text:
# Сліпий метод друку
Сліпи́й метод набору або ж десятипальцевий метод друку — набір тексту «наосліп», тобто не дивлячись на клавіші друкарської машинки або ж клавіші комп'ютерної клавіатури. При цьому використовуються усі десять пальців рук (хоч можливе застосування меншої кількості пальців), існує вже понад 120 років. У XIX—XX століттях набору «наосліп» навчали друкарок і секретарів, що збільшувало продуктивність їхньої праці та зменшило сферу застосування стенографії. З поширенням персональних комп'ютерів його почали вивчати й прості користувачі ПК за допомогою спеціалізованих комп'ютерних програм.
Сліпий метод набору розробив Франк Едгар Макгуррін, стенографіст суду з Солт-Лейк-Сіті. 25 липня 1888 він, будучи єдиною відомою людиною, яка використовувала даний метод, здобув вирішальну перемогу над Луїсом Тробом, який користувався восьмипальцевим зрячим методом друку. Результати їхнього змагання з друкування в Цинциннаті з'явилися на титульних аркушах багатьох газет: Макгуррін виграв 500 доларів (у перерахунку по індексу споживчих цін на 2008 рік — 11 675 доларів). Перемога викликала широкий інтерес і до сліпого методу друку, і до друкарських машинок — це насправді був день народження сліпого методу друку, на основі якого надалі будувалися й інші методики набору «наосліп».

## Сліпий метод набору в літературі
Сліпий метод друку згадується вже через три роки після того змагання в книзі Артура Конан Дойля:
|                                                                        | — Вам не здається, — сказав він, — що при вашій короткозорості утомливо так багато писати на машинці? — Спочатку я втомлювалася, але тепер друкую сліпим методом, — відповіла вона. |
| — Артур Конан Дойль, Пригоди Шерлока Холмса. Встановлення особи (1891) |                                                                                |

## Розкладка клавіатури
Розкладка клавіатури — форма, розміри та взаємне розташування клавіш на клавіатурі (механічна розкладка) — це здебільшого стосується службових клавіш, так і маркування клавіш відповідними знаками (візуальна розкладка) — цифри, букви та додаткові символи. Хоча зараз розкладки й стандартизовані, однак і та, й інша можуть мати деякі (часом суттєві) відмінності від клавіатури до клавіатури, ускладнюючи тим самим звикання і швидкісний набір.
Зазвичай середній ряд у клавіатури іменується домашнім рядом або клавіші ФІВА ОЛДЖ, над якими й розташовуються при друку наосліп вісім пальців (великі над пробілом). Більшість комп'ютерних клавіатур мають виступи у вигляді крапок або смужок на тих клавішах, де повинні знаходитися вказівні пальці (F/J в англійській розкладці QWERTY, А/О в українській розкладці ЙЦУКЕН). Таким чином, людина, яка набирає текст, може на дотик визначити правильне (над домашнім рядом) положення пальців.
Перехід користувача з одної розкладки на іншу (наприклад з QWERTY на Dvorak) часто вимагає значних зусиль на перенавчання. Максимальна швидкість набору часто може досягатися тільки на одній розкладці.

## Швидкість набору тексту
Швидкість друку залежить від часу тренувань і від персональної схильності (будова рук, стан нервової системи тощо). Звичайний навчений користувач досягає при проходженні «10-хвилинного тесту» швидкості від 200 до 400 ударів на хвилину. На національному змаганні в Німеччині була досягнута швидкість 750 ударів на хвилину, а на інтернаціональному — 900 (на тренуванні — понад 1200 ударів на хвилину). Враховуються також удари по регістрових клавішах і по інших клавішах (наприклад, у французькій — клавіші наголосів).

## Навчання сліпому методу
У зв'язку з широким розповсюдженням комп'ютерних технологій робота за комп'ютером (через взаємодію за допомогою його засобів введення, найпоширенішими з яких є клавіатура і миша) стає необхідним і повсякденним завданням. Проте звичайним при початковому вивченні комп'ютера є т. зв. «зрячий» або «двопальцевий» метод набору, «знайти та натиснути», коли набір тексту здійснюється, відшукуючи кожен наступний символ щоразу заново, візуально, орієнтуючись по маркуванню на клавішах (що значно уповільнює набір, але, з іншого боку, — не вимагає ніякої попередньої підготовки користувача).
Навчання ж «сліпому» методу може (в деяких випадках — менш ніж за місяць щоденних півгодинних тренувань), при сприятливих умовах (здатність до навчання сліпому методу сильно залежить від психофізіологічних особливостей кожної конкретної людини), дозволити вводити текст «наосліп», швидко і безпомилково. Таким чином, витративши якийсь час, людина набуває вміння, яке може заощадити їй велику кількість часу при роботі з клавіатурою і комп'ютером. При сліпому методі друку більший упор робиться на м'язову пам'ять і тактильні відчуття пальців, ніж на зір. Однак цей метод вимагає спеціального навчання, для чого існують курси машинопису, а також паперові та інтерактивні комп'ютерні самовчителі.
У навчанні сліпому методу предметом вивчення є не розташування букв і клавіш на клавіатурі, яка сама по собі запам'ятовується досить просто, а рухи пальців, які необхідно з'єднати в підсвідомості з певною буквою або знаком. Є три види цих рухів:
1. Удар по клавішах з вихідних позицій (ФІВА ОЛДЖ).
2. Рухи від клавіш вихідних позицій до інших клавіш тієї ж зони та удар по них.
3. Рухи від будь-якої клавіші до будь-якої клавіші тієї ж зони та удар по цих клавішах.

Останній тип рухів найскладніший і часто не дається в навчальних курсах безпосередньо, маючи на увазі те, що цей тип рухів виробляється сам у процесі застосування навички.
У процесі вироблення даних типів рухів відбувається вивчення розташування клавіш (розкладки). На думку переважної більшості авторів, потрібно категорично заборонити підглядання на клавіатуру не тільки в тих випадках, коли «засліплена» клавіатура, але і тоді, коли для полегшення пошуку букв розміщують у полі зору добре видиме зображення клавіатури (на стіні або на екрані дисплея). Тоді як на думку інших, при наборі строго по зонах десятьма пальцями можливе поступове формування навички сліпого друку навіть у разі підглядання. При навчанні сліпому методу можна користуватися «порожньою» клавіатурою (наприклад, Das Keyboard) або заклеїти пластиром чи замазати лаком для нігтів букви на звичайній, це психологічно спрощує боротьбу з підгляданням. Хоча навіть у випадку порожньої клавіатури не рекомендується допускати підглядання на рух пальців, це уповільнює утворення зворотного зв'язку, заснованого на пропріорецептивній чутливості.
Зазвичай починають із запам'ятовування місцезнаходження клавіш так званої «основної позиції» — Ф І В А — для лівої руки та О Л Д Ж — для правої. Для полегшення пошуку основної позиції і її тактильного розпізнавання клавіші А та О в кириличній розкладці клавіатури, — практично на всіх клавіатурах, позначені маленькими горбиками. Освоїти «постановку пальців» — правильне розташування пальців на клавішах «основної позиції» ряду.
Подальше вдосконалення швидкісних навичок — справа часу, наполегливих тренувань або практичної роботи.

## Навчальні матеріали
Навчальні матеріали можна розділити на такі групи:
- Навчальні інструкції, містять інструктаж з побудови графіка навчання, термінів навчання, що містять добірки вправ, і іншу дуже корисну теоретичну інформацію з техніки набору.
- Клавіатурні тренажери, в тому числі й англомовні, робота на яких може скласти близько половини всіх вправ у навчанні. Їхня роль дуже велика, особливо при правильному доборі вправ, оскільки вони дозволяють відпрацьовувати символи, що рідко зустрічаються, тренувати слабкіші пальці. Більшість із них сприймається як весела гра і є потужним механізмом утримання багатьох ледачих учнів від ідеї закинути розпочате навчання.
- Змагання з техніки сліпого машинопису, організовані на спеціальних сайтах. На початкових етапах виконують в основному стимулюючу роль, а для впевнених користувачів служать тренажером для подальшого вдосконалення навички.
- Метод навчання роботою, без якого даний список був би неповним. Метод полягає у розвитку навичок друку безпосередньо систематичним набором на клавіатурі тексту в процесі необхідної сторонньої друкованої роботи на комп'ютері. З особливостей даного підходу до навчання слід відзначити супутні йому недоліки. Ті, хто навчалися таким способом, часто використовують лише кілька пальців, що в результаті знижує швидкість і безпомилковість набору, призводить до більшого обсягу переміщень кистей. Більшість таких користувачів завдяки цій практиці зрештою так ніколи й не навчиться сліпого методу набору. Такий метод прийнято називати «напівзрячим».

Існує думка, що цій навичці потрібно навчати у школі.

title: Сліпий метод друку

wikitext:
{{Вікіфікувати|дата=червень 2012}}
{{Автопереклад|дата=червень 2012}}
'''Сліпи́й метод набору''' або ж '''десятипальцевий метод друку''' — набір тексту «наосліп», тобто не дивлячись на клавіші [[друкарська машинка|друкарської машинки]] або ж клавіші комп'ютерної клавіатури. При цьому використовуються усі десять пальців рук (хоч можливе застосування меншої кількості пальців), існує вже понад 120 років. У XIX—XX століттях набору «наосліп» навчали друкарок і секретарів, що збільшувало продуктивність їхньої праці та зменшило сферу застосування [[стенографія|стенографії]]. З поширенням персональних комп'ютерів його почали вивчати й прості користувачі ПК за допомогою спеціалізованих комп'ютерних програм.

Сліпий метод набору розробив Франк Едгар Макгуррін, стенографіст суду з Солт-Лейк-Сіті. 25 липня 1888 він, будучи єдиною відомою людиною, яка використовувала даний метод, здобув вирішальну перемогу над Луїсом Тробом, який користувався восьмипальцевим зрячим методом друку. Результати їхнього змагання з друкування в Цинциннаті з'явилися на титульних аркушах багатьох газет: Макгуррін виграв 500 доларів (у перерахунку по індексу споживчих цін на 2008 рік — 11 675 доларів). Перемога викликала широкий інтерес і до сліпого методу друку, і до друкарських машинок — це насправді був день народження сліпого методу друку, на основі якого надалі будувалися й інші методики набору «наосліп».

== Сліпий метод набору в літературі ==
Сліпий метод друку згадується вже через три роки після того змагання в книзі Артура Конан Дойля:

{{Цитата|— Вам не здається, — сказав він, — що при вашій короткозорості утомливо так багато писати на машинці?<br />— Спочатку я втомлювалася, але тепер друкую сліпим методом, — відповіла вона.|40|Артур Конан Дойль|Пригоди Шерлока Холмса. Встановлення особи (1891)}}

== Розкладка клавіатури ==
[[Розкладка клавіатури]] — форма, розміри та взаємне розташування клавіш на клавіатурі (''механічна розкладка'') — це здебільшого стосується службових клавіш, так і маркування клавіш відповідними знаками (''візуальна розкладка'') — цифри, букви та додаткові символи. Хоча зараз розкладки й стандартизовані, однак і та, й інша можуть мати деякі (часом суттєві) відмінності від клавіатури до клавіатури, ускладнюючи тим самим звикання і швидкісний набір.

Зазвичай середній ряд у клавіатури іменується ''домашнім рядом'' або ''клавіші ФІВА ОЛДЖ'', над якими й розташовуються при друку наосліп вісім пальців (великі над пробілом). Більшість комп'ютерних клавіатур мають виступи у вигляді крапок або смужок на тих клавішах, де повинні знаходитися вказівні пальці (F/J в англійській розкладці QWERTY, А/О в українській розкладці [[ЙЦУКЕН]]). Таким чином, людина, яка набирає текст, може на дотик визначити правильне (над домашнім рядом) положення пальців.

Перехід користувача з одної розкладки на іншу (наприклад з [[QWERTY]] на [[Клавіатура Дворака|Dvorak]]) часто вимагає значних зусиль на перенавчання. Максимальна швидкість набору часто може досягатися тільки на одній розкладці.

== Швидкість набору тексту ==
Швидкість друку залежить від часу тренувань і від персональної схильності (будова рук, стан нервової системи тощо). Звичайний навчений користувач досягає при проходженні «10-хвилинного тесту» швидкості від 200 до 400 ударів на хвилину. На національному змаганні в Німеччині була досягнута швидкість 750 ударів на хвилину, а на інтернаціональному — 900 (на тренуванні — понад 1200 ударів на хвилину). Враховуються також удари по регістрових клавішах і по інших клавішах (наприклад, у французькій — клавіші наголосів).

