text:
# Син ренегата
«Син ренегата» (Son of the Renegade) — американський чорно-білий вестерн режисера Реґа Брауна 1953 року.
Гасло фільму: «None dared face his smoldering guns… his blazing anger!» («Ніхто не насмілиться зустрітися з його димлячою зброєю… його палаючим гнівом!»).
Зйомки відбувались в Лос-Анджелесі, штат Каліфорнія.

## Акторський склад
- Джон Карпентер — Джонні Червона Ріка
- Лорі Ірвінґ — Лорі Мастерс
- Джоан МакКеллен — Дасті (в титрах Веллі)
- Веллі Кін — Веллі (в титрах Дасті)
- Джек Інґрем — Джек Три Пальці
- Верн Тетерс — Шериф Бет Мастерс
- Білл Кунтц — Кунтц
- Тед Смайл — Черокі
- Білл Чейні — Біллі
- Рой Кенеда — Кенеда
- Вайті Г'юз — Довговолосий малюк
- Ленні Сміт — Помічник шерифа
- Юінґ Майлз Браун (в титрах — Юінґ Браун) — Дикий Білл Хікок
- Фред Карсон (в титрах — Фредді Карсон) — Великий Фред
- Персі Леннон — Австралійський малюк
- Джек Вілсон — Техаський малюк
- Пет МакҐіган — Оповідач
- Чарльз Ірвін
- Генрі Віллс — Депутат
- Френк Елліс (в титрах не зазначений) — Сержант Майстер битки
- Чарльз Кінґ (в титрах не зазначений) — Злочинець в пролозі, хроніка

title: Син ренегата

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Син ренегата
| оригінальна назва = Son of the Renegade
| жанр              = [[вестерн]]
| режисер           = [[Реґ Браун]]
| продюсер          = [[Джон Карпентер]], [[Моріс Козлофф]], [[Джек Шварц]]
| сценарист         = Джон Карпентер, [[Ед Вуд]]
| на основі         =
| актори            = Джон Карпентер, [[Лорі Ірвінґ]], [[Джоан МакКеллен]], [[Веллі Кін]]
| композитор        = [[Даррелл Калкер]]
| оператор          =
| художник          =
| монтаж            = [[Б. Річард Коннорс]]
| кінокомпанія      = [[Jack Schwarz Productions]]
| дистриб’ютор      =
| тривалість        = 56 хв.
| мова              = [[Англійська мова|англійська]]
| країна            = {{USA}}
| рік               = [[1953 в кіно|1953]]
| дата виходу       = [[27 березня]] 1953
| кошторис          = [[долар США|$]] 17 500
| касові збори      =
| ідентифікатор     =
| сайт              =
| попередній        =
| наступний         =
| зображення= Poster of the movie Son of the Renegade.jpg
}}

'''«Син ренегата»''' (''Son of the Renegade'') — [[Сполучені Штати Америки|американський]] чорно-білий [[вестерн]] режисера [[Реґ Браун|Реґа Брауна]] [[1953 в кіно|1953]] року.

Гасло фільму: ''«None dared face his smoldering guns… his blazing anger!»'' (''«Ніхто не насмілиться зустрітися з його димлячою зброєю… його палаючим гнівом!»'').

Зйомки відбувались в [[Лос-Анджелес]]і, штат [[Каліфорнія]].

== Акторський склад ==

* '''[[Джон Карпентер]]''' — ''Джонні Червона Ріка''
* '''[[Лорі Ірвінґ]]''' — ''Лорі Мастерс''
* '''[[Джоан МакКеллен]]''' — ''Дасті'' (в титрах ''Веллі'')
* '''[[Веллі Кін]]''' — ''Веллі'' (в титрах ''Дасті'')
* '''[[Джек Інґрем]]''' — ''Джек Три Пальці''
* '''[[Верн Тетерс]]''' — ''Шериф Бет Мастерс''
* '''[[Білл Кунтц]]''' — ''Кунтц''
* '''[[Тед Смайл]]''' — ''Черокі''
* '''[[Білл Чейні]]''' — ''Біллі''
* '''[[Рой Кенеда]]''' — ''Кенеда''
* '''[[Вайті Г'юз]]''' — ''Довговолосий малюк''
* '''[[Ленні Сміт]]''' — ''Помічник шерифа''
* '''[[Юінґ Майлз Браун]]''' (в титрах — '''Юінґ Браун''') — ''Дикий Білл Хікок''
* '''[[Фред Карсон]]''' (в титрах — '''Фредді Карсон''') — ''Великий Фред''
* '''[[Персі Леннон]]''' — ''Австралійський малюк''
* '''[[Джек Вілсон]]''' — ''Техаський малюк''
* '''[[Пет МакҐіган]]''' — ''Оповідач''
* '''[[Чарльз Ірвін]]'''
* '''[[Генрі Віллс]]''' — ''Депутат''
* '''[[Френк Елліс]]''' (в титрах не зазначений) — ''Сержант Майстер битки''
* '''[[Чарльз Кінґ]]''' (в титрах не зазначений) — ''Злочинець в пролозі'', хроніка

== Посилання ==

[http://www.kinopoisk.ru/film/183314/ Фільм на КиноПоиск] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150921180030/http://www.kinopoisk.ru/film/183314/ |date=21 вересня 2015 }}

{{Ед Вуд}}

[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми 1953]]
[[Категорія:Фільми США 1953]]
[[Категорія:Чорно-білі фільми]]

title: Son of the Renegade

Жанр: вестерн

Режисер: Реґ Браун

Продюсер: Джон Карпентер, Моріс Козлофф, Джек Шварц

Сценарист: Джон Карпентер, Ед Вуд

У головних · ролях: Джон Карпентер, Лорі Ірвінґ, Джоан МакКеллен, Веллі Кін

Оператор: William C. Thompsond

Композитор: Даррелл Калкер

Монтаж: Б. Річард Коннорс

Кінокомпанія: Jack Schwarz Productions

Дата виходу: 27 березня 1953


text:
# Другі
«Другі» (англ. Seconds) — американський науково-фантастичний трилер 1966 року за однойменним романом Дейвіда Ілая.

## Сюжет
Непримітний банківський службовець середніх років Артур Гамільтон живе зі своєю дружиною в передмісті Нью-Йорка. Він починає замислюватися про прожиті роки свого життя і поступово приходить до висновку, що прожив його безглуздо і марно. Артур не бачить кардинальних змін у своєму майбутньому. Одного разу Артуру дзвонить його друг Чарлі й пропонує взяти участь в секретному експерименті. Артур приймає дзвінок за дурний жарт, бо Чарлі кілька років тому помер. Однак, з цікавості Артур вирішує піти за вказаною адресою. Він виявляється в клініці, де йому за велику суму грошей пропонують змінити особистість. Він отримає нову зовнішність, тіло, ім'я, будинок, дружину і роботу. Шокований Артур погоджується і незабаром перетворюється на молодого красеня — художника Тоні Вілсона. У нього є шикарний особняк в Малібу, відданий слуга, купа шанувальників його таланту. Тоні починає вести богемний спосіб життя, про який завжди мріяв в бутність банкіром. Одного разу Тоні знайомиться з чарівною дівчиною Норою, в яку швидко закохується. Але незабаром в житті Тоні починають відбуватися дивні, і навіть загадкові події. Він швидко виявляє, що Нора працюєте в таємній компанії, а його нові друзі такі самі «змінені» як і він сам. Відчуваючи огиду, він повертається до свого колишнього будинку. Однак, Артур так змінився, що дружина не впізнає його. Не в змозі пристосуватися до нового життя, Артур просить компанію відновити його на себе колишнього.

## У ролях
| Актор               | Роль                             |
| ------------------- | -------------------------------- |
| Френк Кампанелла    | людина в клініці                 |
| Джон Рендолф        | Артур Гамільтон                  |
| Френсіс Рейд        | Емілі Гамільтон                  |
| Барбара Верле       | секретар                         |
| Едгар Стелі         | кравець                          |
| Аарон Мегідоу       | м'ясник                          |
| Де Де Янг           | медсестра                        |
| Франсуаза Ружері    | дівчина в будуарі                |
| Мюррей Гамільтон    | Чарлі Еванс                      |
| Том Конрой          | обслуговуючий кімнати відпочинку |
| Джефф Корі          | містер Рубі                      |
| Вілл Гір            | старий                           |
| Річард Андерсон     | доктор Іннес                     |
| Рок Гадсон          | Тоні Вілсон                      |
| Най Діех            | Девело                           |
| Джон Лоуренс        | техасець                         |
| Веслі Едді          | Джон                             |
| Салом Дженс         | Нора Маркус                      |
| Недрік Янг          | Генрі Бушман                     |
| Доді Хіт            | Сью Бушман                       |
| Елізабет Фрейзер    | повна блондинка                  |
| Роберт Брубейкер    | Мейберрі                         |
| Дороті Морріс       | місіс Фільтр                     |
| Кірк Дункан         | містер Фільтр                    |
| Карл Свенсон        | доктор Морріс                    |
| Вільям Вінтерсоул   | доктор в операційній кімнаті     |
| в титрах не вказані |                                  |
| Фріц Форд           | людина на вечирці                |
| Тіна Скала          | молода дівчина                   |

wikiname: ukwiki

title: Другі

in_language: uk

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Другі
| оригінальна назва = {{lang-en|Seconds}}
| плакат            =
| жанр              = [[наукова фантастика]]
[[трилер]]
[[детектив]]
| режисер           = [[Джон Франкенгаймер]]
| продюсер          = [[Едвард Льюїс (продюсер)|Едвард Льюїс]]
[[Джон Франкенгаймер]]
| сценарист         = [[Льюїс Джон Карліно]]
| на основі         = [[Девід Елі]] (роман)
| актори            =
| оператор          = [[Джеймс Вонг Хоу]]
| композитор        = [[Джеррі Голдсміт]]
| художник          = [[Тед Хаворт]]
[[Джон П. Остін]]
| монтаж            = [[Девід Ньюхаус]]
[[Ферріс Вебстер]]
| кінокомпанія      = Joel Productions
John Frankenheimer Productions Inc.
Gibraltar Productions
| дистриб'ютор      =
| тривалість        = 103 хв.
| мова              = англійська
| країна            = {{USA}}
| рік               = 1966
| дата виходу       =
| кошторис          =
| касові збори      =
| ідентифікатор     = 0060955
| сайт              =
| попередній        =
| наступний         =
}}
'''«Другі»''' ({{lang-en|Seconds}}) — американський науково-фантастичний трилер 1966 року за однойменним романом Дейвіда Ілая.

