нордштерн (Базель)|Нордштерну]]» і «[[Цюрих (футбольний клуб)|Цюриху]]»<ref>[https://www.rsssf.org/tablesz/zwit24.html Switzerland 1923/24 на rsssf.org]</ref>.

Влітку 1924 року [[збірна Швейцарії з футболу]] сенсаційно для багатьох здобула срібні медалі на [[Футбол на літніх Олімпійських іграх 1924|Олімпійських іграх]] в [[Париж]]і. Тренером збірної був наставник «Серветта» Дакворт, який робив ставку на гравців свого клубу. У заявці команди на Олімпіаді були: [[Шарль Був'є]], [[Адольф Реймонд]], [[Луї Ріхард]], [[Адольфо Менготті]], [[Вальтер Дітріх]], [[Робер Паш]] і [[Фелікс Бедуре]]<ref>[https://www.rsssf.org/tableso/ol1924f-det.html#sq Склади команд на Олімпійських іграх 1924]</ref>.

Два наступні фінальні турніри чемпіонату Швейцарії «Серветт» виграв. У [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1924—1925|1925]] році команда зіграла в першому матчі 0:0 з «[[Янг Фелловз Ювентус|Янг Фелловз]]», а у вирішальній грі перемогла з рахунком 1:0 «[[Берн (футбольний клуб)|Берн]]» завдяки голу [[Раймон Пасселло|Раймона Пасселло]]<ref>[https://www.rsssf.org/tablesz/zwit25.html Switzerland 1924/25 на rsssf.org]</ref>. У [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1925—1926|1926]] році «Серветт» переміг з рахунком 5:2 «[[Янг Бойз]]», а в другому матчі зіграв унічию 2:2 з «[[Грассгоппер]]ом». Обидві команди набрали однакову кількість очок, тому був призначений додатковий матч, попри перевагу команди з Женеви за різницею м'ячів. У переграванні «Грассгоппер» мав перевагу в два голи після першого тайму, але в кінці поєдинку «Серветт» зумів здобути вольову перемогу з рахунком 3:2 завдяки голу [[Раймон Пасселло|Пасселло]] (75 хв.) і двом голам [[Едмонд Баї|Баї]] (80 і 84 хв.)<ref>[https://www.rsssf.org/tablesz/zwit26.html Switzerland 1925/26 на rsssf.org]</ref>.

У 1927 році «Серветт» вперше з 1918 року не зумів виграти Західну лігу, поступившись одним очком «[[Біль-Б'єнн (футбольний клуб)|Білю]]»<ref>[https://www.rsssf.org/tablesz/zwit27.html Switzerland 1926/27 на rsssf.org]</ref>. У наступному році клуб знову був другим у своїй лізі, суттєво поступившись «[[Етуаль (Каруж)|Етуалю]]»<ref>[https://www.rsssf.org/tablesz/zwit28.html Switzerland 1927/28 на rsssf.org]</ref>. Але в тому ж [[Кубок Швейцарії з футболу 1927—1928|1928 році]] «Серветту» вдалось вперше виграти [[Кубок Швейцарії з футболу|Кубок Швейцарії]]. У фіналі команда перемогла «[[Грассгоппер]]» з рахунком 5:1<ref>[https://www.rsssf.org/tablesz/zwitcuphistfull.html#28 Кубок Швейцарії 1928]</ref>.
[[Файл:Servette Meisterteam 1929-30.jpg|міні|праворуч|320px|«Серветт» у 1930 році.]]
У 1929 році «Серветт» став лише четвертим у Західній лізі, а в 1930 році — другим. Але на той момент фінальний турнір чемпіонату Швейцарії було розширено до шести учасників, по двоє найкращих з кожної групи. Клуб із Женеви виграв усі свої матчі фінального турніру і став чемпіоном Швейцарії після трирічної перерви<ref>[https://www.rsssf.org/tablesz/zwit30.html Switzerland 1929/30]</ref>.

Влітку 1930 року на честь відкриття стадіону «[[Стад-де-Шарміль]]» «Серветт» став організатором [[Кубок Націй 1930|Кубка Націй]], престижного футбольного міжнародного змагання. Запрошення отримали 12 провідних футбольних федерацій Європи того часу. Відмовились Англія і Португалія, а інші десять країн делегували своїх представників, причому діючих чемпіонів або володарів національних кубків<ref name="націй"/>. Винятком стала лише Іспанія, яку представляв «[[Реал Уніон]]», що став шостим у чемпіонаті, але цей клуб був підсилений кількома гравцями з інших іспанських команд. Перед турніром у «Серветт» повернувся тренер [[Тедді Дакворт]]. У першому раунді клуб розгромно програв австрійській «[[Ферст Вієнна|Вієнні]]» з рахунком 0:7. Але формат змагань був таким, що команди, які поступились у першій грі, потрапляли в додатковий раунд. Господарі обіграли бельгійський [[Серкль (Брюгге)|«Серкль» (Брюгге)]] з рахунком 2:1 і вийшли у чвертьфінал, де переграли сильну італійську «[[Болонья (футбольний клуб)|Болонью]]» — 4:1. У півфіналі «Серветт» поступився з рахунком 0:3 угорському «[[Уйпешт (футбольний клуб)|Уйпешту]]», майбутньому чемпіону. У матчі за 3-тє місце швейцарці вдруге програли з великим рахунком «[[Ферст Вієнна|Вієнні]]» — 1:5<ref name="націй">[https://www.rsssf.org/tablesc/coupedesnations30.html Coupe des Nations 1930]</ref>.

=== Прихід Раппана. Фінансові проблеми ===

У 1931 році швейцарська Серія А перетворюється на Національну лігу А, футбол стає професійним і з'являється можливість підписувати контракти із закордонними та місцевими гравцями. У першій половині 30-х формат чемпіонату постійно змінюється і стабілізується, починаючи з сезону 1933/34, коли була утворена єдина ліга без поділу на групи.
[[Файл:Schweizer Meister Servette FC 1933.jpg|міні|ліворуч|300px|Чемпіонська команда «Серветта» 1933 року. Зліва направо. Верхній ряд: Кезер, [[Едмон Луашо|Луашо]], [[Раймон Пасселло|Пасселло]], Л'От, [[Леопольд Кільгольц|Кільгольц]], Рюгг, [[Ернст Лерчер|Лерчер]]; середній ряд: [[Альбер Гіншар|Гіншар]], [[Макс Освальд|Освальд]], Геррен (президент), Келлермюллер (менеджер), [[Лауро Амадо|Амадо]], [[Ігнац Такс|Такс]]; нижній ряд: [[Леопольд Марат|Марат]], [[Франк Сешеай|Сешеай]], [[Карл Раппан|Раппан]] (граючий тренер).]]
У «Серветті» відбувається зміна поколінь, бо більшість героїв 20-х років залишили команду. Лише на два роки затримався в клубі знаменитий захисник [[Северіно Мінеллі]], один з лідерів чемпіонського складу 1930 року. У 1931 році в команду прийшов 26-річний австрійський нападник [[Карл Раппан]], якому незабаром президент клубу Едуард Фуллік запропонував стати граючим тренером команди. Сам Раппан перемістився в центр захисту, звідки координував дії колективу, ставши одним з прообразів ліберо. Революційні ідеї австрійського тренера дали результат, і «Серветт» зумів виграти два чемпіонські титули поспіль в 1933 і 1934 роках. В обох чемпіонатах клуб із Женеви пропускав найменше, а забивав найбільше. Успіхом можна вважати також вихід у фінал Кубка 1934 року і друге місце в чемпіонаті 1935 року. Але в тому ж 1935 році Раппан пішов працювати тренером у цюрихський «[[Грассгоппер]]», де став винахідником схеми «Riegel» (нім. «засув») або «verrou» (фр. «ланцюг»), яка була однією з перших революційних захисних тактик у футболі. Завдяки успішній роботі в «Серветті», «Грассгоппері» і збірній Швейцарії, Раппан вважається одним з найбільш значимих футбольних тренерів свого часу.

Але поруч з успіхами на футбольному полі в клубі виникали й проблеми. У 1934 році сталася перша з багатьох фінансових криз у «Серветті». Із запровадженням професійного футболу у Швейцарії було скасовано членські збори, у клубі виникли серйозні труднощі із виплатою зарплат співробітникам, з утриманням стадіону та тренувальної бази. І лише дії Густава Бетампа (президента в 1935—1936 роках) та Фреда Грайнера (1936—1946) врятували клуб від розорення. Водночас команді довелося попрощатися з кількома важливими гравцями. Найвідоміший з них — бомбардир [[Леопольд Кільгольц]], який у 1934 році забив 40 голів за сезон у чемпіонаті, що досі залишається рекордом швейцарської Суперліги<ref>[https://www.worldfootball.net/top_scorer/sui-super-league/ Switzerland - Super League - Top Scorer]</ref>.

=== Війна та повоєнні роки ===
На [[Чемпіонат світу з футболу 1938|чемпіонаті світу 1938 року]] у Франції збірна Швейцарії несподівано вибила в переграванні в першому раунді збірну гітлерівської Німеччини з рахунком 4:2, причому два останні голи, на 75-й та 78-й хвилинах, записані на рахунок [[Андре Абегглен]]а, граючого тренера «Серветта». Також у збірній виступали женевці [[Жорж Ебі]], [[Ернст Лерчер]], [[Альбер Гіншар]] та [[Ежен Валашек]].
[[Файл:Schweizer Meister Servette FC 1940.jpg|міні|праворуч|300пкс|Склад «Серветта» у 1940 році.]]
У 1940 році команда, ведена Андре Абеггленом, братом не менш знаменитого [[Макс Абегглен|Макса Абегглена]] (на честь якого був названий футбольний клуб «[[Ксамакс]]») на 50-річний ювілей спортивного товариства «Серветт» виграла свій дев'ятий титул чемпіона країни, незважаючи на загальну мобілізацію у Швейцарії. Команда набрала загалом 41 очко з можливих 44 (19 перемог та 3 нічиї) і жодного разу не програла за весь чемпіонат. Після чотирьох сезонів із «Серветтом» Андре Абегглен перейшов до [[Ла Шо-де-Фон (футбольний клуб)|«Ла Шо-де-Фон»]], і «Серветт» лише в 1944 році наблизився до свого чергового чемпіонського титулу, посівши друге місце у чемпіонаті.

За наступного тренера, [[Фернан Жаккар|Фернана Жаккара]], команда здобула десяте чемпіонство в 1946 році. У той же час з'явилося одне з прізвиськ команди, «Вихор» ({{lang-fr|Tourbillon}}). Так прозвали майстерну лінію нападу того часу, яка сповідувала яскравий атакувальний футбол із безліччю комбінацій. Жак Дюкре, який написав книгу про «Серветт», виділяє в команді того періоду «вибуховість Таміна, самовідданість Факкінетті, надійність Беллі та дриблінг Люсьєна Пастера»<ref>Jacques Ducret, Servette Football-Club, Lausanne: l'Age d'homme, 1976</ref>.
[[Файл:Aeby_1940.jpg|ліворуч|міні|320x320пкс|[[Жорж Ебі|Жан-Мішель Ебі]] з кубком чемпіона Швейцарії.]]
Під час президентства Андре Россета стадіон клубу було збільшено до 30 тисяч глядачів, а також було придбано ділянку в Балез'єр площею 36 000 квадратних метрів, де було збудовано тренувальну базу, яку використовує клуб донині. А з 2005 року там знаходиться і адміністрація клубу.

1948 рік був ознаменований поверненням в «Серветт» [[Карл Раппан|Карла Раппана]]. У перший же свій сезон Раппан із командою виграли [[Кубок Швейцарії з футболу|Кубок Швейцарії]], а через рік — і чемпіонат Швейцарії на своє 60-річчя. Раппан очолював «Серветт» до 1957 року з помічниками Альбертом Шателейном та Тео Брінеком. Однак, при ньому клуб займав у чемпіонаті лише місця з 3-го до 6-го.

У 1955 році в Парижі заснували [[Ліга чемпіонів УЄФА|Кубок європейських чемпіонів]] і «Серветт», хоч і не був чемпіоном, став першою швейцарською командою, яка взяла участь у новоствореному турнірі. У першому раунді «Серветту» випало зіграти з мадридським «[[Реал Мадрид|Реалом]]» з [[Альфредо Ді Стефано|Ді Стефано]], проти яких швейцарці не мали жодних шансів, програвши 0:2 вдома та 0:5 в Іспанії.

1956 року шестеро молодих угорців втекли до Швейцарії після виступу у складі юніорської збірної Угорщини. Тренер Карл Раппан запросив їх до «Серветта», створивши у клубі на роки угорську присутність. У 1957 році Раппан йде з «Серветта».

