text:
# Англосаксонський період
Англосаксонський період — епоха в історії Великої Британії, що почалась у V столітті з висадки на Британських островах загонів англів, саксів та ютів та утворення англосаксонських держав і завершилась у XI столітті нормандським завоюванням країни.

## Передісторія
Англія, населена бриттами, була близько 400 років римською провінцією під ім'ям Британії. Коли римські легіони на початку V століття залишили Британію, її жителі не в силах були більше витримувати набіги своїх північних сусідів, піктів та скоттів: у 449 році вони закликали на допомогу, відповідно до легенди, ютів під проводом Хенгіста й Хорси, розбили піктів та скоттів, і їхні успіхи залучили до країни нові натовпи саксів, англів та ютів (див. англосакси). Це наповнення країни саксами поклало початок більш ніж столітній боротьбі між первісним кельтським населенням та іноземними прибульцями — боротьбі, з якої бритти, після наполегливого опору, вийшли пригніченими й частково були змушені шукати притулку в горах Уельсу та Корнуолла, де вони ще довго зберігали свою незалежність, частково переселились на сусідній півострів Франції, Арморику (нинішня Бретань). Героєм цієї національної боротьби кельтська легенда визнає короля Артура, який започаткував зразкове лицарське суспільство, відоме під назвою лицарів Круглого столу.

## Гептархія
Завоювавши Англію, прибульці утворили не одну державу, а сім чи вісім (див. Гептархія):
1. Кент, зі столицею Кентербері, населений переважно ютами;
2. Сассекс, або країна південних саксів;
3. Вессекс, або країна західних саксів, головне місто — Вінчестер;
4. Ессекс, або країна східних саксів;
5. Нортумбрія, або країна на північ від річки Хамбер;
6. Східна Англія, що поділялась на Норфолк (північний народ) та Саффолк (південний народ)
7. Мерсія, у болотяній місцевості Лінкольншира, населена переважно англами.

Окрім того, на південному заході збереглись кілька володінь туземних князів, як Думнонія та Кумбрія (у місцевості нинішнього Уельсу).
До 600 року римсько-християнська просвіта робила вкрай мало успіхів у Британії, її постійно витісняли германсько-поганські елементи. Християнізація Англії почалась у Кенті після того, як король Етельберт, одружений з Бертою, дочкою франкського короля Хариберта, сам прийняв хрещення з рук св. Августина (597), що став першим архієпископом Кентерберійським. Невдовзі виникли зачатки християнської літератури, яка досягла високого ступеня розквіту в «Церковній історії народу англів» Беди Преподобного.

## Утворення Англії
Починаючи з раннього IX століття, сім королівств гептархії стали дедалі більше підпадати під вплив Вессекса. Короля Вессексу Егберта (802—839) історики іноді вважають першим королем Англії. Онук Егберта, Альфред Великий (871—899), явився визволителем й засновником держави. Він першим з королів Вессексу почав називати себе королем Англії.

## Нападиданцівінорманів
З 793 року почалось вторгнення вікінгів, відоміших в історії Англії під ім'ям данів. Вони навіть закріпились у Нортумбрії, Мерсії та Східній Англії. Альфред, перемігши данів, уклав з ними Ведморську угоду, зупинивши їх просування. Його син, Едуард Старший та онук, Етельстан, військовим та дипломатичним шляхами розширювали свої володіння, й Етельстан став першим реальним правителем усієї Англії.
Країна насолоджувалась зовнішнім миром до короля Етельреда II Нерозумного (978—1016), коли данці з іще більшою силою відновили свої напади. Країна занепала. У провінціях графи перетворили свої області у спадкові землі. Королю доводилось відкупатись від данців за великі гроші (так звані данські гроші), які стягувались у вигляді поземельного податку, та, попри це, величезні натовпи іноземців залишались у країні й захоплювали землі у провінціях. Щоб одразу позбавитись від непроханих гостей, Етельред зважився на вчинок, що вартував йому престолу. Він наказав перерізати у один день всіх данців, які оселились між англосаксами, призначивши для цього 13 листопада 1002 року (Різня у день св. Брайса). Кілька тисяч данців загинули у цій загальній різні; навіть їхніх дітей було побито варварським чином. Але цією жорстокістю Етельред накликав на себе помсту данського короля Свена, який з 1003—1006 років неодноразово прибував до Королівства Англія, спустошуючи одну область за одною. У 1007 році Етельред купив мир за величезну суму грошей, але вже наступного року Королівство Англія знову було спустошене данцями, й у 1013 році Свен підкорив весь острів. Етельред втік до свого шурина, герцога Нормандського; у 1014 році, по смерті Свена, вітан знову обрав Етельреда на трон, й він знову повернувся до Королівства Англія.
Коли Етельред помер 1016 року, Канут Великий, син Свена, заволодів Королівством Англія та одружився із вдовою Етельреда, Еммою. Його сини Гарольд Заяча лапа (1035—1040) і Хардекнуд (1040—1042) померли бездітними, й англійські вельможі посадили на престол сина Етельреда і Емми, Едуарда Сповідника (1042—1066). Він тривалий час переховувався при дворі нормандського герцога й тому виявляв особливу симпатію до своїх нормандських друзів, викликаючи проти себе невдоволення англійських вельмож. Спадок по собі він заповів нормандському герцогу Вільгельму, й хоч наступником Едуарда став граф Гарольд, Вільгельм висадився в Королівстві Англія із 7-тисячним військом. 14 жовтня 1066 року він розбив Гарольда поблизу Гастінгса, й тут же на полі бою проголосив себе королем Англії.

## Соціальна структура

### Селянство
Соціальну основу англосаксонського суспільства становили вільні селяни — керли. До VIII століття у джерелах не міститься згадок про наявність будь-якого значного прошарку залежних селян. Основу господарства вільного землероба становив земельний наділ, достатній для підтримання життя родини керла (гайда). Керл мав повну господарську самостійність на своєму наділі, не визначаючи жодного господаря, окрім короля. Вільні землероби несли ряд повинностей на користь держави: сплата продуктової ренти королю, особиста участь у національному ополченні — фірді, утримання мостів та замків. Англосаксонські селяни жили, в основному, у невеликих селищах, розташованих берегами річок, чи у окремих хуторах.
З плином часу земельні наділи керлів дробились між спадкоємцями та в умовах спустошувальних походів вікінгів й посилення фіскального тиску з боку держави (введення податку, що отримав назву «данські гроші») виявилось недостатнім для підтримання економічної самостійності керлів. Це призвело до переходу частини вільних селян під покровительство англосаксонської знаті та формування перших категорій залежного селянства (геніти, гебури, котсетли). Наприкінці англосаксонського періоду за збереження особистої свободи у більшості селян, вони опинились у підпорядкованому становищі, виконуючи роботи з обробки земель свого господаря та сплачуючи йому (а не королю) ренту. Тим не менше до нормандського завоювання прошарок вільних селян залишався досить значним (особливо у областях данського права).
Особливістю англосаксонського суспільства, що різко відрізняла його від інших співтовариств германського походження, була відносна слабкість родового начала. Хоч у «правдах» Іне й Етельберта міститься згадка про те, що у разі вбивства англосакса вергельд лягає на весь рід убивці, в цілому навіть ранні джерела не містять жодних характеристик роду. Родові зв'язки у англосаксів були значно слабшими, ніж у кельтських кланах Шотландії. В англосаксонському суспільстві родова приналежність суб'єкту права майже цілковито ігнорувалась.

### Служиві люди і знать
Як і у інших германських народів, у англів, саксів та ютів, що переселились до Британії, існував прошарок знаті. Первинно це були служилі люди, що просунулись завдяки службі у королівській дружині. У VI—VIII століттях прошарок знаті в англосаксонських королівствах мав військовий характер і являв собою групу гезітів — королівських дружинників. Статус гезіта підкреслювався величиною вергельда, що сплачувався у разі його вбивства, — 1200 шилінгів, тобто у шість разів більше, ніж вергельд керла. У ранній період служила знать не мала спадкового характеру (за винятком Кента). Статус гезіта забезпечувався не його походженням, а близькістю до короля та місцем, яке він посідав у королівській адміністрації. Зазвичай гезіти призначались представниками короля до різних регіонів країни, де вони займались організацією виконання законів королівства, підтриманням порядку й очолювали місцеве ополчення — фірд.
Починаючи з VIII століття, назва «гезіт» для визначення члена військово-служилої знаті англосаксонських королівств поступово вийшла з ужитку. Йому на зміну прийшло слово «тен». Статус тенів пізнього періоду англосаксонської Британії залежав від їхнього положення у державній адміністрації та близькості до сеньйора. Верхівку прошарку тенів становили так звані «королівські тени», що займали посади при дворі короля, брали участь у королівському суді та представляли інтереси глави держави в англійських графствах. Тени IX—XI століть зберігали військовий характер своїх попередників, гезітів, й були зобов'язані брати участь у військових походах короля. Більш низький соціальний статус мали тени великих ерлів, які мали лише невеликі земельні володіння і за статком не сильно відрізнялись від верхівки вільного селянства. Велике значення мала практика здавання тенам у оренду частини земель великими англосаксонськими феодалами та церквою. У разі, якщо коштів тена не вистачало для несення служби, він міг скласти омаж сеньйору і, втративши частину особистої свободи, отримати грошове чи земельне утримання. Такий тип стосунків нагадував васально-ленні відносини класичного феодалізму, однак мав менш міцний характер: тен міг розірвати омаж і перейти на службу до іншого сеньйора, сеньйор не мав феодальної юрисдикції над своїми тенами.
Вищий прошарок англосаксонської знаті становили ерли — представники титулованої спадкової аристократії, що отримали від короля широкі земельні володіння і право управління кількома графствами країни. Титул ерла був скандинавського походження й проник до англосаксонської соціальної системи під час правління Канута Великого. Ерли користувались досить широкою владою у своїх землях, очолювали регіональне ополчення, головували в судах графств, стягували на свою користь частину прибутків від судочинства й міської торгівлі. Влада ерлів обмежувалась лише збереженням у графствах королівської адміністрації у особі шерифів, а також правом короля на скликання служилих людей ерлів до власного війська. Найсамостійнішими були ерли Нортумбрії, які правили у цій провінції фактично незалежно від короля.

### Міста
Міста в англосаксонській Британії виникли відносно пізно. До середини IX століття напевне можна казати про міські поселення, що склались, лише стосовно Кентербері та Рочестера, де вже виникли перші торгові гільдії. У решті областей Англії поява системи міст належить до часу початку скандинавських вторгнень. За вказівкою короля Альфреда у всіх частинах країни почали зводитись укріплення навколо регіональних торгових центрів для захисту від набігів данців. У регіонах, що опинились під владою вікінгів, також різко прискорився розвиток міст і торгівлі (Йорк, Данелаг, Норідж).
Типове пізньо-англосаксонське місто було центром місцевої торгівлі й карбування монет, було оточено дерев'яними стінами чи земляним валом та поділявся на частини, огороджені частоколом. Навколо міста розташовувались поля й луки, що перебували у спільному володінні верхівки міщан. Міські поселення зберігали аграрний характер, однак головною рушійною силою їхнього розвитку стала торгівля. Вже Едвард Старший заборонив торгові операції поза стінами міст. Більшість міст було засновано на королівських землях, однак існували також центри, засновані великими аристократами. У останніх частина прибутків (зазвичай, третина) стягувалась не на користь короля, а на користь сеньйора. Містяни були, в основному, особисто вільними й несли звичайні обов'язки на користь короля (продуктова рента, участь в ополченні), а також сплачували йому відсоток з торгових операцій. У містах проживали також деякі тени, а також залежні люди великих магнатів.
Поступово різні групи містян зближувались, у X столітті почали виникати загальноміські суди, а у XI столітті склалось особливе міське право, що застосовувалось до всіх жителів міст. З міських судів виникли перші органи міського самоврядування — бургвітани (давн-англ. burhwitan). Деякі міста перетворились на важливі центри міжнародної торгівлі (Йорк, Честер, Лінкольн, Норвіч, порти південно-східного узбережжя). Найменш розвиненими були боро південно-західної Англії, фактично не відрізняючись від сільських поселень. Особливістю англосаксонських міст було те, що практично у кожному з них, навіть у маленьких бургах, був монетний двір і здійснювалось карбування грошей. Чисельність населення міст була відносно невеликою: відповідно до сучасних досліджень, у Йорку проживало понад 8 000 жителів, у Лінкольні й Норіджі — 6 500, в Оксфорді — близько 3 500 чоловік. Однак основна маса англосаксонських бургів налічувала не більше кількох сотень жителів.
Особливе місце серед міст Королівства Англія посів Лондон, який за кількістю жителів, торговим оборотом і розвитком системи управління різко відрізнявся від усіх решти міст країни. Ставши у часи данських вторгнень центром національного опору, Лондон швидко набув загальнодержавного значення, а з часом захопив право обрання короля. В Лондоні була добре розвинена судова система (загальноміські збори, окружні суди, торговий суд) й існував особливий вищий прошарок містян з тенів, що проживали у місті. Торгові зв'язки Лондона простирались від північної Франції до Норвегії, а німецькі й данські купці мали рівні права з місцевим населенням.

