text:
# Пломин
Пломин (хорв. Plomin) — населений пункт у Хорватії, в Істрійській жупанії у складі громади Кршан.

## Населення
Населення за даними перепису 2011 року становило 113 осіб.
Динаміка чисельності населення поселення:

## Клімат
Середня річна температура становить 13,04 °C, середня максимальна – 25,18 °C, а середня мінімальна – 1,02 °C. Середня річна кількість опадів – 1188 мм.
| Клімат поселення                              | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення |
| Показник                                      | Січ.             | Лют.             | Бер.             | Квіт.            | Трав.            | Черв.            | Лип.             | Серп.            | Вер.             | Жовт.            | Лист.            | Груд.            |                  |
| Середній максимум, °C                         | 9,07             | 8,61             | 11,56            | 14,60            | 19,75            | 23,95            | 25,18            | 24,98            | 20,63            | 16,15            | 11,47            | 9,02             |                  |
| Середня температура, °C                       | 5,28             | 4,81             | 7,76             | 10,80            | 15,96            | 20,18            | 22,56            | 22,36            | 18,02            | 13,53            | 8,83             | 6,41             |                  |
| Середній мінімум, °C                          | 1,49             | 1,03             | 3,98             | 7,01             | 12,18            | 16,38            | 19,94            | 19,73            | 15,39            | 10,91            | 6,21             | 3,79             |                  |
| Норма опадів, мм                              | 96               | 79               | 87               | 91               | 79               | 93               | 61               | 87               | 108              | 139              | 149              | 119              |                  |
| Середньомісячна швидкість вітру, м/с          | 3.17             | 3.38             | 3.36             | 3.19             | 2.87             | 2.75             | 2.70             | 2.75             | 2.90             | 3.23             | 3.48             | 3.45             |                  |
| Середньомісячна сонячна радіація, кДж/м²·день | 4559             | 7372             | 10665            | 15159            | 19469            | 21129            | 22347            | 19254            | 14136            | 9165             | 4939             | 3829             |                  |
| --------------------------------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| Джерело:                                      |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |

title: Пломин

wikitext:
{{Infobox Settlement
| name = Пломин
| other_name = Plomin
| image_skyline = Plomin Istria.jpg
| pushpin_map = Хорватія
| latd = 45 | latm = 8 | lats = 16.0000002 | latNS = N
| longd = 14 | longm = 10 | longs = 51 | longEW = E
| coor_footnotes = {{coord|45.137777777778|14.180833333333|format=dms|display=title}}
| subdivision_type = [[Країна]]
| subdivision_name = {{CRO}}
| subdivision_type1 = [[Адміністративний поділ Хорватії|Жупанія]]
| subdivision_name1 = [[Істрійська жупанія|Істрійська]]
| population_footnotes = <ref name="census2011"/>
| population_as_of = 2011
| population_total = 113
| website =
| postal_code =
| postal_code_type = Поштовий індекс
| elevation_m = 168
| timezone = UTC+1
}}
{{commonscat}}
'''Пломин''' ({{lang-hr|Plomin}}) — населений пункт у [[Хорватія|Хорватії]], в [[Істрійська жупанія|Істрійській жупанії]] у складі громади [[Кршан]].

== Населення ==
Населення за даними перепису 2011 року становило 113 осіб<ref name="census2011">{{cite web
|url = https://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup18.html
|title=Перепис населення 2011 року
|publisher=Хорватське бюро статистики
|language = хорв.
|accessdate=12 червня 2018
}}</ref>.

Динаміка чисельності населення поселення<ref name="populationHistory">{{cite web
|url=https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_path=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovni%C5%A1tvo__Naselja&px_tableid=Tabela4_18.px&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3
|title=Чисельність населення за роками
|publisher=Хорватське бюро статистики
|language=хорв.
|accessdate=12 червня 2018
|archive-date=2020-09-24
|archive-url=https://web.archive.org/web/20200924032542/https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_path=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovni%C5%A1tvo__Naselja&px_tableid=Tabela4_18.px&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3
}}</ref>:
{{Демографія/Діаграма населення
|Ширина зображення=500
|Висота зображення=300
|Максимум шкали=2000
|Крок більшої шкали=500
|Крок меншої шкали=100
|Колір стовпця=rgb(0,0.6,0.85)
|Рік1=1857|Значення1=1184
|Рік2=1869|Значення2 =1256
|Рік3=1880|Значення3 =324
|Рік4=1890|Значення4 =330
|Рік5=1900|Значення5 =386
|Рік6=1910|Значення6 =408
|Рік7=1921|Значення7 =1474
|Рік8=1931|Значення8 =1556
|Рік9=1948|Значення9 =298
|Рік10=1953|Значення10 =129
|Рік11=1961|Значення11 =179
|Рік12=1971|Значення12 = 125
|Рік13=1981|Значення13 = 114
|Рік14=1991|Значення14 = 137
|Рік15=2001|Значення15 = 124
|Рік16=2011|Значення16 = 113
}}

== Клімат ==
Середня річна температура становить 13,04 °C, середня максимальна – 25,18 °C, а середня мінімальна – 1,02 °C. Середня річна кількість опадів – 1188 мм.<ref name=worldclim>{{citeweb|url=http://www.worldclim.org|title=Worldclim 2: New 1-km spatial resolution climate surfaces for global land areas. |authors=Fick, S.E., R.J. Hijmans|year=2017|publisher=International Journal of Climatology. }}</ref><ref name=determ>Значення визначено за географічними координатами поселення із роздільною здатністю 2,5'</ref>
{{Клімат міста
|Місто_род= поселення
|Джерело= <ref name=worldclim/><ref name=determ/>
| Січ_сер=5.28           | Січ_сер_опади=96
| Лют_сер=4.81           | Лют_сер_опади=79
| Бер_сер=7.76           | Бер_сер_опади=87
| Кві_сер=10.80           | Кві_сер_опади=91
| Тра_сер=15.96           | Тра_сер_опади=79
| Чер_сер=20.18           | Чер_сер_опади=93
| Лип_сер=22.56           | Лип_сер_опади=61
| Сер_сер=22.36           | Сер_сер_опади=87
| Вер_сер=18.02           | Вер_сер_опади=108
| Жов_сер=13.53           | Жов_сер_опади=139
| Лис_сер=8.83           | Лис_сер_опади=149
| Гру_сер=6.41           | Гру_сер_опади=119

| Січ_сер_мін= 1.49       | Січ_сер_макс= 9.07
| Лют_сер_мін= 1.03       | Лют_сер_макс= 8.61
| Бер_сер_мін= 3.98       | Бер_сер_макс= 11.56
| Кві_сер_мін= 7.01       | Кві_сер_макс= 14.60
| Тра_сер_мін= 12.18       | Тра_сер_макс= 19.75
| Чер_сер_мін= 16.38       | Чер_сер_макс= 23.95
| Лип_сер_мін= 19.94       | Лип_сер_макс= 25.18
| Сер_сер_мін= 19.73       | Сер_сер_макс= 24.98
| Вер_сер_мін= 15.39       | Вер_сер_макс= 20.63
| Жов_сер_мін= 10.91       | Жов_сер_макс= 16.15
| Лис_сер_мін= 6.21       | Лис_сер_макс= 11.47
| Гру_сер_мін= 3.79       | Гру_сер_макс= 9.02

|Січ_вітер = 3.17	|Січ_рад = 4559
|Лют_вітер = 3.38	|Лют_рад = 7372
|Бер_вітер = 3.36	|Бер_рад = 10665
|Кві_вітер = 3.19	|Кві_рад = 15159
|Тра_вітер = 2.87	|Тра_рад = 19469
|Чер_вітер = 2.75	|Чер_рад = 21129
|Лип_вітер = 2.70	|Лип_рад = 22347
|Сер_вітер = 2.75	|Сер_рад = 19254
|Вер_вітер = 2.90	|Вер_рад = 14136
|Жов_вітер = 3.23	|Жов_рад = 9165
|Лис_вітер = 3.48	|Лис_рад = 4939
|Гру_вітер = 3.45	|Гру_рад = 3829
}}

== Примітки ==
{{Портал|Хорватія}}
{{reflist}}

{{Істрійська жупанія}}

{{Croatia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Хорватії]]

title: Координати45°08′16″ пн. ш. 14°10′51″ сх. д. / 45.137777777778° пн. ш. 14.180833333333° сх. д.: 45°8′16.0000002″ пн. ш. 14°10′51″ сх. д. / 45.137777777833° пн. ш. 14.18083° сх. д.

Країна: Хорватія

Жупанія: Істрійська

Населення (2011)


text:
# Короличка пізня
Короличка пізня, леукантемела пізня (Leucanthemella serotina) — вид рослин з родини айстрових (Asteraceae), поширений у Центральній і Південно-Східній Європі.

## Опис
Багаторічна рослина 20–120 см. Рослина з довгим, сильно розгалуженим кореневищем. Стебла міцні, прямостійні, мало розгалужені, до самих кошиків облиствлені. Листки чергові, цілісні, ланцетні, на краю розставлено велико-пильчато-зубчасті. Кошики одиночні, на кінцях стебел і гілок, великі, до 4–5.5 см в діаметрі. Крайові язичкові квітки білі, маточкові, безплідні; серединні — жовті, трубчасті, двостатеві. Сім'янки всі однакові, овальні, з 8–10 поздовжніми реберцями і короткою нерівнозубчастою коронкою.

