text:
# Сікст V
Сікст V (лат. Sixtus PP. V, Феліче Перетті ді Монтальто, італ. Felice Peretti di Montalto, 13 грудня 1521 — 27 серпня 1590) — 227-ий папа римський, понтифікат якого тривав з 24 квітня 1585 по 27 серпня 1590.

## Походження
Феліче Перетті був сином хорватського селянина, що втік від турків із своєї батьківщини до Італії. Походив із бідної сім'ї і часто розповідав, як доглядав за свинями.

## Клерикальна кар'єра
У 1534 році поступив він новіціатом у францисканців де був монахом його дядько. У 1540 році вивчає філософію в Феррарі і незабаром, у 1543 році, теологію в Болоньї. Потім навчався у Ріміні та Сієна і 26 липня 1548 року завершує навчання у Фермо магістром теології.
Починає викладати у 1548 році при ордені францисканців спочатку в Сієні а потім у Мачерата. Як добрий проповідник у 1552 році викликаний до Риму. За рік посланий керувати капітулою францисканців у Неаполь. 16 липня 1560-ого його послали як інквізитора у Венецію. Бере участь у Тридентському соборі.
15 листопада 1566 року назначений єпископом у Беневенто. 17 травня 1570 папа Пій V призначає його кардиналом і у 1571 він стає єпископом у Фермо.

## Понтифікат
Конклав вибрав Феліче Перетті ді Монтальто папою 24 квітня 1585 року. Він обрав собі ім'я Сікст V (пам'ять про папу-францисканця Сікста IV). Його понтифікат відзначається активною боротьбою з бандитизмом на дорогах Риму та піратством, що перешкоджали підвозу до міста продуктів. Трупи бандитів виставлялися на показ на мостах у Римі. У своїй буллі Effraenatam Perditissimorum засуджує гомосексуалів, аборти, подружню невірність, інцест та інші нечесноти.
У фінансах церкви вживає ряд заходів для стабілізації ситуації і значно її покращує зібравши значну казну в Замку святого Ангела. Наприкінці свого понтифікату вважався найбагатшим керівником держави у Європі.
Реорганізував Римську Курію написавши її конституцію Immensa Aeterni Dei та перетворив її членів у звичайних службовців зафіксувавши їх числом 70.
 Займався розбудовою Риму — розчистивши його вулиці та встановивши повалені раніше обеліски що були привезені з Єгипту.

wikiname: ukwiki

title: Сікст V

in_language: uk

wikitext:
: {{Otheruses|тип=ім'я|Сікст}}
{{Картка:Папа Римський
|ім'я=Сікст V
(Sixtus PP. V)
|immagine=[[Файл:Sisto V Papa.jpg|200px]]
|larghezza=200px
|в миру=Felice Peretti di Montalto
|народжений=
|обраний=[[24 квітня]] [[1585]]
|інтронізований=[[1 травня]] [[1585]]
|кінець=[[27 серпня]] [[1590]]
|попередник=[[Григорій XIII]]
|наступник=[[Урбан VII]]
|примітки=
|антипапи=
|герб=[[Файл:C o a Sisto V.svg|100px]]
|девіз=
}}
'''Сікст V''' ({{lang-la|Sixtus PP. V}}, Феліче Перетті ді Монтальто, {{lang-it|Felice Peretti di Montalto}}, [[13 грудня]] [[1521]] — [[27 серпня]] [[1590]]) — 227-ий [[папа римський]], понтифікат якого тривав з 24 квітня 1585 по 27 серпня 1590.

== Походження ==
Феліче Перетті був сином хорватського селянина, що втік від турків із своєї батьківщини до Італії. Походив із бідної сім'ї і часто розповідав, як доглядав за свинями.

== Клерикальна кар'єра ==
У 1534 році поступив він [[новіціат]]ом у [[францисканці]]в де був монахом його дядько. У 1540 році вивчає філософію в [[Феррара|Феррарі]] і незабаром, у 1543 році, [[теологія|теологію]] в [[Болонья|Болоньї]]. Потім навчався у [[Ріміні]] та [[Сієна]] і [[26 липня]] 1548 року завершує навчання у [[Фермо]] магістром теології.

Починає викладати у 1548 році при ордені [[францисканці]]в спочатку в Сієні а потім у [[Мачерата]]. Як добрий проповідник у 1552 році викликаний до [[Рим]]у. За рік посланий керувати капітулою францисканців у [[Неаполь]]. 16 липня 1560-ого його послали як [[Інквізиція|інквізитора]] у [[Венеція|Венецію]]. Бере участь у [[Тридентський собор|Тридентському соборі]].

15 листопада 1566 року назначений єпископом у [[Беневенто]]. 17 травня 1570 папа [[Пій V]] призначає його кардиналом і у [[1571]] він стає єпископом у [[Фермо]].

== Понтифікат ==
Конклав вибрав Феліче Перетті ді Монтальто папою 24 квітня 1585 року. Він обрав собі ім'я Сікст V (пам'ять про папу-францисканця [[Сікст IV|Сікста IV]]). Його [[понтифікат]] відзначається активною боротьбою з бандитизмом на дорогах [[Рим]]у та піратством, що перешкоджали підвозу до міста продуктів. Трупи бандитів виставлялися на показ на мостах у Римі. У своїй [[Папська булла|буллі]] ''Effraenatam Perditissimorum'' засуджує [[гомосексуальність|гомосексуалів]], [[аборт]]и, подружню невірність, [[інцест]] та інші нечесноти.

У фінансах церкви вживає ряд заходів для стабілізації ситуації і значно її покращує зібравши значну казну в [[Замок Святого Ангела|Замку святого Ангела]]. Наприкінці свого понтифікату вважався найбагатшим керівником держави у Європі.

Реорганізував [[Римська Курія|Римську Курію]] написавши її конституцію ''Immensa Aeterni Dei'' та перетворив її членів у звичайних службовців зафіксувавши їх числом 70.
 Займався розбудовою Риму — розчистивши його вулиці та встановивши повалені раніше [[Обеліски Рима|обеліски]] що були привезені з Єгипту.

== Див. також ==
* [[Список Римських Пап]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* R. Barth, F. Bedürftig, Päpste. Piper Verlag. München. ISBN 3-937501-13-4 {{ref-de}}
== Посилання ==
* {{УСЕ-4|[http://slovopedia.org.ua/29/53409/20495.html Сикст V]}}
{{papa-stub}}
{{Папи}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Інквізитори]]
[[Категорія:Генеральні Міністри Ордену Братів Менших конвентуальних]]

title: 24 квітня 1585 — 27 серпня 1590

Попередник: Григорій XIII

Наступник: Урбан VII

Ім'я при народженні: італ. Felice Piergentile

Дата народження: 13 грудня 1521

Місце народження: Гроттаммаре, Провінція Асколі-Пічено, Марке, Папська держава

Дата смерті: 27 серпня 1590[…] (68 років)

Місце смерті: Рим, Папська держава

Поховання: Tomb of Sixtus Vd

Громадянство: Папська держава

Релігія: католицька церква

Батько: Piergentile Perettod

Мати: Marinad

Інтронізація: 1 травня 1585

У миру: Felice Peretti di Montalto

24 квітня 1585 — 27 серпня 1590: Медіафайли у Вікісховищі


text:
# 2-2-0
Тип 2-2-0 — паровоз з двома бігунковими і двома рушійними осями.
Інші варіанти запису:
- Американський — 4-4-0
- Французький — 220
- Німецький — 2B

## Види паровозів 2-2-0
До даного типу, в основному, відносилися пасажирські паровози. Такий тип мали і виготовлені в 1851 році перші російські пасажирські паровози. Найбільшого поширення даний тип отримав на американських залізницях у другій половині XIX століття. В 1912 році всі російські пасажирські паровози з двома рушійними осями отримали позначення серії Д (двовісні).

title: 2-2-0

wikitext:
[[Файл:W&A No3.JPG|thumb|250px|Американський [[паровоз]] тип 2-2-0]]
Тип '''2-2-0''' — [[паровоз]] з двома [[Бігунок (колісна пара)|бігунковими]] і двома [[Рушійні колісні пари|рушійними]] осями.

Інші варіанти запису:
* [[Сполучені Штати Америки|Американський]] — 4-4-0
* [[Франція|Французький]] — 220
* [[Німеччина|Німецький]] — 2B

== Види паровозів 2-2-0 ==
До даного типу, в основному, відносилися пасажирські паровози. Такий тип мали і виготовлені в [[1851]] році перші російські пасажирські паровози. Найбільшого поширення даний тип отримав на американських залізницях у другій половині [[XIX століття]]. В [[1912]] році всі російські пасажирські паровози з двома рушійними осями отримали позначення серії Д (двовісні).

== Джерела ==
{{commons category|4-4-0 locomotives}}
* {{книга
|автор = [[Раков Віталій Олександрович|Раков В. А.]]
|частина =
|заголовок = Локомотивы отечественных железных дорог 1845-1955
|видання = 2-е, переработанное и дополненное
|місце = {{Comment|М.|Москва}}
|видавництво = Транспорт
|рік = 1995
|сторінки = 16-19, 201-205
|isbn = 5-277-00821-7
}}{{ref-ru}}

{{Осьові формули паровозів}}

[[Категорія:Паровози за типами осьових формул]]


text:
# Forrest 002
Forrest 002 — метеорит-хондрит масою 28000 грам.

title: Forrest 002

wikitext:
{{Метеорит
|Назва=Forrest 002
|Світлина=
|Виявлення=
|Країна=Австралія
|Місце=Західна Австралія
|Широта=30o59.000 S
|Довгота=127o53.000 E
|Дата=жовтень 1980
|Маса=28000
|Колькість=5
|Тип=L6
|S=
|W=
|Fa=
|Fs=
|Місце зберігання=Метеоритна колекція PAH
|Коментарі=
}}

'''Forrest 002''' — [[метеорит]]-хондрит масою 28000 грам.

== Посилання ==

* [http://geo.web.ru/db/meteorites/card.html?id=10648 Дані про цей метеорит на сайті Російської Академії Наук] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070930181540/http://geo.web.ru/db/meteorites/card.html?id=10648 |date=30 вересня 2007 }}

[[Категорія:Метеорити]]

{{Метеорити за назвою}}

title: Forrest 002

Країна: Австралія

Місце зберігання: Метеоритна колекція PAH


text:
# Парк закоханих (Єреван)
Парк зако́ханих — громадський парк у столиці Вірменії — Єревані. Розташований на проспекті Баграмяна (по сусідству з однойменною станцією метро). Він є одним з улюблених місць відпочинку для городян. Тут завжди людно.
Парк на цьому місці існував ще в XVIII столітті. У ті часи він виник поруч з каплицею і прилеглим до неї середньовічним кладовищем. Після закінчення Другої світової війни це місце було відоме як Пушкінський сад або Парк Пушкіна, а теперішня назва закріпилося за ним відносно недавно — в 1995 році. Багато жителів Єревана розповідають, що дана вона зовсім не випадково: існувала традиція приходити сюди з коханою людиною на перший поцілунок.
Площа «Парку закоханих» становить 2,5 гектара. Парк приваблює чудовим ландшафтним дизайном, безліччю тихих місць, прихованих від сторонніх очей, а також зручними лавками, яких на території дуже багато. У парку є невелике штучне озеро, а також кілька ставків і навіть невеликий водоспад. У темний час доби працює декоративне освітлення. Крім того, тут чимало дивовижних скульптур.
Фотографуватися в цьому чудовому місці дуже часто приїжджають молодята. Дуже подобається в «Парку закоханих» і дітям: для них тут навіть є спеціальний куточок, де можуть спробувати себе в розфарбовуванні гіпсових фігурок.
В 2008 році в парку проходили масштабні реставраційні роботи. Тепер його територія упорядкована, крім того, розпочало свою роботу кав'ярня просто неба. З 2010 року «Парк закоханих» прикрашає статуя поета Геворга Еміна. Також тут є амфітеатр, де регулярно проходять концерти та інші святкові заходи.
Вхід у парк вільний, проте територія завжди доглянута і перебувати на ній безпечно: парк охороняється, а за його чистотою уважно стежать співробітники. Наявний тут також безкоштовний Wi-Fi. Неподалік від парку розташований Парламент Вірменії і резиденція Президента країни. Через двори звідси можна швидко вийти у центр міста.

title: Парк закоханих (Єреван)

wikitext:
{{Картка:Парк
 | назва               = Парк закоханих
 | назва1              = {{lang-hy|Սիրահարների այգի}}
 | зображення          = Lovers Yerevan pic.jpg
 | підпис зображення   = Водоспад  у Парку закоханих
 | тип                 =
 | розміщення          = {{ARM}}, [[Єреван]]
 | координати          =
 | розмір              = 1,6 га
 | відкритий           = XVIII ст.
 | колишні назви       = Парк Пушкіна
 | керуюча установа    =
 | відвідувачів на рік =
 | статус              =
 | план-схема          =
 | підпис план-схеми   =
 | карта розташування  =
 | підпис карти        =
 | lat_NS = N |lat_deg = |lat_min = |lat_sec =
 | lon_EW = E |lon_deg = |lon_min = |lon_sec =
 | region              =
 | CoordScale          =
}}
'''Парк зако́ханих''' — громадський [[парк]] у столиці [[Вірменія|Вірменії]] — [[Єреван]]і. Розташований на проспекті Баграмяна (по сусідству з однойменною станцією метро). Він є одним з улюблених місць відпочинку для городян. Тут завжди людно.