Наступні титули клубу пов'язані із французьким тренером [[Жан Снелла|Жаном Снелла]], колишнім тренером збірної Франції та ветераном Другої світової війни. За нього «Серветт» виграв чемпіонати 1961 і 1962 років. В основі команди блищали угорці Макай, Немет та Пазманді, які втекли з країни після [[Угорська революція (1956)|Угорського повстання]] та залишились у Швейцарії, а також [[Жак Фаттон]], що став найкращим бомбардиром чемпіонату сезону 1961/62 з 26 голами. А наступного титулу женевцям довелося чекати довгі 17 років.

У 1962 році «Серветт» грав на стадії 1/8 фіналу Кубка чемпіонів з празькою «[[Дукла (футбольний клуб, Прага)|Дуклою]]». Вдома женевці змогли вирвати перемогу 4:3 на очах 26 тисяч уболівальників, програючи по ходу матчу 1:3. Проте, з політичних мотивів угорські гравці «Серветта» не змогли взяти участі у матчі-відповіді в Чехії, через що «гранатові» програли 0:2 та вибули з турніру.

=== Ледюк та повернення Снелла ===
Під керівництвом нового тренера [[Люсьєн Ледюк|Люсьєна Ледюка]] 1963 року клуб вийшов у плей-оф [[Кубок Інтертото 1962—1963|Міжнародного футбольного кубка]] (турнір, придуманий Карлом Раппаном). «Серветт» посів у групі перше місце, потрапивши на угорську «[[Татабанья (футбольний клуб)|Татабанью]]». Перший матч швейцарці виграли 1:0, проте гостьовий матч обернувся поразкою 0:6 та вильотом команди у чвертьфіналі.

Наступного року «Серветт», як фіналіст національного кубка, брав участь у [[Кубок володарів кубків УЄФА|Кубку володарів кубків]] (володар національного трофею, «Цюрих», грав у [[Кубок європейських чемпіонів 1964—1965|Кубку європейських чемпіонів]], оскільки виграв і чемпіонат країни). У першому раунді був переможений фінський АІФК, а в другому — [[Спарта (Роттердам)|«Спарта» з Роттердама]]. У чвертьфіналі швейцарцям випало грати із болгарською «[[Славія (Софія)|Славією]]» із Софії. Незважаючи на домашню перемогу 1:0, Серветт знову програв на виїзді і вилетів з Кубка. Найкращим результатом на [[Кубок ярмарків|Кубку ярмарків]] для «Серветта» став прохід до 1/8 фіналу, де женевці програли «[[Мюнхен 1860|Мюнхену 1860]]».
[[Файл:Enkele spelers van van FC Servette op Schiphol, Bestanddeelnr 919-7917.jpg|міні|праворуч|300пкс|Прибуття гравців «Серветта» до [[Схіпгол (аеропорт)|аеропорту Схіпгол]] у Нідерландах на матч Кубка кубків проти [[Спарта (Роттердам)|«Спарти» (Роттердам)]]. 1966 рік.]]
Однак, на внутрішній арені Ледюк не зміг здобути жодного трофею. Фінали кубка 1965 року (1:2 проти «Сьйона») та 1966 року (0:1 проти «Цюриха») так і залишилися його найбільшими «успіхами», в той час як у чемпіонаті він посідав 4-те, 3-тє та 2-ге місця, так і не вигравши титул із «Серветтом».

У 1966 році клуб очолив відомий [[Роже Фонлантен]], який ввів до складу [[Юрген Зундерманн|Юргена Зундерманна]] (майбутній тренер «Штутгарта») та Фаттона-молодшого, сина Жака. Проте, керівництва клубу результати не влаштували і Фонлантена було швидко звільнено, як і [[Бела Гуттманн|Белу Гуттманна]] та [[Жильбер Дютуа|Жильбера Дютуа]] після нього.

1967 року клуб повернувся до перевіреного тренера і Жан Снелла був повторно призначений на посаду. Хоч «Серветт» і продовжив зазнавати невдач в чемпіонаті країни, але кубок 1971 року він виграв, обігравши у фіналі [[Лугано (футбольний клуб)|«Лугано»]] з рахунком 1:0. Завдяки цьому, «Серветт» отримав право знову зіграти у [[Кубок володарів кубків УЄФА|Кубку володарів кубків]], де потрапив на англійський [[Ліверпуль (футбольний клуб)|«Ліверпуль»]]. За рахунку 2:0 на користь женевців Дерфель мав 100-відсотковий момент, але втратив його, натомість ліверпульці забили гол на виїзді, завершивши матч з рахунком 2:1. У другій грі на [[Енфілд (стадіон)|«Енфілді»]] «Ліверпуль» виграв 2:0 і вибив «Серветт» з розіграшу.

Надалі Снелла покинув команду і Анрі Жилле (тренер другої команди) тимчасово обійняв посаду тренера до повернення [[Юрген Зундерманн|Юргена Зундерманна]], який щойно виграв два чемпіонські титули з «Базелем». Він привів до команди кілька молодих талантів, але клуб не зміг виграти жодного трофею. У своєму останньому сезоні, 1975/76, він показав найкращий результат, посівши друге місце в чемпіонаті та вийшовши у фінал кубка, програвши «Цюриху» з рахунком 0:1. Однак, цього було недостатньо для титулу. Єдині трофеї які німецький тренер зумів здобути з клубом — це [[Кубок Альп|Кубки Альп]] 1973, 1975, 1976 років<ref>{{cite web |title=Cup of the Alps |url=https://www.rsssf.org/tablesa/alpencup.html |website=www.rsssf.org |access-date=18 серпня 2025}}</ref>.

=== Епоха Пазманді ===
1976 року тренерську позицію займає прославлений ветеран клубу [[Петер Пазманді]], який створив одну з найкращих команд у Швейцарії кінця 70-х — початку 80-х років. Першим його трофеєм став [[Кубок швейцарської ліги з футболу 1976—1977|Кубок швейцарської ліги]], а вже наступного року був завойований і Кубок Швейцарії, який дозволив команді брати участь у Кубку володарів кубків.
[[Файл:Servette F.C. Jacques Ducret couverture livre.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Команда «Серветта» у 1970-х роках.]]
1979 рік став найкращим у всій історії клубу, оскільки «Серветт» виграв усі національні трофеї, в яких брав участь. З третього разу Пазманді підкорився чемпіонат країни, крім того женевці виграли кубок Швейцарії, Кубок ліги і Кубок Альп<ref>{{Cite web |url=https://www.rts.ch/archives/1979/video/l-annee-1979-26192194.html |title=L'année 1979 |date=1979-06-17 |website=rts.ch |language=fr |access-date=2025-08-18}}</ref>. Їм не підкорився лише Кубок володарів кубків, у якому вони обіграли спочатку грецький [[ПАОК (футбольний клуб)|ПАОК]], а потім французький «[[Нансі (футбольний клуб)|Нансі]]» [[Мішель Платіні|Мішеля Платіні]], але поступилися у чвертьфіналі майбутньому фіналісту «[[Фортуна (Дюссельдорф)|Фортуні]]» з Дюссельдорфа лише через правило виїзного голу.

Втім, наступний високосний 1980 рік став для клубу провальним: незважаючи на перше місце в регулярному турнірі національної першості, «Серветт» у плей-оф розділив з «[[Грассгоппер]]ом» друге місце, поступившись пальмою першості «[[Базель (футбольний клуб)|Базелю]]». А в європейському Кубку чемпіонів женевці програли східнонімецькому [[Динамо (Берлін)|«Динамо» (Берлін)]] та вилетіли вже у другому раунді турніру. Чемпіонат 1980/81 «Серветт» завершив на сьомому місці, а в наступні роки тричі поспіль фінішував третім за «Грассгоппером».

=== 1980-ті роки ===
1982 року Пазманді залишив тренерську посаду, звільнивши місце для свого помічника Гі Матеза, під керівництвом якого мета виграти чемпіонат також не була реалізована через суперечливе рішення судді про пенальті на 109-й хвилині вирішального матчу в Берні проти «Грассгопера». Однак, чотирма днями раніше, на тому ж стадіоні, у фіналі кубка проти «Лозанни» женевці перемогли з рахунком 1:0 перед 38 000 глядачів і здобули трофей.

1983 року женевці вперше зігрли у [[Ліга Європи УЄФА|Кубку УЄФА]], дійшовши до стадії 1/8 фіналу. А в Кубку європейських чемпіонів 1986 року команда знову вилетіла у другому раунді, цього разу поступившись шотландському «[[Абердін (футбольний клуб)|Абердіну]]». Тоді ж у «Серветта» з'явився перший спонсор: компанія Placette, яка розмістила свій логотип на футболці клубу.

У сезоні 1986/87 данець [[Йон Еріксен]] здобув трофей найкращого бомбардира чемпіонату, забивши 28 голів, але клубу довелося задовольнитися лише четвертим місцем того року. А у фіналі Кубка вони програли «Янг Бойз» з рахунком 2:4 в додатковий час.

Через сезон «Серветт» зміг запросити до команди зіркового [[Карл-Гайнц Румменігге|Карла-Гайнца Румменігге]] з міланського «Інтера». Тут він і завершив свою кар'єру, після того як став найкращим бомбардиром чемпіонату у 1989 році, забивши 24 голи, але виграти жодного командного трофею так і не зумів.

=== Президентство Вайлера ===
[[Файл:Sonny_Anderson_2010_(cropped).jpg|праворуч|міні|319x319пкс|Сонні Андерсон]]
Наприкінці 80-х — на початку 90-х років «Серветт» знову набував статусу клуба-середняка, займаючи позиції з четвертої по дев'яту. У клуба розпочинається друга фінансова криза. Президентом стає Поль-Аннік Вайлер, за якого фінансові проблеми було вирішено. У 1993 році «Серветту» вдалося посісти призове місце в чемпіонаті, а через рік вони здобули довгоочікувану 16-ту перемогу в чемпіонаті країни. В останньому турі женевці обіграли «Янг Бойз» з рахунком 4:1, тоді як «Грассгоппер» не зміг на виїзді обіграти «Аарау» (1:1)<ref>{{Cite web |url=https://www.rts.ch/archives/1997/video/aux-mains-de-canal-26960188.html |title=Aux mains de Canal+ |date=1997-01-19 |website=rts.ch |language=fr |access-date=2025-08-18}}</ref>. Той сезон став апофеозом тренерської діяльності югославського тренера [[Ілія Петкович|Ілії Петковича]] та його яскравої атакувальної тактики з трьома нападниками. На її вістрі була висхідна зірка, бразилець [[Сонні Андерсон]], який потім пограв за французькі «[[Олімпік (Марсель)|Марсель]]» та «[[Монако (футбольний клуб)|Монако]]», іспанську «[[Барселона (футбольний клуб)|Барселону]]», а потім повернувся до Франції за фантастичні 120 мільйонів франків і став справжнім символом ліонського «[[Олімпік (Ліон)|Олімпіка]]». 2011 року Сонні тренував швейцарський «[[Ксамакс]]». Іншими важливими зірками в атаці клубу були молодий німець [[Олівер Нойвілль]], що у майбутньому стане віцечемпіоном світу та віцечемпіоном Європи, а також досвідчений югослав [[Бошко Джуровський]].

Президент Вайлер був дуже відданим уболівальником «Серветта» і за кілька років він витратив понад 18 мільйонів швейцарських франків на улюблений клуб. Він зібрав ряд якісних гравців, але не зміг зробити з них команду. В результаті в Лізі чемпіонів «Серветт» був вибитий бухарестським «[[Стяуа (футбольний клуб)|Стяуа]]», а в чемпіонаті посів 10-е місце і був змушений відстоювати своє право грати на найвищому рівні у перехідних матчах. У Кубку «гранатові» вилетіли на стадії 1/8 фіналу.

Через це перед сезоном 1995/96 знову було проведено оновлення складу. У клуб перейшли [[Карлос Варела (футболіст)|Карлос Варела]], [[Ліонель Піццинат]], Джонатан Зогбі та швед [[Ян Ерікссон]]. У середині сезону на тренерський місток «Серветта» стала зірка женевців 1980-х, [[Умберто Барберіс]], проте ця команда посіла лише 7-е місце у регулярному чемпіонаті. Тим не менш, «Серветту» вдалося вийти у фінал кубка, де він зіграв зі «[[Сьйон (футбольний клуб)|Сьйоном]]». У першому таймі за женевців забив Сеса, а на 61-й хвилині Нойвіль, але «Сьйон» двома м'ячами у відповідь повернув інтригу в матчі. А на 74-й хвилині Відмар забив третій гол «Сьйона» у цьому матчі та поставив крапку у жахливому сезоні гранатових.

=== Canal+ ===
[[Файл:Meistertitel 1999.jpg|міні|ліворуч|300пкс|Гравці «Серветта» святкують перемогу у чемпіонаті Швейцарії 1999 року.]]
У зв'язку з серйозною хворобою президента клуб знову опинився у складному стані. Вайлер продав «Серветт» французькому [[Canal+]]<ref>{{Cite web |url=https://www.rts.ch/archives/1997/video/aux-mains-de-canal-26960188.html |title=Aux mains de Canal+ |date=1997-01-19 |website=rts.ch |language=fr |access-date=2025-08-18}}</ref>, який також спонсорував «[[Парі Сен-Жермен]]» і мав намір зробити з «Серветта» фарм-клуб парижан.