## Поширення
Поширений у Європі (Угорщина, Словаччина, Молдова, Україна, Боснія і Герцеговина, Болгарія, Румунія, Сербія [включаючи Косово та Воєводину]); натуралізований у Польщі, Ліхтенштейні, Об'єднаному Королівстві.
В Україні вид зростає на болотистих луках — рідко на Поліссі (Київська обл., с. Поліське, заплава р. Уж) і в Степу (Одеська обл., Кілійський р-н, м. Вилкове, плавні Дунаю).

wikiname: ukwiki

title: Короличка пізня

in_language: uk

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Короличка пізня
| image = Höstkrage.jpg
| image_width = 268px
| image_caption =
| status =
| status_system = iucn3.1
| domain = [[Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Рослини]] (Plantae)
| subdivisio1 = [[Судинні рослини|Судинні]] (Tracheophyta)
| subdivisio2 = [[Покритонасінні]] (Angiosperms)
| subdivisio3 = [[Евдикоти]] (Eudicots)
| subdivisio4 = [[Айстериди]] (Asterids)
| ordo = [[Айстроцвіті]] (Asterales)
| familia = [[Айстрові]] (Asteraceae)
| subfamilia = [[Asteroideae]]
| tribus = [[Anthemideae]]
| genus = [[Короличка]] (''Leucanthemella'')
| species = '''Короличка пізня'''
| binomial = ''Leucanthemella serotina''
| binomial_authority = ([[Карл Лінней|L.]]) [[Цвельов Микола Миколайович|Tzvelev]], [[1961]]
| range_map =
| wikispecies = Leucanthemella serotina
| synonyms =
}}
'''Короличка пізня'''<ref>{{Кобів|Leucanthemella|serotina}}</ref>, леукантемела пізня<ref name="ОВРУ">{{ОВРУ|337}} {{ref-ru}}{{ref-uk}}</ref> (''Leucanthemella serotina'') — вид рослин з родини [[Айстрові|айстрових]] (Asteraceae), поширений у Центральній і Південно-Східній Європі.

== Опис ==
[[Багаторічна рослина]] 20–120 см. Рослина з довгим, сильно розгалуженим [[кореневище]]м. Стебла міцні, прямостійні, мало розгалужені, до самих кошиків облиствлені. [[Листок|Листки]] чергові, цілісні, ланцетні, на краю розставлено велико-пильчато-зубчасті. Кошики одиночні, на кінцях стебел і гілок, великі, до 4–5.5 см в діаметрі. Крайові язичкові квітки білі, маточкові, безплідні; серединні — жовті, трубчасті, двостатеві. [[Сім'янка|Сім'янки]] всі однакові, овальні, з 8–10 поздовжніми реберцями і короткою нерівнозубчастою коронкою<ref name="ОВРУ"/>.

== Поширення ==
Поширений у [[Європа|Європі]] ([[Угорщина]], [[Словаччина]], [[Молдова]], [[Україна]], [[Боснія і Герцеговина]], [[Болгарія]], [[Румунія]], Сербія [включаючи Косово та Воєводину]); натуралізований у Польщі, Ліхтенштейні, Об'єднаному Королівстві<ref name="Euro+Med">{{cite web |url=http://ww2.bgbm.org/EuroPlusMed/PTaxonDetail.asp?NameCache=Leucanthemella%20serotina&PTRefFk=7000000 |назва=Euro+Med Plantbase |дата-доступу=01.08.2019}} {{ref-en}}</ref><ref>{{cite web |url=http://www.plantsoftheworldonline.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:229939-1 |назва=Plants of the World Online — Kew Science |дата-доступу=01.08.2019 |archive-date=1 серпня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190801072522/http://www.plantsoftheworldonline.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:229939-1 }} {{ref-en}}</ref><ref>{{cite web |url=https://npgsweb.ars-grin.gov/gringlobal/taxonomydetail.aspx?id=104397 |назва=Germplasm Resources Information Network |дата-доступу=01.08.2019 |archive-date=27 квітня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200427145058/https://npgsweb.ars-grin.gov/gringlobal/taxonomydetail.aspx?id=104397 }} {{ref-en}}</ref>.

В [[Україна|Україні]] вид зростає на болотистих луках — рідко на Поліссі (Київська обл., с. Поліське, заплава р. Уж) і в Степу (Одеська обл., Кілійський р-н, м. Вилкове, плавні Дунаю)<ref name="ОВРУ"/>.

== Джерела ==
{{reflist}}

{{Айстрові-доробити}}

{{Портали|Ботаніка|Біологія}}

[[Категорія:Короличка|пізня]]
[[Категорія:Флора України]]
[[Категорія:Флора Європи]]
[[Категорія:Рослини, описані 1961]]

title: ?Короличка пізня

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Рослини (Plantae)

Судинні (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Айстроцвіті (Asterales)

Родина: Айстрові (Asteraceae)

Підродина: Asteroideae

Триба: Anthemideae

Рід: Короличка (Leucanthemella)

Вид: Короличка пізня

Вікісховище: Leucanthemella serotina

Віківиди: Leucanthemella serotina


text:
# Алюмосилікати
Алюмосиліка́ти, алюміносилікати (від алюміній і силікати) — солі катіонів лужних і лужноземельних металів (зокрема K+, Na+, Ca2+, Ba2+) та аніонів загальної структури [AlSinO2n+2]– і [Al2SinO2n+2] 2–. Природні алюмосилікати — це група мінералів з великим вмістом алюмінію, виділена 1891 року В. І. Вернадським з класу силікатів,

## Загальний опис
За визначенням Вернадського, глинозем і кремнезем відіграють в алюмосилікатах однакову роль, обидва є кислотними ангідридами, а самі Алюмосилікати та їхні аналоги розглядаються як похідні комплексних кремнеглиноземистих та аналогічних ангідридів. Рентгеноструктурні аналізи підтвердили погляди В. І. Вернадського на роль алюмінію в конституції силікатів і дозволили розділити силікати, що містять алюміній, на дві групи — алюмосилікати і силікати алюмінію.
Тепер алюмосилікатами називають тільки такі силікати, в яких алюміній, подібно до кремнію, має четверну координацію (тобто кожний атом алюмінію оточують 4 атоми кисню) і навіть може ізоморфно заміщувати кремній (наприклад, польові шпати, цеоліти, слюди та ін.). Таким чином, в алюмінатів роль глинозему є близькою (але не тотожною) до ролі кремнезему.
Алюмосилікати мають густину менше 2890 кг/м³.
До алюмосилікатів належать польові шпати, фельдшпатоїди, цеоліти, скаполіти, слюди, пермутити та інші.
До силікатів алюмінію належать гранати, каолін тощо.
Алюмосилікати — одна з основних складових більшості порід земної кори (вивержених, уламкових і осадових). Загалом вони складають понад 50 % об'єму верхньої частини літосфери. У складі гранітів алюмосилікати становлять 65-75 % (за об'ємом).
Алюмосилікати відрізняються від силікатів алюмінію меншою твердістю та кислотостійкістю, заниженим світлозаломленням, меншою величиною питомої ваги, ясним забарвленням тощо.

title: Алюмосилікати

wikitext:
'''Алюмосиліка́ти, алюміносилікати''' (від ''[[алюміній]]'' і ''[[силікати]]'') — [[солі]] [[катіон]]ів лужних і [[лужноземельні метали|лужноземельних металів]] (зокрема K+, Na+, Ca2+, Ba2+) та [[аніон]]ів загальної структури [AlSinO2n+2]– і [Al2SinO2n+2] 2–. Природні алюмосилікати — це група [[мінерали|мінералів]] з великим вмістом алюмінію, виділена [[1891]] року [[Вернадський Володимир Іванович|В. І. Вернадським]] з класу [[силікати|силікатів]],

== Загальний опис ==
За визначенням Вернадського, [[глинозем]] і [[кремнезем]] відіграють в алюмосилікатах однакову роль, обидва є кислотними [[ангідрид]]ами, а самі Алюмосилікати та їхні аналоги розглядаються як похідні комплексних кремнеглиноземистих та аналогічних ангідридів. [[Рентгеноструктурний аналіз|Рентгеноструктурні аналізи]] підтвердили погляди В. І. Вернадського на роль алюмінію в конституції силікатів і дозволили розділити силікати, що містять алюміній, на дві групи — '''алюмосилікати''' і '''силікати алюмінію'''.

Тепер алюмосилікатами називають тільки такі силікати, в яких [[алюміній]], подібно до [[кремній|кремнію]], має четверну координацію (тобто кожний [[атом]] алюмінію оточують 4 атоми [[кисень|кисню]]) і навіть може ізоморфно заміщувати кремній (наприклад, [[польові шпати]], [[цеоліти]], [[слюди]] та ін.). Таким чином, в алюмінатів роль [[глинозем]]у є близькою (але не тотожною) до ролі [[кремнезем]]у.

Алюмосилікати мають густину менше 2890 кг/м³.

До '''алюмосилікатів''' належать [[польовий шпат|польові шпати]], [[фельдшпатоїди]], [[цеоліти]], [[скаполіти]], [[слюди]], [[пермутити]] та інші.

До '''силікатів алюмінію''' належать [[гранати]], [[каолін]] тощо.

Алюмосилікати — одна з основних складових більшості порід земної кори (вивержених, уламкових і осадових). Загалом вони складають понад 50 % об'єму верхньої частини [[літосфера|літосфери]]. У складі [[граніт]]ів алюмосилікати становлять 65-75 % (за об'ємом).

''Алюмосилікати'' відрізняються від ''силікатів алюмінію'' меншою [[твердість|твердістю]] та [[кислотостійкість|кислотостійкістю]], заниженим [[світлозаломлення]]м, меншою величиною [[питома вага|питомої ваги]], ясним забарвленням тощо.

== Див. також ==
* [[Список мінералів]]
* [[Ядро каолінове]]

== Література ==
* {{МГЕ|nocat=1}}
* {{Мельн}}
* {{УРЕ}}
* Лазаренко Е. К. Курс минералогии. К., 195І;
* Соболев В. С. Введение в минералогию силикатов. Львов, 1949;
* Бетехтин А. Г. Курс минералогии. Изд. 2. М., 1956.
* [[Лазаренко Євген Костянтинович|Лазаренко Є. К.]], Винар О. М. Мінералогічний словник, К.: Наукова думка. — 1975. — 774 с.
* Глосарій термінів з хімії // Й. Опейда, О. Швайка. Ін-т фізико-органічної хімії та вуглехімії ім. Л. М. Литвиненка НАН України, Донецький національний університет. — Донецьк: Вебер, 2008. — 758 с. — ISBN 978-966-335-206-0

[[Категорія:Алюмосилікати|*]]
[[Категорія:Силікати (мінерали)| ]]
[[Категорія:Мінерали алюмінію]]
[[Категорія:Групи мінералів]]


text:
# Борки (Архангельська область)
Борки (рос. Борки) — присілок в Котлаському районі Архангельської області Російської Федерації.
Населення становить 357 осіб. Входить до складу муніципального утворення Котласький муніципальний округ.