Парк на цьому місці існував ще в XVIII столітті. У ті часи він виник поруч з каплицею і прилеглим до неї середньовічним кладовищем. Після закінчення [[Друга світова війна|Другої світової війни]] це місце було відоме як Пушкінський сад або Парк Пушкіна, а теперішня назва закріпилося за ним відносно недавно — в 1995 році. Багато жителів Єревана розповідають, що дана вона зовсім не випадково: існувала традиція приходити сюди з коханою людиною на перший поцілунок.

Площа «Парку закоханих» становить 2,5 гектара. Парк приваблює чудовим ландшафтним дизайном, безліччю тихих місць, прихованих від сторонніх очей, а також зручними лавками, яких на території дуже багато. У парку є невелике штучне озеро, а також кілька ставків і навіть невеликий [[водоспад]]. У темний час доби працює декоративне освітлення. Крім того, тут чимало дивовижних скульптур.

Фотографуватися в цьому чудовому місці дуже часто приїжджають молодята. Дуже подобається в «Парку закоханих» і дітям: для них тут навіть є спеціальний куточок, де можуть спробувати себе в розфарбовуванні гіпсових фігурок.

В 2008 році в парку проходили масштабні реставраційні роботи. Тепер його територія упорядкована, крім того, розпочало свою роботу [[кав'ярня]] просто неба. З 2010 року «Парк закоханих» прикрашає статуя поета [[Геворг Емін|Геворга Еміна]]. Також тут є [[амфітеатр]], де регулярно проходять концерти та інші святкові заходи.

Вхід у парк вільний, проте територія завжди доглянута і перебувати на ній безпечно: парк охороняється, а за його чистотою уважно стежать співробітники. Наявний тут також безкоштовний [[Wi-Fi]]. Неподалік від парку розташований [[Парламент Вірменії]] і резиденція Президента країни. Через двори звідси можна швидко вийти у центр міста.

== Посилання ==
* [https://www.yerevan.am/en/park/ Парк закоханих на офіційному сайті мерії Єревану] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210925165826/https://www.yerevan.am/en/park/ |date=25 вересня 2021 }}

[[Категорія:Єреван]]
[[Категорія:Парки Єревана]]

title: вірм. Սիրահարների այգի

вірм. Սիրահարների այգի: Водоспад у Парку закоханих

вірм. Սիրահարների այգի: Парк закоханихПарк закоханих (Вірменія)

Тип: парк

Відкрито: XVIII ст.

Колишні назви: Парк Пушкіна

Країна: Вірменія

Розташування: Вірменія, Єреван


text:
# Керрі Вашингтон
Ке́ррі Мариса Ва́шингтон (англ. Kerry Marisa Washington; нар. 31 січня 1977, Бронкс, Нью-Йорк) — американська акторка, телепродюсерка та політична активістка. Найбільш відома ролями у фільмах «Рей» (2004), «Фантастична четвірка» (2005), «Останній король Шотландії» (2006) та «Фантастична четвірка: Вторгнення Срібного серфера» (2007). 2012-го виконала головну роль в телесеріалі каналу ABC «Скандал».

## Ранні роки
Народилась у Бронксі, Нью-Йорк, у сім'ї професора і брокера. Виступала в молодіжному театрі, а в 1994 році закінчила Spence School на Мангеттені. Отримала диплом з антропології та соціології в «Університеті Джорджа Вашингтона», котрий закінчила у 1998 році. Вона також вчилась у студії Майкла Говарда в Нью-Йорку. У 1994 році виграла національну програму YoungArts, що має на меті розвиток талантів молодих митців.

## Кар'єра
Дебютувала в 1994 році на зйомках у телефільмі каналу ABC «Magical Make-Over». З'явилась у ще кількох проєктах, поки не досягла першого успіху в незалежному фільмі «Наша пісня» у 2000 році, за роль у якому отримала визнання критики.
Вашингтон продовжувала зніматися у фільмах, таких як «Збережи останній танець», «Зіпсована репутація», «Вона ненавидить мене», «Рей», «Містер і місіс Сміт», «Бешкетник», «Здається, я кохаю свою жінку», а також втілила дружину угандійського диктатора Іді Аміна у фільмі 2006 року «Останній король Шотландії». Також мала повторну роль у серіалі «Юристи Бостону».
Разом із Скарлетт Йоганссон, Євою Лонгорією та Даутцен Крус є обличчям косметичного бренду «L'Oreal».
У 2009 році Керрі Вашингтон зняла документальний фільм, а в 2010 дебютувала на Бродвеї у постановці Девіда Мемета «Перегони».

## Особисте життя
З 2004 до 2007 рік була заручена з актором Девідом Москоу. У 2013 одружилася з гравцем НФЛ, актором та продюсером Ннамді Асомуа. У 2014 році народила доньку Ізабеллу, а у 2016 - сина Калеба.

## Політика
Вашингтон — політична активістка і була активною прибічницею кандидата у президенти США Барака Обами. Вона також була активісткою компанії «Green America».

## Фільмографія
- 1994 — Magical Make-Over — Хіттер
- 1996 — Standard Deviants — Керрі
- 2000 — «Наша пісня» / Our Song — Ланіша Браун
- 2000 — 3D — Енжі
- 2001 — «Збережи останній танець» / Save the Last Dance — Шеніль Рейнольдс
- 2001 — Lift — Ніїсі
- 2002 — Take the A Train — Кейша
- 2002 — «Погана компанія» / Bad Company — Жулі
- 2003 — «Сполучені штати Ліланда» / The United States of Leland — Аїша
- 2003 — «Заплямована репутація» / The Human Stain — Еллі
- 2003 — «Помста» / Sin — Кессі
- 2004 — «За канатами» / Against the Ropes — Рені
- 2004 — «Особистий досмотр» / Strip Search
- 2004 — «Вона ненавидить мене» / She Hate Me — Фатіма Гудріч
- 2004 — «Рей» / Ray — Делла Біа Робінсон
- 2005 — «Сексуальне життя» / Sexual Life — Розалі
- 2005 — «Містер і місіс Сміт» / Mr. & Mrs. Smith — Жасмін
- 2005 — «Фантастична четвірка» / Fantastic Four — Алісія Мастерс
- 2005 — «Чекай» / Wait — Меггі
- 2006 — «Останній король Шотландії» / The Last King of Scotland — Кай Амін
- 2006 — «Пустун» / Little Man — Ванесса Едвардс
- 2006 — «Мертва дівчина» / The Dead Girl — Розетта
- 2007 — «Фантастична Четвірка 2: Вторгнення Срібного серфера» / Fantastic Four: Rise of the Silver Surfer — Алісія Мастерс
- 2007 — «Здається, я кохаю свою жінку» / I Think I Love My Wife
- 2008 — «Ясновидець» / Psych (Епізод: There's Something About Mira)
- 2008 — Woman in Burka
- 2008 — «Небезпечно жити на Лейкв'ю» / Lakeview Terrace
- 2008 — «Чудо святої Анни» / Miracle at St. Anna
- 2008 — «Веселе життя у Кректауні» / Life Is Hot in Cracktown
- 2009 — The People Speak
- 2010 — «Мать і дитя» / Mother and Child
- 2010 — «Пісні про любві» / For Colored Girls
- 2010 — Night Catches Us
- 2011 — «Скандал» / Scandal
- 2012 — «Тисяча слів» / A Thousand Words
- 2012 — «Джанго вільний» / Django Unchained
- 2024 — Батальйон 6888 / The Six Triple Eight

title: Керрі Вашингтон

wikitext:
{{Otheruses|Вашингтон (значення){{!}}Вашингтон}}
{{Актор
| оригінал імені = Kerry Washington
| Фото =
| підпис =
| роки активності = [[1994]] — наш час
}}

'''Ке́ррі Мариса Ва́шингтон''' ({{lang-en|Kerry Marisa Washington}}; {{н|ж}} [[31 січня]] [[1977]], [[Бронкс]], [[Нью-Йорк]]) — [[Сполучені Штати Америки|американська]] [[акторка]], [[Телепродюсер|телепродюсерка]] та політична активістка. Найбільш відома ролями у фільмах «[[Рей (фільм)|Рей]]» (2004), «[[Фантастична четвірка (фільм)|Фантастична четвірка]]» (2005), «[[Останній король Шотландії (фільм)|Останній король Шотландії]]» (2006) та «[[Фантастична четвірка: Вторгнення Срібного серфера]]» (2007). 2012-го виконала головну роль в телесеріалі каналу [[American Broadcasting Company|ABC]] «[[Скандал (телесеріал)|Скандал]]».

== Ранні роки ==
Народилась у [[Бронкс]]і, [[Нью-Йорк]], у сім'ї професора і брокера.<ref>{{Cite web |url=http://articles.sfgate.com/2010-05-09/entertainment/20889631_1_sundance-film-festival-first-feature-film-kerry-washington |title=Washington's 'Mother' instinct — SFGate<!-- Заголовок добавлен ботом --> |accessdate=7 Липня 2012 |archive-date=25 Червня 2010 |archive-url=https://web.archive.org/web/20100625043439/http://articles.sfgate.com/2010-05-09/entertainment/20889631_1_sundance-film-festival-first-feature-film-kerry-washington }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://www.filmreference.com/film/35/Kerry-Washington.html |title=Архівована копія |accessdate=7 Липня 2012 |archive-date=3 Березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160303234621/http://www.filmreference.com/film/35/Kerry-Washington.html }}</ref> Виступала в молодіжному театрі, а в [[1994]] році закінчила ''Spence School'' на [[Мангеттен|Мангеттені]]. Отримала диплом з [[Антропологія|антропології]] та [[Соціологія|соціології]] в «[[Університет Джорджа Вашингтона|Університеті Джорджа Вашингтона]]», котрий закінчила у [[1998]] році. Вона також вчилась у студії Майкла Говарда в Нью-Йорку. У [[1994]] році виграла національну програму ''YoungArts'', що має на меті розвиток талантів молодих митців.

== Кар'єра ==
[[Файл:Kerry Washington at TIFF 2009.jpg|upright|right|thumb|Вашингтон в 2009 році на [[Міжнародний кінофестиваль у Торонто|Кінофестивалі у Торонто]]]]

Дебютувала в [[1994]] році на зйомках у телефільмі каналу [[American Broadcasting Company|ABC]] «''Magical Make-Over''». З'явилась у ще кількох проєктах, поки не досягла першого успіху в незалежному фільмі «[[Наша пісня (фільм)|Наша пісня]]» у [[2000]] році, за роль у якому отримала визнання критики.

Вашингтон продовжувала зніматися у фільмах, таких як «[[Збережи останній танець]]», «[[Зіпсована репутація]]», «[[Вона ненавидить мене]]», «[[Рей (фільм)|Рей]]», «[[Містер і місіс Сміт (фільм, 2005)|Містер і місіс Сміт]]», «[[Бешкетник (фільм)|Бешкетник]]», «[[Здається, я кохаю свою жінку]]», а також втілила дружину угандійського диктатора [[Іді Амін]]а у фільмі [[2006]] року «[[Останній король Шотландії (фільм)|Останній король Шотландії]]». Також мала повторну роль у серіалі «[[Юристи Бостону]]».

Разом із [[Скарлетт Йоганссон]], [[Єва Лонгорія|Євою Лонгорією]] та [[Даутцен Крус]] є обличчям косметичного бренду [[L'Oréal|«L'Oreal»]].

У [[2009]] році Керрі Вашингтон зняла [[документальний фільм]], а в [[2010]] дебютувала на [[Бродвей|Бродвеї]] у постановці [[Девід Мемет|Девіда Мемета]] «''Перегони''».

== Особисте життя ==
З 2004 до 2007 рік була [[Заручини|заручена]] з актором [[Девід Москоу|Девідом Москоу]]. У 2013 одружилася з гравцем НФЛ, актором та продюсером {{не перекладено|Ннамді Асомуа|Ннамді Асомуа|en|Nnamdi Asomugha}}. У 2014 році народила доньку Ізабеллу, а у 2016 - сина Калеба.