== Навчання сліпому методу ==
[[Файл:QWERTY-home-keys-position.svg|thumb|300px|right|Позиція пальців під час друку сліпим методом набору]]
У зв'язку з широким розповсюдженням комп'ютерних технологій робота за комп'ютером (через взаємодію за допомогою його засобів введення, найпоширенішими з яких є [[клавіатура]] і миша) стає необхідним і повсякденним завданням. Проте звичайним при початковому вивченні комп'ютера є т. зв. «зрячий» або «двопальцевий» метод набору, «знайти та натиснути», коли набір тексту здійснюється, відшукуючи кожен наступний символ щоразу заново, візуально, орієнтуючись по маркуванню на клавішах (що значно уповільнює набір, але, з іншого боку, — не вимагає ніякої попередньої підготовки користувача).

Навчання ж «сліпому» методу може (в деяких випадках — менш ніж за місяць щоденних півгодинних тренувань), при сприятливих умовах (здатність до навчання сліпому методу сильно залежить від психофізіологічних особливостей кожної конкретної людини), дозволити вводити текст «наосліп», швидко і безпомилково. Таким чином, витративши якийсь час, людина набуває вміння, яке може заощадити їй велику кількість часу при роботі з клавіатурою і комп'ютером. При сліпому методі друку більший упор робиться на м'язову пам'ять і тактильні відчуття пальців, ніж на зір. Однак цей метод вимагає спеціального навчання, для чого існують курси машинопису, а також паперові та інтерактивні комп'ютерні самовчителі.

У навчанні сліпому методу предметом вивчення є не розташування букв і клавіш на клавіатурі, яка сама по собі запам'ятовується досить просто, а рухи пальців, які необхідно з'єднати в підсвідомості з певною буквою або знаком. Є три види цих рухів:
# Удар по клавішах з вихідних позицій (ФІВА ОЛДЖ).
# Рухи від клавіш вихідних позицій до інших клавіш тієї ж зони та удар по них.
# Рухи від будь-якої клавіші до будь-якої клавіші тієї ж зони та удар по цих клавішах.

Останній тип рухів найскладніший і часто не дається в навчальних курсах безпосередньо, маючи на увазі те, що цей тип рухів виробляється сам у процесі застосування навички.

У процесі вироблення даних типів рухів відбувається вивчення розташування клавіш (розкладки). На думку переважної більшості авторів, потрібно категорично заборонити підглядання на клавіатуру не тільки в тих випадках, коли «засліплена» клавіатура, але і тоді, коли для полегшення пошуку букв розміщують у полі зору добре видиме зображення клавіатури (на стіні або на екрані дисплея)<ref name="Дмитриевские">{{книга|автор = Дмитриевский Н. Н., Дмитриевская Е. И. |заголовок = Методика преподавания машинописи |посилання = http://urikor.net/rus/DM01.html |місце = Москва |видавництво = Советская наука |рік = 1948}}</ref>. Тоді як на думку інших, '''при наборі строго по зонах десятьма пальцями''' можливе поступове формування навички сліпого друку навіть у разі підглядання<ref>{{книга|автор = Березин Б. И. |заголовок = Самоучитель Машинописи |місце = Москва |видавництво = Легкая Индустрия |рік = 1969 |сторінки = 40 |сторінок = 160 |тираж = 70 000}}</ref>. При навчанні сліпому методу можна користуватися «порожньою» клавіатурою (наприклад, {{не перекладено|Das Keyboard|||Das Keyboard}}) або заклеїти пластиром чи замазати лаком для нігтів букви на звичайній, це психологічно спрощує боротьбу з підгляданням. Хоча навіть у випадку порожньої клавіатури не рекомендується допускати підглядання на рух пальців, це уповільнює утворення зворотного зв'язку, заснованого на [[Пропріоцепція|пропріорецептивній]] чутливості<ref name="Дмитриевские"/>.

Зазвичай починають із запам'ятовування місцезнаходження клавіш так званої «основної позиції» — Ф І В А — для лівої руки та О Л Д Ж — для правої. Для полегшення пошуку основної позиції і її тактильного розпізнавання клавіші А та О в кириличній розкладці клавіатури, — практично на всіх клавіатурах, позначені маленькими горбиками. Освоїти «постановку пальців» — правильне розташування пальців на клавішах «основної позиції» ряду<ref>Найпопулярніша постановка ФІВА ОЛДЖ, але існує також альтернативна — ІВАМ ТОЛД.</ref>.

Подальше вдосконалення швидкісних навичок — справа часу, наполегливих тренувань або практичної роботи.

== Навчальні матеріали ==
Навчальні матеріали можна розділити на такі групи:
* Навчальні інструкції, містять інструктаж з побудови графіка навчання, термінів навчання, що містять добірки вправ, і іншу дуже корисну теоретичну інформацію з техніки набору.
* Клавіатурні тренажери, в тому числі й англомовні, робота на яких може скласти близько половини всіх вправ у навчанні. Їхня роль дуже велика, особливо при правильному доборі вправ, оскільки вони дозволяють відпрацьовувати символи, що рідко зустрічаються, тренувати слабкіші пальці. Більшість із них сприймається як весела гра і є потужним механізмом утримання багатьох ледачих учнів від ідеї закинути розпочате навчання.
* Змагання з техніки сліпого машинопису, організовані на спеціальних сайтах. На початкових етапах виконують в основному стимулюючу роль, а для впевнених користувачів служать тренажером для подальшого вдосконалення навички.
* Метод навчання роботою, без якого даний список був би неповним. Метод полягає у розвитку навичок друку безпосередньо систематичним набором на клавіатурі тексту в процесі необхідної сторонньої друкованої роботи на комп'ютері. З особливостей даного підходу до навчання слід відзначити супутні йому недоліки. Ті, хто навчалися таким способом, часто використовують лише кілька пальців, що в результаті знижує швидкість і безпомилковість набору, призводить до більшого обсягу переміщень кистей. Більшість таких користувачів завдяки цій практиці зрештою так ніколи й не навчиться сліпого методу набору. Такий метод прийнято називати «напівзрячим».

Існує думка, що цій навичці потрібно навчати у школі<ref>[http://eduwiki.uran.net.ua/wiki/index.php?title=Викладання_сліпого_методу_набору_в_загальноосвітні_школі Сліпий метод у загальноосвітній школі]{{Недоступне посилання|date=жовтня 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* {{книга|автор = Селезнева Ю. А. |заголовок = Набор текста на ПК: Слепой десятипальцевый метод печати. |місце = СПб. |видавництво = Корона Принт |рік = 2005 |сторінок = 64 |isbn = 5-7931-0328-7}}
* {{книга|автор = Бадмаев Б. Ц. |заголовок = Психология и методика ускоренного обучения |місце = М. |видавництво = Гуманит. изд. центр ВЛАДОС |рік = 1998 |сторінок = 272 |isbn = 5-691-00102-7}}

== Посилання ==
* [http://www.typingstudy.com/uk-ukrainian-3/ Клавіатурний тренажер TypingStudy]
* [http://urikor.net/rus/Art03.html Обзор 17-ти клавиатурных тренажёров] — Статьи о слепой машинописи: сравнительный анализ клавиатурных тренажёров.
* [http://urikor.net/index.html Все о слепой машинописи и клавиатурных тренажёрах]
* [http://mozg.by/content/ne-pospevaete-za-sobstvennoi-myslyu Не поспеваете за собственной мыслью?] — реклама десятипальцевого метода печати и краткий обзор тренажёров для [[Microsoft Windows]]
* [https://web.archive.org/web/20140714140506/http://fasttype.pro/#ukr_begin Клавіатурний тренажер FastTypePro]
* [http://klavisha.net/ Клавіатурний тренажер Клавіша]
* [https://staminaon.com/ Клавіатурний тренажер Stamina online]

[[Категорія:Клавіатура]]
[[Категорія:Клавіатурні тренажери]]


text:
# Історія Католицької церкви
Істо́рія Като́лицької це́ркви — історія Католицької церкви, що нерозривна з історією християнства. Вона починається з проповіді Ісуса Христа. Католицька церква вчить, що вона є продовженням ранньої християнської громади, встановленої Ісусом Христом, що її єпископи є наступниками апостолів Ісуса, і єпископ Рима, також відомий як Папа Римський, є єдиним наступник святого Петра, який був призначений Ісусом в Новому Завіті, як глава церкви і служив в Римі.

## Середні віки
Після падіння Західної Римської імперії в 476 році, католицька віра конкурували з аріанством за навернення варварських племен. 496 року Хлодвіга I, язичницький король франків перейшов в християнство латинського обряду, це стало початком стійкого підйому віри на Заході.
У 1054 році відбувся розкол зі Східною церквою. У 1123 році зібрався перший після розколу собор без участі східних патріархатів — Перший Латеранський собор (IX Вселенський) і з тих пір собори стали проводитися більш регулярно. З кінця XI століття почалася епоха хрестових походів, метою яких було відвоювати Святу землю, захоплену арабами ще в VII столітті. Це стало символом переважання влади Римської церкви на Заході.

## Новий час
У 1517 році з проповіддю Мартіна Лютера почався потужний релігійний і політичний рух, відомий як Реформації. Одним із приводів до початку руху було зловживання індульгенціями, а головною рушійною силою — невдоволення різних суспільних верств Католицькою церквою. Наслідком реформаційного руху стала поява протестантизму і відпадання від Католицької церкви цілих регіонів і країн — Північна Німеччина, Англія, Нідерланди, Скандинавія. Релігійний розкол привів до цілого ряду релігійних воєн, що тривали аж до Вестфальського миру 1648 року, який ознаменував закінчення Тридцятилітньої війни і закріпив розмежування Європи за релігійною ознакою.

## Новітні часи
16 жовтня 1978 на папський престол був обраний Іван Павло II, який став першим папою — не італійцем за останні 455 років і першим папою слов'янського походження. Його понтифікат, один з найдовших в історії, зіграв важливу роль у розвитку міжконфесійних та міжрелігійних відносин; папа здійснив понад 100 поїздок по всьому світу.
Після смерті Івана Павла II 2 квітня 2005 на Апостольський престол був обраний німецький кардинал Йозеф Ратцінгер, який взяв собі ім'я Бенедикт XVI. 28 лютого 2013 року папа Бенедикт XVI відрікся від престолу, це зробило його першим добровільно відрікшимся римським папою з часів папи Григорія XII в 1415 році.
Новим папою був обраний аргентинський кардинал Хорхе Маріо Бергольо, який прийняв ім'я Франциск і став першим в історії Папою з Нового Світу.

wikiname: ukwiki

title: Історія Католицької церкви

in_language: uk

wikitext:
<noinclude>{{Поліпшити|1 жовтня 2023}}</noinclude>
'''Істо́рія Като́лицької це́ркви''' — історія [[Католицька церква|Католицької церкви]], що нерозривна з [[історія християнства|історією християнства]]. Вона починається з проповіді [[Ісус Христос|Ісуса Христа]]. Католицька церква вчить, що вона є продовженням [[Раннє християнство|ранньої християнської громади]], встановленої [[Ісус Христос|Ісусом Христом]], що її єпископи є наступниками апостолів Ісуса, і єпископ Рима, також відомий як [[Папа Римський]], є єдиним наступник [[Петро (апостол)|святого Петра]], який був призначений Ісусом в Новому Завіті, як глава церкви і служив в Римі.

== Середні віки ==

{{main|Історія християнства}}

[[Файл:St-thomas-aquinas.jpg|міні|Святий [[Тома Аквінський]], що несе всю Церкву з його теологією.]]
Після падіння [[Західна Римська імперія|Західної Римської імперії]] в [[476]] році, католицька віра конкурували з аріанством за навернення варварських племен. [[496]] року [[Хлодвіг|Хлодвіга I]], язичницький король франків перейшов в християнство латинського обряду, це стало початком стійкого підйому віри на Заході.

У [[1054]] році відбувся [[Розкол Християнської церкви 1054|розкол]] зі [[Східне християнство|Східною церквою]]. У [[1123]] році зібрався перший після розколу собор без участі східних патріархатів — [[Перший Латеранський собор]] (IX Вселенський) і з тих пір собори стали проводитися більш регулярно. З кінця [[XI століття]] почалася епоха хрестових походів, метою яких було відвоювати [[Свята земля|Святу землю]], захоплену арабами ще в [[VII століття|VII столітті]]. Це стало символом переважання влади Римської церкви на Заході.

