text:
# Татарстан
Респу́бліка Татарста́н (рос. Респу́блика Татарста́н; тат. Татарстан Республикасы) — суб'єкт РФ. 30 серпня 1990 Татарстаном було проголошено державний суверенітет, підтриманий 1992 року більшістю населення на рефендумі. Всупереч цьому, Татарстан було включено до Російської Федерації в 2000 році. Столиця — місто Казань.
Межує з Кіровською, Ульяновською, Самарською, Оренбурзькою областями, республіками Марій Ел, Чувашією, Башкортостаном, Удмуртією.

## Географічне положення
Див. також: Географія Татарстану
Татарстан розташований в центрі Російської Федерації на Східно-Європейській рівнині в місці злиття річок Волга і Кама. Столиця Татарстану Казань розташована на відстані 797 км на схід від Москви.
Протяжність території з півночі на південь становить 290 км, із заходу на схід — 460 км.
Територія республіки є рівниною в лісовій і лісостеповій зоні з невеликими височинами на правобережжі Волги та південному сході республіки. 90 % території розташовано на висоті не більше 200 м над рівнем моря.
Понад 16 % території покрито лісами, що складаються здебільшого з листяних порід (дуб, липа, береза, осика), хвойні породи представлені сосною і ялиною.
За 7 км від міста Азнакаєво розташований державний природний заказник регіонального значення комплексного профілю Чатир-Тау. Це одна з найвищих точок Республіки Татарстан. Висота вершини — 321,7 м.

### Клімат
Клімат помірно-континентальний. Іноді трапляються посухи. Середня температура січня (найхолодніший місяць) -14 °C, липня (найтепліший місяць) +19 °C. Середня кількість опадів — від 460 до 520 мм. Вегетаційний період становить близько 170 діб.

### Ґрунти
Ґрунти відрізняються великою різноманітністю — від сірих лісових і підзолистих на півночі та заході до різних видів чорноземів на півдні республіки (32 % площі).

### Природні ресурси
Основним ресурсом надр республіки є нафта, запаси якої становлять 800 млн тонн (прогнозовані запаси — понад 1 млрд тонн).
Родовища — Ромашкінське на півдні республіки, і велике Новоєлховське нафтове родовище у міста Альметьєвськ.
Разом з нафтою видобувають нафтові гази — близько 40 м³ на 1 тонну нафти. Відомі декілька незначних родовищ природного газу і газового конденсату.
У надрах республіки є також промислові запаси вапняку, доломіту, будівельного піску, глини для виробництва цеглини, будівельного каменю, гіпсу, піщано-гравієвої суміші, торфу, а також перспективні запаси нафтобітумів, бурого і кам'яного вугілля, горючих сланців, цеолітів, міді, бокситів.
Найбільші річки — Волга і Кама, а також дві притоки Ками — Вятка і Біла, забезпечують загальний стік 234 млрд м³/рік (97,5 % загального стоку всіх річок). Окрім них, по території республіки протікає ще близько 500 малих річок завдовжки не менше 10 км і численні струмки. Великі запаси водних ресурсів зосереджені в двох найбільших водосховищах — Куйбишевському і Нижньокамському. У республіці налічується також більше 8 тис. невеликих озер і ставків.
Гідроенергопотенціал річок реалізується на р. Камі Нижньокамською ГЕС що виробляє близько 1,8 млрд кВтгод/рік (за проектом — 2,7 млрд кВтгод/рік).
Татарстан включений до списку лісонадлишних регіонів. На території регіону зустрічаються особливо родючі чорноземи, а переважають сірі лісові і вилужені чорноземні ґрунти. У надрах республіки містяться значні запаси підземних вод — від сильно мінералізованних до слабосолоноватих і прісних.

## Історія

### Волзька Булгарія (VIIст.—1236)
Першу державу на теренах сучасного Татарстанув IX столітті створили ватажки племені булгар, які вели свій родовід від напівлегендарних хана Кубрата та його другого сина Котрага, що з співлеменниками залишив степи Приазов'я після 665 року.
Прибульці об'єднали племена, які мешкали на Волзі, біля її злиття з Камою, серед яких були як тюрки, що розмовляли огурськими, огузькими та кипчацькими мовами, так і фіно-угри. Булгари від початку складали панівну верству в державі і дали їй ім'я Булгарія. Щоб відрізняти її від дунайської держави із співзвучної назвою в літературі часто використовують прикметник-уточнення — Волзька або Срібна (Булгарія).
Володарі Булгарії носили титул ельтебер. До 922 року ельтебер Алмиш прийняв від согдійських місіонерів іслам і став першим булгарським еміром.
В Х сторіччі Булгарія звільнилася з-під влади Хозарського каганату, від якого раніше залежала.
На початку XIII сторіччя булгарам двічі вдалося відбитися від нападів монголів. Проте в 1236 році Бату встановив над ними свою владу.

### Під владоюУлуса Джучі (1236—1438)
Після монгольського завоювання Булгарія увійшла до складу Улуса Джучі як Булгарська земля, або ж Булгарський вілайет, в Булгарі перебувала ставка його хана — доки для держави не збудували нову столицю — Сарай
Стара династія булгарських емірів була знищена, але їхні піддані стали співтворцями нової держави і увійшли до її військової еліти та цивільної адміністрації, створеної на нових засадах. З часом вона прийняла й нову, принесену зі сходу назву «татари», яку сусіди використовували для позначення усіх мешканців Улусу.
Зближенню переможців і переможених сприяло утвердженню в державі ісламу — остаточно він отримав державний статус за хана Узбека, здобути владу якому допомогли булгарські купці.

### Казанське ханство (1438—1552)
З розпадом Улуса Джучі булгарські землі закріпила за собою гілка Чингізидів на чолі з Улуг-Мухаммедом. Своєю столицею нові володарі зробили місто Казань, а нова держава отримала назву Казанського ханства.
Панівною верствою в державі була татарська військово-служила знать. Звичайних підданих — іменували чувашами (це слово означало «селянин» і спочатку не мало етнічного забарвлення), а тих з них, хто сповідував іслам — просто мусульманами.
При цьому Казанське ханство часто продовжували іменувати Булгарською землею, вкладаючи у це визначення вже не етнічний, а територіальний сенс.

### Утвердження російського панування (1552—1800)
у 1552 році московський цар Іван IV взяв в облогу і захопив Казань. За кілька років до його володінь була приєднана уся територія Казанського ханства, що втратило у війні з загарбниками близько третини свого населення.
На його місті було утворене Казанське царство, але по суті запроваджена московська адміністрація.
Татари втратили свою державу, майже всю військову та цивільну еліту, їм заборонили селитися в містах, уздовж Волги та інших великих річок. Лише згодом біля Казані (на іншому березі річки Булак) дозволили створити «татарську слободу», яка, однак, не була навіть містом в справжньому розумінні цього слова.
Проте вони зберегли свою мову і вірність ісламу — попри численні спроби хрещення, зокрема й насильницького. Змінили віросповідання лише окремі аристократичні роди.
З часом деякі обмеження були скасовані (переважно самовільно), татарам, насамперед хрещеним, відкрили й шлях до державної служби — за законами Російської імперії це дозволяло їм розраховувати на російське ж шляхетство. К XVIII сторіччі влада не вважала місцеву верхівку небезпечною, навпаки — татар активно використовували для колонізації більш віддалених країв, таких як Казахстан.
Катерина II погодилася зрівняти татарську знать в правах з російським дворянством. Мусульманам дозволили відносно вільно сповідувати іслам і навіть будувати мечеті.

### Національне відродження (1800—1917)
XIX сторіччя стало добою татарського національного відродження.
В 1800 році татари домоглися відкриття друкарні, яка б могли виробляти книжки народною мовою, — Азійської друкарні Казанського університету. Вона першою серед тюркських народів розпочала видання книг арабським шрифтом. Окрім релігійної літератури друкувалася й світська. За перші тридцять років роботи друкарні було видано більше ста книжок накладом біля 300 тисяч примірників.
В 40-ї роки XIX сторіччя з'явилися і приватні друкарні, такі як типографія Людвіга Шевица, який привіз до Казані арабські шрифти з Лейпцигу. У приватних друкарнях Казані за 1801—1855 роках було випущено 577 татарських книг загальним тиражем близько мільйона екземплярів.
Водночас великий вплив духовенства сприяв тому, що в більшості татар формувалася переважно релігійна, а не етнічна ідентичність. Вони вважали себе насамперед мусульманами, а деякі навіть ображалися, коли їх іменували татарами — багато хто вважав це образливим визначенням, накинутим завойовниками.
На це звернув увагу «батько татарського відродження» Шігабутдін Марджані, який уклав перший нарис національної історії.
Поява національно орієнтованої буржуазії дозволило змінити систему освіти і сприяло формуванню нової, світської інтелігенції з європейським світоглядом. Прихильників «нових методів» навчання називали джадидистами (від «джадид» — «новий»). Консервативних супротивників руху, які звинувачували джадидистів в «розбещенні молоді» і поширенні «зневаги до ісламу», називали кадимістами. Підтримувала кадимістів російська влада, якій імпонував їхній консерватизм і готовність до компромісів з можновладцями.
Проте це не зупинило ані утвердження нової освіти, ані піднесення національного руху, чиї вимоги ставали чимдуж окресленими. У 1904 році Юсуф Акчура оприлюднив статтю «Три політики», в якій недвозначно проголосив, що багатонаціональні імперії приречені, а їхнє місце мають заступити національні держави. Разом з однодумцями створив першу в Російській імперії мусульманську політичну партію — «Іттіфак аль-Муслимін» (Єдність мусульман).
Після заборони «Іттіфак аль-Муслимін» до керівництва національним рухом прийшло нове покоління активістів — зокрема адвокат Садрі Максуді та письменник Гаяз Ісхакі, автор антиутопії «Виродження через двісті років», в якій попереджав, що асиміляційна політика російської влади і консерватизм мулл-кадимістів зрештою можуть призвести до зникнення татар як народу.

### Ідель-Урал і боротьба за незалежність (1917—1920)
20 листопада 1917 на з'їзді Міллет Меджлісy народів Поволжя було ухвалене рішення про проголошення на територіях Казанської й Уфимської губерній і частини територій прилеглих губерній Ідель-Уральської Республіки (Штату Ідель-Урал), для чого була сформована виконавча колегія. Заплановане на 1 березня 1918 проголошення не відбулося у зв'язку з протидією більшовицьких Рад і Революційного штабу Червоної Армії. Однак національний уряд «Забулачної Республіки» продовжувало існувати якийсь час навесні 1918.
22 березня 1918 декретом ВЦВК РРФСР на цій території проголошена автономна Татаро-Башкирська Радянська Республіка, яка реально не була організована через громадянську війну.

### Радянська Татарія (1920—1991)
27 травня 1920 постановою ВЦВК і Раднаркому РРФСР проголошена й з 25 червня 1920 організована автономна Татарська Радянська Республіка на території Татарстану (із застереженням про можливе подальше приєднання населеної татарами території сучасного Західного Башкортостану згідно з референдумами в Бірському і Белебеєвському повітах, які згодом так і не були проведені).
30 грудня 1922 при заснуванні СРСР назвою автономії стало Татарська Автономна Радянська Соціалістична Республіка.
У 1922 (при утворенні СРСР), у 1936 і 1977 (при прийняттях Конституції СРСР) і в 1952—1953 (при утворенні в ТАРСР Казанської, Чистопольської, Бугульминської областей) розглядали, але не прийняли пропозицію про перетворення ТАРСР у союзну республіку.
У післявоєнні роки першим секретарем обкому партії ТАРСР був Зінат Муратов. У 1957 році на його місце призначили Симона Ігнатьєва (1957—1960). З 1960 по 1978 рік першим секретарем обкому партії ТАРСР був Фікрят Табєєв, якого замінив Рашид Мусін (1979—1982). Після Мусіна першими секретарями були Гумер Усманов (1982—1989) і Мінтімєр Шаймієв (1989—1991).