## Генезис феодалізму

### Розвиток земельних відносин
Первинно базову одиницю земельних відносин становив наділ вільного англосакса — гайда. Вже на найбільш ранніх етапах існування англосаксонських королівств королі надавали певні землі у користування особам зі служилої знаті (гезітам). Однак права гезітів обмежувались вилученням продуктової ренти, що належала відповідно до звичаїв королю, на свою користь й не зачіпали речові права селян на їхні наділи. Але вже у VIII столітті із виникненням практики надання королем грамоти на землі, що передавались гезіту чи церкві, становище почало змінюватись. Виник особливий тип земельного утримання, що дістав назву бокленд, що стало першим кроком на шляху появи в Англії феодального землеволодіння. Даруючи землі у бокленд, король поступався не лише правом на збирання продуктової ренти, але й правом розпорядження цією територією на власний розсуд, включаючи дарування, продаж і передачу у спадок. Практика надання земель у бокленд до кінця англосаксонського періоду отримала досить широкого розповсюдження, хоча продовжували існувати й землі фолкленда, на яких продовжувало діяти звичаєве право та з яких король отримував продуктову ренту й повинності у повному обсязі.
До раннього періоду англосаксонської Британії належить також практика здавання в оренду земель, які перебували у володінні гезітів і церкви, іншим особам. У разі, якщо орендарем ставав керл, він досить швидко опинявся у підпорядкованому становищі щодо власника землі, що стало одним із способів формування залежного селянства і феодального господарства: за користування землею орендар сплачував натуральну ренту чи працював на пашні сеньйора. Такі орендарі з VIII століття поступово перетворювались на гебурів, втрачаючи статус вільного селянина. Іншим способом виникнення залежного селянства став перехід керлів, які розорились або мали небагато землі, під покровительство сеньйора, що забезпечував їх землею у обмін на несення певних повинностей.
До XI століття в Королівстві Англія вже панувало маноріальне господарство, за якого широкі землі із залежним населенням перебували у володінні феодалів (ерлів, тенів, церкви). Тим не менше характер феодального землеволодіння в англосаксонський період відзначався різноманіттям: окрім володінь з великою барською пашнею, на якій працювали залежні селяни, існували володіння, в яких влада сеньйора обмежувалась стягненням продуктової ренти (останнє було особливо характерно для областей данського права). Особливий тип земельних володінь являли собою землі короля, що пізніше трансформувались у королівський домен нормандської Англії. Королівські володіння були сприятливішими з точки зору безпеки і податкового тягаря для ведення господарства й торгівлі, що сприяло виникненню на них торгових і ремісничих містечок і міст. Велике значення мали також церковне землеволодіння, що за розміром і структурою нагадували королівські землі. Практика дарування церковним організаціям земель зі звільненням їх від державних повинностей була вже широко розвинена у VI—VII століттях. Первинно церква стягувала лише продуктову ренту з селян, які проживали у її володіннях, однак пізніше стала активно здавати свої території в оренду керлам і тенам.
Таким чином до часу нормандського завоювання земельні відносини в англосаксонській Британії розвивались шляхом феодалізації. Питання про ступінь генезису феодалізму до середини XI століття не було остаточно вирішено, однак не викликає сумніву, що за усієї своєрідності аграрні відносини англосаксонського періоду поступово трансформувались в руслі загальноєвропейської системи феодального права.

### Виникнення приватної юрисдикції
Однією з найважливіших ознак феодалізму була судова влада сеньйора над його васалами й залежними селянами. В англосаксонській Британії перші згадки про наявність приватної юрисдикції землевласників належать тільки до середини X століття. Приналежність судових повноважень англосаксонській знаті у більш ранні періоди досі викликає суперечки істориків. Очевидно, однак, що до часів правління Альфреда Великого ідея приватної юрисдикції набула громадського визнання завдяки широкому розповсюдженню маноріального землеволодіння й виникненню залежних категорій селянства. У X столітті у деяких хартіях англійських королів з'являється спеціальний термін для позначення переходу права юрисдикції над залежним населенням від королівських судів до суду землевласника — «сака і сока» (англосакс.: sacu and socn; англ. sake and soke). «Сака» означала предмет суперечки, а «сока» — процес передачі справи до суду сеньйора, а все разом висловлювало юрисдикцію сеньйоріального суду у справах, що витікали з аграрних відносин (порушення правил землекористування, земельні суперечки тощо). Передача права «саки і соки» королями разом із даруванням земель тенам та ерлам з кінця X століття набула характеру державної політики, причому було встановлено, що право суду над королівськими тенами невідчужуване й належить виключно королю.
Передаючи право приватної юрисдикції представникам землевласницької знаті, король зазвичай залишав за собою право розгляду найважливіших судових справ (убивство, переховування злочинців, порушення королівського миру, захоплення майна). До середини XI століття було вироблено особливу юридичну формулу, що описувала сферу приватної юрисдикції, й пізніше увійшла до правової системи як Королівства Англія, так і Королівства Шотландія: «sake and soke, toll and team, and infangenetheof». Згадка про цю формулу у земельних хартіях королів означала, що, окрім саки і соки, землевласник здобував право на стягнення податків під час торгових операцій залежних селян (toll), право на розгляд справ про незаконне володіння майном (team), а також право суду над злодієм, упійманим на гарячому на території, підпорядкованій сеньйору (infangenetheof). Найбільші землевласники здобували також права юрисдикції у серйозніших правопорушеннях, а часто під контроль місцевого магната чи монастиря переходив суд сотні.

## Адміністративна система

### Місцеве врядування
Першою достовірно відомою адміністративною одиницею англосаксонських королівств була область, що займало одне з племен, які складали три головні англосаксонські народи (англів, саксів, ютів). Рештки цієї системи збереглись в організації сучасних південноанглійських графств, що виникли у VI-VII століттях як provinciae чи regio королівства Вессекс (Дорсет, Сомерсет, Вілтшир й інші). Детальна структура аналогічних утворень у складі Мерсії міститься у документі під назвою «Tribal Hidage», укладеному на початку IX століття. Вже у ці часи стародавні англосаксонські «провінції» мали, передусім, судові й фіскальні функції, розв'язуючи суперечки між одноплемінниками та розподіляючи королівську продуктову подать.
Із ускладненням права й адміністративного апарату англосаксонських королівств з'явилась потреба у проміжній адміністративній ланці між селом та зборами «провінції». Це призвело до появи у Вессексі сотні як адміністративної одиниці, що об'єднувала населені пункти, що у сумі складали приблизно сто гайд. У кожній сотні існували власні народні збори, які розв'язували суперечки між жителями цієї області, спостерігали за підтриманням порядку й виконанням законів королівства й розподіляли продуктову подать. Королі мали своїх представників в органах управління сотень — головних суддів (англ. reeve). Після об'єднання Англії під владою Вессекса сотня як основна адміністративна одиниця була введена на всій території країни (в областях, завойованих у X столітті данцями, вона не збереглась, її роль відігравав округ — вепентейк (англ. wapentake).
Згодом сотні було об'єднано у шири — графства (англосакс.: scir; англ. shire), причому система англосаксонських графств виявилась дуже стабільною і збереглась практично без змін до XX століття. Перші графства виникли у Вессексі у VIII столітті, а з об'єднанням країни під владою вессекських королів система графств була розповсюджена на решту території Англії. Зазвичай створення системи графств відносять до часів правління Едварда Старшого (899—924). У східних областях графства виникли з територій, зайнятих кожною з армій данських вікінгів у X столітті (Лестершир, Нортгемптоншир, Бедфордшир й інші). Вже за Етельреда II графство стало головною одиницею місцевої адміністрації, що акумулювала фінансові кошти для короля, організовувала набір фірда та здійснювала виконання королівських указів.
Більшого значення мало виникнення посади шир-герефа (пізніше — шериф; англосакс.: scir-geref) — королівського чиновника, що призначався до кожного графства для управління місцевими фінансами, здійснення правосуддя й підтримки порядку. До середини XI століття шир-гереф став головним королівським агентом у місцевому врядуванні. Він збирав податки й платежі, управляв королівським майном на території графства, головував у судах за відсутності ерла. Як представник короля він забезпечував єдність країни і перешкоджав утворенню самостійних графств на території Англії.

### Центральне управління
Центральним елементом англосаксонської держави був король, що правив Божою милістю і представляв Бога серед свого народу. В англосаксонський період світська й духовна влада короля були неподільними одна від одної. Король мав безумовну владу над світським населенням й духовенством, обмежену тільки звичаєвим правом і канонічними прерогативами папи римського. Всі владні повноваження у державі походили від короля, навіть ерли, що захопили у XI столітті владу у регіонах, були лише посадовими особами короля: їхнє призначення та усунення здійснювалось тільки королем, а влада була обмежена королівськими шерифами у графствах.
Хоча вся повнота влади в англосаксонській Британії належала королю, ефективне використання його прерогатив було неможливим без співробітництва з представниками знаті й духовенства. У зв'язку з цим надзвичайно важливою державною інституцією був вітенагемот — збори вищого духовенства і військово-служилої знаті держави, що скликались королем для обговорення основних питань державної політики. Теоретично правом та обов'язком участі в цьому органі володіли всі тени, ерли, єпископи й абати королівства, однак представники віддалених північних регіонів, зазвичай, не приїжджали на засідання вітенагемота. На обговорення могли виноситись будь-які питання (затвердження законів, встановлення податків, організація оборони, ведення міжнародних перемовин), однак особливого значення вітенагемот набув як орган, що володів правом обрання короля, оскільки суворий династичний принцип спадкування в англосаксонський період ще не склався. Функціонування вітенагемота забезпечувало конституційний характер англосаксонської монархії.
Інші вищі органи управління в англосаксонський період перебували у початковій стадії формування: існували королівські писарі, які складали укази й вели діловодство, а також, ймовірно, особи, відповідальні за надходження податків, однак окремі державні органи ще не склались.

## Кельтський і скандинавський вплив

### Кельтський вплив
Завоювання англосаксами Британії призвело до відносно швидкої асиміляції бриттського населення. Свідченням деякого періоду співіснування двох етносів є англійські топоніми кельтського походження, причому їх частотність збільшується у напрямку зі сходу на захід — мірою історичного просування англосаксонських переселенців. Бриттський вплив спостерігався також у північно-західних областях Англії. Це свідчить про те, що повного знищення кельтського населення англосаксами не було. Однак, вочевидь, бритти опинились на положенні залежного населення в англосаксонському суспільстві.