Наступні спортивні успіхи клубу пов'язані з ім'ям тренера Жерара Кастелла. При ньому «Серветт» завоював срібні медалі у 1998 році і свій останній на сьогоднішній день чемпіонський титул 1999 року, обігравши у вирішальному матчі головного конкурента, «[[Лозанна (футбольний клуб)|Лозанну]]», з рахунком 5:2<ref>{{Cite web |url=https://www.rts.ch/archives/1999/video/servette-titre-26198437.html |title=Servette titré |date=1999-06-02 |website=rts.ch |language=fr |access-date=2025-08-18}}</ref>.

У 2000 році тренерський місток «Серветта» зайняв [[Люсьєн Фавр]], який завоював з командою Кубок Швейцарії 2001 року. У фіналі на стадіоні в Базелі за підтримки 15-тисячної армії женевських фанатів вони обіграли «[[Івердон Спорт]]» з рахунком 3:0. Голи забили майбутні зірки світового футболу [[Александер Фрай]] та [[Мартін Петров]].

У Кубку УЄФА наступного року «Серветт» виступив відносно вдало. У першому раунді була вибита празька «[[Славія (футбольний клуб, Прага)|Славія]]», а в другому раунді — іспанська «[[Реал Сарагоса|Сарагоса]]» завдяки голу [[Вілсон Орума|Вілсона Оруми]] на 87-й хвилині матчу-відповіді (перший закінчився з рахунком 0:0). У першому матчі третього раунду проти берлінської «[[Герта (Берлін)|Герти]]» була знову зафіксована нічия 0:0, але на виїзді женевці сенсаційно розгромили німців 3:0<ref>{{Cite news|url=https://www.nzz.ch/article7U9HR-ld.189474|title=Genfer Wintermärchen an der Spree|date=2001-12-07|language=de-CH|work=Neue Zürcher Zeitung|issn=0376-6829|access-date=2025-08-18}}</ref> і пройшли у четвертий раунд, де програли «[[Валенсія (футбольний клуб)|Валенсії]]» 2:5 за сумою двох матчів.

У 1998 році через нові вимоги УЄФА щодо безпеки всі місця на [[Стад-де-Шарміль|«Стад-де-Шарміль»]] стали сидячими і місткість стадіону скоротилася до 10 тисяч місць. Стало ясно, що великому клубу потрібний новий стадіон. 8 грудня легендарний стадіон був закритий. Останнім матчем для нього стала результативна нічия 4:4 між «Серветтом» та «Янг Бойз»<ref>{{Cite web |url=https://www.rts.ch/archives/2002/video/les-charmilles-26208997.html |title=Les Charmilles |date=2002-12-10 |website=rts.ch |language=fr |access-date=2025-08-18}}</ref>. У березні 2003 року ті самі суперники провели перший матч на новій 30-тисячній арені клубу [[Стад де Женев|«Стад-де-Женев»]].

=== Чергова криза ===
Проблеми у «Серветта» почалися в жовтні 2002 року, коли французька телекомпанія Canal + продала 43,2 % акцій клубу. В результаті клубу довелося продати в лондонський [[Арсенал (Лондон)|«Арсенал»]] основного захисника [[Філіпп Сендерос|Філіпа Сендероса]], щоб мати можливість завершити сезон. У лютому 2004 року власником «Серветта» став французький футбольний агент Марк Роже, проте борги так і не були погашені.

У чемпіонаті справи теж йшли не дуже добре. «Серветт» міцно осів у середині турнірної таблиці, глядацька підтримка падала, а фінансовий тиск на клуб зріс у зв'язку з боргами за будівництво нової арени. Через фінансові проблеми з клубу зняли три очки. «Серветт» залишили деякі футболісти, у тому числі [[Крістіан Карамбе]], [[Стефан Зіані]] та [[Могамед Кадер|Мохамед Кадер]].

«Серветт» став третім клубом вищого дивізіону, який втратив ліцензію протягом останніх на той момент трьох сезонів. У 2002 році з фінансових причин постраждали [[Лугано (футбольний клуб)|«Лугано»]] і [[Лозанна (футбольний клуб)|«Лозанна»]]. 4 лютого 2005 року суд оголосив про банкрутство<ref>{{cite news|url=http://www.uefa.com/memberassociations/association=sui/news/newsid=280480.html|title=Final curtain for Servette|date=16 February 2005|publisher=UEFA|archive-url=https://web.archive.org/web/20160914050124/http://www.uefa.com/memberassociations/association=sui/news/newsid=280480.html|archive-date=14 September 2016|url-status=dead|access-date=25 May 2012}}</ref>, через що вперше за 115 років женевці залишили найвищу швейцарську лігу. В результаті, в еліті залишилася лише одна команда, яка не представляла німецькомовну частину країни — «[[Ксамакс]]» з Невшателя.

«Рятівник клубу» Марк Роже довів клуб до фактичного знищення. Його було заарештовано 16 березня 2005 року<ref>{{Cite news|url=https://www.nzz.ch/newzzE6DCK7AA-12-ld.336655|title=Ex-Servette-Boss Roger verhaftet|last=bbu|date=2005-03-16|language=de-CH|work=Neue Zürcher Zeitung|issn=0376-6829|access-date=2025-08-18}}</ref>, а згодом звільнено під заставу. Потім він утік зі Швейцарії до Франції і був знову заарештований в Іспанії. Марка Роже було визнано винним 9 вересня 2008 року<ref>{{Cite news|url=https://www.nzz.ch/marc_roger_servette_fc-ld.511250|title=Marc Roger schuldig gesprochen|date=2008-09-09|language=de-CH|work=Neue Zürcher Zeitung|issn=0376-6829|access-date=2025-08-18}}</ref>. Вперше не знайшлося людини, здатної врятувати великий клуб.

=== Відродження клубу ===
Клуб відродився на основі молодіжної команди у 3-й групі Першої ліги Швейцарії (третій рівень швейцарського футболу) і на чолі з новим президентом клубу Франсіско Фортіф'єдою почав почав шлях дл повернення у вищий дивізіон. І вже наступного року «Серветт» вийшов до Челлендж-ліги. Значну роль відіграли вихованці женевського футболу: Естебан, Бареа, Братіч і Лондоньйо. «Серветт» виграв 70 % ігор і забив 93 м'ячі, з них 26 на рахунку [[Хуліан Естебан|Хуліана Естебана]]. А в Кубку Швейцарії женевці вибили «[[Тун (футбольний клуб)|Тун]]» у 1/8 фіналу, а у 1/4 здолали «[[Вінтертур (футбольний клуб)|Вінтертур]]» у серії пенальті. До 2010 року «Серветт» грав у [[Челендж-ліга|Челлендж-лізі]], де займав високі місця у регулярному сезоні, але ніяк не міг вийти до еліти.

Влітку 2008 року на «[[Стад де Женев|Стад-де-Женев]]» пройшли ігри [[Чемпіонат Європи з футболу 2008|чемпіонату Європи]], після чого у сезоні 2008/09 років президентом клубу став іранець Маджид Пішяр, за якого намітилося стабільне зростання у фінансовому та спортивному плані. У тому сезоні команда посіла четверте місце в турнірній таблиці, а наступного року женевці посіли друге місце і виграли у «[[Беллінцона (футбольний клуб)|Беллінцони]]» у перехідних матчах за право грати у [[Суперліга (Швейцарія)|Суперлізі]] наступного сезону («Серветт» програв 0:1 у гостях і виграв 3:1 удома), повернувшись таким чином до Суперліги<ref>{{cite news|url=http://archives.tdg.ch/actu/sports/servette-fc-ac-bellinzone-ultime-match-super-league-2011-05-31|title=Servette FC en Super League!|date=31 May 2011|publisher=Tribune De Geneve|language=fr|archive-url=https://archive.today/20120707121312/http://archives.tdg.ch/actu/sports/servette-fc-ac-bellinzone-ultime-match-super-league-2011-05-31|archive-date=7 July 2012|url-status=dead}}</ref>. У регулярному сезоні команда набрала 62 очки і випередила «[[Лугано (футбольний клуб)|Лугано]]» за рахунок кращої різниці забитих та пропущених м'ячів. Найкращим бомбардиром клубу став бразилець Еуді ді Соуза з 15 м'ячами.

Перед стартом чемпіонату 2011/12 в «Серветт» прийшов як спортивний директор [[Коштінья]], основний гравець «[[Порту (футбольний клуб)|Порту]]» чемпіонського складу 2004 року, який потім пограв у «[[Атлетіко (Мадрид)|Атлетіко]]» з Мадрида. У лютому 2011 року Коштінью було звільнено з посади спортивного директора «[[Спортінг (Лісабон)|Спортінга]]» за критику керівництва клубу в телеінтерв'ю. Разом із Коштіньєю до швейцарського клубу прийшли тренери [[Жуан Алвеш (футболіст, 1952)|Жуан Алвеш]] та [[Жуан Карлуш Перейра|Жуан Перейра]], а також було запрошено кілька португальських гравців, зокрема [[Родерік Міранда|Родеріка Міранду]]<ref>{{cite news|url=http://www.servettefc.ch/fr/actualite/article-3770.html|title=Conference de Press|date=2 July 2012|publisher=Servette FC|language=fr|archive-url=https://web.archive.org/web/20140107070942/http://www.servettefc.ch/fr/actualite/article-3770.html|archive-date=7 January 2014|url-status=dead|access-date=25 May 2012}}</ref>.
[[Файл:Stade de Genève innen.jpg|міні|праворуч|260пкс|Домашній матч «Серветта» проти [[Беллінцона (футбольний клуб)|«Беллінцони»]]. 2011 рік.]]
Незважаючи на відмінні результати на початку сезону, Алвеша було звільнено з позиції головного тренера, і його місце зайняв Перейра<ref>{{cite news|url=http://www.20min.ch/ro/sports/football/story/31430833|title=Servette remercie son entraineur|date=28 November 2011|publisher=20 Minutes|language=fr|trans-title=Servette sacks its manager|archive-url=https://web.archive.org/web/20140107102824/http://www.20min.ch/ro/sports/football/story/31430833|archive-date=7 January 2014|url-status=live|access-date=25 May 2012}}</ref>, але він не зміг покращити результати клубу, і на посаду повернувся Алвеш. При ньому команда блискуче завершила сезон, посівши четверте місце, а в останньому турі чемпіонату «Серветт» обіграв дострокового чемпіона «Базель» і перервав їх безпрограшну серію з 26 матчів<ref>{{cite news|url=http://www.tdg.ch/sports/sfc/extraordinaire-apotheose-servette-follement-europeen/story/14592341|title=Extraordinaire apothéose pour un Servette follement européen|date=21 May 2012|publisher=Tribune De Geneve|language=fr|trans-title=Extraordinary climax for a wildly European Servette|archive-url=https://web.archive.org/web/20120524045845/http://www.tdg.ch/sports/sfc/extraordinaire-apotheose-servette-follement-europeen/story/14592341|archive-date=24 May 2012|url-status=live|access-date=25 May 2012}}</ref>.
[[Файл:GSFC - Zurich.jpg|міні|ліворуч|250пкс|Квиток на матч «Серветта» у Суперлізі 2012/13 проти «Цюриха».]]
У грудні 2011 року повідомлялося про чергову фінансову кризу «Серветта». Через це всього за 150 тисяч франків було продано головного бомбардира клубу [[Матіас Віткіевіес|Матіаса Віткіевіеса]]<ref>{{cite news|url=http://www.lematin.ch/sports/football/Vitkieviez-a-Young-Boys/story/30763614|title=Vitkieviez à Young Boys|date=16 January 2011|publisher=Le Matin|language=fr|archive-url=https://web.archive.org/web/20120220083344/http://www.lematin.ch/sports/football/Vitkieviez-a-Young-Boys/story/30763614|archive-date=20 February 2012|url-status=live|access-date=25 May 2012}}</ref> і над клубом повисла загроза банкрутства через борг у розмірі €2,5 млн<ref>{{Cite web |url=https://www.bilanz.ch/unternehmen/servette-deponiert-seine-bilanz |title=Servette deponiert seine Bilanz |date=2012-03-01 |website=Bilanz |language=de |access-date=2025-08-18}}</ref>. Після банкрутства [[Адміра Ваккер Медлінг|«Адміри Ваккер»]] кількома роками раніше, це могло стати друге банкрутство клубу під керівництвом Піш'яра протягом відносно короткого періоду часу<ref>{{Cite web |url=https://www.tagesanzeiger.ch/fuehrt-pishyar-nach-der-admira-auch-servette-ins-verderben-151059339908 |title=Führt Pishyar nach der Admira auch Servette ins Verderben? |date=2012-02-15 |website=Tages-Anzeiger |language=de |access-date=2025-08-18}}</ref>. 12 березня 2012 року Пішяр продав клуб за один франк компанії, очолюваної канадцем Г'ю Кеннеком, власником хокейного клубу «[[Женева-Серветт (хокейний клуб)|Женева-Серветт]]». Бізнесмен обіцяв погасити усі борги клубу. Спочатку клубу було надано один місяць, щоб забезпечити фінансування, необхідне для виходу з процедури банкрутства, і він успішно це зробив. Пішяр залишався «почесним президентом» до кінця сезону 2011/12 років<ref>{{cite news|url=http://www.servettefc.ch/fr/actualite/article-4259.html|title=Communiqué de presse|date=8 March 2012|publisher=Servette FC|language=fr|archive-url=https://web.archive.org/web/20160304032420/http://www.servettefc.ch/fr/actualite/article-4259.html|archive-date=4 March 2016|url-status=dead|access-date=25 May 2012}}</ref>.