## Історія
До 2022 року входило до складу муніципального утворення Черемуське поселення.

## Населення
| 2002 | 2010 | 2012 |
| ---- | ---- | ---- |
| 379  | ↘321 | ↗357 |

title: Борки (Архангельська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Борки
|назва ін.       = Борки
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Архангельська область]]
|район           = [[Котласький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Черемуське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{збільшення}} 357
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Архангельська область
}}
'''Борки''' ({{lang-ru|Борки}}) — [[присілок]] в [[Котласький район|Котлаському районі]] [[Архангельська область|Архангельської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 357 осіб. Входить до складу муніципального утворення Котласький муніципальний округ.

== Історія ==

До 2022 року входило до складу муніципального утворення [[Черемуське поселення]]<ref>{{Cite web |url= http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/2900202204290004 |title= Областной закон Архангельской области от 27.04.2022 № 554-34-ОЗ О преобразовании городских и сельского поселений Котласского муниципального района Архангельской области путем их объединения и наделения вновь образованного муниципального образования статусом Котласского муниципального округа Архангельской области |access-date= 2022-09-28 |deadlink= no |archive-date= 2022-09-28 |archive-url= https://web.archive.org/web/20220928065223/http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/2900202204290004 }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Борки (Архангельская область)  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Котласький район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Котласького району]]

title: присілок Борки

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Архангельська область

Муніципальний район: Котласький район

Поселення: Черемуське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Борки · Борки


text:
# Йозеф Бойс
Йозеф Бойс (нім. Joseph Beuys; 12 травня 1921, Крефельд, Німеччина — 23 січня 1986, Дюссельдорф, Німеччина) — впливовий німецький художник, скульптор, теоретик та викладач мистецтва. За час життя художника він став культовою фігурою в сучасному мистецтві. Його роботи були представлені на виставці сучасного мистецтва documenta (1964 та 1972 рр.) та Венеційському бієнале (1976 р.).

## Життєпис
Бойс народився в родині торговців. У дитинстві хлопець цікавився природничими науками та міфологією, малював та брав уроки гри на піаніно та віолончелі. В 1936 р. він став членом Гітлер'югенд. У 1941 р. Бойс закінчив середню школу та пішов добровольцем до Люфтваффе. В 1942 р. Бойс знаходився в Криму. В 1943 р. його літак було збито. Бойс заявляв, що його життя врятували кримські татари, замотуючи його тіло у повсть, змащений салом. Хоча цей факт не було підтвержено, Бойс часто використовував його для мотивації використання повсті та сала як елементів своїх скульптур. Після перебування в британському полоні Бойс повернувся до своїх батьків в 1945 р.
В 1959 р. Бойс одружився з Евою Вурмбах.
В 1947–1951 рр. Бойс навчався у Дюссельдорфській художній академії. В 1961 р. він став професором монументальної скульптури в цьому закладі, але його було звільнено у 1972 р. за участь у протестах неприйнятих до академії абітурієнтів.
В 1979 р. відбулася велика ретроспективна виставка робіт художника в Музеї сучасного мистецтва Соломона Гугенгайма в Нью-Йорку.
Бойс брав участь у політичному житті Німеччини, балотуючись у Бундестаг від партії зелених у 1983 р., але не був обраний. Він також був засновником Німецької партії студентів. Художник виступав з пацифістськими поглядами, був противником поширення ядерної зброї.
Бойс помер в 1986 р. після довгої хвороби.

## Творчість
Бойс працював в різних жанрах візуального мистецтва від малюнків та скульптури до інсталяцій та перформансів. Деякий час Бойс був пов'язаний з мистецьким рухом флуксус, але повністю не розділяв його ідеї.
На роботи Бойса вплинули антропософські ідеї Рудольфа Штайнера.
Бойс ілюстрував роман Джеймса Джойса «Улісс» і вважав свої ілюстрації продовженням роману.
Бойс використовував для своїх скульптур незвичні матеріали як то фетр, повсть, сало, мед, базальт. Художник надавав матеріалам символічне значення. Наприклад, мед для нього символізував ідеальне суспільство братерства та тепла.
В 1965 р. Бойс здійснив свій відомий перформанс «Як пояснити картини мертвому зайцю», в якому митець з головою вкритою медом та золотим листком бурчав незрозумілі звуки та пояснення до розміщених на стінах картин у вухо мертвому зайцю. Пізніше у своїй кар'єрі митець створив ряд подібних ритуалістичних перформансів.
Бойс приділяв увагу також теоретичному обґрунтуванню свого мистецтва. Він є автором поняття соціальна скульптура, згідно з яким усе суспільство є твором мистецтва, до створення якого долучається кожна людина. В 1982 р. під час художньої виставки documenta Бойс був автором акції з висаджування 7000 дубів, супроводжуваних базальтовими каменями. Цей проєкт був прикладом соціальної скульптури, у створенні якої брали участь волонтери.

## Творчість Й.Бойса і сучасне мистецтво України
Зацікавленість творчістю Й. Бойса в Україні розпочалась у 1980-роках, спочатку в невеликих публікаціях, потім у книзі, виданій у 1988 році, яка в радянські часи, аби побачити світ, повинна була містити критичний відтінок щодо західного мистецтва, і називалась «Буржуазна масова культура: нові часи, старі проблеми». Проте вона зіграла свою інформативну роль і познайомила творчу молодь з новими течіями у мистецтві.
У художній практиці художників Нової української хвилі нерідко зустрічалися конотації до творів Й. Бойса.
Останнім часом теоретичні розробки Й. Бойса, в дискурсі сучасного українського мистецтва, перекладені українською мовою. Теоретик  стверджував, що будь-які проблеми людства  можна вирішувати як формотворчість, притаманну й мистецтву. Керуватися ним в усіх сферах діяльності —  означає бути художником. «Мистецтво — це капітал… Капітал — це людські здібності й те, що з них народжується». Постійно діюча креативність необхідна для того, щоб світ оновлювався, ставав кращим, «інакше сформується звичка надавати перевагу певним речам, а такі звички небезпечні», — говорив Бойс.

title: Йозеф Бойс

wikitext:
{{Художник
| Ім'я                = Йозеф Бойс
| Оригінал імені      = Joseph Beuys
| Фото                = Beuys-Feldman-Gallery.jpg
| Ширина              = 150пкс
| Підпис              =
| Ім'я при народженні =
| Дата народження     = 12.5.1921
| Місце народження    = [[Крефельд]], [[Німеччина]]
| Дата смерті         = 23.1.1986
| Місце смерті        = [[Дюссельдорф]], [[Німеччина]]
| Національність      = [[німці|німець]]
| Громадянство        = [[Німеччина]]
| Жанр                = [[скульптура]], [[перформанс]], [[інсталяція (мистецтво)|інсталяція]]
| Навчання            = [[Дюссельдорфська академія мистецтв]]
| Напрямок            = [[постмодернізм]]
| Роки творчості      =
| Член КПРС з         =
| Покровитель         =
| Вплив               =
| Вплив на            =
| Премії              =
| Твори               =
| Сайт                =
}}
{{Інші прізвища|Бойс}}
'''Йозеф Бойс''' ({{lang-de|Joseph Beuys}}; {{ДН|12|5|1921}}, [[Крефельд]], [[Німеччина]] — [[23 січня]] [[1986]], [[Дюссельдорф]], Німеччина) — впливовий німецький [[художник]], [[скульптор]], теоретик та викладач мистецтва. За час життя художника він став культовою фігурою в сучасному мистецтві. Його роботи були представлені на виставці сучасного мистецтва [[documenta]] (1964 та 1972 рр.) та [[Венеційська бієнале|Венеційському бієнале]] (1976 р.).

== Життєпис ==

Бойс народився в родині торговців. У дитинстві хлопець цікавився природничими науками та міфологією, малював та брав уроки гри на піаніно та віолончелі. В 1936 р. він став членом [[Гітлер'югенд]]. У 1941 р. Бойс закінчив середню школу та пішов добровольцем до [[Повітряні сили Третього Рейху|Люфтваффе]]. В 1942 р. Бойс знаходився в [[Крим]]у. В 1943 р. його літак було збито. Бойс заявляв, що його життя врятували [[кримські татари]], замотуючи його тіло у [[повсть]], змащений [[сало]]м.<ref>Beuys in Caroline Tisdall: Joseph Beuys (Guggenheim, 1979), p.16-7.</ref> Хоча цей факт не було підтвержено, Бойс часто використовував його для мотивації використання повсті та сала як елементів своїх скульптур. Після перебування в британському полоні Бойс повернувся до своїх батьків в 1945 р.

В 1959 р. Бойс одружився з Евою Вурмбах.

В 1947–1951 рр. Бойс навчався у Дюссельдорфській художній академії. В 1961 р. він став професором монументальної скульптури в цьому закладі, але його було звільнено у 1972 р. за участь у протестах неприйнятих до академії абітурієнтів.

В 1979 р. відбулася велика ретроспективна виставка робіт художника в Музеї сучасного мистецтва Соломона Гугенгайма в Нью-Йорку.

Бойс брав участь у політичному житті Німеччини, балотуючись у [[Бундестаг]] від партії зелених у 1983 р., але не був обраний. Він також був засновником Німецької партії студентів. Художник виступав з пацифістськими поглядами, був противником поширення ядерної зброї.

Бойс помер в 1986 р. після довгої хвороби.