== Сюжет ==
Непримітний банківський службовець середніх років Артур Гамільтон живе зі своєю дружиною в передмісті Нью-Йорка. Він починає замислюватися про прожиті роки свого життя і поступово приходить до висновку, що прожив його безглуздо і марно. Артур не бачить кардинальних змін у своєму майбутньому. Одного разу Артуру дзвонить його друг Чарлі й пропонує взяти участь в секретному експерименті. Артур приймає дзвінок за дурний жарт, бо Чарлі кілька років тому помер. Однак, з цікавості Артур вирішує піти за вказаною адресою. Він виявляється в клініці, де йому за велику суму грошей пропонують змінити особистість. Він отримає нову зовнішність, тіло, ім'я, будинок, дружину і роботу. Шокований Артур погоджується і незабаром перетворюється на молодого красеня — художника Тоні Вілсона. У нього є шикарний особняк в Малібу, відданий слуга, купа шанувальників його таланту. Тоні починає вести богемний спосіб життя, про який завжди мріяв в бутність банкіром. Одного разу Тоні знайомиться з чарівною дівчиною Норою, в яку швидко закохується. Але незабаром в житті Тоні починають відбуватися дивні, і навіть загадкові події. Він швидко виявляє, що Нора працюєте в таємній компанії, а його нові друзі такі самі «змінені» як і він сам. Відчуваючи огиду, він повертається до свого колишнього будинку. Однак, Артур так змінився, що дружина не впізнає його. Не в змозі пристосуватися до нового життя, Артур просить компанію відновити його на себе колишнього.

== У ролях ==
{{ВРоляхВерх}}
{{ВРолях|[[Френк Кампанелла]]||людина в клініці}}
{{ВРолях|[[Джон Рендолф]]||Артур Гамільтон}}
{{ВРолях|[[Френсіс Рейд]]||Емілі Гамільтон}}
{{ВРолях|[[Барбара Верле]]||секретар}}
{{ВРолях|[[Едгар Стелі]]||кравець}}
{{ВРолях|[[Аарон Мегідоу]]||м'ясник}}
{{ВРолях|[[Де Де Янг]]||медсестра}}
{{ВРолях|[[Франсуаза Ружері]]||дівчина в будуарі}}
{{ВРолях|[[Мюррей Гамільтон]]||Чарлі Еванс}}
{{ВРолях|[[Том Конрой]]||обслуговуючий кімнати відпочинку}}
{{ВРолях|[[Джефф Корі]]||містер Рубі}}
{{ВРолях|[[Вілл Гір]]||старий}}
{{ВРолях|[[Річард Андерсон]]||доктор Іннес}}
{{ВРолях|[[Рок Гадсон]]||Тоні Вілсон}}
{{ВРолях|[[Най Діех]]||Девело}}
{{ВРолях|[[Джон Лоуренс]]||техасець}}
{{ВРолях|[[Веслі Едді]]||Джон}}
{{ВРолях|[[Салом Дженс]]||Нора Маркус}}
{{ВРолях|[[Недрік Янг]]||Генрі Бушман}}
{{ВРолях|[[Доді Хіт]]||Сью Бушман}}
{{ВРолях|[[Елізабет Фрейзер]]||повна блондинка}}
{{ВРолях|[[Роберт Брубейкер]]||Мейберрі}}
{{ВРолях|[[Дороті Морріс]]||місіс Фільтр}}
{{ВРолях|[[Кірк Дункан]]||містер Фільтр}}
{{ВРолях|[[Карл Свенсон]]||доктор Морріс}}
{{ВРолях|[[Вільям Вінтерсоул]]||доктор в операційній кімнаті}}
{{ВРолях|в титрах не вказані}}
{{ВРолях|[[Фріц Форд]]||людина на вечирці}}
{{ВРолях|[[Тіна Скала]]||молода дівчина}}
{{ВРоляхНиз}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{IMDb title|0060955}}
* {{Amg title|seconds-v109252}}
* {{Rotten-tomatoes|seconds}}
* {{tcmdb title|4210}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Фантастичні фільми 1966]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Науково-фантастичні фільми США]]
[[Категорія:Фільми-трилери США]]
[[Категорія:Детективні фільми США]]
[[Категорія:Чорно-білі фільми США]]
[[Категорія:Національний реєстр фільмів]]
[[Категорія:Фільми Джона Франкенгаймера]]
[[Категорія:Екранізації науково-фантастичних літературних творів]]
[[Категорія:Фільми про Малібу]]
[[Категорія:Фільми США 1966]]

title: англ. Seconds

англ. Seconds: Редагувати інформацію у Вікіданих

Жанр: наукова фантастика · трилер · детектив

Режисер: Джон Франкенгаймер

Продюсер: Едвард Льюїс · Джон Франкенгаймер

Сценарист: Льюїс Джон Карліно

На основі: Девід Елі (роман)

У головних · ролях: Рок Гадсон, Salome Jensd, John Randolphd, Will Geerd, Richard Andersond, Джеф Коріd, Мюррей Гамільтонd, Karl Swensond, Frances Reidd, Dodie Heathd і Dorothy Morrisd

Оператор: Джеймс Вонг Хоу

Композитор: Джеррі Голдсміт

Монтаж: Девід Ньюхаус · Ферріс Вебстер

Художник: Тед Хаворт · Джон П. Остін

Кінокомпанія: Joel Productions · John Frankenheimer Productions Inc. · Gibraltar Productions

Дистриб'ютор: Paramount Pictures і Netflix

Мова: англійська

Країна: США


text:
# Едвін Лайне
Éдвін Áрмас Лáйне (фін. Edvin Armas Laine, при народженні і до 1906 року— Едвін Армас Бовеллáн (Edvin Armas Bovellán); 13 липня 1905, Ійсалмі, Велике князівство Фінляндське — 18 листопада 1989, Гельсінкі, Фінляндія) — видатний фінський режисер театру та кіно.
Стрічка «Невідомий солдат», знята Едвіном Лайне у 1955 році, є найбільш перегляданим кінофільмом всіх часів у Фінляндії.

## Ранні роки
Едвін Лайне був одним із восьми дітей у родині художника. Сімʼя не мала достатньо грошей, аби відправити хлопця на навчання, але відомо, що у 1927–1928 рр. він навчався у Фінському театральному училищі.

## Карʼєра
Театральна карʼєра Едвіна Лайне почалася, коли він грав у міському театрі Турку. У 1935 році він переїхав до Тампере, де став керівником Робочого театру. У 1943–1953 рр. Лайне працював режисером та актором у Народному театрі Гельсінкі, а у 1953–1973 рр. був режисером у Фінському національному театрі. Окрім своєї діяльності у театрі, Лайне був заангажований в інших видах театральной діяльності та зокрема одного літа зрежисував постановку «Невідомий солдат» за романом Вяйне Лінни у літньому театрі Пююніккі в Тампере. Також він займався постановками опер.
Вперше Едвін Лайне знявся у кіно у стрічці «Скажи це фінською» («Sano se suomeksi», 1930). Більш помітною його роллю була роль Юхані у картині «Семеро братів» («Seitsemän veljestä», 1939).
Попри свою театральну карʼєру, що тривала 40 років, Едвін Лайне став відомим передусім як кінорежисер: за 43 роки він зняв 39 фільмів. Найвизначнішими є його адаптації класичних творів фінської літератури, як-то романів Вяйне Лінни «Невідомий солдат» (1955) та «Тут, під Полярною зіркою» (1968), а також трилогія «Ніскавуорі» за романами Хелли Вуолійокі.

## Приватне життя
У 1941–1989 рр. Лайне був одружений із акторкою та сценаристкою Мірʼям Новеро, яка зіграла роль Анни Ківівуорі у його фільмі "Там, під Полярною зіркою". Вони обидвоє поховані у Гельсінкі на цвинтарі Гієтаніємі.
Першою дружиною Едвіна Лайне (у 1927–1938 рр.) була Мартта Паркконен, яка померла у 1938 році.
Молодший брат Едвіна, Аарне Лайне, був актором та інколи був асистентом режисера у його картинах. Фінська акторка Туйя Халонен була двоюрідною сестрою Едвіна Лайне.