24 травня 2012 року швейцарська ліга надала «Серветту» ліцензію на участь у сезоні 2012/13<ref>{{cite news|url=http://www.tdg.ch/geneve/actu-genevoise/servette-sorti-seance-reste-optimiste/story/10666674|title=Le Servette FC obtient sa licence 2012–2013|date=24 May 2012|publisher=Tribune De Geneve|language=fr|trans-title=Servette FC obtains its 2012–13 license|archive-url=https://web.archive.org/web/20120530075704/http://www.tdg.ch/geneve/actu-genevoise/servette-sorti-seance-reste-optimiste/story/10666674|archive-date=30 May 2012|url-status=live|access-date=25 May 2012}}</ref>, що означало що клубу вдалося відносно безболісно подолати свою чергову фінансову кризу. Четверте місце у своєму першому сезоні після повернення до вищого дивізіону Швейцарії, що забезпечило «Серветту» вихід до другого раунду кваліфікації [[Ліга Європи УЄФА 2012—2013|Ліги Європи]]. «Серветт» оголосив, що готуватиметься до сезону 2012/13 років товариськими матчами проти [[Тун (футбольний клуб)|«Туна»]], [[Шахтар (Донецьк)|«Шахтаря» (Донецьк)]], [[Івердон Спорт|«Івердон-Спорта»]], [[Етуаль (Каруж)|«Етуаль Каружа»]], [[Лозанна (футбольний клуб)|«Лозанни-Спорт»]] та [[Порту (футбольний клуб)|«Порту»]]<ref>{{Cite news|url=http://www.servettefc.ch/fr/saison/calendrier.php|title=Calendrier 2012–13|date=11 June 2012|publisher=Servette FC|language=fr|archive-url=https://web.archive.org/web/20120217021113/http://www.servettefc.ch/fr/saison/calendrier.php|archive-date=17 February 2012|url-status=dead|access-date=25 May 2012}}</ref>. 12 липня 2012 року стало відомо, що «Серветт» зіграє з вірменським [[Гандзасар (Капан)|«Гандзасаром»]] у другому раунді кваліфікації [[Ліга Європи УЄФА 2012—2013|Ліги Європи УЄФА 2012/13 років]]. Клуб виграв з рахунком 5:1 за сумою двох матчів і вийшов у третьому раунді кваліфікації на [[Русенборг|«Русенборг»]], від якого швейцарці вибули через правило виїзного голу. Тим часом чемпіонат для «Серветта» пройшов невдало, і клуб вперше за свою 113-річну історію вилетів з вищого дивізіону зі спортивних причин у травні 2013 року після поразки з рахунком 0:3 від конкуренту за виживання [[Лозанна (футбольний клуб)|«Лозанни-Спорт»]]<ref>{{Cite news|url=http://www.tdg.ch/sports/sfc/Triste-sort-pour-Servette-relegue-en-Challenge-League/story/23868544|title=Triste sort pour Servette, relégué en Challenge League|date=29 May 2013|publisher=Tribune de Geneve|language=fr|archive-url=https://web.archive.org/web/20160422182242/http://www.tdg.ch/sports/sfc/Triste-sort-pour-Servette-relegue-en-Challenge-League/story/23868544|archive-date=22 April 2016|url-status=live|access-date=11 April 2016}}</ref>.

=== Виступи у нижчих дивізіонах ===
14 липня 2013 року «Серветт» розпочав сезон 2013/14 у швейцарській Челлендж-лізі з перемоги над [[Волен (футбольний клуб)|«Воленом»]] з рахунком 2:1<ref>{{Cite news|url=https://int.soccerway.com/matches/2013/07/13/switzerland/challenge-league/fc-wohlen/servette-fc-geneve/1488692/|title=Wohlen vs. Servette 1–2|date=13 July 2013|publisher=Soccerway|language=en|archive-url=https://web.archive.org/web/20160424141704/http://int.soccerway.com/matches/2013/07/13/switzerland/challenge-league/fc-wohlen/servette-fc-geneve/1488692/|archive-date=24 April 2016|url-status=live|access-date=21 February 2018}}</ref>. Після дуже невдалого старту (5 очок у 5 іграх), який зовсім не відповідав вимогам ради директорів та вболівальників щодо підвищення, тренера [[Себастьян Фурньє|Себастьяна Фурньє]] було звільнено після 5-го туру<ref>{{Cite news|url=https://www.nzz.ch/sport/sebastien-fournier-bei-servette-entlassen-ld.711503|title=Sébastien Fournier bei Servette entlassen|date=2013-08-20|language=de-CH|work=Neue Zürcher Zeitung|issn=0376-6829|access-date=2025-08-18}}</ref>. Його замінив [[Жан-Мішель Ебі]], який раніше був помічником тренера і зміг повернути команду до переможного шляху, незважаючи на досить оборонну гру. До кінця першого етапу команда трохи оговталася та фінішувала на 2-му місці, на чотири очки відстаючи від лідерів з Вадуца<ref>{{Cite web |url=http://www.blick.ch:80/sport/fussball/challengeleague/servette-neu-erster-vaduz-verfolger-id2568511.html |title=4:0-Sieg bei Locarno: Servette neu erster Vaduz-Verfolger – Brack.ch Challenge League – Blick |last=Blick |website=www.blick.ch |language=de |archive-url=http://web.archive.org/web/20131216022707/http://www.blick.ch:80/sport/fussball/challengeleague/servette-neu-erster-vaduz-verfolger-id2568511.html |archive-date=2013-12-16 |access-date=2025-08-18}}</ref>. Однак, друга половина сезону була катастрофічною для претендента на підвищення. Після ганебної домашньої поразки від претендента на виліт, клубу «Волен» (1:5), «Серветт» звільнив Ебі<ref>{{Cite web |url=http://www.blick.ch/sport/fussball/challengeleague/aeby-sofort-weg-cantaluppi-uebernimmt-id2768676.html |title=Knall bei Servette: Aeby sofort weg! Cantaluppi übernimmt |last=Blick |website=www.blick.ch |language=de |archive-url=http://web.archive.org/web/20140407091547/http://www.blick.ch/sport/fussball/challengeleague/aeby-sofort-weg-cantaluppi-uebernimmt-id2768676.html |archive-date=2014-04-07 |access-date=2025-08-18}}</ref>. [[Маріо Канталуппі]] та [[Хосе Сінваль]] тимчасово очолювали команду до кінця сезону. Водночас, «Серветт» також 1 липня 2014 року призначив нового генерального директора. Джуліана Дженкінса, який раніше працював у «[[Кардіфф Сіті]]» в англійській Прем'єр-лізі. Після цього було призначено англійця [[Кевін Купер|Кевіна Купера]] на посаду нового тренера.

«Серветт», знову сповнений сильних амбіцій щодо підвищення в класі, розпочав сезон 2014/15 під керівництвом нового тренера та з перспективним атакувальним гравцем і наймолодшим бомбардиром чемпіонату Європи [[Йоган Фонлантен|Йоганом Фонлантеном]]. У середині сезону команда посідала третє місце, а до кінця турніру піднялася 2-ге місце, відстаючи на сім очок від лідера ліги «Лугано».

1 червня 2015 року «Серветту» було відмовлено у праві грати у Челендж-лізі на наступний сезон навіть після другої апеляції. Причиною цього знову стали фінансові проблеми, оскільки клуб накопичив борги близько 5 мільйонів, що призвело до вимушеного пониження до третього дивізіону<ref>{{Cite news|url=http://www.thelocal.ch/20150602/servette-fc-struggles-after-being-booted-from-league|title=Servette FC booted from local league|date=2 June 2015|publisher=The Local|language=en|archive-url=https://web.archive.org/web/20160419014549/http://www.thelocal.ch/20150602/servette-fc-struggles-after-being-booted-from-league|archive-date=19 April 2016|url-status=live|access-date=11 April 2016}}</ref>. Клуб опинився на межі банкрутства вдруге за десять років, але незабаром клуб провів прес-конференцію, на якій стало відомо, що у «Серветта» з'явилися нові власники — 1890 Foundation під керівництвом Дідьє Фішера<ref>{{Cite web |url=http://www.servettefc.ch/fr/actualite/article-7147.html |title=Servette FC press conference 17.06.2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160127103021/http://www.servettefc.ch/fr/actualite/article-7147.html |archive-date=27 January 2016 |url-status=dead |access-date=19 January 2016}}</ref>, який врятував клуб в останній момент та погасив накопичені борги.

Хоча Кевін Купер залишався тренером, багато гравців пішли. 3 листопада 2015 року «Серветт» оголосив, що Кевін Купер покинув клуб<ref>{{Cite news|url=https://www.blick.ch/sport/fussball/challengeleague/er-kommt-von-servette-offiziell-cooper-neuer-wil-coach-id4319220.html|title=Er kommt von Servette: Offiziell: Cooper neuer Wil-Coach|last=Von Michel Wettstein und Matthias Dubach|language=de|archive-url=http://web.archive.org/web/20180617231355/https://www.blick.ch/sport/fussball/challengeleague/er-kommt-von-servette-offiziell-cooper-neuer-wil-coach-id4319220.html|archive-date=2018-06-17|access-date=2025-08-18}}</ref>, а Вільям Нідергаузер та Тьєррі Коттінг тимчасово очолюватимуть команду<ref>{{Cite web |url=http://www.servettefc.ch/fr/actualite/article-7487.html |title=Servette FC news release 03.11.2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160127104203/http://www.servettefc.ch/fr/actualite/article-7487.html |archive-date=27 January 2016 |url-status=dead |access-date=19 January 2016}}</ref>. У січні 2016 року клуб оголосив, що Антоні Брайзат став новим головним тренером першої команди<ref>{{Cite web |url=http://www.servettefc.ch/fr/actualite/article-7593.html |title=Servette FC news release, 18.01.2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160127080557/http://www.servettefc.ch/fr/actualite/article-7593.html |archive-date=27 January 2016 |url-status=dead |access-date=19 January 2016}}</ref>. Під керівництвом нового головного тренера «Серветт» здобув пряме підвищення у класі, святкуючи своє підвищення за п'ять турів до кінця 1 травня 2016 року. Чемпіонський титул був забезпечений у передостанньому раунді завдяки домашній перемозі над клубом «Брюль Санкт-Галлен» з рахунком 3:0

=== Повернення до Суперліги ===
У 2018 році «Серветт» очолив [[Ален Гайгер]]<ref>{{Cite web |url=https://servettefc.ch/alain-geiger-est-le-nouvel-entraineur-du-servette-fc/ |title=Alain Geiger est le nouvel entraîneur du Servette FC |last=DataTeam |date=2018-05-24 |website=Servette FC |language=fr-FR |access-date=2025-08-18}}</ref> і у першому ж сезоні вивів команду до [[Суперліга (Швейцарія)|швейцарської Суперліги]], ставши чемпіоном Челендж-ліги 2018/19 років з 15-очковою перевагою над [[Аарау (футбольний клуб)|«Аарау»]], яке посіло друге місце<ref>{{Cite web |url=https://www.sfl.ch/statistik-archiv/archiv/challenge-league/saison-archiv/201819/ |title=Detailrangliste |archive-url=https://web.archive.org/web/20211230165459/https://www.sfl.ch/statistik-archiv/archiv/challenge-league/saison-archiv/201819/ |archive-date=30 December 2021 |url-status=live |access-date=30 December 2021}}</ref>.