== Творчість ==
[[Файл:7thousand oaks.jpg|thumb|200px|right|Акція Бойса ''7000 дубів''.]]

Бойс працював в різних жанрах візуального мистецтва від малюнків та скульптури до інсталяцій та перформансів. Деякий час Бойс був пов'язаний з мистецьким рухом [[флуксус]], але повністю не розділяв його ідеї.

На роботи Бойса вплинули [[Антропософія|антропософські]] ідеї [[Рудольф Штайнер|Рудольфа Штайнера]].

Бойс ілюстрував роман [[Джеймс Джойс|Джеймса Джойса]] [[Улісс (роман)|«Улісс»]] і вважав свої ілюстрації продовженням роману.

Бойс використовував для своїх скульптур незвичні матеріали як то [[фетр]], [[повсть]], [[сало]], [[мед]], [[базальт]]. Художник надавав матеріалам символічне значення. Наприклад, мед для нього символізував ідеальне суспільство братерства та тепла.

В 1965 р. Бойс здійснив свій відомий [[перформанс]] «''Як пояснити картини мертвому зайцю''», в якому митець з головою вкритою медом та золотим листком бурчав незрозумілі звуки та пояснення до розміщених на стінах картин у вухо мертвому зайцю. Пізніше у своїй кар'єрі митець створив ряд подібних ритуалістичних перформансів.

Бойс приділяв увагу також теоретичному обґрунтуванню свого мистецтва. Він є автором поняття ''[[соціальна скульптура]]'', згідно з яким усе суспільство є твором мистецтва, до створення якого долучається кожна людина. В 1982 р. під час художньої виставки documenta Бойс був автором акції з висаджування 7000 дубів, супроводжуваних базальтовими каменями. Цей проєкт був прикладом соціальної скульптури, у створенні якої брали участь волонтери.

== Творчість Й. Бойса і сучасне мистецтво України ==
[[File:Художник_Анатоль_Федірко_у_перформансі_"Діти_Бойса"_2005.jpg|thumb| Український художник [[Федірко Анатолій Михайлович | Анатоль Федірко]] у перформансі «Діти професора Й. Бойса». 2005]]

Зацікавленість творчістю Й. Бойса в Україні розпочалась у 1980-роках, спочатку в невеликих публікаціях, потім у книзі, виданій у 1988 році, яка в радянські часи, аби побачити світ, повинна була містити критичний відтінок щодо західного мистецтва, і називалась «Буржуазна масова культура: нові часи, старі проблеми». Проте вона зіграла свою інформативну роль і познайомила творчу молодь з новими течіями у мистецтві.<ref>{{ref-ru}}   ''[[Мусієнко Наталя Борисівна| Н. Мусіенко]], [[Яковенко Петро Георгійович| П. Яковенко]], [[Голуб Олена Євгенівна|О. Голуб]]''.//Буржуазна масова культура: нові часи, старі проблеми. —К.: Мистецтво, 1988, ст.183  ISBN 5-7715-0037-2</ref>
У художній практиці художників [[Нова українська хвиля|Нової української хвилі]] нерідко зустрічалися конотації до творів Й. Бойса.<ref>''[[Вишеславський Гліб Анатолійович|Вишеславський Г.]], [[Сидор-Гібелинда Олег Вячеславович|Олег Сидор-Гібелинда]] ''// [[Термінологія сучасного мистецтва (книга)| Термінологія сучасного мистецтва]]. Paris-Kyiv, Terra Incognita,2010,  — С.22. ISBN 978-966-96839-2-2</ref>

Останнім часом теоретичні розробки Й. Бойса, в дискурсі сучасного українського мистецтва, перекладені українською мовою. Теоретик  стверджував, що будь-які проблеми людства  можна вирішувати як формотворчість, притаманну й мистецтву. Керуватися ним в усіх сферах діяльності —  означає бути художником. «Мистецтво — це капітал… Капітал — це людські здібності й те, що з них народжується». Постійно діюча креативність необхідна для того, щоб світ оновлювався, ставав кращим, «інакше сформується звичка надавати перевагу певним речам, а такі звички небезпечні», — говорив Бойс.<ref> Йозеф Бойс. Кожна людина — художник.  К.: ВП «Медуза», ВД «Аванпост-Прім», ст. 37, 56. ISBN 978-617-502-145-3</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Rosenthal, Mark: Joseph Beuys: Actions, Vitrines, Environments, London: Tate, 2005.

* ''Йозеф Бойс.'' Кожна людина – художник. За редакцією Лесі Кульчинської. З текстами Нікіти Кадана, Алевтини Кахідзе,Бориса Кашапова, Анни Кравець, Марії Куліковської, Катерини Міщенко, Лади Наконечної, Валентини Петрової, Андрія Рєпи. К.: ВП «Медуза»,  ВД «Аванпост-Прім», ФОП Міщенко К.  ISBN 978-617-502-145-3

== Посилання ==
* {{УСЕ-4|[http://slovopedia.org.ua/29/53393/6750.html Бойс]}}
* [https://web.archive.org/web/20100315141216/http://www.beuys.org/ www.beuys.org]
* [http://www.coll.spb.ru/public/49.php Йозеф Бойс] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090502154918/http://www.coll.spb.ru/public/49.php |date=2 травня 2009 }}
* За що нам любити Бойса? [http://filevych.blogspot.com/2011/05/blog-post_23.html] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131025004217/http://filevych.blogspot.com/2011/05/blog-post_23.html |date=25 жовтня 2013 }}

{{нк}}
{{Портали|Біографії|Мистецтво}}
{{DEFAULTSORT:Бойс Йозеф}}
[[Категорія:Випускники Дюссельдорфської академії мистецтв]]
[[Категорія:Німецькі художники]]
[[Категорія:Німецькі скульптори]]
[[Категорія:Померли в Дюссельдорфі]]
[[Категорія:Антропософи]]

title: Joseph Beuys

Народження: 12 травня 1921 · Крефельд, Німеччина

Поховання: Північне море

Національність: німець

Країна: Німеччина

Жанр: скульптура, перформанс, інсталяція

Навчання: Дюссельдорфська академія мистецтв

Вчитель: Евальд Матаре

Діяльність: скульптор, хореограф, художник, викладач університету, ілюстратор, фотограф, художник-концептуаліст, перформер, художник-гравер, рисувальник

Напрямок: постмодернізм

Відомі учні: Ансельм Кіфер, Lothar Baumgartend, Peter Angermannd, Йорґ Іммендорф і Anatol Herzfeldd

Твори: How to Explain Pictures to a Dead Hared

Партія: The Greensd і Aktionsgemeinschaft Unabhängiger Deutscherd

Роботи в колекції: Музей Бойманса - ван Бенінгена, Штедель, Національний музей «Центр мистецтв імені королеви Софії», Міннеаполіський інститут мистецтва, Художній інститут Чикаго, Музей мистецтв Нельсона-Аткінсаd, Фінська національна галерея, Музей сучасного мистецтва (Нью-Йорк), Тейт, Національна галерея мистецтв, Музей сучасного мистецтва Сан-Франциско, Національний музей світових культурd, Kunsthaus Zürichd, Stedelijk Museum voor Actuele Kunstd, Museumslandschaft Hessen Kassel, Національні галереї Шотландіїd, Національний музей сучасного мистецтва, CaixaForum Barcelona, Музей Соломона Гуггенгайма, Державний музей мистецтв, Баварські державні колекції картин, Національна галерея Австралії, Національна галерея Шотландії, CODA Museumd, Photographs in the National Gallery of Artd, Музей ван Аббе, Міський музей (Амстердам)[…], Смітсонівський музей американського мистецтва, Ackland Art Museumd, ZKM Center for Art and Media Karlsruhed, Музей Креллер-Мюллер, Музей сучасності (Берлін), Hessel Museum of Artd, New York Public Library Print Collectiond, Mu.ZEE - Kunstmuseum aan Zeed, Берлінська галереяd, Державна галерея мистецтв (Штутгарт) і Музей американського мистецтва Вітні

Нагороди: Goslarer Kaiserringd (1979) Wilhelm Lehmbruck Awardd (1986) Lichtwark Prized

Joseph Beuys: Йозеф Бойс у Вікісховищі


text:
# Павел Віздал
Павел Віздал (словац. Pavel Vizdal) — словацький дипломат. Надзвичайний і Повноважний Посол Словацької Республіки в Грузії (2019—2023). Надзвичайний і Повноважний Посол Словацької Республіки в Україні (з 2024).

## Життєпис
Народився у Львові. Закінчив Трнавський університет, факультет політичних наук та Київський славістичний університет, кафедра історії.
У 1997—1999 рр. — Провідний спеціаліст/спеціаліст відділу FIELD, а пізніше 3-го територіального відділу (країни Східної, Південно-Східної Європи та Балкан) Міністерства закордонних справ Словацької Республіки
У 1999—2003 рр. — Третій секретар політичного відділу Посольства Словацької Республіки в Києві
У 2003—2005 рр. — Головний державний радник, третій секретар/другий секретар Міністерства закордонних справ Словацької Республіки
У 2005—2009 рр. — Заступник Посла, другий секретар/перший секретар Посольства Словацької Республіки в Делі, Індія.
У 2009—2012 рр. — Головний державний радник, перший секретар, Заступник директора Департаменту кризового менеджменту Міністерства закордонних справ Словацької Республіки
У 2012—2016 рр. — Заступник посла, перший секретар, тимчасово очолював Посольство Словацької Республіки в Любляні
У 2016—2018 рр. — Головний державний радник, перший секретар/радник, Секретар відділу європейських справ
У 2018—2019 рр. — Голова Представництва Словацької Республіки в Тбілісі, Тимчасовий повірений у справах.
У 2019—2023 рр. — Надзвичайний і Повноважний Посол Словацької Республіки в Грузії.
У 2023—2024 рр. — генеральний державний радник, посол зі спеціальною місією в Україні канцелярії міністра Міністерства закордонних та європейських справ Словацької Республіки
З 25 червня 2024 року — Надзвичайний і Повноважний Посол Словацької Республіки в Україні.
5 липня 2024 року вручив копії вірчих грамот заступнику міністра закордонних справ України Євгену Перебийносу.
16 серпня 2024 року — вручив вірчі грамоти Президенту України Володимиру Зеленському.