== Новий час ==

{{main|Історія протестантизму}}

У [[1517]] році з проповіддю [[Мартін Лютер|Мартіна Лютера]] почався потужний релігійний і політичний рух, відомий як [[Реформація|Реформації]]. Одним із приводів до початку руху було зловживання індульгенціями, а головною рушійною силою — невдоволення різних суспільних верств [[Католицька церква|Католицькою церквою]]. Наслідком реформаційного руху стала поява [[протестантизм]]у і відпадання від Католицької церкви цілих регіонів і країн — Північна Німеччина, Англія, Нідерланди, Скандинавія. Релігійний розкол привів до цілого ряду релігійних воєн, що тривали аж до [[Вестфальський мир|Вестфальського миру]] 1648 року, який ознаменував закінчення [[Тридцятирічна війна|Тридцятилітньої війни]] і закріпив розмежування Європи за релігійною ознакою.

== Новітні часи ==

16 жовтня 1978 на папський престол був обраний [[Іван Павло II]], який став першим папою — не італійцем за останні 455 років і першим папою слов'янського походження. Його понтифікат, один з найдовших в історії, зіграв важливу роль у розвитку міжконфесійних та міжрелігійних відносин; папа здійснив понад 100 поїздок по всьому світу.

Після смерті [[Іван Павло II|Івана Павла II]] 2 квітня 2005 на Апостольський престол був обраний німецький кардинал [[Бенедикт XVI|Йозеф Ратцінгер]], який взяв собі ім'я Бенедикт XVI. 28 лютого 2013 року папа Бенедикт XVI відрікся від престолу, це зробило його першим добровільно відрікшимся римським папою з часів папи Григорія XII в 1415 році.

Новим папою був обраний аргентинський кардинал [[Франциск (папа)|Хорхе Маріо Бергольо]], який прийняв ім'я Франциск і став першим в історії Папою з Нового Світу.

== Див. також ==
* [[Історія протестантизму|Історія протестантизму]]

{{catholic-stub}}
{{hist-stub}}
{{Без джерел|дата=Жовтень 2023}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Історія католицтва| ]]
[[Категорія:Історія християнства|Католи]]


text:
# Open 13 2001
Open 13 2001 — тенісний турнір, що проходив на кортах з твердим покриттям у місті Марсель, Франція з 12 лютого . Належав до категорії ATP International Series.

## Фінальна частина

### Одиночний розряд
Євген Кафельников —  Себастьян Грожан 7–6(7–5), 6–2

### Парний розряд
Жюльєн Бутте /  Фабріс Санторо —  Майкл Гілл /  Джефф Таранго 7–6(9–7), 7–5

title: Open 13 2001

wikitext:
{{TennisEventInfo|2001|Open 13|
| дата      = 12 лютого
| за ліком  = 9–й
| сітка     =
| категорія = ATP International Series
| покриття  = hard (i)
| призові   = $500,000
| місце     = [[Марсель]], Франція
| арена     = [[Palais des Sports de Marseille]]
| champs = {{flagicon|RUS}} [[Кафельников Євген Олександрович|Євген Кафельников]]
| champd = {{flagicon|FRA}} [[Жюльєн Бутте]] / {{flagicon|FRA}} [[Фабріс Санторо]]
| before_year = 2000
| after_year  = 2002
}}

'''Open 13 2001''' — [[теніс]]ний турнір, що проходив на [[Корт з твердим покриттям|кортах з твердим покриттям]] у місті [[Марсель]], Франція з 12 лютого . Належав до категорії [[ATP International Series]].

== Фінальна частина ==

=== Одиночний розряд ===
{{main|Open 13 2001, одиночний розряд}}
{{flagicon|RUS}} [[Кафельников Євген Олександрович|Євген Кафельников]] — {{flagicon|FRA}} [[Себастьян Грожан]] 7–6(7–5), 6–2

=== Парний розряд ===
{{main|Open 13 2001, парний розряд}}
{{flagicon|FRA}} [[Жюльєн Бутте]] / {{flagicon|FRA}} [[Фабріс Санторо]] — {{flagicon|AUS}} [[Майкл Гілл (тенісист)|Майкл Гілл]] / {{flagicon|USA}} [[Джефф Таранго]] 7–6(9–7), 7–5

== Посилання ==
* {{Official website|https://www.open13.fr/}}

{{Турніри Open 13}}
{{Тур ATP 2001}}

[[Категорія:Тур ATP 2001]]
[[Категорія:Open 13|2001]]
[[Категорія:2001 у французькому спорті]]
[[Категорія:Лютий 2001]]

title: Open 13 2001

Дата: 12 лютого

За ліком: 9–й

Категорія: ATP International Series

Покриття: hard (i)

Місце: Марсель, Франція

Арена: Palais des Sports de Marseille


text:
# Rockies Express
Rockies Express — газопровід, що прокладений у широтному напрямку між штатами Колорадо та Вайомінг на заході і Огайо на сході.
Система, введена в дію у 2009 році, призначалась для транспортування природного газу, видобутого в басейнах Скелястих гір, через штати Середнього Заходу — Небраску, Канзас, Міссурі, Іллійнойс, Індіану, Огайо. Її загальна довжина становить 1698 миль, пропускна здатність до 18,5 млрд м3 на рік.
На початковому етапі дві гілки з'єднують газові хаби Мікер (Колорадо) та Опал (Вайомінг) зі ще одним центром газової промисловості Wamsutter, від якого починається маршрут до Шаєнн (так само Вайомінг) і далі на схід. Зазначені хаби обслуговують басейни Piceance (Мікер), Грейт Грін Рівер (Опал та Wamsutter) та північно-західний кут сланцевої формації Ніобрара (Шаєнн). Можливо відмітити, що система Rockies Express не єдина, що зв'язує ці пункти — передачу ресурсу між ними також забезпечують трубопровідні мережі Wyoming Interstate Company та Colorado Interstate Gas, а видача продукції окрім сходу відбувається також на захід (газопровід Ruby), південний захід (Kern River) та південь (TransColorado Gas Transmission).
У вихідному районі Rockies Express діаметр труб становить 900 мм, тоді як основна частина виконана в діаметрі 1050 мм. У східній частині на ділянці між округом Audrain в Міссурі та Кларінгтоном в Огайо наявні 13 перемичок, що дають доступ до 19 газопроводів, як прокладених між штатами, так і внутрішніх ліній. В 2011 році через спорудження газопроводу Time III/Temax довжиною 60 миль було утворене з'єднання з Texas Eastern Transmission у Пенсільванії, яке могло подавати до цієї системи 4,5 млрд м3 на рік.
Внаслідок «сланцевої революції», що розпочалась в США у 2000-х роках, поступово зник попит на транспортування газу до кінцевої точки в Огайо. Більше того, видобуток з формацій Утіка та Марцеллус дозволив розпочати поставки звідси в інші регіони. З цією метою у східній частині трубопроводу Rockies Express в 2015 році організували реверсний рух, що дозволило зокрема постачати блакитне паливо з Аппалачів до району Чикаго та Детройта. Крім того, вже за рік пропускну здатність даної ділянки збільшили до понад 26 млрд м3 на рік. Для збільшення потужності спорудили додаткові компресорні станції в Columbus (округ Pickaway, Огайо) та St. Paul (округ Decatur County, Індіана), а також розширили станцію в Chandlersville (Muskingum, Огайо).

title: Rockies Express

wikitext:
'''Rockies Express''' — газопровід, що прокладений у широтному напрямку між штатами [[Колорадо]] та [[Вайомінг]] на заході і [[Огайо]] на сході.

Система, введена в дію у 2009 році, призначалась для транспортування природного газу, видобутого в басейнах Скелястих гір, через штати Середнього Заходу — [[Небраска|Небраску]], [[Канзас]], [[Міссурі (штат)|Міссурі]], [[Іллінойс|Іллійнойс]], [[Індіана|Індіану]], Огайо. Її загальна довжина становить 1698 миль, пропускна здатність до 18,5 млрд м3 на рік.<ref name=":0">{{Cite news|url=http://marcellusdrilling.com/2016/11/rex-pipe-begins-flowing-extra-800-mmcfd-marcellusutica-gas-west/|title=REX Pipe Begins Flowing Extra 800 MMcf/d Marcellus/Utica Gas West|date=2016-11-29|language=en-US|work=Marcellus Drilling News|accessdate=2017-03-26|archive-date=27 березня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170327170130/http://marcellusdrilling.com/2016/11/rex-pipe-begins-flowing-extra-800-mmcfd-marcellusutica-gas-west/}}</ref>

На початковому етапі дві гілки з'єднують газові хаби Мікер (Колорадо) та Опал (Вайомінг) зі ще одним центром газової промисловості Wamsutter, від якого починається маршрут до [[Шаєнн]] (так само Вайомінг) і далі на схід. Зазначені хаби обслуговують басейни Piceance (Мікер), Грейт Грін Рівер (Опал та Wamsutter) та північно-західний кут сланцевої формації Ніобрара (Шаєнн). Можливо відмітити, що система Rockies Express не єдина, що зв'язує ці пункти — передачу ресурсу між ними також забезпечують трубопровідні мережі [[Wyoming Interstate Company]] та [[Colorado Interstate Gas]], а видача продукції окрім сходу відбувається також на захід (газопровід [[Ruby pipeline|Ruby]]), південний захід ([[Kern River Gas Transmission|Kern River]]) та південь ([[TransColorado Gas Transmission]]).

У вихідному районі Rockies Express діаметр труб становить 900 мм, тоді як основна частина виконана в діаметрі 1050 мм. У східній частині на ділянці між округом Audrain в Міссурі та Кларінгтоном в Огайо наявні 13 перемичок, що дають доступ до 19 газопроводів, як прокладених між штатами, так і внутрішніх ліній.<ref>{{Cite web|url=http://www.hydrocarbons-technology.com/projects/rockies_express/|title=Rockies Express Pipeline|website=Hydrocarbons Technology|accessdate=2017-03-26|archive-date=27 березня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170327081037/http://www.hydrocarbons-technology.com/projects/rockies_express/}}</ref> В 2011 році через спорудження газопроводу Time III/Temax довжиною 60 миль було утворене з'єднання з [[Texas Eastern Transmission]] у [[Пенсільванія|Пенсільванії]], яке могло подавати до цієї системи 4,5 млрд м3 на рік.<ref>{{Cite web|url=http://www.mottmacamericas.com/article/11557/projects/spectra-energy-time-iiitemax-pipelines|title=Spectra Energy Time III/Temax pipelines Bringing Rocky Mountain natural gas to Northeast consumers|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=|url-status=dead}}</ref>

Внаслідок «<nowiki/>[[Сланцева революція|сланцевої революції]]<nowiki/>», що розпочалась в США у 2000-х роках, поступово зник попит на транспортування газу до кінцевої точки в Огайо. Більше того, видобуток з формацій Утіка та Марцеллус дозволив розпочати поставки звідси в інші регіони. З цією метою у східній частині трубопроводу Rockies Express в 2015 році організували реверсний рух, що дозволило зокрема постачати блакитне паливо з [[Аппалачі]]в до району [[Чикаго]] та [[Детройт]]а. Крім того, вже за рік пропускну здатність даної ділянки збільшили до понад 26 млрд м3 на рік. Для збільшення потужності спорудили додаткові компресорні станції в Columbus (округ Pickaway, Огайо) та St. Paul (округ Decatur County, Індіана), а також розширили станцію в Chandlersville (Muskingum, Огайо).<ref name=":0"/>

== Примітки ==
{{reflist}}
[[Категорія:Газопроводи Сполучених Штатів Америки]]


text:
# Генрік Тофт Гансен
Генрік Тофт Гансен (дан. Henrik Toft Hansen, нар. 18 грудня 1986) — данський гандболіст, олімпійський чемпіон 2016 року.
Старший брат — партнер по збірній, теж чемпіон літніх Олімпійських ігор 2016 року та срібний призер літніх Олімпійських ігор 2020 року Рене Тофт Гансен.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада           | Дисципліна | Місце  |
| ------------------- | ---------- | ------ |
| Ріо-де-Жанейро 2016 | гандбол    | 1      |
| Токіо 2020          | гандбол    | Срібло |

## Зовнішні посилання
- Генрік Тофт Гансен — олімпійська статистика на сайті Sports-Reference.com (англ.) (архівна версія)

title: Генрік Тофт Гансен

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = Генрік Тофт Гансен
| повне_ім'я = {{lang-da|Henrik Toft Hansen}}
| зображення = Henrik Toft Hansen 3 20180217.jpg
| розмір_зображення = 255 пкс
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[данці|данець]]
| місце_проживання =
| дата_народження = 18.12.1986
| місце_народження =
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 200 см
| вага = 105 кг
| вебсторінка  =
| країна = {{DEN}}
| вид_спорту = [[гандбол]]
| дисципліна =
| студентська_команда =
| клуб =
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry|{{DEN}}}}
{{MedalSport|[[Гандбол]]}}
{{MedalOlympic}}
{{MedalGold|[[Літні Олімпійські ігри 2016|Ріо-де-Жанейро 2016]]|[[Гандбол на літніх Олімпійських іграх 2016 (чоловіки)|гандбол]]}}
{{MedalSilver|[[Літні Олімпійські ігри 2020|Ріо-де-Жанейро 2020]]|[[Гандбол на літніх Олімпійських іграх 2020 (чоловіки)|гандбол]]}}
| show-medals = yes
}}
'''Генрік Тофт Гансен''' ({{lang-da|Henrik Toft Hansen}}, {{н.}} [[18 грудня]] [[1986]]) — [[Данія|данський]] [[гандбол|гандболіст]], [[олімпійський чемпіон]] [[Літні Олімпійські ігри 2016|2016]] року.