Після підвищення у класі команда Гайгера одразу ж закріпилася в Суперлізі, посівши четверте місце у своєму дебютному [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 2019—2020|сезоні 2019/20 років]], забезпечивши собі місце в Лізі Європи. Саме там у сезоні 2020/21 «Серветт» зіграв свій 100-й матч у єврокубках (перемога 3:0 над [[Ружомберок (футбольний клуб)|«Ружомбероком»]])<ref>{{Cite web |url=https://servettefc.ch/servette-fc-mfk-ruzomberok-la-grande-100e/ |title=Servette FC ? MFK Ruzomberok : la grande 100e ! |last=DataTeam |date=2020-08-25 |website=Servette FC |language=fr-FR |access-date=2025-08-18}}</ref>. Однак, їхня єврокампанія завершилася після другого раунду кваліфікації вильотом від французького [[Реймс (футбольний клуб)|«Реймса»]]. Після цього команда знову зосередилася на досягненні хорошого результату в Суперлізі. [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 2020—2021|Сезон 2020/21 років]] пройшов під впливом пандемії коронавірусу, яка заразила багатьох гравців і призвела до майже порожніх стадіонів через обмеження для глядачів. Тим не менш, «Серветт» зміг знову кваліфікуватися до європейських змагань, посівши третє місце. У [[Ліга конференцій УЄФА 2021—2022|сезоні 2021/22]] «Серветт» дебютував у новоствореній [[Ліга конференцій УЄФА|Лізі конференцій УЄФА]], зустрівшись у першому раунді з [[Молде (футбольний клуб)|«Молде»]] із Норвегії. Після поразки 0:3 у першому матчі<ref>{{Cite web |url=https://servettefc.ch/molde-fk-servette-fc-3-0-2-0/ |title=Molde FK - Servette FC 3-0 (2-0) |last=DataTeam |date=2021-07-22 |website=Servette FC |language=fr-FR |access-date=2025-08-19}}</ref> вони змогли здобути перемогу 2:0 вдома в Женеві, але вибули з турніру. У [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 2021—2022|Суперлізі того сезону]] «Серветт» фінішував на 6-му місці, таким чином опинившися поза межами зони єврокубків.
[[Файл:Takuma-nishimura-servette.jpg|міні|праворуч|250пкс|Домашній матч «Серветта» у Суперлізі 2023/24 проти [[Янг Бойз|«Янг Бойза»]].]]
Втім, вже наступного року «Серветт» вперше з сезону 1999/00 кваліфікувався до [[Ліга чемпіонів УЄФА 2023—2024|Ліги чемпіонів]]<ref>{{Cite web |url=https://www.20min.ch/fr/story/servette-fc-affronte-le-krc-genk-839880211666 |title=Champions League: Servette FC affronte le KRC Genk |date=2023-08-02 |website=20 minutes |language=fr |access-date=2025-08-19}}</ref>, посівши друге місце в сезоні [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 2022—2023|2022/23 років]]. Кінець цього сезону також ознаменував завершення п'ятирічного перебування на посаді тренера Алена Гейгера, який, окрім підвищення в класі, також тричі кваліфікувався до єврокубків за чотири роки.

Замість Гейгера новим головним тренером на [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 2023—2024|сезон 2023/24 років]] було обрано [[Рене Вайлер]]а<ref>{{Cite web |url=https://servettefc.ch/rene-weiler-sera-le-prochain-entraineur-du-servette-fc/ |title=René Weiler sera le prochain entraîneur du Servette FC |date=20 March 2023 |publisher=Servette FC |language=fr |trans-title=René Weiler to be Servette FC's next coach |access-date=30 September 2023}}</ref>, який привів «Серветт» до їхнього першого фіналу [[Кубок Швейцарії з футболу|Кубка Швейцарії]] з 2001 року<ref>{{Cite web |url=https://www.football.ch/sfv/schweizer-cups/schweizer-cup/News/schweizer-cup-maenner-cognat-schiesst-servette-in-den-final.aspx |title=Schweizer Cup Männer: Cognat schiesst Servette in den Final |date=2024-04-28 |publisher=[[Швейцарська футбольна асоціація|SFV]] |language=de |access-date=2024-04-29}}</ref>. 2 червня 2024 року «Серветт» виграв [[Кубок Швейцарії з футболу 2023—2024|фінал кубка]] у серії пенальті проти [[Лугано (футбольний клуб)|«Лугано»]], здобувши свій перший титул за 23 роки<ref>{{Cite web |url=https://www.football.ch/sfv/schweizer-cups/schweizer-cup/News/maenner-cupfinal-servette-fc-erstmals-seit-23-jahren-cupsieger.aspx |title=Männer-Cupfinal: Servette FC erstmals seit 23 Jahren Cupsieger |date=2 June 2024 |publisher=[[Швейцарська футбольна асоціація|SFV]] |access-date=3 June 2024}}</ref>.

10 червня 2024 року клуб оголосив про нову організаційну структуру, в якій Вайлер пішов з посади головного тренера та обійняв посаду спортивного директора<ref>{{Cite web |url=https://servettefc.ch/communique-officiel-du-servette-fc/ |title=Communiqué officiel du Servette FC |date=10 June 2024 |publisher=Servette FC |language=fr-ch |access-date=11 June 2024}}</ref>. Його замінив на посаді головного тренера [[Томас Геберлі]], а президентом став Ерве Бох. У сезоні 2024/25 вони грали в Лізі Європи, але не потрапили навіть до групового етапу Ліги конференцій після двох поразок від «Браги» та «Челсі». У чемпіонаті вони знову посіли друге місце та потрапили до кваліфікації Ліги чемпіонів.

4 серпня 2025 року Геберлі був звільнений з посади після невдалого початку [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 2025—2026|сезону 2025/26 років]] і вильоту з Ліги чемпіонів від [[Вікторія (Пльзень)|«Вікторії» (Пльзень)]]<ref>{{Cite web |url=https://servettefc.ch/communique-officiel-4/ |title=Communiqué officiel |date=4 August 2025 |publisher=[[Серветт]] |language=fr-ch |access-date=4 August 2025}}</ref>. Через тиждень його замінив [[Жослен Гурвеннек]]<ref>{{Cite web |url=https://servettefc.ch/jocelyn-gourvennec-nomme-entraineur-du-servette-fc/ |title=Jocelyn Gourvennec nommé entraîneur du Servette FC |date=11 August 2025 |publisher=[[Серветт]] |language=fr-ch |access-date=12 August 2025}}</ref>.

== Стадіон ==
[[Файл:Charmilles2.jpg|міні|праворуч|200пкс|«[[Стад-де-Шарміль|Стад-де-Шарміль»]]]]
[[Файл:The Stade de Genève during a UEFA Europa Conference League match between Servette and Viktoria Pilsen. (2023).jpg|міні|праворуч|200пкс|[[Стад де Женев|«Стад-де-Женев»]]]]
Домашнім стадіоном «Серветта» є [[Стад де Женев|«Стад-де-Женев»]], відкритий 16 березня 2003 року після трьох років будівництва. Матчем-відкриття стала гра між «Серветтом» та [[Янг Бойз|«Янг Бойзом»]]. Із загальною місткістю 30 084 місця арена є третім за величиною стадіоном у Швейцарії і прийняла три матчі групового етапу [[Чемпіонат Європи з футболу 2008|чемпіонату Європи з футболу 2008 року]].

«Серветт» переїхав на «Стад-де-Женев» зі свого старого стадіону, «[[Стад-де-Шарміль|Стад-де-Шарміль»]] у 2003 році. «Шарміль» було відкрито 28 червня 1930 року, а перша гра [[Кубок Націй 1930|Кубка Націй]] зібрала 14 000 глядачів. Після війни місткість стадіону збільшилася до 30 000 місць, а також він отримав інші покращення до [[Чемпіонат світу з футболу 1954|чемпіонату світу з футболу 1954 року]]. Офіційна місткість стадіону складала 30 000, але зібрала рекордні 40 000 глядачів на міжнародний матч між [[Збірна Швейцарії з футболу|Швейцарією]] та [[Збірна Франції з футболу|Францією]] 14 жовтня 1951 року<ref>{{cite web |title=Servette FC - AbsoluteAstronomy.com |url=https://web.archive.org/web/20191223204007/http://www.absoluteastronomy.com/topics/Servette_FC |website=www.absoluteastronomy.com |access-date=19 серпня 2025}}</ref>. Прожектори на стадіоні були встановлені в 1977 році, а трибуни були повністю накриті в 1983 році. Місткість поступово зменшувалася з 1980-х років, спочатку до 20 000 у 1985 році, а потім до 9 250 у 1998 році, коли стадіон став повністю сидячим.

Плани будівництва нового стадіону вперше були представлені в 1984 році у відповідь на те, що «Шарміль» ставав дедалі більш застарілим та занедбаним. У 1992 році було створено проектний комітет, який запропонував або перебудувати стадіон протягом чотирьох років, або побудувати новий стадіон в іншому місці Женеви. Тим часом, оскільки більш масштабні плани не були реалізовані, поганий стан старого стадіону став очевидним, коли головну трибуну, «Трибуна А», було оголошено небезпечною в 1995 році та закрито. Наступного року розпочався проект реконструкції, в результаті якої головну трибуну знову відкрили, а згодом по всьому стадіону встановили сидіння. «Серветт» виграв ще один чемпіонат Швейцарії та Кубок, граючи на цій арені, перш ніж будівництво нового «Стад-де-Женев» нарешті розпочалося в 2000 році. Останній матч на старому стадіоні було зіграно 8 грудня 2002 року<ref>{{cite web |title="Charmilles no more" |url=https://web.archive.org/web/20240209104912/http://web.archive.org/screenshot/https://www.uefa.com/insideuefa/news/018c-0f8ed67222ef-d04b357f1660-1000--charmilles-no-more/ |website=uefa.com |access-date=19 серпня 2025}}</ref>. Покинутий, він був зруйнований у листопаді 2011 року та повністю знесений у лютому 2012 року, щоб звільнити місце для громадського парку та житлових будинків.

== Склад ==
{{squad updated|31 липня 2025|<ref name="Servette FC 2022">{{cite web | title=Effectif | website=Servette FC | date=29 November 2022 | url=https://servettefc.ch/equipe-premiere/effectif/ | language=fr | access-date=6 June 2023 | archive-date=11 August 2023 | archive-url=https://web.archive.org/web/20230811053248/https://servettefc.ch/equipe-premiere/effectif/ | url-status=live }}</ref>}}
{{Fs start|bg=9C172B|color=E1C67A}}
{{Fs player|no= 1|nat=CYP|name=[[Жоель Малль]]|pos=GK}}
{{Fs player|no= 2|nat=SUI|name=[[Лун Срданович]]|pos=DF}}
{{Fs player|no= 4|nat=SUI|name=[[Стів Руйєр]]|pos=DF|other={{Капітан команди}}}}
{{Fs player|no= 5|nat=CMR|name=[[Гаель Ондуа]]|pos=MF}}
{{Fs player|no= 6|nat=GLP|name=[[Антоні Барон]]|pos=DF}}
{{Fs player|no= 7|nat=SUI|name=[[Джотто Моранді]]|pos=MF}}
{{Fs player|no= 8|nat=FRA|name=[[Тімоте Конья]]|pos=MF}}
{{Fs player|no= 9|nat=BIH|name=[[Мирослав Стеванович]]|pos=MF}}
{{Fs player|no=10|nat=SUI|name=[[Алексіс Антунес]]|pos=MF}}
{{Fs player|no=11|nat=FRA|name=[[Ламін Фомба]]|pos=MF}}
{{Fs player|no=14|nat=FRA|name=[[Ліліан Нджо]]|pos=DF}}
{{Fs player|no=17|nat=SUI|name=[[Тьємоко Уаттара]]|pos=FW}}
{{Fs player|no=18|nat=CGO|name=[[Бредлі Мазіку]]|pos=DF}}
{{Fs player|no=19|nat=FRA|name=[[Йоан Северен]]|pos=DF}}
{{Fs mid|bg=9C172B|color=E1C67A}}
{{Fs player|no=20|nat=SUI|name=[[Тео Маньїн]]|pos=DF}}
{{Fs player|no=21|nat=SUI|name=[[Жеремі Гіємено]]|pos=FW}}
{{Fs player|no=25|nat=TUN|name=[[Дилан Бронн]]|pos=DF}}
{{fs player|no=28|nat=FRA|name=[[Давід Дулін]]|pos=MF}}
{{Fs player|no=29|nat=POR|name=[[Кеян Варела]]|pos=FW}}
{{Fs player|no=30|nat=GMB|name=[[Аблі Джеллоу]]|pos=MF}}
{{Fs player|no=32|nat=SUI|name=[[Джеремі Фрік]]|pos=GK}}
{{Fs player|no=33|nat=ALB|name=[[Леарт Зука]]|pos=DF}}
{{Fs player|no=34|nat=FRA|name=[[Маттео Ансельме]]|pos=MF}}
{{Fs player|no=37|nat=SUI|name=[[Джарелл Нжіке Сімо]]|pos=MF}}
{{Fs player|no=40|nat=SUI|name=[[Марван Обер]]|pos=GK}}
{{Fs player|no=90|nat=SVK|name=[[Самуел Мраз]]|pos=FW}}
{{Fs player|no=97|nat=FRA|name=[[Флоріан Ає]]|pos=FW}}
{{Fs end}}