### Республіка Татарстан
До 2000 року в Республіці Татарстан були прийняті суперечні Конституції Російської Федерації окремі законодавчі норми, що проголошують республіку суверенною державою.
30 серпня 1990 була прийнята Декларація про державний суверенітет Татарстану, згідно з якою автономна республіка перетворювалася на радянську соціалістичну республіку, а вищу силу в ній матимуть Конституція і закони Татарської РСР.
20 серпня 1991 Татарстан готувався до підписання Договору про створення нового союзу — Союзу Суверенних Держав (ССД) як м'якої федерації, однак у результаті спроби державного перевороту (ДКНС, 19 серпня 1991), утворення ССД було зірвано.
18 жовтня 1991 була прийнята Постанова Верховної Ради про акт про державну незалежність Татарстану.
Восени 1991, при підготовці до підписання 9 грудня 1991 Договору про створення Союзу Суверенних Держав як конфедеративного союзу, Татарстан знову оголосив про бажання самостійного вступу в ССД.
26 грудня 1991, у зв'язку з біловезькими угодами про неможливість утворення і заснування Союзу Суверенних Держав, була прийнята Декларація про входження Татарстану в СНД на правах засновника.
Постановою Конституційного суду Російської Федерації від 13 березня 1992 року № 3-П визнані неконституційними ряд положень Декларації про державний суверенітет Татарської РСР від 30 серпня 1990 року, що обмежують дію законів Російської Федерації на території Республіки Татарстан, а також постанова Верховної Ради Республіки Татарстан від 21 лютого 1992 року «Про проведення референдуму Республіки Татарстан по питанню про державний статус Республіки Татарстан» у частині формулювання питання, що передбачає, що Республіка Татарстан є суб'єктом міжнародного права й будує свої відносини з Російською Федерацією й іншими республіками, державами на основі рівноправних договорів.
21 березня 1992 у Татарстані відбувся Референдум про суверенітет Татарстану, на якому 2/3 населення проголосували за статус суверенної держави, суб'єкта міжнародного права, який містить договори й союзи з Росією й іншими державами.
31 березня 1992 Татарстан не підписав Федеративний договір.
22 травня 1992 була прийнята Постанова Верховної Ради про статус Татарстану як суверенної держави.
6 листопада 1992 була прийнята Конституція Татарстану як суверенної демократичної держави.
На референдумі 12 грудня 1993 менше 1/5 населення Татарстану погодилося із прийняттям діючої Конституції Росії.
З 15 лютого 1994 з укладанням Договору про взаємне делегування повноважень із Російською Федерацією до 2000 Татарстан став об'єднаним з Росією асоційованою державою з конфедеративним статусом.
Після утворення 2 квітня 1997 Союзу Росії та Білорусі Татарстан оголосив про бажання самостійного вступу в нього як майбутню «м'яку» федерацію по типу СРСР.
З 2000, згідно з внесеними у Конституцію республіки змінами, Татарстан став «рівноправним суб'єктом Російської Федерації», що мають у рамках федерації власні суверенні повноваження по т. зв. поділюваному суверенітету (поза повноваженнями й предметами ведення центру й спільних).
19 квітня 2002 року Держрада Татарстану прийняла нову редакцію Конституції республіки, наведену у відповідність із Конституцією РФ.
У 2003 році були прийняті виправлення у федеральний закон «Про загальні принципи організації законодавчих і виконавчих органів державної влади суб'єктів РФ», які давали два роки на відновлення раніше укладених договорів. Вони повинні були затверджуватися федеральними законами.
У жовтні 2005 року новий договір про розмежування повноважень між Татарстаном і федеральним центром був схвалений Держрадою Татарстану. Колишніх фінансових преференцій для регіону (у тому числі зниженого відсотка податкових відрахувань у центр) у ньому немає. У документі визначено дві державні мови — російська і татарська, а також необхідність знання вищою посадовою особою республіки обох цих мов. Проєкт договору був схвалений президентом В. Путіним.

## Населення
Населення Татарстану за станом на 2005 рік — 3768,5 тис. осіб, міське — 74,5 % (2005). Щільність населення — 55,4 осіб/км (2005).

### Національний склад
Національний склад Республіки Татарстан за даними переписів:
|                      | 1989   | 2002   | 2010   |
| -------------------- | ------ | ------ | ------ |
| татари               | 48,5 % | 52,9 % | 53,2 % |
| в тому числі кряшени |        | 0,5 %  | 0,8 %  |
| росіяни              | 43,3 % | 39,5 % | 39,7 % |
| чуваші               | 3,7 %  | 3,4 %  | 3,1 %  |
| удмурти              | 0,7 %  | 0,6 %  | 0,6 %  |
| мордва               | 0,8 %  | 0,6 %  | 0,5 %  |
| марійці              | 0,5 %  | 0,5 %  | 0,5 %  |
| українці             | 0,9 %  | 0,6 %  | 0,5 %  |
| башкири              | 0,5 %  | 0,4 %  | 0,4 %  |
| азербайджанці        | 0,1 %  | 0,3 %  | 0,3 %  |
| узбеки               | 0,1 %  | 0,1 %  | 0,2 %  |
| вірмени              |        | 0,2 %  | 0,2 %  |
| таджики              |        | 0,1 %  | 0,2 %  |
| білоруси             | 0,2 %  | 0,2 %  | 0,1 %  |
| євреї                | 0,2 %  | 0,1 %  | 0,1 %  |

Національний склад населення районів Татарстану за переписом 2010 р. (серед осіб, що вказали свою національність)
|                           | Населення | Вказали національність | Татари | Росіяни | Чуваші | Удмурти | Мордва | Марійці | Українці | Башкири |
| ------------------------- | --------- | ---------------------- | ------ | ------- | ------ | ------- | ------ | ------- | -------- | ------- |
| Татарстан                 | 3786488   | 3780436                | 53,2 % | 39,7 %  | 3,1 %  | 0,6 %   | 0,5 %  | 0,5 %   | 0,5 %    | 0,4 %   |
| Казань                    | 1143535   | 1140184                | 47,6 % | 48,6 %  | 0,8 %  | 0,1 %   | 0,1 %  | 0,3 %   | 0,4 %    | 0,2 %   |
| Набережні Челни           | 513193    | 510919                 | 47,4 % | 44,9 %  | 1,9 %  | 0,4 %   | 0,4 %  | 0,7 %   | 1,3 %    | 1,2 %   |
| Агризький район           | 36626     | 36622                  | 58,1 % | 25,2 %  | 0,2 %  | 6,4 %   | 0,1 %  | 8,0 %   | 0,4 %    | 0,4 %   |
| Азнакаєвський район       | 64547     | 64547                  | 86,1 % | 11,2 %  | 0,5 %  |         | 0,3 %  | 0,2 %   | 0,3 %    | 0,4 %   |
| Аксубаєвський район       | 32161     | 32161                  | 38,5 % | 16,8 %  | 44,0 % | 0,1 %   | 0,1 %  |         | 0,1 %    |         |
| Актаниський район         | 31971     | 31971                  | 96,9 % | 0,7 %   |        |         |        | 1,6 %   |          | 0,3 %   |
| Алькеєвський район        | 19991     | 19991                  | 64,2 % | 15,7 %  | 19,2 % |         |        | 0,1 %   | 0,1 %    |         |
| Альметьєвський район      | 197493    | 197426                 | 55,2 % | 37,1 %  | 2,8 %  | 0,1 %   | 1,4 %  | 0,1 %   | 0,4 %    | 0,4 %   |
| Апастовський район        | 21627     | 21627                  | 90,9 % | 4,7 %   | 3,7 %  |         |        |         | 0,1 %    |         |
| Арський район             | 51667     | 51667                  | 92,7 % | 5,9 %   | 0,1 %  | 0,1 %   |        | 0,6 %   | 0,1 %    |         |
| Атнинський район          | 13650     | 13650                  | 98,6 % | 0,7 %   |        |         |        | 0,3 %   |          | 0,1 %   |
| Бавлинський район         | 36270     | 36270                  | 64,6 % | 20,3 %  | 5,7 %  | 5,6 %   | 1,1 %  |         | 0,3 %    | 0,6 %   |
| Балтасинський район       | 33879     | 33876                  | 85,0 % | 1,7 %   |        | 11,9 %  |        | 0,9 %   |          | 0,1 %   |
| Бугульминський район      | 111465    | 111379                 | 35,5 % | 56,6 %  | 2,5 %  | 0,1 %   | 2,3 %  | 0,1 %   | 0,6 %    | 0,4 %   |
| Буїнський район           | 45453     | 45453                  | 65,9 % | 13,3 %  | 19,9 % |         | 0,2 %  |         | 0,1 %    | 0,1 %   |
| Верхньоуслонський район   | 16641     | 16641                  | 24,9 % | 65,8 %  | 6,2 %  | 0,1 %   | 0,2 %  | 0,2 %   | 0,3 %    | 0,1 %   |
| Високогірський район      | 43207     | 43196                  | 67,2 % | 30,4 %  | 0,5 %  | 0,1 %   | 0,1 %  | 0,2 %   | 0,2 %    | 0,1 %   |
| Дрожжанівський район      | 25753     | 25753                  | 57,5 % | 1,1 %   | 41,1 % |         |        |         |          |         |
| Єлабузький район          | 81632     | 81615                  | 42,6 % | 51,7 %  | 1,0 %  | 0,8 %   | 0,2 %  | 1,2 %   | 0,5 %    | 0,6 %   |
| Заїнський район           | 58046     | 58046                  | 57,5 % | 39,2 %  | 1,4 %  | 0,1 %   | 0,1 %  | 0,1 %   | 0,4 %    | 0,2 %   |
| Зеленодольський район     | 158552    | 158448                 | 40,4 % | 56,2 %  | 1,2 %  | 0,1 %   | 0,1 %  | 0,6 %   | 0,3 %    | 0,1 %   |
| Кайбицький район          | 14898     | 14898                  | 67,7 % | 26,2 %  | 5,3 %  |         |        | 0,1 %   |          | 0,1 %   |
| Камсько-Устьїнський район | 16904     | 16904                  | 54,1 % | 42,8 %  | 0,9 %  |         | 0,6 %  | 0,1 %   | 0,2 %    | 0,1 %   |
| Кукморський район         | 52021     | 52020                  | 78,6 % | 5,3 %   |        | 14,0 %  |        | 1,4 %   | 0,1 %    | 0,1 %   |
| Лаїшевський район         | 36516     | 36512                  | 42,1 % | 55,1 %  | 1,0 %  | 0,1 %   | 0,1 %  | 0,1 %   | 0,2 %    | 0,1 %   |
| Леніногорський район      | 86827     | 86821                  | 51,5 % | 37,0 %  | 4,5 %  | 0,1 %   | 4,6 %  | 0,1 %   | 0,5 %    | 0,3 %   |
| Мамадиський район         | 45005     | 45005                  | 76,3 % | 20,1 %  | 0,1 %  | 1,3 %   |        | 1,4 %   | 0,1 %    | 0,1 %   |
| Менделеєвський район      | 30377     | 30377                  | 52,8 % | 35,6 %  | 0,6 %  | 4,4 %   | 0,1 %  | 4,0 %   | 0,4 %    | 0,6 %   |
| Мензелинський район       | 29359     | 29359                  | 60,1 % | 35,4 %  | 0,4 %  | 0,1 %   | 0,1 %  | 2,7 %   | 0,2 %    | 0,2 %   |
| Муслюмовський район       | 21884     | 21884                  | 89,9 % | 6,3 %   |        |         |        | 2,7 %   | 0,1 %    | 0,2 %   |
| Нижньокамський район      | 272023    | 271902                 | 50,2 % | 43,9 %  | 2,5 %  | 0,2 %   | 0,3 %  | 0,3 %   | 0,6 %    | 0,7 %   |
| Новошемшинський район     | 14179     | 14179                  | 43,4 % | 50,9 %  | 4,2 %  |         | 0,1 %  | 0,1 %   | 0,1 %    | 0,1 %   |
| Нурлатський район         | 60120     | 60120                  | 51,8 % | 21,6 %  | 25,3 % |         | 0,2 %  |         | 0,2 %    | 0,1 %   |
| Олексіїівський район      | 26236     | 26236                  | 30,5 % | 58,6 %  | 6,3 %  |         | 3,0 %  | 0,1 %   | 0,2 %    | 0,1 %   |
| Пестречинський район      | 29023     | 29023                  | 57,0 % | 40,2 %  | 0,4 %  | 0,1 %   | 0,1 %  | 0,1 %   | 0,3 %    | 0,1 %   |
| Рибно-Слободський район   | 27630     | 27630                  | 79,2 % | 19,8 %  | 0,1 %  | 0,1 %   |        |         | 0,1 %    | 0,1 %   |
| Сабинський район          | 31038     | 31038                  | 95,4 % | 3,2 %   | 0,1 %  | 0,7 %   |        |         | 0,1 %    | 0,1 %   |
| Сармановський район       | 36681     | 36681                  | 90,8 % | 7,8 %   | 0,2 %  |         | 0,1 %  | 0,1 %   | 0,1 %    | 0,3 %   |
| Спаський район            | 20554     | 20554                  | 29,5 % | 67,6 %  | 1,6 %  |         | 0,2 %  |         | 0,2 %    |         |
| Тетюський район           | 24875     | 24875                  | 32,7 % | 35,7 %  | 20,9 % |         | 9,6 %  | 0,1 %   | 0,2 %    | 0,1 %   |
| Тукаєвський район         | 36561     | 36561                  | 71,1 % | 24,3 %  | 1,5 %  | 0,2 %   | 0,1 %  | 0,3 %   | 0,5 %    | 0,6 %   |
| Тюлячинський район        | 14273     | 14273                  | 89,2 % | 10,1 %  |        |         |        | 0,1 %   | 0,1 %    |         |
| Черемшанський район       | 20361     | 20361                  | 54,1 % | 17,8 %  | 22,8 % |         | 4,2 %  |         | 0,1 %    | 0,1 %   |
| Чистопольський район      | 80169     | 80166                  | 40,1 % | 55,4 %  | 3,0 %  |         | 0,4 %  |         | 0,2 %    | 0,1 %   |
| Ютазинський район         | 21615     | 21615                  | 74,6 % | 21,3 %  | 0,5 %  | 0,1 %   | 0,2 %  | 0,1 %   | 0,5 %    | 0,9 %   |