title: Павел Віздал

wikitext:
{{Державний діяч
| українське ім'я    = Павел Віздал
| оригінальне ім'я   = Pavel Vizdal
| портрет            = Salome Zourabichvili and Pavel Vizdal.jpg
| ширина портрета    =
| підпис             =
| титул              = [[Надзвичайні і Повноважні Посли країн Європи в Україні#Словаччина|Посол Словаччини]] в [[Україна|Україні]].
| прапор             = Flag of Slovakia.svg
| періодпочаток      = 2024
| періодкінець       =
| попередник         = [[Марек Шафін]]
| спадкоємець        =
| дата народження    =
| місце народження   = [[Львів]]
| дата смерті        =
| місце смерті       =
| династія           =
| батько             =
| мати               =
| чоловік            =
| дружина            =
| діти               =
| автограф           =
}}
'''Павел Віздал''' ({{lang-sk|Pavel Vizdal}}) — словацький [[дипломат]]. Надзвичайний і Повноважний Посол [[Словаччина|Словацької Республіки]] в [[Грузія|Грузії]] (2019—2023)<ref>[https://agenda.ge/en/news/2023/3360#gsc.tab=0 Georgian PM hosts farewell meeting with Slovakian Ambassador]</ref>. Надзвичайний і Повноважний Посол [[Словаччина|Словацької Республіки]] в [[Україна|Україні]] (з 2024)<ref>[https://interfax.com.ua/news/diplomats/999074.html Новопризначений посол Словаччини розпочав роботу в Україні]</ref>.

== Життєпис ==
Народився у [[Львів|Львові]]. Закінчив [[Трнавський університет]], факультет політичних наук та [[Київський славістичний університет]], кафедра історії<ref>[https://www.mzv.sk/sk/web/kyjev/o-nas/velvyslanec Pavel Vízdal, dezignovaný veľvyslanec Slovenskej republiky na Ukrajine]</ref>.

У 1997—1999 рр. — Провідний спеціаліст/спеціаліст відділу FIELD, а пізніше 3-го територіального відділу (країни Східної, Південно-Східної Європи та Балкан) Міністерства закордонних справ Словацької Республіки

У 1999—2003 рр. — Третій секретар політичного відділу Посольства Словацької Республіки в [[Київ|Києві]]<ref>[https://www.cvk.gov.ua/pls/vnd2002/webproc14vb639.html?kodvib=400 Офіційні спостерігачі від іноземних держав та міжнародних організацій]</ref>

У 2003—2005 рр. — Головний державний радник, третій секретар/другий секретар Міністерства закордонних справ Словацької Республіки

У 2005—2009 рр. — Заступник Посла, другий секретар/перший секретар Посольства Словацької Республіки в [[Делі]], [[Індія]].

У 2009—2012 рр. — Головний державний радник, перший секретар, Заступник директора Департаменту кризового менеджменту Міністерства закордонних справ Словацької Республіки

У 2012—2016 рр. — Заступник посла, перший секретар, тимчасово очолював Посольство Словацької Республіки в [[Любляна|Любляні]]

У 2016—2018 рр. — Головний державний радник, перший секретар/радник, Секретар відділу європейських справ

У 2018—2019 рр. — Голова Представництва Словацької Республіки в [[Тбілісі]], Тимчасовий повірений у справах<ref>[https://gip.ge/wp-content/uploads/2019/05/BIO.pdf Speakers & Moderators «DCFTA Implementation: Partnerships, Push-backs and Potential»]</ref>.

У 2019—2023 рр. — Надзвичайний і Повноважний Посол [[Словаччина|Словацької Республіки]] в [[Грузія|Грузії]]<ref>[https://rustavi2.ge/en/news/264477 Prime Minister holds farewell meeting with Pavel Vízdal, Ambassador of the Slovak Republic to Georgia]</ref>.

У 2023—2024 рр. — генеральний державний радник, посол зі спеціальною місією в Україні канцелярії міністра Міністерства закордонних та європейських справ Словацької Республіки

З 25 червня 2024 року — Надзвичайний і Повноважний Посол [[Словаччина|Словацької Республіки]] в [[Україна|Україні]]<ref>[https://www.cas.sk/clanok/2940415/prezident-vymenoval-novych-velvyslancov-pozrite-sa-kto-nas-bude-zastupovat-v-ukrajine-a-vo-vatikane/ Prezident vymenoval nových veľvyslancov: Pozrite sa, kto nás bude zastupovať v Ukrajine a vo Vatikáne]</ref>.

5 липня 2024 року вручив копії вірчих грамот заступнику міністра закордонних справ України [[Перебийніс Євген Петрович|Євгену Перебийносу]]<ref>[https://mfa.gov.ua/news/yevgen-perebijnis-prijnyav-kopiyi-virchih-gramot-u-novopriznachenogo-posla-slovachchini-v-ukrayini-pavela-vizdala Євген Перебийніс прийняв копії вірчих грамот у новопризначеного посла Словаччини в Україні Павела Віздала]</ref>.

16 серпня 2024 року — вручив вірчі грамоти Президенту України [[Зеленський Володимир Олександрович|Володимиру Зеленському]]<ref>[https://www.president.gov.ua/news/prezident-prijnyav-virchi-gramoti-vid-novopriznachenih-posli-92641 Президент прийняв вірчі грамоти від новопризначених послів Мексики, Італії, Словаччини, Нідерландів, Індії та Бельгії]</ref>.

== Див. також ==
* [[Посольство Словаччини в Україні]]

== Примітки ==
{{reflist|2}}
{{Українсько-словацькі відносини}}
{{Бібліоінформація}}
{{Чинні посли в Україні}}
[[Категорія:Уродженці Львова]]
[[Категорія:Дипломати Словаччини]]
[[Категорія:Посли Словаччини в Україні]]
[[Категорія:Посли Словаччини в Грузії]]

title: з 2024

Попередник: Марек Шафін

Народження: · Львів

Прапор: Посол Словаччини в Україні.


text:
# Нетесьма
Нетесьма (рос. Нетесьма) — присілок в Андреапольському районі Тверської області Російської Федерації.
Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Андреапольський округ.

## Історія
Від 2006 до 2019 року входило до складу муніципального утворення Луговське сільське поселення.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 2    | ↘0   |

title: Нетесьма

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Нетесьма
|назва ін.       = Нетесьма
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Тверська область]]
|район           = [[Андреапольський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Луговське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 0
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Тверська область
}}
'''Нетесьма''' ({{lang-ru|Нетесьма}}) — [[присілок]] в [[Андреапольський район|Андреапольському районі]] [[Тверська область|Тверської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Андреапольський округ.

== Історія ==

Від 2006 до 2019 року входило до складу муніципального утворення Луговське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/936010108 |title=Закон Тверской области от 17 апреля 2006 года № 34-ЗО «Об административно-территориальном устройстве Тверской области» |access-date=2019-09-23 |archive-date=2016-11-03 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161103125248/http://docs.cntd.ru/document/936010108 |deadlink=no }}</ref><ref>{{Cite web |url=https://xn--e1aflfqk.xn--80aaccp4ajwpkgbl4lpb.xn--p1ai/deyatelnost-iogv/gosuslugi/reestr-ateite-tverskoy-oblasti/ |title=Реестр административно-территориальных единиц и территориальных единиц Тверской области  |access-date=2022-05-29 |archive-date=2021-01-14 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210114190853/https://xn--e1aflfqk.xn--80aaccp4ajwpkgbl4lpb.xn--p1ai/deyatelnost-iogv/gosuslugi/reestr-ateite-tverskoy-oblasti/ |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Нетесьма }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Андреапольський округ}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Андреапольського району]]

title: присілок Нетесьма

Суб'єкт Російської Федерації: Тверська область

Муніципальний район: Андреапольський район

Поселення: Луговське сільське поселення

title: Основні дані

Населення: ▼ 0

Основні дані:
Мапа
· Нетесьма · Нетесьма


text:
# Фейрівський замок
Фе́йрівський за́мок (порт. Castelo da Feira) — середньовічний замок у Португалії, в муніципалітеті Санта-Марія-да-Фейра, парафії Санта-Марія-да-Фейра, Траванка, Санфінш і Ешпрагу (колишня Фейра). Споруджений в IX столітті, за правління астурійського короля Альфонсо III. Постав на місці  каплиці святої Марії, збудованої в античні часи замість місцевого язичницького храму. Первісна назва — за́мок свято́ї Марі́ї (порт. Castelo de Santa Maria). Був одним із форпостів Астурійсько-Леонського королівства в добу Реконкісти. Від 1117 року, за правління португальської графині Терези, став місцем проведення постійного ярмарку (порт. feira), що дала початок поселенню Санта-Марія, знаному як Фейра. З XII століття належав португальським графам і королям. Після 1448 року перейшов у власність шляхтича Фернана Перейри, який перебудував замок у палацову резиденцію. Сучасного вигляду набув наприкінці XV століття. Частково перебудовувався і ремонтувався в XVI—XVIII століттях, але ніколи не втрачав своєї первісної середньовічної форми. 1656 року біля замку була споруджена барокова каплиця. 1708 року зруйнований пожежею, після якої тривалий час перебував у занепаді. 1887 року почав відбудовуватися силами муніципалітету, а з 1908 року, завдяки візитові короля Мануела II, — коштом держави. Національна пам'ятка Португалії (1910). Один з найкращих зразків португальської замкової архітектури.

