text:
# Маргарита Кордова
Маргарита Кордова (англ. Margarita Cordova; нар. 26 лютого 1939, Гвадалахара, Халіско, Мексика) — американська акторка та танцюристка.

## Життєпис
Народилася 26 лютого 1939 року у мексиканському місті Гвадалахара, штат Халіско. Вступила у шлюб з музикантом Кларком Алленом, з яким познайомилася у Парижі, та понад рік прожила в Гранаді, Іспанія, вивчаючи культуру іспанських циганів та музику фламенко. По поверненню до США вони створили низку музичних шоу, показаних у Лос-Анджелесі та Нью-Йорку, а також керували нічним клубом «El Cid» на бульварі Сансет. У шлюбі народилися двоє дітей — донька Анджела Аллен, художниця, та син Девід Кларк Аллен, музикант та фотограф, які у 1970—1975 роках були членами американо-британського музичного гурту Carmen у жанрі фламенко-рок. Пізніше Кордова та Аллен розлучилися.
1961 року з'явилася в невеликій ролі Ніки, танцюристки фламенко у фільмі «Одноокі валети» Марлона Брандо. Пізніше багато знімалася на телебаченні: у серіалах «Велика долина», «Дні нашого життя», «Санта-Барбара», «Любов і таємниці Сансет-Біч», «Криміналісти: мислити як злочинець» та багатьох інших. Повна фільмографія акторки налічує понад 60 ролей у фільмах та серіалах.

## Вибрана фільмографія
| Рік       |   | Українська назва                   | Оригінальна назва                   | Роль                       |
| --------- | - | ---------------------------------- | ----------------------------------- | -------------------------- |
| 1960      | с | Сутінкова зона                     | The Twilight Zone                   | дівчина на ТБ              |
| 1961      | с | Майкл Шейн                         | Michael Shayne                      | танцюристка фламенко       |
| 1961      | ф | Одноокі валети                     | One-Eyed Jacks                      | Ніка, танцюристка фламенко |
| 1962      | с | Шаєнн                              | Sheyenne                            | Аніта Родрігес             |
| 1962      | ф | Чотири вершники Апокаліпсису       | The Four Horsemen of the Apocalypse | Аніта                      |
| 1963      | с | Гейзел                             | Hazel                               | сеньйора Вільянуева        |
| 1964      | с | Подорожі Джеймі Макфізерса         | The Travels of Jaimie McPheeters    | Флоррі                     |
| 1964      | с | Агенти U.N.C.L.E.                  | The Man from U.N.C.L.E              | латиноамериканка           |
| 1968—1969 | с | Велика долина                      | The Big Valley                      | Роса / Елена Сантос        |
| 1969—1970 | с | Димок зі ствола                    | Gunsmoke                            | дівчина в салуні           |
| 1970      | с | Віргінці                           | The Virginian                       | тітка Маргарита            |
| 1970      | с | Високий чапарраль                  | The High Chaparral                  | Констанца                  |
| 1971      | с | Кімната 222                        | Room 222                            | місіс Сантос               |
| 1971      | с | Маркус Велбі, лікар                | Marcus Welby, M.D.                  | Сокорро Ледесма            |
| 1977      | с | Лу Грант                           | Lou Grant                           | Ерлінда Рамірес            |
| 1978      | с | Поліцейська історія                | Police Story                        | Єва                        |
| 1984—1993 | с | Санта-Барбара                      | Santa Barbara                       | Роза Андраде               |
| 1987      | с | Дні нашого життя                   | Days of Our Lives                   | доктор Ернандес            |
| 1988      | с | Даллас                             | Dallas                              | Марія                      |
| 1991      | с | Небезпечна жінка                   | Dangerous Women                     | місіс Флорес               |
| 1997—1999 | с | Любов і таємниці Сансет-Біч        | Sunset Beach                        | Кармен Торрес              |
| 1998      | с | Полтергейст: Спадщина              | Poltergeist: The Legacy             | Долорес Санчес             |
| 2003      | с | Сильні ліки                        | Strong Medicine                     | Олівія                     |
| 2006      | с | Криміналісти: мислити як злочинець | Criminal Minds                      | Ніна Вільянуева            |

## Номінації
1999 року Маргарита Кордова була номінована на премію ALMA у категорії Найкраща акторка в денній мильній опері за роль Кармен Торрес у серіалі «Любов і таємниці «Сансет-Біч».

title: Маргарита Кордова

wikitext:
{{Значення|Кордова (значення){{!}}Кордова}}
{{Актор}}
'''Маргарита Кордова''' ({{lang-en|Margarita Cordova}}; {{н}} [[26 лютого]] [[1939]], [[Гвадалахара (Мексика)|Гвадалахара]], [[Халіско]], [[Мексика]]) — американська акторка та танцюристка.

== Життєпис ==
Народилася 26 лютого 1939 року у мексиканському місті Гвадалахара, штат Халіско. Вступила у шлюб з музикантом Кларком Алленом, з яким познайомилася у [[Париж|Парижі]], та понад рік прожила в [[Гранада|Гранаді]], [[Іспанія]], вивчаючи культуру іспанських циганів та музику [[фламенко]]. По поверненню до США вони створили низку музичних шоу, показаних у [[Лос-Анджелес]]і та [[Нью-Йорк]]у, а також керували нічним клубом «''El Cid''» на [[Бульвар Сансет|бульварі Сансет]]. У шлюбі народилися двоє дітей — донька Анджела Аллен, художниця, та син Девід Кларк Аллен, музикант та фотограф, які у 1970—1975 роках були членами американо-британського музичного гурту [[Carmen (гурт)|Carmen]] у жанрі фламенко-рок. Пізніше Кордова та Аллен розлучилися.

1961 року з'явилася в невеликій ролі ''Ніки, танцюристки фламенко'' у фільмі «Одноокі валети» [[Марлон Брандо|Марлона Брандо]]. Пізніше багато знімалася на телебаченні: у серіалах «[[Велика долина (телесеріал)|Велика долина]]», «[[Дні нашого життя]]», «[[Санта-Барбара (телесеріал)|Санта-Барбара]]», «Любов і таємниці Сансет-Біч», «[[Криміналісти: мислити як злочинець]]» та багатьох інших. Повна фільмографія акторки налічує понад 60 ролей у фільмах та серіалах<ref>{{Cite web |url=http://www.tvguide.com/celebrities/margarita-cordova/credits/254962 |title=Архівована копія |accessdate=22 липня 2021 |archive-date=6 грудня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171206220830/http://www.tvguide.com/celebrities/margarita-cordova/credits/254962/ }}</ref>.

== Вибрана фільмографія ==
{{УФільміВерх}}
{{УСеріалі|1960||[[Сутінкова зона (телесеріал, 1959)|Сутінкова зона]]|The Twilight Zone|''дівчина на ТБ''}}
{{УСеріалі|1961||Майкл Шейн|Michael Shayne|''танцюристка фламенко''}}
{{УФільмі|1961|Одноокі валети|One-Eyed Jacks|''Ніка, танцюристка фламенко''}}
{{УСеріалі|1962||Шаєнн|Sheyenne|''Аніта Родрігес''}}
{{УФільмі|1962|Чотири вершники Апокаліпсису|The Four Horsemen of the Apocalypse|''Аніта''}}
{{УСеріалі|1963||Гейзел|Hazel|''сеньйора Вільянуева''}}
{{УСеріалі|1964||Подорожі Джеймі Макфізерса|The Travels of Jaimie McPheeters|''Флоррі''}}
{{УСеріалі|1964||[[Агенти U.N.C.L.E. (серіал, 1964-1968)|Агенти U.N.C.L.E.]]|The Man from U.N.C.L.E|''латиноамериканка''}}
{{УСеріалі|1968|1969|[[Велика долина (телесеріал)|Велика долина]]|The Big Valley|''Роса / Елена Сантос''}}
{{УСеріалі|1969|1970|[[Димок зі ствола]]|Gunsmoke|''дівчина в салуні''}}
{{УСеріалі|1970||Віргінці|The Virginian|''тітка Маргарита''}}
{{УСеріалі|1970||Високий чапарраль|The High Chaparral|''Констанца''}}
{{УСеріалі|1971||Кімната 222|Room 222|''місіс Сантос''}}
{{УСеріалі|1971||Маркус Велбі, лікар|Marcus Welby, M.D.|''Сокорро Ледесма''}}
{{УСеріалі|1977||Лу Грант|Lou Grant|''Ерлінда Рамірес''}}
{{УСеріалі|1978||Поліцейська історія|Police Story|''Єва''}}
{{УСеріалі|1984|1993|[[Санта-Барбара (телесеріал)|Санта-Барбара]]|Santa Barbara|''Роза Андраде''}}
{{УСеріалі|1987||[[Дні нашого життя]]|Days of Our Lives|''доктор Ернандес''}}
{{УСеріалі|1988||[[Даллас (телесеріал)|Даллас]]|Dallas|''Марія''}}
{{УСеріалі|1991||Небезпечна жінка|Dangerous Women|''місіс Флорес''}}
{{УСеріалі|1997|1999|Любов і таємниці Сансет-Біч|Sunset Beach|''Кармен Торрес''}}
{{УСеріалі|1998||Полтергейст: Спадщина|Poltergeist: The Legacy|''Долорес Санчес''}}
{{УСеріалі|2003||[[Сильні ліки]]|Strong Medicine|''Олівія''}}
{{УСеріалі|2006||[[Криміналісти: мислити як злочинець]]|Criminal Minds|''Ніна Вільянуева''}}
{{УФільміНиз}}

== Номінації ==
1999 року Маргарита Кордова була номінована на премію ALMA у категорії Найкраща акторка в денній [[Мильна опера|мильній опері]] за роль ''Кармен Торрес'' у серіалі «Любов і таємниці «Сансет-Біч».

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Кордова Маргарита}}
[[Категорія:Акторки США]]
[[Категорія:Американські кіноакторки]]
[[Категорія:Американські телеакторки]]
[[Категорія:Американські танцюристки]]
[[Категорія:Мексиканські емігранти до США]]

title: Маргарита Кордова

Народилася: 26 лютого 1939 (86 років) · Сагіно, Мічиган, США

Громадянство: США

Діяльність: акторка, телеакторка

Роки діяльності: 1958 — тепер. час


text:
# Duqu
Duqu — це зібрання шкідливих програмних засобів виявлених 1 вересня 2011, яке вважається, пов'язаним із хробаком Стакснет. Лабораторія криптографії та системи безпеки (CrySyS Lab) Будапештського університету технології та економіки (Угорщина) виявили та проаналізували загрозу цього шкідливого ПО у вигляді 60-сторінкової доповіді, давши назву Duqu. Duqu отримав свою назву від префікса «~ DQ» яка є в іменах файлів, ним створених.

## Номенклатура
Термін Дуку використовується у багатьох значеннях:
- Комп'ютерний вірус Дуку — це набір програм які комплексно використовуються при вірусній атаці. На цей момент він включає до себе здатність до крадіжки особистих даних у фоновому режимі. Частина вірусу була написана на невідомій мові програмування високого рівня.[5] Названий «Duqu framework». Багато мов було перевірено, в тому числі: C++, Python, Ada, Lua. Однак результати нещодавніх досліджень [Архівовано 7 жовтня 2014 у Wayback Machine.] дозволяють припустити, що Дуку міг бути написаний на об'єктно-орієнтованому С (ОО С) та скомпільований в Microsoft Visual Studio 2008.
- Недолік Дуку — це недолік в Microsoft Windows який використовується в інфікованих файлах для того щоб виконати вірусні компоненти Дуку. На цей момент відома одна хиба, яка належить до TTF в win32k.sys.
- Операція Дуку — це процес в якому використовується лише тільки Дуку, цілі якої невідомі. Можливо ця операція належить до операції Стакснет.

## Відношення до Стакснет
Symantec, базуючись на звіті Лабораторія Криптографії та Систем Безпеки, продовжує аналізувати загрозу, яку вони називають «майже ідентичною до Стакснет, але з зовсім іншою метою», та опублікували технічний документ з неї, в якій використали первинний звіт в урізаній формі як додаток. Symantec вважає, що Дуку був створений тією самою людиною, що й Стакснет, чи автор мав доступ до вихідного коду Стакснет. Черв'як подібний до Стакснет: має вірний, але неправильно вживаний цифровий підпис, та збирає інформацію для майбутніх атак.. Мікко Хіпонен, головний дослідницький офіцер F-Secure сказав, що драйвер ядра Дуку JMINET7.SYS, настільки подібний до драйвера ядра Стакснет MRXCLS.SYS, що система бекенду визначила його як Стакснет. Також він заявив, що ключ який був використано для створення власного цифрового підпису Дуку був вкрадений у C-Media, розміщеної в Тайпей, Тайвань. Термін дії сертифікату мав добігти кінця 2 серпня 2012 року, але був відкликаний 14 жовтня 2011 згідно з даними Symantec.
Інше джерело, SecureWorks, повідомляє, що Дуку може не належати до Стакснет. Хоче існують переконливі докази, що Дуку належить до родини Стакснет.
У ході порівняння було виявлено три подібності:
- Інсталятор використовує zero-day уразливість в ядрі Windows.
- Компоненти підписані вкраденим цифровим ключем.
- Дуку та Стакснет націлені на ядерні програми Ірану.