== Політика ==
Вашингтон — політична активістка і була активною прибічницею кандидата у президенти США [[Барак Обама|Барака Обами]].<ref>{{Cite web |url=http://my.barackobama.com/page/community/post/cheryljewell/CGxkG |title=Obama for America {{!}} 2012 {{!}} Cheryl J: Kerry Washington voices support for Senator Obama in Georgia<!-- Заголовок добавлен ботом --> |accessdate=7 липня 2012 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20120603182539/https://my.barackobama.com/page/community/post/cheryljewell/CGxkG |archivedate=3 червня 2012 |deadurl=yes }}</ref> Вона також була активісткою компанії «''Green America''».<ref>[http://www.parade.com/articles/editions/2004/edition_07-25-2004/in_step_with_0 Kerry Washington Film and TV actress | Parade.com<!-- Заголовок добавлен ботом -->]</ref>

== Фільмографія ==
* [[1994 рік у кіно|1994]] — ''Magical Make-Over'' — ''Хіттер''
* [[1996 рік у кіно|1996]] — ''Standard Deviants'' — ''Керрі''
* [[2000 рік у кіно|2000]] — «[[Наша пісня (фільм)|Наша пісня]]» / ''Our Song'' — ''Ланіша Браун''
* [[2000 рік у кіно|2000]] — ''3D'' — ''Енжі''
* [[2001 рік у кіно|2001]] — «[[Збережи останній танець]]» / ''Save the Last Dance'' — ''Шеніль Рейнольдс''
* [[2001 рік у кіно|2001]] — ''Lift'' — ''Ніїсі''
* [[2002 рік у кіно|2002]] — ''Take the A Train'' — ''Кейша''
* [[2002 рік у кіно|2002]] — «[[Погана компанія (фільм, 2002)|Погана компанія]]» / ''Bad Company'' — ''Жулі''
* [[2003 рік у кіно|2003]] — «[[Сполучені штати Ліланда (фільм)|Сполучені штати Ліланда]]» / ''The United States of Leland'' — ''Аїша''
* [[2003 рік у кіно|2003]] — «[[Заплямована репутація]]» / ''The Human Stain'' — ''Еллі''
* [[2003 рік у кіно|2003]] — «[[Помста (фільм)|Помста]]» / ''Sin'' — ''Кессі''
* [[2004 рік у кіно|2004]] — «[[За канатами (фільм)|За канатами]]» / ''Against the Ropes'' — ''Рені''
* [[2004 рік у кіно|2004]] — «[[Особистий досмотр (фільм)|Особистий досмотр]]» / ''Strip Search''
* [[2004 рік у кіно|2004]] — «[[Вона ненавидить мене]]» / ''She Hate Me'' — ''Фатіма Гудріч''
* [[2004 рік у кіно|2004]] — «[[Рей (фільм)|Рей]]» / ''Ray'' — ''Делла Біа Робінсон''
* [[2005 рік у кіно|2005]] — «[[Сексуальне життя (фільм)|Сексуальне життя]]» / ''Sexual Life'' — ''Розалі''
* [[2005 рік у кіно|2005]] — «[[Містер і місіс Сміт (фільм, 2005)|Містер і місіс Сміт]]» / ''Mr. & Mrs. Smith'' — ''Жасмін''
* [[2005 рік у кіно|2005]] — «[[Фантастична четвірка (фільм, 2005)|Фантастична четвірка]]» / ''Fantastic Four'' — ''[[Алісія Мастерс]]''
* [[2005 рік у кіно|2005]] — «[[Чекай (фільм)|Чекай]]» / ''Wait'' — ''Меггі''
* [[2006 рік у кіно|2006]] — «[[Останній король Шотландії (фільм)|Останній король Шотландії]]» / ''The Last King of Scotland'' — ''Кай Амін''
* [[2006 рік у кіно|2006]] — «[[Пустун]]» / ''Little Man'' — ''Ванесса Едвардс''
* [[2006 рік у кіно|2006]] — «[[Мертва дівчина (фільм)|Мертва дівчина]]» / ''The Dead Girl'' — ''Розетта''
* [[2007 рік у кіно|2007]] — «[[Фантастична Четвірка 2: Вторгнення Срібного серфера]]» / ''Fantastic Four: Rise of the Silver Surfer'' — ''[[Алісія Мастерс]]''
* [[2007 рік у кіно|2007]] — «[[Здається, я кохаю свою жінку (фільм)|Здається, я кохаю свою жінку]]» / ''I Think I Love My Wife''
* [[2008 рік у кіно|2008]] — «[[Ясновидець (телесеріал)|Ясновидець]]» / ''Psych'' (Епізод: ''There's Something About Mira'')
* [[2008 рік у кіно|2008]] — ''Woman in Burka''
* [[2008 рік у кіно|2008]] — «[[Небезпечно жити на Лейкв'ю]]» / ''Lakeview Terrace''
* [[2008 рік у кіно|2008]] — «[[Чудо святої Анни (фільм)|Чудо святої Анни]]» / ''Miracle at St. Anna''
* [[2008 рік у кіно|2008]] — «[[Веселе життя у Кректауні (фільм)|Веселе життя у Кректауні]]» / ''Life Is Hot in Cracktown''
* [[2009 рік у кіно|2009]] — ''The People Speak''
* [[2010 рік у кіно|2010]] — «[[Мати і дитя (фільм)|Мать і дитя]]» / ''Mother and Child''
* [[2010 рік у кіно|2010]] — «[[Пісні про любві]]» / ''For Colored Girls''
* [[2010 рік у кіно|2010]] — ''Night Catches Us''
* [[2011 рік у кіно|2011]] — «[[Скандал (телесеріал)|Скандал]]» / Scandal
* [[2012 рік у кіно|2012]] — «[[Тисяча слів]]» / A Thousand Words
* [[2012 рік у кіно|2012]] — [[Джанґо вільний|«Джанго вільний»]] / Django Unchained
* [[2024 рік у кіно|2024]] — [[Батальйон 6888]] / The Six Triple Eight

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Вашингтон Керрі}}
[[Категорія:Американські телеакторки]]
[[Категорія:Американські кіноакторки]]
[[Категорія:Акторки озвучування США]]
[[Категорія:Афроамериканські акторки]]
[[Категорія:Американці шотландського походження]]
[[Категорія:Американські громадські діячки]]
[[Категорія:Американські телепродюсерки]]
[[Категорія:Люди з депресією]]

title: Kerry Washington

Народилася: 31 січня 1977 (48 років) · Бронкс, Нью-Йорк, Нью-Йорк, США або Нью-Йорк, Нью-Йорк, США

Громадянство: США

Діяльність: акторка, кіноакторка, телеакторка, акторка озвучення, телепродюсерка

Alma mater: Університет Джорджа Вашингтона (1998) і Corcoran College of Art and Designd

Роки діяльності: 1994 — наш час

Партія: Демократична партія США

У шлюбі з: Nnamdi Asomughad

Членство: Фі Бета Каппа

Kerry Washington: Нагороди та премії

Kerry Washington: Lucy Awardd (2014) Hasty Pudding Woman of the Yeard (2016) Women of the Yeard (2022) GLAAD Vanguard Awardd (2015) Entrepreneur in Entertainment Awardd (2024)

Kerry Washington: Керрі Вашингтон у Вікісховищі

Kerry Washington: Висловлювання у Вікіцитатах


text:
# Люблянський трамвай
Трамвай Любляни — вид рейкового громадського транспорту міста Любляна. Функціонував з 6 вересня 1901 по 20 грудня 1958. Нині час від часу озвучується ідея поновлення та вдосконалення трамвайного руху в Любляні.

## Історія
1 січня 1900 міський голова Любляни Іван Грибар виступив за введення трамвайного руху в місті. Невдовзі після цього почалися перші проектні роботи, весною 1901 у Водматі було збудовано трамвайне депо та почали прокладатися перші лінії. Влітку цього ж року були проведені випробувальні рейси, після чого 6 вересня 1901 трамваї почали перевозити пасажирів.
Початково трамвайне сполучення складалося з трьох ліній, по яких курсували тринадцять трамвайних вагонів та службовий транспорт. Сукупна довжина трамвайних ліній становила 5220 м; вони були повністю електрифіковані, напруга в мережі становила 500 вольт. Вагони мали кабіни з обох кінців, завдяки чому їх не потрібно було розвертати на кінцевих зупинках. Один вагон міг перевозити близько тридцяти пасажирів, а максимальна швидкість руху складала 30 км/год.
Трамвайним сполученням в Любляні керувало підприємство Splošna maloželezniška družba, яке, в свою чергу, підпорядковувалося підприємству Siemens & Halske. У перші роки функціонування трамвай не приносив бажаного прибутку, через що на початку 1930-х він був переданий муніципальній компанії Cestna električna železnica. Протягом 1931—40 були прокладені нові лінії та подовжені вже існуючі. Було закуплено також п'ятнадцять нових вагонів, а дев'ять вагонів було сконструйовано в майстернях депо. Останні трамвайні вагони були розроблені інженером Феліксом Лобе.
Протягом першої половини ХХ століття трамвайна мережа збільшилася до більш ніж 21 км, а кількість рухомого складу досягла 53 вагонів. У районі Шишка було збудовано нове трамвайне депо — більш старі вагони відстоювалися на території нинішнього автобусного парку, яка мала назву Remiza або Tramvajkomanda.
Під час Другої світової війни вказівники маршрутів на трамваях були написані двома мовами, робочий день підлаштовувався під комендантську годину, до того ж бракувало запасних частин. Однак при цьому збільшився пасажирський трафік, оскільки проїзд був безкоштовним для італійських військових. Трамвайний маршрут до Шентвида перетинав італійсько-німецький кордон — на Целовецькому шляху знаходився прикордонний блок, який відділяв італійські володіння від німецьких. Німецька адміністрація заборонила рух трамваїв через кордон, внаслідок чого з жовтня 1941 маршрути до Шентвида були ліквідовані або скорочені.
Після закінчення війни були здійснені спроби оновити рухомий склад та лінії, однак було все менше зацікавленості у функціонуванні трамвайного сполучення. У 1951 почав свою роботу міський тролейбус, запуск якого ознаменував початок кінця люблянського трамваю. 20 грудня 1958 трамвай востаннє прокурсував вулицями Любляни — цю подію спостерігали тисячі людей. Після цього досить швидко демонтували трамвайні колії, а вагони продали в Осієк та Суботицю, де вони пропрацювали ще декілька років. Невдовзі після ліквідації трамвайного руху в Любляні з'являлися ідеї поновити його, однак вони так і залишилися не реалізованими.

### Режим роботи
Трамваї в Любляні курсували за двома графіками — зимовим та літнім. Згідно з останнім, трамваї починали свою роботу о 6:00, а завершували о 22:00. Взимку трамваї починали та завершували роботу на півгодини раніше. Інтервал руху трамваїв з 9:00 до 20:00 становив п'ятнадцять хвилин, в інші години інтервал руху становив 7,5 хвилин.

#### Трамвайна мережа в 1905
Сукупна довжина трамвайної мережі у 1905 становила 5220 м.
| № маршруту | Напрямок руху                               |
| ---------- | ------------------------------------------- |
| 1          | Центральна залізнична станція — Магістрат   |
| 2          | (Магістрат) Mestni trg – Військовий шпиталь |
| 3          | Магістрат (Mestni trg) – Доленська станція  |

#### Трамвайна мережа в 1940
Сукупна довжина трамвайної мережі у 1940 становила 21 400 м.
| № маршруту | Напрямок руху                 |
| ---------- | ----------------------------- |
| 1          | Шентвид – Айдовщина – Лікарня |
| 2          | Віч – Айдовщина – Жале        |
| 3          | Магістрат – Раковник          |
| 4          | Головпоштамт – Жале           |

## План відновлення трамвайного руху
У генеральному плані 2008, що регулює розвиток Любляни до 2025, передбачається відновлення трамвайної мережі (вуличної залізниці) як головного пасажирського перевізника. Трамвайний рух має охопити основні магістралі Любляни — Целовецький, Дунайський (Віденський), Шмартненський, Залозький, Барянський та Трієстський шляхи; лінії повинні сполучатися в середмісті.
Орієнтовна вартість проекту — близько 2 млрд євро.

title: Люблянський трамвай

wikitext:
{{Недостатньо виносок|дата=січень 2021}}
{{Трамвайна мережа
| назва                     = Трамвай Любляни
| зображення                = 1913 postcard of Ljubljana (2).jpg
| дата відкриття = [[6 вересня]] [[1901]]
| дата закриття  = [[20 грудня]] [[1958]]
| пасажиропотік =
| кіл-ть маршрутів = 4 ([[1940]])
| тип живлення = контактна мережа
| довжина конт. мережі = 21 400 м
| напруга конт. мережі = 500 В
| ширина колії =
| довжина маршрутів = 21 400 м (1940)
| кіл-ть трам. депо = 2
| кіл-ть трамваїв = 53 (1940)
| типи =
| вартість проїзду =
| експлуатуюча організація = ''Splošna maloželezniška družba'' (до 1930), ''Cestna električna železnica'' (1930—1958)
}}
'''Трамвай Любляни''' — вид рейкового [[Громадський транспорт|громадського транспорту]] міста [[Любляна]]. Функціонував з [[6 вересня]] [[1901]] по [[20 грудня]] [[1958]]. Нині час від часу озвучується ідея поновлення та вдосконалення [[трамвай]]ного руху в Любляні.

== Історія ==
[[File:Pogled_na_Ijubljansko_bolnico_1927.jpg|thumb|300px|left|Трамвай на Залозькій вулиці, 1927]]
[[1 січня]] [[1900]] міський голова Любляни Іван Грибар виступив за введення трамвайного руху в місті. Невдовзі після цього почалися перші проектні роботи, весною 1901 у {{нп|Водматі||en|Vodmat}} було збудовано трамвайне депо та почали прокладатися перші лінії. Влітку цього ж року були проведені випробувальні рейси, після чого 6 вересня 1901 трамваї почали перевозити пасажирів.

Початково трамвайне сполучення складалося з трьох ліній, по яких курсували тринадцять трамвайних вагонів та службовий транспорт. Сукупна довжина трамвайних ліній становила 5220 м; вони були повністю електрифіковані, [[напруга]] в мережі становила 500 [[вольт]]. Вагони мали кабіни з обох кінців, завдяки чому їх не потрібно було розвертати на кінцевих зупинках. Один вагон міг перевозити близько тридцяти пасажирів, а максимальна швидкість руху складала 30 км/год.