== Тренери ==
Джерело:<ref>{{cite web
|publisher = Super-Servette
|title = SERVETTE F. C. – Trainer
|url = http://www.super-servette.ch/Doku/trainer_liste.pdf
|access-date = 7 кві 2008
|archive-date = 10 кві 2008
|archive-url = https://web.archive.org/web/20080410120748/http://www.super-servette.ch/Doku/trainer_liste.pdf
|url-status = live
}}</ref>
{{Columns-list|colwidth=25em|
*{{flagicon|England}} [[Тедді Дакворт]] (1919–29)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Фрідо Барт]] (1929)
*{{flagicon|England}} [[Тедді Дакворт]] (1930)
*{{flagicon|Austria}} [[Карл Раппан]] (1932–35)
*{{flagicon|Hungary}} {{Interlanguage link|Лео Вейс|de|3=Leó Weisz (Fußballspieler)}} (1935–36)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Робер Паш]] / {{flagicon|Switzerland}} [[Альбер Гіншар]] (1936–37)
*{{flagicon|Austria}} [[Отто Гесс]] (1937)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Андре Абегглен]] (1937–42)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Лео Віонсовскі]] (1942–43)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Фернан Жаккар]] (1943–48)
*{{flagicon|Austria}} [[Карл Раппан]] (1948–53)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Альбер Шателен]] (1953–54)
*{{flagicon|Austria}} [[Карл Раппан]] / {{flagicon|Switzerland}} [[Альбер Шателен]] (1954–55)
*{{flagicon|Austria}} [[Карл Раппан]] / {{flagicon|Austria}} [[Теодор Брінек]] (1955–56)
*{{flagicon|Austria}} [[Карл Раппан]] (1956–57)
*{{flagicon|Hungary}} [[Єне Вінце]] (1957–58)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Франк Сешеай]] (1958–59)
*{{flagicon|France}} [[Жан Снелла]] (1959–63)
*{{flagicon|France}} [[Люсьєн Ледюк]] (1963–66)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Роже Фонлантен]] (1966)
*{{flagicon|Hungary}} {{flagicon|Austria}} [[Бела Гуттманн]] (1966–67)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Жильбер Дютуа]] (1967)
*{{flagicon|France}} [[Жан Снелла]] (1967–71)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Анрі Жилле]] (1971–72)
*{{flagicon|Germany}} [[Юрген Зундерманн]] (1972–76)
*{{flagicon|Hungary}} [[Петер Пазманді]] (1976–82)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Гі Матез]] (1982–85)
*{{flagicon|France}} [[Жан-Марк Гію]] (1985–86)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Тьєррі Де Шуден]] (1986–88)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Жан-Клод Донзе]] (1988–89)
*{{flagicon|Hungary}} [[Петер Пазманді]] (1989–90)
*{{flagicon|Netherlands}} [[Руд Крол]] (бер 1990 – чер 90)
*{{flagicon|France}} [[Жильбер Гресс]] (лип 1990 – чер 91)
*{{flagicon|Belgium}} [[Жан Тіссен]] (1991)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Бернар Моселлен]] / [[Жак Барлі]] / {{flagicon|Switzerland}} [[Гайнц Германн]] (1991)
*{{flagicon|Belgium}} [[Мішель Ренкен]] (лип 1991 – бер 93)
*{{flagicon|YUG}} [[Ілія Петкович]] (бер 1993 – бер 95)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Бернар Шалланд]] (бер 1995 – жов 95)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Умберто Барберіс]] (жов 1995 – тра 96)
*{{flagicon|YUG}} [[Вуядин Бошков]] (лип 1996 – гру 96)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Гі Матез]] (1997)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Жерар Кастелла]] (лип 1997 – жов 99)
*{{flagicon|Macedonia}} [[Бошко Джуровський]] (1999)
*{{flagicon|France}} [[Рене Ексбрая]] (1999–00)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Люсьєн Фавр]] (лип 2000 – чер 2002)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Роберто Морініні]] (лип 2002 – 3 бер 03)
*{{flagicon|Romania}} [[Адріан Урся]] ''(в.о.)'' (бер 2003 – 3 чер 04)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Марко Шеллібаум]] (лип 2003 – 4 сер 04)
*{{flagicon|Romania}} [[Адріан Урся]] / {{flagicon|Switzerland}} [[Стефано Чеккароні]] ''(в.о.)'' (сер – 4 жов 04)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Дієго Сессоло]] (2004–05)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Жан-Мішель Ебі]] (лип 2006 – 8 тра 08)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Мішель Сотьє]] (лип 2008 – 8 вер 08)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Жерар Кастелла]] (вер 2008 – 9 кві 09)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Вільям Нідергаузер]] (кві 2009 – 9 жов 09)
*{{flagicon|Portugal}} [[Жуан Алвеш (футболіст, 1952)|Жуан Алвеш]] (жов 2009 – 11 лис 11)
*{{flagicon|Portugal}} [[Жуан Карлуш Перейра|Жуан Перейра]] (лис 2011 – 12 кві 12)
*{{flagicon|Portugal}} [[Жуан Алвеш (футболіст, 1952)|Жуан Алвеш]] (кві 2012 – 12 вер 12)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Себастьян Фурньє]] (вер 2012 – лип 2013)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Жан-Мішель Ебі]] (сер 2013 – 14 кві 2014)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Маріо Канталуппі]] (кві 2014 – 14 чер 14)
*{{flagicon|England}} [[Кевін Купер (футболіст)|Кевін Купер]] (лип 2014 – 15 лис 15)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Вільям Нідергаузер]] / {{flagicon|Switzerland}} [[Тьєррі Коттінг]] (15 лис 2015 – 16 січ 16)
*{{flagicon|France}} [[Антоні Брайзат]] (16 січ 2016 – 16 гру)
*{{flagicon|BIH}} [[Мехо Кодро]] (гру 2016 – 18 бер)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Ален Гайгер]] (тра 2018 – 23 тра)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Рене Вайлер]] (чер 2023 – чер 2024)
*{{flagicon|Switzerland}} [[Томас Геберлі]] (чер 2024 – 4 сер 2025)
*{{fbaicon|FRA}} [[Жослен Гурвеннек]] (11 сер 2025 – )
}}

== Досягнення ==
[[Файл:Servette Performance Graph.png|міні|праворуч|400пкс]]
* '''[[Чемпіонат Швейцарії з футболу|Чемпіон Швейцарії]] (17):''' [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1906—1907|1907]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1917—1918|1918]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1921—1922|1922]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1924—1925|1925]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1925—1926|1926]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1929—1930|1930]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1932—1933|1933]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1933—1934|1934]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1939—1940|1940]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1945—1946|1946]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1949—1950|1950]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1960—1961|1961]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1961—1962|1962]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1978—1979|1979]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1984—1985|1985]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1993—1994|1994]], [[Чемпіонат Швейцарії з футболу 1998—1999|1999]].
* '''Володар [[Кубок Швейцарії з футболу|кубка Швейцарії]] (8):''' [[Кубок Швейцарії з футболу 1927—1928|1928]], 1949, 1971, 1978, 1979, 1984, [[Кубок Швейцарії з футболу 2000—2001|2001]], [[Кубок Швейцарії з футболу 2023—2024|2024]].
* '''[[Кубок швейцарської ліги з футболу|Володар кубка Швейцарської ліги]] (3)''': [[Кубок швейцарської ліги з футболу 1976—1977|1977]], [[Кубок швейцарської ліги з футболу 1978—1979|1979]], [[Кубок швейцарської ліги з футболу 1979—1980|1980]].
* '''Володар [[Кубок Альп|Кубка Альп]]''' (4): 1973, 1975, 1976, 1978

== Статистика ==
=== Виступи у чемпіонаті ===
<div align="center">

<timeline>

ImageSize = width:870 height:165
PlotArea  = width:700 height:62 left:140 bottom:55
AlignBars = justify

Period     = from:1900 till:1963
TimeAxis   = orientation:horizontal
ScaleMajor = unit:year increment:4 start:1900
ScaleMinor = unit:year increment:1 start:1900

Colors =
  id:gruen value:rgb(0.7,1,0.7)
  id:blau  value:rgb(0.7,0.7,1)
  id:rot   value:rgb(1,0.7,0.7)
  id:gelb  value:rgb(1,1,0.7)
  id:grau  value:gray(0.8)

BarData =
  bar:eins text:"1"
  bar:zwei text:"2"
  bar:drei text:"3"

PlotData=
  align:center textcolor:black fontsize:8 mark:(line,grau) width:20 shift:(1,-5)

  bar:eins color:gruen
  from:1900 till:1901 text:
  from:1901 till:1902 text:
  from:1902 till:1903 text:
  from:1903 till:1904 text:3
  from:1904 till:1905 text:
  from:1905 till:1906 text:2
  from:1906 till:1907 text:1
  from:1907 till:1908 text:
  from:1908 till:1909 text:
  from:1909 till:1910 text:2
  from:1910 till:1911 text:3
  from:1911 till:1912 text:3
  from:1912 till:1913 text:
  from:1913 till:1914 text:
  from:1914 till:1915 text:2
  from:1915 till:1916 text:
  from:1916 till:1917 text:
  from:1917 till:1918 text:1
  from:1918 till:1919 text:2
  from:1919 till:1920 text:2
  from:1920 till:1921 text:3
  from:1921 till:1922 text:1
  from:1922 till:1923 text:3
  from:1923 till:1924 text:3
  from:1924 till:1925 text:1
  from:1925 till:1926 text:1
  from:1926 till:1927 text:
  from:1927 till:1928 text:
  from:1928 till:1929 text:
  from:1929 till:1930 text:1
  from:1930 till:1931 text:
  from:1931 till:1932 text:
  from:1932 till:1933 text:1
  from:1933 till:1934 text:1
  from:1934 till:1935 text:2
  from:1935 till:1936 text:7
  from:1936 till:1937 text:7
  from:1937 till:1938 text:7
  from:1938 till:1939 text:4
  from:1939 till:1940 text:1
  from:1940 till:1941 text:3
  from:1941 till:1942 text:3
  from:1942 till:1943 text:6
  from:1943 till:1944 text:2
  from:1944 till:1945 text:9
  from:1945 till:1946 text:1
  from:1946 till:1947 text:5
  from:1947 till:1948 text:5
  from:1948 till:1949 text:4
  from:1949 till:1950 text:1
  from:1950 till:1951 text:6
  from:1951 till:1952 text:6
  from:1952 till:1953 text:4
  from:1953 till:1954 text:5
  from:1954 till:1955 text:6
  from:1955 till:1956 text:4
  from:1956 till:1957 text:8
  from:1957 till:1958 text:8
  from:1958 till:1959 text:9
  from:1959 till:1960 text:7
  from:1960 till:1961 text:1
  from:1961 till:1962 text:1
  from:1962 till:1963 text:5

TextData=
  pos:(211,140) fontsize:12 text:Позиції «Серветта» у чемпіонаті у 1900—1963 роках

</timeline> </div>
<div align="center">

<timeline>

ImageSize = width:870 height:165
PlotArea  = width:700 height:62 left:140 bottom:55
AlignBars = justify

Period     = from:1963 till:2026
TimeAxis   = orientation:horizontal
ScaleMajor = unit:year increment:4 start:1963
ScaleMinor = unit:year increment:1 start:1963

Colors =
  id:gruen value:rgb(0.7,1,0.7)
  id:blau  value:rgb(0.7,0.7,1)
  id:rot   value:rgb(1,0.7,0.7)
  id:gelb  value:rgb(1,1,0.7)
  id:grau  value:gray(0.8)

BarData =
  bar:eins text:"1"
  bar:zwei text:"2"
  bar:drei text:"3"

PlotData=
  align:center textcolor:black fontsize:8 mark:(line,grau) width:20 shift:(1,-5)

  bar:eins color:gruen
  from:1963 till:1964 text:4
  from:1964 till:1965 text:3
  from:1965 till:1966 text:2
  from:1966 till:1967 text:5
  from:1967 till:1968 text:11
  from:1968 till:1969 text:8
  from:1969 till:1970 text:7
  from:1970 till:1971 text:7
  from:1971 till:1972 text:8
  from:1972 till:1973 text:4
  from:1973 till:1974 text:3
  from:1974 till:1975 text:7
  from:1975 till:1976 text:2
  from:1976 till:1977 text:2
  from:1977 till:1978 text:2
  from:1978 till:1979 text:1
  from:1979 till:1980 text:3
  from:1980 till:1981 text:7
  from:1981 till:1982 text:2
  from:1982 till:1983 text:2
  from:1983 till:1984 text:2
  from:1984 till:1985 text:1
  from:1985 till:1986 text:9
  from:1986 till:1987 text:4
  from:1987 till:1988 text:2
  from:1988 till:1989 text:8
  from:1989 till:1990 text:9
  from:1990 till:1991 text:7
  from:1991 till:1992 text:5
  from:1992 till:1993 text:3
  from:1993 till:1994 text:1
  from:1994 till:1995 text:12
  from:1995 till:1996 text:7
  from:1996 till:1997 text:9
  from:1997 till:1998 text:2
  from:1998 till:1999 text:1
  from:1999 till:2000 text:6
  from:2000 till:2001 text:5
  from:2001 till:2002 text:4
  from:2002 till:2003 text:6
  from:2003 till:2004 text:3
  from:2004 till:2005 text:R*
  from:2011 till:2012 text:4
  from:2012 till:2013 text:10
  from:2019 till:2020 text:4
  from:2020 till:2021 text:3
  from:2021 till:2022 text:6
  from:2022 till:2023 text:2
  from:2023 till:2024 text:3
  from:2024 till:2025 text:2
  from:2025 till:2026 text:

  bar:zwei color:gelb
  from:2006 till:2007 text:7
  from:2007 till:2008 text:8
  from:2008 till:2009 text:13
  from:2009 till:2010 text:4
  from:2010 till:2011 text:2
  from:2013 till:2014 text:5
  from:2014 till:2015 text:2*
  from:2016 till:2017 text:3
  from:2017 till:2018 text:3
  from:2018 till:2019 text:1

  bar:drei color:rot
  from:2005 till:2006 text:1
  from:2015 till:2016 text:1

TextData=
  pos:(211,140) fontsize:12 text:Позиції «Серветта» у чемпіонаті з 1963 року