## Мета
Duqu шукає інформацію, яка може бути корисна в нападах на промислові системи управління. Його мета не полягає в тому, щоб бути руйнівним, відомі компоненти намагаються збирати інформацію. Проте, на основі модульної структури Duqu, спеціальний модуль може бути використаний, щоб атакувати будь-який тип комп'ютерних систем за допомогою будь-яких засобів і, таким чином кібер-фізичні атаки, засновані на Duqu, можуть бути можливими. Проте, використовування на системах персональних комп'ютерів призводило до видалення всієї нещодавньої інформації, а в деяких випадках повного стирання інформації з жорсткого диску комп'ютера. Внутрішні комунікації Duqu проаналізовані Symantec, але фактичний та точний метод, як він дублюється всередині мережі ще не повністю відомий. Згідно McAfee, одним з пріоритетів Duqu є викрадання цифрових сертифікатів(та відповідно приватних ключів, які використовують відкриті криптографічні ключі) з уражених комп'ютерів, за допомогою яких майбутні віруси з'являються як безпечне програмне забезпечення. Duqu використовує 54× 54 JPEG файл і зашифровані фіктивні файли як контейнери для передачі даних його серверу керування. Експерти з безпеки ще аналізують код, щоб визначити, яка інформація міститься в передачах. Первинне дослідження показало, що первинний зразок вірусу автоматично видаляє себе після 36 днів (вірус зберігає цей параметр в файлах конфігурації), що обмежує його виявлення.
Ключові моменти:
- Вірус було розроблено після Стакснет, використовуючи первинний код, який був виявлений у Стакснет.
- Вірус розроблено для збору інформації, такої як натискання клавіш та системної інформації.
- Поточний аналіз показує, що код не пов'язаний з промисловими системами управління або з самовідтворенням.
- Виконувані файли були знайдені в обмеженій кількості організацій, в тому числі тих, що беруть участь у виробництві промислових систем управління.
- Відфільтрована інформація може бути використана для майбутніх, подібних до Стакснет атак або, можливо, вже була використана з цією метою.

## Ботнети
Деякі з ботнетів Duqu були проаналізовані. Здається, що керівники, віддавали перевагу серверам CentOS 5.x, внаслідок чого деякі дослідники вважають, що вони повинні були мати уразливість zero-day. Ботнети розкидані в різних країнах, у тому числі Німеччини, Бельгії, Філіппін, Індії та Китаю. Kaspersky опублікував кілька блогпостів та ботнетів.

wikiname: ukwiki

title: Duqu

in_language: uk

wikitext:
Duqu — це зібрання [[Шкідливий програмний засіб|шкідливих програмних засобів]] виявлених 1 вересня 2011, яке вважається, пов'язаним із хробаком [[Стакснет]]. Лабораторія криптографії та системи безпеки ({{Не перекладено|CrySyS Lab|||CrySyS Lab}})<ref>{{cite web | url = http://www.crysys.hu/ | title = Laboratory of Cryptography and System Security (CrySyS) | accessdate = 4 November 2011 | archive-date = 7 серпня 2019 | archive-url = https://web.archive.org/web/20190807224442/https://www.crysys.hu/ }}</ref> [[Будапештський університет технології та економіки|Будапештського університету технології та економіки]] ([[Угорщина]]) виявили та проаналізували загрозу цього [[Шкідливий програмний засіб|шкідливого ПО]] у вигляді 60-сторінкової доповіді<ref>{{cite web | url = http://www.crysys.hu/publications/files/bencsathPBF11duqu.pdf | title = Duqu: A Stuxnet-like malware found in the wild, technical report | publisher = Laboratory of Cryptography of Systems Security (CrySyS) | date = 14 October 2011 | accessdate = 4 листопада 2014 | archive-date = 21 квітня 2019 | archive-url = https://web.archive.org/web/20190421025710/https://www.crysys.hu/publications/files/bencsathPBF11duqu.pdf }}</ref>, давши назву Duqu.<ref>{{cite web | url = http://www.crysys.hu/in-the-press.html | title = Statement on Duqu's initial analysis | publisher = Laboratory of Cryptography of Systems Security (CrySyS) | date = 21 October 2011 | accessdate = 25 October 2011 | archiveurl = https://www.webcitation.org/6B98SI8gJ?url=http://www.crysys.hu/in-the-press.html | archivedate = 3 жовтень 2012 | deadurl = yes }}</ref> Duqu отримав свою назву від префікса «~ DQ» яка є в іменах файлів, ним створених.<ref name=syamantecduqu>{{cite web |url = http://www.symantec.com/content/en/us/enterprise/media/security_response/whitepapers/w32_duqu_the_precursor_to_the_next_stuxnet.pdf |title = W32.Duqu – The precursor to the next Stuxnet (Version 1.4) |work =  |publisher = [[Symantec]] |date = 23 листопада 2011 |accessdate = 30 грудня 2011 |archive-date = 11 березня 2012 |archive-url = https://web.archive.org/web/20120311234304/http://www.symantec.com/content/en/us/enterprise/media/security_response/whitepapers/w32_duqu_the_precursor_to_the_next_stuxnet.pdf }}</ref>

== Номенклатура ==
Термін Дуку використовується у багатьох значеннях:
* Комп'ютерний вірус Дуку — це набір програм які комплексно використовуються при вірусній атаці. На цей момент він включає до себе здатність до крадіжки особистих даних у фоновому режимі. Частина вірусу була написана на невідомій мові програмування високого рівня.<ref>[http://www.techspot.com/news/47739-duqu-trojan-contains-mystery-programming-language-in-payload-dll.html Shawn Knight (2012)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171224223452/https://www.techspot.com/news/47739-duqu-trojan-contains-mystery-programming-language-in-payload-dll.html |date=24 грудня 2017 }} Duqu Trojan contains mystery programming language in Payload DLL</ref> Названий «Duqu framework». Багато мов було перевірено, в тому числі: [[C++]], [[Python]], [[Ada]], [[Lua]]. Однак [http://securelist.com/blog/research/32354/the-mystery-of-duqu-framework-solved-7/ результати нещодавніх досліджень] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141007051326/http://securelist.com/blog/research/32354/the-mystery-of-duqu-framework-solved-7/ |date=7 жовтня 2014 }} дозволяють припустити, що Дуку міг бути написаний на об'єктно-орієнтованому С (ОО С) та скомпільований в [[Microsoft Visual Studio]] 2008.
* Недолік Дуку — це недолік в [[Microsoft Windows]] який використовується в інфікованих файлах для того щоб виконати вірусні компоненти Дуку. На цей момент відома одна хиба, яка належить до TTF в win32k.sys.
* Операція Дуку — це процес в якому використовується лише тільки Дуку, цілі якої невідомі. Можливо ця операція належить до операції [[Стакснет]].

== Відношення до Стакснет ==
[[Symantec]], базуючись на звіті Лабораторія Криптографії та Систем Безпеки, продовжує аналізувати загрозу, яку вони називають «майже ідентичною до Стакснет, але з зовсім іншою метою», та опублікували технічний документ з неї, в якій використали первинний звіт в урізаній формі як додаток.<ref name=syamantecduqu/><ref name="Son_of_Stuxnet">{{cite news | url = http://www.wired.com/threatlevel/2011/10/son-of-stuxnet-in-the-wild/ | title = Son of Stuxnet Found in the Wild on Systems in Europe | accessdate = 21 October 2011 | last = Zetter | first = Kim | date = 18 October 2011 | work = Wired | archive-date = 20 жовтня 2011 | archive-url = https://web.archive.org/web/20111020131208/http://www.wired.com/threatlevel/2011/10/son-of-stuxnet-in-the-wild/ }}</ref> Symantec вважає, що Дуку був створений тією самою людиною, що й Стакснет, чи автор мав доступ до вихідного коду Стакснет. Черв'як подібний до Стакснет: має вірний, але неправильно вживаний цифровий підпис, та збирає інформацію для майбутніх атак.<ref name=syamantecduqu/><ref>{{Cite news |url = http://www.zeit.de/digital/internet/2011-10/computerwurm-duqu-stuxnet |title = Virus Duqu alarmiert IT-Sicherheitsexperten |first =  |last =  |newspaper = [[Die Zeit]] |publisher =  |date = 19 жовтня 2011 |accessdate = 19 жовтня 2011 |archive-date = 20 жовтня 2011 |archive-url = https://web.archive.org/web/20111020040535/http://www.zeit.de/digital/internet/2011-10/computerwurm-duqu-stuxnet }}</ref>. {{Не перекладено|Мікко Хіпонен|Мікко Хіпонен||Mikko Hyppönen}}, головний дослідницький офіцер [[F-Secure]] сказав, що драйвер ядра Дуку JMINET7.SYS, настільки подібний до драйвера ядра Стакснет MRXCLS.SYS, що система бекенду визначила його як Стакснет. Також він заявив, що ключ який був використано для створення власного цифрового підпису Дуку був вкрадений у [[C-Media]], розміщеної в [[Тайпей]], [[Тайвань]]. Термін дії сертифікату мав добігти кінця 2 серпня 2012 року, але був відкликаний 14 жовтня 2011 згідно з даними Symantec.<ref name="Son_of_Stuxnet"/>

Інше джерело, {{Не перекладено|SecureWorks|||SecureWorks}}, повідомляє, що Дуку може не належати до Стакснет. Хоче існують переконливі докази, що Дуку належить до родини Стакснет.<ref>{{cite web  | url = http://arstechnica.com/business/news/2011/10/spotted-in-iran-trojan-duqu-may-not-be-son-of-stuxnet-after-all.ars?  | title = Spotted in Iran, trojan Duqu may not be "son of Stuxnet" after all  | accessdate = 27 October 2011  | archive-date = 28 жовтня 2011  | archive-url = https://web.archive.org/web/20111028142535/http://arstechnica.com/business/news/2011/10/spotted-in-iran-trojan-duqu-may-not-be-son-of-stuxnet-after-all.ars  }}</ref>

У ході порівняння було виявлено три подібності:
* Інсталятор використовує [[zero-day]] уразливість в ядрі Windows.
* Компоненти підписані вкраденим цифровим ключем.
* Дуку та Стакснет націлені на ядерні програми Ірану.

== Мета ==
Duqu шукає інформацію, яка може бути корисна в нападах на [[Автоматизована система керування технологічним процесом|промислові системи управління]]. Його мета не полягає в тому, щоб бути руйнівним, відомі компоненти намагаються збирати інформацію.<ref>{{cite web|author=Steven Cherry, with Larry Constantine|title=Sons of Stuxnet|url=http://spectrum.ieee.org/podcast/telecom/security/sons-of-stuxnet|publisher=[[IEEE Spectrum]]|date=14 грудня 2011|accessdate=4 листопада 2014|archive-date=25 грудня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20181225152834/https://spectrum.ieee.org/podcast/telecom/security/sons-of-stuxnet}}</ref> Проте, на основі модульної структури Duqu, спеціальний модуль може бути використаний, щоб атакувати будь-який тип комп'ютерних систем за допомогою будь-яких засобів і, таким чином кібер-фізичні атаки, засновані на Duqu, можуть бути можливими. Проте, використовування на системах персональних комп'ютерів призводило до видалення всієї нещодавньої інформації, а в деяких випадках повного стирання інформації з жорсткого диску комп'ютера. Внутрішні комунікації Duqu проаналізовані Symantec,<ref name=syamantecduqu/> але фактичний та точний метод, як він дублюється всередині мережі ще не повністю відомий. Згідно [[McAfee]], одним з пріоритетів Duqu є викрадання цифрових сертифікатів(та відповідно приватних ключів, які використовують [[Асиметричні алгоритми шифрування|відкриті криптографічні ключі]]) з уражених комп'ютерів, за допомогою яких майбутні віруси з'являються як безпечне програмне забезпечення.<ref>{{Cite web |url = http://blogs.mcafee.com/mcafee-labs/the-day-of-the-golden-jackal-%E2%80%93-further-tales-of-the-stuxnet-files |title = The Day of the Golden Jackal – The Next Tale in the Stuxnet Files: Duqu |work =  |publisher = [[McAfee]] |date = 18 жовтня 2011 |accessdate = 19 жовтня 2011 |first = Guilherme |last = Venere |first2 = Peter |last2 = Szor |archive-date = 31 травня 2016 |archive-url = https://web.archive.org/web/20160531101034/https://blogs.mcafee.com/mcafee-labs/the-day-of-the-golden-jackal-%e2%80%93-further-tales-of-the-stuxnet-files/ }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160531101034/https://blogs.mcafee.com/mcafee-labs/the-day-of-the-golden-jackal-%e2%80%93-further-tales-of-the-stuxnet-files/ |date= 31 травня 2016 }}</ref> Duqu використовує 54× 54 JPEG файл і зашифровані фіктивні файли як контейнери для передачі даних його серверу керування. Експерти з безпеки ще аналізують код, щоб визначити, яка інформація міститься в передачах. Первинне дослідження показало, що первинний зразок вірусу автоматично видаляє себе після 36 днів (вірус зберігає цей параметр в файлах конфігурації), що обмежує його виявлення.<ref name="Son_of_Stuxnet"/>

Ключові моменти:
* Вірус було розроблено після Стакснет, використовуючи первинний код, який був виявлений у Стакснет.
* Вірус розроблено для збору інформації, такої як натискання клавіш та системної інформації.
* Поточний аналіз показує, що код не пов'язаний з промисловими системами управління або з самовідтворенням.
* Виконувані файли були знайдені в обмеженій кількості організацій, в тому числі тих, що беруть участь у виробництві промислових систем управління.
* Відфільтрована інформація може бути використана для майбутніх, подібних до Стакснет атак або, можливо, вже була використана з цією метою.