Трамвайним сполученням в Любляні керувало підприємство ''Splošna maloželezniška družba'', яке, в свою чергу, підпорядковувалося підприємству ''Siemens & Halske''. У перші роки функціонування трамвай не приносив бажаного прибутку, через що на початку [[1930-ті|1930-х]] він був переданий муніципальній компанії ''Cestna električna železnica''. Протягом [[1931]]—[[1940|40]] були прокладені нові лінії та подовжені вже існуючі. Було закуплено також п'ятнадцять нових вагонів, а дев'ять вагонів було сконструйовано в майстернях депо. Останні трамвайні вагони були розроблені інженером Феліксом Лобе.

Протягом першої половини [[ХХ століття]] трамвайна мережа збільшилася до більш ніж 21 км, а кількість рухомого складу досягла 53 вагонів. У районі Шишка було збудовано нове трамвайне депо — більш старі вагони відстоювалися на території нинішнього автобусного парку, яка мала назву ''Remiza'' або ''Tramvajkomanda''.

[[File:TramvajskaKarta.jpg|thumb|400px|Квиток на трамвай у Любляні (після 1950), на якому зображена схема трамвайних маршрутів (до Єжиці курсували тролейбуси)]]
Під час [[Друга світова війна|Другої світової війни]] вказівники маршрутів на трамваях були написані двома мовами, робочий день підлаштовувався під [[Комендантська година|комендантську годину]], до того ж бракувало запасних частин. Однак при цьому збільшився пасажирський трафік, оскільки проїзд був безкоштовним для італійських військових. Трамвайний маршрут до [[Шентвид]]а перетинав італійсько-німецький кордон — на [[Клагенфурт-ам-Вертерзе|Целовецькому]] шляху знаходився прикордонний блок, який відділяв італійські володіння від німецьких. Німецька адміністрація заборонила рух трамваїв через кордон, внаслідок чого з жовтня [[1941]] маршрути до Шентвида були ліквідовані або скорочені.

Після закінчення війни були здійснені спроби оновити рухомий склад та лінії, однак було все менше зацікавленості у функціонуванні трамвайного сполучення. У [[1951]] почав свою роботу [[Люблянський тролейбус|міський тролейбус]], запуск якого ознаменував початок кінця люблянського трамваю. 20 грудня 1958 трамвай востаннє прокурсував вулицями Любляни — цю подію спостерігали тисячі людей. Після цього досить швидко демонтували трамвайні колії, а вагони продали в [[Осієк]] та [[Суботиця|Суботицю]], де вони пропрацювали ще декілька років. Невдовзі після ліквідації трамвайного руху в Любляні з'являлися ідеї поновити його, однак вони так і залишилися не реалізованими.

=== Режим роботи ===
Трамваї в Любляні курсували за двома графіками — зимовим та літнім. Згідно з останнім, трамваї починали свою роботу о ''6:00'', а завершували о ''22:00''. Взимку трамваї починали та завершували роботу на півгодини раніше. Інтервал руху трамваїв з ''9:00'' до ''20:00'' становив п'ятнадцять хвилин, в інші години інтервал руху становив 7,5 хвилин.

==== Трамвайна мережа в 1905 ====
[[File:Ljubljana 1909 (Salvatore Spina) removed watermark.ogg|thumb|250px|Найстаріший збережений фільм, відзнятий у Любляні (на 1:35 та 2:50 хвилинах можна побачити трамвай)<ref>{{cite journal |url=http://books.google.si/books?id=w1IqAQAAIAAJ |title=Dokumenti Slovenskega gledališkega in filmskega muzeja |volume=16–19 |publisher=Slovenski gledališki in filmski muzej |year=1980 |page=128 |journal= |accessdate=6 квітня 2020 |archive-date=6 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160306115910/https://books.google.si/books?id=w1IqAQAAIAAJ }}</ref>]]
Сукупна довжина трамвайної мережі у [[1905]] становила 5220 м.
{| class="wikitable"
|-
! № маршруту
! Напрямок руху
|-
| '''1'''
| ''Центральна залізнична станція — Магістрат''
|-
| '''2'''
| ''(Магістрат) Mestni trg – Військовий шпиталь''
|-
| '''3'''
| ''Магістрат (Mestni trg) – Доленська станція''
|}

==== Трамвайна мережа в 1940 ====
Сукупна довжина трамвайної мережі у 1940 становила 21 400 м.
{| class="wikitable"
|-
! № маршруту
! Напрямок руху
|-
| '''1'''
| ''Шентвид – Айдовщина – Лікарня''
|-
| '''2'''
| ''Віч – Айдовщина – [[Жале]]''
|-
| '''3'''
| ''Магістрат – Раковник''
|-
| '''4'''
| ''Головпоштамт – Жале''
|}

== План відновлення трамвайного руху ==
У генеральному плані [[2008]], що регулює розвиток Любляни до 2025, передбачається відновлення трамвайної мережі (вуличної залізниці) як головного пасажирського перевізника. Трамвайний рух має охопити основні магістралі Любляни — Целовецький, Дунайський (Віденський), Шмартненський, Залозький, Барянський та Трієстський шляхи; лінії повинні сполучатися в середмісті.

Орієнтовна вартість проекту — близько 2 млрд євро.

== Література ==
* {{cite book |author=Tadej Brate |title=Ljubljanski tramvaj včeraj, danes, jutri = Ljubljana tramway yesterday, today, tomorrow |publisher=Tehniški muzej Slovenije |year=1997 |isbn=961-90361-3-1 }}
* {{cite book |author=Tadej Brate |title=Zgodovina mestnega prometa v Ljubljani |publisher=LPP d.o.o.  |year=2005 |isbn=961-91685-0-X }}
* {{cite book |author=Tadej Brate |title=Ljubljanski mestni promet v slikah |publisher=Kmečki glas |year=2008 |isbn=978-961-203-343-9 }}
* Ljubljana, Glasilo Mestne občine Ljubljana, številka 2, letnik XIII, predstavitev novega Prostorskega načrta MOL, 21. in 22. april 2008; с. 40-43.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
*[http://tms.pfmb.uni-mb.si/si/vodnik/promet/zacasne_postavitve/prvi_lj_tramvaj/index.html Перший трамвай Любляни]{{Недоступне посилання}}, Технічний музей Словенії
* [http://geopedia.si/?params=T2382_vT_b2_x462225.75_y100776.875_s16#T2382_x462225.75_y100776.875_s16_b2 Вигляд трамвайних маршрутів Любляни] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160911084641/http://geopedia.si/?params=T2382_vT_b2_x462225.75_y100776.875_s16#T2382_x462225.75_y100776.875_s16_b2 |date=11 вересня 2016 }}. Geopedia.si

[[Категорія:Трамвайні системи за країною]]
[[Категорія:Транспорт Любляни]]
[[Категорія:Транспорт у 1901]]
[[Категорія:Засновані в Європі 1901]]
[[Категорія:Засновані в Австро-Угорщині 1901]]

title: Опис

Країна: Словенія

Місто: Любляна

Дата відкриття: 6 вересня 1901

Дата закриття: 20 грудня 1958

Оператор: Splošna maloželezniška družba (до 1930), Cestna električna železnica (1930—1958)

title: Маршрутна мережа

title: Рухомий склад

title: Технічні дані

Ширина колії: метрова колія

Тип живлення: контактна мережа


text:
# IL15RA
IL15RA (англ. Interleukin 15 receptor subunit alpha) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 10-ї хромосоми. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 267 амінокислот, а молекулярна маса — 28 233.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MAPRRARGCR |  | TLGLPALLLL |  | LLLRPPATRG |  | ITCPPPMSVE |  | HADIWVKSYS |
| LYSRERYICN |  | SGFKRKAGTS |  | SLTECVLNKA |  | TNVAHWTTPS |  | LKCIRDPALV |
| HQRPAPPSTV |  | TTAGVTPQPE |  | SLSPSGKEPA |  | ASSPSSNNTA |  | ATTAAIVPGS |
| QLMPSKSPST |  | GTTEISSHES |  | SHGTPSQTTA |  | KNWELTASAS |  | HQPPGVYPQG |
| HSDTTVAIST |  | STVLLCGLSA |  | VSLLACYLKS |  | RQTPPLASVE |  | MEAMEALPVT |
| WGTSSRDEDL |  | ENCSHHL    |  |            |  |            |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Кодований геном білок за функціями належить до рецепторів, фосфопротеїнів.
Задіяний у такому біологічному процесі, як альтернативний сплайсинг.
Локалізований у ядрі, мембрані, ендоплазматичному ретикулумі, цитоплазматичних везикулах, апараті гольджі.
Також секретований назовні.

title: IL15RA

wikitext:
{{Картка гена}}
'''IL15RA''' ({{lang-en|Interleukin 15 receptor subunit alpha}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 10-ї хромосоми.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:5978 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:5978 |language=англ. |accessdate=8 вересня 2017 |archive-date=16 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160316092111/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:5978 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160316092111/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:5978 |date=2016-03-16 }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 267 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 28 233<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/Q13261#sequences |title=UniProt, Q13261 |language=англ. |accessdate=8 вересня 2017 |archive-date=24 серпня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170824061958/http://www.uniprot.org/uniprot/Q13261#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MAPRRARGCR		TLGLPALLLL		LLLRPPATRG		ITCPPPMSVE		HADIWVKSYS

LYSRERYICN		SGFKRKAGTS		SLTECVLNKA		TNVAHWTTPS		LKCIRDPALV

HQRPAPPSTV		TTAGVTPQPE		SLSPSGKEPA		ASSPSSNNTA		ATTAAIVPGS

QLMPSKSPST		GTTEISSHES		SHGTPSQTTA		KNWELTASAS		HQPPGVYPQG

HSDTTVAIST		STVLLCGLSA		VSLLACYLKS		RQTPPLASVE		MEAMEALPVT

WGTSSRDEDL		ENCSHHL

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функціями належить до [[рецептор (білок)|рецепторів]], [[фосфопротеїн]]ів.
Задіяний у такому біологічному процесі, як [[альтернативний сплайсинг]].
Локалізований у [[клітинне ядро|ядрі]], мембрані, [[ендоплазматичний ретикулум|ендоплазматичному ретикулумі]], [[цитоплазма]]тичних [[везикула]]х, [[комплекс ґольджі|апараті гольджі]].
Також секретований назовні.

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
* {{cite journal|назва=Expression of IL-15 and IL-15 receptor isoforms in select structures of human fetal brain. |journal=Ann. N. Y. Acad. Sci. |автор=Kurowska M., Rudnicka W., Maslinska D., Maslinski W. |дата=2002 |сторінки=441 — 445|volume=966}} {{PMID|12114302}} {{DOI|10.1111/j.1749-6632.2002.tb04245.x}}
* {{cite journal|назва=Natural, proteolytic release of a soluble form of human IL-15 receptor alpha-chain that behaves as a specific, high affinity IL-15 antagonist. |journal=J. Immunol. |автор=Mortier E., Bernard J., Plet A., Jacques Y. |дата=2004 |сторінки=1681 — 1688|volume=173}} {{PMID|15265897}} {{DOI|10.4049/jimmunol.173.3.1681}}
* {{cite journal|назва=The structure of the interleukin-15 alpha receptor and its implications for ligand binding. |journal=J. Biol. Chem. |автор=Lorenzen I., Dingley A.J., Jacques Y., Grotzinger J. |дата=2006 |сторінки=6642 — 6647|volume=281}} {{PMID|16377614}} {{DOI|10.1074/jbc.M513118200}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 10 (людина)|Хромосома 10]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Білкові рецептори]]

title: IL15RA

PDB: Пошук ортологів: PDBe RCSB

title: Ідентифікатори

Символи: IL15RA, CD215, Interleukin 15 receptor, alpha subunit, interleukin 15 receptor subunit alpha

Зовнішні ІД: OMIM: 601070 MGI: 104644 HomoloGene: 1650 GeneCards: IL15RA

Молекулярна функція: • GO:0016518 cytokine receptor activity · • GO:0001948, GO:0016582 protein binding · • signal transducer activity · • protein kinase binding · • interleukin-15 receptor activity

Клітинна компонента: • GO:0016023 cytoplasmic vesicle · • integral component of membrane · • extracellular region · • Golgi membrane · • комплекс Ґольджі · • ядерна мембрана · • endoplasmic reticulum membrane · • cytoplasmic vesicle membrane · • клітинне ядро · • ендоплазматичний ретикулум · • мембрана · • клітинна мембрана · • міжклітинний простір · • ендосома · • cell surface

Біологічний процес: • проліферація · • GO:0072468 сигнальна трансдукція · • interleukin-15-mediated signaling pathway · • positive regulation of phagocytosis

title: Шаблон експресії

Шаблон експресії: Більше даних

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Кампанія ядерного реактора
Кампанія ядерного реактора — час роботи реактора з одним і тим самим завантаженням ядерного палива.

## Загальні відомості
Коли весь запас реактивності реактора вичерпаний, тобто коли компенсувальні стрижні зайняли своє граничне кінцеве положення, ланцюгова реакція сама собою припиняється. Її можна відновити лише замінивши уран в активній зоні. Зрозуміло, що кампанія енергетичного реактора повинна бути якомога довшою, оскільки одержувана енергія тим дешевша, чим більше її виробляється при одному завантаженні урану. Проте тривалість кампанії обмежена деяким мінімальним значенням критичної маси. Частина матеріалу, що розщеплюється, що складає цю критичну масу, наприкінці кампанії не ділиться через припинення ланцюгової реакції. Цей матеріал вивантажують з реактора і надалі його можна використовувати лише після належної переробки урану, якщо така переробка виправдана.