## Галерея
- Внутрішній двір
- Стіни
- Каплиця
- Ярмарок
- Загальний вигляд

title: Фейрівський замок

wikitext:
{{Otheruses|Фейра}}
{{Пам'ятка
| зображення =Castelo da Feira.jpg
| карта розташування = Португалія 2
}}

'''Фе́йрівський за́мок''' ({{lang-pt|Castelo da Feira}}) — середньовічний замок у [[Португалія|Португалії]], в муніципалітеті [[Санта-Марія-да-Фейра]], парафії [[Санта-Марія-да-Фейра, Траванка, Санфінш і Ешпрагу]] (колишня [[Фейра (парафія)|Фейра]])<ref name="AA"/>. Споруджений в IX столітті, за правління астурійського короля [[Альфонсо III Великий|Альфонсо III]]. Постав на місці  каплиці [[Діва Марія|святої Марії]], збудованої в античні часи замість місцевого язичницького храму<ref name="AA"/>. Первісна назва — '''за́мок свято́ї Марі́ї''' ({{lang-pt|Castelo de Santa Maria}}). Був одним із форпостів [[Астурійське королівство|Астурійсько]]-[[Леонське королівство|Леонського королівства]] в добу [[Реконкіста|Реконкісти]]. Від 1117 року, за правління португальської графині [[Тереза Леонська|Терези]], став місцем проведення постійного [[ярмарок|ярмарку]] ({{lang-pt|feira}}), що дала початок поселенню [[Санта-Марія-да-Фейра|Санта-Марія]], знаному як [[Фейра (парафія)|Фейра]]<ref name="AA"/>. З XII століття належав португальським графам і королям. Після 1448 року перейшов у власність шляхтича [[Фернан Перейра|Фернана Перейри]], який перебудував замок у палацову резиденцію. Сучасного вигляду набув наприкінці XV століття<ref name="AA"/>. Частково перебудовувався і ремонтувався в XVI—XVIII століттях, але ніколи не втрачав своєї первісної середньовічної форми<ref name="AA"/>. 1656 року біля замку була споруджена [[бароко]]ва каплиця<ref name="AA" />. 1708 року зруйнований пожежею, після якої тривалий час перебував у занепаді<ref name="AA" />. 1887 року почав відбудовуватися силами муніципалітету, а з 1908 року, завдяки візитові короля [[Мануел II|Мануела II]], — коштом держави<ref name="AA" />. [[Національна пам'ятка Португалії]] (1910)<ref name="AA">[http://www.patrimoniocultural.gov.pt/pt/patrimonio/patrimonio-imovel/pesquisa-do-patrimonio/classificado-ou-em-vias-de-classificacao/geral/view/70478/ Фейрівський замок] // Direção-Geral do Património Cultural</ref>. Один з найкращих зразків португальської замкової архітектури.

== Галерея ==
<gallery>
Vista exterior do castelo de Santa Maria da Feira.jpg|Внутрішній двір
Castelo de Sta. Maria da Feira6.jpg|Стіни
Castelo de Sta. Maria da Feira2.jpg|Каплиця
The Feira Castle.JPG|Ярмарок
CasteloFeira4.jpg|Загальний вигляд
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Goncalves, António Nogueira. ''Inventário Artístico de Portugal — Distrito de Aveiro''. Lisboa, 1959.
* Mattoso, José; Andrade, Amélia Aguiar; Krus, Luís. ''O castelo e a Feira. A Terra de Santa Maria nos séculos XII a XIII''. Lisboa, 1989.
* ''Castelo de Santa Maria da Feira''. Lisboa, 2000
* Monteiro, João Gouveia; Pontes, Maria Leonor. ''Castelos Portugueses''. Lisboa, 2002.
* Barroca, Mário Jorge. Da Reconquista a D. Dinis // ''Nova História Militar de Portugal''. Lisboa, 2003. V. 1. I, pp. 21-161.
* Guimarães, Serafim. Castelo de Santa Maria da Feira. Santa Maria da Feira, 2008.

== Посилання ==
{{ci|Castelo de Santa Maria da Feira}}
* [http://www.patrimoniocultural.gov.pt/pt/patrimonio/patrimonio-imovel/pesquisa-do-patrimonio/classificado-ou-em-vias-de-classificacao/geral/view/70478/ Фейрівський замок] // Direção-Geral do Património Cultural
{{ac}}
[[Категорія:Замки Португалії]]
[[Категорія:Національні пам'ятки Португалії]]
[[Категорія:Санта-Марія-да-Фейра]]

title: Фейрівський замок

Країна: Португалія

Тип: замок і культурна спадщина

Стиль: романський


text:
# Shelter (гра)
Shelter (з англ. — укриття, прихисток) — відеогра жанру симулятора виживання, яку розробила компанія Might and Delight для Windows та Mac. Її було випущено 28 серпня 2013 року після затвердження у системі Steam Greenlight. Гравець контролює мати-борсучиху, що має захистити та прокормити своє потомство, пересуваючись від однієї нори до іншої. Протягом подорожі потомство має отримувати від матері їжу і постійно перебуває в небезпеці від загроз, як от хижі птахи чи лісові пожежі.
Гра була сприйнята добре і отримала хвалебні відгуки щодо графіки, звуку та атмосфери, яку вони створюють. Думки критиків розбігаються, коли мова заходить про складність гори та її продовжуваність.

## Ігровий процес
У Shelter гравець контролює мати-борсучиху, що супроводжує п'ятеро своїх дітлахів з їх нори до нового дому і має захистити їх від різних небезпек. Протягом подорожі в дітлахів поволі з'являється почуття голоду. Щоб його втамувати, гравець має знайти їжу ловлячи хижаків (наприклад, лисиць) або знаходячи фрукти та овочі. Загрози для життя потомства з'являються у різних формах, які залежать від частини гри.
У першій та останній частинах гри присутні ділянки, що містять хижих птахів, які кружляють навколо і можуть прилетіти і схопити дитинча, якщо воно знаходиться на відкритій ділянці занадто довго. Одна частина гри проходить вночі, в ній гравець має обмежену здатність бачити навколишній світ. У цій частині дитинчати будуть лякатися шумів й будуть тікати від гравця. В цій ситуації гравець має повернути їх до того, як вони вийдуть за безпечну відстань від матері. У наступній частині гравець має подорожувати крізь лісову пожежу, захищаючи дітлахів від полум'я. Ще одна частина вимагає від гравця переводити дітлахів через бурхливу річку.

## Розробка
| Агрегатор    | Оцінка |
| ------------ | ------ |
| GameRankings | 68.79% |
| Metacritic   | 69/100 |

| Видання   | Оцінка |
| --------- | ------ |
| Edge      | 7/10   |
| Eurogamer | 8/10   |
| GameSpot  | 7/10   |
| Joystiq   | [ 10 ] |

Might and Delight почали розробляти Shelter у січні 2013 року після випуску Pid. Гра була анонсована і представлена у системі Steam Greenlight у квітні, затверджена в липні та випущена 28 серпня того ж року. У грудні 2013 року Might and Delight випустили безкоштовне доповнення для Shelter, в якому гравець має годувати своїх дітлахів раз на день протягом місяця, щоб не дати їм померти.

## Відгуки
Shelter отримала переважно позитивні відгуки, набравши 68,79% і 69% на агрегаторах рецензій GameRankings і Metacritic відповідно. Рецензенти хвалили гру за те, що вона провокує емоції: смерть дитинчати "викликала справжнє відчуття втрати" у Бена Текстора з Hardcore Gamer, а кінцівка гри змусила Саймона Паркіна з Eurogamer "розгубитися від горя і здивування". В огляді GameSpot Кевін ВанОрд (Kevin VanOrd) сказав, що коли гине дитинча, "з'являється гризуче відчуття невдачі, не як у гравця, а як у батька, який зобов'язаний захистити своє потомство".
Художнє та звукове оформлення гри було загалом добре сприйняте: Едж описав гру як "красиву, пастельних тонів клаптикову ковдру", а Джон Вокер у позитивній рецензії журналу Rock, Paper, Shotgun назвав гру "до смішного гарною". Рецензія GameFront була менш прихильною до графіки, Джеррі Боннер описав її як таку, що має "виразно полігональний вигляд, наче ця гра була розроблена для оригінальної Playstation". Майк Роуз з Gamezebo сказав, що звук у грі "просто неймовірний і ідеально відповідає оточенню".

## Продовження
9 березня 2015 року через програмний клієнт Steam вийшло продовження під назвою Shelter 2. У цій грі гравець керує вагітною самкою рисі. Гравці керують риссю, коли вона знаходить лігво для майбутнього виводку кошенят і виховує їх, навчаючи виживати в дикій природі. На відміну від попередньої гри, "Притулок 2" дозволяє гравцям давати кошенятам імена. Тими з них, які виживають, гравець також може керувати, продовжуючи наступне покоління родинного дерева.

title: Shelter (гра)

wikitext:
{{Відеогра
 | назва               = Shelter
 | зображення          = Shelter - Poster 1.jpg
 | розмір              = 250px
 | логотип             =
 | розробник           = [[Might and Delight]]
 | видавець            =
 | поширювач           =
 | локалізатор         =
 | дизайнер            =
 | дата випуску        = 28 серпня 2013
 | жанр                = Survival
 | платформа           = [[Microsoft Windows]], [[Mac OS]]
 | роздільна здатність =
 | рушій               = [[Unity]]
 | режим               = однокористувацький
 | рейтинг             =
 | носій               =
 | серія               =
 | попередня гра       =
 | наступна гра        =
 | ліцензія            =
 | українська          =
 | сайт                =
}}
'''''Shelter''''' (з англ. — укриття, прихисток) — відеогра жанру [[Симулятор виживання|симулятора виживання]], яку розробила компанія ''Might and Delight'' для [[Microsoft Windows|Windows]] та [[Mac OS|Mac]]. Її було випущено 28 серпня 2013 року після затвердження у системі [[Steam]] Greenlight. Гравець контролює мати-[[борсук|борсучиху]], що має захистити та прокормити своє потомство, пересуваючись від однієї нори до іншої. Протягом подорожі потомство має отримувати від матері їжу і постійно перебуває в небезпеці від загроз, як от хижі птахи чи [[лісові пожежі]].