== Ботнети ==
Деякі з [[ботнет]]ів Duqu були проаналізовані. Здається, що керівники, віддавали перевагу серверам [[CentOS]] 5.x, внаслідок чого деякі дослідники вважають, що вони повинні були мати уразливість zero-day. Ботнети розкидані в різних країнах, у тому числі [[Німеччина|Німеччини]], [[Бельгія|Бельгії]], [[Філіппіни|Філіппін]], [[Індія|Індії]] та [[Китай|Китаю]]. [[Kaspersky]] опублікував кілька блогпостів та ботнетів.<ref>{{Cite web |url = http://www.securelist.com/en/blog/625/The_Mystery_of_Duqu_Part_Six_The_Command_and_Control_servers |title = The mystery of Duqu part six: The command and control servers |date = 30 листопада 2011 |accessdate = 30 листопада 2011 |archive-date = 7 червня 2014 |archive-url = https://web.archive.org/web/20140607000546/http://www.securelist.com/en/blog/625/The_Mystery_of_Duqu_Part_Six_The_Command_and_Control_servers }}</ref>

== Див. також ==
* [[Flame (вірус)]]
* [[Проактивний захист]]
* [[Кіберкомандування США]]

== Примітки ==
{{reflist|2}}

{{Зловмисне програмне забезпечення}}

[[Категорія:Зловмисне програмне забезпечення]]
[[Категорія:Руткіти]]
[[Категорія:Кібервійна]]


text:
# Rophalis relicta
Rophalis relicta — викопний вид сітчастокрилих комах родини Nevrorthidae, що існував у еоцені (37-34 млн років тому). Рештки комах знайдено у Польщі і Росії (балтійський бурштин) та в Україні (рівненський бурштин).

title: Rophalis relicta

wikitext:
{{Italic title}}
{{Taxobox
| name = {{вимер}}''Rophalis relicta''
| fossil_range = [[еоцен|пізній еоцен]]<br/>37-34 млн років тому
| image =
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Членистоногі]] (Arthropoda)
| classis = [[Комахи]] (Insecta)
| ordo = [[Сітчастокрилі]] (Neuroptera)
| familia = [[Nevrorthidae]]
| genus = {{вимер}}'''''Rophalis'''''
| genus_authority = Pictet 1854
| species = {{вимер}}'''''R. relicta'''''
| binomial = ''Rophalis relicta''
| binomial_authority = Pictet 1854
}}
'''''Rophalis relicta''''' — викопний вид [[сітчастокрилі|сітчастокрилих]] комах родини [[Nevrorthidae]], що існував у [[еоцен]]і (37-34 млн років тому). Рештки комах знайдено у [[Польща|Польщі]] і [[Росія|Росії]] ([[балтійський бурштин]]) та в [[Україна|Україні]] ([[рівненський бурштин]]).<ref>[http://fossilworks.org/bridge.pl?a=taxonInfo&taxon_no=215909 Rophalis relicta]{{Недоступне посилання}} на сайті Fossilworks</ref>

== Література ==
* F. J. Pictet. 1854. Classe insectes. Traité de Paléontologie: ou, Histoire Naturelle des Animaux Fossiles Considérés dans Leurs Rapports Zoologiques et Géologiques 2:301-405

== Примітки ==
{{reflist}}

{{комахи-доробити}}

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Сітчастокрилі]]
[[Категорія:Вимерлі тварини, описані 1854]]
[[Категорія:Комахи еоцену]]
[[Категорія:Викопні комахи]]

title: ?†Rophalis relicta · Час існування: пізній еоцен · 37-34 млн років тому

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Членистоногі (Arthropoda)

Клас: Комахи (Insecta)

Ряд: Сітчастокрилі (Neuroptera)

Родина: Nevrorthidae

Рід: †Rophalis · Pictet 1854

Вид: †R. relicta


text:
# Avro Lancaster
Авро 683 Ланкастер (англ. Avro 683 Lancaster) — британський важкий чотиримоторний бомбардувальник, який перебував на озброєнні Королівських ВПС. Разом з попередником, «Галіфаксом», був основним важким бомбардувальником Королівських ВПС під час Другої світової війни.
Перший бойовий виліт здійснив у березні 1942 року. «Ланкастер» став найвідомішим і найрезультативнішим нічним бомбардувальником Другої світової війни, здійснивши понад 156 тисяч бойових вильотів і скинувши понад 600 000 тонн бомб. Також мав інші застосування, зокрема, нанесення точних ударів вдень, доставку надважких бомб «Толлбой» та «Гранд слем». Велику популярність здобув після бомбардування гребель у долині Рура в 1943 році під час операції «Велика прочуханка».

## Розробка
«Ланкастер» є подальшим розвитком конструкції двомоторного середнього бомбардувальника «Манчестер». «Манчестер» з бомбовим навантаженням в 4695 кг можна віднести до важких бомбардувальників, але встановлені на ньому двигуни «Роллс-Ройс Валчер», і які дозволяли йому нести таке бомбове навантаження, мали низьку надійність, а наявність всього двох двигунів не дозволяла літаку повернутись на базу при відмові одного з них. Головний конструктор фірми «Авро» Рой Чадвік, ще до початку виробництва «Манчестерів», запропонував оснастити машину чотирма надійнішими, але менш потужними двигунами «Роллс-ройс Мерлін» X і крилом збільшеного розмаху, зберігши старий фюзеляж. Новий літак отримав позначення Авро Тип 683.
9 січня 1941 року льотчик-випробувач Х. Торн підняв в повітря прототип з бортовим номером BT308, який в вересні було передано в 44-у ескадрилью ВПС для навчання. Літак показав набагато кращі характеристики, ніж його попередник, і було спроектовано ще два прототипи — з двигунами «Роллс-ройс Мерлін XX» і Bristol Hercules VI. Перший з двох, який піднявся в повітря 13 травня 1941 року, було вирішено запустити в серійне виробництво. Хвостове оперення прототипу було запозичене в «Манчестера», мало три кіля, пізніше воно було замінено на двокілеве, з яким літак і пішов в серію. За зразком «Ланкастера» так само було змінено і хвостове оперення «Манчестера», виробництво якого стрімко згорталося з початком виробництва «Ланкастера». Зокрема деякі не завершені «Манчестери» були перероблені на складальних лініях в «Ланкастери».
Перший серійний «Ланкастер Mk.I» з початкового замовлення в 1070 літаків був завершений 31 жовтня 1941 року на заводі Avro в Чаддертоні. Згодом, через збільшення замовлення, серійне виготовлення також почалося почалося на заводах фірм Vickers-Armstrongs в Честері, Armstrong Whitworth в Ковентрі, Metropolitan-Vickers в Манчестері та Austin Motor Company в Лонгбріджі, Бірмінгемі. За кордоном «Ланкастер» виготовлявся в Канаді, на заводі Victory Aircraft в Мальтоні, Онтаріо. Спочатку літак вважався однією з модифікацій «Манчестера» і позначався як Манчестер III, пізніше він отримав власне ім'я «Ланкастер». Серійне виробництво було повністю згорнуте тільки 2 лютого 1946 року, і до цього часу в Британії і Канаді було виготовлено 7737 літаки.
Інтенсивне виробництво «Ланкастерів » потребувало інтенсивного виробництва двигунів «Роллс-ройс Мерлін XX», тому було видано дозвіл на ліцензійне виробництво останніх на заводах Packard в США. А також почались дослідження можливості встановлення інших типів двигунів, зокрема радіальних Bristol Hercules VI. Прототип з цим двигуном, «Ланкастер Mk.II», вперше піднявся в повітря 26 листопада 1941 року і результати випробувань виявились задовільними і модифікація була запущена в серійне виробництво на заводі Armstrong Whitworth в Ковентрі в травні 1942 року. Повітряний наліт на завод затримав виробництво на чотири місяці і перші серійні «Ланкастери Mk.II» були готові тільки в вересні 1942 року. Через гірші льотні характеристики, менше бомбове навантаження і для стандартизації виробництва виробництво Mk.II було припинено після 300 літака.

## Опис конструкції
«Авро Ланкастер» — чотиримоторний вільнонесний суцільнометалевий середньоплан з овальним перетином фюзеляжу. Літак збирався з 36 окремих модулів, що мали алфавітно-цифрове позначення, що спрощувало його виробництво. Фюзеляж — клепаний напівмонокок, складався з п'яти модулів, які збиралися між собою болтами. Передній (D1) містив в собі кабіну бомбардира і передню стрілецьку башту, наступний D2 — кабіну пілотів і передню частину бомбового відсіку, F1 виконувався разом з центропланом і складався з кабіни штурмана, радиста і основної частини бомбового відсіку, до D3 кріпилась верхня стрілецька башта, і хвостовий модуль D4 був призначений для установки стабілізатора, хвостового колеса і задньої стрілецької башти. Для транспортування фюзеляж міг розбиратися на 3 частини. Бомбовий відсік довжиною 10.05 м, що дістався від «Манчестера» закривався двома стулками за допомогою гідравліки. Уздовж усього фюзеляжу був прохід, що дозволяло надати допомогу при пораненні членів екіпажу і забезпечувало взаємозамінність.
Крило також складалося з п'яти модулів — центрального, інтегрованого з фюзеляжем, двох внутрішніх секцій з внутрішніми двигунами, і двох зовнішніх консолей зі своїми двигунами. Крило — двохлонжеронне, з працюючою обшивкою. Закрилки — двосекційні, по секції на внутрішній і зовнішній консолях, з металевою обшивкою і гідроприводом. Внутрішні секції закрилків відхилялися разом із задньою частиною мотогондол. Елерони з полотняною обшивкою, оснащені тримерами. Хвостове оперення — двокілеве з кілями овальної форми, стабілізатор — дволонжеронний. Рулі висоти і напряму з металевою обшивкою і мали вагову і аеродинамічну компенсацію.
Шасі триопорне, з хвостовим колесом. Основні стійки прибиралися гідроприводом назад-вгору в мотогондоли внутрішніх двигунів і після прибирання повністю закривалися стулками. Амортизація — мастильно-повітряна, гальма пневматичні. Хвостова стійка — не прибиралась, створений нею при польоті додатковий опір компенсувався меншою вагою через відмову від приводу.

## Основні модифікації
- Mk.I. — перший серійний варіант оснащений двигунами Rolls-Royce Merlin XX (пізніше моделями 22 і 24). У верхній і носовій турелі розміщувалось по два 7.7 мм кулемета Browning М1919, у хвостовій — ще чотири. На деяких екземплярах також встановлювалась нижня турель з ще двома кулеметами. Нормальне бомбове навантаження — 3630 кг, в літаках зі збільшеним бомбовим відділом — 5443. Загалом було виготовлено 3440 літаків.
  - Mk.I Special — Mk.I. пристосований для підвішування бомби «Гранд слем» (9979 кг). Для цього з літака прибрали носову і верхню турелі, а також ворота бомболюка. Також було посилено шасі.
  - PR Mk.I. — Mk.I. в варіанті фоторозвідника.
  - FE Mk.I. — Mk.I. пристосований для використання на Тихоокеанському театрі бойових дій.
- Mk.II. — оснащувався двигунами Bristol Hercules VI (перші 27 літаків) або Bristol Hercules XVI (решта). В нижній вогневій точці було встановлено один кулемет. Міг переносити 6351 кг бомб, але мав погані висотні характеристики, тому було виготовлено тільки 300 літаків.
- Mk.III. — оснащувався двигунами Rolls-Royce Merlin 28/38/224 виготовленими на фірмі Packard. Також відрізнявся збільшеною "бульбашкою" бомбардира в носі знизу. Загалом випущено 3039 літаків.
  - Mk.III Special — пристосований для підвішування бомби «Гранд слем».
  - ASR Mk.III. — літак берегової охорони для пошукових дій.
  - MR Mk.III. — морський патрульний варіант.
- Mk.VI. — варіант з двигунами Rolls-Royce Merlin 85/87 потужністю 1635 к.с. Було конвертовано сім літаків, які використовувались для тестувань. Серійно не виготовлявся.
- Mk.VII. — в верхній башті замість 7,7 мм кулеметів встановлено 12,7 мм. Виготовлено 180 літаків.
  - FE Mk.VII. — Mk.VII. пристосований для використання на Тихоокеанському театрі бойових дій.
- Mk.X. — аналог Mk.III., що виготовлявся в Канаді. Мав 12,7 мм кулемети в верхній башті. Виготовлено 430 літаків в різних модифікаціях:
  - Mk.X. S — «стандартні» бомбардувальники.
  - Mk.X. BR — розвідувально-бомбардувальний варіант
  - Mk.X. AR/Mk.X. P — розвідник
  - Mk.X. MR — морський розвідник
  - Mk.X. SAR — модифікація для пошуково-рятувальних операцій
  - Mk.X. N — для навчання екіпажів
  - Mk.X. DC — для буксирування мішеней