## Накопичення продуктів поділу
Реактори на природному урані мають малий початковий запас реактивності і цей запас зазвичай визначає тривалість їх кампанії. На реакторах зі збагаченим ураном запас реактивності можна збільшити. Проте є ще одне обмеження тривалості кампанії реактора, пов'язане з реакцією матеріалу тепловидільних елементів на накопичення продуктів поділу. Внаслідок поділу ядра замість одного атома утворюються два нових, сумарний об'єм яких приблизно в 2 рази більший від об'єму атома, що поділився, оскільки всі атоми мають приблизно однакові об'єми. Крім цього, нові атоми не можуть поміститись у вузлах кристалічної ґратки урану й розміщуються в ґратці довільно. Зрештою, важливо те, що значна частина продуктів поділу — гази. Отже накопичення продуктів поділу супроводжується появою внутрішніх перенапружень у матеріалі, підвищенням тиску газу, що зрештою призводить до утворення тріщин, здуття та деформації тепловидільних елементів. Строк служби основного обладнання реактора набагато більший, ніж уранових елементів, і їх потрібно вивантажувати з активної зони після завершення кампанії. Однак ця операція стає неможливою в разі їх деформації. Крім того, у пошкоджених ТВЕЛів порушується герметичність покриття, і радіоактивні гази потрапляють у теплоносій. Все це означає, що строк служби уранових блоків у ядерному реакторі повинен визначатися їх стійкістю щодо руйнівного впливу накопичуваних продуктів поділу. Отже, кампанію реактора повинна визначати насамперед зазначена стійкість тепловидільних блоків, а початковий запас реактивності повинен бути таким, щоб він повністю виснажувався до кінця строку перебування уранових блоків у реакторі. В іншому випадку після закінчення кампанії з реактора потрібно вивантажувати зайву кількість невикористаного подільного матеріалу, що невигідно.

## Глибина вигоряння
Накопичення продуктів поділу характеризується їх кількістю в грамах, що припадає на тонну урану. Однак безпосереднє вимірювання маси продуктів поділу вкрай ускладнене. Проте, завжди відома повна кількість енергії, що виділилася в активній зоні реактора під час поділу. Оскільки поділ 1 г урану супроводжується звільненням приблизно 1 МВт · доби теплової енергії та утворенням близько 1 г продуктів поділу, то кількість вироблених мегават-діб теплової енергії приблизно дорівнює числу грамів продуктів поділу. Повна маса завантаженого в реактор урану також відома. Тому кількість накопичених продуктів поділу виражають в одиницях МВт · доба/т — кількістю мегават-діб на тонну урану.
Кожен матеріал має свою межу з накопичення продуктів поділу — допустиму глибину вигоряння ділених атомів. Глибина вигоряння для металевого урану становить 3000 — 3500 МВт · доба/т, але для його сполук може бути набагато більшою. Наприклад, діоксид урану є пористою сполукою і тому здатен накопичити набагато більше продуктів поділу без видимих порушень форми тепловидільного елемента — до 20 000 МВт · доба/т, а можливо, й більше — до 100 000 МВт · доба/т. Тонна природного урану містить близько 7 кг 235U. Глибина вигоряння 3500 МВт · доба/т відповідає поділу 3,5 кг атомів. Однак не всі продукти поділу походять від 235U, адже в реакторі накопичується 239Pu, який також бере участь у поділі. Тому частина продуктів поділу виходить з плутонію. Отже витрата 235U є меншою, ніж виходить продуктів поділу. Чим вища допустима глибина вигоряння, тим більша тривалість кампанії реактора і тим економічніша ядерна енергетична установка з заданим паливом. Однак для великих глибин вигорання потрібен збагачений уран, який набагато дорожчий від природного. Мінімальна критична маса наприкінці кампанії менша в тому випадку, якщо паливом є металевий уран, а не його сполуки, наприклад, з киснем. Тому економічність застосування того чи іншого виду ядерного палива визначають багато факторів.

title: Кампанія ядерного реактора

wikitext:
'''Кампанія ядерного реактора''' — час роботи [[ядерний реактор|реактора]] з одним і тим самим завантаженням [[ядерне паливо|ядерного палива]].

== Загальні відомості ==
Коли весь запас [[реактивність|реактивності]] реактора вичерпаний, тобто коли компенсувальні стрижні зайняли своє граничне кінцеве положення, [[ланцюгова ядерна реакція|ланцюгова реакція]] сама собою припиняється. Її можна відновити лише замінивши [[Уран (хімічний елемент)|уран]] в [[активна зона|активній зоні]]. Зрозуміло, що кампанія енергетичного реактора повинна бути якомога довшою, оскільки одержувана енергія тим дешевша, чим більше її виробляється при одному завантаженні урану. Проте тривалість кампанії обмежена деяким мінімальним значенням [[Критична маса|критичної маси]]. Частина [[Матеріал, що розщеплюється|матеріалу, що розщеплюється]], що складає цю критичну масу, наприкінці кампанії не ділиться через припинення ланцюгової реакції. Цей матеріал вивантажують з реактора і надалі його можна використовувати лише після належної переробки урану, якщо така переробка виправдана.

== Накопичення продуктів поділу ==
Реактори на природному урані мають малий початковий запас реактивності і цей запас зазвичай визначає тривалість їх кампанії. На реакторах зі [[Збагачений уран|збагаченим ураном]] запас реактивності можна збільшити. Проте є ще одне обмеження тривалості кампанії реактора, пов'язане з реакцією матеріалу [[тепловидільний елемент|тепловидільних елементів]] на накопичення продуктів поділу. Внаслідок поділу [[Ядро атома|ядра]] замість одного [[атом]]а утворюються два нових, сумарний об'єм яких приблизно в 2 рази більший від об'єму атома, що поділився, оскільки всі атоми мають приблизно однакові об'єми. Крім цього, нові атоми не можуть поміститись у вузлах [[кристалічна ґратка|кристалічної ґратки]] урану й розміщуються в ґратці довільно. Зрештою, важливо те, що значна частина продуктів поділу — [[газ]]и. Отже накопичення продуктів поділу супроводжується появою внутрішніх [[Напруження|перенапружень]] у матеріалі, підвищенням тиску газу, що зрештою призводить до утворення тріщин, здуття та деформації [[Тепловидільний елемент|тепловидільних елементів]]. Строк служби основного обладнання реактора набагато більший, ніж уранових елементів, і їх потрібно вивантажувати з активної зони після завершення кампанії. Однак ця операція стає неможливою в разі їх деформації. Крім того, у пошкоджених ТВЕЛів порушується герметичність покриття, і радіоактивні гази потрапляють у [[теплоносій]]. Все це означає, що строк служби уранових блоків у ядерному реакторі повинен визначатися їх стійкістю щодо руйнівного впливу накопичуваних продуктів поділу. Отже, кампанію реактора повинна визначати насамперед зазначена стійкість тепловидільних блоків, а початковий запас реактивності повинен бути таким, щоб він повністю виснажувався до кінця строку перебування уранових блоків у реакторі. В іншому випадку після закінчення кампанії з реактора потрібно вивантажувати зайву кількість невикористаного подільного матеріалу, що невигідно.

== Глибина вигоряння ==
Накопичення продуктів поділу характеризується їх кількістю в грамах, що припадає на тонну урану. Однак безпосереднє вимірювання маси продуктів поділу вкрай ускладнене. Проте, завжди відома повна кількість енергії, що виділилася в активній зоні реактора під час поділу. Оскільки поділ 1 г урану супроводжується звільненням приблизно 1 МВт · доби теплової енергії та утворенням близько 1 г продуктів поділу, то кількість вироблених мегават-діб теплової енергії приблизно дорівнює числу грамів продуктів поділу. Повна маса завантаженого в реактор урану також відома. Тому кількість накопичених продуктів поділу виражають в одиницях МВт · доба/т — кількістю мегават-діб на тонну урану.

Кожен матеріал має свою межу з накопичення продуктів поділу — допустиму глибину вигоряння ділених атомів. Глибина вигоряння для металевого урану становить 3000 — 3500 МВт · доба/т, але для його сполук може бути набагато більшою. Наприклад, [[діоксид урану]] є пористою сполукою і тому здатен накопичити набагато більше продуктів поділу без видимих порушень форми тепловидільного елемента — до 20 000 МВт · доба/т, а можливо, й більше — до 100 000 МВт · доба/т. Тонна природного урану містить близько 7 кг 235U. Глибина вигоряння 3500 МВт · доба/т відповідає поділу 3,5 кг атомів. Однак не всі продукти поділу походять від 235U, адже в реакторі накопичується 239Pu, який також бере участь у поділі. Тому частина продуктів поділу виходить з плутонію. Отже витрата 235U є меншою, ніж виходить продуктів поділу. Чим вища допустима глибина вигоряння, тим більша тривалість кампанії реактора і тим економічніша ядерна енергетична установка з заданим паливом. Однак для великих глибин вигорання потрібен збагачений уран, який набагато дорожчий від природного. Мінімальна критична маса наприкінці кампанії менша в тому випадку, якщо паливом є металевий уран, а не його сполуки, наприклад, з киснем. Тому економічність застосування того чи іншого виду ядерного палива визначають багато факторів.

== Див. також ==
* [[Управління ядерним реактором]]
* [[Коефіцієнт розмноження нейтронів]]
* [[Отруєння ядерного реактора]]
* [[Переробка опроміненого ядерного палива]]

== Джерела ==
* ''Климов А. Н.'' Ядерная физика и ядерные реакторы. М. Атомиздат, 1971.
* ''Левин В. Е.'' Ядерная физика и ядерные реакторы. 4-е изд. — М.: Атомиздат, 1979.
* ''Петунин В. П.'' Теплоэнергетика ядерных установок М.: Атомиздат, 1960.

[[Категорія:Ядерні реактори]]


text:
# Гергіцешть
Гергіцешть, Гергіцешті (рум. Gherghițești) — село у повіті Димбовіца в Румунії. Адміністративний центр комуни Кобія.
Село розташоване на відстані 71 км на північний захід від Бухареста, 17 км на південний захід від Тирговіште, 131 км на північний схід від Крайови, 98 км на південь від Брашова.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживала 431 особа, з них 430 осіб (99,8%) румунів. Рідною мовою 430 осіб (99,8%) назвали румунську.

title: Гергіцешть

wikitext:
{{НП Румунії
 | назва               = Гергіцешть
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Gherghițești''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Димбовіца
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Кобія]]
 | код_SIRUTA          = 66599
 | широта              = 44.7887
 | довгота             = 25.3399
 | висота              = 229
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 431
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 137104
}}
'''Гергіцешть''', Гергіцешті ({{lang-ro|Gherghițești}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Димбовіца (повіт)|Димбовіца]] в [[Румунія|Румунії]]. Адміністративний центр комуни [[Кобія]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 71 км на північний захід від [[Бухарест]]а, 17 км на південний захід від [[Тирговіште]], 131 км на північний схід від [[Крайова|Крайови]], 98 км на південь від [[Брашов|Брашова]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживала {{formatnum:431}} особа, з них 430 осіб (99,8%) румунів<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119074225/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>. Рідною мовою 430 осіб (99,8%) назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119080347/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Димбовіца]]

title: Гергіцешть · Gherghițești

Країна: Румунія

Повіт: Димбовіца

Комуна: Кобія

Телефонний код: +40 245 (Romtelecom, TR) · +40 345 (інші оператори)


text:
# Маунтвілл (Південна Кароліна)
Маунтвілл (англ. Mountville) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Лоренс штату Південна Кароліна. Населення — 100 осіб (2020).

## Географія
Маунтвілл розташований за координатами 34°22′23″ пн. ш. 81°58′39″ зх. д. / 34.37306° пн. ш. 81.97750° зх. д. (34.373012, -81.977447).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 7,41 км², з яких 7,37 км² — суходіл та 0,04 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкало 108 осіб у 44 домогосподарствах у складі 28 родин. Густота населення становила 15 осіб/км².  Було 53 помешкання (7/км²).
Расовий склад населення:
| - 80,6 % — білих - 13,0 % — чорних або афроамериканців - 0,9 % — азіатів - 5,6 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 0,0 %. Частка іспаномовних становила 5,6 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 21,3 % — особи молодші 18 років, 61,1 % — особи у віці 18—64 років, 17,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,5 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 61,2 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 63,5 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 46 149 доларів США (медіана — 46 528), а середній дохід на одну сім'ю — 40 752 долари (медіана — 41 806). За межею бідності перебувало 21,7 % осіб, у тому числі 53,3 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 39 осіб. Основні галузі зайнятості: будівництво — 41,0 %, фінанси, страхування та нерухомість — 23,1 %, роздрібна торгівля — 17,9 %, виробництво — 17,9 %.

title: Маунтвілл (Південна Кароліна)

wikitext:
{{Otherplaces|Маунтвілл}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Маунтвілл
|оригінальна назва  = {{lang-en|Mountville}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Південна Кароліна
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Лоренс (округ, Південна Кароліна)|Лоренс]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 7,41
|висота центру НП   = 192
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 14,57
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 864
|поштовий індекс        = 29370
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4548670
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Маунтвілл''' ({{lang-en|Mountville}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Лоренс (округ, Південна Кароліна)|Лоренс]] штату [[Південна Кароліна]]. Населення — 100 осіб (2020).