## Вибрана фільмографія

### У якості актора
- «Семеро братів» / «Seitsemän veljestä» (1939) (за романом Алексіса Ківі)
- «Коханий негідник» / «Rakas lurjus» (1955)

### У якості режисера
- «Хета з Ніскавуорі» / «Niskavuoren Heta» (1952)
- «Невідомий солдат» / «Tuntematon sotilas» (1955) (за романом Вяйне Лінни)
- «Аарне з Ніскавуорі» / «Niskavuoren Aarne» (1954)
- «Боротьба Ніскавуорі» / Niskavuori taistelee (1957)
- «Свен Туува» / «Sven Tuuva» (1958)
- «Скандал у жіночій школі» / «Skandaali tyttökoulussa» (1960)
- «Тут, під Полярною зіркою» / «Täällä Pohjantähden alla» (1968) (за романом Вяйне Лінни)
- «Акселі та Еліна» / «Akseli ja Elina» (1970)
- «Чоловік без жінки» / «Akaton mies» (1983)

## Нагороди та номінації
- 1953: премія «Jussi» за найкращу режисуру — фільм «Хета з Ніскавуорі»
- 1955: медаль Pro Finlandia
- 1955: премія «Jussi» за найкращу режисуру — фільм «Невідомий солдат»
- 1956: премія  Міжнародної католицької організації в області кіно (OCIC) 6-го Берлінського міжнародного кінофестивалю — фільм «Невідомий солдат»
- 1959: номінація на премію «Срібний ведмідь» 9-го Берлінського міжнародного кінофестивалю — фільм «Свен Туува»[7]
- 1961: номінація на Гран-прі 2-го Московського міжнародного кінофестивалю — фільм «Скандал у жіночій школі»[8]
- 1964: золотий Орден сценічного мистецтва Фінляндії
- 1968: премія «Jussi» за найкращу режисуру — фільм «Тут, під Полярною зіркою»
- 1971: номінація на Золоту премію 7-го Московського міжнародного кінофестивалю — фільм «Акселі та Еліна»[9]
- 1974: звання професора
- 1980: медаль Гельсінкі
- 1985: медаль Іди Аалберг

title: Едвін Лайне

wikitext:
{{Кінематографіст
| ім'я = Едвін Лайне
| оригінал імені = Edvin Laine
| зображення = Edvin Laine.jpg
| ім'я при народженні = Едвін Армас Бовеллан
| дата народження = 13.07.1905
| місце народження = [[Ійсалмі]], [[Велике князівство Фінляндське]]
| дата смерті = 18.11.1989
| місце смерті = [[Гельсінкі]], [[Фінляндія]]
| поховання = [[Гієтаніємі (цвинтар)|цвинтар Гієтаніємі]], [[Гельсінкі]]
| професія = [[актор]], режисер [[Театральний режисер|театру]] та [[Кінорежисер|кіно]]
| національність = {{FIN}}
| роки активності = 1931—1986
| напрям = <!-- Тільки для режисерів -->
| imdb_id = 0481838
}}
'''Éдвін Áрмас Лáйне''' ({{lang-fi|Edvin Armas Laine}}, при народженні і до [[1906]] року— '''Едвін Армас Бовеллáн''' (''Edvin Armas Bovellán)''; [[13 липня]] [[1905]], [[Ійсалмі]], [[Велике князівство Фінляндське]] — [[18 листопада]] [[1989]], [[Гельсінкі]], [[Фінляндія]]) — видатний фінський режисер театру та кіно.

Стрічка «Невідомий солдат», знята Едвіном Лайне у 1955 році, є найбільш перегляданим кінофільмом всіх часів у Фінляндії.

== Ранні роки ==
Едвін Лайне був одним із восьми дітей у родині художника. Сімʼя не мала достатньо грошей, аби відправити хлопця на навчання, але відомо, що у 1927–1928 рр. він навчався у Фінському театральному училищі.<ref name="KB">Uusitalo 2014. Дата доступу 7.12.2016.</ref>

== Карʼєра ==
Театральна карʼєра Едвіна Лайне почалася, коли він грав у [[Міський театр (Турку)|міському театрі]] [[Турку]]. У 1935 році він переїхав до [[Тампере]], де став керівником [[Робочий театр Тампере|Робочого театру]]. У 1943–1953 рр. Лайне працював режисером та актором у Народному театрі Гельсінкі, а у 1953–1973 рр. був режисером у [[Фінський національний театр|Фінському національному театрі]]. Окрім своєї діяльності у театрі, Лайне був заангажований в інших видах театральной діяльності та зокрема одного літа зрежисував постановку «Невідомий солдат» за романом [[Вяйне Лінна|Вяйне Лінни]] у літньому театрі Пююніккі в Тампере. Також він займався постановками опер.<ref name="KB" />

Вперше Едвін Лайне знявся у кіно у стрічці «Скажи це фінською» («Sano se suomeksi», [[1930]]). Більш помітною його роллю була роль Юхані у картині «Семеро братів» («Seitsemän veljestä», [[1939]]).<ref name="OSE1978">{{Cite book
|title=Otavan suuri ensyklopedia, 5. osa (kriminologia-makuaisti) |year=1978
|publisher=Otava
|pages=3493–3494
|chapter=Laine, Edvin
|isbn=951-1-04827-9
}}</ref>

Попри свою театральну карʼєру, що тривала 40 років, Едвін Лайне став відомим передусім як кінорежисер: за 43 роки він зняв 39 фільмів. Найвизначнішими є його адаптації класичних творів фінської літератури, як-то романів Вяйне Лінни «Невідомий солдат» (1955) та «Тут, під Полярною зіркою» (1968), а також трилогія «Ніскавуорі» за романами [[Хелла Вуолійокі|Хелли Вуолійокі]].<ref name="KB" /><ref name="OSE1978" />

== Приватне життя ==
[[Файл:Edvin_Laine_hautakivi.jpg|міні|Надгробок Едвіна та Мірʼям Лайне на цвинтарі Гієтаніємі]]
У [[1941]]–[[1989]] рр. Лайне був одружений із акторкою та сценаристкою Мірʼям Новеро,<ref name="KKO1954">Kuka Kukin on 1954, s. 438. Дата доступу 15.12.2022.</ref> яка зіграла роль Анни Ківівуорі у його фільмі "Там, під Полярною зіркою".<ref name="Elonet_223222">{{Cite web|url=https://elonet.finna.fi/Search/Results?limit=0&lookfor=mirjam+novero&type=AllFields&filter%5B%5D=%7Eauthor2_id_str_mv%3A%22kavi.elonet_henkilo_223222%22 |title=Mirjam Novero|website=Elonet|accessdate=15.12.2022}}</ref> Вони обидвоє поховані у Гельсінкі на [[Гієтаніємі (цвинтар)|цвинтарі Гієтаніємі]].<ref name="HSKY">{{Cite web|url=https://www.helsinginseurakunnat.fi/material/attachments/hautausmaat/hietaniemi/w8GZkM0y7/Hietaniemen_merkittavia_vainajia.pdf|title=Hietaniemen hautausmaa merkittäviä vainajia (PDF)|publisher=Helsingin seurakuntayhtymä|accessdate=15.12.2022}}</ref>

Першою дружиною Едвіна Лайне (у [[1927]]–[[1938]] рр.) була Мартта Паркконен, яка померла у 1938 році.<ref name="KKO1954" />

Молодший брат Едвіна, Аарне Лайне, був актором<ref name="KB" /> та інколи був асистентом режисера у його картинах. Фінська акторка [[Туйя Халонен]] була двоюрідною сестрою Едвіна Лайне.

== Вибрана фільмографія ==

=== У якості актора ===

* «Семеро братів» / «Seitsemän veljestä» ([[1939]]) ''(за романом [[Алексіс Ківі|Алексіса Ківі]])''
* «Коханий негідник» / «Rakas lurjus» ([[1955]])

=== У якості режисера ===

* «Хета з Ніскавуорі» / «Niskavuoren Heta» ([[1952]])
* «Невідомий солдат» / «Tuntematon sotilas» ([[1955]]) ''(за романом'' ''[[Вяйне Лінна|Вяйне Лінни]])''
* «Аарне з Ніскавуорі» / «Niskavuoren Aarne» ([[1954]])
* «Боротьба Ніскавуорі» / Niskavuori taistelee ([[1957]])
* «Свен Туува» / «Sven Tuuva» ([[1958]])
* «Скандал у жіночій школі» / «Skandaali tyttökoulussa» ([[1960]])
* «Тут, під Полярною зіркою» / «Täällä Pohjantähden alla» ([[1968]]) ''(за романом'' ''[[Вяйне Лінна|Вяйне Лінни]])''
* «Акселі та Еліна» / «Akseli ja Elina» ([[1970]])
* «Чоловік без жінки» / «Akaton mies» ([[1983]])