### Данелаг і скандинавський вплив
Після вторгнень скандинавських вікінгів у IX столітті етнічний склад і соціальна структура північно-східної частини Англії від Лондона до Нортумберленда цілком змінилась: тут розселились маси данців і норвежців, які принесли сюди власне право й соціальні інститути. Після відновлення X столітті влади англосаксонських королів над цією областю її специфічний скандинавський характер було збережено, а сама вона отримала назву Данелаг (область данського права). В Данелагу застосовувались власні правова й адміністративно-територіальна системи скандинавського походження, що різко відрізнялись від решти території країни. У соціальному плані регіон Данелага характеризувався повним пануванням вільного селянства та наявністю особливої категорії землевласників — сокменів, які користувались власною свободою і свободою розпорядження своїм наділом, але виконували низку необтяжувальних повинностей на користь сеньйора й були прикріплені у судовому сенсі до його юрисдикції. Правова специфіка Данелага зберігалась упродовж більшої частини Середньовіччя і сприяла прийняттю в англосаксонському суспільстві низки скандинавських правових інституцій, зокрема судів присяжних.
У останній період існування англосаксонської монархії, за королів данської династії і, зокрема, Едуарда Сповідника скандинавський вплив в Англії був особливо сильним: аристократія данського і норвезького походження посіла провідні позиції при дворі та у регіонах, були створені особливі елітні війська хускерлів за типом дружин королів вікінгів, скандинавські звичаї та традиції увійшли у повсякденне життя королівства. Це дозволяє говорити про виникнення феномена англо-данського суспільства, в якому елементи обох культур були тісно переплетеними. Нормандське завоювання призвело до дезінтеграції цього суспільства й заміщення скандинавського впливу французьким.

title: Англосаксонський період

wikitext:
{{unibox}}
{{Історія Англії}}
[[Файл:2008-05-17-SuttonHoo.jpg|thumb|200px|right|Реконструкція шолому похованого у [[Саттон-Ху]] короля Східної Англії (бл. 625 року)]]
'''Англосаксонський період''' — епоха в історії [[Велика Британія|Великої Британії]], що почалась у [[V століття|V столітті]] з висадки на Британських островах загонів [[англи|англів]], [[сакси|саксів]] та [[юти|ютів]] та утворення англосаксонських держав і завершилась у [[XI]] столітті [[Нормандське завоювання Англії|нормандським завоюванням]] країни.

== Передісторія ==
Англія, населена [[бритти|бриттами]], була близько 400 років [[Стародавній Рим|римською]] провінцією під ім'ям [[Римська Британія|Британії]]. Коли римські легіони на початку [[V століття]] залишили Британію, її жителі не в силах були більше витримувати набіги своїх північних сусідів, [[пікти|піктів]] та [[скотти|скоттів]]: у [[449]] році вони закликали на допомогу, відповідно до легенди, ютів під проводом Хенгіста й Хорси, розбили піктів та скоттів, і їхні успіхи залучили до країни нові натовпи [[Сакси|саксів]], англів та ютів (див. [[англосакси]]). Це наповнення країни саксами поклало початок більш ніж столітній боротьбі між первісним [[Кельти|кельтським]] населенням та іноземними прибульцями — боротьбі, з якої бритти, після наполегливого опору, вийшли пригніченими й частково були змушені шукати притулку в горах [[Уельс]]у та [[Корнуолл]]а, де вони ще довго зберігали свою незалежність, частково переселились на сусідній півострів Франції, Арморику (нинішня [[Бретань]]). Героєм цієї національної боротьби кельтська легенда визнає [[Король Артур|короля Артура]], який започаткував зразкове лицарське суспільство, відоме під назвою [[лицарі Круглого столу|лицарів Круглого столу]].

== Гептархія ==
{{main|Гептархія}}
Завоювавши Англію, прибульці утворили не одну державу, а сім чи вісім (див. [[Гептархія]]):

# [[Кент (королівство)|Кент]], зі столицею [[Кентербері]], населений переважно ютами;
# [[Сассекс]], або країна південних саксів;
# [[Вессекс]], або країна західних саксів, головне місто — [[Вінчестер (Англія)|Вінчестер]];
# [[Ессекс (королівство)|Ессекс]], або країна східних саксів;
# [[Нортумбрія]], або країна на північ від річки [[Хамбер (річка)|Хамбер]];
# [[Східна Англія]], що поділялась на [[Норфолк]] (північний народ) та [[Саффолк]] (південний народ)
# [[Мерсія]], у болотяній місцевості [[Лінкольншир]]а, населена переважно англами.

Окрім того, на південному заході збереглись кілька володінь туземних князів, як [[Думнонія]] та Кумбрія (у місцевості нинішнього Уельсу).

До [[600]] року римсько-християнська просвіта робила вкрай мало успіхів у Британії, її постійно витісняли германсько-поганські елементи. [[Християнство|Християнізація]] Англії почалась у [[Кент (королівство)|Кенті]] після того, як король [[Етельберт I (король Кенту)|Етельберт]], одружений з Бертою, дочкою [[Франки|франкського]] короля Хариберта, сам прийняв [[Хрещення (таїнство)|хрещення]] з рук [[Августин Кентерберійський|св. Августина]] ([[597]]), що став першим [[Архієпископ Кентерберійський|архієпископом Кентерберійським]]. Невдовзі виникли зачатки християнської літератури, яка досягла високого ступеня розквіту в «Церковній історії народу англів» [[Беда Преподобний|Беди Преподобного]].

== Утворення Англії ==

Починаючи з раннього [[IX століття]], сім королівств гептархії стали дедалі більше підпадати під вплив [[Вессекс]]а. Короля Вессексу [[Егберт (король Вессексу)|Егберта]] ([[802]]—[[839]]) історики іноді вважають першим королем [[Англія|Англії]]. Онук Егберта, [[Альфред Великий]] ([[871]]—[[899]]), явився визволителем й засновником держави. Він першим з королів Вессексу почав називати себе королем Англії.

== Напади [[данці]]в і [[Нормани|норманів]] ==

З [[793]] року почалось вторгнення [[Вікінги|вікінгів]], відоміших в історії Англії під ім'ям [[дани|данів]]. Вони навіть закріпились у [[Нортумбрія|Нортумбрії]], [[Мерсія|Мерсії]] та [[Східна Англія|Східній Англії]]. Альфред, перемігши данів, уклав з ними [[Ведморська угода|Ведморську угоду]], зупинивши їх просування. Його син, [[Едуард Старший]] та онук, [[Етельстан]], військовим та дипломатичним шляхами розширювали свої володіння, й Етельстан став першим реальним правителем усієї Англії.

Країна насолоджувалась зовнішнім миром до короля [[Етельред Нерозумний|Етельреда II Нерозумного]] (978—1016), коли данці з іще більшою силою відновили свої напади. Країна занепала. У провінціях графи перетворили свої області у спадкові землі. Королю доводилось відкупатись від данців за великі гроші (так звані [[данські гроші]]), які стягувались у вигляді поземельного податку, та, попри це, величезні натовпи іноземців залишались у країні й захоплювали землі у провінціях. Щоб одразу позбавитись від непроханих гостей, Етельред зважився на вчинок, що вартував йому престолу. Він наказав перерізати у один день всіх данців, які оселились між англосаксами, призначивши для цього [[13 листопада]] [[1002]] року ([[Різня у день св. Брайса]]). Кілька тисяч данців загинули у цій загальній різні; навіть їхніх дітей було побито варварським чином. Але цією жорстокістю Етельред накликав на себе помсту данського короля [[Свен I Вилобородий|Свена]], який з 1003—1006 років неодноразово прибував до [[Королівство Англія|Королівства Англія]], спустошуючи одну область за одною. У [[1007]] році Етельред купив мир за величезну суму грошей, але вже наступного року Королівство Англія знову було спустошене данцями, й у [[1013]] році Свен підкорив весь острів. Етельред втік до свого шурина, герцога Нормандського; у [[1014]] році, по смерті Свена, [[вітан]] знову обрав Етельреда на трон, й він знову повернувся до Королівства Англія.

Коли Етельред помер [[1016]] року, [[Канут Великий]], син Свена, заволодів Королівством Англія та одружився із вдовою Етельреда, Еммою. Його сини [[Гарольд I|Гарольд Заяча лапа]] (1035—1040) і [[Хардекнуд]] (1040—1042) померли бездітними, й англійські вельможі посадили на престол сина Етельреда і [[Емма Нормандська|Емми]], [[Едуард Сповідник|Едуарда Сповідника]] (1042—1066). Він тривалий час переховувався при дворі нормандського герцога й тому виявляв особливу симпатію до своїх нормандських друзів, викликаючи проти себе невдоволення англійських вельмож. Спадок по собі він заповів нормандському герцогу [[Вільгельм I Завойовник|Вільгельму]], й хоч наступником Едуарда став граф [[Гарольд II (король Англії)|Гарольд]], Вільгельм висадився в Королівстві Англія із 7-тисячним військом. [[14 жовтня]] [[1066]] року він розбив Гарольда поблизу [[Гастінгс]]а, й тут же на полі бою проголосив себе королем Англії.

== Соціальна структура ==

=== Селянство ===

Соціальну основу англосаксонського суспільства становили вільні селяни — керли. До [[VIII століття]] у джерелах не міститься згадок про наявність будь-якого значного прошарку залежних селян. Основу господарства вільного землероба становив земельний наділ, достатній для підтримання життя родини керла ('''гайда'''). Керл мав повну господарську самостійність на своєму наділі, не визначаючи жодного господаря, окрім короля. Вільні землероби несли ряд повинностей на користь держави: сплата продуктової ренти королю, особиста участь у національному ополченні — '''[[фірд]]і''', утримання мостів та замків. Англосаксонські селяни жили, в основному, у невеликих селищах, розташованих берегами річок, чи у окремих хуторах.

З плином часу земельні наділи керлів дробились між спадкоємцями та в умовах спустошувальних походів вікінгів й посилення фіскального тиску з боку держави (введення податку, що отримав назву «[[данські гроші]]») виявилось недостатнім для підтримання економічної самостійності керлів. Це призвело до переходу частини вільних селян під покровительство англосаксонської знаті та формування перших категорій залежного селянства ([[геніти]], [[гебури]], [[котсетли]]). Наприкінці англосаксонського періоду за збереження особистої свободи у більшості селян, вони опинились у підпорядкованому становищі, виконуючи роботи з обробки земель свого господаря та сплачуючи йому (а не королю) ренту. Тим не менше до нормандського завоювання прошарок вільних селян залишався досить значним (особливо у [[Данелаг|областях данського права]]).

Особливістю англосаксонського суспільства, що різко відрізняла його від інших співтовариств германського походження, була відносна слабкість [[рід|родового]] начала. Хоч у «правдах» Іне й Етельберта міститься згадка про те, що у разі вбивства англосакса [[вергельд]] лягає на весь рід убивці, в цілому навіть ранні джерела не містять жодних характеристик роду. Родові зв'язки у англосаксів були значно слабшими, ніж у [[кельти|кельтських]] кланах [[Шотландія|Шотландії]]. В англосаксонському суспільстві родова приналежність суб'єкту права майже цілковито ігнорувалась.

=== Служиві люди і знать ===

Як і у інших [[германці|германських]] народів, у англів, саксів та ютів, що переселились до Британії, існував прошарок знаті. Первинно це були служилі люди, що просунулись завдяки службі у королівській [[Дружина (військо)|дружині]]. У [[VI]]—[[VIII століття]]х прошарок знаті в англосаксонських королівствах мав військовий характер і являв собою групу '''[[гезіти|гезітів]]''' — королівських дружинників. Статус гезіта підкреслювався величиною [[вергельд]]а, що сплачувався у разі його вбивства, — 1200 [[шилінг]]ів, тобто у шість разів більше, ніж вергельд керла. У ранній період служила знать не мала спадкового характеру (за винятком Кента). Статус гезіта забезпечувався не його походженням, а близькістю до короля та місцем, яке він посідав у королівській адміністрації. Зазвичай гезіти призначались представниками короля до різних регіонів країни, де вони займались організацією виконання законів королівства, підтриманням порядку й очолювали місцеве ополчення — [[фірд]].