### Мовний склад
Володіння мовами в Республіці Татарстан за даними перепису 2020—2021 років (мови, володіння якими вказали 0,1 % або більше від кількості тих, хто вказав володіння будь-якою мовою):
| Мова                        | Все населення  | Все населення                                                  | Міське населення | Міське населення                                               | Сільське населення | Сільське населення                                             |
| Мова                        | Кількість осіб | % від тих, хто вказав володіння мовою / % від усього населення | Кількість осіб   | % від тих, хто вказав володіння мовою / % від усього населення | Кількість осіб     | % від тих, хто вказав володіння мовою / % від усього населення |
| --------------------------- | -------------- | -------------------------------------------------------------- | ---------------- | -------------------------------------------------------------- | ------------------ | -------------------------------------------------------------- |
| Російська                   | 3 853 041      | 98,21 % / 96,21 %                                              | 2 948 991        | 98,36 % / 95,93 %                                              | 904 050            | 97,70 % / 97,13 %                                              |
| Татарська                   | 1 547 426      | 39,44 % / 38,64 %                                              | 991 791          | 33,08 % / 32,26 %                                              | 555 635            | 60,05 % / 59,70 %                                              |
| Англійська                  | 134 793        | 3,44 % / 3,37 %                                                | 112 151          | 3,74 % / 3,65 %                                                | 22 642             | 2,45 % / 2,43 %                                                |
| Чуваська                    | 71 321         | 1,82 % / 1,78 %                                                | 22 973           | 0,77 % / 0,75 %                                                | 48 348             | 5,23 % / 5,19 %                                                |
| Удмуртська                  | 18 079         | 0,46 % / 0,45 %                                                | 5666             | 0,19 % / 0,18 %                                                | 12 413             | 1,34 % / 1,33 %                                                |
| Німецька                    | 15 953         | 0,41 % / 0,40 %                                                | 13 163           | 0,44 % / 0,43 %                                                | 2790               | 0,30 % / 0,30 %                                                |
| Узбецька                    | 14 398         | 0,37 % / 0,36 %                                                | 10 236           | 0,34 % / 0,33 %                                                | 4162               | 0,45 % / 0,45 %                                                |
| Марійська                   | 11 388         | 0,29 % / 0,28 %                                                | 5066             | 0,17 % / 0,16 %                                                | 6322               | 0,68 % / 0,68 %                                                |
| Таджицька                   | 9161           | 0,23 % / 0,23 %                                                | 6343             | 0,21 % / 0,21 %                                                | 2818               | 0,30 % / 0,30 %                                                |
| Мордовська                  | 7730           | 0,20 % / 0,19 %                                                | 4252             | 0,14 % / 0,14 %                                                | 3478               | 0,38 % / 0,37 %                                                |
| Башкирська                  | 7258           | 0,18 % / 0,18 %                                                | 6209             | 0,21 % / 0,20 %                                                | 1049               | 0,11 % / 0,11 %                                                |
| Українська                  | 6317           | 0,16 % / 0,16 %                                                | 5553             | 0,19 % / 0,18 %                                                | 764                | 0,08 % / 0,08 %                                                |
| Азербайджанська             | 5696           | 0,15 % / 0,14 %                                                | 4839             | 0,16 % / 0,16 %                                                | 857                | 0,09 % / 0,09 %                                                |
| Турецька                    | 4553           | 0,12 % / 0,11 %                                                | 3928             | 0,13 % / 0,13 %                                                | 625                | 0,07 % / 0,07 %                                                |
| Вірменська                  | 4296           | 0,11 % / 0,11 %                                                | 2922             | 0,10 % / 0,10 %                                                | 1374               | 0,15 % / 0,15 %                                                |
| Російська жестова мова      | 4098           | 0,10 % / 0,10 %                                                | 3255             | 0,11 % / 0,11 %                                                | 843                | 0,09 % / 0,09 %                                                |
| Вказали володіння мовою     | 3 923 329      | 100,00 % / 97,97 %                                             | 2 998 024        | 100,00 % / 97,53 %                                             | 925 305            | 100,00 % / 99,41 %                                             |
| Не вказали володіння мовами | 81 480         | — % / 2,03 %                                                   | 76 024           | — % / 2,47 %                                                   | 5456               | — % / 0,59 %                                                   |
| Разом                       | 4 004 809      | — % / 100,00 %                                                 | 3 074 048        | — % / 100,00 %                                                 | 930 761            | — % / 100,00 %                                                 |

### Українцітаукраїнська мовав Республіці Татарстан
Українці історично творили велику національну громаду в Татарстані. Під час визвольної боротьби татарського народу влітку 1918 року, коли білогвардійська армія окупувала Казань, українці активно допомагали татарам в обороні.
За переписом населення 2010 року 0,5 % населення республіки вказали на свою українську національність.
За даними перепису 2020—2021 років 9 350 осіб (0,24 % серед тих, хто вказав національну приналежність, та 0,23 % серед усього населення) вказали себе українцями. З них 8 209 осіб (0,28 % / 0,27 %) проживали у міській місцевості, 1 141 особа (0,12 % / 0,12 %) — у сільській. Володіння українською мовою в республіці вказали 6 317 осіб (0,16 % серед тих, хто вказав володіння будь-якою мовою, та 0,16 % серед усього населення), з яких 5 553 особи (0,19 % / 0,18 %) проживали у міській місцевості, 764 особи (0,08 % / 0,08 %) — у сільській. Про використання української мови в повсякденному житті заявили 3 404 особи, з яких 3 045 осіб проживали у міській місцевості, 359 осіб — у сільській.

### Населені пункти
Найбільшим населеним пунктом Татарстану є місто Казань. Окрім нього, в Республіці є також 20 міст, 21 селище міського типа і 897 сільських рад.

## Адміністративно-територіальний поділ
- Основна стаття: Адміністративно-територіальний поділ Татарстану

Згідно з Розділом ІІІ Конституції Республіки Татарстан територія її містить у собі 57 адміністративно-територіальних одиниць: 43 райони й 14 міст республіканського значення.

## Державний устрій
Основний закон країни — Конституція Республіки Татарстан.
Вищою посадовою особою в Республіці Татарстан є президент. 25 березня 2005 року Мінтимер Шаймієв наділений повноваженнями президента Республіки Татарстан на новий строк Державною Радою Республіки Татарстан за поданням Президента Російської Федерації.
Однопалатна Державна Рада (парламент), яка складається з 100 депутатів, є вищим представницьким, законодавчим і контрольним органом державної влади. 26 березня 2004 року Головою Державної Ради Республіки Татарстан був вибраний Фарід Мухаметшин.
Кабінет Міністрів республіки є виконавчим і розпорядчим органом державної влади й очолюється прем'єр-міністром. 11 травня 2001 року прем'єр-міністром Республіки Татарстан у другий раз затверджений Рустам Мінніханов.
14 грудня 2021 року Держдума РФ в останньому читанні ухвалила законопроєкт про організацію публічної влади в суб'єктах Росії, який серед іншого перейменує керівників суб'єктів РФ у «глав» регіонів. Тим самим посада Президента Татарстану була перейменована.

title: Татарстан

wikitext:
{{Суб'єкт РФ
| UkNm = Республіка Татарстан
| RuNm = Республика Татарстан
| OfNm1 = {{lang-tt|Татарстан Республикасы}}
| FSFlag =
| FSCoA =
| FlagLnk = Прапор Татарстану
| CoALnk = Герб Татарстану
| FSMapName = Republic of Tatarstan
| FSCtrWhat = Столиця
| FSCtrNm = [[Казань]]
| глава = [[Мінніханов Рустам Нургалієвич]]
| AreaRnk = 44-а
| TotArea = 68 000
| WaterPrcnt = 6,4
| PopRnk = 8-а
| PopQty = 4 000 084
| PopCtDate = 2022
| PopDens = 55,7 осіб
| CadNo = 16, 116
| FedDistrNm = [[Приволзький федеральний округ|Приволзький]]
| EcRegNm = [[Поволзький економічний район|Поволзький]]
| OfLangs = [[російська мова|російська]], [[Татарська мова|татарська]]
| FSAnthem = [[Гімн Татарстану]]
| MSKS = 0
}}
[[Файл:Татарстан.jpg|thumb|right|300px]]
'''Респу́бліка Татарста́н''' ({{lang-ru|Респу́блика Татарста́н}}; {{lang-tt|Татарстан Республикасы}}) — суб'єкт РФ. 30 серпня [[1990]] Татарстаном було проголошено державний суверенітет, підтриманий 1992 року більшістю населення на рефендумі. Всупереч цьому, Татарстан було включено до Російської Федерації в 2000 році. Столиця — місто [[Казань]].

Межує з [[Кіровська область|Кіровською]], [[Ульяновська область|Ульяновською]], [[Самарська область|Самарською]], [[Оренбурзька область|Оренбурзькою]] областями, республіками [[Марій Ел]], [[Чувашія|Чувашією]], [[Башкортостан]]ом, [[Удмуртія|Удмуртією]].

== Географічне положення ==
'''Див. також: [[Географія Татарстану]]'''

Татарстан розташований в центрі Російської Федерації на [[Східноєвропейська рівнина|Східно-Європейській рівнині]] в місці злиття річок [[Волга]] і [[Кама]]. Столиця Татарстану [[Казань]] розташована на відстані 797 км на схід від [[Москва|Москви]].

Протяжність території з півночі на південь становить 290 км, із заходу на схід — 460 км.

Територія республіки є [[Рівнина|рівниною]] в лісовій і лісостеповій зоні з невеликими [[височина]]ми на правобережжі Волги та південному сході республіки. 90 % території розташовано на висоті не більше 200 м над рівнем моря.

Понад 16 % території покрито лісами, що складаються здебільшого з листяних порід ([[дуб]], [[липа]], [[береза]], [[осика]]), хвойні породи представлені сосною і ялиною.

За 7 км від міста [[Азнакаєво]] розташований державний природний заказник регіонального значення комплексного профілю [[Чатир-Тау]]. Це одна з найвищих точок Республіки Татарстан. Висота вершини — 321,7 м.

=== Клімат ===
[[Клімат]] [[Помірно-континентальний клімат|помірно-континентальний]]. Іноді трапляються посухи. Середня температура січня (найхолодніший місяць) -14 °C, липня (найтепліший місяць) +19 °C. Середня кількість опадів — від 460 до 520 мм. Вегетаційний період становить близько 170 діб.

=== Ґрунти ===
Ґрунти відрізняються великою різноманітністю — від сірих лісових і підзолистих на півночі та заході до різних видів чорноземів на півдні республіки (32 % площі).

=== Природні ресурси ===
Основним ресурсом надр республіки є [[нафта]], запаси якої становлять 800 млн тонн (прогнозовані запаси — понад 1 млрд тонн).

Родовища — [[Ромашкінське нафтове родовище|Ромашкінське]] на півдні республіки, і велике [[Новоєлховське нафтове родовище]] у міста [[Альметьєвськ]].
Разом з нафтою видобувають нафтові гази — близько 40 м³ на 1 тонну нафти. Відомі декілька незначних родовищ [[Природний газ|природного газу]] і [[газовий конденсат|газового конденсату]].

У надрах республіки є також промислові запаси [[вапняк]]у, [[доломіт]]у, будівельного піску, [[Глина|глини]] для виробництва цеглини, будівельного каменю, [[гіпс]]у, піщано-гравієвої суміші, [[торф]]у, а також перспективні запаси нафтобітумів, бурого і кам'яного [[вугілля]], горючих сланців, цеолітів, міді, бокситів.

Найбільші річки — [[Волга]] і [[Кама]], а також дві притоки Ками — [[Вятка]] і [[Біла (притока Ками)|Біла]], забезпечують загальний стік 234 млрд м³/рік (97,5 % загального стоку всіх річок). Окрім них, по території республіки протікає ще близько 500 малих річок завдовжки не менше 10 км і численні струмки. Великі запаси водних ресурсів зосереджені в двох найбільших [[водосховище|водосховищах]] — [[Куйбишевське водосховище|Куйбишевському]] і [[Нижньокамське водосховище|Нижньокамському]]. У республіці налічується також більше 8 тис. невеликих озер і ставків.

Гідроенергопотенціал річок реалізується на р. Камі [[Нижньокамська ГЕС|Нижньокамською ГЕС]] що виробляє близько 1,8 млрд кВтгод/рік (за проектом — 2,7 млрд кВтгод/рік).

Татарстан включений до списку лісонадлишних регіонів. На території регіону зустрічаються особливо родючі [[чорнозем]]и, а переважають сірі лісові і вилужені чорноземні [[ґрунт]]и. У надрах республіки містяться значні запаси підземних вод — від сильно мінералізованних до слабосолоноватих і прісних.