== Нагороди та номінації ==

* 1953: премія «Jussi» за найкращу режисуру — фільм «Хета з Ніскавуорі»
* 1955: медаль [[Pro Finlandia (нагорода)|Pro Finlandia]]
* 1955: премія «Jussi» за найкращу режисуру — фільм «Невідомий солдат»
* 1956: премія  Міжнародної католицької організації в області кіно (OCIC) [[Берлінський міжнародний кінофестиваль 2015|6-го Берлінського міжнародного кінофестивалю]] — фільм «Невідомий солдат»
* 1959: номінація на премію «Срібний ведмідь» 9-го Берлінського міжнародного кінофестивалю — фільм «Свен Туува»<ref name="imdb">{{cite web |url=https://www.imdb.com/title/tt0124152/awards |title=IMDB.com: Awards for Sven Tuuva the Hero |access-date=2022-12-15 |publisher=IMDb}}</ref>
* 1961: номінація на Гран-прі 2-го [[Московський міжнародний кінофестиваль|Московського міжнародного кінофестивалю]] — фільм «Скандал у жіночій школі»<ref name="Moscow1961">{{cite web|url=http://www.moscowfilmfestival.ru/miff34/eng/archives/?year=1961 |title=2nd Moscow International Film Festival (1961) |access-date=2022-12-15 |work=MIFF |url-status=dead |archive-url=https://web.archive.org/web/20130116210653/http://www.moscowfilmfestival.ru/miff34/eng/archives/?year=1961 |archive-date=16 січня 2013}}</ref>
* 1964: золотий Орден сценічного мистецтва Фінляндії
* 1968: премія «Jussi» за найкращу режисуру — фільм «Тут, під Полярною зіркою»
* 1971: номінація на Золоту премію 7-го Московського міжнародного кінофестивалю — фільм «Акселі та Еліна»<ref name="Moscow1971">{{cite web|url=http://www.moscowfilmfestival.ru/miff34/eng/archives/?year=1971 |title=7th Moscow International Film Festival (1971) |access-date=2022-12-15 |work=MIFF |url-status=dead |archive-url=https://web.archive.org/web/20140403094201/http://www.moscowfilmfestival.ru/miff34/eng/archives/?year=1971 |archive-date=3 квітня 2014}}</ref>
* 1974: звання професора
* 1980: [[медаль Гельсінкі]]
* 1985: [[медаль Іди Аалберг]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==

* {{Cite web|url=https://runeberg.org/kuka/1954/0438.html|title=Laine (aik. Bovellan), Edvin Armas|website=Kuka Kukin on (aikalaiskirja) 1954|publisher=Runeberg-projekti}}
* {{Cite web|url=https://kansallisbiografia.fi/kansallisbiografia/henkilo/5047|title=Laine, Edvin (1905–1989).|author=Uusitalo, Kari|date=15.12.2014}}

== Література ==

* {{Cite book
|title=Edvin Laine – sisulla ja tunteella
|author=Kalemaa, Kalevi
|year=2003
|publisher=WSOY
|isbn=951-02832-0-7
}}
* {{Cite book
|title=Edvin Laine: Itse asiassa kuultuna
|author=Holopainen, Pekka & Lehdistö, Leo
|year=1979
|publisher=WSOY
|isbn=951-00942-1-8
}}
* {{Cite book
|title=Edvin Laine, Tuntematon sotilas ja pylvässänky: Elämäni esirippuja ja valkokankaita
|author=Heikkilä, Ritva
|year=1983
|publisher=Tammi
|isbn=951-30594-5-6
}}

== Посилання ==
{{Commonscat}}

* {{imdb name|0481838|Едвін Лайне}}
* [https://yle.fi/aihe/artikkeli/2006/09/08/jatkoajan-jussi-jatkoilla-udeltiin-nakuilusta-ja-kiisteltiin-kunnankinoista Jatkoajan Jussi-jatkoilla udeltiin nakuilusta ja kiisteltiin kunnankinoista] • [https://yle.fi/aihe/artikkeli/2006/09/08/edvin-laineen-vuosikymmenet Edvin Laineen vuosikymmenet] ''Ylen Elävä arkisto''
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Лайне Едвін}}
[[Категорія:Народились 13 липня]]
[[Категорія:Народились 1905]]
[[Категорія:Померли 18 листопада]]
[[Категорія:Померли 1989]]
[[Категорія:Померли в Гельсінкі]]
[[Категорія:Фінські кінорежисери]]
[[Категорія:Кінорежисери XX століття]]
[[Категорія:Актори за алфавітом]]
[[Категорія:Актори XX століття]]
[[Категорія:Нагороджені медаллю Pro Finlandia]]
[[Категорія:Поховані на цвинтарі Гієтаніємі]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]

title: Edvin Laine

Edvin Laine: Зображення

Ім'я при народженні: Едвін Армас Бовеллан

Місце народження: Ійсалмі, Велике князівство Фінляндське

Дата смерті: 18 листопада 1989 (84 роки)

Місце смерті: Гельсінкі, Фінляндія

Поховання: цвинтар Гієтаніємі, Гельсінкі

Громадянство: Фінляндія

Національність: Фінляндія

Професія: актор, режисер театру та кіно

Нагороди: Jussi Award for Best Directiond (1953) Jussi Award for Best Directiond (10 листопада 1956) Jussi Award for Best Directiond (22 лютого 1969)


text:
# Fast Ethernet
Fast Ethernet (Швидкий Ethernet) — термін, що описує набір стандартів Ethernet для пакетної передачі даних з номінальною швидкістю 100 Мбіт/с, що в 10 разів швидше за початкову для Ethernet швидкість у 10 Мбіт/с. Він визначений 1995 року в документі IEEE 802.3u. На сьогодні існують швидші в 10 (Gigabit Ethernet) і 100 (10 Gigabit Ethernet) разів стандарти технології Ethernet.

## Фізичний рівень технології Fast Ethernet
Всі відмінності технології Fast Ethernet від Ethernet зосереджені на фізичному рівні. Рівні MAC і LLC у Fast Ethernet залишилися абсолютно тими ж, і їх описують колишні глави стандартів 802.3 і 802.2. Тому, розглядаючи технологію Fast Ethernet, тут описуються тільки кілька варіантів її фізичного рівня.

## Відмінності технології Fast Ethernet від Ethernet
Складніша структура фізичного рівня технології Fast Ethernet викликана тим, що в ній використовуються три варіанти кабельних систем:
- волоконно-оптичний багатомодовий кабель, використовуються два волокна;
- кручена пари категорії 5, використовуються дві пари;
- кручена пари категорії 3, використовуються чотири пари.

Коаксіальний кабель, що дав світу першу мережу Ethernet, у число дозволених середовищ передачі даних нової технології Fast Ethernet не потрапив. Це загальна тенденція багатьох нових технологій, оскільки на невеликих відстанях кручена пара категорії 5 дозволяє передавати дані з тією же швидкістю, що і коаксіальний кабель, але мережа виходить більш дешевою і зручною в експлуатації. На великих відстанях оптичне волокно володіє набагато ширшою смугою пропускання, чим коаксіал, а вартість мережі виходить ненабагато вище, особливо якщо врахувати високі витрати на пошук і усунення несправностей у великій кабельній коаксіальній системі.
Відмова від коаксіального кабелю привела до того, що мережі Fast Ethernet завжди мають ієрархічну деревоподібну структуру, побудовану на концентраторах, як і мережі 10-Base-T/10Base-F. Основною відмінністю конфігурацій мереж Fast Ethernet є скорочення діаметра мережі приблизно до 200 м, що порозумівається зменшенням часу передачі кадру мінімальної довжини в 10 разів за рахунок збільшення швидкості передачі в 10 разів у порівнянні з 10-мегабітним Ethernet.
Проте ця обставина не дуже перешкоджає побудові великих мереж на технології Fast Ethernet. Справа в тому, що середина 90-х років відзначена не тільки широким розповсюдженням недорогих високошвидкісних технологій, але і бурхливим розвитком локальних мереж на основі комутаторів. При використанні комутаторів протокол Fast Ethernet може працювати в повнодуплексному режимі, у який немає обмеження на загальну довжину мережі, а залишаються тільки обмеження на довжину фізичних сегментів, що з'єднують сусідні пристрої (адаптер — комутатор чи комутатор — комутатор). Тому при створенні магістралей локальних мереж великої довжини технологія Fast Ethernet також активно застосовується, але тільки в повнодуплексному варіанті, разом з комутаторами.
У даному розділі розглядається напівдуплексний варіант роботи технології Fast Ethernet, що цілком відповідає визначенню методу доступу, описаному в стандарті 802.3.
У порівнянні з варіантами фізичної реалізації Ethernet (а їх нараховується шість), у Fast Ethernet відмінності кожного варіанта від інших глибше — міняється як кількість провідників, так і методи кодування. А тому що фізичні варіанти Fast Ethernet створювалися одночасно, а не еволюційно, як для мереж Ethernet, то малась можливість детально визначити ті підрівні фізичного рівня, що не змінюються від варіанта до варіанта, і ті підрівні, що специфічні для кожного варіанта фізичного середовища.

## Специфікації
Офіційний стандарт 802.3u встановив три різних специфікації для фізичного рівня Fast Ethernet і дав їм такі назви:
- 100Base-TX для двопарного кабелю на неекранованій крученій парі UTP категорії 5 чи екранованій крученій парі STP Type 1;
- 100Base-T4 для кабелю з чотирьох пар на неекранованій крученій парі UTP категорії 3, 4 чи 5;
- 100Base-FX для багатомодового оптоволоконого кабелю, використовуються два волокна.

Структура фізичного рівня Fast Ethernet
Для всіх трьох стандартів справедливі такі твердження і характеристики:
- Формати кадрів технології Fast Ethernet не відрізняються від форматів кадрів технологій 10-мегабітного Ethernet.

Міжкадровий інтервал (IPG) дорівнює 0,96 мкс, а бітовий інтервал дорівнює 10 нс. Усі тимчасові параметри алгоритму доступу (інтервал відстрочки, час передачі кадру мінімальної довжини тощо), вимірюються в бітових інтервалах, залишилися старими, тому зміни в розділи стандарту, що стосуються рівня MAC, не вносилися.
Ознакою вільного стану середовища є передача по ньому символу Idle відповідного надлишкового коду (а не відсутність сигналів, як у стандартах Ethernet 10 Мбіт/с).
Фізичний рівень включає три елементи:
- рівень узгодження (reconciliation sublayer);
- незалежний від середовища інтерфейс (Media Independent Interface, МП);
- пристрій фізичного рівня (Physical layer device, PHY).