Починаючи з [[VIII століття]], назва «гезіт» для визначення члена військово-служилої знаті англосаксонських королівств поступово вийшла з ужитку. Йому на зміну прийшло слово «'''[[тени|тен]]'''». Статус тенів пізнього періоду англосаксонської Британії залежав від їхнього положення у державній адміністрації та близькості до сеньйора. Верхівку прошарку тенів становили так звані «королівські тени», що займали посади при дворі короля, брали участь у королівському суді та представляли інтереси глави держави в англійських графствах. Тени [[IX століття|IX]]—[[XI]] століть зберігали військовий характер своїх попередників, гезітів, й були зобов'язані брати участь у військових походах короля. Більш низький соціальний статус мали тени великих [[ерл]]ів, які мали лише невеликі земельні володіння і за статком не сильно відрізнялись від верхівки вільного селянства. Велике значення мала практика здавання тенам у оренду частини земель великими англосаксонськими феодалами та церквою. У разі, якщо коштів тена не вистачало для несення служби, він міг скласти [[омаж]] сеньйору і, втративши частину особистої свободи, отримати грошове чи земельне утримання. Такий тип стосунків нагадував [[васал]]ьно-[[Феод|ленні]] відносини класичного [[феодалізм]]у, однак мав менш міцний характер: тен міг розірвати омаж і перейти на службу до іншого сеньйора, сеньйор не мав феодальної юрисдикції над своїми тенами.

Вищий прошарок англосаксонської знаті становили '''[[ерл]]и''' — представники титулованої спадкової аристократії, що отримали від короля широкі земельні володіння і право управління кількома графствами країни. Титул ерла був [[Скандинавія|скандинавського]] походження й проник до англосаксонської соціальної системи під час правління [[Канут Великий|Канута Великого]]. Ерли користувались досить широкою владою у своїх землях, очолювали регіональне ополчення, головували в судах графств, стягували на свою користь частину прибутків від судочинства й міської торгівлі. Влада ерлів обмежувалась лише збереженням у графствах королівської адміністрації у особі [[шериф]]ів, а також правом короля на скликання служилих людей ерлів до власного війська. Найсамостійнішими були ерли Нортумбрії, які правили у цій провінції фактично незалежно від короля.

=== Міста ===
[[Файл:Escombe Church.jpg|thumb|300px|Англосаксонська церква (VII—VIII століття) в Ескомбі поблизу [[Дарем]]а.]]
Міста в англосаксонській Британії виникли відносно пізно. До середини [[IX століття]] напевне можна казати про міські поселення, що склались, лише стосовно [[Кентербері]] та [[Рочестер (Кент)|Рочестера]], де вже виникли перші торгові [[Гільдія|гільдії]]. У решті областей Англії поява системи міст належить до часу початку скандинавських вторгнень. За вказівкою короля [[Альфред Великий|Альфреда]] у всіх частинах країни почали зводитись укріплення навколо регіональних торгових центрів для захисту від набігів данців. У регіонах, що опинились під владою вікінгів, також різко прискорився розвиток міст і торгівлі ([[Йорк]], [[Данелаг]], [[Норідж]]).

Типове пізньо-англосаксонське місто було центром місцевої торгівлі й карбування монет, було оточено дерев'яними стінами чи земляним валом та поділявся на частини, огороджені частоколом. Навколо міста розташовувались поля й луки, що перебували у спільному володінні верхівки міщан. Міські поселення зберігали аграрний характер, однак головною рушійною силою їхнього розвитку стала торгівля. Вже [[Едвард Старший]] заборонив торгові операції поза стінами міст. Більшість міст було засновано на королівських землях, однак існували також центри, засновані великими аристократами. У останніх частина прибутків (зазвичай, третина) стягувалась не на користь короля, а на користь сеньйора. Містяни були, в основному, особисто вільними й несли звичайні обов'язки на користь короля (продуктова рента, участь в ополченні), а також сплачували йому відсоток з торгових операцій. У містах проживали також деякі тени, а також залежні люди великих магнатів.

Поступово різні групи містян зближувались, у X столітті почали виникати загальноміські суди, а у [[XI]] столітті склалось особливе міське право, що застосовувалось до всіх жителів міст. З міських судів виникли перші органи міського самоврядування — '''бургвітани''' ({{lang-ang|burhwitan}}). Деякі міста перетворились на важливі центри міжнародної торгівлі ([[Йорк]], [[Честер (місто)|Честер]], [[Лінкольн (Англія)|Лінкольн]], [[Норвіч]], порти південно-східного узбережжя). Найменш розвиненими були [[боро]] південно-західної Англії, фактично не відрізняючись від сільських поселень. Особливістю англосаксонських міст було те, що практично у кожному з них, навіть у маленьких бургах, був монетний двір і здійснювалось карбування грошей. Чисельність населення міст була відносно невеликою: відповідно до сучасних досліджень<ref> Tait, J. The Medieval English Borough </ref>, у Йорку проживало понад 8 000 жителів, у Лінкольні й Норіджі — 6 500, в [[Оксфорд]]і — близько 3 500 чоловік. Однак основна маса англосаксонських бургів налічувала не більше кількох сотень жителів.

Особливе місце серед міст Королівства Англія посів [[Лондон]], який за кількістю жителів, торговим оборотом і розвитком системи управління різко відрізнявся від усіх решти міст країни. Ставши у часи данських вторгнень центром національного опору, Лондон швидко набув загальнодержавного значення, а з часом захопив право обрання короля. В Лондоні була добре розвинена судова система (загальноміські збори, окружні суди, торговий суд) й існував особливий вищий прошарок містян з тенів, що проживали у місті. Торгові зв'язки Лондона простирались від північної [[Франція|Франції]] до [[Норвегія|Норвегії]], а німецькі й данські купці мали рівні права з місцевим населенням.

== Генезис феодалізму ==

=== Розвиток земельних відносин ===
Первинно базову одиницю земельних відносин становив наділ вільного англосакса — гайда. Вже на найбільш ранніх етапах існування англосаксонських королівств королі надавали певні землі у користування особам зі служилої знаті ([[гезіти|гезітам]]). Однак права гезітів обмежувались вилученням продуктової ренти, що належала відповідно до звичаїв королю, на свою користь й не зачіпали речові права селян на їхні наділи. Але вже у [[VIII]] столітті із виникненням практики надання королем грамоти на землі, що передавались гезіту чи церкві, становище почало змінюватись. Виник особливий тип земельного утримання, що дістав назву '''[[бокленд]]''', що стало першим кроком на шляху появи в Англії феодального землеволодіння. Даруючи землі у бокленд, король поступався не лише правом на збирання продуктової ренти, але й правом розпорядження цією територією на власний розсуд, включаючи дарування, продаж і передачу у спадок. Практика надання земель у бокленд до кінця англосаксонського періоду отримала досить широкого розповсюдження, хоча продовжували існувати й землі [[фолкленд]]а, на яких продовжувало діяти [[звичаєве право]] та з яких король отримував продуктову ренту й повинності у повному обсязі.

До раннього періоду англосаксонської Британії належить також практика здавання в [[оренда|оренду]] земель, які перебували у володінні гезітів і церкви, іншим особам<ref>«Правда [[Іне|Іне»]]. [http://www.osh.ru/pedia/history/justice/Europa/Ine.shtml] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070929114515/http://www.osh.ru/pedia/history/justice/Europa/Ine.shtml|date=29 вересня 2007}}</ref>. У разі, якщо орендарем ставав керл, він досить швидко опинявся у підпорядкованому становищі щодо власника землі, що стало одним із способів формування залежного селянства і феодального господарства: за користування землею орендар сплачував натуральну ренту чи працював на пашні сеньйора. Такі орендарі з [[VIII століття]] поступово перетворювались на [[гебури|гебурів]], втрачаючи статус вільного селянина. Іншим способом виникнення залежного селянства став перехід керлів, які розорились або мали небагато землі, під покровительство сеньйора, що забезпечував їх землею у обмін на несення певних повинностей.

До [[XI століття]] в Королівстві Англія вже панувало [[манор]]іальне господарство, за якого широкі землі із залежним населенням перебували у володінні феодалів ([[ерл]]ів, тенів, церкви). Тим не менше характер феодального землеволодіння в англосаксонський період відзначався різноманіттям: окрім володінь з великою барською пашнею, на якій працювали залежні селяни, існували володіння, в яких влада сеньйора обмежувалась стягненням продуктової ренти (останнє було особливо характерно для [[Данелаг|областей данського права]]). Особливий тип земельних володінь являли собою землі короля, що пізніше трансформувались у королівський [[домен (область)|домен]] нормандської Англії. Королівські володіння були сприятливішими з точки зору безпеки і податкового тягаря для ведення господарства й торгівлі, що сприяло виникненню на них торгових і ремісничих містечок і міст. Велике значення мали також церковне землеволодіння, що за розміром і структурою нагадували королівські землі. Практика дарування церковним організаціям земель зі звільненням їх від державних повинностей була вже широко розвинена у [[VI]]—[[VII століття]]х. Первинно церква стягувала лише продуктову ренту з селян, які проживали у її володіннях, однак пізніше стала активно здавати свої території в оренду керлам і тенам.

Таким чином до часу нормандського завоювання земельні відносини в англосаксонській Британії розвивались шляхом феодалізації. Питання про ступінь генезису феодалізму до середини [[XI століття]] не було остаточно вирішено, однак не викликає сумніву, що за усієї своєрідності аграрні відносини англосаксонського періоду поступово трансформувались в руслі загальноєвропейської системи феодального права.

=== Виникнення приватної юрисдикції ===
Однією з найважливіших ознак феодалізму була судова влада сеньйора над його [[васал]]ами й залежними селянами. В англосаксонській Британії перші згадки про наявність приватної юрисдикції землевласників належать тільки до середини [[X століття]]. Приналежність судових повноважень англосаксонській знаті у більш ранні періоди досі викликає суперечки істориків. Очевидно, однак, що до часів правління [[Альфред Великий|Альфреда Великого]] ідея приватної юрисдикції набула громадського визнання завдяки широкому розповсюдженню маноріального землеволодіння й виникненню залежних категорій селянства. У X столітті у деяких хартіях англійських королів з'являється спеціальний термін для позначення переходу права юрисдикції над залежним населенням від королівських судів до суду землевласника — «'''сака і сока'''» ([[англосаксонська мова|англосакс.]]: ''sacu and socn''; {{lang-en|sake and soke}}). «Сака» означала предмет суперечки, а «сока» — процес передачі справи до суду сеньйора, а все разом висловлювало юрисдикцію сеньйоріального суду у справах, що витікали з аграрних відносин (порушення правил землекористування, земельні суперечки тощо). Передача права «саки і соки» королями разом із даруванням земель тенам та ерлам з кінця X століття набула характеру державної політики, причому було встановлено, що право суду над королівськими тенами невідчужуване й належить виключно королю.

Передаючи право приватної юрисдикції представникам землевласницької знаті, король зазвичай залишав за собою право розгляду найважливіших судових справ (убивство, переховування злочинців, порушення королівського миру, захоплення майна). До середини [[XI століття]] було вироблено особливу юридичну формулу, що описувала сферу приватної юрисдикції, й пізніше увійшла до правової системи як Королівства Англія, так і Королівства Шотландія: «''sake and soke, toll and team, and infangenetheof''». Згадка про цю формулу у земельних хартіях королів означала, що, окрім саки і соки, землевласник здобував право на стягнення податків під час торгових операцій залежних селян (''toll''), право на розгляд справ про незаконне володіння майном (''team''), а також право суду над злодієм, упійманим на гарячому на території, підпорядкованій сеньйору (''infangenetheof''). Найбільші землевласники здобували також права юрисдикції у серйозніших правопорушеннях, а часто під контроль місцевого магната чи монастиря переходив суд [[сотня (адміністративна одиниця)|сотні]].

== Адміністративна система ==

=== Місцеве врядування ===
Першою достовірно відомою адміністративною одиницею англосаксонських королівств була область, що займало одне з племен, які складали три головні англосаксонські народи (англів, саксів, ютів). Рештки цієї системи збереглись в організації сучасних південноанглійських графств, що виникли у [[VI]]-[[VII століття]]х як ''provinciae'' чи ''regio'' королівства Вессекс ([[Дорсет]], [[Сомерсет (графство)|Сомерсет]], [[Вілтшир]] й інші). Детальна структура аналогічних утворень у складі Мерсії міститься у документі під назвою «''[[Tribal Hidage]]''», укладеному на початку [[IX століття]]. Вже у ці часи стародавні англосаксонські «провінції» мали, передусім, судові й фіскальні функції, розв'язуючи суперечки між одноплемінниками та розподіляючи королівську продуктову подать.