== Географія ==
Маунтвілл розташований за координатами {{Coord|34|22|23|N|81|58|39|W|type:city_region:US-DE}} (34.373012, -81.977447){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 7,41 км², з яких 7,37 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,04 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2000 = 130
| 2010 = 108
| 2020 = 100
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкало 108 осіб у 44 домогосподарствах у складі 28 родин. [[Густота населення]] становила 15 осіб/км².  Було 53 помешкання (7/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 80,6 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 13,0 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,9 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 5,6 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 0,0 %. Частка іспаномовних становила 5,6 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 21,3 % — особи молодші 18 років, 61,1 % — особи у віці 18—64 років, 17,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,5 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 61,2 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 63,5 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:46149}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:46528}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:40752}} долари (медіана — {{formatnum:41806}}). За межею бідності перебувало 21,7 % осіб, у тому числі 53,3 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 39 осіб. Основні галузі зайнятості: будівництво — 41,0 %, фінанси, страхування та нерухомість — 23,1 %, роздрібна торгівля — 17,9 %, виробництво — 17,9 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Лоренс (округ, Південна Кароліна)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Південної Кароліни]]
[[Категорія:Населені пункти округу Лоренс (Південна Кароліна)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Південна Кароліна

Округ: Лоренс

Населення: 100 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 14,57 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4


text:
# Слива Роман Сергійович
Роман Сергійович Слива (23 вересня 2000, Рівне, Україна) — український футболіст, лівий захисник клубу «Нива» (Тернопіль).

## Клубна кар'єра
Народився в Рівному, вихованець молодіжної академії львівських «Карпат».
Дебютував за першу команду «левів» 24 лютого 2018 року в переможному (4:0) виїзному поєдинку 19-о туру Прем'єр-ліги проти полтавської «Ворскли». Роман вийшов на поле на 89-й хвилині, замінивши Олексія Гуцуляка.
У серпні 2022 року, за тиждень до початку чемпіонату в Першій лізі, став гравцем тернопільської «Ниви».

## Кар'єра в збірній
Викликався до складу юнацьких збірних України різних вікових категорій.

title: Слива Роман Сергійович

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Роман Слива
| зображення =
| зображення розмір =
| підпис =
| повне-ім'я = Роман Сергійович Слива
| дата-народження = 23.09.2000
| місце-народження = [[Рівне]], [[Україна]]
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 181 см
| вага = 80 кг
| прізвисько =
| громадянство = {{UKR}}
| позиція = [[крайній захисник|лівий захисник]]
| поточний-клуб = {{Прапорець|UKR}}[[Агробізнес (Волочиськ)|«Агробізнес»]]
| номер = 27
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|UKR}} [[Карпати (Львів)|«Карпати» (Львів)]]
| юнацькі-роки = –2019
| клуби =
| роки =
| ігри(голи) =
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2019–2021|{{Прапорець|UKR}}|[[Карпати (Львів)|«Карпати» (Львів)]] |20|0}}
{{Футболіст рядок 0|2021 |{{Прапорець|UKR}}|[[ВПК-Агро|«ВПК-Агро»]] |6|0}}
{{Футболіст рядок 1|2022—2023|{{Прапорець|UKR}}|[[Нива (Тернопіль)|«Нива» (Тернопіль)]] |18|0}}
{{Футболіст рядок 1|2024—|{{Прапорець|UKR}}|[[Агробізнес (Волочиськ)|«Агробізнес»]] |9|0}}
{{Футболіст кінець}}
| футзал-клуби =
| футзал-роки =
| футзал-ігри(голи) =
| клубний гравець футзал =
| пляжний-клуби =
| пляжний-роки =
| пляжний-ігри(голи) =
| гравець пляжний футбол =
| збірна-команда = {{Прапорець|UKR}} [[Юнацька збірна України з футболу (U-17)|Україна (U-17)]]
{{Прапорець|UKR}} [[Юнацька збірна України з футболу (U-18)|Україна (U-18)]]
{{Прапорець|UKR}} [[Юнацька збірна України з футболу (U-19)|Україна (U-19)]]
| збірна-роки = 2017
2017
2018
| збірна-ігри(голи) = 2 (0)
1 (0)
6 (0)
| гравець збірної =
| тренер-команда =
| тренер-сезон =
| тренер-місце =
| тренер =
| суддя-громадянство =
| суддя-місто =
| суддя-категорія =
| суддя-професія =
| суддя =
| звання =
| нагороди =
| пк-поновлення = 2 липня 2024
| збірна-поновлення =
| дата-оновлення =
| вікісховище =
| nocat =
}}

'''Роман Сергійович Слива''' ([[23 вересня]] [[2000]], [[Рівне]], [[Україна]]) — [[Україна|український]] [[футболіст]], [[крайній захисник|лівий захисник]] клубу [[Нива (Тернопіль)|«Нива» (Тернопіль)]].

== Клубна кар'єра ==
Народився в [[Рівне|Рівному]], вихованець молодіжної академії львівських [[Карпати (Львів)|«Карпат»]].

Дебютував за першу команду «левів» 24 лютого 2018 року в переможному (4:0) виїзному поєдинку 19-о туру [[Прем'єр-ліга (Україна)|Прем'єр-ліги]] проти полтавської [[Ворскла (футбольний клуб)|«Ворскли»]]. Роман вийшов на поле на 89-й хвилині, замінивши [[Гуцуляк Олексій Олександрович|Олексія Гуцуляка]]<ref>[https://upl.ua/ua/report/view/4221 «Ворскла» — «Карпати»]</ref>.

У серпні 2022 року, за тиждень до початку чемпіонату в Першій лізі, став гравцем [[Нива (Тернопіль)|тернопільської «Ниви»]].

== Кар'єра в збірній ==
Викликався до складу юнацьких збірних України різних вікових категорій.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{ФФУ|86926}}
* [https://upl.ua/ru/people/view/65144 Візитна картка футболісти на офіційному сайті УПЛ]
* {{soccerway|roman-slyva/461883}}
* {{transfermarkt|470830}}
* {{Zerozero profile|564519}}
* {{allplayers|4389}}
* [https://www.footballdatabase.eu/en/player/details/368196-roman-slyva Профіль гравця] на сайті footballdatabase.eu
* [https://www.worldfootball.net/player_summary/roman-slyva/ Профіль гравця] на сайті worldfootball.net
{{Склад ФК Агробізнес}}
{{Склад збірної України U17 на чемпіонаті Європи 2017}}
[[Категорія:Уродженці Рівного]]
[[Категорія:Українські футболісти]]
[[Категорія:Футболісти «Карпат» (Львів)]]
[[Категорія:Футболісти «ВПК-Агро»]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Роман Сергійович Слива

Народження: 23 вересня 2000 (24 роки)

Вага: 80 кг

Громадянство: Україна

Позиція: лівий захисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Агробізнес»

title: Юнацькі клуби

«Карпати» (Львів)

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Карпати» (Львів) · 20 · (0)

«ВПК-Агро» · 6 · (0)

«Нива» (Тернопіль) · 18 · (0)

«Агробізнес» · 9 · (0)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Україна (U-17) · Україна (U-18) · Україна (U-19) · 2 (0) · 1 (0) · 6 (0)

Національна збірна: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 2 липня 2024.


text:
# Хирів (станція)
Хи́рів — вузлова, прикордонна залізнична станція 4-го класу Львівської дирекції Львівської залізниці на перетині ліній Самбір (31 км) — Стар'ява (8 км) та Нижанковичі (23 км) — Хирів. Розташована в місті Хирів Самбірського району Львівської області, за 41 км від станції Перемишль-Головний (Польща) та 112 км від станції Стрий.
На станції діє пункт контролю Хирів — Коростенко на кордоні з Польщею.

## Історія
Станція та залізничний вокзал у Хирові були відкриті завдяки прокладенню у 1870 році Першої угорсько-галицької та Дністрянської залізниці. Станція спроєктована як важливий пересадковий залізничний вузол. Майже в центрі міста був зведений великий, як для маленького Хирова, вокзал, щоб подорожні могли тут зупинятись на нічліг. Будинок вокзалу зазнав руйнувань під час Першої та Другої світових воєн, проте вцілів і був відбудований. Нинв будівля вокзалу зберіглася у задовільному стані та є окрасою міста Хирова.
У перспективі планується відновити дільницю Мальховіце — Нижанковичі на українсько-польському державному кордоні
(ця дільниця не експлуатується з 1995 року) в складі залізничної лінії Перемишль —Хирів. З боку Польщі відновленню підлягало 12 км між Перемишлем та Мальховіце, що збереглися у непоганому стані. За попередніми оцінками, проєкт коштував 25 млн злотих (~178,3 млн гривень).
Передбачалося реалізувати проєкт до кінця 2022 року. Міністерство інфраструктури України водночас здійснювало переговори щодо будівництва з польським відомством. Відновлення залізничної колії дозволить сполучити західні області України зі східною частиною Польщі. Попередньо передбачено, що маршрут пролягатиме від Перемишля через Нижанковичі до Хирова, далі — через Смольницю до Устриків-Долишніх та Загір'я.
У 2021 році польські волонтери вирішили власноруч розчистити територію на своїй частині. Територією України проходить майже 40 км залізничної лінії.
17 лютого 2023 року «Укрзалізниця» реалізувала черговий проєкт з розвитку залізничного сполучення з країнами Європейського Союзу: завершено реконструкцію «Лінії 102» — двох дільниць, які з Хирова (Львівщина) ведуть до Польщі, а також відновлена інфраструктура дільниці Хирів — Самбір. На виконання всіх інфраструктурних робіт залізничникам знадобилося менше року, в результаті відремонтовано: 68,3 км колій, 10 мостів, 4 пасажирські платформи, 9 будівель та споруд технологічного призначення, вокзали в Хирові, Нижанковичах та Старжаві. Завдяки чому, це надасть скорочення у 5 разів відстані подорожі від прикордонного міста Кросценко до Перемишля, поновлення пасажирського залізничного сполучення Варшава — Загуж, Устшикі Дольне — Хирів, Ясло — Хирів, рух через станцію Хирів стане найшвидшим залізничним сполученням між декількома повітами польського Підкарпатського воєводства.

## Пасажирське сполучення
Станція Хирів від самого початку була важливим залізничним вузлом, особливо до Першої світової війни. Проте за часів СРСР та незалежної України вона втратила своє стратегічне значення. На станції здійснюються не лише вантажні перевезення. У перспективі відновлення колишньої слави станції Хирів зможуть майбутні туристичні маршрути або активне залізничне сполучення в цьому регіоні між Польщею та Україною.
Через асоціацію з Європейським Союзом, отримання Україною безвізу, зростання туристів та трудової міграції, бізнес- та транскордонне співробітництво, що викликало величезне навантаження на всі пункти пропуску на західному кордоні України з Європейським Союзом, «Укрзалізниця» планує запустити ще одне залізничне сполучення з Польщею між двома населеними пунктами – містами Хирів (Львівська область) та Загір'я (Загуж) (Підкарпатське воєводство).
З 18 березня 2020 року пасажирське сполучення було припинене.
20 травня 2024 року відновлено рух приміських поїздів сполученням Самбір — Нижанковичі / Стар'ява.

## Галерея
- Вокзал станції Хирів

title: Хирів (станція)

wikitext:
{{Otheruses|Хирів (значення)}}
{{Залізнична станція
|тип = станція
|Font-Color =
|Color =
|Name = Хирів
|Line = [[Самбір (станція)|Самбір]] — [[Стар'ява]]<br/>[[Нижанковичі (станція)|Нижанковичі]] — [[Хирів]]
|Railway = [[Львівська залізниця]]
|Department = [[Львівська дирекція залізничних перевезень|Львівська дирекція]]
|населений_пункт = [[Хирів]]
|Image = Хирів (вокзал)-1.JPG
|lat_dir = N |lat_deg = 49 |lat_min = 31 |lat_sec = 54
  |lon_dir = E |lon_deg = 22 |lon_min = 51 |lon_sec = 02
  |region = UA
  |CoordScale = 3000
|карта розташування = Україна Львівська область
|Date =
|Year = 1870
|ProjectName =
|OldName =
|NameProjects =
|Type = [[Залізничний вузол|вузлова]], прикордонна
|Arhitector =
|Enginer =
|NumberOfPlatforms = 3
|NumberOfTracks = 3
|PlatformType = бічна та 2 острівні
|PlatformForm = прямі
|PlatformLength =
|PlatformWidth = ~ 1 м
|Builder =
|Street = Володимира Івасюка та Галицька площа
|TransTo =
|TransTo1 =
|DistanceKiev =
|Distance = 31
|Center = ст. [[Самбір (станція)|Самбір]]
|Distance2 = 23
|Center2 = ст. [[Нижанковичі]]
|Distance3 = 8
|Center3 = ст. [[Стар'ява]]
|Code = 374901
|CodeExpress = 2218536
|Commons =
|services = {{+Станція}} {{+Каса}} {{+Багаж}}
|services1 =
|Реставрація = 2023
}}
{{Самбір — Хирів}}
{{Перемишль — Хирів}}
{{Хирів — Лупків}}
'''Хи́рів''' — [[Залізничний вузол|вузлова]], прикордонна [[залізнична станція]] 4-го класу [[Львівська дирекція залізничних перевезень|Львівської дирекції]] [[Львівська залізниця|Львівської залізниці]] на перетині ліній [[Самбір (станція)|Самбір]] (31 км) — [[Стар'ява]] (8 км) та [[Нижанковичі (станція)|Нижанковичі]] (23 км) — [[Хирів]]. Розташована в місті [[Хирів]] [[Самбірський район|Самбірського району]] [[Львівська область|Львівської області]], за 41 км від станції [[Перемишль-Головний]] ([[Польща]]) та 112 км від станції [[Стрий (станція)|Стрий]].