### Рівень узгодження
Рівень узгодження потрібний для того, щоб рівень MAC, розрахований на інтерфейс AUI, зміг працювати з фізичним рівнем через інтерфейс МІІ.
Пристрій фізичного рівня (PHY) складається, у свою чергу, з декількох підрівнів:
- підрівня логічного кодування даних, що перетворює поступаючі від рівня MAC байти в символи коду 4В/5В чи 8В/6Т (обидва коди використовуються в технології Fast Ethernet);
- підрівня фізичного приєднання і підрівня залежності від фізичного середовища (PMD), що забезпечують формування сигналів відповідно до методу фізичного кодування, наприклад NRZI чи MLT-3;
- підрівня автопереговорів, що дозволяє двом взаємодіючим портам автоматично вибрати найефективніший режим роботи, наприклад, напівдуплексний чи повнодуплексний (цей підрівень є факультативним).

### Інтерфейс МІІ
Інтерфейс МІІ підтримує незалежний від фізичного середовища спосіб обміну даними між підрівнем MAC і підрівнем PHY. Цей інтерфейс аналогічний по призначенню інтерфейсу AUI класичного Ethernet за винятком того, що інтерфейс AUI розташовувався між підрівнем фізичного кодування сигналу (для будь-яких варіантів кабелю використовувався однаковий метод фізичного кодування — манчестерський код) і підрівнем фізичного приєднання до середовища, а інтерфейс МІІ розташовується між підрівнем MAC і підрівнями кодування сигналу, яких у стандарті Fast Ethernet три — FX, ТХ і Т4.
Роз'єм МІІ на відміну від рз'єму AUI має 40 контактів, максимальна довжина кабелю МІІ становить один метр. Сигнали, передані по інтерфейсі МП, мають амплітуду 5 В.
Фізичний рівень 100Base-FX — багатомодове оптоволокно, два волокна.
Ця специфікація визначає роботу протоколу Fast Ethernet по багатомодовому оптоволокну в напівдуплексному і повнодуплексному режимах на основі добре перевіреної схеми кодування FDDI. Як і в стандарті FDDI, кожен вузол з'єднується з мережею двома оптичними волокнами, що йдуть від приймача (Rx) і від передавача (Тх).
Між специфікаціями 100Base-FX і 100Base-TX є багато загального, тому загальні для двох специфікацій властивості будуть даватися під узагальненою назвою 100Base-FX/TX.
У той час як Ethernet зі швидкістю передачі 10 Мбіт/с використовує манчестерське кодування для представлення даних при передачі по кабелю, у стандарті Fast Ethernet визначений інший метод кодування — 4В/5В. Цей метод уже показав свою ефективність у стандарті FDDI і без змін перенесений у специфікацію 100Base-FX/TX. При цьому методі кожні 4 біти даних підрівня MAC (що звуться символами) представляються 5 бітами. Надлишковий біт дозволяє застосувати потенційні коди при представленні кожного з п'яти біт у виді електричних чи оптичних імпульсів. Існування заборонених комбінацій символів дозволяє відбраковувати помилкові символи, що підвищує стійкість роботи мереж з 100Base-FX/TX.
Для відділення кадру Ethernet від символів Idle використовується комбінація символів Start Delimiter (пара символів J (11000) і К (10001) коду 4В/5В, а після завершення кадру перед першим символом Idle вставляється символ Т.
Неперервний потік даних специфікації 100Base-FX/TX
Після перетворення 4-бітових порцій кодів MAC у 5-бітові порції фізичного рівня їх необхідно представити у вигляді оптичних чи електричних сигналів у кабелі, що з'єднує вузли мережі. Специфікації 100Base-FX і 100Base-TX використовують для цього різні методи фізичного кодування — NRZI і MLT-3 відповідно (як і в технології FDDI при роботі через оптоволокно і кручену пару).

### Пристрій фізичного рівня
Фізичний рівень 100Base-TX — кручена пара UTP Cat 5 чи STP Type 1, дві пари.
Як середовище передачі даних специфікація 100Base-TX використовує кабель UTP категорії 5 чи кабель STP Type 1. Максимальна довжина кабелю в обох випадках — 100 м.
Основні відмінності від специфікації 100Base-FX — використання методу MLT-3 для передачі сигналів 5-бітових порцій коду 4В/5В по крученій парі, а також наявність функції автопереговорів (Auto-negotiation) для вибору режиму роботи порту. Схема автопереговорів дозволяє двом з'єднаним фізично пристроям, що підтримують кілька стандартів фізичного рівня, які відрізняються бітовою швидкістю і кількістю кручених пар, вибрати найвигідніший режим роботи. Звичайно процедура автопереговорів відбувається при приєднанні мережного адаптера, що може працювати на швидкостях 10 і 100 Мбіт/с, до концентратора чи комутатора.
Описана нижче схема Auto-negotiation сьогодні є стандартом технології 100Base-T. До цього виробники застосовували різні власні схеми автоматичного визначення швидкості роботи взаємодіючих портів, які не були сумісні. Прийняту як стандарт схему Auto-negotiation запропонувала спочатку компанія National Semiconductor за назвою NWay.
Всього в наш час[коли?] визначено 5 різних режимів роботи, що можуть підтримувати пристрої 100Base-TX чи 100Base-T4 на кручених парах:
- 10Base-T — 2 пари категорії 3;
- 10Base-T full-duplex — 2 пари категорії 3;
- 100Base-TX — 2 пари категорії 5 (чи Type 1A STP);
- 100Base-T4 — 4 пари категорії 3;
- 100Base-TX full-duplex — 2 пари категорії 5 (чи Type 1A STP).

Режим 10Base-T має найнижчий пріоритет у переговорному процесі, а повнодуплексний режим 100Base-T4 — найвищий. Переговорний процес відбувається при включенні живлення пристрою, а також може бути ініційований у будь-який момент модулем керування пристрою.
Пристрій, що почав процес auto-negotiation, посилає своєму партнеру пачку спеціальних імпульсів Fast Link Pulse burst (FLP), у якому міститься 8-бітне слово, що кодує запропонований режим взаємодії, починаючи із самим пріоритетним, який підтримується даним вузлом.
Якщо вузол-партнер підтримує функцію auto-negotuiation і також може підтримувати запропонований режим, він відповідає пачкою імпульсів FLP, у якій підтверджує даний режим, і на цьому переговори закінчуються. Якщо ж вузол-партнер може підтримувати менш пріоритетний режим, то він вказує його у відповіді, і цей режим вибирається як робочий. Таким чином, завжди вибирається найпріоритетніший загальний режим вузлів.
Вузол, що підтримує тільки технологію 10Base-T, кожні 16 мс посилає манчестерські імпульси для перевірки цілісності лінії, що зв'язує його із сусіднім вузлом. Такий вузол не розуміє запит FLP, що робить йому вузол з функцією Auto-negotiation, і продовжує посилати свої імпульси. Вузол, що одержав у відповідь на запит FLP тільки імпульси перевірки цілісності лінії, розуміє, що його партнер може працювати тільки по стандарті 10Base-T, і встановлює цей режим роботи і для себе.
Фізичний рівень 100Base-T4 — кручена пара UTP Cat 3, чотири пари.
Специфікація 100Base-T4 була розроблена для того, щоб можна було використовувати для високошвидкісного Ethernet наявну проводку на кручений парі категорії 3. Ця специфікація дозволяє підвищити загальну пропускну здатність за рахунок одночасної передачі потоків біт по всіх 4 парах кабелю.
Специфікація 100Base-T4 з'явилася пізніше інших специфікацій фізичного рівня Fast Ethernet. Розробники цієї технології в першу чергу хотіли створити фізичні специфікації, найбільш близькі до специфікацій 10Base-T і 10Base-F, що працювали на двох лініях передачі даних: двох парах чи двох волокнах. Для реалізації роботи з двох кручених пар довелося перейти на якісніший кабель категорії 5.
У той же час розробники конкуруючої технології 100VG-AnyLAN зробили ставку на роботу з крученою парою категорії 3; сама головна перевага складалася не стільки у вартості, а в тому, що вона була вже прокладена в великій кількості будинків. Тому після випуску специфікацій 100Base-TX і 100Base-FX розробники технології Fast Ethernet реалізували свій варіант фізичного рівня для крученої пари категорії 3.
Замість кодування 4В/5В в цьому методі використовується кодування 8В/6Т, що має більш вузький спектр сигналу і при швидкості 33 Мбіт/с укладається в смугу 16 Мгц крученої пари категорії 3 (при кодуванні 4В/5В спектр сигналу в цю смугу не вкладається). Кожні 8 біт інформації рівня MAC кодуються 6-ма трійковими цифрами (ternary symbols), тобто цифрами, що мають три стани. Кожна трійкова цифра має тривалість 40 нс. Група з 6-ти трійкових цифр потім передається на одну з трьох передавальних кручених пар, незалежно і послідовно.
Четверта пара завжди використовується для прослуховування несучої частоти з метою виявлення колізії. Швидкість передачі даних по кожній із трьох передавальних пар дорівнює 33,3 Мбіт/с, тому загальна швидкість протоколу 100Base-T4 становить 100 Мбіт/с. У той же час через прийнятий спосіб кодування швидкість зміни сигналу на кожній парі дорівнює всього 25 Мбод, що і дозволяє використовувати кручену пару категорії 3.
На мал. показане з'єднання порту MDI мережного адаптера 100Base-T4 з портом MDI-X концентратора (приставка Х говорить про те, що в цього роз'єму приймача і передавача міняються парами кабелю в порівнянні з роз'ємами мережного адаптера, що дозволяє простіше з'єднувати пари проводів у кабелі — без перехрещування). Пари 1-2 завжди потрібні для передачі даних від порту MDI до порту MDI-X, пари 3-6 для прийому даних портом MDI від порту MDI-X, а пари 4-5 і 7-8 є двонаправленими і використовуються як для прийому, так і для передачі, в залежності від потреби.

title: Fast Ethernet

wikitext:
{{Вікіфікувати|дата=Березень 2010}}
'''Fast Ethernet''' ('''Швидкий Ethernet''') — термін, що описує набір стандартів [[Ethernet]] для пакетної передачі даних з номінальною швидкістю 100 Мбіт/с, що в 10 разів швидше за початкову для [[Ethernet]] швидкість у 10 Мбіт/с. Він визначений [[1995]] року в документі IEEE 802.3u. На сьогодні існують швидші в 10 ([[Gigabit Ethernet]]) і 100 ([[10 Gigabit Ethernet]]) разів стандарти технології [[Ethernet]].