Старший брат — партнер по збірній, теж чемпіон літніх Олімпійських ігор 2016 року та срібний призер літніх Олімпійських ігор 2020 року [[Рене Тофт Гансен]].

== Виступи на Олімпіадах ==
{|class = "wikitable"
!Олімпіада!!Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2016|Ріо-де-Жанейро 2016]] || [[Гандбол на літніх Олімпійських іграх 2016 (чоловіки)|гандбол]] || {{золото1}}
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2020|Токіо 2020]] || [[Гандбол на літніх Олімпійських іграх 2020 (чоловіки)|гандбол]] || {{Срібна медаль}}
|-
|}

== Зовнішні посилання ==
* {{SportsReference|ha/henrik-toft-hansen-1|NAME=Генрік Тофт Гансен}}

{{Olympic-medalist-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Тофт Гансен, Генрік}}
[[Категорія:Данські гандболісти]]
[[Категорія:Данські олімпійські чемпіони]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 2016]]
[[Категорія:Гандболісти на літніх Олімпійських іграх 2016]]
[[Категорія:Олімпійські чемпіони з гандболу]]
[[Категорія:Данські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Гандболісти на літніх Олімпійських іграх 2020]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 2020]]

title: Загальна інформація

Національність: данець

Громадянство: Королівство Данія

Народження: 18 грудня 1986 (38 років) · Сківеd, Viborg Countyd, Данія

title: Спорт

Країна: Данія

Вид спорту: гандбол

Команда: Aalborg Håndboldd, Збірна Данії з гандболуd, HSV Hamburgd, AG Københavnd і SG Flensburg-Handewittd

title: Олімпійські ігри

Золото: Ріо-де-Жанейро 2016 · гандбол

Срібло: Ріо-де-Жанейро 2020 · гандбол


text:
# Куртароло
Куртароло (італ. Curtarolo, вен. Curtaroło) — муніципалітет в Італії, у регіоні Венето, провінція Падуя.
Куртароло розташоване на відстані близько 410 км на північ від Рима, 45 км на захід від Венеції, 13 км на північ від Падуї.
Населення — 7301 особа (2014).
Покровитель — Madonna di Tessara.

## Демографія
Населення за роками:

Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 749 іноземців з 40 країн, серед них 507 громадян країн Євросоюзу та 20 громадян України.

## Сусідні муніципалітети
- Кампо-Сан-Мартіно
- Лімена
- П'яццола-суль-Брента
- Сан-Джорджо-делле-Пертіке
- Вігодарцере

title: Куртароло

wikitext:
{{Комуна Італії
 | назва         = Куртароло
 | місцева_назва = Curtarolo
 | герб          = <!-- Curtarolo-Stemma.png -->
 | регіон        = VEN <!-- Лише 3-літерний КОД -->
 | провінція     = PD <!-- Лише 2-літерний КОД -->
 | latd   = 45
 | latm   = 31
 | lats   = 0
 | longd  = 11
 | longm  = 50
 | longs  = 0
 | висота = 22
 | населення     = 7122
 | рік_насел     = 01-01-2023
 | площа         = 14,86
 | густота       = 484,0
 | поштові_індекси  = 35010
 | телефонний_код = 049
 | код_ISTAT     = 028036
 | покровитель   = Madonna di Tessara
 | мер           = Martina Rocchio
 | обраний       = 27-5-2019
 | www           = http://www.curtarolo.info/
}}

'''Куртароло''' ({{lang-it|Curtarolo}}, {{lang-vec|Curtaroło}}) — [[муніципалітет]] в [[Італія|Італії]], у регіоні [[Венето]], [[Падуя (провінція)|провінція Падуя]].

Куртароло розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані та напрямки розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 410 км на північ від [[Рим|Рима]], 45 км на захід від [[Венеція|Венеції]], 13 км на північ від [[Падуя|Падуї]].

Населення — {{formatnum:7301}} {{МНОЖИНА:7301|особа|особи|осіб}} (2014)<ref name="dem1">{{cite web |url=http://www.demo.istat.it/bil2014/index.html |title=Демографічний баланс 2014 року та населення на 31 грудня |publisher=[[ISTAT]] |accessdate=25 грудня 2014 |archive-date=26 червня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150626150429/http://demo.istat.it/bil2014/index.html }}{{ref-it}}</ref>.
Покровитель — Madonna di Tessara.

== Демографія ==
{{Демографія/Curtarolo}}
{{Іноземці в Італії | назва=Куртароло | дата=1 січня 2023 року
 | всього=749 | країн=40 | Укр=20 | ЄС=507 | таблиця= | країна1=[[Румунія|Румунії]]
 | примітка=<ref>{{cite web| url=https://demo.istat.it/app/?i=RCS&l=en
  | title=Resident population by sex, municipality and citizenship | language=англ.
  | trans_title=Постійне населення за статтю, муніципалітетом і громадянством
  | publisher=[[ISTAT]]| accessdate=12 червня 2024}}</ref>
}}

== Сусідні муніципалітети ==

* [[Кампо-Сан-Мартіно]]
* [[Лімена]]
* [[П'яццола-суль-Брента]]
* [[Сан-Джорджо-делле-Пертіке]]
* [[Вігодарцере]]

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів провінції Падуя]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Italy-geo-stub}}
{{Провінція Падуя}}
{{Noimg}}

{{Портали|Географія|Італія}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Падуя]]

title: Куртароло · Curtarolo

Країна: Італія

Регіон: Венето

Провінція: Падуя

title: Розміщення

Розміщення: Commune

title: Влада

Мер: Martina Rocchio (27-5-2019)


text:
# Міжнародний Вишеградський Фонд
Міжнародний Вишеградський Фонд (пол. Międzynarodowy Fundusz Wyszehradzki, словац. Medzinárodný vyšehradský fond, чеськ. Mezinárodní visegrádský fond, угор. Nemzetközi Visegrádi Alap) — створений відповідно до угоди, укладеної 9 червня 2000 р., в рамках проєкту Вишеградської групи з фінансової підтримки міжнародних ініціатив. Угода була укладена між Республікою Польщею, Словацькою Республікою, Чеською Республікою та Угорщиною. Резиденція Фонду знаходиться в Братиславі. Офіційна мова Фонду — англійська.
Бюджет Фонду у 2006 становив 3,340 млн. €; у 2007 — 5,139 млн. €; у 2008 — 5,789 млн. €; у 2009 — 6,196 млн. €; у 2010 — 6,000 млн. €; у 2011 — 6,598 млн. €; у 2012 — 7,530 млн. €. Кожна з чотирьох держав-членів вносить до Фонду однакову частку, яка у 2006 р. становила 0,8 млн. €, а у 2012 поступово зросла до 1,75 млн. €.

## Головні завдання та цілі
Метою Фонду є підтримка співпраці між країнами Вишеградської групи та їх спільного представництва в третіх країнах.
Ці цілі реалізуються шляхом надання фінансової підтримки діяльності, пов'язаної із заохоченням та розвитку:
- культурного співробітництва;
- наукового, дослідницького обміну та співробітництва в галузі освіти;
- молодіжного обміну;
- транскордонного співробітництва;
- туризму.

## Структура
Фонд є юридичною особою.
До керівних органів належать:
- Конференція міністрів закордонних справ;
- Рада послів.

До виконавчих органів належать:
- виконавчий директор — Карла Вурстерова;
- заступник виконавчого директора — Збігнєв Махей.

До адміністративного органу належить:
- Секретаріат Фонду.

Резиденція Фонду розташована в місті Братиславі, Словаччина.
До березня 2006 року виконавчим директором був Анджей Ягодзінський.
Чотири рази на рік (1 березня, 1 червня, 1 вересня і 1 грудня) розподіляється допомога так званих «малих» грантів, які становлять до 6000 €. Двічі на рік (15 березня і 15 вересня), Фонд надає «стандартні» гранти, розміри яких починаються від 6001 € і зазвичай не перевищують 20 000-30 000 €.
Вибір програм визначається Радою послів, які при прийнятті рішень керуються наступними критеріями:
- проєкт повинен бути пов'язаний з діяльністю Вишеградської групи і бути результатом співпраці партнерів Групи;
- проєкт повинен мати рекламний аспект і бути спрямованим до широкої аудиторії;
- проєкт повинен підтримувати інтеграцію країн Вишеградської групи з ЄС і в межах Групи;
- проєкт повинен підтримувати місцеві ініціативи.

Чим більше проєкт буде відповідати вищезазначеним критеріям, тим більша ймовірність отримати грант з Міжнародного Вишеградського Фонду. Дослідницький грант від Фонду може бути отриманий університетами, приватними університетами, дослідницькими центрами, приватними особами та підприємствами та місцевими органами влади.

## Право на участь у конкурсі
Фонд надає фінансування різноманітним видам діяльності у всіх сферах життя. Право на отримання грантової підтримки мають неурядові організації (НУО), організації громадянського суспільства (ОГС), муніципалітети та місцеві або регіональні органи влади, школи та університети, а також приватні компанії за умови, що їхні проєкти мають чіткий фокус на Вишеградський регіон і сприяють подальшому розвитку співпраці між партнерами по проєкту, розташованими в Вишеградському регіоні.
Інші бенефіціари, переважно НУО з країн, що не є членами ЄС, але є сусідами Вишеградського регіону — з країн Східного партнерства, таких як Вірменія, Азербайджан, Білорусь, Грузія, Молдова, Україна та Західних Балкан — Албанія, Боснія і Герцеговина, Косово, Північна Македонія, Чорногорія та Сербія, мають право на підтримку проєктів, спрямованих на передачу унікального досвіду та ноу-хау країн Вишеградської групи у процесах демократичних перетворень та регіональної інтеграції. Важливим елементом цієї ширшої регіональної співпраці, яку підтримує фонд, є підтримка заходів, що сприяють політичним і соціально-економічним реформам у країнах-партнерах з метою підтримки політичної асоціації та подальшої економічної інтеграції між Європейським Союзом, Східним партнерством і вищезгаданими країнами Західних Балкан.
Фонд підтримує проєкти за чотирма програмами: Міні-гранти V4 Gen, Вишеградські гранти, Вишеград+ гранти, Стратегічні гранти. Для України є актуальними : «Вишеград+ гранти» та «Міні-гранти V4 Gen». Пілотний проєкт у 2024 році підтримує короткострокову мобільність молоді також в Україні.

title: Міжнародний Вишеградський Фонд

wikitext:
{{організація}}
[[Файл:Suza drotarska.jpg|400пкс|міні|Резиденція Міжнародного Вишеградського Фонду в [[Братислава|Братиславі]]]]

'''Міжнародний Вишеградський Фонд''' ({{lang-pl|Międzynarodowy Fundusz Wyszehradzki}}, {{lang-sk|Medzinárodný vyšehradský fond}}, {{lang-cz|Mezinárodní visegrádský fond}}, {{lang-hu|Nemzetközi Visegrádi Alap}}) — створений відповідно до угоди, укладеної [[9 червня]] [[2000]] р., в рамках проєкту [[Вишеградська група|Вишеградської групи]] з фінансової підтримки міжнародних ініціатив. Угода була укладена між [[Польща|Республікою Польщею]], [[Словаччина|Словацькою Республікою]], [[Чехія|Чеською Республікою]] та [[Угорщина|Угорщиною]]. Резиденція Фонду знаходиться в [[Братислава|Братиславі]]. Офіційна мова Фонду — [[Англійська мова|англійська]].