== Історія ==

=== Рання історія ===

=== [[Волзька Булгарія|Волзька Булгарія (VII ст.—1236)]] ===
Першу державу на теренах сучасного Татарстанув IX столітті створили ватажки племені [[булгари|булгар]], які вели свій родовід від напівлегендарних хана [[Кубрат]]а та його другого сина [[Котраг]]а, що з співлеменниками залишив степи [[Приазов'я]] після [[665]] року.

Прибульці об'єднали племена, які мешкали на Волзі, біля її злиття з Камою, серед яких були як тюрки, що розмовляли [[огури|огурськими]], [[огузи|огузькими]] та [[кипчацькі мови|кипчацькими]] мовами, так і [[фіно-угри]]. Булгари від початку складали панівну верству в державі і дали їй ім'я Булгарія. Щоб відрізняти її від дунайської держави із співзвучної назвою в літературі часто використовують прикметник-уточнення — Волзька або Срібна (Булгарія).

Володарі Булгарії носили титул [[ельтебер]]. До [[922]] року ельтебер [[Алмиш]] прийняв від [[согд]]ійських місіонерів [[іслам]] і став першим булгарським [[емір]]ом.

В Х сторіччі Булгарія звільнилася з-під влади [[Хозарський каганат|Хозарського каганату]], від якого раніше залежала.

На початку XIII сторіччя булгарам двічі вдалося відбитися від нападів [[монгольські завоювання|монголів]]. Проте в [[1236]] році [[Бату]] встановив над ними свою владу<ref name=":0">{{Cite web|url=https://www.istpravda.com.ua/articles/2023/04/24/162612/|title=Олексій Мустафін. Прометей прикутий. Що українцям варто знати про татарську історію|website=Історична правда. 2023-04-24}}</ref>.

=== Під владою [[Улус Джучі|Улуса Джучі (1236—1438)]] ===
Після монгольського завоювання Булгарія увійшла до складу [[Улус Джучі|Улуса Джучі]] як Булгарська земля, або ж Булгарський вілайет, в [[Булгар]]і перебувала ставка його хана — доки для держави не збудували нову столицю — [[Сарай-Бату|Сарай]]

Стара династія булгарських емірів була знищена, але їхні піддані стали співтворцями нової держави і увійшли до її військової еліти та цивільної адміністрації, створеної на нових засадах. З часом вона прийняла й нову, принесену зі сходу назву «[[татари]]», яку сусіди використовували для позначення усіх мешканців Улусу.

Зближенню переможців і переможених сприяло утвердженню в державі ісламу — остаточно він отримав державний статус за хана [[Узбек-хан|Узбека]], здобути владу якому допомогли булгарські купці<ref name=":0"/>.

=== [[Казанське ханство|Казанське ханство (1438—1552)]] ===
З розпадом Улуса Джучі булгарські землі закріпила за собою гілка [[Чингізиди|Чингізидів]] на чолі з [[Улуг-Мухаммед]]ом. Своєю столицею нові володарі зробили місто [[Казань]], а нова держава отримала назву [[Казанське ханство|Казанського ханства]].

Панівною верствою в державі була татарська військово-служила знать. Звичайних підданих — іменували [[чуваші|чувашами]] (це слово означало «селянин» і спочатку не мало етнічного забарвлення), а тих з них, хто сповідував іслам — просто мусульманами.

При цьому Казанське ханство часто продовжували іменувати Булгарською землею, вкладаючи у це визначення вже не етнічний, а територіальний сенс<ref name=":0"/>.
=== Новий час ===

=== Утвердження російського панування (1552—1800) ===
у [[1552]] році московський цар [[Іван IV]] взяв в облогу і захопив Казань. За кілька років до його володінь була приєднана уся територія Казанського ханства, що втратило у війні з загарбниками близько третини свого населення.

На його місті було утворене Казанське царство, але по суті запроваджена московська адміністрація.

Татари втратили свою державу, майже всю військову та цивільну еліту, їм заборонили селитися в містах, уздовж Волги та інших великих річок. Лише згодом біля Казані (на іншому березі річки [[Булак]]) дозволили створити «татарську слободу», яка, однак, не була навіть містом в справжньому розумінні цього слова.

Проте вони зберегли свою мову і вірність ісламу — попри численні спроби хрещення, зокрема й насильницького. Змінили віросповідання лише окремі аристократичні роди.

З часом деякі обмеження були скасовані (переважно самовільно), татарам, насамперед хрещеним, відкрили й шлях до державної служби — за законами Російської імперії це дозволяло їм розраховувати на російське ж шляхетство. К XVIII сторіччі влада не вважала місцеву верхівку небезпечною, навпаки — татар активно використовували для колонізації більш віддалених країв, таких як Казахстан.

[[Катерина II]] погодилася зрівняти татарську знать в правах з російським дворянством. Мусульманам дозволили відносно вільно сповідувати іслам і навіть будувати мечеті<ref name=":0"/>.

=== Національне відродження (1800—1917) ===
XIX сторіччя стало добою татарського національного відродження.

В [[1800]] році татари домоглися відкриття друкарні, яка б могли виробляти книжки народною мовою, — Азійської друкарні Казанського університету. Вона першою серед тюркських народів розпочала видання книг арабським шрифтом. Окрім релігійної літератури друкувалася й світська. За перші тридцять років роботи друкарні було видано більше ста книжок накладом біля 300 тисяч примірників.

В 40-ї роки XIX сторіччя з'явилися і приватні друкарні, такі як типографія [[Людвіг Шевиц|Людвіга Шевица]], який привіз до Казані арабські шрифти з Лейпцигу. У приватних друкарнях Казані за 1801—1855 роках було випущено 577 татарських книг загальним тиражем близько мільйона екземплярів.

Водночас великий вплив духовенства сприяв тому, що в більшості татар формувалася переважно релігійна, а не етнічна ідентичність. Вони вважали себе насамперед мусульманами, а деякі навіть ображалися, коли їх іменували татарами — багато хто вважав це образливим визначенням, накинутим завойовниками.

На це звернув увагу «батько татарського відродження» [[Шігабутдін Марджані]], який уклав перший нарис національної історії.

Поява національно орієнтованої буржуазії дозволило змінити систему освіти і сприяло формуванню нової, світської інтелігенції з європейським світоглядом. Прихильників «нових методів» навчання називали [[джадидизм|джадидистами]] (від «джадид» — «новий»). Консервативних супротивників руху, які звинувачували джадидистів в «розбещенні молоді» і поширенні «зневаги до ісламу», називали [[кадимісти|кадимістами]]. Підтримувала кадимістів російська влада, якій імпонував їхній консерватизм і готовність до компромісів з можновладцями.

Проте це не зупинило ані утвердження нової освіти, ані піднесення національного руху, чиї вимоги ставали чимдуж окресленими. У [[1904]] році [[Юсуф Акчура]] оприлюднив статтю «Три політики», в якій недвозначно проголосив, що багатонаціональні імперії приречені, а їхнє місце мають заступити національні держави. Разом з однодумцями створив першу в Російській імперії мусульманську політичну партію — «Іттіфак аль-Муслимін» (Єдність мусульман).

Після заборони «Іттіфак аль-Муслимін» до керівництва національним рухом прийшло нове покоління активістів — зокрема адвокат [[Максуді Садрі|Садрі Максуді]] та письменник [[Гаяз Ісхакі]], автор антиутопії «Виродження через двісті років», в якій попереджав, що асиміляційна політика російської влади і консерватизм мулл-кадимістів зрештою можуть призвести до зникнення татар як народу<ref name=":0"/>.

=== Ідель-Урал і боротьба за незалежність (1917—1920) ===
20 листопада [[1917]] на з'їзді [[Міллет Меджліс]]y народів Поволжя було ухвалене рішення про проголошення на територіях [[Казанська губернія|Казанської]] й [[Уфимська губернія|Уфимської]] губерній і частини територій прилеглих губерній [[Ідель-Уральська Республіка|Ідель-Уральської Республіки]] (Штату [[Ідель-Урал]]), для чого була сформована виконавча колегія. Заплановане на 1 березня [[1918]] проголошення не відбулося у зв'язку з протидією більшовицьких Рад і Революційного штабу Червоної Армії. Однак національний уряд «Забулачної Республіки» продовжувало існувати якийсь час навесні [[1918]].

22 березня [[1918]] декретом ВЦВК [[РРФСР]] на цій території проголошена автономна [[Татаро-Башкирська Радянська Республіка]], яка реально не була організована через громадянську війну.

=== Радянська Татарія ([[1920]]—[[1991]]) ===
27 травня [[1920]] постановою ВЦВК і Раднаркому [[РРФСР]] проголошена й з 25 червня [[1920]] організована автономна [[Татарська Радянська Республіка]] на території Татарстану (із застереженням про можливе подальше приєднання населеної татарами території сучасного Західного [[Башкортостан]]у згідно з [[референдум]]ами в Бірському і Белебеєвському повітах, які згодом так і не були проведені).

30 грудня [[1922]] при заснуванні [[СРСР]] назвою автономії стало [[Татарська Автономна Радянська Соціалістична Республіка]].

У [[1922]] (при утворенні [[СРСР]]), у [[1936]] і [[1977]] (при прийняттях Конституції СРСР) і в [[1952]]—[[1953]] (при утворенні в ТАРСР Казанської, Чистопольської, Бугульминської областей) розглядали, але не прийняли пропозицію про перетворення ТАРСР у союзну республіку.

У післявоєнні роки першим секретарем обкому партії ТАРСР був Зінат Муратов. У [[1957]] році на його місце призначили Симона Ігнатьєва ([[1957]]—[[1960]]). З [[1960]] по [[1978]] рік першим секретарем обкому партії ТАРСР був Фікрят Табєєв, якого замінив Рашид Мусін ([[1979]]—[[1982]]). Після Мусіна першими секретарями були Гумер Усманов ([[1982]]—[[1989]]) і [[Шаймієв Мінтімєр Шаріпович|Мінтімєр Шаймієв]] ([[1989]]—[[1991]]).

=== Республіка Татарстан ===
До [[2000]] року в Республіці Татарстан були прийняті суперечні [[Конституція Російської Федерації|Конституції Російської Федерації]] окремі законодавчі норми, що проголошують республіку суверенною державою.

30 серпня [[1990]] була прийнята [[Декларація про державний суверенітет Татарської РСР|Декларація про державний суверенітет Татарстану]], згідно з якою автономна республіка перетворювалася на радянську соціалістичну республіку, а вищу силу в ній матимуть Конституція і закони Татарської РСР.

20 серпня [[1991]] Татарстан готувався до підписання Договору про створення нового союзу — [[Союз Суверенних Держав|Союзу Суверенних Держав]] (ССД) як м'якої федерації, однак у результаті спроби державного перевороту ([[ДКНС]], 19 серпня 1991), утворення ССД було зірвано.

18 жовтня [[1991]] була прийнята Постанова Верховної Ради про акт про державну незалежність Татарстану.

Восени [[1991]], при підготовці до підписання 9 грудня [[1991]] Договору про створення Союзу Суверенних Держав як конфедеративного союзу, Татарстан знову оголосив про бажання самостійного вступу в ССД.

26 грудня [[1991]], у зв'язку з біловезькими угодами про неможливість утворення і заснування Союзу Суверенних Держав, була прийнята [[Декларація про входження Татарстану в СНД]] на правах засновника.

Постановою [[Конституційний суд Російської Федерації|Конституційного суду Російської Федерації]] від 13 березня [[1992]] року № 3-П визнані неконституційними ряд положень Декларації про державний суверенітет Татарської РСР від 30 серпня [[1990]] року, що обмежують дію законів Російської Федерації на території Республіки Татарстан, а також постанова Верховної Ради Республіки Татарстан від 21 лютого [[1992]] року «Про проведення референдуму Республіки Татарстан по питанню про державний статус Республіки Татарстан» у частині формулювання питання, що передбачає, що Республіка Татарстан є суб'єктом міжнародного права й будує свої відносини з Російською Федерацією й іншими республіками, державами на основі рівноправних договорів.

21 березня [[1992]] у Татарстані відбувся [[Референдум про суверенітет Татарстану (1992)|Референдум про суверенітет Татарстану]], на якому 2/3 населення проголосували за статус суверенної держави, суб'єкта міжнародного права, який містить договори й союзи з Росією й іншими державами.

31 березня [[1992]] Татарстан не підписав Федеративний договір.

22 травня [[1992]] була прийнята Постанова Верховної Ради про статус Татарстану як суверенної держави.

6 листопада [[1992]] була прийнята [[Конституція Татарстану]] як суверенної демократичної держави.

На [[референдум]]і 12 грудня [[1993]] менше 1/5 населення Татарстану погодилося із прийняттям діючої Конституції Росії.

З 15 лютого [[1994]] з укладанням Договору про взаємне делегування повноважень із Російською Федерацією до [[2000]] Татарстан став об'єднаним з Росією асоційованою державою з конфедеративним статусом.