## Бойове застосування

### Друга світова війна
Перша ескадрилья, що отримала на озброєння «Ланкастери», стала 44-а ескадрилья, слідом за нею 97-МА ескадрилья, всього до кінця війни діяло 55 ескадрилей. Перший бойовий виліт «Ланкастери» зробили 2 березня 1942 року, під час якого літаки 44-ї ескадрильї замінували Гельголандську бухту. Дебют «Ланкастера» в ролі бомбардувальника відбувся вночі 10-11 березня під час нальоту на Ессен в якому взяли участь «Ланкастери» обох ескадрилей.
З прийняттям на озброєння важких чотиримоторних добре захищених бомбардувальників, бомбардувальне Командування вирішило відновити денні рейди, які воно було змушене припинити через великі втрати двомоторних бомбардувальників. 17 квітня 1942 року 12 літаків 44-ї та 97-ї ескадрилей провели денний наліт на завод MAN, який виготовляв дизельні двигуни для підводних човнів. 4 літаки були втрачені ще на шляху до цілі, ще 3 були збиті на зворотному шляху, а решта 5 машин були пошкоджені. Незважаючи на втрати, денні рейди продовжували здійснюватись, останній з них відбувся 17 жовтня 1942 року, коли 90 «Ланкастерів» відбомбилися по заводу Шнейдера в Ле-Крезо. В цій операції був втрачений лише один літак. 31 травня 1942 року 73 «Ланкастера» з чотирьох ескадрилей брали участь в нальоті «1000 бомбардувальників» на Кельн.
Незважаючи на високий рівень втрат від німецької ППО під час денних нальотів, бомбардувальне Командування змушене було продовжувати їх через низьку ефективність нічних бомбардувань — за даними розвідки лише 50 % скинутих бомб падало в районі цілі, крім того, три екіпажі з чотирьох навіть не були впевнені в тому, що вони виявили ціль. Коли в серпні 1942 року почала бойові дії 8-а Повітряна Армія ВПС США, озброєна більш захищеними «літаючими фортецями» Б-17, то це дозволило Королівським ВВС зосередиться на нічних рейдах проти Німеччини.
17 січня 1943 року в нальоті на Берлін брали участь 190 Ланкастерів, а з березня почалась битва за Рур — нальоти на промислові об'єкти Третього Рейху, в якому в основному використовувались чотиримоторні бомбардувальники. 25 липня в нальоті на Гамбург було використано 353 «Ланкастерів», в цьому нальоті вперше було використано смужки фольги в якості пасивних перешкод для ворожих радарів. Загалом «Ланкастери» брали участь майже в усіх нальотах авіації союзників на німецькі об'єкти.
Перед висадкою в Нормандії, основні удари було перенесено на об'єкти інфраструктури в Франції, а після висадки — по укріплених районах німецьких військ. З серпня 1944 року «Ланкастери» відновили масовані нальоти на Німеччину.
Окрім звичайних бомбових ударів, «Ланкастери» використовувались і для спеціальних завдань. Зокрема, 101-ша ескадрилья мала на озброєнні «Ланкастери» з апаратурою для створення активних перешкод в німецьких системах наведення. 17 травня 1943 року «Ланкастери» 617-ї ескадрильї спеціально обладнані для використання «стрибаючих бомб» знищили дамби гідроелектростанцій під час операції «Частайз» Для цього дверцята бомбового відсіку були зняті, а під крилами встановлені прожектори, світло яких перетиналось на висоті 18,3 метра - з якої мали скидатись бомби. 617-та ескадрилья після цього постійно оснащувалась особливими бомбами: 12 листопада 1944 року з використанням бомб «Толлбой» потопила німецький лінкор «Тірпіц», а з березня 1945 року почала використовувати бомби «Гранд слем»
Останньою бойовою операцією «Ланкастерів» стало бомбардування сховищ палива в норвезькому порту Тенсберг 26 квітня 1945 року. В цьому нальоті також була остання бойова втрата — німецький винищувач Ju 88 підбив «Ланкастер» 463-ї «канадської» ескадрильї, але останній зміг долетіти до Швеції.
В 1945 році переобладнаними «Ланкастерами» було оснащено вісім ескадрилей, що мали брати участь в війні проти Японії, але жодних нальотів вони так і не здійснили.
Всього за роки війни з побудованих 7377 машин було втрачено (на землі і в повітрі) 3349. При цьому було здійснено 156308 бойових вильотів, що дає 2,2 % втрат — найменший відсоток з усіх британських бомбардувальників. За цей час «Ланкастери» скинули 608 612 тонн бомб, не враховуючи запальних.

### Подальше використання
В ВПС Великої Британії «Ланкастери» були порівняно швидко замінені на сучасніші «Лінкольни», і американські B-29. В 1947 році все ще залишалось 12 ескадрилей оснащених «Ланкастерами», а в 1950 році, остання з них — 49-та, теж перейшла на «Лінкольни».
Дещо довше використовувались «Ланкастери» в ВПС Канади. В 1946 році в них все ще залишалось близько 230-ти літаків, які використовувались для різноманітних цілей.
Два «Ланкастери» які брали участь в нальоті на «Тірпіц», були змушені сісти на територію Радянського союзу, де були інтерновані, і використовувались як транспортні для потреб ВМС.
В 1948 році 15 «Ланкастерів» було закуплено Аргентиною, в авіації якої вони використовувались до 1966 року. В 1950 році, 9 «Ланкастерів» закупив Єгипет. В 1952 році 59 літаків було передано Франції, де вони використовувались як патрульні і рятувальні.

## Збережені літаки
Збереглось 17 майже повністю укомплектованих літаків, два з них придатні для польотів. Один з цих літаків знаходиться у Великій Британії, а другий в Канаді.

## Тактико-технічні характеристики

### Технічні характеристики
|                         | Mk.I                            | Mk.II                    | Mk.III                       |
| ----------------------- | ------------------------------- | ------------------------ | ---------------------------- |
| Екіпаж                  | 7-8 осіб                        | 7-8 осіб                 | 7-8 осіб                     |
| Довжина                 | 21,34 м                         | 21,34 м                  | 21,34 м                      |
| Висота                  | 6,19 м                          | 6,19 м                   | 6,19 м                       |
| Розмах крил             | 31,09 м                         | 31,09 м                  | 31,09 м                      |
| Площа крил              | 120,8 м²                        | 120,8 м²                 | 120,8 м²                     |
| Маса пустого            | 16 753 кг                       | 16 560 кг                | -                            |
| Максимальна злітна маса | 28 576 кг                       | 28 602 кг                | 32 658 кг                    |
| Двигуни                 | 4 × Rolls-Royce Merlin XX/22/24 | 4 × Bristol Hercules XVI | 4 × Rolls-Royce Merlin 28/38 |
| Потужність              | 2 × 1280 к. с.                  | 4 × 1735 к.с.            | 4 × 1640 к.с.                |
| Максимальна швидкість   | 416 км/г                        | 426 км/г                 | 462 км/г                     |
| Операційна дальність    | 4070 км з 3178 кг бомб          | -                        | 2494 км з 5443 кг бомб       |
| Практична стеля         | 7468 м                          | 5645 м                   | 7468 м                       |

### Озброєння
- Mk.I, Mk.III:
  - 8 × 7,7 мм кулемети Browning М1919 (в деяких 10 кулеметів)
- Mk.II:
  - 9 × 7,7 мм кулемети Browning М1919
- Mk.VII, Mk.X:
  - 6 × 7,7 мм кулемети Browning М1919
  - 2 × 12,7 мм кулемети

### Відео
- Відео польоту в кабіні пілота Ланкастера (жовтень 2010) [Архівовано 23 жовтня 2014 у Wayback Machine.]
- Запуск двигуна Ланкастера «Just Jane»[недоступне посилання з лютого 2019]
- Відео з Ланкастера в польоті над дамбами, присвяченому 65 річниці бомбування дамб [Архівовано 5 березня 2012 у Wayback Machine.]

title: Avro Lancaster

wikitext:
{{Військовий літак
|Повна назва = Avro Type 683 Lancaster
|Модель = Lancaster
|Фотографія = Avro_Lancaster_B_I_PA474.jpg
|Призначення = [[важкий бомбардувальник]]
|Перший політ = [[9 січня]] [[1941]]
|Прийнятий на озброєння = [[1942 у авіації|1942]]
|Знятий з озброєння = [[1963]] ({{Країна з прапорцем|CAN}})
|Період використання =
|На озброєнні у = [[Королівські військово-повітряні сили Великої Британії|ВПС Великої Британії]]
[[Королівські військово-повітряні сили Канади|ВПС Канади]]

|Екіпаж = 7
|Крейсерська швидкість =
|Максимальна швидкість = 450
|Бойовий радіус = 4600
|Дальність польоту =
|Тривалість польоту =
|Практична стеля = 8160
|Бойова стеля =
|Швидкопідйомність = 320 м/хв

|Довжина = 21.18
|Висота = 5.97
|Розмах крил = 31.09
|Розмах верхніх крил =
|Розмах нижніх крил =
|Площа крил = 120
|Шасі =

|Маса пустого = 16705
|Маса спорядженого = 29 000
|Максимальна маса злету = 30 845

|Двигуни = 4 ×  [[Rolls-Royce Merlin|«Роллс-ройс Мерлін»]] XX V12
|Тяга = 4 × 1280 к.с.
|Тяга форсажна =

|Гарматне озброєння =
|Боєзапас =
|Точок підвіски =
|Маса підвіски =
|Внутрішнє бомбове навантаження = {{formatnum:10000}} кг, нормальне 6400
|Підвісне озброєння =
|Кулеметне озброєння = 8 кулеметів Браунінга кал. 7.7 мм (.303 British)
|Торпедне озброєння =

|Виробник = [[Avro Aircraft]]
|Всього збудовано = 7737
|Вартість =
|Модифікації = [[Avro Lancastrian]]
[[Avro Lincoln]]
[[Avro York]]
|Конструктор = [[Рой Чадвік]]
}}
'''Авро 683 Ланкастер''' ({{lang-en|Avro 683 Lancaster}}) — британський [[Важкий бомбардувальник|важкий]] чотиримоторний [[бомбардувальник]], який перебував на озброєнні [[Королівські військово-повітряні сили Великої Британії|Королівських ВПС]]. Разом з попередником, «[[Handley Page Halifax|Галіфаксом]]», був основним важким бомбардувальником Королівських ВПС під час [[Друга світова війна|Другої світової війни]].

Перший бойовий виліт здійснив у березні [[1942]] року. «Ланкастер» став найвідомішим і найрезультативнішим [[Нічний бомбардувальник|нічним бомбардувальником]] Другої світової війни, здійснивши понад 156 тисяч бойових вильотів і скинувши понад {{formatnum:600000}} тонн бомб. Також мав інші застосування, зокрема, нанесення точних ударів вдень, доставку надважких бомб «[[Толлбой (бомба)|Толлбой]]» та «[[Гранд слем (бомба)|Гранд слем]]». Велику популярність здобув після бомбардування гребель у [[Рурський регіон|долині Рура]] в [[1943]] році під час операції «Велика прочуханка».

== Розробка ==
«Ланкастер» є подальшим розвитком конструкції двомоторного [[Середній бомбардувальник|середнього бомбардувальника]] «[[Avro Manchester|Манчестер]]». «Манчестер» з бомбовим навантаженням в 4695 кг можна віднести до [[Важкий бомбардувальник|важких бомбардувальників]], але встановлені на ньому двигуни [[Rolls-Royce Vulture|«Роллс-Ройс Валчер»]], і які дозволяли йому нести таке бомбове навантаження, мали низьку надійність, а наявність всього двох двигунів не дозволяла літаку повернутись на базу при відмові одного з них. Головний конструктор фірми «[[Avro Aircraft|Авро]]» [[Рой Чадвік]], ще до початку виробництва «Манчестерів», запропонував оснастити машину чотирма надійнішими, але менш потужними двигунами [[Rolls-Royce Merlin|«Роллс-ройс Мерлін»]] X і крилом збільшеного розмаху, зберігши старий [[фюзеляж]]. Новий літак отримав позначення ''Авро Тип 683''.