</timeline> </div>

=== Виступи у єврокубках ===
{| class="wikitable"
! Сезон
! Турнір
! Раунд
! Суперник
! Вдома
! В гостях
! Загалом
|-
| 1955–56
| style="text-align:center;"| [[кубок європейських чемпіонів 1955—1956|Кубок європейських чемпіонів]]
| 1Р
| {{flagicon|ESP|1945}} [[Реал Мадрид]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–5
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''0–7'''
|-
|rowspan=2| 1961–62
|rowspan=2; style="text-align:center;"| [[кубок європейських чемпіонів 1961—1962|Кубок європейських чемпіонів]]
| Кв
| {{flagicon|MLT|1943}} [[Гіберніанс]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 5–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–1
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''7–1'''
|-
| 1Р
| {{flagicon|TCH}} [[Дукла (футбольний клуб, Прага)|Дукла (Прага)]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 4–3
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''4–5'''
|-
| 1962–63
| style="text-align:center;"| [[кубок європейських чемпіонів 1962—1963|Кубок європейських чемпіонів]]
| Кв
| {{flagicon|NED}} [[Феєнорд]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–3
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 3–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''4–4'''{{refn|group=note|name=Feyenoord|Було проведено матч-перегравання на нейтральному полі, який «Серветт» програв 1:3.}}
|-
| 1963–64
| style="text-align:center;"| [[кубок ярмарків 1963—1964|Кубок ярмарків]]
| 1Р
| {{flagicon|TCH}} [[Збройовка (футбольний клуб)|Спартак (Брно)]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–5
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''1–7'''
|-
| 1964–65
| style="text-align:center;"| [[кубок ярмарків 1964—1965|Кубок ярмарків]]
| 1Р
| {{flagicon|ESP|1945}} [[Атлетіко (Мадрид)]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 2–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–6
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''3–8'''
|-
|rowspan=2| 1965–66
|rowspan=2; style="text-align:center;"| [[кубок ярмарків 1965—1966|Кубок ярмарків]]
| 2Р
| {{flagicon|SWE}} [[АІК (футбольний клуб)|AIK]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 4–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–2
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''5–3'''
|-
| 3Р
| {{flagicon|West Germany}} [[Мюнхен 1860]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 1–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–4
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''2–5'''
|-
|rowspan=3| 1966–67
|rowspan=3; style="text-align:center;"| [[кубок володарів кубків 1966—1967|Кубок володарів кубків]]
| 1Р
| {{flagicon|FIN}} [[АІФК (футбольний клуб)|АІФК]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 1–1
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–1
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''3–2'''
|-
| 2Р
| {{flagicon|NED}} [[Спарта (Роттердам)]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–0
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–1
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''2–1'''
|-
| 1/4
| {{flagicon|BUL}} [[Славія (Софія)]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 1–0
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–3
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''1–3'''
|-
| 1967–68
| style="text-align:center;"| [[кубок ярмарків 1967—1968|Кубок ярмарків]]
| 1Р
| {{flagicon|West Germany}} [[Мюнхен 1860]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 2–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–4
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''2–6'''
|-
| 1971–72
| style="text-align:center;"| [[кубок володарів кубків 1971—1972|Кубок володарів кубків]]
| 1Р
| {{flagicon|ENG}} [[Ліверпуль (футбольний клуб)|Ліверпуль]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''2–3'''
|-
| 1974–75
| style="text-align:center;"| [[кубок УЄФА 1974—1975|Кубок УЄФА]]
| 1Р
| {{flagicon|ENG}} [[Дербі Каунті]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–4
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''2–6'''
|-
| 1976–77
| style="text-align:center;"| [[кубок володарів кубків 1976—1977|Кубок володарів кубків]]
| Кв
| {{flagicon|WAL}} [[Кардіфф Сіті]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''2–2''' ([[Правило виїзного гола|г.]])
|-
| 1977–78
| style="text-align:center;"| [[кубок УЄФА 1977—1978|Кубок УЄФА]]
| 1Р
| {{flagicon|ESP|1945}} [[Атлетік (Більбао)]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 1–0
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''1–2'''
|-
|rowspan=3| 1978–79
|rowspan=3; style="text-align:center;"| [[кубок володарів кубків 1978—1979|Кубок володарів кубків]]
| 1Р
| {{flagicon|GRE|1978}} [[ПАОК (футбольний клуб)|ПАОК]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 4–0
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–2
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''4–2'''
|-
| 2Р
| {{flagicon|FRA}} [[Нансі (футбольний клуб)|Нансі]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–1
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 2–2
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''4–3'''
|-
| 1/4
| {{flagicon|West Germany}} [[Фортуна (Дюссельдорф)]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 1–1
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 0–0
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''1–1''' ([[Правило виїзного гола|г.]])
|-
|rowspan=2| 1979–80
|rowspan=2; style="text-align:center;"| [[кубок європейських чемпіонів 1979—1980|Кубок європейських чемпіонів]]
| 1Р
| {{flagicon|BEL}} [[Беверен (футбольний клуб)|Беверен]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 3–1
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 1–1
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''4–2'''
|-
| 2Р
| {{flagicon|DDR}} [[Динамо (Берлін)]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 2–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''3–4'''
|-
| 1980–81
| style="text-align:center;"| [[кубок УЄФА 1980—1981|Кубок УЄФА]]
| 1Р
| {{flagicon|FRA}} [[Сошо (футбольний клуб)|Сошо]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''2–3'''
|-
|rowspan=3| 1982–83
|rowspan=3; style="text-align:center;"| [[кубок УЄФА 1982—1983|Кубок УЄФА]]
| 1Р
| {{flagicon|LUX}} [[Прогрес (Нідеркорн)]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 3–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 1–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''4–0'''
|-
| 2Р
| {{flagicon|POL}} [[Шльонськ (Вроцлав)]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 5–1
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''7–1'''
|-
| 3Р
| {{flagicon|TCH}} [[Богеміанс 1905|Богеміанс]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 2–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''3–4'''
|-
|rowspan=2| 1983–84
|rowspan=2; style="text-align:center;"| [[кубок володарів кубків 1983—1984|Кубок володарів кубків]]
| 1Р
| {{flagicon|LUX}} [[Авенір (Бегген)]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 4–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 5–1
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''9–1'''
|-
| 2Р
| {{flagicon|USSR}} [[Шахтар (Донецьк)]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''1–3'''
|-
|rowspan=2| 1984–85
|rowspan=2; style="text-align:center;"| [[кубок володарів кубків 1984—1985|Кубок володарів кубків]]
| 1Р
| {{flagicon|CYP}} [[АПОЕЛ (футбольний клуб)|АПОЕЛ]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 3–1
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 3–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''6–1'''
|-
| 2Р
| {{flagicon|GRE}} [[Лариса (футбольний клуб)|Лариса]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''1–3'''
|-
|rowspan=2| 1985–86
|rowspan=2; style="text-align:center;"| [[кубок європейських чемпіонів 1985—1986|Кубок європейських чемпіонів]]
| 1Р
| {{flagicon|NIR}} [[Лінфілд (Белфаст)]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–1
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 2–2
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''4–3'''
|-
| 2Р
| {{flagicon|SCO}} [[Абердін (футбольний клуб)|Абердін]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 0–0
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''0–1'''
|-
|rowspan=2| 1988–89
|rowspan=2; style="text-align:center;"| [[кубок УЄФА 1988—1989|Кубок УЄФА]]
| 1Р
| {{flagicon|AUT}} [[Штурм (Грац)]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 1–0
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 0–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''1–0'''
|-
| 2Р
| {{flagicon|NED}} [[Гронінген (футбольний клуб)|Гронінген]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 1–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''1–3'''
|-
|rowspan=2| 1993–94
|rowspan=2; style="text-align:center;"| [[кубок УЄФА 1993—1994|Кубок УЄФА]]
| 1Р
| {{flagicon|NIR}} [[Крузейдерс]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 4–0
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 0–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''4–0'''
|-
| 2Р
| {{flagicon|FRA}} [[Жиронден де Бордо|Бордо]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''1–3'''
|-
| 1994–95
| style="text-align:center;"| [[ліга чемпіонів УЄФА 1994—1995|Ліга чемпіонів]]
| Кв
| {{flagicon|ROU}} [[Стяуа (футбольний клуб)|Стяуа]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 1–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–4
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''2–5'''
|-
|rowspan=2| 1998–99
|rowspan=2; style="text-align:center;"| [[кубок УЄФА 1998—1999|Кубок УЄФА]]
| Кв2
| {{flagicon|BEL}} [[Беєрсхот|Жерміналь Екерен]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–2
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 4–1
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''5–3'''
|-
| 1Р
| {{flagicon|BUL}} [[ЦСКА (Софія)]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''2–2''' ([[Правило виїзного гола|г]])
|-
|rowspan=2| 1999–2000
| style="text-align:center;"| [[ліга чемпіонів УЄФА 1999—2000|Ліга чемпіонів]]
| Кв3
| {{flagicon|AUT}} [[Штурм (Грац)]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 2–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''3–4'''
|-
| style="text-align:center;"| [[кубок УЄФА 1999—2000|Кубок УЄФА]]
| 1Р
| {{flagicon|GRE}} [[Аріс (футбольний клуб, Салоніки)|Аріс (Салоніки)]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–2 {{aet}}
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 1–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''2–3'''
|-
|rowspan=4| 2001–02
|rowspan=4; style="text-align:center;"| [[кубок УЄФА 2001—2002|Кубок УЄФА]]
| 1Р
| {{flagicon|CZE}} [[Славія (футбольний клуб, Прага)|Славія (Прага)]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 1–0
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 1–1
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''2–1'''
|-
| 2Р
| {{flagicon|ESP}} [[Реал Сарагоса]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 1–0
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 0–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''1–0'''
|-
| 3Р
| {{flagicon|GER}} [[Герта (Берлін)]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 0–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 3–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''3–0'''
|-
| 4Р
| {{flagicon|ESP}} [[Валенсія (футбольний клуб)|Валенсія]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 2–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–3
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''2–5'''
|-
|rowspan=2| 2002–03
|rowspan=2; style="text-align:center;"| [[кубок УЄФА 2002—2003|Кубок УЄФА]]
| Кв
| {{flagicon|ARM}} [[Спартак (Єреван)]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 3–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''5–0'''
|-
| 1Р
| {{flagicon|POL}} [[Аміка (Вронкі)]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 2–3
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''4–4''' ([[Правило виїзного гола|г]])
|-
| 2004–05
| style="text-align:center;"| [[кубок УЄФА 2004—2005|Кубок УЄФА]]
| Кв2
| {{flagicon|HUN}} [[Уйпешт (футбольний клуб)|Уйпешт]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–3
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''1–5'''
|-
|rowspan=2| 2012–13
|rowspan=2; style="text-align:center;"| [[ліга Європи УЄФА 2012—2013|Ліга Європи]]
| Кв2
| {{flagicon|ARM}} [[Гандзасар (Капан)]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 3–1
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''5–1'''
|-
| Кв3
| {{flagicon|NOR}} [[Русенборг]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 1–1
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 0–0
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''1–1''' ([[Правило виїзного гола|г]])
|-
|rowspan=2| 2020–21
|rowspan=2; style="text-align:center;"| [[ліга Європи УЄФА 2020—2021|Ліга Європи]]
| Кв1
| {{flagicon|SVK}} [[Ружомберок (футбольний клуб)|Ружомберок]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 3–0
| style="text-align:center; background:#ddd;"| –
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''3–0'''{{refn|group=note|name=covid|Через [[Коронавірусна хвороба 2019 у Європі|епідемію Covid-19]] проводився лише один матч, господар якого, визначався жеребкуванням.}}
|-
| Кв2
| {{flagicon|FRA}} [[Реймс (футбольний клуб)|Реймс]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–1
| style="text-align:center; background:#ddd;"| –
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''0–1'''{{refn|group=note|name=covid|Через [[Коронавірусна хвороба 2019 у Європі|епідемію Covid-19]] проводився лише один матч, господар якого, визначався жеребкуванням.}}
|-
| 2021–22
| style="text-align:center;"| [[ліга конференцій УЄФА 2021—2022|Ліга конференцій]]
| Кв2
| {{flagicon|NOR}} [[Молде (футбольний клуб)|Молде]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–0
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0–3
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''2–3'''
|-
|rowspan=7| 2023–24
|rowspan=2; style="text-align:center;"| [[ліга чемпіонів УЄФА 2023—2024|Ліга чемпіонів]]
| Кв2
| {{flagicon|BEL}} [[Генк (футбольний клуб)|Генк]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 1–1
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 2–2
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''3–3''' {{pso|4–1}}
|-
| Кв3
| {{flagicon|SCO}} [[Рейнджерс (футбольний клуб)|Рейнджерс]]
| style="text-align:center; background:#ffd;| 1–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1–2
| style="text-align:center; background:#fdd;| '''2–3'''
|-
|rowspan=3 style="text-align:center;"| [[ліга Європи УЄФА 2023—2024|Ліга Європи]]
|rowspan=3| Група
| {{flagicon|ITA}} [[Рома (футбольний клуб)|Рома]]
| style="text-align:center; background:#ffd;| 1–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0−4
| rowspan=3 style="text-align:center; background:#fdd;| '''3 місце'''
|-
| {{flagicon|CZE}} [[Славія (футбольний клуб, Прага)|Славія (Прага)]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0−2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0−4
|-
| {{flagicon|MDA}} [[Шериф (футбольний клуб)|Шериф]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–1
| style="text-align:center; background:#ffd;| 1–1
|-
|rowspan=2; style="text-align:center;"| [[ліга конференцій УЄФА 2023—2024|Ліга конференцій]]
| 1/16
| {{flagicon|BUL}} [[Лудогорець]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 0–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 1–0
| style="text-align:center; background:#dfd;"| '''1–0'''
|-
| 1/8
| {{flagicon|CZE}} [[Вікторія (Пльзень)]]
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 0–0
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 0–0
| style="text-align:center; background:#fdd;| '''0–0''' {{pso|1–3}}
|-
| rowspan=2| 2024–25
| style="text-align:center;"| [[ліга Європи УЄФА 2024—2025|Ліга Європи]]
| Кв3
| {{flagicon|POR}} [[Брага (футбольний клуб)|Брага]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1−2
| style="text-align:center; background:#ffd;"| 0–0
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''1–2'''
|-
| style="text-align:center;"| [[ліга конференцій УЄФА 2024—2025|Ліга конференцій]]
| ПО
| {{flagicon|ENG}} [[Челсі (футбольний клуб)|Челсі]]
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 2–1
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 0−2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''2−3'''
|-
| rowspan=3| 2025–26
| style="text-align:center;"| [[ліга чемпіонів УЄФА 2025—2026|Ліга чемпіонів]]
| Кв2
| {{flagicon|CZE}} [[Вікторія (Пльзень)]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1−3
| style="text-align:center; background:#dfd;"| 1–0
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''2−3'''
|-
| style="text-align:center;"| [[ліга Європи УЄФА 2025—2026|Ліга Європи]]
| Кв3
| {{flagicon|NED}} [[Утрехт (футбольний клуб)|Утрехт]]
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1−3
| style="text-align:center; background:#fdd;"| 1−2
| style="text-align:center; background:#fdd;"| '''2−5'''
|-
| style="text-align:center;"| [[ліга конференцій УЄФА 2025—2026|Ліга конференцій]]
| ПО
| {{flagicon|UKR}} [[Шахтар (Донецьк)]]
| style="text-align:center;"|
| style="text-align:center;"|
| style="text-align:center;"|
|}