Після утворення 2 квітня [[1997]] [[Союзна держава Росії та Білорусі|Союзу Росії та Білорусі]] Татарстан оголосив про бажання самостійного вступу в нього як майбутню «м'яку» федерацію по типу [[СРСР]].

З [[2000]], згідно з внесеними у Конституцію республіки змінами, Татарстан став «рівноправним суб'єктом Російської Федерації», що мають у рамках федерації власні суверенні повноваження по т. зв. поділюваному суверенітету (поза повноваженнями й предметами ведення центру й спільних).

19 квітня [[2002]] року Держрада Татарстану прийняла нову редакцію Конституції республіки, наведену у відповідність із Конституцією [[Росія|РФ]].

У [[2003]] році були прийняті виправлення у федеральний закон «Про загальні принципи організації законодавчих і виконавчих органів державної влади суб'єктів [[Росія|РФ]]», які давали два роки на відновлення раніше укладених договорів. Вони повинні були затверджуватися федеральними законами.

У жовтні [[2005]] року новий договір про розмежування повноважень між Татарстаном і федеральним центром був схвалений Держрадою Татарстану. Колишніх фінансових преференцій для регіону (у тому числі зниженого відсотка податкових відрахувань у центр) у ньому немає. У документі визначено дві державні мови — російська і татарська, а також необхідність знання вищою посадовою особою республіки обох цих мов. Проєкт договору був схвалений президентом [[Путін|В. Путіним]].

== Населення ==
{{Основна стаття|Населення Татарстану}}
[[Файл:Tatarstan population density.jpg|міні|праворуч|320пкс|Густота населення у районах Татарстану]]
Населення Татарстану за станом на [[2005]] рік — 3768,5 тис. осіб, міське — 74,5 % ([[2005]]). Щільність населення — 55,4 осіб/км ([[2005]]).

=== Національний склад ===
[[Файл:Ethnic map of Tatarstan (2010).PNG|міні|праворуч|320пкс|Найбільші національності у районах та містах Татарстану, 2010]]
Національний склад Республіки Татарстан за даними переписів:
{| class="standard"
|-
! |||1989||2002||2010
|-
| [[татари]]||48,5 %||52,9 %||53,2 %
|-
| в тому числі [[кряшени]]||||0,5 %||0,8 %
|-
| [[росіяни]]||43,3 %||39,5 %||39,7 %
|-
| [[чуваші]]||3,7 %||3,4 %||3,1 %
|-
| [[удмурти]]||0,7 %||0,6 %||0,6 %
|-
| [[мордва]]||0,8 %||0,6 %||0,5 %
|-
| [[марійці]]||0,5 %||0,5 %||0,5 %
|-
| [[Українці Татарстану|українці]]||0,9 %||0,6 %||0,5 %
|-
| [[башкири]]||0,5 %||0,4 %||0,4 %
|-
| [[азербайджанці]]||0,1 %||0,3 %||0,3 %
|-
| [[узбеки]]||0,1 %||0,1 %||0,2 %
|-
| [[вірмени]]||||0,2 %||0,2 %
|-
| [[таджики]]||||0,1 %||0,2 %
|-
| [[білоруси]]||0,2 %||0,2 %||0,1 %
|-
| [[євреї]]||0,2 %||0,1 %||0,1 %
|}
Національний склад населення районів Татарстану за переписом 2010 р. (серед осіб, що вказали свою національність)<ref>{{Cite web |url=http://www.tatstat.ru/VPN2010/DocLib8/нац%20состав.pdf |title=Численность населения наиболее многочисленных национальностей по городским округам и муниципальным районам Республики Татарстан по данным Всероссийской переписи населения 2010 года. |accessdate=2019-05-25 |archive-date=2013-10-29 |archive-url=https://web.archive.org/web/20131029192537/http://www.tatstat.ru/VPN2010/DocLib8/нац%20состав.pdf }}</ref>
{| class="standard sortable"
|-
! ||Населення||Вказали<br/> національність||Татари||Росіяни||Чуваші||Удмурти||Мордва||Марійці||Українці||Башкири
|-
|'''Татарстан'''||'''3786488'''||'''3780436'''||'''53,2 %'''||'''39,7 %'''||'''3,1 %'''||'''0,6 %'''||'''0,5 %'''||'''0,5 %'''||'''0,5 %'''||'''0,4 %'''
|-
| Казань||1143535||1140184||47,6 %||48,6 %||0,8 %||0,1 %||0,1 %||0,3 %||0,4 %||0,2 %
|-
| Набережні Челни||513193||510919||47,4 %||44,9 %||1,9 %||0,4 %||0,4 %||0,7 %||1,3 %||1,2 %
|-
| Агризький район||36626||36622||58,1 %||25,2 %||0,2 %||6,4 %||0,1 %||8,0 %||0,4 %||0,4 %
|-
| Азнакаєвський район||64547||64547||86,1 %||11,2 %||0,5 %||||0,3 %||0,2 %||0,3 %||0,4 %
|-
| Аксубаєвський район||32161||32161||38,5 %||16,8 %||44,0 %||0,1 %||0,1 %||||0,1 %||
|-
| Актаниський район||31971||31971||96,9 %||0,7 %||||||||1,6 %||||0,3 %
|-
| Алькеєвський район||19991||19991||64,2 %||15,7 %||19,2 %||||||0,1 %||0,1 %||
|-
| Альметьєвський район||197493||197426||55,2 %||37,1 %||2,8 %||0,1 %||1,4 %||0,1 %||0,4 %||0,4 %
|-
| Апастовський район||21627||21627||90,9 %||4,7 %||3,7 %||||||||0,1 %||
|-
| Арський район||51667||51667||92,7 %||5,9 %||0,1 %||0,1 %||||0,6 %||0,1 %||
|-
| Атнинський район||13650||13650||98,6 %||0,7 %||||||||0,3 %||||0,1 %
|-
| Бавлинський район||36270||36270||64,6 %||20,3 %||5,7 %||5,6 %||1,1 %||||0,3 %||0,6 %
|-
| Балтасинський район||33879||33876||85,0 %||1,7 %||||11,9 %||||0,9 %||||0,1 %
|-
| Бугульминський район||111465||111379||35,5 %||56,6 %||2,5 %||0,1 %||2,3 %||0,1 %||0,6 %||0,4 %
|-
| Буїнський район||45453||45453||65,9 %||13,3 %||19,9 %||||0,2 %||||0,1 %||0,1 %
|-
| Верхньоуслонський район||16641||16641||24,9 %||65,8 %||6,2 %||0,1 %||0,2 %||0,2 %||0,3 %||0,1 %
|-
| Високогірський район||43207||43196||67,2 %||30,4 %||0,5 %||0,1 %||0,1 %||0,2 %||0,2 %||0,1 %
|-
| Дрожжанівський район||25753||25753||57,5 %||1,1 %||41,1 %||||||||||
|-
| Єлабузький район||81632||81615||42,6 %||51,7 %||1,0 %||0,8 %||0,2 %||1,2 %||0,5 %||0,6 %
|-
| Заїнський район||58046||58046||57,5 %||39,2 %||1,4 %||0,1 %||0,1 %||0,1 %||0,4 %||0,2 %
|-
| Зеленодольський район||158552||158448||40,4 %||56,2 %||1,2 %||0,1 %||0,1 %||0,6 %||0,3 %||0,1 %
|-
| Кайбицький район||14898||14898||67,7 %||26,2 %||5,3 %||||||0,1 %||||0,1 %
|-
| Камсько-Устьїнський район||16904||16904||54,1 %||42,8 %||0,9 %||||0,6 %||0,1 %||0,2 %||0,1 %
|-
| Кукморський район||52021||52020||78,6 %||5,3 %||||14,0 %||||1,4 %||0,1 %||0,1 %
|-
| Лаїшевський район||36516||36512||42,1 %||55,1 %||1,0 %||0,1 %||0,1 %||0,1 %||0,2 %||0,1 %
|-
| Леніногорський район||86827||86821||51,5 %||37,0 %||4,5 %||0,1 %||4,6 %||0,1 %||0,5 %||0,3 %
|-
| Мамадиський район||45005||45005||76,3 %||20,1 %||0,1 %||1,3 %||||1,4 %||0,1 %||0,1 %
|-
| Менделеєвський район||30377||30377||52,8 %||35,6 %||0,6 %||4,4 %||0,1 %||4,0 %||0,4 %||0,6 %
|-
| Мензелинський район||29359||29359||60,1 %||35,4 %||0,4 %||0,1 %||0,1 %||2,7 %||0,2 %||0,2 %
|-
| Муслюмовський район||21884||21884||89,9 %||6,3 %||||||||2,7 %||0,1 %||0,2 %
|-
| Нижньокамський район||272023||271902||50,2 %||43,9 %||2,5 %||0,2 %||0,3 %||0,3 %||0,6 %||0,7 %
|-
| Новошемшинський район||14179||14179||43,4 %||50,9 %||4,2 %||||0,1 %||0,1 %||0,1 %||0,1 %
|-
| Нурлатський район||60120||60120||51,8 %||21,6 %||25,3 %||||0,2 %||||0,2 %||0,1 %
|-
| Олексіїівський район||26236||26236||30,5 %||58,6 %||6,3 %||||3,0 %||0,1 %||0,2 %||0,1 %
|-
| Пестречинський район||29023||29023||57,0 %||40,2 %||0,4 %||0,1 %||0,1 %||0,1 %||0,3 %||0,1 %
|-
| Рибно-Слободський район||27630||27630||79,2 %||19,8 %||0,1 %||0,1 %||||||0,1 %||0,1 %
|-
| Сабинський район||31038||31038||95,4 %||3,2 %||0,1 %||0,7 %||||||0,1 %||0,1 %
|-
| Сармановський район||36681||36681||90,8 %||7,8 %||0,2 %||||0,1 %||0,1 %||0,1 %||0,3 %
|-
| Спаський район||20554||20554||29,5 %||67,6 %||1,6 %||||0,2 %||||0,2 %||
|-
| Тетюський район||24875||24875||32,7 %||35,7 %||20,9 %||||9,6 %||0,1 %||0,2 %||0,1 %
|-
| Тукаєвський район||36561||36561||71,1 %||24,3 %||1,5 %||0,2 %||0,1 %||0,3 %||0,5 %||0,6 %
|-
| Тюлячинський район||14273||14273||89,2 %||10,1 %||||||||0,1 %||0,1 %||
|-
| Черемшанський район||20361||20361||54,1 %||17,8 %||22,8 %||||4,2 %||||0,1 %||0,1 %
|-
| Чистопольський район||80169||80166||40,1 %||55,4 %||3,0 %||||0,4 %||||0,2 %||0,1 %
|-
| Ютазинський район||21615||21615||74,6 %||21,3 %||0,5 %||0,1 %||0,2 %||0,1 %||0,5 %||0,9 %
|}