На станції діє [[Хирів (пункт контролю)|пункт контролю Хирів]] — [[Коросно (Бещадський повіт)|Коростенко]] на кордоні з [[Польща|Польщею]].

== Історія ==
Станція та залізничний вокзал у Хирові були відкриті завдяки прокладенню у [[1870]] році [[Перша угорсько-галицька залізниця|Першої угорсько-галицької]] та [[Дністрянська залізниця|Дністрянської залізниці]]. Станція спроєктована як важливий пересадковий [[залізничний вузол]]. Майже в центрі міста був зведений великий, як для маленького Хирова, вокзал, щоб подорожні могли тут зупинятись на нічліг. Будинок вокзалу зазнав руйнувань під час [[Перша світова війна|Першої]] та [[Друга світова війна|Другої світових воєн]], проте вцілів і був відбудований. Нинв будівля вокзалу зберіглася у задовільному стані та є окрасою міста Хирова.

У перспективі планується відновити дільницю Мальховіце — {{ст.|Нижанковичі}} на українсько-польському державному кордоні
(ця дільниця не експлуатується з [[1995]] року) в складі залізничної лінії [[Перемишль-Головний|Перемишль]] —[[Хирів]]. З боку Польщі відновленню підлягало 12 км між Перемишлем та Мальховіце, що збереглися у непоганому стані. За попередніми оцінками, проєкт коштував 25 млн [[Злотий|злотих]] (~178,3 млн [[Гривня|гривень]]).

Передбачалося реалізувати проєкт до кінця 2022 року. [[Міністерство інфраструктури України]] водночас здійснювало переговори щодо будівництва з польським відомством. Відновлення залізничної колії дозволить сполучити західні області України зі східною частиною Польщі. Попередньо передбачено, що маршрут пролягатиме від Перемишля через {{ст.|Нижанковичі}} до [[Хирів|Хирова]], далі — через Смольницю до [[Устрики-Долішні|Устриків-Долишніх]] та [[Загір'я (Польща)|Загір'я]]<ref>{{Cite web|url=https://urm.media/u-polshhi-pidrahuvali-vartist-vidnovlennya-koliyi-peremishl-malhovicze/|title=У Польщі підрахували вартість відновлення колії Перемишль — Мальховіце|website=url.media|date=2022-02-12|accessdate=2022-02-14|archive-date=2022-02-14|archive-url=https://web.archive.org/web/20220214194401/https://urm.media/u-polshhi-pidrahuvali-vartist-vidnovlennya-koliyi-peremishl-malhovicze/}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220214194401/https://urm.media/u-polshhi-pidrahuvali-vartist-vidnovlennya-koliyi-peremishl-malhovicze/ |date=2022-02-14 }}</ref>.

У 2021 році польські волонтери вирішили власноруч розчистити територію на своїй частині. Територією України проходить майже 40 км залізничної лінії.

[[17 лютого]] [[2023]] року «[[Укрзалізниця]]» реалізувала черговий проєкт з розвитку залізничного сполучення з країнами [[Європейський Союз|Європейського Союзу]]: завершено реконструкцію «Лінії 102» — двох дільниць, які з Хирова (Львівщина) ведуть до Польщі, а також відновлена інфраструктура дільниці [[Хирів]] — [[Самбір (станція)|Самбір]]. На виконання всіх інфраструктурних робіт залізничникам знадобилося менше року, в результаті відремонтовано: 68,3 км колій, 10 мостів, 4 пасажирські платформи, 9 будівель та споруд технологічного призначення, вокзали в Хирові, Нижанковичах та Старжаві. Завдяки чому, це надасть скорочення у 5 разів відстані подорожі від прикордонного міста Кросценко до Перемишля, поновлення пасажирського залізничного сполучення Варшава — Загуж, Устшикі Дольне — Хирів, Ясло — Хирів, рух через станцію Хирів стане найшвидшим залізничним сполученням між декількома повітами польського [[Підкарпатське воєводство|Підкарпатського воєводства]]<ref>{{Cite web|url=https://www.uz.gov.ua/press_center/up_to_date_topic/595078/|title=Укрзалізниця відбудувала та відкрила «Лінію 102», яка сполучає Україну та Польщу|website=[[Укрзалізниця]]|date=2023-02-17|url-status=dead}}</ref>.

== Пасажирське сполучення ==
[[Файл:Хирів (вокзал)-2.JPG|міні|праворуч|200пкс|Приміський поїзд на станції Хирів]]
Станція Хирів від самого початку була важливим [[Залізничний вузол|залізничним вузлом]], особливо до [[Перша світова війна|Першої світової війни]]. Проте за часів [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] та незалежної України вона втратила своє стратегічне значення. На станції здійснюються не лише вантажні перевезення. У перспективі відновлення колишньої слави станції Хирів зможуть майбутні туристичні маршрути або активне залізничне сполучення в цьому регіоні між Польщею та Україною.

Через асоціацію з [[Європейський Союз|Європейським Союзом]], отримання Україною безвізу, зростання туристів та трудової міграції, бізнес- та транскордонне співробітництво, що викликало величезне навантаження на всі пункти пропуску на західному кордоні України з [[Європейський Союз|Європейським Союзом]], «[[Укрзалізниця]]» планує запустити ще одне залізничне сполучення з Польщею між двома населеними пунктами – містами [[Хирів]] ([[Львівська область]]) та [[Загір'я (Польща)|Загір'я (Загуж)]] ([[Підкарпатське воєводство]])<ref>{{Cite web|url=https://ukr.segodnya.ua/economics/transport/ukraina-predlozhila-polshe-otkryt-novyy-zheleznodorozhnyy-marshrut-1240948.html|title=Поїзди можуть незабаром курсувати з українського Хирова до польського Загір'я|website=Сьогодні|date=2019-03-23}}</ref>.

З 18 березня 2020 року пасажирське сполучення було припинене.

20 травня 2024 року відновлено рух приміських поїздів сполученням {{ст.|Самбір}} — [[Нижанковичі]] / [[Стар'ява]]<ref>{{Cite web|url=https://zahid.espreso.tv/novyny-lvivschyny-na-lvivshchini-vidnovili-dva-primiski-poizdi-odin-z-nikh-kursuvatime-do-kordonu|title=На Львівщині відновили два приміські поїзди, один з них курсуватиме до кордону|website=Zahid.Espresso|date=2024-05-20}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://youtu.be/soFuhUhu-Dw?feature=shared|title=Відновлення руху поїздів за маршрутом Самбір — Нижанковичі та Самбір — Стар'ява (відео)|website=Залізні магістралі|date=2024-05-21}}</ref>.

== Галерея ==
<gallery mode="packed" caption="'''Вокзал станції Хирів'''" heights="130px">
Файл:Hyriv2.jpg
Файл:Hyriv3.jpg
Файл:Hyriv6.jpg
Файл:Хирів (вокзал)-3.JPG
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Джерела ==
* {{ТК4}}
* {{ЖДС}}
* {{АЗУ-2008}}

== Посилання ==
* {{railwayz|2494|станцію Хирів}}
* {{Cite web|url=https://poizdato.net/rozklad-po-stantsii/khyriv/|title=Розклад руху поїздів по станції Хирів|website=poizdato.net}}
* {{Cite web|url=https://tochka-na-karte.ru/Railway-Stations/6897-Hyrov.html/|title=Станція Хирів|website=tochka-na-karte|lang=ru}}
* {{Cite web|url=http://www.ukrmandry.com.ua/index.php?image=2937/|title=Хирів|website=ukrmandry.com.ua}}
* {{Cite web|url=http://ukrainaincognita.com/kostoly/khyriv |title=Вокзал станції Хирів|website=ukrainaincognita.com}}
* {{Cite web|url=http://photos.wikimapia.org/p/00/07/19/53/18_full.jpg |title=План станції Хирів}}

{{Роздільні пункти Львівської дирекції ЛЗ}}
{{Львівська залізниця}}
{{Портали|Залізниця}}
{{Railway-stub}}

[[Категорія:Вузлові залізничні станції]]
[[Категорія:Транспорт Хирова]]
[[Категорія:Залізничний транспорт Австро-Угорської імперії]]
[[Категорія:Залізничні станції Львівської області]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1870]]
[[Категорія:Транспорт Самбірського району]]

title: Станція Хирів Самбір — Стар'ява · Нижанковичі — Хирів · Львівська залізниця · Львівська дирекція · Хирів

Тип: вузлова, прикордонна

Тип платформ(и): бічна та 2 острівні

Форма платформи: прямі

Вулиця: Володимира Івасюка та Галицька площа

Послуги: Залізнична станція · Квиткова каса · Оформлення багажу

title: Дільниця Самбір — Хирів

Команча
101,1 · Хирів
Т 1401
98 · Слохиня
95 · Городовичі
91 · Скелівка
Т 1418
88 · Сусідовичі
84 · Надиби
82 · Воютичі
Т 1415
78 · Бісковичі
74 · Дизпром
Н13
| 0 | | 70,7 | · Самбір
Стрий

Нижанковичі
р. Стривігор
Ужгород
Оброшин

title: Дільниця Перемишль — Хирів

Ряшів-Головний
р. Сян — Львів
0 · Перемишль-Головний

вул. Томаша Зана
2,9 · Перемишль-Баконьчиці
віадук Броніслава Маркевича
4,6 · Перемишль-Пикуличі
9,1 · Германовичі
11,5 · Мальговичі
12,9 · Нижанковичі
16 · Боршевичі
21 · Нове Місто
23 · Боневичі
26 · Добромиль
27 · Рожеве
32,9 · Хирів-Посада
Т 1418
Т 1401
35,4 · Хирів
Стар'ява

р. Блонє
| PKP | | Львівська залізниця |
р. Вігор
р. Вирва
Самбір

title: Дільниця Хирів — Лупків

Самбір
Т 1401
101,1 · Хирів
104,8 · Заріччя
109,2 · Стар'ява
3,4 · Коростенко
11,4 · Устрики-Долішні
19,4 · Устянова
27,8 · Вільшаниця
31,1 · Угерці
32,3 · Угерці-Тунель
35,5 · Янківці
40 · Залужжя
44,5 · Загір'я
48,3 · Тернава-Долішня
52,5 · Чашин
60,3 · Морохів
60,9 · Мокре
63,7 · Височани
68 · Щавне-Куляшне
73,5 · Репедь
77,6 · Команча-Курорт
78,7 · Команча
86 · Ославиця
88,4 · Новий Лупків
92 · Лупків
Гуменне

| 116 | | 0 | · | Львівська залізниця | | PKP |

р. Стривігор

Лупківський тунель | PKP | | ŽSR |


text:
# Льонок звичайний
Льонок звичайний (Linaria vulgaris Mill.) — вид губоцвітих рослин родини подорожникові (Plantaginaceae).
Багаторічна трав'яниста рослина, надто поширена як бур'ян. Стебло пряме, невелике. Листки лінійно-ланцетоподібні. Квітки жовтаві, зібрані у верхівкову китицю. Росте льонок на межах, серед посівів, на сухих схилах, світлих лісових галявинах, понад кручами. Поширений в Україні, на Кавказі, у Сибіру, на Далекому Сході.

## Сировина
Для медичного використання заготовляють квітучі стебла довжиною 15—20 см. Свіжа і висушена рослина має неприємний запах.

## Хімічний склад
Рослина містить алкалоїд пеганін, флавоноїдні глікозиди, органічні кислоти та ін. Встановлено, що алкалоїд пеганін діє гіпотензивно при підвищеному артеріальному тиску, уповільнює серцеві скорочення.

## Застосування
Препарати льонку звичайного знаходять застосування як сечогінні, гіпотензивні та проносні засоби.
Густий відвар льонку звичайного в молоці — хороший засіб для труєння мух.

title: Льонок звичайний

wikitext:
{{Speciesbox
|image = Linaria vulgaris flowers - Keila.jpg
|image_caption = ''Linaria vulgaris''
|genus = Linaria
|species = vulgaris
|authority = [[Філіп Міллер|Mill.]], 1768
|synonyms           = ''Antirrhinum commune ''[[Жан Батист Ламарк|Lam.]]
''Antirrhinum genistifolium ''[[Lapeyr.]]
''Antirrhinum glandulosum ''[[Lej.]]
''Antirrhinum linaria ''[[Карл Лінней|L.]]
''Antirrhinum linaria var. peloria ''[[With.]]
''Antirrhinum linarioides ''[[Карл Лінней|L.]]
''Antirrhinum ochroleucum ''[[Річард Солсбері|Salisb.]]
''Linaria linaria ''([[Карл Лінней|L.]]) [[H.Karst.]]
''Peloria linaria ''([[Карл Лінней|L.]]) [[Raf.]]
|subdivision_ranks  = [[Підвид]]и
|subdivision        = ''Linaria vulgaris subsp. sinensis'' ([[Debeaux]]) [[D.Y.Hong]]
}}

'''Льонок звичайний''' (''Linaria vulgaris'' Mill.) — [[вид (біологія)|вид]] губоцвітих рослин [[родина (біологія)|родини]] [[подорожникові]] (Plantaginaceae).