{{reflist|group=note}}

== Форма та логотипи ==
«Серветт» має прізвисько «гранатові» ({{lang-fr|Les Grenats}}) через відповідний основний колір клубу. Його логотип змінювався протягом десятиліть, але зберіг стилізовану літеру «S».
=== Форма ===
{{Gallery|
File:1976-79 Servette Maillot.jpg|Форма «Серветта» у 1970-ті роки|
File: Servette shirt eighties.jpg|Форма «Серветта» ([[Adidas]]) початку 1980-х років|
File:1992-94 Servette Maillot.jpg|Форма «Серветта» ([[Lotto]]) початку 1990-х років|
File:1998-99 Servette Maillot.jpg|Форма «Серветта» ([[Umbro]]) кінця 1990-х років|
}}

==== Домашня ====
{|
|{{Футбольна форма| pattern_la= _ServetteFC1314h| pattern_b= _ServetteFC1314h| pattern_ra= _ServetteFC1314h| pattern_sh= _ServetteFC1314h| pattern_so= _ServetteFC1314h| leftarm=| body= | rightarm=| shorts= 8B0000| socks= 8B0000| title= 2013/14}}
|{{Футбольна форма|pattern_la = _servette1819h|pattern_b = _servette1819h|pattern_ra = _servette1819h|pattern_sh = _servette1819h|pattern_so = _servette1819h|leftarm = FFFFFF|body = FFFFFF|rightarm = FFFFFF|shorts = FFFFFF|socks = FFFFFF|title = 2018/19}}
|{{Футбольна форма|pattern_la = _ServetteFC1920h |pattern_b = _ServetteFC1920h |pattern_ra = _ServetteFC1920h |pattern_sh = _ServetteFC1920h |pattern_so = _ServetteFC1920h|leftarm = FFFFFF |body = FFFFFF |rightarm = FFFFFF |shorts = FFFFFF |socks = 880000 |title = 2019/20}}
|{{Футбольна форма|pattern_la=_servette2021h|pattern_b=_servette2021h|pattern_ra=_servette2021h|shorts=000066|socks=880000|title= 2020/21}}
|{{Футбольна форма|pattern_la=_servette2223h|pattern_b=_servette2223h|pattern_ra=_servette2223h|pattern_sh=_servette2223h|pattern_so=_3_stripes_white|socks=81001A|title= 2022/23}}
|{{Футбольна форма|pattern_la=_servette2324h|pattern_b=_servette2324h|pattern_ra=_servette2324h|pattern_sh=_servette2324h|pattern_so=_servette2324h|socks=81001A|title= 2023/24}}
|{{Футбольна форма|pattern_la=_servette2425h|pattern_b=_servette2425h|pattern_ra=_servette2425h|pattern_sh=_servette2425h|pattern_so=_3_stripes_white|socks=AA0000|title= 2024/25}}
|{{Футбольна форма|pattern_la = _servette2526h| pattern_b = _servette2526h| pattern_ra = _servette2526h| pattern_sh = _servette2526h| pattern_so = _servette2526hl| leftarm = 8d2429| body = 8d2429| rightarm = 8d2429| shorts = 025ab2 socks1 = 8d2429|title = 2025/26}}
|}

==== Гостьова ====
{|
|-
|{{Футбольна форма| pattern_la= _ServetteFC1314h| pattern_b= _ServetteFC1314a| pattern_ra= _ServetteFC1314h| pattern_sh= _ServetteFC1314a| pattern_so= _ServetteFC1314a| leftarm=| body= | rightarm=| shorts= | socks= | title= 2013/14
}}
|{{Футбольна форма|pattern_la = _servette1819a |pattern_b = _servette1819a |pattern_ra = _servette1819a |pattern_sh = _servette1819a |pattern_so = _servette1819a |leftarm = FFFFFF |body = FFFFFF |rightarm = FFFFFF |shorts = FFFFFF |socks = FFFFFF |title = 2018/19}}
|{{Футбольна форма|pattern_la = _ServetteFC1920a2 |pattern_b = _ServetteFC1920a |pattern_ra = _ServetteFC1920a |pattern_sh = _ServetteFC1920a |pattern_so = _ServetteFC1920a |leftarm = FFFFFF |body = FFFFFF |rightarm = FFFFFF |shorts = FFFFFF |socks = FFFFFF |title = 2019/20}}
|{{Футбольна форма|pattern_la=_pumafinalg21w|pattern_b=_pumafinalg21w|pattern_ra=_pumafinalg21w|shorts=FFFFFF|socks=FFFFFF|title= 2020/21}}
|{{Футбольна форма|pattern_la=_servette2223a|pattern_b=_servette2223a|pattern_ra=_servette2223a|pattern_sh=_servette2223a|pattern_so=_servette2223a|title= 2022/23}}
|{{Футбольна форма|pattern_la=_servette2324t|pattern_b=_servette2324t|pattern_ra=_servette2324t|pattern_sh=_servette2324t|pattern_so=_servette2324t|socks=000000|title= 2023/24}}
|{{Футбольна форма|pattern_la=_servette2425a|pattern_b=_servette2425a|pattern_ra=_servette2425a|pattern_sh=_servette2425a|pattern_so=_servette2425a|socks=FFFFFF|title= 2024/25}}
|{{Футбольна форма|pattern_la = _servette2526a| pattern_b = _servette2526a| pattern_ra = _servette2526a| pattern_sh = _servette2526a| pattern_so = _servette2526al| leftarm = FFFFFF| body = FFFFFF| rightarm = FFFFFF| shorts = FFFFFF| socks = FFFFFF|title = 2025/26}}
|}

==== Резервна ====
{|
|{{Футбольна форма|pattern_la=_servette2223t|pattern_b=_servette2223t|pattern_ra=_servette2223t|pattern_sh=_servette2223t|pattern_so=_servette2223t|socks=000000|title= 2022/23}}
|{{Футбольна форма|pattern_la=_servette2324a|pattern_b=_servette2324a|pattern_ra=_servette2324a|pattern_sh=_servette2324a|pattern_so=_servette2324a|socks=E1C67A|title= 2023/24}}
|{{Футбольна форма|pattern_la=_servette2425t|pattern_b=_servette2425t|pattern_ra=_servette2425t|socks=000066|title= 2024/25|shorts=000066}}
|{{Футбольна форма|pattern_la = _servette2526t| pattern_b = _servette2526t| pattern_ra = _servette2526t| pattern_sh = _servette2526t| pattern_so = _servette2526t| leftarm = FFEA00| body = FFEA00| rightarm = FFEA00| shorts = AA0000| socks = FFEA00|title = 2025/26}}
|}
''<small>Джерела:<ref>{{Cite web|url=https://www.colours-of-football.com/colours03/sui/servette/servette_1.html|title=Servette FC|website=www.colours-of-football.com|access-date=2023-07-14|archive-date=2023-07-14|archive-url=https://web.archive.org/web/20230714180903/https://www.colours-of-football.com/colours03/sui/servette/servette_1.html|url-status=live}}</ref>,<ref>{{Cite web|lang=en|url=https://www.footballkitarchive.com/servette-fc-kits/|title=Servette FC Kit History|website=Football Kit Archive|access-date=2023-07-14|archive-date=2023-07-14|archive-url=https://web.archive.org/web/20230714180909/https://www.footballkitarchive.com/servette-fc-kits/|url-status=live}}</ref></small>''

=== Логотипи ===
<gallery>
 SFCLogo1.png|Логотип у 1890–1966 роках<ref name="DFS-Wappen" />
 Logo Servette FC Genève.svg|Логотип у 1975–1980 роках<ref name="DFS-Wappen">{{cite web |title=DFS-Wappen.de - Vereine kommen und gehen, Wappen bleiben |url=https://web.archive.org/web/20160319111632/http://www.dfs-wappen.de/uefa/sui/verein_51268.html |website=www.dfs-wappen.de |access-date=19 серпня 2025}}</ref>
 SFC Logo5.jpg|Логотип у 1984–1991 роках<ref name="DFS-Wappen" />
 Servette Football Club (logo, 80s).svg|Логотип у 1991–1996 роках<ref name="DFS-Wappen" />
 Servette FC.svg|Логотип у 2003–2008 роках<ref name="DFS-Wappen" />
 Servette FC logo.svg|Сучасний логотип з 2008 року<ref name="DFS-Wappen" />
 SFC Logo0.jpg|Історичний логотип
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist|3}}

== Посилання ==
* [http://www.servettefc.ch/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110226172923/http://servettefc.ch/ |date=26 лютого 2011 }}
* [http://www.super-servette.ch Сайт історії клубу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200219024211/http://www.super-servette.ch/ |date=19 лютого 2020 }}
{{нк}}

[[Категорія:Футбольні клуби Швейцарії]]
[[Категорія:Футбольні клуби, засновані 1890]]
[[Категорія:Спорт Женеви]]
[[Категорія:Засновані у Швейцарії 1890]]
[[Категорія:1890 у швейцарському спорті]]

title: «Серветт»

Повна назва: Association du Servette Football Club

Прізвисько: Les Grenats («гранатові»)

Населений пункт: Женева, Швейцарія

Стадіон: Стад де Женев

Президент: Ерве Брош

Головний тренер: Жослен Гурвеннек

Ліга: Суперліга

2 місце

Домашня: Виїзна · Запасна