== <!-- 3.6.1. -->Фізичний рівень технології Fast Ethernet ==

Всі відмінності технології Fast Ethernet від Ethernet зосереджені на фізичному рівні<!-- (мал. 3.20) -->. Рівні MAC і LLC у Fast Ethernet залишилися абсолютно тими ж, і їх описують колишні глави стандартів 802.3 і 802.2. Тому, розглядаючи технологію Fast Ethernet, тут описуються тільки кілька варіантів її фізичного рівня.

== <!-- mal1.Мал. 3.20. -->Відмінності технології Fast Ethernet від Ethernet ==

Складніша структура фізичного рівня технології Fast Ethernet викликана тим, що в ній використовуються три варіанти кабельних систем:
* волоконно-оптичний багатомодовий кабель, використовуються два волокна;
* кручена пари категорії 5, використовуються дві пари;
* кручена пари категорії 3, використовуються чотири пари.

Коаксіальний кабель, що дав світу першу мережу Ethernet, у число дозволених середовищ передачі даних нової технології Fast Ethernet не потрапив. Це загальна тенденція багатьох нових технологій, оскільки на невеликих відстанях кручена пара категорії 5 дозволяє передавати дані з тією же швидкістю, що і коаксіальний кабель, але мережа виходить більш дешевою і зручною в експлуатації. На великих відстанях оптичне волокно володіє набагато ширшою смугою пропускання, чим коаксіал, а вартість мережі виходить ненабагато вище, особливо якщо врахувати високі витрати на пошук і усунення несправностей у великій кабельній коаксіальній системі.

Відмова від коаксіального кабелю привела до того, що мережі Fast Ethernet завжди мають ієрархічну деревоподібну структуру, побудовану на концентраторах, як і мережі 10-Base-T/10Base-F. Основною відмінністю конфігурацій мереж Fast Ethernet є скорочення діаметра мережі приблизно до 200 м, що порозумівається зменшенням часу передачі кадру мінімальної довжини в 10 разів за рахунок збільшення швидкості передачі в 10 разів у порівнянні з 10-мегабітним Ethernet.

Проте ця обставина не дуже перешкоджає побудові великих мереж на технології Fast Ethernet. Справа в тому, що середина 90-х років відзначена не тільки широким розповсюдженням недорогих високошвидкісних технологій, але і бурхливим розвитком локальних мереж на основі комутаторів. При використанні комутаторів протокол Fast Ethernet може працювати в повнодуплексному режимі, у який немає обмеження на загальну довжину мережі, а залишаються тільки обмеження на довжину фізичних сегментів, що з'єднують сусідні пристрої (адаптер — комутатор чи комутатор — комутатор). Тому при створенні магістралей локальних мереж великої довжини технологія Fast Ethernet також активно застосовується, але тільки в повнодуплексному варіанті, разом з комутаторами.

У даному розділі розглядається напівдуплексний варіант роботи технології Fast Ethernet, що цілком відповідає визначенню методу доступу, описаному в стандарті 802.3.

У порівнянні з варіантами фізичної реалізації Ethernet (а їх нараховується шість), у Fast Ethernet відмінності кожного варіанта від інших глибше — міняється як кількість провідників, так і методи кодування. А тому що фізичні варіанти Fast Ethernet створювалися одночасно, а не еволюційно, як для мереж Ethernet, то малась можливість детально визначити ті підрівні фізичного рівня, що не змінюються від варіанта до варіанта, і ті підрівні, що специфічні для кожного варіанта фізичного середовища.

== Специфікації ==
Офіційний стандарт 802.3u встановив три різних специфікації для фізичного рівня Fast Ethernet і дав їм такі назви<!-- (мал. 3.21) -->:
* 100Base-TX для двопарного кабелю на неекранованій крученій парі UTP категорії 5 чи екранованій крученій парі STP Type 1;
* 100Base-T4 для кабелю з чотирьох пар на неекранованій крученій парі UTP категорії 3, 4 чи 5;
* 100Base-FX для багатомодового оптоволоконого кабелю, використовуються два волокна.

<!-- mal.2Мал.3.21. -->Структура фізичного рівня Fast Ethernet

Для всіх трьох стандартів справедливі такі твердження і характеристики:
* Формати кадрів технології Fast Ethernet не відрізняються від форматів кадрів технологій 10-мегабітного Ethernet.

Міжкадровий інтервал (IPG) дорівнює 0,96 мкс, а бітовий інтервал дорівнює 10 нс. Усі тимчасові параметри алгоритму доступу (інтервал відстрочки, час передачі кадру мінімальної довжини тощо), вимірюються в бітових інтервалах, залишилися старими, тому зміни в розділи стандарту, що стосуються рівня MAC, не вносилися.
Ознакою вільного стану середовища є передача по ньому символу Idle відповідного надлишкового коду (а не відсутність сигналів, як у стандартах Ethernet 10 Мбіт/с).

Фізичний рівень включає три елементи:
* рівень узгодження (reconciliation sublayer);
* незалежний від середовища інтерфейс (Media Independent Interface, МП);
* пристрій фізичного рівня (Physical layer device, PHY).

=== Рівень узгодження ===
Рівень узгодження потрібний для того, щоб рівень MAC, розрахований на інтерфейс AUI, зміг працювати з фізичним рівнем через інтерфейс МІІ.

Пристрій фізичного рівня (PHY) складається, у свою чергу, з декількох підрівнів<!-- (див. мал. 3.20) -->:
* підрівня логічного кодування даних, що перетворює поступаючі від рівня MAC байти в символи коду 4В/5В чи 8В/6Т (обидва коди використовуються в технології Fast Ethernet);
* підрівня фізичного приєднання і підрівня залежності від фізичного середовища (PMD), що забезпечують формування сигналів відповідно до методу фізичного кодування, наприклад NRZI чи MLT-3;
* підрівня автопереговорів, що дозволяє двом взаємодіючим портам автоматично вибрати найефективніший режим роботи, наприклад, напівдуплексний чи повнодуплексний (цей підрівень є факультативним).

=== Інтерфейс МІІ ===
Інтерфейс МІІ підтримує незалежний від фізичного середовища спосіб обміну даними між підрівнем MAC і підрівнем PHY. Цей інтерфейс аналогічний по призначенню інтерфейсу AUI класичного Ethernet за винятком того, що інтерфейс AUI розташовувався між підрівнем фізичного кодування сигналу (для будь-яких варіантів кабелю використовувався однаковий метод фізичного кодування — [[манчестерський код]]) і підрівнем фізичного приєднання до середовища, а інтерфейс МІІ розташовується між підрівнем MAC і підрівнями кодування сигналу, яких у стандарті Fast Ethernet три — FX, ТХ і Т4.

Роз'єм МІІ на відміну від рз'єму AUI має 40 контактів, максимальна довжина кабелю МІІ становить один метр. Сигнали, передані по інтерфейсі МП, мають амплітуду 5 В.
Фізичний рівень 100Base-FX — багатомодове оптоволокно, два волокна.

Ця специфікація визначає роботу протоколу Fast Ethernet по багатомодовому оптоволокну в напівдуплексному і повнодуплексному режимах на основі добре перевіреної схеми кодування FDDI. Як і в стандарті FDDI, кожен вузол з'єднується з мережею двома оптичними волокнами, що йдуть від приймача (Rx) і від передавача (Тх).

Між специфікаціями 100Base-FX і 100Base-TX є багато загального, тому загальні для двох специфікацій властивості будуть даватися під узагальненою назвою 100Base-FX/TX.

У той час як Ethernet зі швидкістю передачі 10 Мбіт/с використовує манчестерське кодування для представлення даних при передачі по кабелю, у стандарті Fast Ethernet визначений інший метод кодування — 4В/5В. Цей метод уже показав свою ефективність у стандарті FDDI і без змін перенесений у специфікацію 100Base-FX/TX. При цьому методі кожні 4 біти даних підрівня MAC (що звуться символами) представляються 5 бітами. Надлишковий біт дозволяє застосувати потенційні коди при представленні кожного з п'яти біт у виді електричних чи оптичних імпульсів. Існування заборонених комбінацій символів дозволяє відбраковувати помилкові символи, що підвищує стійкість роботи мереж з 100Base-FX/TX.

Для відділення кадру Ethernet від символів Idle використовується комбінація символів Start Delimiter (пара символів J (11000) і К (10001) коду 4В/5В, а після завершення кадру перед першим символом Idle вставляється символ Т<!-- (мал. 3.22) -->.