Бюджет Фонду у 2006 становив 3,340 млн. [[Євро|€]]; у 2007 — 5,139 млн. €; у 2008 — 5,789 млн. €; у 2009 — 6,196 млн. €; у 2010 — 6,000 млн. €; у 2011 — 6,598 млн. €; у 2012 — 7,530 млн. €. Кожна з чотирьох держав-членів вносить до Фонду однакову частку, яка у 2006 р. становила 0,8 млн. €, а у 2012 поступово зросла до 1,75 млн. €<ref>{{Cite web |url=http://visegradfund.org/about/budget/ |title=Official web-page of the Visegrad fund: Бюджет Вишеградського Фонду |accessdate=25 грудня 2013 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20121207085331/http://visegradfund.org/about/budget/ |archivedate=7 грудня 2012 |deadurl=yes }}</ref>.

== Головні завдання та цілі ==
Метою Фонду є підтримка співпраці між країнами [[Вишеградська група|Вишеградської групи]] та їх спільного представництва в третіх країнах.

Ці цілі реалізуються шляхом надання фінансової підтримки діяльності, пов'язаної із заохоченням та розвитку:
* культурного співробітництва;
* наукового, дослідницького обміну та співробітництва в галузі освіти;
* молодіжного обміну;
* транскордонного співробітництва;
* туризму.

== Структура ==
Фонд є [[Юридична особа|юридичною особою]].

До керівних органів належать:
* Конференція міністрів закордонних справ;
* Рада послів.

До виконавчих органів належать:
* виконавчий директор — [[Карла Вурстерова]];
* заступник виконавчого директора — [[:pl:Zbigniew Machej|Збігнєв Махей]].

До адміністративного органу належить:
* Секретаріат Фонду.

Резиденція Фонду розташована в місті Братиславі, Словаччина<ref>{{Cite web |url=http://visegradfund.org/about/basic-facts/ |title=Official web-page of the Visegrad fund: основні факти |accessdate=25 грудня 2013 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20121231152030/http://visegradfund.org/about/basic-facts/ |archivedate=31 грудня 2012 |deadurl=yes }}</ref>.

До березня 2006 року виконавчим директором був [[:pl:Andrzej Jagodziński|Анджей Ягодзінський]].

Чотири рази на рік ([[1 березня]], [[1 червня]], [[1 вересня]] і [[1 грудня]]) розподіляється допомога так званих «малих» грантів, які становлять до 6000 [[Євро|€]]<ref>{{Cite web |url=http://visegradfund.org/grants/small_grants/ |title=Official web-page of the Visegrad fund: малі гранти |accessdate=25 грудня 2013 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20131226034306/http://visegradfund.org/grants/small_grants/ |archivedate=26 грудня 2013 |deadurl=yes }}</ref>. Двічі на рік ([[15 березня]] і [[15 вересня]]), Фонд надає «стандартні» гранти, розміри яких починаються від 6001 €<ref>{{Cite web |url=http://visegradfund.org/grants/standard_grants/ |title=Official web-page of the Visegrad fund: стандартні гранти |accessdate=25 грудня 2013 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20131229042852/http://visegradfund.org/grants/standard_grants/ |archivedate=29 грудня 2013 |deadurl=yes }}</ref> і зазвичай не перевищують 20 000-30 000 €<ref>{{Cite web |url=http://visegradfund.org/grants/approved_grants/ |title=Official web-page of the Visegrad fund: затверджені гранти |accessdate=25 грудня 2013 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20131226172720/http://visegradfund.org/grants/approved_grants/ |archivedate=26 грудня 2013 |deadurl=yes }}</ref>.

Вибір програм визначається Радою послів, які при прийнятті рішень керуються наступними критеріями:
* проєкт повинен бути пов'язаний з діяльністю Вишеградської групи і бути результатом співпраці партнерів Групи;
* проєкт повинен мати рекламний аспект і бути спрямованим до широкої аудиторії;
* проєкт повинен підтримувати інтеграцію країн Вишеградської групи з [[Європейський Союз|ЄС]] і в межах Групи;
* проєкт повинен підтримувати місцеві ініціативи.

Чим більше проєкт буде відповідати вищезазначеним критеріям, тим більша ймовірність отримати грант з Міжнародного Вишеградського Фонду. Дослідницький грант від Фонду може бути отриманий університетами, приватними університетами, дослідницькими центрами, приватними особами та підприємствами та місцевими органами влади.

== Право на участь у конкурсі ==
Фонд надає фінансування різноманітним видам діяльності у всіх сферах життя. Право на отримання грантової підтримки мають неурядові організації (НУО), організації громадянського суспільства (ОГС), муніципалітети та місцеві або регіональні органи влади, школи та університети, а також приватні компанії за умови, що їхні проєкти мають чіткий фокус на Вишеградський регіон і сприяють подальшому розвитку співпраці між партнерами по проєкту, розташованими в Вишеградському регіоні.<ref>{{Cite web|url=https://www.mzv.cz/jnp/en/foreign_relations/visegrad_group/international_visegrad_fund_1.html|title=International Visegrad Fund|last=|first=|date=|website=www.mzv.cz|archive-url=|archive-date=|access-date=2019-10-21}}</ref>

Інші бенефіціари, переважно НУО з країн, що не є членами ЄС, але є сусідами Вишеградського регіону — з країн Східного партнерства, таких як Вірменія, Азербайджан, Білорусь, Грузія, Молдова, Україна та Західних Балкан — Албанія, Боснія і Герцеговина, Косово, Північна Македонія, Чорногорія та Сербія, мають право на підтримку проєктів, спрямованих на передачу унікального досвіду та ноу-хау країн Вишеградської групи у процесах демократичних перетворень та регіональної інтеграції. Важливим елементом цієї ширшої регіональної співпраці, яку підтримує фонд, є підтримка заходів, що сприяють політичним і соціально-економічним реформам у країнах-партнерах з метою підтримки політичної асоціації та подальшої економічної інтеграції між Європейським Союзом, Східним партнерством і вищезгаданими країнами Західних Балкан.<ref name="auto">{{Cite web|url=https://www.visegradfund.org/apply/grants/visegrad-plus-grants/|title=VISEGRAD+ GRANTS|website=Visegrad Fund|language=en|access-date=2019-10-21}}</ref>

Фонд підтримує проєкти за чотирма програмами: Міні-гранти V4 Gen, Вишеградські гранти, Вишеград+ гранти, Стратегічні гранти. Для України є актуальними : «Вишеград+ гранти» та «Міні-гранти V4 Gen». Пілотний проєкт у 2024 році підтримує короткострокову мобільність молоді також в Україні.<ref>{{Cite news|url=http://www.tnv-econom.ksauniv.ks.ua/index.php/journal/article/view/500|title=ГРАНТИ МІЖНАРОДНОГО ВИШЕГРАДСЬКОГО ФОНДУ НА ПІДТРИМКУ РЕГІОНАЛЬНОГО СПІВРОБІТНИЦТВА|last=Кобеля-Звір|first=М. Я.|last2=Звір|first2=Ю. В.|date=2024-03-29|pages=274–281|language=uk|work=Таврійський науковий вісник. Серія: Економіка|doi=10.32782/2708-0366/2024.19.33|issn=2708-0366|issue=19|access-date=2024-06-25}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://visegradfund.org/ Офіційна сторінка Міжнародного Вишеградського Фонду] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131216005521/http://visegradfund.org/ |date=16 грудня 2013 }}{{ref-en}}

[[Категорія:Міжнародні фінансові організації]]
[[Категорія:Міжнародні організації Європи]]
[[Категорія:Центральна Європа]]

title: Міжнародний Вишеградський Фонд

Тип: організація

Країна: Словаччина


text:
# Догерешть
Догерешть, Догерешті (рум. Dogărești) — село у повіті Алба в Румунії. Входить до складу комуни Бучум.
Село розташоване на відстані 308 км на північний захід від Бухареста, 40 км на північний захід від Алба-Юлії, 66 км на південний захід від Клуж-Напоки.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 15 осіб, усі — румуни. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську.

title: Догерешть

wikitext:
{{НП Румунії
 | назва               = Догерешть
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Dogărești''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Алба
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Бучум (комуна)|Бучум]]
 | код_SIRUTA          = 3538
 | широта              = 46.27
 | довгота             = 23.1286
 | висота              = 885
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 15
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 517173
}}
'''Догерешть''', Догерешті ({{lang-ro|Dogărești}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Алба]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Бучум (комуна)|Бучум]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 308 км на північний захід від [[Бухарест]]а, 40 км на північний захід від [[Алба-Юлія|Алба-Юлії]], 66 км на південний захід від [[Клуж-Напока|Клуж-Напоки]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:15}} осіб, усі — [[румуни]]<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119074225/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119080347/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Алба]]

title: Догерешть · Dogărești

Країна: Румунія

Повіт: Алба

Комуна: Бучум

Телефонний код: +40 258 (Romtelecom, TR) · +40 358 (інші оператори)


text:
# New World Pictures
New World Pictures — американська кінокомпанія, заснована у 1970 році і закрита у 1997 році. New World Pictures створила багато фільмів, серед них такі як «Діти кукурудзи», «Пекло у Фрогтауні», «Чорнокнижник».
| Кінематограф | Це незавершена стаття про кінематограф. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |

title: New World Pictures

wikitext:
{{Картка:Компанія
| назва_компанії =New World Pictures
| логотип_компанії = New World Pictures 1984.PNG
| лого розмір           = 200px
| тип_компанії = [[Дочірня компанія]], [[кіно]]<br>[[телебачення]]
| заснування =
| дата =  1970
| розташування_країна = [[USA]]
| розташування_місто =
| розпущено =  1997
| ключові_особи =Роджер Корман
| продукція =
| валовий_дохід =
| EBIT_прибуток =
| чистий_прибуток =
| кіл_працівників =
| холдінґ =
| слоґан =
| вебсайт =http://www.imdb.com/co0065427/
| примітки =
}}
'''New World Pictures''' — американська кінокомпанія, заснована у [[1970]] році і закрита у [[1997]] році. New World Pictures створила багато фільмів, серед них такі як «[[Діти кукурудзи (фільм, 1984)|Діти кукурудзи]]», «[[Пекло у Фрогтауні]]», «[[Чорнокнижник (фільм)|Чорнокнижник]]».

{{кінематограф-доробити}}

[[Категорія:Кінокомпанії США]]
[[Категорія:Засновані в США 1970]]
[[Категорія:Підприємства Атланти]]
[[Категорія:Злиття і поглинання 1997]]

title: New World Pictures

Тип: Дочірня компанія, кіно · телебачення

Правова форма: холдингова компанія

Галузь: кінематограф

Попередник(и): The Filmgroupd

Наступник(и) · (спадкоємці): Fox Television Stationsd і The Walt Disney Company

Засновник(и): Роджер Корман і Gene Cormand

Штаб-квартира: Атланта

Ключові особи: Роджер Корман

Власник(и): News Corporation

Холдингова компанія: Fox Corporation


text:
# Терешпіль
Тере́шпіль — село в Україні, у Хмільницькому районі Вінницької області. Населення становить 347 осіб.

title: Терешпіль

wikitext:
{{Село
| назва           = Терешпіль
| область         = [[Вінницька область]]
| район           = [[Хмільницький район]]
| громада         = [[Жданівська сільська громада]]
| код КОАТУУ      = 0524887201
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       =
| населення       = 347
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           = 1,6
| ref-площа       =
| щільність       = 284,38
| поштовий індекс = 22014
| телефонний код  = 4338
| координати      = {{coord|49|40|53|N|27|47|30|E|scale:30000|display=inline,title}}
| lat_deg         = 49|
| lat_min         = 40|
| lat_sec         = 53
| lon_deg         = 27|
| lon_min         = 47|
| lon_sec         = 30
| висота          = 291
| ref-висота      =
| водойма         = Снивода
| адреса          = 22014, Вінницька обл., Хмільницький р-н, с. Терешпіль, вул. Миру, 2
| облікова картка =
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}

'''Тере́шпіль''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Хмільницький район|Хмільницькому районі]] [[Вінницька область|Вінницької області]]. Населення становить 347 осіб.