Із ускладненням права й адміністративного апарату англосаксонських королівств з'явилась потреба у проміжній адміністративній ланці між селом та зборами «провінції». Це призвело до появи у Вессексі '''[[сотня (адміністративна одиниця)|сотні]]''' як адміністративної одиниці, що об'єднувала населені пункти, що у сумі складали приблизно сто гайд. У кожній сотні існували власні народні збори, які розв'язували суперечки між жителями цієї області, спостерігали за підтриманням порядку й виконанням законів королівства й розподіляли продуктову подать. Королі мали своїх представників в органах управління сотень — головних суддів ({{lang-en|reeve}}). Після об'єднання Англії під владою Вессекса сотня як основна адміністративна одиниця була введена на всій території країни (в областях, завойованих у X столітті данцями, вона не збереглась, її роль відігравав округ — '''[[вепентейк]]''' ({{lang-en|wapentake}}).

Згодом сотні було об'єднано у шири — '''[[історичні графства Англії|графства]]''' ([[англосаксонська мова|англосакс.]]: ''scir''; {{lang-en|shire}}), причому система англосаксонських графств виявилась дуже стабільною і збереглась практично без змін до [[XX століття]]. Перші графства виникли у Вессексі у VIII столітті, а з об'єднанням країни під владою вессекських королів система графств була розповсюджена на решту території Англії. Зазвичай створення системи графств відносять до часів правління [[Едвард Старший|Едварда Старшого]]<ref> Stanton, F. Anglo-Saxon England. Oxford, 1973. </ref> ([[899]]—[[924]]). У східних областях графства виникли з територій, зайнятих кожною з армій данських вікінгів у X столітті ([[Лестершир]], [[Нортгемптоншир]], [[Бедфордшир]] й інші). Вже за [[Етельред Нерозумний|Етельреда II]] графство стало головною одиницею місцевої адміністрації, що акумулювала фінансові кошти для короля, організовувала набір [[фірд]]а та здійснювала виконання королівських указів.

Більшого значення мало виникнення посади [[шериф|шир-герефа]] (пізніше — шериф; [[англосаксонська мова|англосакс.]]: ''scir-geref'') — королівського чиновника, що призначався до кожного графства для управління місцевими фінансами, здійснення правосуддя й підтримки порядку. До середини [[XI століття]] шир-гереф став головним королівським агентом у місцевому врядуванні. Він збирав податки й платежі, управляв королівським майном на території графства, головував у судах за відсутності ерла. Як представник короля він забезпечував єдність країни і перешкоджав утворенню самостійних графств на території Англії.

=== Центральне управління ===
Центральним елементом англосаксонської держави був король, що правив Божою милістю і представляв Бога серед свого народу. В англосаксонський період світська й духовна влада короля були неподільними одна від одної. Король мав безумовну владу над світським населенням й духовенством, обмежену тільки звичаєвим правом і канонічними прерогативами [[Папа римський|папи римського]]. Всі владні повноваження у державі походили від короля, навіть [[ерл]]и, що захопили у [[XI]] столітті владу у регіонах, були лише посадовими особами короля: їхнє призначення та усунення здійснювалось тільки королем, а влада була обмежена королівськими [[шериф]]ами у графствах.

Хоча вся повнота влади в англосаксонській Британії належала королю, ефективне використання його прерогатив було неможливим без співробітництва з представниками знаті й духовенства. У зв'язку з цим надзвичайно важливою державною інституцією був '''[[вітенагемот]]''' — збори вищого духовенства і військово-служилої знаті держави, що скликались королем для обговорення основних питань державної політики. Теоретично правом та обов'язком участі в цьому органі володіли всі тени, ерли, єпископи й [[абат]]и королівства, однак представники віддалених північних регіонів, зазвичай, не приїжджали на засідання вітенагемота. На обговорення могли виноситись будь-які питання (затвердження законів, встановлення податків, організація оборони, ведення міжнародних перемовин), однак особливого значення вітенагемот набув як орган, що володів правом обрання короля, оскільки суворий династичний принцип спадкування в англосаксонський період ще не склався. Функціонування вітенагемота забезпечувало конституційний характер англосаксонської монархії.

Інші вищі органи управління в англосаксонський період перебували у початковій стадії формування: існували королівські писарі, які складали укази й вели діловодство, а також, ймовірно, особи, відповідальні за надходження податків, однак окремі державні органи ще не склались.

== Кельтський і скандинавський вплив ==

=== Кельтський вплив ===
Завоювання англосаксами Британії призвело до відносно швидкої [[Асиміляція (культурна)|асиміляції]] бриттського населення. Свідченням деякого періоду співіснування двох етносів є англійські топоніми кельтського походження, причому їх частотність збільшується у напрямку зі сходу на захід — мірою історичного просування англосаксонських переселенців. Бриттський вплив спостерігався також у північно-західних областях Англії. Це свідчить про те, що повного знищення кельтського населення англосаксами не було. Однак, вочевидь, бритти опинились на положенні залежного населення в англосаксонському суспільстві.

=== Данелаг і скандинавський вплив ===
[[Файл:England after 886.jpg|200px|thumb|Англія у 866 році та область данського права]]
Після вторгнень скандинавських вікінгів у [[IX]] столітті етнічний склад і соціальна структура північно-східної частини Англії від [[Лондон]]а до [[Нортумберленд]]а цілком змінилась: тут розселились маси данців і [[норвежці]]в, які принесли сюди власне право й соціальні інститути. Після відновлення X столітті влади англосаксонських королів над цією областю її специфічний скандинавський характер було збережено, а сама вона отримала назву '''[[Данелаг]]''' (область данського права). В Данелагу застосовувались власні правова й адміністративно-територіальна системи скандинавського походження, що різко відрізнялись від решти території країни. У соціальному плані регіон Данелага характеризувався повним пануванням вільного селянства та наявністю особливої категорії землевласників — '''[[сокмен]]ів''', які користувались власною свободою і свободою розпорядження своїм наділом, але виконували низку необтяжувальних повинностей на користь сеньйора й були прикріплені у судовому сенсі до його юрисдикції. Правова специфіка Данелага зберігалась упродовж більшої частини [[Середньовіччя]] і сприяла прийняттю в англосаксонському суспільстві низки скандинавських правових інституцій, зокрема [[Присяжні|судів присяжних]].

У останній період існування англосаксонської монархії, за королів данської династії і, зокрема, [[Едуард Сповідник|Едуарда Сповідника]] скандинавський вплив в Англії був особливо сильним: аристократія данського і норвезького походження посіла провідні позиції при дворі та у регіонах, були створені особливі елітні війська [[хускерл]]ів за типом дружин королів вікінгів, скандинавські звичаї та традиції увійшли у повсякденне життя королівства. Це дозволяє говорити про виникнення феномена англо-данського суспільства, в якому елементи обох культур були тісно переплетеними. [[Нормандське завоювання]] призвело до дезінтеграції цього суспільства й заміщення скандинавського впливу французьким.

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Література ==
* Гуревич. Англійське селянство у X — початку XI століття — Середньовіччя. — вип. IX. — М., 1957
* Гуревич. Дрібні вотчинники в Англії раннього середньовіччя / Відомості [[Академія наук СРСР|АН СРСР]], серія історії та філософії. — Т. VII. — № 6. — М., 1951
* Мортон. Історія Англії. — Л., 1950
* Fisher D. F. V. Anglo-Saxon Age. London, 1983.
* Stenton, F. Anglo-Saxon England, Oxford, 1973.

== Див. також ==
* [[Історія Англії]]

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20040827082717/http://www.britton.by.ru/ БРИТАНІЯ (400—1066 РХ)]. {{ref-ru}}

[[Категорія:Стародавня Англія]]
[[Категорія:Англосаксонський період|*]]
[[Категорія:Середньовічна Англія]]
[[Категорія:Середньовічна Шотландія]]

Континент: Європа


text:
# Колбі Калей
Колбі Марія Калей (англ. Colbie Marie Caillat; нар. 28 травня 1985, Малібу, Каліфорнія, США) — американська фольк-поп-співачка та автор пісень. Набула популярності через свій обліковий запис в соціальній мережі Myspace. На той час була найпопулярнішою незалежною співачкою свого музичного жанру. Після підписання контракту із лейблом Universal Republic Records, випустила свій дебютний студійний альбом, «Coco», у липні 2007. Сингли «Bubbly» та «Realize» стали музичними хітами. У серпні 2009 випустила свій другий студійний альбом «Breakthrough», який посів перше місце чарту Billboard 200.
По всьому світу продала понад 6 мільйонів копій своїх альбомів та понад 10 мільйонів копій своїх синглів.

## Біографія

### Раннє життя
Колбі Марія Калей народилася 28 травня 1985 в місті Малібу штату Каліфорнія, США. Виросла у Ньюбарі-Парк штату Каліфорнія. Її батько, Кен Калей, був співпродюсером альбомів гурту Fleetwood Mac «Rumours» (1977) та «Tusk» (1979). Батьки дали дівчинці прізвисько "Коко", коли вона була ще немовлям. В дитинстві Калей брала уроки піаніно, але не відчувала достатнього натхнення до 11-річного віку, коли потрапила на виконання Лорін Хілл у музичній комедії «Sister Act 2: Back in the Habit». Після цього Калей зрозуміла, що хоче стати співачкою і почала брати уроки вокалу.

## Особисте життя
Із 2009 Калей знаходиться у стосунках із співаком Джастіном Йонгом. Пара заручилася у травні 2015.

## Дискографія
Студійні альбоми
- Coco (2007)
- Breakthrough (2009)
- All of You (2011)
- Christmas in the Sand (2012)
- Gypsy Heart (2014)
- The Malibu Sessions (2016)

## Турне
- Coco Summer Tour (2007)
- Coco World Tour (2008)
- Breakthrough World Tour (2009–10)
- All of You Summer Tour (2011–12)
- Gypsy Heart Tour (2014)
- The Malibu Sessions Tour (2016–17)