9 січня 1941 року [[льотчик-випробувач]] Х. Торн підняв в повітря прототип з бортовим номером ''BT308'', який в вересні було передано в 44-у ескадрилью ВПС для навчання. Літак показав набагато кращі характеристики, ніж його попередник, і було спроектовано ще два прототипи — з двигунами [[Rolls-Royce Merlin|«Роллс-ройс Мерлін XX»]] і [[Bristol Hercules]] VI. Перший з двох, який піднявся в повітря 13 травня 1941 року, було вирішено запустити в серійне виробництво. Хвостове оперення прототипу було запозичене в «Манчестера», мало три [[Кіль (авіація)|кіля]], пізніше воно було замінено на двокілеве, з яким літак і пішов в серію. За зразком «Ланкастера» так само було змінено і хвостове оперення «Манчестера», виробництво якого стрімко згорталося з початком виробництва «Ланкастера». Зокрема деякі не завершені «Манчестери» були перероблені на складальних лініях в «Ланкастери».{{sfn|Monday|1984|p=28}}

Перший серійний «Ланкастер Mk.I» з початкового замовлення в 1070 літаків був завершений 31 жовтня 1941 року на заводі ''Avro'' в Чаддертоні. Згодом, через збільшення замовлення, серійне виготовлення також почалося почалося на заводах фірм ''Vickers-Armstrongs'' в Честері, ''Armstrong Whitworth'' в Ковентрі, ''Metropolitan-Vickers'' в Манчестері та ''Austin Motor'' Company в Лонгбріджі, Бірмінгемі. За кордоном «Ланкастер» виготовлявся в Канаді, на заводі ''Victory Aircraft'' в Мальтоні, Онтаріо. Спочатку літак вважався однією з модифікацій «Манчестера» і позначався як Манчестер III, пізніше він отримав власне ім'я «Ланкастер». Серійне виробництво було повністю згорнуте тільки 2 лютого 1946 року, і до цього часу в Британії і Канаді було виготовлено 7737 літаки.{{sfn|Харук|2012|p=20-25}}

Інтенсивне виробництво «Ланкастерів » потребувало інтенсивного виробництва двигунів [[Rolls-Royce Merlin|«Роллс-ройс Мерлін XX»]], тому було видано дозвіл на ліцензійне виробництво останніх на заводах Packard в США. А також почались дослідження можливості встановлення інших типів двигунів, зокрема радіальних ''[[Bristol Hercules]] VI''. Прототип з цим двигуном, «Ланкастер Mk.II», вперше піднявся в повітря 26 листопада 1941 року і результати випробувань виявились задовільними і модифікація була запущена в серійне виробництво на заводі ''Armstrong Whitworth'' в Ковентрі в травні 1942 року. Повітряний наліт на завод затримав виробництво на чотири місяці і перші серійні «Ланкастери Mk.II» були готові тільки в вересні 1942 року. Через гірші льотні характеристики, менше бомбове навантаження і для стандартизації виробництва виробництво ''Mk.II'' було припинено після 300 літака.{{sfn|Monday|1984|p=28}}

== Опис конструкції ==
[[Файл:Avro Lancaster bomb bay.jpg|thumb|260пкс|Бомбовий відсік «Ланкастера»]]

«Авро Ланкастер» — чотиримоторний вільнонесний суцільнометалевий [[середньоплан]] з овальним перетином фюзеляжу. Літак збирався з 36 окремих модулів, що мали алфавітно-цифрове позначення, що спрощувало його виробництво. Фюзеляж — клепаний напів[[монокок]], складався з п'яти модулів, які збиралися між собою болтами. Передній (D1) містив в собі кабіну бомбардира і передню стрілецьку башту, наступний D2 — кабіну пілотів і передню частину бомбового відсіку, F1 виконувався разом з [[центроплан]]ом і складався з кабіни штурмана, радиста і основної частини бомбового відсіку, до D3 кріпилась верхня стрілецька башта, і хвостовий модуль D4 був призначений для установки стабілізатора, хвостового колеса і задньої стрілецької башти. Для транспортування фюзеляж міг розбиратися на 3 частини. Бомбовий відсік довжиною 10.05 м, що дістався від «Манчестера» закривався двома стулками за допомогою гідравліки. Уздовж усього фюзеляжу був прохід, що дозволяло надати допомогу при пораненні членів екіпажу і забезпечувало взаємозамінність.

Крило також складалося з п'яти модулів — центрального, інтегрованого з фюзеляжем, двох внутрішніх секцій з внутрішніми двигунами, і двох зовнішніх консолей зі своїми двигунами. [[Крило літака|Крило]] — двох[[лонжерон]]не, з працюючою обшивкою. [[Закрилки]] — двосекційні, по секції на внутрішній і зовнішній консолях, з металевою обшивкою і гідроприводом. Внутрішні секції закрилків відхилялися разом із задньою частиною мотогондол. [[Елерони]] з полотняною обшивкою, оснащені тримерами. Хвостове оперення — двокілеве з кілями овальної форми, стабілізатор — дволонжеронний. Рулі висоти і напряму з металевою обшивкою і мали вагову і аеродинамічну компенсацію.

Шасі триопорне, з хвостовим колесом. Основні стійки прибиралися гідроприводом назад-вгору в мотогондоли внутрішніх двигунів і після прибирання повністю закривалися стулками. Амортизація — мастильно-повітряна, гальма пневматичні. Хвостова стійка — не прибиралась, створений нею при польоті додатковий опір компенсувався меншою вагою через відмову від приводу.

== Основні модифікації ==
[[Файл:Avro Lancaster.png|thumb|right|260пкс|]]
* '''Mk.I.''' — перший серійний варіант оснащений двигунами [[Rolls-Royce Merlin]] XX (пізніше моделями 22 і 24). У верхній і носовій турелі розміщувалось по два 7.7 мм кулемета [[Browning М1919]], у хвостовій — ще чотири. На деяких екземплярах також встановлювалась нижня турель з ще двома кулеметами. Нормальне бомбове навантаження — 3630 кг, в літаках зі збільшеним бомбовим відділом — 5443. Загалом було виготовлено 3440 літаків.
**'''Mk.I Special''' — ''Mk.I.'' пристосований для підвішування бомби «[[Гранд слем (бомба)|Гранд слем]]» (9979 кг). Для цього з літака прибрали носову і верхню турелі, а також ворота бомболюка. Також було посилено шасі.
** '''PR Mk.I.''' — ''Mk.I.'' в варіанті фоторозвідника.
** '''FE Mk.I.''' — ''Mk.I.'' пристосований для використання на Тихоокеанському театрі бойових дій.
* '''Mk.II.''' — оснащувався двигунами [[Bristol Hercules]] VI (перші 27 літаків) або [[Bristol Hercules]] XVI (решта). В нижній вогневій точці було встановлено один кулемет. Міг переносити 6351 кг бомб, але мав погані висотні характеристики, тому було виготовлено тільки 300 літаків.
* '''Mk.III.''' — оснащувався двигунами [[Rolls-Royce Merlin]] 28/38/224 виготовленими на фірмі [[Packard]]. Також відрізнявся збільшеною "бульбашкою" бомбардира в носі знизу. Загалом випущено 3039 літаків.
** '''Mk.III Special''' — пристосований для підвішування бомби «[[Гранд слем (бомба)|Гранд слем]]».
** '''ASR Mk.III.''' — літак берегової охорони для пошукових дій.
** '''MR Mk.III.''' — морський патрульний варіант.
* '''Mk.VI.''' — варіант з двигунами [[Rolls-Royce Merlin]] 85/87 потужністю 1635 к.с. Було конвертовано сім літаків, які використовувались для тестувань. Серійно не виготовлявся.
* '''Mk.VII.''' — в верхній башті замість 7,7 мм кулеметів встановлено 12,7 мм. Виготовлено 180 літаків.
** '''FE Mk.VII.''' — ''Mk.VII.'' пристосований для використання на Тихоокеанському театрі бойових дій.
* '''Mk.X.''' — аналог ''Mk.III.'', що виготовлявся в Канаді. Мав 12,7 мм кулемети в верхній башті. Виготовлено 430 літаків в різних модифікаціях:
** '''Mk.X. S''' — «стандартні» бомбардувальники.
** '''Mk.X. BR''' — розвідувально-бомбардувальний варіант
** '''Mk.X. AR'''/'''Mk.X. P''' — розвідник
** '''Mk.X. MR''' — морський розвідник
** '''Mk.X. SAR''' — модифікація для пошуково-рятувальних операцій
** '''Mk.X. N''' — для навчання екіпажів
** '''Mk.X. DC''' — для буксирування мішеней

== Бойове застосування ==

[[Файл:Attack on Hamburg.jpg|thumb|260пкс|«Ланкастер» над Гамбургом, ніч 30/31 січня 1943 року]]
[[Файл:RAF attack St. Vith 26 Dec 1944.jpg|thumb|260пкс|Атака «Ланкастерами» Санкт-Віт, Бельгія, 26 грудня 1944 року]]

=== Друга світова війна ===

Перша [[ескадрилья]], що отримала на озброєння «Ланкастери», стала 44-а ескадрилья, слідом за нею 97-МА ескадрилья, всього до кінця війни діяло 55 ескадрилей. Перший бойовий виліт «Ланкастери» зробили 2 березня 1942 року, під час якого літаки 44-ї ескадрильї замінували [[Гельголандська бухта|Гельголандську бухту]]. Дебют «Ланкастера» в ролі бомбардувальника відбувся вночі 10-11 березня під час [[Бомбардування Ессен|нальоту на Ессен]] в якому взяли участь «Ланкастери» обох ескадрилей.

З прийняттям на озброєння важких чотиримоторних добре захищених бомбардувальників, бомбардувальне Командування вирішило відновити денні рейди, які воно було змушене припинити через великі втрати двомоторних бомбардувальників. [[17 квітня]] 1942 року 12 літаків 44-ї та 97-ї ескадрилей провели денний наліт на завод [[MAN]], який виготовляв дизельні двигуни для підводних човнів. 4 літаки були втрачені ще на шляху до цілі, ще 3 були збиті на зворотному шляху, а решта 5 машин були пошкоджені. Незважаючи на втрати, денні рейди продовжували здійснюватись, останній з них відбувся 17 жовтня 1942 року, коли 90 «Ланкастерів» відбомбилися по заводу [[Schneider Electric|Шнейдера]] в [[Ле-Крезо]]. В цій операції був втрачений лише один літак. 31 травня 1942 року 73 «Ланкастера» з чотирьох ескадрилей брали участь в [[Бомбардування Кельна у Другій світовій війні|нальоті «1000 бомбардувальників»]] на [[Кельн]].

Незважаючи на високий рівень втрат від німецької ППО під час денних нальотів, бомбардувальне Командування змушене було продовжувати їх через низьку ефективність нічних бомбардувань — за даними розвідки лише 50 % скинутих бомб падало в районі цілі, крім того, три екіпажі з чотирьох навіть не були впевнені в тому, що вони виявили ціль. Коли в серпні 1942 року почала бойові дії 8-а Повітряна Армія ВПС США, озброєна більш захищеними [[Boeing B-17 Flying Fortress|«літаючими фортецями» Б-17]], то це дозволило Королівським ВВС зосередиться на нічних рейдах проти Німеччини.

[[Файл:Lancaster I NG128 Dropping Load - Duisburg - Oct 14 - 1944.jpg|міні|ліворуч|200пкс|«Ланкастер» 202-ї ескадрильї скидає бомби. На першому кадрі скидання смужок фольги для створення радіоперешкод.]]
17 січня 1943 року в [[Бомбардування Берліна під час Другої світової війни|нальоті на Берлін]] брали участь 190 Ланкастерів, а з березня почалась {{нп|битва за Рур||en|Battle of the Ruhr}} — нальоти на промислові об'єкти Третього Рейху, в якому в основному використовувались чотиримоторні бомбардувальники. 25 липня в [[Операція «Гоморра»|нальоті на Гамбург]] було використано 353 «Ланкастерів», в цьому нальоті вперше було використано смужки фольги в якості пасивних перешкод для ворожих радарів. Загалом «Ланкастери» брали участь майже в усіх нальотах авіації союзників на німецькі об'єкти.

Перед [[Нормандська операція|висадкою в Нормандії]], основні удари було перенесено на об'єкти інфраструктури в Франції, а після висадки — по укріплених районах німецьких військ. З серпня 1944 року «Ланкастери» відновили масовані нальоти на Німеччину.

Окрім звичайних бомбових ударів, «Ланкастери» використовувались і для спеціальних завдань. Зокрема, 101-ша ескадрилья мала на озброєнні «Ланкастери» з апаратурою для створення активних перешкод в німецьких системах наведення. 17 травня 1943 року «Ланкастери» 617-ї ескадрильї спеціально обладнані для використання [[Обертова бомба|«стрибаючих бомб»]] знищили дамби гідроелектростанцій під час [[Операція «Частайз»|операції «Частайз»]] Для цього дверцята бомбового відсіку були зняті, а під крилами встановлені прожектори, світло яких перетиналось на висоті 18,3 метра - з якої мали скидатись бомби. 617-та ескадрилья після цього постійно оснащувалась особливими бомбами: 12 листопада 1944 року з використанням бомб «[[Толлбой (бомба)|Толлбой]]» потопила німецький [[Tirpitz (1939)|лінкор «Тірпіц»]], а з березня 1945 року почала використовувати бомби «[[Гранд слем (бомба)|Гранд слем]]»

Останньою бойовою операцією «Ланкастерів» стало бомбардування сховищ палива в норвезькому порту [[Тенсберг]] 26 квітня 1945 року. В цьому нальоті також була остання бойова втрата — німецький винищувач [[Junkers Ju 88|Ju 88]] підбив «Ланкастер» 463-ї «канадської» ескадрильї, але останній зміг долетіти до Швеції.