== Література ==
* Тере́шпіль // [[Історія міст і сіл Української РСР]]: у 26 т. / П. Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967—1974 — том Вінницька область / А. Ф. Олійник (голова редколегії тому), 1972 : 788с. — С.678
* Тетяна Михалинчук. В полях лежить село моє чудове (Історія сіл Держанівка, Софіївка, Терешпіль, Українське Хмільницького району). – Житомир, Видавець О. О. Євенок, 2020. – 440 с. (Випуск 62)

== Посилання ==
* {{SgKP|XII|310|Tereszpol, wieś, powiat lityński}}
* [http://agadd2.home.net.pl/metrykalia/7/9/sygn.%2013/pages/1_7_0_9_13_0251.htm Інвентар Терешполя 1789 року]  // AGAD.-ASK.-Oddz.XLVI.-Sign.13.-sk.0251.
* [http://agadd2.home.net.pl/metrykalia/7/9/sygn.%2013/pages/1_7_0_9_13_0252.htm Інвентар Терешполя 1789 року] // AGAD.-ASK.-Oddz.XLVI.-Sign.13.-sk.0252.
* [http://agadd2.home.net.pl/metrykalia/7/1_7_0_11%20ASK%20LVI/album/38/index.html#img=1_7_0_11_38_0012.jpg Терешпіль в Інвентарі Хмільницького староства 1790 року] // AGAD.-ASK.-Oddz.LVI.-Sign.38.
{{Жданівська сільська громада}}{{Vinnytsa-geo-stub}}

[[Категорія:Села Вінницької області]]
[[Категорія:Колишні районні центри УРСР]]

title: село Терешпіль

Країна: Україна

Область: Вінницька область

Район: Хмільницький район

Тер. громада: Жданівська сільська громада

title: Основні дані

Площа: 1,6 км²

Густота населення: 284,38 осіб/км²

title: Географічні дані

Водойми: Снивода

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Терешпіль


text:
# Дрезден (Канзас)
Дрезден (англ. Dresden) — місто (англ. city) в США, в окрузі Декатур штату Канзас. Населення — 43 особи (2020).

## Географія
Дрезден розташований за координатами 39°37′18″ пн. ш. 100°25′8″ зх. д. / 39.62167° пн. ш. 100.41889° зх. д. (39.621691, -100.418911).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 2,44 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкала 41 особа в 19 домогосподарствах у складі 12 родин. Густота населення становила 17 осіб/км².  Було 29 помешкань (12/км²).
Расовий склад населення:
| - 100,0 % — білих |

До двох чи більше рас належало 0,0 %. Частка іспаномовних становила 0,0 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 22,0 % — особи молодші 18 років, 43,9 % — особи у віці 18—64 років, 34,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 49,8 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 105,0 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 100,0 чоловіків також старших 18 років.
За межею бідності перебувало 54,5 % осіб, у тому числі 71,4 % дітей у віці до 18 років та 23,1 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 14 особи. Основні галузі зайнятості: сільське господарство, лісництво, риболовля — 50,0 %, роздрібна торгівля — 21,4 %, транспорт — 14,3 %.

title: Дрезден (Канзас)

wikitext:
{{Otherplaces|Дрезден (значення){{!}}Дрезден}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Дрезден
|оригінальна назва  = {{lang-en|Dresden}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Канзас
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Декатур (округ, Канзас)|Декатур]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 2,44
|висота центру НП   = 833

<!-- Population -->
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 16,80
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −6
|DST                    = −5
|телефонний код         = 785
|поштовий індекс        = 67635
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 2018600
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Дрезден''' ({{lang-en|Dresden}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Декатур (округ, Канзас)|Декатур]] штату [[Канзас]]. Населення — 43 особи (2020).

== Географія ==
Дрезден розташований за координатами {{Coord|39|37|18|N|100|25|8|W|type:city_region:US-DE}} (39.621691, -100.418911){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 2,44 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 1930 = 231
| 1940 = 180
| 1950 = 162
| 1960 = 134
| 1970 = 103
| 1980 = 84
| 1990 = 73
| 2000 = 51
| 2010 = 41
| 2020 = 43
| estyear =
| estimate =
| estref =
| align-fn = center
| footnote = [https://www.census.gov/prod/www/abs/decennial/ U.S. Decennial Census]
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкала 41 особа в 19 домогосподарствах у складі 12 родин. [[Густота населення]] становила 17 осіб/км².  Було 29 помешкань (12/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 100,0 % — [[Расовий склад США|білих]]
|}
До двох чи більше рас належало 0,0 %. Частка іспаномовних становила 0,0 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 22,0 % — особи молодші 18 років, 43,9 % — особи у віці 18—64 років, 34,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 49,8 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 105,0 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 100,0 чоловіків також старших 18 років.
За межею бідності перебувало 54,5 % осіб, у тому числі 71,4 % дітей у віці до 18 років та 23,1 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 14 особи. Основні галузі зайнятості: сільське господарство, лісництво, риболовля — 50,0 %, роздрібна торгівля — 21,4 %, транспорт — 14,3 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Декатур (округ, Канзас)}}

[[Категорія:Міста Канзасу]]
[[Категорія:Населені пункти округу Декатур (Канзас)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Канзас

Округ: Декатур

Населення: 43 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 16,80 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−6, влітку UTC-5


text:
# Костюк Марта Тимофіївна
Марта Тимофіївна Костюк (05.01.1951, с. Озеряни, нині Чортківського району Тернопольської області) — українська оперна співачка (колоратурне сопрано), діаспорянка. Від 1999 мешкає і працює у США.

## Біографія
Марта Костюк здобула вокальну освіту у Львівській консерваторії (нині музична академія) у 1975, клас викладачки Марії Петрівни Сиверіної-Дарчук. Відтоді — стажистка, від 1978 — солістка Великого театру у Москві. 1986 виступала з концертом у Києві. Не раз гастролювала за кордоном.
Від 1999 мешкає і працює у штаті Луїзіана (США). У концертах виконує твори українських, російських та зарубіжних композиторів, а також народні пісні. Серед сольних програм — «Коли співає моя душа», «Різдво у всьому світі», «Магія опери».

## Нагороди
Лауреатка 7-го Всесоюзного конкурсу вокалістів ім. М. Глінки (Тбілісі, 1975, 3-я премія).

## Партії
- Барбарина («Весілля Фігаро» В.-А. Моцарта).
- Джільда («Ріголетто» Дж. Верді)
- Лєночка («Жовтень» В. Мураделі)
- Лізанка Манілова («Мертві душі» Р. Щедріна)
- Оскар («Бал-маскарад» Дж. Верді)
- Прилепа («Пікова дама» П. Чайковського)
- Снігуронька («Снігуронька» М. Римського-Корсакова)

title: Костюк Марта Тимофіївна

wikitext:
{{Музикант
| Ім'я                 = Марта Костюк
| Підпис               =
| Ключ                 =
| Лого                 =
| Фото                 =
| Опис_фото            =
| Справжнє_ім'я        =
| Дата народження      =
| Місце народження     =
| Дата смерті          =
| Місце смерті         =
| Роки                 =
| Країна               =
| Національність       = українка
| Освіта               =
| Професія             = [[Опера|Оперна]] співачка
| Співацький голос     = [[сопрано|колоратурне сопрано]]
| Жанр                 =
| Псевдонім            =
| Співробітництво      =
| Співпраця            =
| Нагороди             = Лауреатка 7-го Всесоюз. конкурсу вокалістів ім. М. Глінки (Тбілісі, 1975, 3-я премія)
| Лейбл                =
| Сайт                 =
}}
{{Othernames|Костюк}}

'''Марта Тимофіївна Костюк''' (05.01.1951, с. [[Озеряни (Борщівський район)|Озеряни]], нині [[Чортківський район|Чортківського району]] [[Тернопільська область|Тернопольської області]]) — українська оперна співачка ([[сопрано|колоратурне сопрано]]), [[Українська діаспора|діаспорянка]]. Від 1999 мешкає і працює у США.

== Біографія ==

Марта Костюк здобула вокальну освіту у [[Львівська національна музична академія імені Миколи Лисенка|Львівській консерваторії]] (нині музична академія) у 1975, клас викладачки Марії Петрівни Сиверіної-Дарчук. Відтоді — [[Стажист|стажистка]], від 1978 — солістка [[Большой театр|Великого театру]] у Москві. 1986 виступала з концертом у Києві. Не раз гастролювала за кордоном.<ref name="Словник"/>

Від 1999 мешкає і працює у штаті [[Луїзіана]] (США). У концертах виконує твори українських, російських та зарубіжних композиторів, а також народні пісні. Серед сольних програм — «Коли співає моя душа», «Різдво у всьому світі», «Магія опери».<ref name="ЕСУ"/>

== Нагороди ==

Лауреатка 7-го [[Міжнародний конкурс вокалістів імені М. І. Глінки|Всесоюзного конкурсу вокалістів ім. М. Глінки]] ([[Тбілісі]], 1975, 3-я премія).<ref name="ЕСУ"/>

== Партії ==

* ''Барбарина'' («[[Весілля Фігаро]]» [[Вольфганг Амадей Моцарт|В.-А. Моцарта]]).
* ''Джільда'' («[[Ріголетто]]» [[Джузеппе Верді|Дж. Верді]])
* ''Лєночка'' («Жовтень» [[Мураделі Вано Ілліч|В. Мураделі]])
* ''Лізанка Манілова'' («Мертві душі» [[Щедрін Родіон Костянтинович|Р. Щедріна]])
* ''Оскар'' («[[Бал-маскарад (опера)|Бал-маскарад]]» Дж. Верді)
* ''Прилепа'' («[[Винова краля (опера)|Пікова дама]]» П. Чайковського)
* ''Снігуронька'' («[[Снігуронька (опера)|Снігуронька]]» М. Римського-Корсакова)

== Примітки ==
{{reflist|refs=
<ref name="ЕСУ">{{cite web |url=http://esu.com.ua/search_articles.php?id=6139 |title=КОСТЮ́К Марта Тимофіївна |author=М. П. Сохацький |date= |website=esu.com.ua |publisher=[[Енциклопедія Сучасної України]] |accessdate=17 лютого 2017}}</ref>
<ref name="Словник">{{cite book|last=Лисенко|first=І.|title=Словник співаків України|date=1997|publisher=Рада, Київ|isbn=966-7087-11-5|page=151}}</ref>
}}
== Посилання ==
* {{УМузЕ-2|частина=Костюк Марта Тимофіївна|сторінки =567}}
{{Нормативний контроль}}
[[Категорія:Українські оперні співачки]]
[[Категорія:Українська діаспора США]]
[[Категорія:Українки США]]

title: Основна інформація

Дата народження: 5 січня 1951 (74 роки)

Місце народження: Озеряни, Борщівський район, Тернопільська область, Українська РСР, СРСР

Національність: українка

Професія: Оперна співачка

Співацький голос: колоратурне сопрано


text:
# Нагаєв Ігор Володимирович
Ігор Володимирович Нагаєв (нар. 24 лютого 1966) — український веслувальник на байдарці, дворазовий призер Олімпійських ігор, заслужений майстер спорту СРСР. Головний тренер збірної України з веслування на байдарках і каное.