=== Мовний склад ===
Володіння мовами в Республіці Татарстан за даними [[Всеросійський перепис населення (2020—2021)|перепису 2020—2021 років]] (мови, володіння якими вказали 0,1 % або більше від кількості тих, хто вказав володіння будь-якою мовою)<ref name="Мови 2021">{{Cite web |url=https://rosstat.gov.ru/storage/mediabank/Tom5_tab4_VPN-2020.xlsx |title=Том 5. «Национальный состав и владение языками». Таблица 4. Владение языками и использование языков населением |access-date=2022-12-31 |archive-date=2022-12-31 |archive-url=https://web.archive.org/web/20221231061904/https://rosstat.gov.ru/storage/mediabank/Tom5_tab4_VPN-2020.xlsx |deadlink=no }}</ref>:
{|
| valign="top" |
{| class="standard sortable"
|-
! rowspan="2"|Мова
! colspan="2"|Все<br>населення
! colspan="2"|Міське<br>населення
! colspan="2"|Сільське<br>населення
|-
!Кількість<br>осіб
!% від тих,<br>хто вказав володіння<br>мовою / % від усього<br>населення<br>
!Кількість<br>осіб
!% від тих,<br>хто вказав володіння<br>мовою / % від усього<br>населення<br>
!Кількість<br>осіб
!% від тих,<br>хто вказав володіння<br>мовою / % від усього<br>населення<br>
|-
|[[Російська мова|Російська]]
| align="right" |{{nts|3853041}}
| align="right" |98,21 % / 96,21 %
| align="right" |{{nts|2948991}}
| align="right" |98,36 % / 95,93 %
| align="right" |{{nts|904050}}
| align="right" |97,70 % / 97,13 %
|-
|[[Татарська мова|Татарська]]
| align="right" |{{nts|1547426}}
| align="right" |39,44 % / 38,64 %
| align="right" |{{nts|991791}}
| align="right" |33,08 % / 32,26 %
| align="right" |{{nts|555635}}
| align="right" |60,05 % / 59,70 %
|-
|[[Англійська мова|Англійська]]
| align="right" |{{nts|134793}}
| align="right" |3,44 % / 3,37 %
| align="right" |{{nts|112151}}
| align="right" |3,74 % / 3,65 %
| align="right" |{{nts|22642}}
| align="right" |2,45 % / 2,43 %
|-
|[[Чуваська мова|Чуваська]]
| align="right" |{{nts|71321}}
| align="right" |1,82 % / 1,78 %
| align="right" |{{nts|22973}}
| align="right" |0,77 % / 0,75 %
| align="right" |{{nts|48348}}
| align="right" |5,23 % / 5,19 %
|-
|[[Удмуртська мова|Удмуртська]]
| align="right" |{{nts|18079}}
| align="right" |0,46 % / 0,45 %
| align="right" |{{nts|5666}}
| align="right" |0,19 % / 0,18 %
| align="right" |{{nts|12413}}
| align="right" |1,34 % / 1,33 %
|-
|[[Німецька мова|Німецька]]
| align="right" |{{nts|15953}}
| align="right" |0,41 % / 0,40 %
| align="right" |{{nts|13163}}
| align="right" |0,44 % / 0,43 %
| align="right" |{{nts|2790}}
| align="right" |0,30 % / 0,30 %
|-
|[[Узбецька мова|Узбецька]]
| align="right" |{{nts|14398}}
| align="right" |0,37 % / 0,36 %
| align="right" |{{nts|10236}}
| align="right" |0,34 % / 0,33 %
| align="right" |{{nts|4162}}
| align="right" |0,45 % / 0,45 %
|-
|[[Марійська мова|Марійська]]
| align="right" |{{nts|11388}}
| align="right" |0,29 % / 0,28 %
| align="right" |{{nts|5066}}
| align="right" |0,17 % / 0,16 %
| align="right" |{{nts|6322}}
| align="right" |0,68 % / 0,68 %
|-
|[[Таджицька мова|Таджицька]]
| align="right" |{{nts|9161}}
| align="right" |0,23 % / 0,23 %
| align="right" |{{nts|6343}}
| align="right" |0,21 % / 0,21 %
| align="right" |{{nts|2818}}
| align="right" |0,30 % / 0,30 %
|-
|[[Мордовська мова|Мордовська]]
| align="right" |{{nts|7730}}
| align="right" |0,20 % / 0,19 %
| align="right" |{{nts|4252}}
| align="right" |0,14 % / 0,14 %
| align="right" |{{nts|3478}}
| align="right" |0,38 % / 0,37 %
|-
|[[Башкирська мова|Башкирська]]
| align="right" |{{nts|7258}}
| align="right" |0,18 % / 0,18 %
| align="right" |{{nts|6209}}
| align="right" |0,21 % / 0,20 %
| align="right" |{{nts|1049}}
| align="right" |0,11 % / 0,11 %
|-
|[[Українська мова|Українська]]
| align="right" |{{nts|6317}}
| align="right" |0,16 % / 0,16 %
| align="right" |{{nts|5553}}
| align="right" |0,19 % / 0,18 %
| align="right" |{{nts|764}}
| align="right" |0,08 % / 0,08 %
|-
|[[Азербайджанська мова|Азербайджанська]]
| align="right" |{{nts|5696}}
| align="right" |0,15 % / 0,14 %
| align="right" |{{nts|4839}}
| align="right" |0,16 % / 0,16 %
| align="right" |{{nts|857}}
| align="right" |0,09 % / 0,09 %
|-
|[[Турецька мова|Турецька]]
| align="right" |{{nts|4553}}
| align="right" |0,12 % / 0,11 %
| align="right" |{{nts|3928}}
| align="right" |0,13 % / 0,13 %
| align="right" |{{nts|625}}
| align="right" |0,07 % / 0,07 %
|-
|[[Вірменська мова|Вірменська]]
| align="right" |{{nts|4296}}
| align="right" |0,11 % / 0,11 %
| align="right" |{{nts|2922}}
| align="right" |0,10 % / 0,10 %
| align="right" |{{nts|1374}}
| align="right" |0,15 % / 0,15 %
|-
|{{нп|Російська жестова мова||ru|Русский жестовый язык}}
| align="right" |{{nts|4098}}
| align="right" |0,10 % / 0,10 %
| align="right" |{{nts|3255}}
| align="right" |0,11 % / 0,11 %
| align="right" |{{nts|843}}
| align="right" |0,09 % / 0,09 %
|-
|Вказали<br>володіння мовою
| align="right" |{{nts|3923329}}
| align="right" |100,00 % / 97,97 %
| align="right" |{{nts|2998024}}
| align="right" |100,00 % / 97,53 %
| align="right" |{{nts|925305}}
| align="right" |100,00 % / 99,41 %
|-
|Не вказали<br>володіння мовами
| align="right" |{{nts|81480}}
| align="right" |— % / 2,03 %
| align="right" |{{nts|76024}}
| align="right" |— % / 2,47 %
| align="right" |{{nts|5456}}
| align="right" |— % / 0,59 %
|-
|'''Разом'''
| align="right" |{{nts|4004809}}
| align="right" |— % / 100,00 %
| align="right" |{{nts|3074048}}
| align="right" |— % / 100,00 %
| align="right" |{{nts|930761}}
| align="right" |— % / 100,00 %
|-
|-
|}
|}

=== [[Українці]] та [[українська мова]] в Республіці Татарстан ===
{{main|Українці в Республіці Татарстан}}
Українці історично творили велику національну громаду в Татарстані. Під час визвольної боротьби татарського народу влітку 1918 року, коли білогвардійська армія окупувала Казань, українці активно допомагали татарам в обороні<ref>Марунчак М. Українці в СССР поза кордонами УРСР. Вінніпеґ — 1974. — С. 88-89</ref>.

За переписом населення 2010 року 0,5 % населення республіки вказали на свою українську національність.

За даними [[Всеросійський перепис населення (2020—2021)|перепису 2020—2021 років]] 9 350 осіб (0,24 % серед тих, хто вказав національну приналежність, та 0,23 % серед усього населення) вказали себе українцями. З них 8 209 осіб (0,28 % / 0,27 %) проживали у міській місцевості, 1 141 особа (0,12 % / 0,12 %) — у сільській<ref>{{Cite web |url=https://rosstat.gov.ru/storage/mediabank/Tom5_tab1_VPN-2020.xlsx |title=Том 5. «Национальный состав и владение языками». Таблица 1. Национальный состав населения |access-date=2022-12-31 |archive-date=2022-12-30 |archive-url=https://web.archive.org/web/20221230204643/https://rosstat.gov.ru/storage/mediabank/Tom5_tab1_VPN-2020.xlsx |deadlink=no }}</ref>. Володіння [[Українська мова|українською мовою]] в республіці вказали 6 317 осіб (0,16 % серед тих, хто вказав володіння будь-якою мовою, та 0,16 % серед усього населення), з яких 5 553 особи (0,19 % / 0,18 %) проживали у міській місцевості, 764 особи (0,08 % / 0,08 %) — у сільській. Про використання української мови в повсякденному житті заявили 3 404 особи, з яких 3 045 осіб проживали у міській місцевості, 359 осіб — у сільській<ref name="Мови 2021" />.

=== Населені пункти ===
Найбільшим населеним пунктом Татарстану є місто [[Казань]]. Окрім нього, в Республіці є також 20 міст, 21 селище міського типа і 897 сільських рад.
<div align="center">
{| id="toc" style="margin: 0 2em 0 2em"
|-
| bgcolor="#C0C0C0" | '''Населені пункти з кількістю мешканців понад 10 тисяч'''<br/> [[2007]]
|-
|
<table width="600" border="0" cellspacing="1" cellpadding="0">
 <tr align="left">
  <td width="35%" style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Казань]]</td>
  <td width="15%" style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">1116,0</td>
  <td width="35%" style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Менделєєвськ]]</td>
  <td width="15%" style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">22,0</td>
 </tr>
 <tr align="left">
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Набережні Челни]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">506,4</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Буїнськ]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">19,8</td>
 </tr>
 <tr align="left">
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Нижньокамськ]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">226,6</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Агриз]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">18,7</td>
 </tr>
 <tr align="left">
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Альметьєвськ]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">141,9</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;"> [[Арськ]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">17,6</td>
 </tr>
 <tr align="left">
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;">  [[Зеленодольськ (Росія)|Зеленодольськ]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">99,0</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;"> [[Васільєво (Татарстан)]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">16,8</td>
 </tr>
 <tr align="left">
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Бугульма]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">90,9</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;"> [[Кукмор]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">16,6</td>
 </tr>
 <tr align="left">
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Єлабуга]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">70,0</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Мензелінськ]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">16,3</td>
 </tr>
 <tr align="left">
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Леніногорськ (Татарстан)]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">65,7</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;"> [[Камські Поляни]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">14,9</td>
 </tr>
 <tr align="left">
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Чистополь]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">61,5</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;"> [[Джаліль]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">14,3</td>
 </tr>
 <tr align="left">
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Заїнськ]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">41,8</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Мамадиш]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">14,0</td>
 </tr>
 <tr align="left">
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Азнакаєво]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">34,6</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Тетюші]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">11,5</td>
 </tr>
 <tr align="left">
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Нурлат]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">31,6</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;"> [[Уруссу]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">11,1</td>
 </tr>
 <tr align="left">
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;font-weight:bold;"> [[Бавли]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">23,0</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;"> [[Алексєєвське]]</td>
  <td style="font-family:Verdana, Arial;font-size:10px;">10,2</td>
 </tr>

</table>
|}
</div>

== Адміністративно-територіальний поділ ==
* ''Основна стаття:'' '''''[[Адміністративний поділ Татарстану|Адміністративно-територіальний поділ Татарстану]]'''''
Згідно з Розділом ІІІ Конституції Республіки Татарстан територія її містить у собі 57 адміністративно-територіальних одиниць: 43 райони й 14 міст республіканського значення.

== Державний устрій ==
Основний закон країни — [[Конституція Республіки Татарстан]].

Вищою посадовою особою в Республіці Татарстан є [[президент]]. 25 березня [[2005]] року [[Шаймієв Мінтімєр Шаріпович|Мінтимер Шаймієв]] наділений повноваженнями [[Президент Татарстану|президента Республіки Татарстан]] на новий строк Державною Радою Республіки Татарстан за поданням Президента Російської Федерації.

Однопалатна Державна Рада (парламент), яка складається з 100 депутатів, є вищим представницьким, законодавчим і контрольним органом державної влади. 26 березня [[2004]] року Головою Державної Ради Республіки Татарстан був вибраний [[Фарід Мухаметшин]].

Кабінет Міністрів республіки є виконавчим і розпорядчим органом державної влади й очолюється [[прем'єр-міністр]]ом. 11 травня [[2001]] року [[прем'єр-міністр]]ом Республіки Татарстан у другий раз затверджений Рустам Мінніханов.

14 грудня 2021 року Держдума РФ в останньому читанні ухвалила законопроєкт про організацію публічної влади в суб'єктах Росії, який серед іншого перейменує керівників суб'єктів РФ у «глав» регіонів. Тим самим посада Президента Татарстану була перейменована.<ref>{{Cite web|title=Держдума РФ зняла обмеження на обрання губернаторів та позбавила Татарстан “президента”|url=https://www.pravda.com.ua/news/2021/12/14/7317374/|website=Українська правда|accessdate=2021-12-14|language=uk}}</ref>

== Див. також ==
* [[Економіка Татарстану]]
* [[Татнет]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{commons|Category:Tatarstan}}
* [https://web.archive.org/web/20031028001421/http://www.tatar.ru/ Офіційний сайт Республіки Татарстан] {{ref-ru}}
* [http://www.tatstat.ru/ Офіційний сайт Комітету Державної статистки Республіки Татарстан] {{ref-ru}}
* [https://www.youtube.com/watch?v=4qJVz3cYPyY Республіка Татарстан: боротьба за незалежність в умовах Російської Федерації // ВІДЕО]

{{Розташування2|nw={{RUS-ME}}|n={{RUS-KIR}}|ne={{RUS-UD}}|w={{RUS-CU}}|e={{RUS-BA}}|sw={{RU-ULY}}|s={{RUS-SAM}}|se={{RU-ORE}}}}
{{Росія}}
{{Приволзький федеральний округ}}
{{Тюркські країни}}
{{Татарстан}}
{{Татари}}
{{Організація непредставлених націй та народів}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Татари Росії]]
[[Категорія:Республіки Росії]]
[[Категорія:Татарстан| ]]
[[Категорія:Надволжя]]
[[Категорія:Надкам'я]]
[[Категорія:Регіони, нагороджені орденом Дружби народів]]
[[Категорія:Держави і території, засновані 1920]]

title: рос. Республика Татарстан · тат. Татарстан Республикасы ·

Країна: Росія

Фед. округ: Приволзький

Адмін. центр: Казань

Глава: Мінніханов Рустам Нургалієвич

Дата утворення: 30 серпня 1990

title: Географія

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

title: Населення

Густота: 55,7 осіб/км²

Оф. мови: російська, татарська

title: Економіка

Економ. район: Поволзький

title: Коди

ISO 3166-2: RU-TA

title: Карти

Карти: Татарстан на карті суб'єктів Російської Федерації

Прапор Татарстану: Герб Татарстану


text:
# Джонгсонг
Джонгсонг (Джонгсанг Рі, Jongsong Peak, Jongsang Ri) (7462 м) — найвища вершина району Джанака, в центральній частині Гімалаїв, найвищий пік за 20 км на північ від Канченджанга (8586 м). Розташований на потрійному стику кордонів Тибету, Непала і Сіккіма. Джонгсонг є 57-ю по висоті вершиною світу, але зовсім губиться на тлі близько розташованого гігантського масиву Канченджанга. Джонгсонг Рі вважається досить легким для сходження високим семитисячником, через досить прості, що до того ж легко проглядаються, шляхи підйому і некруті схили.
З часу першого свого підкорення в 1930 році експедицією Г. О. Діхенфурта, до першосходження на Нанда Деві (7816 м) в 1931 році, Джонгсонг був найвищою підкореною вершиною у світі.