В 1945 році переобладнаними «Ланкастерами» було оснащено вісім ескадрилей, що мали брати участь в війні проти Японії, але жодних нальотів вони так і не здійснили.

Всього за роки війни з побудованих 7377 машин було втрачено (на землі і в повітрі) 3349. При цьому було здійснено 156308 бойових вильотів, що дає 2,2 % втрат — найменший відсоток з усіх британських бомбардувальників.{{sfn|Харук|2012|p=20-25}} За цей час «Ланкастери» скинули 608 612 тонн бомб, не враховуючи запальних.{{sfn|Monday|1984|p=32}}

=== Подальше використання ===
[[Файл:Lancaster10MP 405Sqn RCAF NAS Jax Feb1953.jpg|міні|праворуч|300пкс|Канадський розвідувальний «Ланкастер», 1953 рік.]]
В [[Королівські військово-повітряні сили Великої Британії|ВПС Великої Британії]] «Ланкастери» були порівняно швидко замінені на сучасніші [[Avro Lincoln|«Лінкольни»]], і американські [[Boeing B-29 Superfortress|B-29]]. В 1947 році все ще залишалось 12 ескадрилей оснащених «Ланкастерами», а в 1950 році, остання з них — 49-та, теж перейшла на «Лінкольни».

Дещо довше використовувались «Ланкастери» в [[Королівські військово-повітряні сили Канади|ВПС Канади]]. В 1946 році в них все ще залишалось близько 230-ти літаків, які використовувались для різноманітних цілей.

Два «Ланкастери» які брали участь в нальоті на «Тірпіц», були змушені сісти на територію Радянського союзу, де були інтерновані, і використовувались як транспортні для потреб ВМС.

В 1948 році 15 «Ланкастерів» було закуплено [[Аргентина|Аргентиною]], в авіації якої вони використовувались до 1966 року. В 1950 році, 9 «Ланкастерів» закупив [[Єгипет]]. В 1952 році 59 літаків було передано Франції, де вони використовувались як патрульні і рятувальні.{{sfn|Харук|2012|p=20-25}}

== Збережені літаки ==

Збереглось 17 майже повністю укомплектованих літаків, два з них придатні для польотів. Один з цих літаків знаходиться у Великій Британії, а другий в Канаді.

== Тактико-технічні характеристики ==
[[Файл:British WW2 bombers comparison.png|міні|праворуч|260пкс|Порівняльна діаграма британських важких бомбардувальників. |
''Канарковий''— [[Short Stirling|«Шорт Стірлінг»]]

'''Голубий'''— [[Avro Lancaster|«Ланкастер»]]

'''Геліотроп'''— [[Handley Page Halifax|«Галіфакс»]]
]]

=== Технічні характеристики ===
{| class="wikitable"
|-
! !! Mk.I !! Mk.II !! Mk.III
|-
! Екіпаж
| 7-8 осіб || 7-8 осіб || 7-8 осіб
|-
! Довжина
| 21,34 м || 21,34 м || 21,34 м
|-
! Висота
| 6,19 м || 6,19 м || 6,19 м
|-
! Розмах крил
| 31,09 м || 31,09 м || 31,09 м
|-
! Площа крил
| 120,8 м² || 120,8 м² || 120,8 м²
|-
! Маса пустого
| 16 753 кг || 16 560 кг || -
|-
! Максимальна злітна маса
| 28 576 кг || 28 602 кг || 32 658 кг
|-
! Двигуни
| 4 × [[Rolls-Royce Merlin]] XX/22/24 || 4 × [[Bristol Hercules]] XVI || 4 × [[Rolls-Royce Merlin]] 28/38
|-
! Потужність
| 2 × 1280 [[Кінська сила|к. с.]]|| 4 × 1735 к.с. || 4 × 1640 к.с.
|-
! Максимальна швидкість
| 416 км/г || 426 км/г || 462 км/г
|-
! Операційна дальність
| 4070 км
з 3178 кг бомб || - || 2494 км
з 5443 кг бомб
|-
! Практична стеля
| 7468 м || 5645 м || 7468 м
|}

=== Озброєння ===
* '''Mk.I''', '''Mk.III''':
** 8 × 7,7 мм кулемети [[Browning М1919]] (в деяких 10 кулеметів)
* '''Mk.II''':
** 9 × 7,7 мм кулемети [[Browning М1919]]
* '''Mk.VII''', '''Mk.X''':
** 6 × 7,7 мм кулемети [[Browning М1919]]
** 2 × 12,7 мм кулемети

== Посилання ==
{{commons|Category:Avro Lancaster}}

{{ref-ru}}
* [http://www.airpages.ru/cgi-bin/pg.pl?nav=uk10&page=lancbp «Ланкастер». Бойове використання] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100913222329/http://www.airpages.ru/cgi-bin/pg.pl?nav=uk10&page=lancbp |date=13 вересня 2010 }}
* [http://www.airwar.ru/enc/bww2/lankast.html Авро Ланкастер на сайті «Уголок неба»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111209021412/http://www.airwar.ru/enc/bww2/lankast.html |date=9 грудня 2011 }}
* [http://www.cofe.ru/avia/A/A-124.htm Авро Ланкастер на сайті cofe.ru] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120206023321/http://www.cofe.ru/avia/A/A-124.htm |date=6 лютого 2012 }}

{{ref-en}}
* [http://www.scribd.com/doc/42679113 (1945) Примітки пілота та інженера Lancaster Mark I, Mark VII, Mark III, Mark X]{{Недоступне посилання}}
* [http://www.lancaster-archive.com The Lancaster Archive] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180525224027/http://www.lancaster-archive.com/ |date=25 травня 2018 }}
* [http://www.austinmemories.com Austin & Longbridge Aircraft Production] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110223175356/http://www.austinmemories.com/ |date=23 лютого 2011 }}
* [https://web.archive.org/web/20110606132728/http://www.raf.mod.uk/history/lanc1.html RAF Avro Lancaster 60th Anniversary]
* [http://www.bbc.co.uk/ww2peopleswar/stories/24/a8955624.shtml Найдовша операція з Ланкастерами — 10 годин 25 хвилин] {{Webarchive|url=https://archive.today/20130113234730/http://www.bbc.co.uk/ww2peopleswar/stories/24/a8955624.shtml |date=13 січня 2013 }}
* [https://web.archive.org/web/20050401091939/http://www.raafawa.org.au/wa/museum/lanc/history.htm The Avro History]
* [https://web.archive.org/web/20120309232442/http://www.bombercommandmuseum.ca/lancs.html Surviving Birmingham and Manchester made Avro Lancasters]
* [https://web.archive.org/web/20100413140208/http://lancasterrestoration.com/ Креслення Lancaster]
* [http://www.bombercrew.com/ Lancaster Bomber Crews and Their Experiences] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171218194943/http://www.bombercrew.com/ |date=18 грудня 2017 }}
* [http://www.qsl.net/pe1ngz/airforce/lancaster/lancaster-equipment.html The Lancaster's electronic equipment] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120225063419/http://www.qsl.net/pe1ngz/airforce/lancaster/lancaster-equipment.html |date=25 лютого 2012 }}
* [http://books.google.com/books?id=PyEDAAAAMBAJ&pg=PA106&dq=motor+gun+boat&hl=en&ei=LxTqTMfGI4-bnwfEyNiWDQ&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=6&ved=0CEIQ6AEwBQ#v=onepage&q=motor%20gun%20boat&f=true «8 Tons», October 1944, Popular Science, С. 106—107] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130620231352/http://books.google.com/books?id=PyEDAAAAMBAJ&pg=PA106&dq=motor+gun+boat&hl=en&ei=LxTqTMfGI4-bnwfEyNiWDQ&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=6&ved=0CEIQ6AEwBQ#v=onepage&q=motor%20gun%20boat&f=true |date=20 червня 2013 }}: кольоровий розтин літака
* [http://www.aviation-history.com/avro/683.html Avro 683 Lancaster] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111226052355/http://aviation-history.com/avro/683.html |date=26 грудня 2011 }}
* [http://www.classicwarbirds.co.uk/british-aircraft-of-ww2/avro-lancaster.php Властивості, технічні деталі, та фото] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110722043024/http://www.classicwarbirds.co.uk/british-aircraft-of-ww2/avro-lancaster.php |date=22 липня 2011 }}

=== Відео ===
* [http://www.youtube.com/watch?v=WXnVQftvIBA Відео польоту в кабіні пілота Ланкастера (жовтень 2010)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141023161112/http://www.youtube.com/watch?v=WXnVQftvIBA&feature=player_embedded |date=23 жовтня 2014 }}
* [http://meview.metro.co.uk/Video.aspx?id=45799 Запуск двигуна Ланкастера «Just Jane»]{{Недоступне посилання|date=лютий 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/uk/7405514.stm Відео з Ланкастера в польоті над дамбами, присвяченому 65 річниці бомбування дамб] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120305083726/http://news.bbc.co.uk/1/hi/uk/7405514.stm |date=5 березня 2012 }}

== Джерела ==
* {{книга|автор= Харук А.И. |рік= 2012 |заголовок= Ударная авиация Второй Мировой - штурмовики, бомбардировщики, торпедоносцы |місце=Москва |видавництво= Яуза::ЭКСМО |сторінок=400 |isbn=978-5699595877}} {{ref-ru}}
* {{книга|автор= Monday, Devid |рік= 1984 |заголовок= Consice Guide to British Aircraft of World War II |місце=London |видавництво= Airspace Publishing Ltd |сторінок=240 |isbn=0600349675}} {{ref-en}}

== Література ==
* {{стаття | заголовок = Ночные кошмары Германии | автор = С. Цветков | журнал = [[Моделіст-конструктор]] | номер = 1, 3 | рік = 1996 | мова = ru}}
* Coulding, Brian, Garbett, M. The Avro Lancaster I (Aircraft in Profile number 65). Leatherhead, Surrey, UK: Profile Publications Ltd., 1966.
* Robertson, Bruce. The Avro Lancaster II (Aircraft in Profile number 235). Leatherhead, Surrey, UK: Profile Publications Ltd.
* Майлз Трипп Воздушная война в небе Западной Европы. Воспоминания пилота бомбардировщика. 1944—1945

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Літаки Avro}}
{{Авіація Великої Британії в Другій світовій війні}}

{{ВП-портали|Велика Британія|Авіація|Друга світова війна|Військова справа}}

[[Категорія:Військові літаки Великої Британії]]
[[Категорія:Літаки Другої світової війни]]
[[Категорія:Бомбардувальники]]
[[Категорія:Середньоплани]]
[[Категорія:Чотиримоторні поршневі літаки]]
[[Категорія:Літаки з Н-подібним оперенням]]

title: Lancaster

Призначення: важкий бомбардувальник

Перший політ: 9 січня 1941

Знятий з озброєння: 1963 ( Канада)

На озброєнні у: ВПС Великої Британії · ВПС Канади

Розробник: Avro

Виробник: Avro Aircraft

Модифікації: Avro Lancastrian · Avro Lincoln · Avro York

Конструктор: Рой Чадвік

Екіпаж: 7 осіб

Максимальна швидкість (МШ): 450 км/год

Швидкопідйомність: 320 м/хв м/с

Двигуни: 4 × «Роллс-ройс Мерлін» XX V12

Внутрішнє бомбове навантаження: 10 000 кг, нормальне 6400 кг


text:
# Королева Португалії
Королева Португалії (порт. Rainha de Portugal) — у Португальському королівстві титул монарха-жінки (правлячої королеви), дружини короля (королеви-дружини), або матері монарха (королеви-матері) .