## Біографія
Закінчив Київський спортивний ліцей-інтернат. Виступав за «Динамо» (Київ).

### Спортивні досягнення
На літніх Олімпійських іграх 1988 року в Сеулі завоював дві срібні нагороди: на байдарці двійці (500 м) і четвірці (1000 м).
Бронзовий призер чемпіонату світу 1986 року на байдарці-одиночці.
Чемпіон СРСР 1984–1988 рр.. та 1990 р. на одиночці і двійці.

title: Нагаєв Ігор Володимирович

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я                = Ігор Нагаєв
| повне_ім'я          = Ігор Володимирович Нагаєв
| зображення          =
| підпис              =
| прізвисько          =
| національність      =
| місце_проживання    = [[Київ]], [[Україна]]
| дата_народження     = 24.2.1966
| місце_народження    =
| дата_смерті         =
| місце_смерті        =
| зріст               =
| вага                =
| батько              =
| мати                =
| дружина             =
| чоловік             =
| діти                =
| вебсторінка         =

| країна              =
| вид_спорту          = [[Веслування на байдарках і каное]]
| дисципліна          = [[Веслування]] на [[байдарка]]х
| спортивне_звання    =
| студентська_команда =
| клуб                = «[[Динамо (спортивне товариство)|Динамо]]» (Київ)
| команда             =
| нац._збірна         = {{USSR}}
| статус_професіонала =
| тренери             =
| завершення_виступів =
| тренує              =
| світові             =
| регіональні         =
| національні         =
| олімпійські         =
| паралімпійські      =
| найвищий_рейтинг    =
| поточний_рейтинг    =
| особисті_рекорди    =
| медалі  =
| show-medals         = yes
}}
{{MedalTableTop}}
{{MedalSport|Веслування на байдарках, чоловіки}}
{{MedalOlympic}}
{{MedalSilver|[[літні Олімпійські ігри 1988|1988 Сеул]]|[[Веслування на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1988|байдарка-двійка, 500 м]]}}
{{MedalSilver|[[літні Олімпійські ігри 1988|1988 Сеул]]|[[Веслування на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1988|байдарка-четвірка, 1000 м]]}}
{{MedalWorldChampionships}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1986|1986 Монреаль]]|байдарка-одиночка, 500 м}}
{{MedalBottom}}
{{Othernames|Нагаєв}}
'''Ігор Володимирович Нагаєв''' ({{н}} {{ДН|24|02|1966}}) — [[україна|український]] [[Веслування на байдарках і каное|веслувальник]] на [[байдарка|байдарці]], дворазовий призер [[Олімпійські ігри|Олімпійських ігор]], [[заслужений майстер спорту СРСР]]. Головний [[тренер]] збірної України з веслування на байдарках і каное.

== Біографія ==

Закінчив [[Київський спортивний ліцей-інтернат]]. Виступав за «[[Динамо (спортивне товариство)|Динамо]]» ([[Київ]]).

=== Спортивні досягнення ===

На [[літні Олімпійські ігри 1988|літніх Олімпійських іграх 1988 року]] в [[Сеул]]і завоював дві срібні нагороди: на байдарці двійці (500 м) і четвірці (1000 м).

Бронзовий призер [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное|чемпіонату світу]] [[1986]] року на байдарці-одиночці.

Чемпіон СРСР [[1984]]–[[1988]] рр.. та [[1990]] р. на одиночці і двійці.

== Джерела ==

* [https://web.archive.org/web/20140303203040/http://slovari.yandex.ru/~книги/Гребля%20на%20байдарках%20и%20каноэ/Нагаев%20Игорь%20Владимирович/ Плеханов Ю. А. Гребля на байдарках и каноэ / Сост. серии: В. Л. Штейнбах. — М.: Олимпия Пресс, 2005. — 160 с.: ил. — (Краткая энциклопедия спорта).]{{ref-ru}}

== Посилання ==

* [http://sportnewz.org.ua/963/ «Підготовка зірвана, але команда готова» Спортивні новини України, 24.06.2009 (інтерв'ю з Ігорем Нагаєвим)]{{ref-uk}}{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [http://football.sport.ua/news/44918 НАГАЕВ: «Прогнозы — дело неблагодарное». Інформаційне агентство «Спорт України», 28.05.2008 (інтерв'ю з Ігорем Нагаєвим)]{{ref-ru}}

{{спортсмен-доробити}}

[[Категорія:Українські тренери з веслування на байдарках і каное]]
[[Категорія:Українські веслувальники на байдарках і каное]]
[[Категорія:Радянські веслувальники на байдарках і каное]]
[[Категорія:Українські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Радянські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 1988]]
[[Категорія:Веслувальники на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1988]]
[[Категорія:Заслужені майстри спорту СРСР]]
[[Категорія:Спортсмени Києва]]
[[Категорія:Веслувальники на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1992]]

title: Загальна інформація

Громадянство: СРСР

Місце проживання: Київ, Україна

Народження: 24 лютого 1966 (59 років) · Київ, Українська РСР, СРСР

title: Спорт

Вид спорту: Веслування на байдарках і каное

Дисципліна: Веслування на байдарках

Клуб: «Динамо» (Київ)

Нац. збірна: СРСР

title: Олімпійські ігри

Срібло:
1988 Сеул · байдарка-двійка, 500 м
1988 Сеул · байдарка-четвірка, 1000 м

title: Чемпіонати світу

Бронза: 1986 Монреаль · байдарка-одиночка, 500 м


text:
# Котов Тихон Іванович
Тихон Іванович Котов (1895—1923) — український радянський математик, професор Харківського інституту народної освіти, Харківського сільськогосподарського інституту та Харківського хіміко-фармацевтичного інституту. Також викладав у Харківському технологічному інституті. Досліджував геодезичні лінії, однак не встиг дописати докторську дисертацію через ранню смерть.

## Життєпис
Тихон Котов народився 1895 року, за різними даними у Харкові або у Задонську Воронезької губернії у родині протоієрея. У 1913 році закінчив із золотою медаллю третю Харківську гімназію. Продовжив навчання на математичному відділенні фізико-математичного факультету Імператорського Харківського університету. Підготував роботу на запропоновану факультетом темою: «О геодезических линиях», за яку був відзначений золотою медаллю. Професор Дмитро Синцов, у відгуку на цю роботу від 1 січня 1917 року, відмітив що автор, попри деякі недоліки, «вивчив не лише великі трактати про рід Darboux та Bianchi, але й значну частину мемуарної літератури, виявив самостійність у виборі та обробці матеріалу». Того ж року Котов закінчив курс з дипломом першого ступеня і був залишений при університеті для підготовки до професорського звання. Одночасно став працювати у Харківському технологічному інституті (ХТІ). У наступні роки успішно склав магістерські екзамени й в 1919 році отримав звання приват-доцента в університеті.
Після ліквідації Харківського університету працював у Вільній академії теоретичних знань професором. Після реорганізації академії став професором Харківського інституту народної освіти (ХІНО), де викладав теорію чисел, вищу алгебру та вів спецкурс з аналітичної геометрії у просторі. Став одним з перших членів науково-дослідної кафедри геометрії при ХІНО створеної у 1921 році. Після того як Антоній-Боніфацій Пшеборський покинув у 1922 році інститут, то став викладати ще й диференціальне числення. Також вів практичні заняття з аналітичної геометрії з геометричними додатками диференційного числення та інтегруванням диференціальних рівнянь. У 1923 році почав викладати спецкурс з теорії поверхонь.
Одночасно у ХТІ Котов читав проєктивну геометрію, а після того, як пішов Пшеборський, ще й аналітичну геометрію. У 1921 році став членом факультетської комісії ХТІ. Також, був професором Сільськогосподарського та Хіміко-фармацевтичного інститутів, де викладав вищу математику.
У останній рік свого життя Тихон Котов входив до складу Наукового комітету Головного управління професійної освіти при Народному комісаріаті освіти УРСР. Осінню 1923 року за дорученням Наукового комітету поїхав у відрядження до Москви, де йому довелося поспілкуватися з місцевими математиками. Повертаючись до Харкова, він сидів у потязі поряд з хворою дитиною від якої заразився скарлатиною. Хвороба розвивалася у прихованому стані та була пізно діагностована, лише 7 листопада. На наступний день Тихон Котов помер.
Як відмічав Дмитро Синцов, Тихона Котова всюди високо цінили як одного з кращих викладачів. Дослідниця Неля Гормашева характеризувала вченого як м'яку, добру людину «прекрасного лектора, талановитого вченого, що вже проявив себе в науці та подавав ще більше надій на майбутнє».

## Наукова діяльність
Основним напрямком наукової роботи Тихона Котова було дослідження геодезичних ліній. Свої перші праці з цієї тематики він читав ще студентом на засіданні математичного гуртка, кілька разів він доповідав на зборах Харківського математичного товариства. За результатами своїх досліджень публікував наукові статті та писав докторську дисертацію, однак не встиг її закінчити. Котову залишалося допрацювати кілька останніх параграфів. Дисертація так і не була опублікована і зберігалася в архівах Народного комісаріата освіти УРСР де і «загубилася». Дослідниця Неля Гормашева вважала, що ця недописана дисертація мала актуальне значення у зв'язку зі «зміною поглядів на будову простору, спричиненою принципом відносності». Також Тихон Котов писав рецензії на останні праці російської математичної літератури
Вибрані праці згідно з «История Харьковского технологического института в лицах»:
- Геодезические линии // Наука на Украине 1922, № 3 (рос.)
- Об асимптотических геодезических линиях // Наука на Украине 1922, № 4 (рос.)
- Теория геодезических линий (неокончено) (рос.)

### Коментар
1. ↑  Котов став професором Сільськогосподарського інституту за результатами конкурсу.

title: Котов Тихон Іванович

wikitext:
{{ПІП}}
{{Науковець}}
'''Тихон Іванович Котов''' (1895—1923) — український радянський математик, професор [[Харківський інститут народної освіти|Харківського інституту народної освіти]], Харківського сільськогосподарського інституту та [[Національний фармацевтичний університет|Харківського хіміко-фармацевтичного інституту]]. Також викладав у [[Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут»|Харківському технологічному інституті]]. Досліджував геодезичні лінії, однак не встиг дописати докторську дисертацію через ранню смерть.

== Життєпис ==
Тихон Котов народився 1895 року, за різними даними у Харкові{{sfn|Гормашева|1996}} або у [[Задонськ]]у Воронезької губернії у родині [[Протоієрей|протоієрея]]{{sfn|Павлова|2010}}. У 1913 році закінчив із золотою медаллю третю Харківську гімназію. Продовжив навчання на математичному відділенні фізико-математичного факультету [[Харківський національний університет імені В. Н. Каразіна|Імператорського Харківського університету]]. Підготував роботу на запропоновану факультетом темою: «О геодезических линиях», за яку був відзначений золотою медаллю. Професор [[Синцов Дмитро Матвійович|Дмитро Синцов]], у відгуку на цю роботу від 1 січня 1917 року, відмітив що автор, попри деякі недоліки, «вивчив не лише великі трактати про рід Darboux та Bianchi, але й значну частину мемуарної літератури, виявив самостійність у виборі та обробці матеріалу». Того ж року Котов закінчив курс з дипломом першого ступеня і був залишений при університеті для підготовки до професорського звання. Одночасно став працювати у [[Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут»|Харківському технологічному інституті]] (ХТІ). У наступні роки успішно склав магістерські екзамени й в 1919 році отримав звання [[приват-доцент]]а в університеті{{sfn|Синцов|1923|с=308}}{{sfn|Гормашева|1996}}.

Після ліквідації Харківського університету працював у Вільній академії теоретичних знань професором. Після реорганізації академії став професором [[харківський інститут народної освіти|Харківського інституту народної освіти]] (ХІНО), де викладав [[Теорія чисел|теорію чисел]], [[Вища алгебра|вищу алгебру]] та вів спецкурс з [[Аналітична геометрія|аналітичної геометрії]] у просторі. Став одним з перших членів науково-дослідної кафедри геометрії при ХІНО створеної у 1921 році. Після того як [[Пшеборський Антоній-Боніфацій Павлович|Антоній-Боніфацій Пшеборський]] покинув у 1922 році інститут, то став викладати ще й [[диференціальне числення]]. Також вів практичні заняття з аналітичної геометрії з геометричними додатками диференційного числення та інтегруванням диференціальних рівнянь. У 1923 році почав викладати спецкурс з теорії поверхонь{{sfn|Синцов|1923|с=308}}{{sfn|Гормашева|1996}}.

Одночасно у ХТІ Котов читав проєктивну геометрію, а після того, як пішов Пшеборський, ще й аналітичну геометрію. У 1921 році став членом факультетської комісії ХТІ. Також, був професором Сільськогосподарського{{Ref+|Котов став професором Сільськогосподарського інституту за результатами конкурсу.|К}} та [[Національний фармацевтичний університет|Хіміко-фармацевтичного інститутів]], де викладав вищу математику{{sfn|Синцов|1923|с=308}}{{sfn|Павлова|2010}}{{sfn|Гормашева|1996}}.

У останній рік свого життя Тихон Котов входив до складу Наукового комітету Головного управління професійної освіти при [[Міністерство народної освіти Української РСР|Народному комісаріаті освіти УРСР]]. Осінню 1923 року за дорученням Наукового комітету поїхав у відрядження до [[Москва|Москви]], де йому довелося поспілкуватися з місцевими математиками. Повертаючись до Харкова, він сидів у потязі поряд з хворою дитиною від якої заразився [[Скарлатина|скарлатиною]]. Хвороба розвивалася у прихованому стані та була пізно діагностована, лише 7 листопада. На наступний день Тихон Котов помер{{sfn|Гормашева|1996}}{{sfn|Синцов|1923|с=308}}.