Гра була сприйнята добре і отримала хвалебні відгуки щодо графіки, звуку та атмосфери, яку вони створюють. Думки критиків розбігаються, коли мова заходить про складність гори та її продовжуваність.

== Ігровий процес ==
[[Файл:Shelter_-_Screenshot_02.jpg|left|thumb|У ''Shelter'' гравець контролює мати-борсучиху, що доглядає за своїм потомством]]
У ''Shelter'' гравець контролює мати-борсучиху, що супроводжує п'ятеро своїх дітлахів з їх нори до нового дому і має захистити їх від різних небезпек.<ref name=":0">{{Cite web|url = http://www.shacknews.com/article/78720/badger-em-up-shelter-announced-by-pid-dev|title = Badger 'em up Shelter announced by Pid dev|date = 15 квітня 2013|accessdate = 9 листопада 2013|work = ShackNews|first = Alice|last = O'Connor|archive-date = 13 листопада 2013|archive-url = https://web.archive.org/web/20131113024913/http://www.shacknews.com/article/78720/badger-em-up-shelter-announced-by-pid-dev}}</ref> Протягом подорожі в дітлахів поволі з'являється почуття голоду. Щоб його втамувати, гравець має знайти їжу ловлячи хижаків (наприклад, лисиць) або знаходячи фрукти та овочі.<ref name=":0"/> Загрози для життя потомства з'являються у різних формах, які залежать від частини гри.

У першій та останній частинах гри присутні ділянки, що містять хижих птахів, які кружляють навколо і можуть прилетіти і схопити дитинча, якщо воно знаходиться на відкритій ділянці занадто довго.<ref name="EuroG"/> Одна частина гри проходить вночі, в ній гравець має обмежену здатність бачити навколишній світ. У цій частині дитинчати будуть лякатися шумів й будуть тікати від гравця. В цій ситуації гравець має повернути їх до того, як вони вийдуть за безпечну відстань від матері. У наступній частині гравець має подорожувати крізь лісову пожежу, захищаючи дітлахів від полум'я. Ще одна частина вимагає від гравця переводити дітлахів через бурхливу річку.<ref name=":0"/><ref name=":0"/>

== Розробка ==
{{Video game reviews
<!-- Aggregators -->
| GR = 68.79%<ref name="Gamerankings">{{cite web |url= http://www.gamerankings.com/pc/711379-shelter/index.html |title= Shelter for PC |work= [[GameRankings]] |accessdate= 9 листопада 2013 |archive-date= 27 жовтня 2013 |archive-url= https://web.archive.org/web/20131027165717/http://www.gamerankings.com/pc/711379-shelter/index.html }}</ref>
| MC = 69/100<ref name="Metacritic">{{cite web |url= http://www.metacritic.com/game/pc/shelter/critic-reviews |title= Shelter Critic Reviews for PC |work= [[Metacritic]] |accessdate= 9 листопада 2013 |archive-date= 10 вересня 2013 |archive-url= https://web.archive.org/web/20130910212523/http://www.metacritic.com/game/pc/shelter/critic-reviews }}</ref>
<!-- Reviewers -->
| Edge = 7/10<ref name="Edge">{{cite web |url= http://www.edge-online.com/review/shelter-review/ |title= Shelter review |work= [[Edge (magazine)|Edge]] |date= 27 серпня 2013 |accessdate= 3 вересня 2013 |archive-date= 31 серпня 2013 |archive-url= https://web.archive.org/web/20130831123228/http://www.edge-online.com/review/shelter-review/ }}</ref>
| EuroG = 8/10<ref name="EuroG">{{cite web |url= http://www.eurogamer.net/articles/2013-09-11-shelter-review |title= Shelter review |date= 11 вересня 2013 |accessdate= 15 вересня 2013 |first= Simon |last= Parkin |work= [[Eurogamer]] |archive-date= 14 вересня 2013 |archive-url= https://web.archive.org/web/20130914104845/http://www.eurogamer.net/articles/2013-09-11-shelter-review }}</ref>
| GSpot = 7/10<ref name="GSpot">{{cite web |url= http://uk.gamespot.com/shelter/reviews/shelter-review-6414002/ |title= Shelter Review |date= 3 вересня 2013 |accessdate= 15 вересня 2013 |first= Kevin |last= VanOrd |work= [[GameSpot]] |archiveurl= https://web.archive.org/web/20130909073358/http://uk.gamespot.com/shelter/reviews/shelter-review-6414002/ |archivedate= 9 вересня 2013 |deadurl= yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130909073358/http://uk.gamespot.com/shelter/reviews/shelter-review-6414002/ |date= 9 вересня 2013 }}</ref>
| Joystiq = {{rating|2|5}}<ref name="Joystiq">{{cite web |url= http://www.joystiq.com/2013/08/28/shelter-review/ |title= Shelter review: Badger over troubled water |date= 28 серпня 2013 |accessdate= 3 вересня 2013 |work= [[Joystiq]] |first= JG |last= Carter |archiveurl= https://web.archive.org/web/20130830195253/http://www.joystiq.com/2013/08/28/shelter-review |archivedate= 30 серпня 2013 |deadurl= yes }}</ref>
<!-- Custom reviewers -->
| rev1 = [[Gamezebo]]
| rev1Score = {{rating|4|5}}<ref name="Gamezebo">{{cite web |url= http://www.gamezebo.com/games/shelter/review |title= Shelter Review |date= 28 серпня 2013 |accessdate= 3 вересня 2013 |first= Mike |last= Rose |work= [[Gamezebo]] |archive-date= 4 вересня 2013 |archive-url= https://web.archive.org/web/20130904213334/http://www.gamezebo.com/games/shelter/review }}</ref>
| rev2 = [[Hardcore Gamer]]
| rev2Score = {{rating|4|5}}<ref name="Hardcore Gamer">{{cite web |url= http://www.hardcoregamer.com/2013/08/27/review-shelter-2/ |title= Review: Shelter |date= 27 серпня 2013 |accessdate= 3 вересня 2013 |first= Ben |last= Textor |work= [[Hardcore Gamer]] |archive-date= 1 вересня 2013 |archive-url= https://web.archive.org/web/20130901224800/http://www.hardcoregamer.com/2013/08/27/review-shelter-2/ }}</ref>
| rev3 = [[GameFront]]
| rev3Score = 70/100<ref name="GameFront">{{cite web |url= http://www.gamefront.com/shelter-a-journey-with-badgers/ |title= Shelter Review: A Journey with Badgers |date= 6 вересня 2013 |accessdate= 15 вересня 2013 |first= Jerry |last= Bonner |work= [[GameFront]] |archive-date= 10 вересня 2013 |archive-url= https://web.archive.org/web/20130910163801/http://www.gamefront.com/shelter-a-journey-with-badgers/ }}</ref>
}}Might and Delight почали розробляти ''Shelter'' у січні 2013 року після випуску ''Pid''.<ref name=":0"/> Гра була анонсована і представлена у системі [[Steam]] Greenlight у квітні,<ref name=":0"/> затверджена в липні<ref name=":0"/> та випущена 28 серпня того ж року.<ref name=":0"/> У грудні 2013 року Might and Delight випустили безкоштовне доповнення для ''Shelter,'' в якому гравець має годувати своїх дітлахів раз на день протягом місяця, щоб не дати їм померти.<ref name=":0"/>

== Відгуки ==
Shelter отримала переважно позитивні відгуки, набравши 68,79% і 69% на агрегаторах рецензій GameRankings і Metacritic відповідно.<ref>{{Cite web|title=Video Game Reviews, Articles, Trailers and more|url=https://www.metacritic.com/game/|website=www.metacritic.com|accessdate=2023-11-01|language=en}}</ref><ref>{{Cite web|title=Shelter critic reviews|url=https://www.metacritic.com/game/shelter/critic-reviews/|website=www.metacritic.com|accessdate=2023-11-01|language=en}}</ref> Рецензенти хвалили гру за те, що вона провокує емоції: смерть дитинчати "викликала справжнє відчуття втрати" у Бена Текстора з Hardcore Gamer, а кінцівка гри змусила Саймона Паркіна з Eurogamer "розгубитися від горя і здивування". В огляді GameSpot Кевін ВанОрд (Kevin VanOrd) сказав, що коли гине дитинча, "з'являється гризуче відчуття невдачі, не як у гравця, а як у батька, який зобов'язаний захистити своє потомство".

Художнє та звукове оформлення гри було загалом добре сприйняте: Едж описав гру як "красиву, пастельних тонів клаптикову ковдру",<ref>{{Cite web|title=Edge Magazine {{!}} GamesRadar+|url=https://www.gamesradar.com/edge/|website=gamesradar|date=2023-11-01|accessdate=2023-11-01|language=en}}</ref> а Джон Вокер у позитивній рецензії журналу Rock, Paper, Shotgun назвав гру "до смішного гарною".<ref>{{Cite news|title=Wot I Think: Shelter|url=https://www.rockpapershotgun.com/wot-i-think-shelter|work=Rock, Paper, Shotgun|date=2013-08-29|accessdate=2023-11-01|language=en|first=John Walker|last=Contributor|first2=John|last2=Walker}}</ref> Рецензія GameFront була менш прихильною до графіки, Джеррі Боннер описав її як таку, що має "виразно полігональний вигляд, наче ця гра була розроблена для оригінальної Playstation". Майк Роуз з Gamezebo сказав, що звук у грі "просто неймовірний і ідеально відповідає оточенню".

== Продовження ==
9 березня 2015 року через програмний клієнт Steam вийшло продовження під назвою Shelter 2. У цій грі гравець керує вагітною самкою рисі. Гравці керують риссю, коли вона знаходить лігво для майбутнього виводку кошенят і виховує їх, навчаючи виживати в дикій природі. На відміну від попередньої гри, "Притулок 2" дозволяє гравцям давати кошенятам імена. Тими з них, які виживають, гравець також може керувати, продовжуючи наступне покоління родинного дерева.