## Нагороди та номінації
| Рік  | Нагорода               | Категорія                          | Реципієнт                                       | Результат |
| ---- | ---------------------- | ---------------------------------- | ----------------------------------------------- | --------- |
| 2008 | Teen Choice Awards     | Choice Breakthrough Artist         | General                                         | Номінація |
| 2008 | Teen Choice Awards     | Choice Music - Love Song           | "Bubbly"                                        | Номінація |
| 2008 | American Music Awards  | T-Mobile Breakthrough Artist       | General                                         | Номінація |
| 2008 | Billboard Music Awards | Rising Star                        | General                                         | Перемога  |
| 2009 | BMI Pop Awards         | Songwriter of the Year             | Colbie Caillat                                  | Перемога  |
| 2009 | BMI Pop Awards         | Song of The Year                   | "Bubbly"                                        | Перемога  |
| 2009 | Teen Choice Awards     | Choice Music: Hook Up              | "Lucky"                                         | Номінація |
| 2010 | Grammy Awards          | Альбом року                        | "Fearless" (as featured artist of Taylor Swift) | Перемога  |
| 2010 | Grammy Awards          | Best Pop Collaboration with Vocals | "Lucky" (with Jason Mraz)                       | Перемога  |
| 2010 | Grammy Awards          | Best Pop Collaboration with Vocals | "Breathe" (with Taylor Swift)                   | Номінація |
| 2010 | Grammy Awards          | Best Pop Vocal Album               | "Breakthrough"                                  | Номінація |
| 2010 | People's Choice Awards | Favorite Music Collaboration       | "Lucky" (with Jason Mraz)                       | Номінація |
| 2014 | Grammy Awards          | Best Song Written for Visual Media | "We Both Know"                                  | Номінація |
| 2015 | MTV Video Music Awards | Best Video with a Message          | "Try"                                           | Номінація |

wikiname: ukwiki

title: Колбі Калей

in_language: uk

wikitext:
{{Музикант
| Ім'я                 = Колбі Калей
| Оригінал імені       = Colbie Caillat
| Зображення           = Colbie Caillat 2009 American Music Award cropped.jpg
| Підпис               = Колбі Калей, 2009
| Розмір_зображення    = 250px
| Повне ім'я           = Колбі Марія Калей
''Colbie Marie Caillat''
| Дата народження      = 28.05.1985
| Місце народження     = [[Малібу (місто)|Малібу]], [[Каліфорнія]], [[США]]
| Дата смерті          =
| Місце смерті         =
| Роки                 = 2004—дотепер
| Країна               = {{USA}}
| Національність       = американка
| Освіта               =
| Професія             = співачка
автор пісень
| Працював у операх    =
| Співацький голос     =
| Інструмент           = вокал, акустична гітара, піаніно
| Жанр                 = [[Народна музика|Фольк-поп]]
[[Поп-рок]]
| Мова                 = англійська
| Псевдонім            = Коко
| Колектив             =
| Гурт                 =
| Співпраця            = [[Тейлор Свіфт]]
[[Джейсон Мрез]]
| Нагороди             =
| Премії               =
| Звання               =
| Лейбл                = [[Republic Records]]
PlummyLou
| Сайт                 = [http://www.colbiecaillat.com/ colbiecaillat.com]
}}
'''Колбі Марія Калей''' ({{lang-en|Colbie Marie Caillat}}; {{н}} [[28 травня]] [[1985]], [[Малібу (місто)|Малібу]], [[Каліфорнія]], [[США]]) — американська фольк-поп-співачка та автор пісень. Набула популярності через свій обліковий запис в соціальній мережі [[Myspace]]. На той час була найпопулярнішою незалежною співачкою свого музичного жанру. Після підписання контракту із лейблом [[Universal Republic Records]], випустила свій дебютний студійний альбом, «''[[Coco]]''», у липні 2007. Сингли «''[[Bubbly]]''» та «''[[Realize]]''» стали музичними хітами. У серпні 2009 випустила свій другий студійний альбом «''[[Breakthrough]]''», який посів перше місце чарту [[Billboard 200]].

По всьому світу продала понад 6 мільйонів копій своїх альбомів та понад 10 мільйонів копій своїх синглів.

== Біографія ==
{{розширити|червень 2018}}
=== Раннє життя ===
Колбі Марія Калей народилася 28 травня 1985 в місті [[Малібу (місто)|Малібу]] штату [[Каліфорнія]], [[США]].<ref>{{cite web|url=http://www.parkrecord.com/entertainment/colbie-caillat-brings-the-malibu-sessions-to-park-city/|title=Colbie Caillat brings ‘The Malibu Sessions’ to Park City|first=Scott|last=Iwasaki|date=11 жовтня 2016|newspaper=[[Park Record]]|access-date=12 жовтня 2017|archive-date=26 жовтня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211026154741/https://www.parkrecord.com/entertainment/colbie-caillat-brings-the-malibu-sessions-to-park-city/}}</ref> Виросла у Ньюбарі-Парк штату Каліфорнія. Її батько, Кен Калей, був співпродюсером альбомів гурту [[Fleetwood Mac]] «''[[Rumours]]''» (1977) та «''[[Tusk]]''» (1979). Батьки дали дівчинці прізвисько "Коко", коли вона була ще немовлям.<ref name="USA Today">{{cite web|url=https://www.usatoday.com/life/music/news/2007-10-07-colbie-caillat_N.htm|title=22 million clicks later, MySpace launches Colbie Caillat's career|last=Mansfield|first=Brian|date=7 жовтня 2007|accessdate=15 січня 2011|work=USA Today|archive-date=13 липня 2010|archive-url=https://web.archive.org/web/20100713090210/http://www.usatoday.com/life/music/news/2007-10-07-colbie-caillat_N.htm}}</ref> В дитинстві Калей брала уроки піаніно, але не відчувала достатнього натхнення до 11-річного віку, коли потрапила на виконання Лорін Хілл у музичній комедії «''Sister Act 2: Back in the Habit''».<ref name="allmusic">{{cite web|url=http://allmusic.com/artist/colbie-caillat-p920925/biography|title=Colbie Caillat: Biography|last=Lymangrover|first=Jason|year=2007|publisher=Allmusic|accessdate=3 липня 2009|archive-date=1 квітня 2011|archive-url=https://web.archive.org/web/20110401030935/http://www.allmusic.com/artist/colbie-caillat-p920925/biography}}</ref> Після цього Калей зрозуміла, що хоче стати співачкою і почала брати уроки вокалу.

== Особисте життя ==
Із 2009 Калей знаходиться у стосунках із співаком Джастіном Йонгом. Пара заручилася у травні 2015.<ref name="Colbie Caillat is Engaged">{{cite web|last1=Chiu|first1=Melody|title=Colbie Caillat Is Engaged to Justin Young|url=http://www.people.com/article/colbie-caillat-engaged-justin-young|website=people.com|publisher=Time, Inc.|date=29 травня 2015|accessdate=21 червня 2018|archive-date=1 жовтня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161001142115/http://www.people.com/article/colbie-caillat-engaged-justin-young}}</ref>

== Дискографія ==
;Студійні альбоми
* ''[[Coco]]'' (2007)
* ''[[Breakthrough]]'' (2009)
* ''[[All of You]]'' (2011)
* ''[[Christmas in the Sand]]'' (2012)
* ''[[Gypsy Heart]]'' (2014)
* ''[[The Malibu Sessions]]'' (2016)

== Турне ==
* Coco Summer Tour (2007)
* Coco World Tour (2008)
* Breakthrough World Tour (2009–10)
* All of You Summer Tour (2011–12)
* Gypsy Heart Tour (2014)
* The Malibu Sessions Tour (2016–17)

== Нагороди та номінації ==
{| class="wikitable sortable"
|-
! Рік
! Нагорода
! Категорія
! Реципієнт
! Результат
|-
|rowspan="4" | 2008
|rowspan="2" | ''[[Teen Choice Awards]]''
| Choice Breakthrough Artist
| General
| {{Nom}}
|-
| [[Teen Choice Award for Choice Music - Love Song|Choice Music - Love Song]]
| "[[Bubbly]]"
| {{Nom}}
|-
| ''[[American Music Awards]]''
| T-Mobile Breakthrough Artist
| General
| {{Nom}}
|-
| ''[[Billboard Music Awards]]''
| [[Billboard Music Award for Rising Star|Rising Star]]
| General
| {{Won}}
|-
|rowspan="3" | 2009
|rowspan="2" | [[BMI Award|BMI Pop Awards]]
| Songwriter of the Year
| Colbie Caillat
| {{Won}}
|-
| Song of The Year
| "[[Bubbly]]"
| {{Won}}
|-
| [[Teen Choice Awards]]
| Choice Music: Hook Up
| "[[Lucky (Jason Mraz song)|Lucky]]"
| {{Nom}}
|-
|rowspan="5" | 2010
|rowspan="4" | [[Grammy Awards]]
| [[Премія «Греммі» за найкращий альбом року|Альбом року]]
| "[[Fearless (Taylor Swift album)|Fearless]]" (as featured artist of [[Taylor Swift]])
| {{Won}}
|-
| rowspan="2" | [[Grammy Award for Best Pop Collaboration with Vocals|Best Pop Collaboration with Vocals]]
| "[[Lucky (Jason Mraz song)|Lucky]]" (with [[Jason Mraz]])
| {{Won}}
|-
| "[[Breathe (Taylor Swift song)|Breathe]]" (with [[Taylor Swift]])
| {{Nom}}
|-
| [[Grammy Award for Best Pop Vocal Album|Best Pop Vocal Album]]
| "[[Breakthrough (Colbie Caillat album)|Breakthrough]]"
| {{Nom}}
|-
| [[People's Choice Awards]]
| Favorite Music Collaboration
| "[[Lucky (Jason Mraz song)|Lucky]]" (with [[Jason Mraz]])
| {{Nom}}
|-
| 2014
| [[Grammy Awards]]
| [[Grammy Award for Best Song Written for Visual Media|Best Song Written for Visual Media]]
| "We Both Know"
| {{Nom}}
|-
| 2015
| [[MTV Video Music Awards]]
| [[MTV Video Music Award for Best Video with a Message|Best Video with a Message]]
| "[[Try (Colbie Caillat song)|Try]]"
| {{Nom}}
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{Official website|http://www.colbiecaillat.com}}
* [http://www.colbiecaillatmusic.com/ Colbie Caillat] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200904211307/https://www.colbiecaillatmusic.com/ |date=4 вересня 2020 }} at [[Universal Republic]]

{{Бібліоінформація}}

{{singer-stub}}
{{DEFAULTSORT:Калей, Колбі}}

[[Категорія:Колбі Калей]]
[[Категорія:Уродженці Малібу]]
[[Категорія:Американські попспівачки]]
[[Категорія:Поп-рок співаки]]
[[Категорія:Діти-співаки США]]
[[Категорія:Виконавці англійською мовою]]
[[Категорія:Американські гітаристки]]
[[Категорія:Лауреати премії «Греммі»]]

title: Colbie Caillat

Colbie Caillat: Колбі Калей, 2009

title: Основна інформація

Дата народження: 28 травня 1985 (39 років)

Місце народження: Малібу, Каліфорнія, США

Роки активності: 2004—дотепер

Громадянство: США

Національність: американка

Професія: співачка · автор пісень

Освіта: Вища школа Малібуd, Thousand Oaks High Schoold і Moorpark Colleged

Інструменти: вокал, акустична гітара, піаніно

Мова: англійська

Жанр: Фольк-поп · Поп-рок

Псевдоніми: Коко

Співпраця: Тейлор Свіфт · Джейсон Мрез

Лейбл: Republic Records · PlummyLou

Батько: Ken Caillatd


text:
# Спаліни-Малі
Спаліни-Малі (пол. Spaliny Małe, нім. Klein Spalienen) — село в Польщі, у гміні Розоги Щиценського повіту Вармінсько-Мазурського воєводства.
Населення — 43 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Остроленцького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 23      | 7                  | 14               | 2                    |
| Жінки    | 20      | 7                  | 11               | 2                    |
| Разом    | 43      | 14                 | 25               | 4                    |

title: Спаліни-Малі

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Спаліни-Малі
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Spaliny Małe}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Вармінсько-Мазурське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Щиценський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Розоґі{{!}}Розоґі
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 43
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 89
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = NSZ
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0518493
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Спаліни-Малі''' ({{lang-pl|Spaliny Małe}}, {{lang-de|Klein Spalienen}}) — село в Польщі, у [[Розоги (гміна)|гміні Розоги]] [[Щиценський повіт|Щиценського повіту]] [[Вармінсько-Мазурське воєводство|Вармінсько-Мазурського воєводства]].
Населення — {{formatnum:43}} {{МНОЖИНА:43|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Остроленцьке воєводство|Остроленцького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=23 |ЧолПре=7 |ЧолПрац=14 |ЧолПост=2
|Жін=20 |ЖінПре=7 |ЖінПрац=11 |ЖінПост=2
|Разом=43 |РазомПре=14 |РазомПрац=25 |РазомПост=4
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Розоґі}}

[[Категорія:Села Щиценського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Вармінсько-Мазурське воєводство

Повіт: Щиценський повіт

Гміна: Розоґі

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: NSZ

OSM: ↑2991716 ·R (Ґміна Розоґі)


text:
# Лебедине (Хасанський район)
Лебедине (рос. Лебединое) — село в Хасанському районі Приморського краю Російської Федерації.

## Географія
Село розташоване поблизу однойменного озера, на річці Карасик, за 6 км від її гирла. Відстань до райцентру, селища Слов'янка — 66 км, до Владивостока — 115 км.
Адміністративно село належить до Хасанського міського поселення.
Лебедине пов'язано автомобільною дорогою, довжиною 2 км, з трасою Роздольне-Хасан. У селі є залізнична станція на лінії Барановський-Хасан.