## Королеви
| Портрет | Ім'я                                                   | Роки життя                               | Правління                                   | Титул / Примітки                                                                                | Династія      |
| ------- | ------------------------------------------------------ | ---------------------------------------- | ------------------------------------------- | --------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ------------- |
|         | Матильда Савойська Mafalda de Saboia                   | 1125 — 2 грудня 1157/1158 32 (33) роки   | 1146 — 2 грудня 1157/1158 11 (12) років     | дружина Афонсу І; королева-дружина дочка Амадея III, графа Савойського.                                   | Савойська     |
|         | Дульса Арагонська Dulce de Aragon                      | 1160 — 2 вересня 1198 38 років           | 6 грудня 1185 — 2 вересня 1198 13 років     | дружина Саншу I; королева-дружина дочка барселонського графа Рамона-Беренгера IV та королеви Петроніли.   | Барселонська  |
|         | Уррака Кастильська Urraca de Castela                   | 1186 — 3 листопада 1220 34 років         | 26 березня 1211 — 3 листопада 1220 11 років | дружина Афонсу II; королева-дружина дочка кастильського короля Альфонсо VIII.                             | Бургундська   |
|         | Менсія де Аро Mencía López de Haro                     | 1215 — 1270 65 років                     | 1241 — 1245 6 років                         | дружина Саншу II; королева-дружина кастильська шляхтянка, донька біскайського сеньйора Лопе II де Аро.    | Аро           |
|         | Матильда Булонська Matilde de Bolonha                  | 1202 — 1259 57 років                     | 4 січня 1248 — 1259 11 років                | дружина Афонсу III; королева-дружина графиня даммартенська і булонська.                                   | Даммартенська |
|         | Беатриса І Кастильська Beatriz de Castela              | 1242 — 27 жовтня 1303 61 рік             | 4 січня 1253 — 27 жовтня 1303 50 років      | дружина Афонсу III; королева-дружина, після 1279 — королева-мати; донька кастильського короля Альфонсо X. | Бургундська   |
|         | Ізабела Арагонська Свята, Миротвориця Isabel de Aragão | 4 січня 1271 — 4 липня 1336 65 років     | 26 червня 1282 — 4 липня 1336 54 роки       | дружина Дініша; королева-дружина, після 1325 — королева-мати; дочка арагонського короля Педро III.        | Барселонська  |
|         | Беатриса II Кастильська Beatriz de Castela             | 8 квітня 1293 — 25 жовтня 1359 66 років  | 7 січня 1325 — 25 жовтня 1359               | дружина Афонсу IV; королева-дружина, після 1357 — королева-мати; донька кастильського короля Санчо IV.    | Бургундська   |
|         | Інес де Кастро Inés de Castro                          | 1325 — 7 січня 1355 30 років             | посмертно —                                 | дружина Педру I до його сходження на трон; страчена королем Афонсу IV; проголошена королевою 1360 року.   | Кастро        |
|         | Леонора Телеш Віроломна Leonor Teles                   | 1350 — 27 квітня 1386 34 роки            | 5 травня 1372 — 1384 12 років               | дружина Фернанду I; королева-дружина після 1383 — королева-регент; донька вельможі Мартіна де Мінезіша.   | Мінезіші      |
|         | Філіппа Ланкастерська Filipa de Lencastre              | 31 березня 1360 — 19 липня 1415 55 років | 11 лютого 1387 — 19 липня 1415 27 років     | дружина Жуана I; королева-дружина донька ланкастреського герцога Джона Гонта.                             | Ланкастери    |
|         | Леонора Сумна Leonor de Aragón                         | 2 травня 1402 — 19 липня 1445 42 роки    | 14 серпня 1433 — 19 липня 1445 22 роки      | дружина Дуарте; королева-дружина, після 1438 — королева-мати донька арагонського короля Фернандо І.       | Трастамарська |
|         | Ізабела Коїмбрська Isabel de Coimbra                   | 1 березня 1432 — 2 грудня 1455 23 роки   | 6 травня 1447 — 2 грудня 1455 8 років       | 1-а дружина Афонсу V; королева-дружина донька коїмбрського герцога Педру.                                 | Авіська       |

title: Королева Португалії

wikitext:
'''Королева Португалії''' ({{lang-pt|Rainha de Portugal}}) — у [[Португальське королівство|Португальському королівстві]] титул монарха-жінки (правлячої королеви), дружини [[Король Португалії|короля]] (королеви-дружини), або матері монарха (королеви-матері) .

== Королеви  ==
{{Succession table monarch
| name1       = [[Матильда Савойська]]
| native1     = Mafalda de Saboia
| nickname1   =
| life1       = [[1125]] — {{дата|1157|12|2|1}}/[[1158]]
32 (33) роки
| reignstart1 = [[1146]]
| reignend1   = {{дата|1157|12|2|1}}/[[1158]]
11 (12) років
| notes1      = дружина [[Афонсу І]]; королева-дружина
дочка [[Амадей III (граф Савойський)|Амадея III]], графа Савойського.
| family1     = [[Файл:Armoiries Savoie Ancien.svg|40px|центр]] [[Савойський дім|Савойська]]
| image1      = Mafalda Sabóia.jpg

| name2       = [[Дульса Арагонська]]
| native2     = Dulce de Aragon
| nickname2   =
| life2       = [[1160]] — {{дата|1198|9|2|1}}
38 років
| reignstart2 = {{дата|1185|12|6|1}}
| reignend2   = {{дата|1198|9|2|1}}
13 років
| notes2      = дружина [[Саншу I]]; королева-дружина
дочка барселонського графа [[Рамон-Беренгер IV|Рамона-Беренгера IV]] та королеви [[Петроніла (королева Арагону)|Петроніли]].
| family2     = [[Файл:Royal_arms_of_Aragon.svg|40px|центр]] [[Барселонський дім|Барселонська]]
| image2      =Dulce de Aragon (Genealogia dos Reis de Portugal).png

| name3       = [[Уррака Кастильська]]
| native3     = Urraca de Castela
| nickname3   =
| life3       = [[1186]] — {{дата|1220|11|3|1}}
34 років
| reignstart3 = {{дата|1211|3|26|1}}
| reignend3   = {{дата|1220|11|3|1}}
11 років
| notes3      = дружина [[Афонсу II]]; королева-дружина
дочка кастильського короля [[Альфонсо VIII]].
| family3     = [[Файл:Royal_Coat_of_Arms_of_the_Crown_of_Castile_(1230-1284).svg|40px|центр]] [[Кастильський Бургундський дім|Бургундська]]
| image3      =D. Urraca de Castela, Rainha de Portugal - The Portuguese Genealogy (Genealogia dos Reis de Portugal).png

| name4       = [[Менсія Лопес де Аро|Менсія де Аро]]
| native4     = Mencía López de Haro
| nickname4   =
| life4       = [[1215]] — [[1270]]
65 років
| reignstart4 = {{дата|1241| | |1}}
| reignend4   = {{дата|1245| | |1}}
6 років
| notes4      = дружина [[Саншу II]]; королева-дружина
кастильська шляхтянка, донька біскайського сеньйора [[Лопе II де Аро]].
| family4     = [[Файл:Arms of the House of Haro, Lords of Biscay.svg|43px|центр]] [[Аро (рід)|Аро]]
| image4      = Mencia de Haro.jpg

| name5       = [[Матильда Даммартенська|Матильда Булонська]]
| native5     = Matilde de Bolonha
| nickname5   =
| life5       = [[1202]] — [[1259]]
57 років
| reignstart5 = {{дата|1248|1|4|1}}
| reignend5   = {{дата|1259| | |1}}
11 років
| notes5      = дружина [[Афонсу III]]; королева-дружина
графиня даммартенська і булонська.
| family5     = [[Файл:Dammartin arms.svg|40px|центр]] [[Мелло (рід)|Даммартенська]]
| image5      =Matilde de Bolonha, Rainha de Portugal - The Portuguese Genealogy (Genealogia dos Reis de Portugal).png

| name6       = [[Беатриса Кастильська (1242—1303)|Беатриса І Кастильська]]
| native6     = Beatriz de Castela
| nickname6   =
| life6       = [[1242]] — {{дата|1303|10|27|1}}
61 рік
| reignstart6 = {{дата|1253|1|4|1}}
| reignend6   = {{дата|1303|10|27|1}}
50 років
| notes6      = дружина [[Афонсу III]]; королева-дружина, після 1279 — королева-мати; донька кастильського короля [[Альфонсо X]].
| family6     = [[Файл:Royal_Coat_of_Arms_of_the_Crown_of_Castile_(1230-1284).svg|40px|центр]] [[Кастильський Бургундський дім|Бургундська]]
| image6      =D. Beatriz, Rainha Consorte de Portugal - The Portuguese Genealogy (Genealogia dos Reis de Portugal).png

| name7       = [[Свята Ізабела Арагонська|Ізабела Арагонська]]
| native7     =Isabel de Aragão
| nickname7   = Свята, Миротвориця
| life7       = {{дата|1271|1|4|1}} — {{дата|1336|7|4|1}}
65 років
| reignstart7 = {{дата|1282|6|26|1}}
| reignend7   = {{дата|1336|7|4|1}}
54 роки
| notes7      = дружина [[Дініш]]а; королева-дружина, після 1325 — королева-мати; дочка арагонського короля [[Педро III (король Арагону)|Педро III]].
| family7     = [[Файл:Royal_arms_of_Aragon.svg|40px|центр]] [[Барселонський дім|Барселонська]]
| image7      =D. Isabel de Aragão, Rainha de Portugal - The Portuguese Genealogy (Genealogia dos Reis de Portugal).png

| name8       = [[Беатриса Кастильська (1242—1303)|Беатриса II Кастильська]]
| native8     = Beatriz de Castela
| nickname8   =
| life8       = {{дата|1293|4|8|1}} —  {{дата|1359|10|25|1}}
66 років
| reignstart8 = {{дата|1325|1|7|1}}
| reignend8   = {{дата|1359|10|25|1}}

| notes8      = дружина [[Афонсу IV]]; королева-дружина, після 1357 — королева-мати; донька кастильського короля [[Санчо IV]].
| family8     = [[Файл:Royal_Coat_of_Arms_of_the_Crown_of_Castile_(1230-1284).svg|40px|центр]] [[Кастильський Бургундський дім|Бургундська]]
| image8      =D. Beatriz de Castela, Rainha de Portugal - The Portuguese Genealogy (Genealogia dos Reis de Portugal).png

| name9       = [[Інес де Кастро]]
| native9     = Inés de Castro
| nickname9   =
| life9       =[[1325]] — {{дата|1355|1|7|1}}
30 років
| reignstart9 = посмертно
| reignend9   =
| notes9      = дружина [[Педру I]] до його сходження на трон; страчена королем [[Афонсу IV]]; проголошена королевою [[1360]] року.
| family9     = [[Файл:Escudo de Castro.svg|40px|центр]] [[Кастро (рід)|Кастро]]
| image9      = D. Inês de Castro (Quinta da Regaleira).png

| name10       = [[Леонора Телеш]]
| native10     = Leonor Teles
| nickname10   = Віроломна
| life10        = [[1350]] — {{дата|1386|4|27|1}}
34 роки
| reignstart10 = {{дата|1372|5|5|1}}
| reignend10   = {{дата|1384| | |1}}
12 років
| notes10      = дружина [[Фернанду I]];  королева-дружина
після 1383 — королева-регент; донька вельможі Мартіна де Мінезіша.
| family10     = [[Файл:Meneses-antigo.png|40px|центр]] [[Мінезіші]]
| image10      = Leonore_Teles_de_Menezes.jpg

| name11       = [[Філіппа Ланкастерська]]
| native11     = Filipa de Lencastre
| nickname11   =
| life11       = {{дата|1360|3|31|1}} — {{дата|1415|7|19|1}}
55 років
| reignstart11 = {{дата|1387|2|11|1}}
| reignend11   = {{дата|1415|7|19|1}}
27 років
| notes11      = дружина [[Жуан I|Жуана I]];  королева-дружина
донька ланкастреського герцога [[Джон Гонт|Джона Гонта]].
| family11     = [[Файл:Arms_of_Edmund_Crouchback,_Earl_of_Leicester_and_Lancaster.svg|40px|центр]] [[Ланкастери]]
| image11      =  Filipa_lencastre.jpg

| name12       = [[Леонора Арагонська (королева Португалії)|Леонора]]
| native12     = Leonor de Aragón
| nickname12   = Сумна
| life12       = {{дата|1402|5|2|1}} — {{дата|1445|7|19|1}}
42 роки
| reignstart12 = {{дата|1433|8|14|1}}
| reignend12   = {{дата|1445|7|19|1}}
22 роки
| notes12      = дружина [[Дуарте (король Португалії)|Дуарте]];  королева-дружина, після 1438 — королева-мати
донька арагонського короля [[Фернандо I (король Арагону)|Фернандо І]].
| family12     = [[Файл:Royal Coat of Arms of the Crown of Castile (1284-1390).svg|40px|центр]] [[Трастамарський дім|Трастамарська]]
| image12      = D._Leonor_de_Aragão,_Rainha_de_Portugal_-_The_Portuguese_Genealogy_(Genealogia_dos_Reis_de_Portugal).png

| name13       = [[Ізабела Коїмбрська]]
| native13     = Isabel de Coimbra
| nickname13   =
| life13       = {{дата|1432|3|1|1}} — {{дата|1455|12|2|1}}
23 роки
| reignstart13 = {{дата|1447|5|6|1}}
| reignend13   = {{дата|1455|12|2|1}}
8 років
| notes13      = 1-а дружина [[Афонсу V]];  королева-дружина
донька коїмбрського герцога [[Педру Коїмбрський|Педру]].
| family13     = [[Файл:Shield_of_the_Kingdom_of_Portugal_(1481-1910).png|40px|центр]] [[Авіська династія|Авіська]]
| image13      = 12- Rainha D. Isabel.jpg

}}

== Див. також ==
* [[Список португальських монархів]]

== Джерела ==
* [[Гарольд Віктор Лівермор|Livermore H.V.]] ''History of Portugal''. Cambridge: University Press, 1947.
* Livermore H.V. ''A New History of Portugal''. Cambridge: University Press, 1969.
* Oliveira, Ana Rodrigues. ''Rainhas medievais de Portugal''. [S.l.]: A Esfera dos Livros, 2010.

== Посилання ==
{{ci}}
{{Королеви Португалії}}
{{ac}}
[[Категорія:Королеви Португалії|!]]


text:
# Реза Афзалі
Реза Афзалі (перс. رضا افضلی; нар. 7 січня 1990) — іранський борець вільного стилю, чемпіон Азії, володар та срібний призер Кубків світу, дворазовий чемпіон світу серед студентів.