wikiname: ukwiki

title: Джонгсонг

in_language: uk

wikitext:
{{Гора
| назва              = Джонгсонг
| місцева_назва      = Jongsong Peak
| фото               =
| коментар           =
| країна             = {{CHN}}, {{NEP}}, {{IND}}
| регіон             =
| гірська_система    = Гімалаї
| lat_dir=N | lat_deg= 27| lat_min= 52 | lat_sec= 53
| lon_dir=E | lon_deg= 88| lon_min=08 | lon_sec= 09
| висота             = 7462
| відносна_висота    =
| тип                =
| вік                =
| останнє_виверження =
| перше_сходження    = 2 червня 1930 р., британська експедиція (Bericht Hörlin and Erwin Schneider)
| класичний_маршрут  =
| мапа               =
| мапа_підпис        =
| мапа_ширина        =
| карта розташування = Непал
| розмір карти       = <!-- для шаблону «Карта розташування» -->
}}

'''Джонгсонг''' (Джонгсанг Рі, ''Jongsong Peak'', ''Jongsang Ri'') (7462 м) — найвища вершина району Джанака<ref>H. Adams Carter H. Adams. Classification of the Himalaya // American Alpine Journal. — 1985. — Vol. 27, 59. — P. 115 (Publisher = American Alpine Club) [http://c498469.r69.cf2.rackcdn.com/1985/109_carter_himalaya_aaj1985.pdf] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110813005801/http://c498469.r69.cf2.rackcdn.com/1985/109_carter_himalaya_aaj1985.pdf |date=13 серпня 2011 }}</Ref>, в центральній частині [[Гімалаї]]в, найвищий пік за 20 км на північ від [[Канченджанґа|Канченджанга]] (8586 м). Розташований на [[: en: List of tripoints|потрійному стику кордонів]] [[Тибетський автономний район|Тибету]], [[Непал]]а і [[Сіккім]]а<ref>[http://encarta.msn.com/map_701589883/jongsong_peak.html] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090505191750/http://encarta.msn.com/map_701589883/jongsong_peak.html |date=5 травня 2009 }} MSN Encarta map</ref>. Джонгсонг є [[Список найвищих вершин світу|57-ю по висоті]] вершиною світу, але зовсім губиться на тлі близько розташованого гігантського масиву Канченджанга. Джонгсонг Рі вважається досить легким для сходження високим семитисячником, через досить прості, що до того ж легко проглядаються, шляхи підйому і некруті схили.

З часу першого свого підкорення в [[1930]] році експедицією Г. О. Діхенфурта<ref> The team abandoned its attempt on Kanchenjunga to make first ascents of Jongsong (24,334'), Nepal Peak (23,560') and Ramthang (23,310) among others.</ref>, до першосходження на [[Нанда-Деві|Нанда Деві]] (7816 м) в [[1931]] році, Джонгсонг був найвищою підкореною вершиною у світі.

== Примітки ==
{{Примітки}}

[[Категорія:Гімалаї]]
[[Категорія:Гори Непалу]]
[[Категорія:Гори Китаю]]
[[Категорія:Гори Індії]]
[[Категорія:Гори Тибету]]
[[Категорія:Семитисячники]]
[[Категорія:Гірські вершини Китаю]]
[[Категорія:Шигацзе]]

Країна: КНР, Непал, Індія

Регіон: Сіккім

Система: Гімалаї

Тип: гора


text:
# HMS Diamond (H22)
HMS «Даймонд» (H22) (англ. HMS Diamond (H22) — військовий корабель, ескадрений міноносець типу «D» Королівського військово-морського флоту Великої Британії за часів Другої світової війни.

## Історія створення
HMS «Даймонд» був закладений 20 квітня 1931 на верфі компанії Vickers-Armstrongs, в місті Глазго. 22 грудня 1932 увійшов до складу Королівських ВМС Великої Британії.

title: HMS Diamond (H22)

wikitext:
{{Otheruses2|HMS Diamond}}
{{Військовий корабель
| Назва                    = HMS «Даймонд» (H22)
| Оригінал назви           = HMS Diamond (H22)
| Ілюстрація               = HMS Diamond (H22).jpg
| Підпис                   = Британський есмінець HMS «Даймонд» в порту [[Гонконг]]у напередодні Другої світової війни
| Тип/клас судна           = [[ескадрений міноносець]] [[Ескадрені міноносці типу «D»|типу «D»]]
| Прапор                   = {{GBR}}
| Порт                     =
| На честь                 = попередніх 9-ти кораблів флоту на [[HMS Diamond|ім'я «Діамант»]]<ref>у перекладі ''«[[Діамант]]»''</ref>
| Організація              = [[Файл:Naval Ensign of the United Kingdom.svg|border|35пкс|]] [[Королівський військово-морський флот Великої Британії|Королівський ВМФ Великої Британії]]
| Виготовлювач             = [[Vickers-Armstrongs]], [[Глазго]]
| Вартість                 = £ 223 509
| Замовлено                = [[2 лютого]] [[1931]]
| Закладено                = [[20 квітня]] [[1931]]
| Спущено                  = [[3 травня]] [[1932]]
| Експлуатація з           = [[22 грудня]] [[1932]]
| Служба                   = [[1932]]–[[1941]]
| Перейменований           =
| Перекваліфікований       =
| Виведений                =
| Загибель                 = [[27 квітня]] [[1941]] року потоплений в результаті повітряної атаки
| Статус                   =
| Нагороджений             =
| Бойовий досвід           = [[Битва на Середземному морі (1940—1943)|Середземномор'я]]
[[Операція «Меркурій»]]
[[Мальтійські конвої]]
[[Бій біля мису Спартівенто]]
[[Операція MB.8]]
| Прізвисько               =
| Девіз                    = ''«Честь — найяскравіша дорогоцінність»''
({{lang-la|Honor clarissima gemma}})
| Водотоннажність          = 1 375 тонн (стандартна)
1 890 тонн (повна)
| Довжина                  = 100,3 м
| Ширина                   = 10,1 м
| Висота                   = 3,8
| Осадка                   =
| Бронювання               =
| Двигуни                  = 2 × [[Парова турбіна|парових турбіни]] [[Parsons Marine Steam Turbine Company|Parsons]]
 3 × [[паровий котел|парових котли]] ''Admiralty''
| Гвинти                   = 2
| Потужність               =
| Швидкість                = 36 [[Вузол (одиниця швидкості)|вузлів]] (67 км/год)
| Дальність плавання       = 5 870 [[Морська миля|миль]] (10 870 км) на швидкості 15 [[Вузол (одиниця швидкості)|вузлів]]
| Автономність плавання    =
| Екіпаж                   = 145 [[офіцер]]ів та [[матрос]]ів
| Артилерія                = 4 × 120-мм гармати ''[[4.7 inch QF Mark IX & XII|QF Mark IX & XII]]''
| Торпедно-мінне озброєння = 8 (2 × 4) × 530-мм [[торпедний апарат|торпедних апаратів]]
20<ref>пізніше 35</ref> [[Глибинна бомба|глибинних бомб]]
| Ракетне озброєння        =
| Зенітне озброєння        = 1 × 76,2-мм [[зенітна гармата]] ''[[QF 3-inch 20 cwt]]''
2 × 4 × 12,7-мм [[зенітний кулемет|зенітні кулемети]] ''[[Vickers .50]]''
| Авіація                  =
}}
'''HMS «Даймонд» (H22)''' ({{lang-en|HMS Diamond (H22)}} — [[військовий корабель]], [[ескадрений міноносець]] [[Ескадрені міноносці типу «D»|типу «D»]] [[Королівський військово-морський флот Великої Британії|Королівського військово-морського флоту Великої Британії]] за часів Другої світової війни.

== Історія створення ==
'''HMS {{comment|«Даймонд»|Діамант}}''' був [[Закладка судна|закладений]] [[20 квітня]] [[1931]] на верфі компанії [[Vickers-Armstrongs]], в місті [[Глазго]]. [[22 грудня]] [[1932]] [[Введення корабля в експлуатацію|увійшов до складу]] Королівських ВМС Великої Британії.

== Історія служби ==

== Див. також ==
* [[HMS Tartar (F43)]]
* [[HMS Gallant (H59)]]
* [[HMS Greyhound (H05)]]
* [[HMS Havock (H43)]]
* [[Ескадрені міноносці типу «H»]]
* [[Ескадрені міноносці типу «J»]]
* [[Ескадрені міноносці типу «F»]]

== Посилання ==
* {{cite web|url=http://uboat.net/allies/warships/ship/4371.html|title=HMS Diamond (H 22)|publisher=на uboat.net|archiveurl=https://www.webcitation.org/6JDsNFmcE?url=http://uboat.net/allies/warships/ship/4371.html|archivedate=2013-08-29|accessdate=2013-08-09|deadurl=no}} {{ref-en}}
* {{cite web|url=http://www.naval-history.net/xGM-Chrono-10DD-19D-Diamond.htm|title=HMS DIAMOND (H 22) -  D-class Destroyer|publisher=на naval-history.net|archiveurl=https://www.webcitation.org/6JDsODa9F?url=http://www.naval-history.net/xGM-Chrono-10DD-19D-Diamond.htm|archivedate=2013-08-29|accessdate=2013-08-09|deadurl=no}} {{ref-en}}
* [http://members.ziggo.nl/haddock2/slamat/bron/sinkingofslamat.htm The sinking of the ''Slamat'', 27 April 1941] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131018005852/http://members.ziggo.nl/haddock2/slamat/bron/sinkingofslamat.htm |date=18 жовтня 2013 }}
{{coord|36|30|N|23|34|E|display=title}}

== Література ==
* {{cite book|last=English|first=John|title=Amazon to Ivanhoe: British Standard Destroyers of the 1930s|year=1993|publisher=World Ship Society|location=Kendal, England|isbn=0-905617-64-9}}
* {{cite book|last=Friedman|first=Norman|title=British Destroyers From Earliest Days to the Second World War|publisher=Naval Institute Press|location=Annapolis, Maryland|year=2009|isbn=978-1-59114-081-8}}
* {{cite book|last=Lenton|first=H. T.|title=British & Commonwealth Warships of the Second World War|publisher=Naval Institute Press|location=Annapolis, Maryland|date=1998|isbn=1-55750-048-7}}
* {{cite book|last=O'Hara|first=Vincent P.|title=Struggle for the Middle Sea: The Great Navies at War in the Mediterranean Theater, 1940-1945|publisher=Naval Institute Press|location=Annapolis, Maryland|year=2009|isbn=978-1-59114-648-3}}
* {{cite book|last=Shores|first=Christopher|coauthors=Cull, Brian and Malizia, Nicola|title=Air War for Yugoslavia, Greece, and Crete |publisher=Grub Street|location=London|year=1987|isbn=0-948817-07-0}}
* {{cite book|last=Whitley|first=M. J.|title=Destroyers of World War 2|url=https://archive.org/details/destroyersofworl00unse|publisher=Naval Institute Press|year=1988|isbn=0-87021-326-1|location=Annapolis, Maryland}}

== Примітки ==
;Виноски
{{Reflist|group=Прим.}}

;Джерела
{{reflist}}

{{Портали|Друга світова війна|Військова техніка|Велика Британія|Війна|Морська справа}}

{{Ескадрені міноносці типу C та D}}

{{DEFAULTSORT:Diamond (H22)}}
[[Категорія:Ескадрені міноносці типу C та D]]
[[Категорія:Ескадрені міноносці Великої Британії часів Другої світової війни]]
[[Категорія:Кораблі 1932]]
[[Категорія:Кораблі, затоплені авіацією]]

title: Служба

Тип/клас: ескадрений міноносець типу «D»

Держава прапора: Велика Британія

Належність: Королівський ВМФ Великої Британії

На честь: попередніх 9-ти кораблів флоту на ім'я «Діамант»