## Клімат
У селі морський помірний клімат.
| Клімат села Лебедине    | Клімат села Лебедине | Клімат села Лебедине | Клімат села Лебедине | Клімат села Лебедине | Клімат села Лебедине | Клімат села Лебедине | Клімат села Лебедине | Клімат села Лебедине | Клімат села Лебедине | Клімат села Лебедине | Клімат села Лебедине | Клімат села Лебедине | Клімат села Лебедине |
| Показник                | Січ.                 | Лют.                 | Бер.                 | Квіт.                | Трав.                | Черв.                | Лип.                 | Серп.                | Вер.                 | Жовт.                | Лист.                | Груд.                | Рік                  |
| Абсолютний максимум, °C | 5,1                  | 13,2                 | 16,0                 | 26,9                 | 30,1                 | 33,2                 | 33,7                 | 33,2                 | 31,4                 | 26,0                 | 19,5                 | 8,2                  | 33,7                 |
| Середній максимум, °C   | −4,9                 | −0,7                 | 5,0                  | 12,0                 | 15,7                 | 20,2                 | 22,5                 | 25,8                 | 22,3                 | 15,6                 | 5,1                  | −3,3                 | 11,3                 |
| Середня температура, °C | −9,4                 | −5,8                 | 0,0                  | 6,5                  | 10,9                 | 15,8                 | 19,2                 | 21,7                 | 17,3                 | 10,2                 | 0,5                  | −7,4                 | 6,7                  |
| Середній мінімум, °C    | −13,5                | −10,5                | −4,6                 | 2,3                  | 7,4                  | 12,6                 | 16,9                 | 18,6                 | 12,9                 | 5,4                  | −3,6                 | −11,1                | 2,8                  |
| ----------------------- | -------------------- | -------------------- | -------------------- | -------------------- | -------------------- | -------------------- | -------------------- | -------------------- | -------------------- | -------------------- | -------------------- | -------------------- | -------------------- |

## Історія
Село засноване у 1958 році.

## Демографія
Населення села, станом на 2018 рік, — 22 особи.
| 2002 | 2005 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 |
| ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- |
| ▬23  | ▼ 20 | ▲ 21 | ▲ 21 | ▼ 19 | ▬ 19 | ▲ 20 | ▲ 21 | ▬ 21 | ▲ 22 | ▬ 22 |

title: Лебедине (Хасанський район)

wikitext:
{{НП
|назва = Лебедине
|оригінальна назва = {{lang-ru|Лебединое}}
|герб   =
|прапор =
|зображення =
|опис зображення =
|країна       = {{RUS}}
|lat_deg = 42 |lat_min = 34 |lat_sec = 50
|lon_deg = 130 |lon_min = 40 |lon_sec = 20
|CoordAddon = type:city(3876)_region:RU
|вид регіону = край
|регіон      = Приморський край
|вид району  = муніципальний район
|район       = Хасанський район
|вид общини  = Міське поселення Росії{{!}}Міське поселення
|община      = Хасанське міське поселення{{!}}Хасанське
|община в таблиці =
|голова           =
|дата заснування  = 1958
|рік заснування   =
|перша згадка     =
|попередні назви  =
|статус з         =
|площа  =
|висота = 22
|офіційна мова = [[Російська мова|російська]]
|клімат           = [[Помірний кліматичний пояс|морський помірний]]
|населення    = 22
|рік перепису = [[2018]]
|густота населення  =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|поштовий індекс    = 692715
|телефонний код         = 42331<ref>[https://www.komandirovka.ru/cities/lebedinoe/ Село Лебедине Хасанського району Приморського краю]{{ref-ru}}</ref>
|автомобільний код  =
|вид ідентифікатора =
|цифровий ідентифікатор =
|сайт       =
}}
{{Otheruses|Лебедине}}
'''Лебедине''' ({{lang-ru|Лебединое}}) — [[село]] в [[Хасанський район|Хасанському районі]] [[Приморський край|Приморського краю]] [[Росія|Російської Федерації]].

== Географія ==
Село розташоване поблизу однойменного озера, на річці Карасик, за 6 км від її гирла. Відстань до райцентру, селища Слов'янка — 66 км, до Владивостока — 115 км.

Адміністративно село належить до Хасанського міського поселення.

Лебедине пов'язано автомобільною дорогою, довжиною 2 км, з трасою Роздольне-Хасан. У селі є залізнична станція на лінії Барановський-Хасан.
== Клімат ==
У селі [[Помірний кліматичний пояс|морський помірний клімат]].
{{Клімат міста
|Місто_род= села Лебедине
|Джерело=
| Січ_сер=-9.4             | Січ_сер_опади=
| Лют_сер=-5.8             | Лют_сер_опади=
| Бер_сер=0.0            | Бер_сер_опади=
| Кві_сер=6.5             | Кві_сер_опади=
| Тра_сер=10.9             | Тра_сер_опади=
| Чер_сер=15.8             | Чер_сер_опади=
| Лип_сер=19.2             | Лип_сер_опади=
| Сер_сер=21.7             | Сер_сер_опади=
| Вер_сер=17.3             | Вер_сер_опади=
| Жов_сер=10.2             | Жов_сер_опади=
| Лис_сер=0.5             | Лис_сер_опади=
| Гру_сер=-7.4             | Гру_сер_опади=
| Рік_сер=6.7             | Рік_сер_опади=

| Січ_сер_мін=-13.5         | Січ_сер_макс=-4.9
| Лют_сер_мін=-10.5         | Лют_сер_макс=-0.7
| Бер_сер_мін=-4.6         | Бер_сер_макс=5.0
| Кві_сер_мін=2.3        | Кві_сер_макс=12.0
| Тра_сер_мін=7.4         | Тра_сер_макс=15.7
| Чер_сер_мін=12.6         | Чер_сер_макс=20.2
| Лип_сер_мін=16.9         | Лип_сер_макс=22.5
| Сер_сер_мін=18.6         | Сер_сер_макс=25.8
| Вер_сер_мін=12.9         | Вер_сер_макс=22.3
| Жов_сер_мін=5.4         | Жов_сер_макс=15.6
| Лис_сер_мін=-3.6         | Лис_сер_макс=5.1
| Гру_сер_мін=-11.1         | Гру_сер_макс=-3.3
| Рік_сер_мін=2.8         | Рік_сер_макс=11.3

| Січ_а_мін=          | Січ_а_макс=5.1
| Лют_а_мін=          | Лют_а_макс=13.2
| Бер_а_мін=          | Бер_а_макс=16.0
| Кві_а_мін=          | Кві_а_макс=26.9
| Тра_а_мін=          | Тра_а_макс=30.1
| Чер_а_мін=          | Чер_а_макс=33.2
| Лип_а_мін=          | Лип_а_макс=33.7
| Сер_а_мін=          | Сер_а_макс=33.2
| Вер_а_мін=          | Вер_а_макс=31.4
| Жов_а_мін=          | Жов_а_макс=26.0
| Лис_а_мін=          | Лис_а_макс=19.5
| Гру_а_мін=          | Гру_а_макс=8.2
| Рік_а_мін=          | Рік_а_макс=33.7

|br=}}

== Історія ==
Село засноване у 1958 році<ref>[http://khasan-district.narod.ru/history/history_adm_del.htm Історія адміністративно-територіального поділу Битва на озері району] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120220010535/http://khasan-district.narod.ru/history/history_adm_del.htm |date=20 лютого 2012 }}{{ref-ru}}</ref>.
== Демографія ==
Населення села, станом на 2018 рік, — 22 особи.
{| align= border="0" cellspacing="2" cellpadding="5" style="border:1px solid #141414;"
|-bgcolor="#A3EEA3;"
|+ style="font-weight: bold; font-size: 1.1em; margin-bottom: 0.5em"|
|-bgcolor="#A3EEA3"
! 2002 !! 2005 !! 2010 !! 2011 !! 2012 !! 2013 !! 2014 !! 2015 !! 2016 !! 2017 !! 2018
|- bgcolor="#FFFFFF"
| align=center| {{без змін}}23
| align=center| {{зменшення}} 20
| align=center| {{збільшення}} 21
| align=center| {{збільшення}} 21
| align=center| {{зменшення}} 19
| align=center| {{без змін}} 19
| align=center| {{збільшення}} 20
| align=center| {{збільшення}} 21
| align=center| {{без змін}} 21
| align=center| {{збільшення}} 22
| align=center| {{без змін}} 22
|}

== Примітки ==
{{reflist}}
{{бібліоінформація}}
{{Населені пункти Хасанського району}}
{{Портали|Географія|Соціологія|Росія}}
{{Primor-kr-geo-stub}}
[[Категорія:Села Приморського краю]]
[[Категорія:Населені пункти Хасанського району Приморського краю]]
[[Категорія:Зелений Клин]]

title: Країна

Країна: Росія

Край: Приморський край

Муніципальний район: Хасанський район

Міське поселення: Хасанське

Клімат: морський помірний

Офіційна мова: російська


text:
# Зоряне (Самарівський район)
Зоряне — село в Україні, у Личківській сільській громаді Самарівського району Дніпропетровської області. Населення за переписом 2001 року становить 192 особи.

## Географія
Село Зоряне розміщене на відстані 3 км від села Деконка.

## Історія
11 березня 1993 року утворено село Новопролетарське (зараз Зоряне) і підпорядковане Пролетарській сільській раді (нині Приорільській сільській раді).

title: Зоряне (Самарівський район)

wikitext:
{{Село
| назва           = Зоряне
| область         = [[Дніпропетровська область]]
| район           = [[Самарівський район]]
| громада         = [[Личківська сільська громада]]
| код КОАТУУ      = 1222386805
| облікова картка = [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=06.12.2007&rf7571=5666 Зоряне ]
| розташування    = Магдалинівський район.gif
| mapx            = 186
| mapy            = 87
| засновано       =
| населення       = 192
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           =
| ref-площа       =
| щільність       =
| поштовий індекс = 51122
| телефонний код  = 5691
| координати      = {{coord|49|2|23|N|35|4|20|E|scale:30000_region:UA|display=inline,title}}
| lat_deg         = 49|
| lat_min         = 2|
| lat_sec         = 23
| lon_deg         = 35|
| lon_min         = 4|
| lon_sec         = 20
| висота          = 114
| ref-висота      =
| водойма         =
| адреса          = 51122, Дніпропетровська обл., Самарівський р-н, с-ще Приорільське, вул.40 років Перемоги,1
| сільський голова = Ерстенюк Мирон Іванович
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}
{{Otheruses|Зоряне}}

'''Зоряне''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Личківська сільська громада|Личківській сільській громаді]] [[Самарівський район|Самарівського району]] [[Дніпропетровська область|Дніпропетровської області]]. Населення за переписом 2001 року становить 192 особи.

== Географія ==
Село ''Зоряне'' розміщене на відстані 3 км від села [[Деконка]].

== Історія ==
11 березня 1993 року утворено село Новопролетарське (зараз ''Зоряне'') і підпорядковане Пролетарській сільській раді (нині ''Приорільській сільській раді'').

== Посилання ==

* [http://weather.in.ua/ua/dnepropetrovskaja/17974 Погода в селі Зоряне] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111220223858/http://weather.in.ua/ua/dnepropetrovskaja/17974 |date=20 грудня 2011 }}

{{Личківська сільська громада}}

{{Портали|Дніпропетровська область|Україна|Географія}}

[[Категорія:Села Дніпропетровської області]]
[[Категорія:Села, перейменовані в рамках декомунізації]]
[[Категорія:Населені пункти Самарівського району]]

title: село Зоряне

Країна: Україна

Область: Дніпропетровська область

Район: Самарівський район

Тер. громада: Личківська сільська громада

Облікова картка: Зоряне

title: Основні дані

title: Географічні дані

title: Місцева влада

Сільський голова: Ерстенюк Мирон Іванович

title: Карта

Карта: Зоряне


text:
# Сен-Жульєн-ле-Фокон
Сен-Жульє́н-ле-Фоко́н (фр. Saint-Julien-le-Faucon) — колишній муніципалітет у Франції, у регіоні Нормандія, департамент Кальвадос. Населення — 725 осіб (2011).
Муніципалітет був розташований на відстані близько 170 км на захід від Парижа, 35 км на схід від Кана.