<!-- Мал. 3.22 -->Неперервний потік даних специфікації 100Base-FX/TX

Після перетворення 4-бітових порцій кодів MAC у 5-бітові порції фізичного рівня їх необхідно представити у вигляді оптичних чи електричних сигналів у кабелі, що з'єднує вузли мережі. Специфікації 100Base-FX і 100Base-TX використовують для цього різні методи фізичного кодування — NRZI і MLT-3 відповідно (як і в технології FDDI при роботі через оптоволокно і кручену пару).

=== Пристрій фізичного рівня ===
Фізичний рівень 100Base-TX — кручена пара UTP Cat 5 чи STP Type 1, дві пари.
Як середовище передачі даних специфікація 100Base-TX використовує кабель UTP категорії 5 чи кабель STP Type 1. Максимальна довжина кабелю в обох випадках — 100 м.

Основні відмінності від специфікації 100Base-FX — використання методу MLT-3 для передачі сигналів 5-бітових порцій коду 4В/5В по крученій парі, а також наявність функції автопереговорів (Auto-negotiation) для вибору режиму роботи порту. Схема автопереговорів дозволяє двом з'єднаним фізично пристроям, що підтримують кілька стандартів фізичного рівня, які відрізняються бітовою швидкістю і кількістю кручених пар, вибрати найвигідніший режим роботи. Звичайно процедура автопереговорів відбувається при приєднанні мережного адаптера, що може працювати на швидкостях 10 і 100 Мбіт/с, до концентратора чи комутатора.

Описана нижче схема Auto-negotiation сьогодні є стандартом технології 100Base-T. До цього виробники застосовували різні власні схеми автоматичного визначення швидкості роботи взаємодіючих портів, які не були сумісні. Прийняту як стандарт схему Auto-negotiation запропонувала спочатку компанія National Semiconductor за назвою NWay.

Всього в наш час{{коли}} визначено 5 різних режимів роботи, що можуть підтримувати пристрої 100Base-TX чи 100Base-T4 на кручених парах:
* 10Base-T — 2 пари категорії 3;
* 10Base-T full-duplex — 2 пари категорії 3;
* 100Base-TX — 2 пари категорії 5 (чи Type 1A STP);
* 100Base-T4 — 4 пари категорії 3;
* 100Base-TX full-duplex — 2 пари категорії 5 (чи Type 1A STP).

Режим 10Base-T має найнижчий пріоритет у переговорному процесі, а повнодуплексний режим 100Base-T4 — найвищий. Переговорний процес відбувається при включенні живлення пристрою, а також може бути ініційований у будь-який момент модулем керування пристрою.

Пристрій, що почав процес auto-negotiation, посилає своєму партнеру пачку спеціальних імпульсів Fast Link Pulse burst (FLP), у якому міститься 8-бітне слово, що кодує запропонований режим взаємодії, починаючи із самим пріоритетним, який підтримується даним вузлом.

Якщо вузол-партнер підтримує функцію auto-negotuiation і також може підтримувати запропонований режим, він відповідає пачкою імпульсів FLP, у якій підтверджує даний режим, і на цьому переговори закінчуються. Якщо ж вузол-партнер може підтримувати менш пріоритетний режим, то він вказує його у відповіді, і цей режим вибирається як робочий. Таким чином, завжди вибирається найпріоритетніший загальний режим вузлів.

Вузол, що підтримує тільки технологію 10Base-T, кожні 16 мс посилає манчестерські імпульси для перевірки цілісності лінії, що зв'язує його із сусіднім вузлом. Такий вузол не розуміє запит FLP, що робить йому вузол з функцією Auto-negotiation, і продовжує посилати свої імпульси. Вузол, що одержав у відповідь на запит FLP тільки імпульси перевірки цілісності лінії, розуміє, що його партнер може працювати тільки по стандарті 10Base-T, і встановлює цей режим роботи і для себе.

Фізичний рівень 100Base-T4 — кручена пара UTP Cat 3, чотири пари.
Специфікація 100Base-T4 була розроблена для того, щоб можна було використовувати для високошвидкісного Ethernet наявну проводку на кручений парі категорії 3. Ця специфікація дозволяє підвищити загальну пропускну здатність за рахунок одночасної передачі потоків біт по всіх 4 парах кабелю.

Специфікація 100Base-T4 з'явилася пізніше інших специфікацій фізичного рівня Fast Ethernet. Розробники цієї технології в першу чергу хотіли створити фізичні специфікації, найбільш близькі до специфікацій 10Base-T і 10Base-F, що працювали на двох лініях передачі даних: двох парах чи двох волокнах. Для реалізації роботи з двох кручених пар довелося перейти на якісніший кабель категорії 5.

У той же час розробники конкуруючої технології 100VG-AnyLAN зробили ставку на роботу з крученою парою категорії 3; сама головна перевага складалася не стільки у вартості, а в тому, що вона була вже прокладена в великій кількості будинків. Тому після випуску специфікацій 100Base-TX і 100Base-FX розробники технології Fast Ethernet реалізували свій варіант фізичного рівня для крученої пари категорії 3.

Замість кодування 4В/5В в цьому методі використовується кодування 8В/6Т, що має більш вузький спектр сигналу і при швидкості 33 Мбіт/с укладається в смугу 16 Мгц крученої пари категорії 3 (при кодуванні 4В/5В спектр сигналу в цю смугу не вкладається). Кожні 8 біт інформації рівня MAC кодуються 6-ма трійковими цифрами (ternary symbols), тобто цифрами, що мають три стани. Кожна трійкова цифра має тривалість 40 нс. Група з 6-ти трійкових цифр потім передається на одну з трьох передавальних кручених пар, незалежно і послідовно.

Четверта пара завжди використовується для прослуховування несучої частоти з метою виявлення колізії. Швидкість передачі даних по кожній із трьох передавальних пар дорівнює 33,3 Мбіт/с, тому загальна швидкість протоколу 100Base-T4 становить 100 Мбіт/с. У той же час через прийнятий спосіб кодування швидкість зміни сигналу на кожній парі дорівнює всього 25 Мбод, що і дозволяє використовувати кручену пару категорії 3.

На мал.<!-- 3.23 --> показане з'єднання порту [[MDI]] мережного адаптера 100Base-T4 з портом MDI-X концентратора (приставка Х говорить про те, що в цього роз'єму приймача і передавача міняються парами кабелю в порівнянні з роз'ємами мережного адаптера, що дозволяє простіше з'єднувати пари проводів у кабелі — без перехрещування). Пари 1-2 завжди потрібні для передачі даних від порту MDI до порту MDI-X, пари 3-6 для прийому даних портом MDI від порту MDI-X, а пари 4-5 і 7-8 є двонаправленими і використовуються як для прийому, так і для передачі, в залежності від потреби.

== Див. також ==
* [[Ethernet]]
* [[Gigabit Ethernet]]
* [[10 Gigabit Ethernet]]
* [[100 Gigabit Ethernet]]

== Посилання ==
* [http://www.ieee802.org/3/ IEEE 802.3] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090325025509/http://www.ieee802.org/3/frame_study/0409/braga_1_0409.pdf |date=25 березня 2009 }}

[[Категорія:Ethernet]]
{{tech-stub}}


text:
# Гаркуша Олег Олексійович
Олег Олексійович Гаркуша (23 лютого 1961, Ленінград) — радянський та російський музикант, співак і телеведучий, шоумен, учасник групи «АукцЫон». Автор текстів і виконавець, поет, актор.

## Біографія
У 1980 році Олег Гаркуша закінчив Ленінградський кінотехнікум. Якийсь час після закінчення технікуму працював кіномеханіком в кінотеатрах «Сучасник» і «Титан».
За словами самого Гаркуші, на сцену він потрапив випадково. У 1985 році його попросили заспівати пару фраз пісні, вірші до якої він написав. Він заспівав, всім сподобалося. Так і став учасником «Аукцыону».
Після його приходу в команду імідж «Аукцыону» докорінно змінився. Виступи групи перетворилися в ексцентричні шоу з буфонадою. Відмінною рисою цих шоу стала характерність і впізнаваність кожного персонажа. Особливо гарний був Гаркуша в ролі неприкаяного, ексцентричного панку — «рудий клоун», що скаче по сцені.
У групі «АукцЫон» Олег Гаркуша був не тільки шоуменом і вокалістом, але й автором текстів пісень, нарівні з поетом і музикантом Дмитром Озерським. Тільки якщо Озерський писав тексти до готових композицій Федорова (за принципом лібрето), то Гаркуша приносив власні вірші, до яких вже потім писалася музика. Відомі пісні «Аукцыону», покладені на вірші Гаркуші, — «Гроші — це папір», «Вовчиця», «Літак», «Піонер» і «Птах», написана Гаркушею в 1991 році в дні серпневого путчу. Альбом «Жопа» 1990 року складається майже цілком з пісень на вірші Олега.
Олег Гаркуша зіграв у фільмах: «Зломщик» (1987), «Презумпція невинності» (1988), «Хрустальов, машину!» (1998), «Я теж хочу» (2012). Гаркуша виконував також роль Крокодила в постановці «Краденого Сонця» групою «КС».
В 1991 році Олег Гаркуша брав участь у концерті «Рок проти терору». Свого часу Гаркуша пробував свої сили в ролі громадського діяча, коли очолив «Молодіжно-громадський комітет з підготовки відзначення 300-річчя міста Санкт-Петербург».
Гаркуша веде щотижневу програму у нічному ефірі Петербурзького телебачення. Ще одна сфера діяльності Олега — робота в клубі «Гаркундель», який розташовувався в кінотеатрі «Спартак».
Олег Гаркуша — один з організаторів фестивалю «Вікна Відкрий!».
Олег Гаркуша — автор кількох збірок віршів. Перший, «Хлопчик як хлопчик», вийшов в 2001 році. Також рок-музикант випустив другу книгу віршів — «Ворона».