== Примітки ==
{{commonscat}}{{Reflist|30em}}

== Посилання ==
* [http://www.shelterthegame.com/ Офіційний вебсайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140215032246/http://www.shelterthegame.com/ |date=15 лютого 2014 }}
* [http://store.steampowered.com/app/244710/ Сторінка гри в Steam] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150829043613/http://store.steampowered.com/app/244710/ |date=29 серпня 2015 }}

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Відеоігри 2013]]
[[Категорія:Інді-ігри]]
[[Категорія:Ігри для OS X]]
[[Категорія:Відеоігри, розроблені у Швеції]]
[[Категорія:Ігри для Windows]]
[[Категорія:Біологічні симулятори]]
[[Категорія:Відеоігри про виживання]]
[[Категорія:Ігри Steam Greenlight]]
[[Категорія:Відеоігри з жінками-протагоністками]]

title: Shelter

Розробник: Might and Delight

Видавець: Might and Delightd

Дистриб'ютор: Steam, Good Old Games і Humble Store

Жанр(и): Survival

Платформа: Microsoft Windows, Mac OS

Дата випуску: 28 серпня 2013

Режим гри: однокористувацький

Мова: англійська, французька, італійська, німецька і іспанська

title: Технічні деталі

Рушій: Unity

Носій: цифрова дистрибуція і цифрове завантаження


text:
# Битва при Ліллі
Битва при Ліллі або Облога Лілля (фр. Poche de Lille) — битва Другої світової війни між військами союзників та Німеччини, що сталася 26 — 31 травня 1940 року під час Французької кампанії Вермахту. Тижнева облога французького міста Лілля відіграла ключову роль в успішній евакуації головних сил Британського експедиційного корпусу та частки французьких військ з району Дюнкерка. Успіх цій акції, можливо, залежав напряму від мужності французьких військ під командуванням генерала Ж.-Б.Моліні, що тримали оборону навколо Лілля.
Близько 40 000 французьких солдатів під командуванням командира 25-ї моторизованої дивізії французької армії, протистояли 7 німецьким дивізіям, майже 800 танкам та 110 000 солдатам противника й не дали їм прорватися до узбережжя Ла-Маншу, де йшло поспішне рятування британських та французьких військ.
Французькі війська билися, будучи майже повністю оточеними до останнього набою та снаряду, й іноді самі переходили в контратаки. Під час однієї з них був навіть захоплений в полон командир 253-ї піхотної дивізії генерал Кюне. По завершенню битви німецьке командування дозволило останнім учасникам боїв пройти урочистим маршем вулицями міста, віддаючи велику шану воїнам противника.

title: Битва при Ліллі

wikitext:
{{Картка:Військовий конфлікт
|конфлікт      = Битва при Ліллі
Poche de Lille
|partof        = [[Французька кампанія (1940)|Французька кампанія]]
|зображення    = Bundesarchiv Bild 121-0396, Frankreich, Allee mit zerstörten Fahrzeugen.jpg
|розмір        = 300px
|підпис        = Пошкоджені автомобілі після боїв в районі Лілля. Травень 1940
|дата1         = [[26 травня|26]]–[[31 травня]] [[1940]]
|місце         = [[Лілль]], [[Франція]]
|результат     = Тактична перемога німців; захоплення [[Лілль|Лілля]], стратегічна перемога [[французька армія|французької армії]] — виграш часу для [[Операція «Динамо»|евакуації основних сил з Дюнкерського котла]]
|сторони1      = {{FRA}}
{{GBR}}
|сторони2      = {{GERnazi}}
|командуючий1  = [[Жан-Батист Моліні]]
|командуючий2  = [[Герд фон Рундштедт]]
[[Ервін Роммель]]
[[Йоахим Лемелсен]]
[[Курт Вегер]]
 [[Фріц Кюне]] {{Капітуляція}}
|сили1         = {{Прапорець|FRA}} 40 000 о/с
|сили2         = {{Прапорець|GERnazi}} 7 [[Дивізія|дивізій]]: 110 000 о/с,
800 [[танк]]ів
|втрати1       =
|втрати2       =
|втрати3       =
}}
{{Французька кампанія (1940)}}
'''Битва при Ліллі''' або '''Облога Лілля''' ({{lang-fr|Poche de Lille}}) — битва [[Друга світова війна|Другої світової війни]] між військами союзників та Німеччини, що сталася [[26 травня|26]] — [[31 травня]] [[1940]] року під час [[Французька кампанія (1940)|Французької кампанії]] [[Вермахт]]у. Тижнева облога французького міста [[Лілль|Лілля]] відіграла ключову роль в успішній [[евакуація|евакуації]] головних сил [[Британський експедиційний корпус|Британського експедиційного корпусу]] та частки французьких військ з району Дюнкерка. [[Операція «Динамо»|Успіх цій акції]], можливо, залежав напряму від [[мужність|мужності]] французьких військ під командуванням генерала [[Жан-Батист Моліні|Ж.-Б.Моліні]], що тримали оборону навколо Лілля.

Близько 40 000 французьких солдатів під командуванням командира 25-ї [[моторизована дивізія|моторизованої дивізії]] французької армії, протистояли 7 німецьким дивізіям<ref>[[4-та танкова дивізія (Третій Рейх)|4-та]], [[5-та танкова дивізія (Третій Рейх)|5-та]], [[7-ма танкова дивізія (Третій Рейх)|7-ма танкові дивізії]], [[7-ма піхотна дивізія (Третій Рейх)|7-ма]], [[217-та піхотна дивізія (Третій Рейх)|217-та]], [[253-тя піхотна дивізія (Третій Рейх)|253-тя]] та [[267-ма піхотна дивізія (Третій Рейх)|267-ма німецькі піхотні дивізії]]</ref>, майже 800 [[танк]]ам та 110 000 [[солдат]]ам противника й не дали їм прорватися до узбережжя [[Ла-Манш]]у, де йшло поспішне рятування британських та французьких військ.

Французькі війська билися, будучи майже повністю [[Оточення|оточеними]] до останнього набою та снаряду, й іноді самі переходили в [[контратака|контратаки]]. Під час однієї з них був навіть захоплений в [[полон]] [[командир]] [[253-тя піхотна дивізія (Третій Рейх)|253-ї піхотної дивізії]] генерал Кюне. По завершенню битви німецьке командування дозволило останнім учасникам боїв пройти урочистим маршем вулицями міста, віддаючи велику шану воїнам противника.

== Див. також ==
* [[Бельгійська кампанія (1940)]]
* [[Італійське вторгнення у Францію]]
* [[Облога Кале (1940)]]
* [[План «Еско»]]
* [[Битва за Дюнкерк]]

== Посилання ==
* [http://www.axishistory.com/index.php?id=6697 Battles of Boulogne, Calais, on the Aa canal, Lille and Dunkirk 1940] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210307040813/https://www.axishistory.com/index.php?id=6697 |date=7 березня 2021 }}
* [http://forums.filefront.com/fh2-suggestions/334853-re-map-suggestions-5.html «Battle of Lille (25-31 May 1940)»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131220083909/http://forums.filefront.com/fh2-suggestions/334853-re-map-suggestions-5.html |date=20 грудня 2013 }}
* [http://juin1940.free.fr/lille.htm La bataille de Lille] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101205093511/http://juin1940.free.fr/lille.htm |date=5 грудня 2010 }}{{ref-fr}}
* [http://cmapl.pagesperso-orange.fr/memoire.html LE DESASTRE MILITAIRE FRANCO-BRITANNIQUE MAI — JUIN 1940] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160306134119/http://cmapl.pagesperso-orange.fr/memoire.html |date=6 березня 2016 }}{{ref-fr}}
* [http://www.atf40.fr/ATF40/ Armée de Terre Française 1940] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110309060251/http://www.atf40.fr/ATF40/ |date=9 березня 2011 }} {{ref-fr}}

== Джерела ==
* [http://militera.lib.ru/h/liddel-hart/index.html Лиддел Гарт Б. Г. Вторая мировая война. — М.: АСТ, СПб.: Terra Fantastica, 1999] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120321075333/http://militera.lib.ru/h/liddel-hart/index.html |date=21 березня 2012 }} {{ref-ru}}
* [http://militera.lib.ru/h/tippelskirch/index.html Типпельскирх К., История Второй мировой войны. СПб.:Полигон; М.:АСТ,1999.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150527100822/http://militera.lib.ru/h/tippelskirch/index.html |date=27 травня 2015 }} {{ref-ru}}
* {{Citation | last = Fowler | first = Will | title = France, Holland, and Belgium 1940| publisher = Ian Allan Publishing | location = Hersham | year = 2002 | isbn = 071102944X }}

== Примітки ==
{{reflist}}
{{^}}
{{Ac}}
{{DEFAULTSORT:Лілль}}
[[Категорія:Західноєвропейський театр воєнних дій Другої світової війни]]
[[Категорія:Французька кампанія (1940)]]
[[Категорія:Битви у Франції]]
[[Категорія:Битви Франції в Другій світовій війні]]
[[Категорія:Битви Великої Британії в Другій світовій війні]]
[[Категорія:Битви Німеччини в Другій світовій війні]]
[[Категорія:Франція в Другій світовій війні]]
[[Категорія:Битви 1940]]
[[Категорія:1940 у Франції]]
[[Категорія:Події 26 травня]]
[[Категорія:Події 31 травня]]
[[Категорія:Травень 1940]]

title: Битва при Ліллі · Poche de Lille

Місце: Лілль, Франція

Результат: Тактична перемога німців; захоплення Лілля, стратегічна перемога французької армії — виграш часу для евакуації основних сил з Дюнкерського котла

title: Сторони

Франція · Велика Британія: Третій Рейх

title: Командувачі

Жан-Батист Моліні: Герд фон Рундштедт · Ервін Роммель · Йоахим Лемелсен · Курт Вегер · Фріц Кюне

title: Військові сили

40 000 о/с: 7 дивізій: 110 000 о/с, · 800 танків