## Історія
До 2015 року муніципалітет перебував у складі регіону Нижня Нормандія. Від 1 січня 2016 року належав до нового об'єднаного регіону Нормандія.
1 січня 2017 року Сен-Жульєн-ле-Фокон, Лез-Отьє-Папйон, Купезарт, Кревкер-ан-Ож, Круассанвіль, Граншам-ле-Шато, Лекод, Маньї-ла-Кампань, Маньї-ле-Фрель, Ле-Меній-Може, Мезідон-Канон, Монтей, Персі-ан-Ож i В'є-Фюме було об'єднано в новий муніципалітет Мезідон-Валле-д'Ож.

## Демографія
Динаміка населення (Insee ):
Розподіл населення за віком та статтю (2006):
| Стать                                                                                | Всього | До 15 років | 15-24 | 25-44 | 45-64 | 65-85 | Понад 85 |
| ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ------ | ----------- | ----- | ----- | ----- | ----- | -------- |
| Чоловіки                                                                                | 316    | 84          | 28    | 88    | 80    | 32    | 4        |
| Жінки                                                                                | 344    | 96          | 36    | 92    | 72    | 48    | 0        |
| \| Статево-вікова піраміда \| Статево-вікова піраміда \| Статево-вікова піраміда \| \| ----------------------- \| ----------------------- \| ----------------------- \| \| Чоловіки \| Вік \| Жінки \| \| 4 \| 85 + \| 0 \| \| 8 \| 80-84 \| 4 \| \| 8 \| 75-79 \| 4 \| \| 8 \| 70-74 \| 28 \| \| 8 \| 65-69 \| 12 \| \| 0 \| 60-64 \| 20 \| \| 36 \| 55-59 \| 24 \| \| 36 \| 50-54 \| 24 \| \| 8 \| 45-49 \| 4 \| \| 28 \| 40-44 \| 20 \| \| 24 \| 35-39 \| 24 \| \| 32 \| 30-34 \| 32 \| \| 4 \| 25-29 \| 16 \| \| 16 \| 20-24 \| 24 \| \| 12 \| 15-20 \| 12 \| \| 24 \| 10-14 \| 20 \| \| 28 \| 5-9 \| 36 \| \| 32 \| 0-4 \| 40 \| |        |             |       |       |       |       |          |
| Статево-вікова піраміда                                                                                |        |             |       |       |       |       |          |
| Чоловіки                                                                                | Вік    | Жінки       |       |       |       |       |          |
| 4                                                                                | 85 +   | 0           |       |       |       |       |          |
| 8                                                                                | 80-84  | 4           |       |       |       |       |          |
| 8                                                                                | 75-79  | 4           |       |       |       |       |          |
| 8                                                                                | 70-74  | 28          |       |       |       |       |          |
| 8                                                                                | 65-69  | 12          |       |       |       |       |          |
| 0                                                                                | 60-64  | 20          |       |       |       |       |          |
| 36                                                                                | 55-59  | 24          |       |       |       |       |          |
| 36                                                                                | 50-54  | 24          |       |       |       |       |          |
| 8                                                                                | 45-49  | 4           |       |       |       |       |          |
| 28                                                                                | 40-44  | 20          |       |       |       |       |          |
| 24                                                                                | 35-39  | 24          |       |       |       |       |          |
| 32                                                                                | 30-34  | 32          |       |       |       |       |          |
| 4                                                                                | 25-29  | 16          |       |       |       |       |          |
| 16                                                                                | 20-24  | 24          |       |       |       |       |          |
| 12                                                                                | 15-20  | 12          |       |       |       |       |          |
| 24                                                                                | 10-14  | 20          |       |       |       |       |          |
| 28                                                                                | 5-9    | 36          |       |       |       |       |          |
| 32                                                                                | 0-4    | 40          |       |       |       |       |          |

## Економіка
2010 року серед 442 осіб працездатного віку (15—64 років) 305 були активними, 137 — неактивними (показник активності 69,0%, у 1999 році було 69,8%). З 305 активних мешканців працювало 268 осіб (148 чоловіків та 120 жінок), безробітними було 37 (15 чоловіків та 22 жінки). Серед 137 неактивних 35 осіб було учнями чи студентами, 62 — пенсіонерами, 40 були неактивними з інших причин.

У 2010 році в муніципалітеті числилось 278 оподаткованих домогосподарств, у яких проживали 709,0 особи, медіана доходів виносила 14 289 євро на одного особоспоживача

title: Сен-Жульєн-ле-Фокон

wikitext:
{{Муніципалітет Франції
 | колишній = так
 | назва         = Сен-Жульєн-ле-Фокон
 | місцева_назва = Saint-Julien-le-Faucon
 | герб          = Blason Saint-Julien-le-Faucon.svg
 | регіон        = [[Нормандія]]
 | департамент   = [[Кальвадос (департамент)|Кальвадос]]
 | округ         = [[Лізьє (округ)|Лізьє]]
 | кантон        = [[Мезідон-Канон (кантон)|Мезідон-Канон]]
 | альтерн_мапа  = <!-- порожнє для метрополії -->
 | широта      = 49.100847
 | довгота     = 0.088577
 | висота_мін  = 29
 | висота_макс = 73
 | населення     = 725
 | рік_насел     = 2011-01-01
 | площа         = 3,22
 | густота       = 225,16
 | поштові_індекси  = 14140
 | телефонний_код =
 | код_INSEE     = 14600
 | мер  = Marcel James
 | мандат  = 2014-2020
 | тел =
 | email =
 | www           =
}}
{{Також|Фокон (значення)}}

'''Сен-Жульє́н-ле-Фоко́н''' ({{lang-fr|Saint-Julien-le-Faucon}}) — колишній [[Комуна (Франція)|муніципалітет]] у [[Франція|Франції]], у регіоні [[Нормандія]], департамент [[Кальвадос (департамент)|Кальвадос]]. Населення — {{formatnum:725}} осіб (2011)<ref name="dem1">{{cite web |url=http://insee.fr/fr/ppp/bases-de-donnees/recensement/populations-legales/departement.asp?dep=14&annee=2013#dep_S |title=Кількість населення у 2011 році |publisher=[[INSEE]] |accessdate=28 вересня 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20140911025948/http://insee.fr/fr/ppp/bases-de-donnees/recensement/populations-legales/departement.asp?dep=14&annee=2013#dep_S |archivedate=11 вересня 2014 |deadurl=yes }}{{ref-fr}}</ref>.

Муніципалітет був розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 170 км на захід від [[Париж]]а, 35 км на схід від [[Кан (Кальвадос)|Кана]].

== Історія ==

До [[2015]] року муніципалітет перебував у складі регіону [[Нижня Нормандія]]. Від [[1 січня]] [[2016]] року належав до нового об'єднаного регіону [[Нормандія]]<ref name="reform law">[http://www.assemblee-nationale.fr/14/dossiers/delimitation_regions_organisation_territoriale.asp#delimitation_regions_elections Виписка з протоколу Ради міністрів 18.06.2014 Національних зборів Франції]{{ref-fr}}</ref>.

1 січня 2017 року Сен-Жульєн-ле-Фокон, [[Лез-Отьє-Папйон]], [[Купезарт]], [[Кревкер-ан-Ож]], [[Круассанвіль]], [[Граншам-ле-Шато]], [[Лекод]], [[Маньї-ла-Кампань]], [[Маньї-ле-Фрель]], [[Ле-Меній-Може]], [[Мезідон-Канон]], [[Монтей (Кальвадос)|Монтей]], [[Персі-ан-Ож]] i [[В'є-Фюме]] було об'єднано в новий муніципалітет [[Мезідон-Валле-д'Ож]].

== Демографія ==
{{Демографія/FRA/Saint-Julien-le-Faucon}}

Розподіл населення за віком та статтю (2006)<ref>{{cite web|url=http://www.insee.fr/fr/themes/detail.asp?reg_id=99&ref_id=pop-sexe-age-quinquennal|title=Population selon le sexe et l'âge...2006|language=фр.|trans_title=Населення за статтю та віком...2006|publisher=[[INSEE]]|accessdate=2011-06-27|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AQXA0POL?url=http://www.insee.fr/fr/themes/detail.asp?reg_id=99|archivedate=4 вересня 2012}}</ref>:
{{СВ-Таблиця-Піраміда
 | макс=40 | всього=660
 | ч0=32 | ж0=40
 | ч5=28 | ж5=36
 | ч10=24 | ж10=20
 | ч15=12 | ж15=12
 | ч20=16 | ж20=24
 | ч25=4 | ж25=16
 | ч30=32 | ж30=32
 | ч35=24 | ж35=24
 | ч40=28 | ж40=20
 | ч45=8 | ж45=4
 | ч50=36 | ж50=24
 | ч55=36 | ж55=24
 | ч60=0 | ж60=20
 | ч65=8 | ж65=12
 | ч70=8 | ж70=28
 | ч75=8 | ж75=4
 | ч80=8 | ж80=4
 | ч85=4 | ж85=0
}}

== Економіка ==
{{Економічна зайнятість у Франції
|рік= 2010 |працездатні=442
|активні=305 |показник активності=69,0% |рік старий=1999 |показник активності старий=69,8%
|працювало=268 |працювало чол=148 |працювало жін=120
|безробітні=37 |безробітні чол=15 |безробітні жін=22
|неактивні=137 |учні=35 |пенсіонери=62 |інші неактивні=40
|примітка=<ref>{{cite web| url=http://www.insee.fr/fr/themes/detail.asp?reg_id=99&ref_id=base-cc-emploi-pop-active-2010| title=Base chiffres clés : emploi - population active 2010| language=фр.| trans_title = Базисні показники: зайнятість та активність населення в 2010 році| publisher=[[Національний інститут статистики і економічних досліджень Франції|INSEE]]| accessdate=15 листопада 2013}} (наближені дані, в 1999 році тимчасова зайнятість врахована частково)</ref>
}}
У 2010 році в муніципалітеті числилось 278 оподаткованих домогосподарств, у яких проживали 709,0 особи, медіана доходів виносила {{formatnum:14289}} євро на одного особоспоживача<ref>{{cite web| url=http://www.insee.fr/fr/themes/detail.asp?reg_id=99&ref_id=base-cc-rev-fisc-loc-menage | title=Revenus fiscaux des ménages en 2010| language=фр. | trans_title = Оподатковані доходи домогосподарств у 2010 році | publisher=[[Національний інститут статистики і економічних досліджень Франції|INSEE]] | accessdate=18 жовтня 2013}} Діти та онуки які проживали у двох місцях враховані як 0,5 особи в обох місцях проживання. Перша особа у домогосподарстві це один особоспоживач (ОС), інші дорослі — по 0,5 ОС, діти до 14 років — по 0,3 ОС.</ref>

== Галерея зображень ==
<!--
<gallery perrow="5">
Image:Saint-Julien-Le-Faucon-14-ancien-presbytere.JPG|L'ancien presbytère
</gallery>
-->

== Посилання ==

* [https://web.archive.org/web/20121103193714/http://recensement.insee.fr/searchResults.action?zoneSearchField=&codeZone=14600-COM Сен-Жульєн-ле-Фокон на сайті французького Національного інституту статистики й економічних досліджень]

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів департаменту Кальвадос]]

== Примітки ==
{{Портал|Франція}}
{{reflist}}

{{Бібліоінформація}}

{{Муніципалітети департаменту Кальвадос}}

[[Категорія:Колишні муніципалітети департаменту Кальвадос]]

title: Сен-Жульєн-ле-Фокон · Saint-Julien-le-Faucon

Країна: Франція

Регіон: Нормандія

Департамент: Кальвадос

Округ: Лізьє

Кантон: Мезідон-Канон

title: Влада

Мер · Мандат: Marcel James · 2014-2020