## Життєпис
Боротьбою почав займатися з 2001 року. У 2007 році став чемпіоном Азії серед кадетів. У 2010 році повторив це досягнення на чемпіонаті Азії серед юніорів.
Виступає за борцівський клуб «Тахті», Керманшах. Тренер — Машалла Хосейні.

## Спортивні результати на міжнародних змаганнях

### Виступи на Чемпіонатах світу
| Змагання                        | Збірна | Вагова категорія          | Місце |
| ------------------------------- | ------ | ------------------------- | ----- |
| Чемпіонат світу з боротьби 2014 | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг | 13    |
| Чемпіонат світу з боротьби 2019 | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг | 26    |

### Виступи на Чемпіонатах Азії
| Змагання                       | Збірна | Вагова категорія          | Місце  |
| ------------------------------ | ------ | ------------------------- | ------ |
| Чемпіонат Азії з боротьби 2014 | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг | Золото |

### Виступи на Кубках світу
| Змагання                    | Збірна | Вагова категорія          | Місце  |
| --------------------------- | ------ | ------------------------- | ------ |
| Кубок світу з боротьби 2014 | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг | Золото |
| Кубок світу з боротьби 2019 | Іран   | команда                   | Срібло |

### Виступи на Універсіадах
| Змагання               | Збірна | Вагова категорія          | Місце |
| ---------------------- | ------ | ------------------------- | ----- |
| Літня Універсіада 2013 | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг | 8     |

### Виступи на Чемпіонатах світу серед студентів
| Змагання                                        | Збірна | Вагова категорія          | Місце  |
| ----------------------------------------------- | ------ | ------------------------- | ------ |
| Чемпіонат світу з боротьби серед студентів 2012 | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг | Золото |
| Чемпіонат світу з боротьби серед студентів 2016 | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг | Золото |

### Виступи на інших змаганнях
| Змагання                                     | Збірна | Вагова категорія                 | Місце  |
| -------------------------------------------- | ------ | -------------------------------- | ------ |
| Кубок Тахті 2010                             | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг        | 12     |
| Меморіал Вацлава Циолковського 2011          | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг        | 10     |
| Турнір Яшара Догу 2012                       | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг        | 13     |
| Гран-прі «Іван Яригін» 2013                  | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг        | 29     |
| Кубок Тахті 2013                             | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг        | Бронза |
| Кубок Тахті 2013                             | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг        | 17     |
| Кубок Тахті 2014                             | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг        | Золото |
| Меморіал Вацлава Циолковського 2014          | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг        | Срібло |
| Кубок Тахті 2015                             | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг        | 8      |
| Клубний чемпіонат світу з боротьби 2016      | Іран   | команда                          | Срібло |
| Київський Міжнародний турнір з боротьби 2017 | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг        | Золото |
| Турнір Дана Колова — Николи Петрова 2017     | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг        | 25     |
| Клубний чемпіонат світу з боротьби 2017      | Іран   | команда                          | Золото |
| Клубний чемпіонат світу з боротьби 2018      | Іран   | команда                          | Золото |
| Кубок Тахті 2019                             | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг        | Срібло |
| Турнір Г. Картозія і В. Балавадзе 2019       | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг        | Бронза |
| Клубний чемпіонат світу з боротьби 2019      | Іран   | команда                          | Срібло |
| Кубок Тахті 2020                             | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг        | 7      |
| Кубок Тахті 2020                             | Іран   | греко-римська боротьба, до 74 кг | 7      |

### Виступи на змаганнях молодших вікових груп
| Змагання                                      | Збірна | Вагова категорія          | Місце  |
| --------------------------------------------- | ------ | ------------------------- | ------ |
| Чемпіонат Азії з боротьби серед кадетів 2007  | Іран   | вільна боротьба, до 76 кг | Золото |
| Чемпіонат Азії з боротьби серед юніорів 2010  | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг | Золото |
| Чемпіонат світу з боротьби серед юніорів 2010 | Іран   | вільна боротьба, до 74 кг | 5      |

title: Реза Афзалі

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = [[Файл:Wrestling pictogram.svg|25 px]] Реза Афзалі
| повне_ім'я = Реза Аліреза Афзалі Паемамі
| зображення =
| розмір_зображення   = 300пкс
| підпис =
| прізвисько =
| національність =
| місце_проживання = [[Керманшах]]
| дата_народження = 07.01.1990
| місце_народження =
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 170 см
| вага = 77 кг
| вебсторінка  =
| країна = {{IRI}}
| вид_спорту = [[Боротьба (спорт)|боротьба]]
| дисципліна = [[вільна боротьба]]
| студентська_команда =
| клуб  = «Тахті», [[Керманшах]]
| команда =
| нац._збірна = {{IRI}}
| статус_професіонала =
| тренери = [[Машалла Хосейні]]
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| спортивне_звання =
| нагороди =
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry | 	{{IRI}} }}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Азії з боротьби|Чемпіонати Азії з боротьби]]}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат Азії з боротьби 2014|Алма-Ата 2014]]|вільна боротьба, до 74 кг}}
{{MedalCompetition|[[Кубок світу з боротьби|Кубки світу з боротьби]]}}
{{MedalGold|[[Кубок світу з боротьби 2014|Лос-Анджелес 2014]]|вільна боротьба, до 74 кг}}
{{MedalSilver|[[Кубок світу з боротьби 2019|Дьєр 2019]]|команда}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Азії з боротьби серед юніорів|Чемпіонати Азії з боротьби серед юніорів]]}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат Азії з боротьби серед юніорів 2010|Хуаншань 2010]]|вільна боротьба, до 74 кг}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Азії з боротьби серед кадетів|Чемпіонати Азії з боротьби серед кадетів]]}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат Азії з боротьби серед кадетів 2007|Тайчжун 2007]]|вільна боротьба, до 76 кг}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з боротьби серед студентів|Чемпіонати світу з боротьби серед студентів]]}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат світу з боротьби серед студентів 2012|Куортане 2012]]|вільна боротьба, до 74 кг}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат світу з боротьби серед студентів 2016|Корум 2016]]|вільна боротьба, до 74 кг}}
| show-medals = yes
}}
'''Реза Афзалі''' ({{lang-fa|رضا افضلی}}; {{н}} {{ДН|7|1|1990}}) — [[Іран|іранський]] [[Боротьба (спорт)|борець]] [[вільна боротьба|вільного стилю]], [[Чемпіонат Азії з боротьби|чемпіон Азії]], володар та срібний призер [[Кубок світу з боротьби|Кубків світу]], дворазовий [[Чемпіонат світу з боротьби серед студентів|чемпіон світу серед студентів]].

== Життєпис ==

Боротьбою почав займатися з 2001 року. У 2007 році став [[Чемпіонат Азії з боротьби серед кадетів|чемпіоном Азії серед кадетів]]. У 2010 році повторив це досягнення на [[Чемпіонат Азії з боротьби серед юніорів|чемпіонаті Азії серед юніорів]].

Виступає за борцівський клуб «Тахті», [[Керманшах]]. [[Тренер]] — [[Машалла Хосейні]].

{{доробити розділ|дата=лютий 2020}}

== Спортивні результати на міжнародних змаганнях ==

=== Виступи на Чемпіонатах світу ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби 2014]] ||{{IRI}}|| [[Чемпіонат світу з боротьби 2014 — вільна боротьба, до 74 кг|вільна боротьба, до 74 кг]] || 13
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби 2019]] ||{{IRI}}|| [[Чемпіонат світу з боротьби 2019 — вільна боротьба, до 74 кг|вільна боротьба, до 74 кг]] || 26
|-
|}

=== Виступи на Чемпіонатах Азії ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Чемпіонат Азії з боротьби 2014]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Золота медаль}}
|-
|}

=== Виступи на Кубках світу ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Кубок світу з боротьби 2014]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Золота медаль}}
|-
|[[Кубок світу з боротьби 2019]] ||{{IRI}}|| команда || {{Срібна медаль}}
|-
|}

=== Виступи на Універсіадах ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Літня Універсіада 2013]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || 8
|-
|}

=== Виступи на Чемпіонатах світу серед студентів ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби серед студентів 2012]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Золота медаль}}
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби серед студентів 2016]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Золота медаль}}
|-
|}

=== Виступи на інших змаганнях ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Кубок Тахті 2010]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || 12
|-
|[[Меморіал Вацлава Циолковського 2011]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || 10
|-
|[[Турнір Яшара Догу 2012]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || 13
|-
|[[Гран-прі «Іван Яригін» 2013]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || 29
|-
|[[Кубок Тахті 2013]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Бронзова медаль}}
|-
|[[Кубок Тахті 2013]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || 17
|-
|[[Кубок Тахті 2014]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Золота медаль}}
|-
|[[Меморіал Вацлава Циолковського 2014]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Срібна медаль}}
|-
|[[Кубок Тахті 2015]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || 8
|-
|[[Клубний чемпіонат світу з боротьби 2016]] ||{{IRI}}|| команда || {{Срібна медаль}}
|-
|[[Київський Міжнародний турнір з боротьби 2017]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Золота медаль}}
|-
|[[Турнір Дана Колова — Николи Петрова 2017]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || 25
|-
|[[Клубний чемпіонат світу з боротьби 2017]] ||{{IRI}}|| команда || {{Золота медаль}}
|-
|[[Клубний чемпіонат світу з боротьби 2018]] ||{{IRI}}|| команда || {{Золота медаль}}
|-
|[[Кубок Тахті 2019]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Срібна медаль}}
|-
|[[Турнір Г. Картозія і В. Балавадзе 2019]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Бронзова медаль}}
|-
|[[Клубний чемпіонат світу з боротьби 2019]] ||{{IRI}}|| команда || {{Срібна медаль}}
|-
|[[Кубок Тахті 2020]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || 7
|-
|[[Кубок Тахті 2020]] ||{{IRI}}|| греко-римська боротьба, до 74 кг || 7
|-
|}

=== Виступи на змаганнях молодших вікових груп ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Чемпіонат Азії з боротьби серед кадетів 2007]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 76 кг || {{Золота медаль}}
|-
|[[Чемпіонат Азії з боротьби серед юніорів 2010]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Золота медаль}}
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби серед юніорів 2010]] ||{{IRI}}|| вільна боротьба, до 74 кг || 5
|-
|}

== Джерела ==

* {{ІПНН-Борець|E5EF38FE6DA04FAEA464E9E9CA783704|}}

== Посилання ==

* {{UWW/HR}}

{{Борець-доробити}}
{{Iran-sport-bio-stub}}
{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Афзалі Реза}}

[[Категорія:Іранські борці вільного стилю]]
[[Категорія:Чемпіони Азії з вільної боротьби]]
[[Категорія:Персоналії:Керманшах]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Іран

Місце проживання: Керманшах

Народження: 7 січня 1990 (35 років) · Керманшах, Іран

Вага: 77 кг

title: Спорт

Країна: Іран

Вид спорту: боротьба

Дисципліна: вільна боротьба

Клуб: «Тахті», Керманшах

Нац. збірна: Іран

Тренери: Машалла Хосейні

title: Чемпіонати Азії з боротьби

Золото: Алма-Ата 2014 · вільна боротьба, до 74 кг

title: Кубки світу з боротьби

Золото: Лос-Анджелес 2014 · вільна боротьба, до 74 кг

Срібло: Дьєр 2019 · команда

Золото: Хуаншань 2010 · вільна боротьба, до 74 кг

Золото: Тайчжун 2007 · вільна боротьба, до 76 кг

Золото: Куортане 2012 · вільна боротьба, до 74 кг

Золото: Корум 2016 · вільна боротьба, до 74 кг


text:
# Лисенко Денис Євгенійович
Денис Євгенійович Лисенко — старший солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни, що відзначився у ході російського вторгнення в Україну. Герой України (2025).

title: Лисенко Денис Євгенійович

wikitext:
{{пишу}}
{{Військовик2
| ім'я                = Денис Лисенко
| оригінал імені      = Лисенко Денис Євгенійович
| портрет             =
| підпис              =
| дата народження     =
| місце народження    =
| дата смерті         =
| місце смерті        =
| причина смерті      =
| поховання           =
| національність      = [[українці|українець]]
| університет         =
| ступінь             =
| прізвисько          =
| партія              =
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    = {{FЗСУ}}
| рід військ          =
| підпорядкованість   =
| військове формування=
| роки служби         =
| звання              = {{Ранг|країна=Україна|звання= Старший солдат}}
| формування          =
| командування        =
| битви               = [[Російсько-українська війна (з 2014)|Російсько-українська війна]]
* [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|Російське вторгнення в Україну]]
| нагороди            = {{ряд2|{{Орден Золота Зірка (Україна)}} }}
}}
'''Денис Євгенійович Лисенко''' — старший солдат [[Збройні сили України|Збройних сил України]], [[Учасники російсько-української війни Л|учасник російсько-української війни]], що відзначився у ході [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|російського вторгнення в Україну]]. [[Герой України]] (2025).

title: Загальна інформація

Національність: українець

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Вид ЗС: Збройні сили

Війни / битви: Російсько-українська війна - Російське вторгнення в Україну