## Дискографія
- «Гаркундель» (1998)

## Ролі в кіно
- 1986 — Зломщик — Олег
- 1987 — Рок — камео
- 1988 — Презумпція невинності — Слава
- 1988 — Трагедія в стилі рок — артист з перформансу «Поп-механіки»
- 1993 — Бранці удачі
- 1998 — Хрустальов, машину!
- 2008 — Нірвана — охоронець Бако
- 2008 — Гойдалки — господар наркоманского притону
- 2009 — Я — реготун
- 2009 — Коротке замикання — камео (новела «Відчувати» Івана Вирипаєва)
- 2011 — Суходіл
- 2011 — Спліт — Рафаель, бібліотекар
- 2012 — Я теж хочу — музикант
- 2012 — Служу Радянському Союзу! — Чуб
- 2014 — В активному пошуку — камео
- 2014 — Григорій Р. — Митя Козельський
- 2015 — Принцип Хабарова — астролог
- 2016 — Сімейний альбом — Игореня
- 2017 — Урод

## Ведучий
- Веде щотижневу програму у нічному ефірі Петербурзького телебачення;
- У 2015 і 2016 роках разом з Іриною Салтиковою виступав ведучим концерту «Брат 2. 15 років потому».
- Був ведучим премії «Чартова дюжина-2016» в Санкт-Петербурзі [Архівовано 1 квітня 2019 у Wayback Machine.].
- Був ведучим на рок-фестивалі Чорнозем в 2016 і 2017 році, який щорічно проходить в місті Тамбов.

## Особисте життя
Одружений, виховав сина.

title: Гаркуша Олег Олексійович

wikitext:
{{Особа}}
{{Однофамільці|Гаркуша}}
'''Олег Олексійович Гаркуша''' ([[23 лютого]] [[1961]], [[Санкт-Петербург|Ленінград]]) — радянський та російський музикант, співак і телеведучий, шоумен, учасник групи «<nowiki/>[[АукцЫон]]<nowiki/>». Автор текстів і виконавець, поет, актор.

== Біографія ==
У [[1980|1980 році]] Олег Гаркуша закінчив Ленінградський кінотехнікум. Якийсь час після закінчення технікуму працював кіномеханіком в кінотеатрах «Сучасник» і «Титан».

За словами самого Гаркуші, на сцену він потрапив випадково. У 1985 році його попросили заспівати пару фраз пісні, вірші до якої він написав. Він заспівав, всім сподобалося. Так і став учасником «Аукцыону»<ref name=":0">{{Статья|автор=Светлана Федотова|заглавие=Олег Гаркуша: Сам себя музыкантом не считаю|ссылка=|язык=|издание=Ровесник|тип=|год=2003|месяц=ноябрь|число=|том=|номер=497|страницы=12—13|issn=}}{{ref-ru}}</ref>.

Після його приходу в команду імідж «Аукцыону» докорінно змінився. Виступи групи перетворилися в ексцентричні шоу з [[Буфонада|буфонадою]]. Відмінною рисою цих шоу стала характерність і впізнаваність кожного персонажа. Особливо гарний був Гаркуша в ролі неприкаяного, ексцентричного панку — «рудий клоун», що скаче по сцені.

У групі «АукцЫон» Олег Гаркуша був не тільки шоуменом і вокалістом, але й автором текстів пісень, нарівні з поетом і музикантом Дмитром Озерським. Тільки якщо Озерський писав тексти до готових композицій Федорова (за принципом [[лібрето]]), то Гаркуша приносив власні вірші, до яких вже потім писалася музика<ref>[http://www.auktyon.ru/teksty.html Информация о текстах песен с официального сайта группы] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180610134424/http://auktyon.ru/teksty.html |date=10 червня 2018 }}{{ref-ru}}</ref>. Відомі пісні «Аукцыону», покладені на вірші Гаркуші, — «Гроші — це папір», «Вовчиця», «Літак», «Піонер» і «Птах», написана Гаркушею в [[1991|1991 році]] в дні [[Серпневий путч|серпневого путчу]]. Альбом «<nowiki/>[[Жопа]]<nowiki/>» 1990 року складається майже цілком з пісень на вірші Олега.

Олег Гаркуша зіграв у фільмах: «<nowiki/>[[Зломник (фільм, 1987)|Зломщик]]<nowiki/>» (1987), «Презумпція невинності» (1988), «<nowiki/>[[Хрустальов, машину!]]<nowiki/>» (1998), «<nowiki/>[[Я теж хочу (фільм)|Я теж хочу]]<nowiki/>» (2012). Гаркуша виконував також роль Крокодила в постановці «Краденого Сонця» групою «КС».

В 1991 році Олег Гаркуша брав участь у концерті «Рок проти терору». Свого часу Гаркуша пробував свої сили в ролі громадського діяча, коли очолив «Молодіжно-громадський комітет з підготовки відзначення 300-річчя міста Санкт-Петербург».

Гаркуша веде щотижневу програму у нічному ефірі Петербурзького телебачення. Ще одна сфера діяльності Олега — робота в клубі «Гаркундель», який розташовувався в кінотеатрі «Спартак».

Олег Гаркуша — один з організаторів фестивалю «Вікна Відкрий!».

Олег Гаркуша — автор кількох збірок віршів. Перший, «Хлопчик як хлопчик», вийшов в 2001 році. Також рок-музикант [https://web.archive.org/web/20130719205230/http://po-rostovski.ru/news/blog/razvlecheniya/262.html випустив другу книгу віршів — «Ворона»].

== Дискографія ==

* «Гаркундель» (1998)

== Ролі в кіно ==

* [[1986]] — [[Зломник (фільм, 1987)|Зломщик]] — ''Олег''
* [[1987]] — Рок — ''камео''
* [[1988]] — Презумпція невинності — ''Слава''
* [[1988]] — Трагедія в стилі рок — ''артист з перформансу «Поп-механіки»''
* [[1993]] — Бранці удачі
* [[1998]] — [[Хрустальов, машину!]]
* [[2008]] — [[Нірвана (фільм)|Нірвана]] — ''охоронець Бако''
* [[2008]] — Гойдалки — ''господар наркоманского притону''
* [[2009]] — Я — ''реготун''
* [[2009]] — [[Коротке замикання (фільм, 2009)|Коротке замикання]] — ''камео (новела «Відчувати» Івана Вирипаєва)''
* [[2011]] — [[Суходіл (фільм)|Суходіл]]
* [[2011]] — [[Спліт (телесеріал)|Спліт]] — ''Рафаель, бібліотекар''
* [[2012]] — [[Я теж хочу (фільм)|Я теж хочу]] — ''музикант''
* [[2012]] — [[Служу Радянському Союзу! (фільм)|Служу Радянському Союзу!]] — ''Чуб''
* [[2012|2014]] — В активному пошуку — ''камео''
* [[2012|2014]] — Григорій Р. — ''Митя Козельський''
* 2015 — Принцип Хабарова — астролог
* 2016 — Сімейний альбом — Игореня
* 2017 — Урод

== Ведучий ==

* Веде щотижневу програму у нічному ефірі Петербурзького телебачення;
* У 2015 і 2016 роках разом з [[Салтикова Ірина Іванівна|Іриною Салтиковою]] виступав ведучим концерту «<nowiki/>[[Брат 2]]. 15 років потому».
* Був ведучим премії «Чартова дюжина-2016» [https://www.youtube.com/watch?v=OwzjiTKwsYM в Санкт-Петербурзі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190401153336/https://www.youtube.com/watch?v=OwzjiTKwsYM&gl=US&hl=en |date=1 квітня 2019 }}.
* Був ведучим на рок-фестивалі Чорнозем в 2016 і 2017 році, який щорічно проходить в місті Тамбов.

== Особисте життя ==
Одружений, виховав сина.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==

* [http://www.proficinema.ru/guide/index.php?ID=58352&PROP_NAME=SPRAV_AKTER Гаркуша Олег на сайті Proficinema.Ru] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304110809/http://www.proficinema.ru/guide/index.php?ID=58352&PROP_NAME=SPRAV_AKTER |date=4 березня 2016 }}
* [http://ruskino.ru/art/6242 Олег Гаркуша на сайті Ruskino.Ru] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161203231112/http://ruskino.ru/art/6242 |date=3 грудня 2016 }}
* [http://www.auctyon.ru/ Офіційний сайт групи «Аукцыон»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110824100930/http://auctyon.ru/ |date=24 серпня 2011 }}
* [http://www.colta.ru/articles/music_modern/4622 Олег Гаркуша: «Я — людина, що живе одним днем»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180610110949/http://www.colta.ru/articles/music_modern/4622 |date=10 червня 2018 }} Colta.ru, 15.09.2014

{{бібліоінформація}}

[[Категорія:Музиканти за алфавітом]]
[[Категорія:Російські поети]]
[[Категорія:Поети за алфавітом]]
[[Категорія:Уродженці Санкт-Петербурга]]

title: Гаркуша Олег Олексійович

Псевдо: «Слюнь»

Народився: 23 лютого 1961 (64 роки) · Ленінград, РРФСР, СРСР

Країна: СРСР · Росія

Діяльність: поет, актор, співак, ведучий, шоу-бізнес

Знання мов: російська

Членство: АукцЫон і Pop Mekhanikad

Жанр: розмовний жанр, артрок, нова хвиля, артпанк і джаз-рок