Як відмічав [[Синцов Дмитро Матвійович|Дмитро Синцов]], Тихона Котова всюди високо цінили як одного з кращих викладачів{{sfn|Синцов|1923|с=308}}. Дослідниця [[Гормашева Неля Михайлівна|Неля Гормашева]] характеризувала вченого як м'яку, добру людину «прекрасного лектора, талановитого вченого, що вже проявив себе в науці та подавав ще більше надій на майбутнє»{{sfn|Гормашева|1996}}.

== Наукова діяльність ==
Основним напрямком наукової роботи Тихона Котова було дослідження геодезичних ліній. Свої перші праці з цієї тематики він читав ще студентом на засіданні математичного гуртка, кілька разів він доповідав на зборах [[Харківське математичне товариство|Харківського математичного товариства]]. За результатами своїх досліджень публікував наукові статті та писав докторську дисертацію, однак не встиг її закінчити. Котову залишалося допрацювати кілька останніх параграфів. Дисертація так і не була опублікована і зберігалася в архівах Народного комісаріата освіти УРСР де і «загубилася». Дослідниця Неля Гормашева вважала, що ця недописана дисертація мала актуальне значення у зв'язку зі «зміною поглядів на будову простору, спричиненою принципом відносності». Також Тихон Котов писав рецензії на останні праці російської математичної літератури{{sfn|Гормашева|1996}}

Вибрані праці згідно з «История Харьковского технологического института в лицах»{{sfn|Павлова|2010}}:
* Геодезические линии // Наука на Украине 1922, № 3 {{Ref-ru}}
* Об асимптотических геодезических линиях // Наука на Украине 1922, № 4 {{Ref-ru}}
* Теория геодезических линий (неокончено) {{Ref-ru}}

== Примітки ==

=== Коментар ===
{{Reflist|group="К"}}

=== Література ===
{{примітки|2}}

== Джерела ==
* {{публікація|книга
 | автор          = [[Гормашева Неля Михайлівна|Гормашева Н. М.]]
 | назва          = Страницы истории развития геометрии Харьковского университета
 | посилання      = http://www.univer.omsk.su/omsk/Sci/HkGS/hkgs3.html
 | місце          = Харків
 | сторінок       = 68
 | рік            = 1996
 | мова           = ru
 | ref            = Гормашева
}}
* {{публікація|книга
 | автор          = Павлова Г. В.
 | назва          = История Харьковского технологического института в лицах
 | частина        = Котов Тихон Иванович
 | посилання      = http://library.kpi.kharkov.ua/vustavki/PREPODAVATELY/PR_К.html
 | місце          = Харків
 | видавництво    = Науково-технічна бібліотека НТУ «ХПІ»
 | рік            = 2010
 | мова           = ru
 | ref            = Павлова
}}
* {{публікація|стаття
 | автор          = [[Синцов Дмитро Матвійович|Синцов Д.]]
 | видання        = Путь просвещения
 | назва          = Т. И. Котов (Некролог)
 | номер          = 9—10
 | сторінки       = 308
 | рік            = 1923
 | мова           = ru
 | ref            = Синцов
}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Члени Харківського математичного товариства]]
[[Категорія:Українські математики]]

title: Котов Тихон Іванович

Народився: 1895 · Харків, Російська імперія або Задонськ, Воронезька губернія, Російська імперія

Помер: 8 листопада 1923 · Харків, Українська СРР, СРСР · ·скарлатина

Країна: Російська імперія · Українська СРР

Діяльність: математик, викладач університету

Alma mater: Харківський національний університет імені Василя Каразіна (1917)

Заклад: ХІНО · ХТІ · ХХФІ

Вчене звання: приват-доцент і професор

Науковий ступінь: магістр

Науковий керівник: Синцов Дмитро Матвійович

Вчителі: Синцов Дмитро Матвійович

Членство: Харківське математичне товариство


text:
# Киргизбаєв Гусман Даніярович
Гусман Даніярович Киргизбаєв (28 вересня 1992 , Діханкуль, Туркестанська область ) — казахський дзюдоїст, бронзовий призер Олімпійських ігор 2024 року, призер чемпіонату світу.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада  | Дисципліна | Місце |
| ---------- | ---------- | ----- |
| Париж 2024 | до 66 кг   | 3     |

title: Киргизбаєв Гусман Даніярович

wikitext:
{{Спортсмен
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalSport|[[Дзюдо]]}}
{{MedalCountry|{{KAZ}}}}
{{MedalOlympic}}
{{MedalBronze|[[Літні Олімпійські ігри 2024|Париж 2024]]|[[Дзюдо на літніх Олімпійських іграх 2024 — до 66 кг (чоловіки)|до 66 кг]]}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з дзюдо|Чемпіонат світу]]}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат світу з дзюдо 2021|Будапешт 2021]]|до 60 кг}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Азії з дзюдо|Чемпіонат Азії]]}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат Азії з дзюдо 2019|Фуджайра 2019]]|до 60 кг}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат Азії з дзюдо 2022|Нур-Султан 2022]]|до 66 кг}}
| show-medals         = yes
}}
'''Гусман Даніярович Киргизбаєв''' {{біографія}} — [[Казахстан|казахський]] [[дзюдо]]їст, бронзовий призер [[Літні Олімпійські ігри 2024|Олімпійських ігор 2024]] року, призер чемпіонату світу.

== Виступи на Олімпіадах ==
{|class = "wikitable"
!Олімпіада!! Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2024|Париж 2024]] || [[Дзюдо на літніх Олімпійських іграх 2024 — до 66 кг (чоловіки)|до 66 кг]] || {{бронза3}}
|-
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{Sports links}}
* {{The-Sports}}
* {{Instagram}}

{{бібліоінформація}}
{{Judo-bio-stub}}

[[Категорія:Казахські дзюдоїсти]]
[[Категорія:Казахські бронзові олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Бронзові призери літніх Олімпійських ігор 2024]]
[[Категорія:Дзюдоїсти на літніх Олімпійських іграх 2024]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Казахстан

Народження: 28 вересня 1992 (32 роки) · Діханкуль, Толебійський район, Туркестанська область, Казахстан

title: Спорт

Вид спорту: дзюдо

title: Олімпійські ігри

Бронза: Париж 2024 · до 66 кг

title: Чемпіонат світу

Срібло: Будапешт 2021 · до 60 кг

title: Чемпіонат Азії

Бронза:
Фуджайра 2019 · до 60 кг
Нур-Султан 2022 · до 66 кг


text:
# Евдикоти
Евдико́ти або еудико́ти, інколи неправильно еудіко́ти (англ. eudicots) — клада, яка використовується в системах від APG (1998) до APG IV (2016) для класифікації покритонасінних. Цей таксон являє собою монофілетичну групу, яка включає більшість (колишніх) дводольних рослин. Евдикоти налічують понад 70% видів покритонасінних. Ймовірно сестринським до евдикотів є порядок кушироцвіті (Ceratophyllales).

## Систематика
Згідно з системою APG IV, клада евдикотів містить парафілетичну групу базальних евдикотів і монофілетичну групу основних евдикотів, з якої виділяють дві великі клади — суперрозиди й суперастериди:

базальні евдикоти (англ. basal eudicots) (парафілетична група):
- -     - Buxales
    - Proteales
    - Ranunculales
    - Trochodendrales

основні евдикоти (англ. core eudicots) (монофілетична група):
- -     - Gunnerales
    - Dilleniales
- суперрозиди
  -     - Ломикаменецвіті (Saxifragales)

  - розиди (17 порядків)
- суперастериди
  -     - Berberidopsidales
    - Гвоздикоцвіті (Caryophyllales)
    - Santalales

  - айстериди (17 порядків)

title: Евдикоти

wikitext:
{{Automatic taxobox |name=Евдикоти |fossil_range={{Geological range|125|0}}[[рання крейда]] — наш час |image=Rosa_alba2.jpg |image_caption=[[Троянда]] |taxon=Eudicots
|subdivision_ranks = Клади ([[Система APG IV|APG IV]])
|subdivision =
*Базальні евдикоти:
**[[Buxales]]
**[[Proteales]]
**[[Ranunculales]]
**[[Trochodendrales]]
*Основні евдикоти:
**Клади
***[[суперастериди]]
***[[суперрозиди]]
**Порядки
***[[Dilleniales]]
***[[Gunnerales]]
}}
'''Евдико́ти'''<ref>{{стаття|автор=Меженський В.М.|назва=Таксономічний склад колекції нетрадиційних плодових та декоративних культур у НУБІП України|видання=|рік=2014|випуск=|номер=|сторінки=|doi=|посилання=}}</ref><ref>{{стаття|автор=Меженський В.М., Меженська Л.О.|назва=Формування колекції та удосконалення методів добору нетрадиційних плодових і декоративних культур : монографія|видання=Компринт|рік= 2015|випуск=|номер=|сторінки=|doi=|посилання=https://www.researchgate.net/profile/Volodymyr_Mezhenskyj2/publication/308336393_The_Formation_of_the_Collection_and_Improvement_of_Plant_Breeding_Methods_of_Rare_Fruit_and_Ornamental_Crops_in_Ukrainian_Formuvanna_kolekcii_ta_udoskonalenna_metodiv_doboru_netradicijnih_plodovih_i_d/links/57e1362708ae9834b4e7e6bc.pdf?origin=publication_detail}}</ref> або '''еудико́ти'''<ref>{{Cite web |url=http://biology.univ.kiev.ua/images/stories/Upload/Grafik_DEK/PDF/Botanika/Botan_progr_mag.pdf |title=Програма комплексного державного іспиту з спеціальності «Ботаніка» |accessdate=23 липня 2017 |archive-date=2 жовтня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171002221039/http://biology.univ.kiev.ua/images/stories/Upload/Grafik_DEK/PDF/Botanika/Botan_progr_mag.pdf }}</ref>, інколи неправильно '''еудіко́ти''' ({{lang-en|eudicots}}) — [[клада]], яка використовується в системах від [[Angiosperm Phylogeny Group|APG]] ([[1998]]) до [[Система APG IV|APG IV]] ([[2016]]) для класифікації [[Покритонасінні|покритонасінних]]. Цей таксон являє собою [[монофілія|монофілетичну]] групу, яка включає більшість (колишніх) [[Дводольні|дводольних]] рослин. Евдикоти налічують понад 70% видів покритонасінних<ref>{{книга|автор=Yi Pan, Jianxin Wang, Min Li|заголовок=Algorithmic and Artificial Intelligence Methods for Protein Bioinformatics|місце=|том=|видавництво=John Wiley & Sons|рік=2013|сторінки=41|isbn=|посилання=https://books.google.com.ua/books?id=9XhGAQAAQBAJ&pg=PT41}}</ref>. Ймовірно сестринським до евдикотів є порядок [[кушироцвіті]] (Ceratophyllales).

== Систематика ==
Згідно з [[система APG IV|системою APG IV]], [[клада]] евдикотів містить парафілетичну групу базальних евдикотів і монофілетичну групу основних евдикотів, з якої виділяють дві великі клади — суперрозиди й суперастериди:<br>
базальні евдикоти ({{lang-en|basal eudicots}}) ([[Парафілія|парафілетична]] група):
*** [[Buxales]]
*** [[Proteales]]
*** [[Ranunculales]]
*** [[Trochodendrales]]
''основні евдикоти'' ({{lang-en|core eudicots}}) ([[Монофілія|монофілетична]] група):
*** [[Gunnerales]]
*** [[Dilleniales]]
* [[суперрозиди]]
*** Ломикаменецвіті (Saxifragales)
** [[розиди]] (17 порядків)
* [[суперастериди]]
*** [[Berberidopsidales]]
*** [[Гвоздикоцвіті]] (Caryophyllales)
*** [[Santalales]]
** [[айстериди]] (17 порядків)

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* {{стаття|автор=Angiosperm Phylogeny Group|назва=An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV |видання=Botanical Journal of the Linnean Society|рік=2016|випуск=181|номер=1|сторінки=1–20|doi=10.1111/boj.12385|посилання=}}

{{Квіткові-доробити}}
{{APG IV}}
{{Taxonbar|from=Q165468}}

[[Категорія:Евдикоти| ]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)

title: Клади (APG IV)

Клади (APG IV): - Базальні евдикоти: - Buxales - Proteales - Ranunculales - Trochodendrales - Основні евдикоти: - Клади - суперастериди - суперрозиди - Порядки - Dilleniales - Gunnerales