[[Багаторічні рослини|Багаторічна]] [[трав'яниста рослина]], надто поширена як [[бур'ян]]. Стебло пряме, невелике. Листки лінійно-ланцетоподібні. Квітки жовтаві, зібрані у верхівкову китицю. Росте льонок на межах, серед посівів, на сухих схилах, світлих лісових галявинах, понад кручами. Поширений в Україні, на [[Кавказ]]і, у [[Сибір]]у, на [[Далекий Схід|Далекому Сході]].

== Сировина ==
Для медичного використання заготовляють квітучі стебла довжиною 15—20 см. Свіжа і висушена рослина має неприємний запах.

== Хімічний склад ==
Рослина містить алкалоїд [[пеганін]], флавоноїдні [[глікозиди]], органічні кислоти та ін<ref name="Товстуха Є.С. Фітотерапія. — К.: Здоров'я, 1990.-304 с., іл., 6,55 арк. іл. Тир. 75 000 прим. ISBN 5-311-00418-5">Товстуха Є. С. Фітотерапія. — К.: Здоров'я, 1990.-304 с., іл., 6,55 арк. іл. Тир. 75 000 прим. ISBN 5-311-00418-5</ref>. Встановлено, що [[алкалоїд]] пеганін діє гіпотензивно при підвищеному [[Артеріальний тиск|артеріальному тиску]], уповільнює серцеві скорочення<ref name="Товстуха Є.С. Фітотерапія. — К.: Здоров'я, 1990.-304 с., іл., 6,55 арк. іл. Тир. 75 000 прим. ISBN 5-311-00418-5"/>.

== Застосування ==
Препарати льонку звичайного знаходять застосування як сечогінні, гіпотензивні та [[проносні засоби]]<ref name="Товстуха Є.С. Фітотерапія. — К.: Здоров'я, 1990.-304 с., іл., 6,55 арк. іл. Тир. 75 000 прим. ISBN 5-311-00418-5"/>.
Густий відвар льонку звичайного в молоці — хороший засіб для труєння мух<ref name="Верзилин">{{ref-ru}} ''[[Верзилін Микола Михайлович|Верзилин Николай Михайлович]]'' По следам Робинзона. Сады и парки мира. — Л.: Детская литература., 1964. — 576с.</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Льон]]
* [[Список дикорослих корисних рослин України]]

== Джерела ==
* {{ДКРУ}}

== Посилання ==
* {{ЛРЕД|частина=Льонок звичайний|сторінки =257}}
* [http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/7043/lonok-zvichajnij ЛЬОНОК ЗВИЧАЙНИЙ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160412070343/http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/7043/lonok-zvichajnij |date=12 квітня 2016 }} // [[Фармацевтична енциклопедія]]
* [http://agroscience.com.ua/herba/lonok-zvychainyi-linaria-vulgaris-milk Льонок звичайний (Linaria vulgaris Milk.)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160411052626/http://agroscience.com.ua/herba/lonok-zvychainyi-linaria-vulgaris-milk |date=11 квітня 2016 }} // Аграрна енциклопедія

{{квіткові-доробити}}
{{Портали|Ботаніка|Біологія}}
{{Taxonbar|from=Q157078}}

[[Категорія:Лікарські рослини]]
[[Категорія:Льонок|звичайний]]
[[Категорія:Рослини, описані 1768]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Губоцвіті (Lamiales)

Родина: Подорожникові (Plantaginaceae)

Рід: Льонок (Linaria)

Вид: L. vulgaris

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Linaria vulgaris · Mill., 1768

title: Підвиди

Підвиди: Linaria vulgaris subsp. sinensis (Debeaux) D.Y.Hong

title: Синоніми

Синоніми: Antirrhinum commune Lam. · Antirrhinum genistifolium Lapeyr. · Antirrhinum glandulosum Lej. · Antirrhinum linaria L. · Antirrhinum linaria var. peloria With. · Antirrhinum linarioides L. · Antirrhinum ochroleucum Salisb. · Linaria linaria (L.) H.Karst. · Peloria linaria (L.) Raf.


text:
# Оберфельдфебель
Оберфельдфебель (нім. Oberfeldwebel, OFw або OF) — військове звання унтерофіцерського складу з портупеєю в Збройних силах Німеччини (Рейхсвер, Вермахт, Бундесвер).
Звання оберфельдфебеля розташовується за старшинством між військовими званнями фельдфебель та гауптфельдфебель.

## Історія
Військове звання оберфельдфебель вперше введено в німецькому рейхсвері в 1920 році; на посади, що передбачались цим званням, призначали найбільш підготовлених та заслужених унтерофіцерів колишньої кайзерівської армії, які мали бойовий досвід. За часів нацистської Німеччини звання збереглось, у кінноті, артилерії та військах ППО воно мало назву обервахмістр. У Ваффен-СС цьому званню з 1938 до 1945 року відповідало звання СС-Гауптшарфюрер.
Ранг оберфельдфебеля залишався й після завершення Другої світової війни в арміях Західної Німеччини та Національній народній армії НДР (з 1956 до 1990).

### Національна народна арміяНДР(1956-1990)
В збройних силах Німецької Демократичної Республіки, звання в унтерофіцерському класі були присутні звання: унтерофіцер, унтерфельдфебель, фельдфебель, оберфельдфебель, штабсфельдфебель. Військове звання оберфельдфебель було другим за старшістю званням у цьому класі.
Оберфельдфебель був вище за рангом від фельдфебеля, та нижче від штабсфельдфебеля. Здебільшого знаки розрізнення НРА були побудовані на зразком знаків розрізнення Вермахту з наближеною уніфікацією до радянської армії.  Оберфельдфебель мав погони з широкою срібною облямівкою (як і усі фельдфебелі), за знаки розрізнення мав  на погоні дві чотирипроменеві зірки розташовані вздовж погону.
Знаки розрізнення оберфельдфебеля
- Погон оберфельдфебеля Сухопутних військ вермахту до 1945
- Погон оберфельдфебеля Люфтваффе до 1945
- Погон оберфельдфебеля Національної народної армії НДР

title: Оберфельдфебель

wikitext:
{| style="border:1px solid #8888aa; background-color:#f7f8ff; padding:5px; font-size:95%; margin: 0px 12px 12px 0px; float:right; width:250px"
|+
|-----
| bgcolor="#efefef" colspan=2 align="center"|[[Файл:Flag of Germany.svg|left|30px]] '''Обер-фельдфебель'''
([[Сухопутні війська Німеччини|Сухопутні війська]]/ [[Люфтваффе]])'''
|-----
| align="center" colspan=2 style="border-bottom:2px solid gray;font-size: smaller" |
{|align="center"
| [[Файл:HD H 32 Oberfeldwebel HFla.svg|75px]]
| [[Файл:LD B 32 Oberfeldwebel.svg|75px]]
|}
|-----
| bgcolor="#efefef" | Погон || bgcolor="#dfefff" | [[Військові звання Німеччини|Німецькі військові звання]]
|-----
| bgcolor="#efefef" | Введений|| bgcolor="#dfefff" | 1920
|-----
| bgcolor="#efefef" | Категорія звань|| bgcolor="#dfefff" | [[унтер-офіцер]]и
|-----
| bgcolor="#efefef" | Сухопутні війська/ПС|| bgcolor="#dfefff" | ''обер-фельдфебель''
|-----
| bgcolor="#efefef" | ВМС|| bgcolor="#dfefff" | [[Обер-боцман]]
|-----
| bgcolor="#efefef" | [[Звання і відзнаки рядового складу сухопутних військ НАТО|НАТО
еквівалент]] || bgcolor="#dfefff" | OR-6
|-----
| bgcolor="#efefef" |{{UKR}} || bgcolor="#dfefff" |
* [[Сухопутні війська Збройних сил України|Сухопутні війська]]: [[старший сержант]]
* [[Військово-Морські Сили Збройних Сил України|ВМС]]: [[головний старшина]]
|-----
| bgcolor="#efefef" |{{USA}} || bgcolor="#dfefff" |
* [[Армія США|Армія]]: [[штаб-сержант]]
* [[Повітряні сили США|ПС]]: [[технік-сержант]]
|-----
| bgcolor="#efefef" |{{GBR}}|| bgcolor="#dfefff" |
* [[Британська армія|Армія]]: [[сержант]]
* [[Військово-морські сили Великої Британії|ВМС]]: [[петті-офіцер]]
|-----
|}
'''Оберфельдфебель''' ({{lang-de|Oberfeldwebel}}, '''''OFw''''' або '''''OF''''') — [[військове звання]] [[Унтер-офіцер|унтерофіцерського складу]] з портупеєю в [[Збройні сили Німеччини|Збройних силах Німеччини]] ([[Рейхсвер]], [[Вермахт]], [[Бундесвер]]).

Звання оберфельдфебеля розташовується за старшинством між військовими званнями [[фельдфебель]] та [[гаупт-фельдфебель|гауптфельдфебель]].

== Історія ==
Військове звання оберфельдфебель вперше введено в німецькому [[рейхсвер]]і в [[1920]] році; на посади, що передбачались цим званням, призначали найбільш підготовлених та заслужених унтерофіцерів [[Імперська армія Німеччини|колишньої кайзерівської армії]], які мали [[бойовий досвід]]. За часів нацистської Німеччини звання збереглось, у [[Кіннота|кінноті]], [[артилерія|артилерії]] та [[Війська протиповітряної оборони|військах ППО]] воно мало назву [[обер-вахмістр|обервахмістр]]. У [[Ваффен-СС]] цьому званню з 1938 до 1945 року відповідало звання [[СС-Гауптшарфюрер]].

Ранг оберфельдфебеля залишався й після завершення [[Друга світова війна|Другої світової війни]] в арміях Західної Німеччини та [[Національна народна армія|Національній народній армії]] [[Німецька Демократична Республіка|НДР]] (з 1956 до 1990).

=== [[Національна народна армія]] [[НДР]] (1956-1990) ===
{{main|Національна народна армія}}
В збройних силах Німецької Демократичної Республіки, звання в унтерофіцерському класі були присутні звання: [[унтер-офіцер|унтерофіцер]], [[унтерфельдфебель]], [[фельдфебель]], оберфельдфебель, [[штабсфельдфебель]]. Військове звання оберфельдфебель було другим за старшістю званням у цьому класі.

Оберфельдфебель був вище за рангом від [[Фельдфебель|фельдфебеля]], та нижче від [[Штабсфельдфебель|штабсфельдфебеля]]. Здебільшого [[Знак розрізнення|знаки розрізнення]] НРА були побудовані на зразком знаків розрізнення [[Вермахт]]у з наближеною уніфікацією до [[Радянська армія|радянської армії]].  Оберфельдфебель мав погони з широкою срібною облямівкою (як і усі фельдфебелі), за знаки розрізнення мав  на погоні дві чотирипроменеві зірки розташовані вздовж погону.

{{center|
'''Знаки розрізнення оберфельдфебеля'''
<gallery>
OberWMEpaulette (vertical).jpg|[[Погон]] оберфельдфебеля Сухопутних військ вермахту до 1945
WMacht Lw OR7 OFw h 1945.svg|[[Погон]] оберфельдфебеля Люфтваффе до 1945
GDR Army OR7 Oberfeldwebel.gif|Погон оберфельдфебеля [[Національна народна армія|Національної народної армії]] [[Німецька Демократична Республіка|НДР]]
</gallery>

}}

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="4" cellspacing="0" style="border-collapse: collapse; margin: 0.5em auto; clear: both;"
|-
|width="30%" align="center" style="background:#cfcfcf;"|Молодше звання
[[Файл:HD H 31 Feldwebel Art.svg|28px]]
'''[[Фельдфебель]]'''
|width="40%" align="center" style="background:#bfbfbf;"|[[Файл:Bundeswehr Logo Heer with lettering.svg|28px]] [[Файл:Bundeswehr Logo Luftwaffe with lettering.svg|63px]]
([[Військові звання Німеччини|Німецькі військові звання]])
'''Обер-фельдфебель'''
|width="30%" align="center" style="background:#afafaf;"|Старше звання
[[Файл:HD H 33 Hauptfeldwebel ABCAbw.svg|28px]]
'''[[Гаупт-фельдфебель]]'''
[[Обер-фенрих]]
|}

== Див. також ==
* [[Обер-штабс-фельдфебель]]
* [[Перелік порівняльних військових звань]]
* [[Обер-фенріх-цур-зее]]
* [[Єфрейт-капрал]]
* [[Штабс-єфрейтор]]

== Посилання ==
* [http://spiegel.org.ua/text/articles/hellsinginfo01_RangTable.htm Сравнительная таблица рангов и званий]

{{ВП-портали|Німеччина|Військова справа}}

[[Категорія:Військові звання Німеччини]]

Погон: Німецькі військові звання

Категорія звань: унтер-офіцери

Сухопутні війська/ПС: обер-фельдфебель

ВМС: Обер-боцман

Україна: - Сухопутні війська: старший сержант - ВМС: головний старшина

США: - Армія: штаб-сержант - ПС: технік-сержант

Велика Британія: - Армія: сержант - ВМС: петті-офіцер