Корабельня: Vickers-Armstrongs, Глазго

Замовлено: 2 лютого 1931

Закладено: 20 квітня 1931

Спущено на воду: 3 травня 1932

Введено в експлуатацію: 22 грудня 1932

Загибель: 27 квітня 1941 року потоплений в результаті повітряної атаки

Бойовий досвід: Середземномор'я · Операція «Меркурій» · Мальтійські конвої · Бій біля мису Спартівенто · Операція MB.8

title: Ідентифікація

Девіз: «Честь — найяскравіша дорогоцінність» · (лат. Honor clarissima gemma)

title: Параметри

Тоннаж: 1 375 тонн (стандартна) · 1 890 тонн (повна)

title: Технічні дані

Рухова установка: 2 × парових турбіни Parsons · 3 × парових котли Admiralty

Швидкість: 36 вузлів (67 км/год)

Дальність плавання: 5 870 миль (10 870 км) на швидкості 15 вузлів

Екіпаж: 145 офіцерів та матросів

title: Озброєння

Артилерія: 4 × 120-мм гармати QF Mark IX & XII

Торпедно-мінне озброєння: 8 (2 × 4) × 530-мм торпедних апаратів · 20 глибинних бомб

Зенітне озброєння: 1 × 76,2-мм зенітна гармата QF 3-inch 20 cwt · 2 × 4 × 12,7-мм зенітні кулемети Vickers .50


text:
# IC 2074
IC 2074 — галактика типу *3 (потрійна зірка) у сузір'ї Телець.
Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції індексного каталогу.

title: IC 2074

wikitext:
{{Галактика IC
| IC = 2074
| Назва = IC 2074
| Тип = [[Зорі|зірка]]
| Сузір'я = Телець
| Позначення =
| Пряме_сходження = 04 год 31 [[Мінута|мін.]] 23,0 сек
| Відхилення = +07° 42′ 12″
| Код = *3
| Хаббл-тип = [[Група зірок|потрійна зірка]]
| Епоха = [[J2000.0]]
| Видима_зоряна_величина =
| Видимі_розміри =
| Яскравість_поверхні =
| Фотографічна_зоряна_величина =
| Кутове_положення =
| bot = true
| dreyer = true
}}

'''IC 2074''' — [[галактика]] типу *3 ([[Група зірок|потрійна зірка]]) у сузір'ї [[Телець (сузір'я)|Телець]].

Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції [[Індексний каталог|індексного каталогу]].

== Посилання ==

* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+2074 IC 2074] в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-en}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+2074 IC 2074] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070312231937/http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+2074 |date=12 березня 2007 }} в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-fr}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+2074 Перевірена інформація про IC 2074]{{ref-en}}
* [http://simbad.u-strasbg.fr/sim-id.pl?Ident=IC+2074 IC 2074 в базі SIMBAD]{{ref-en}}{{Недоступне посилання|date=жовтня 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* http://vizier.u-strasbg.fr/viz-bin/VizieR-S?IC+2074[ IC 2074 в базі Vizier{{ref-en}}] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201128085650/http://vizier.u-strasbg.fr/viz-bin/VizieR-S?IC+2074 |date=28 листопада 2020 }}
* [http://nedwww.ipac.caltech.edu/cgi-bin/nph-objsearch?objname=IC+2074 IC 2074 в базі NASA Extragalactic  Database]{{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20070202212605/http://www.ngcic.org/steinicke/ Бази даних про об'єкти NGC/IC]{{ref-en}}

{{Навігатор NGC|IC 2070|IC 2071|IC 2072|IC 2073|IC 2074|IC 2076|IC 2078|IC 2079|IC 2080|}}

{{Бот|}}<!-- заберіть шаблон {{бот|}}, якщо вносите серйозні зміни в статтю -->

{{Портали|Астрономія}}

[[Категорія:Об'єкти IC|IC 2074]]
[[Категорія:Телець (сузір'я)|IC 2074]]
[[Категорія:Галактики|IC 2074]]

title: Розташування (епоха J2000.0)

Сузір'я: Телець

Пряме піднесення: 04 год 31 мін. 23,0 сек

title: Характеристики

Габбл-тип: потрійна зірка

Тип: зірка


text:
# Кіриков Сергій Васильович
Кіриков Сергій Васильович (1899—1984)  — відомий біогеограф, зоолог, орнітолог, дослідник історичних змін природних комплексів та біоти Східної Європи.
Народився 15 вересня 1899 року в с. Алексине Дорогобузького району на Смоленщині.
Випускник Білоруської сільськогосподарської академії. Пройшов школу досліджень в заповіднику "Асканії-Нова" під керівництвом Володимира Станчинського.
З 1948 р. і надалі працював в Інституті географії АН СРСР.

## публікації
Автор низки відомих монографій, у тому числі:
- Кириков С. В. Изменения животного мира в природных зонах СССР (XIII—XIX вв.): Степная зона и лесостепь. — М. : Изд-во АН СССР, 1959. — 175 с.
- Кириков С. В. Изменения животного мира в природных зонах СССР (XIII—XIX вв.): Лесная зона и лесотундра. — М. : Изд-во АН СССР, 1960. — 157 с.
- Кириков С. В. Промысловые животные, природная среда и человек. — М. : Наука, 1966. — 348 с.
- Кириков С. В. Человек и природа восточно-европейской лесостепи в X — начале XIX в. — М. : Наука, 1979. — 183 с.
- Кириков С. В. Человек и природа степной зоны, конец X-середина XIX в. : Европейская часть СССР. — М. : Наука, 1983. — 128 с — 2350 экз.
- Кириков С. В. По Южному Уралу и Башкирии / Под ред. [и совступ. ст.] Н. Н. Воронцова. — М. : Изд-во МГУ, 1989. 34500 экз. — ISBN 5-211-00430-2.

title: Кіриков Сергій Васильович

wikitext:
{{Науковець
| ім'я               = Кіриков Сергій Васильович
| оригінал імені     =
| зображення         =
| розмір             =
| підпис             =
| дата народження    = 15.09.1899
| місце народження   = село [[Алексіно (Дорогобузький район)|Алексіно]] [[Смоленська область]]
| дата смерті        = 28.08.1984
| місце смерті       = [[Москва]]
| резиденція         = {{RUSold}}, {{USR}}
| громадянство       =
| національність     =
| галузь             = екологія, охорона природи, орнітологія
| заклад             =
| посада             =
| Alma Mater         = [[Білоруська сільськогосподарська академія]]
| відомий через      = історичні зміни біоти
| звання             =
| ступінь            = [[Доктор біологічних наук]]
| керівник           = [[Станчинський Володимир Володимирович|В. В. Станчинський]]
| учні               =
| батько             =
| мати               =
| дружина            =
| чоловік            =
| діти               =
| брати, сестри      =
| нагороди           =
| примітки           =
| особиста_сторінка  =
}}

'''Кіриков Сергій Васильович''' (1899—1984)  — відомий біогеограф, зоолог, орнітолог, дослідник історичних змін природних комплексів та біоти Східної Європи.

Народився 15 вересня 1899 року в с. Алексине [[Дорогобузький район|Дорогобузького району]] на Смоленщині.

Випускник [[Білоруська сільськогосподарська академія|Білоруської сільськогосподарської академії]]. Пройшов школу досліджень в [[Асканія-Нова (заповідник)|заповіднику "Асканії-Нова"]] під керівництвом [[Станчинський Володимир Володимирович|Володимира Станчинського]].

З 1948 р. і надалі працював в Інституті географії АН СРСР.

== публікації ==
Автор низки відомих монографій, у тому числі:

* Кириков С. В. Изменения животного мира в природных зонах СССР (XIII—XIX вв.): Степная зона и лесостепь. — М. : Изд-во АН СССР, 1959. — 175 с.
* Кириков С. В. Изменения животного мира в природных зонах СССР (XIII—XIX вв.): Лесная зона и лесотундра. — М. : Изд-во АН СССР, 1960. — 157 с.
* Кириков С. В. Промысловые животные, природная среда и человек. — М. : Наука, 1966. — 348 с.
* Кириков С. В. Человек и природа восточно-европейской лесостепи в X — начале XIX в. — М. : Наука, 1979. — 183 с.
* Кириков С. В. Человек и природа степной зоны, конец X-середина XIX в. : Европейская часть СССР. — М. : Наука, 1983. — 128 с — 2350 экз.
* Кириков С. В. По Южному Уралу и Башкирии / Под ред. [и совступ. ст.] [[Воронцов Микола Миколайович|Н. Н. Воронцова]]. — М. : Изд-во МГУ, 1989. 34500 экз. — ISBN 5-211-00430-2.

== Джерела ==
* Кафанов А. И. Кириков Сергей Васильевич (1899-1984) // Выдающиеся ученые-биогеографы. — М.: Наука, 2007. — ISBN 5-02-035318-3
== Посилання ==
* [http://biogeografers.dvo.ru/ Классики общей биогеографии: биобиблиографический указатель] > [https://web.archive.org/web/20160304110525/http://biogeografers.dvo.ru/alfabet/spisok.htm Список біогеографів]

* Цитування праць С. В. Кірикова в різних джерелах:

# [http://bse.sci-lib.com/article011047.html Глухарь (Tetrao urogallus), птица семейства / БСЭ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304141423/http://bse.sci-lib.com/article011047.html |date=4 березня 2016 }}
# [https://web.archive.org/web/20090501145701/http://www.darwin.museum.ru/expos/floor3/moscow/lit.htm Природа Москвы и Подмосковья. Список литературы (сайт государственного Дарвинского музея)]
# [[Сокур Іван Тарасович|Сокур І. Т.]] [http://www.terioshkola.org.ua/library/classic/sokur-1961.pdf Історичні зміни та використання фауни ссавців України] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305082949/http://www.terioshkola.org.ua/library/classic/sokur-1961.pdf |date=5 березня 2016 }}. — Київ: Вид-во АН УРСР, 1961. — 84 с.

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Радянські екологи]]
[[Категорія:Радянські біогеографи]]

title: Кіриков Сергій Васильович

Народився: 15 вересня 1899 · село Алексіно Смоленська область

Помер: 28 серпня 1984 (84 роки) · Москва

Місце проживання: Російська імперія, СРСР

Діяльність: педагог, біолог, зоолог, натураліст

Галузь: екологія, охорона природи, орнітологія

Заклад: Інститут географії РАНd

Науковий ступінь: Доктор біологічних наук

Науковий керівник: В. Станчинський

Відомий завдяки: історичні зміни біоти


text:
# Велико-Фосенська волость
Велико-Фосенська волость — історична адміністративно-територіальна одиниця Овруцького повіту Волинської губернії Російської імперії. Волосний центр — село Велика Фосня.
Станом на 1885 рік складалася з 12 поселень, 9 сільських громад. Населення — 7109 осіб (3606 чоловічої статі та 3504 — жіночої), 301 дворове господарство.
|                     | Площа, десятин | У тому числі орної, дес. |
| ------------------- | -------------- | ------------------------ |
| Сільських громад    | 4478           | 3660                     |
| Приватної власності | 13733          | 7215                     |
| Казенної власності  | 38             | 33                       |
| Іншої власності     | 141            | 92                       |
| Загалом             | 18690          | 11000                    |

Основні поселення волості:
- Велика Фосня (пол. Chwośnia Wielka[2])  — колишнє власницьке село при річці Юльшанка за 5 верст від повітового міста, 637 осіб, 72 двори, православна церква, школа, постоялий будинок, винокурний завод. За версту — смоляний завод з водяним млином. За 3 версти — село шляхти Гошів з православною церквою, 3 гончарними заводами. За 12 верст — гончарний завод. За 8 верст — село різночинців Мошек з 793 мешканцями, православною церквою та постоялим будинком.
- Васьковичі — колишнє власницьке село при річці Шістин, 105 осіб, 10 дворів, православна церква, 3 постоялий двори, постоялий будинок.
- Ігнатпіль — колишнє власницьке село при річці Жереві, 240 осіб, 22 двори, православна церква, поштова станція, постоялий будинок.
- Мала Фосня — колишнє власницьке село, 237 осіб, 24 двори, православна церква, водяний млин.

title: Велико-Фосенська волость

wikitext:
{{Адміністративна одиниця Російської імперії
 |назва         = Велико-Фосенська волость
 |статус        = волость
 |Герб          =
 |герб_підпис   =
 |карта         =
 |центр         = [[Велика Фосня]]
 |утворена      =
 |ліквідовано   = 7 березня 1923
 |Площа         = 18690
 |Одиниця       = [[Десятина (одиниця площі)|дес.]]
 |Дата обрахунку= [[1885]]
 |Населення     = 7109
 |Дата перепису = [[1885]]
 |до            =
 |після         =
}}
'''Велико-Фосенська волость''' — історична [[адміністративно-територіальна одиниця]] [[Овруцький повіт|Овруцького повіту]] [[Волинська губернія|Волинської губернії]] [[російська імперія|Російської імперії]]. Волосний центр — село [[Велика Фосня]].

Станом на [[1885]] рік складалася з 12 поселень, 9 сільських громад. Населення — 7109 осіб (3606 чоловічої статі та 3504 — жіночої), 301 дворове господарство<ref>{{ВВСЕР-3-1885}}</ref>.

{| align="center" class="standard"
|+Земля волості
! |
! |Площа, десятин
! |У тому числі орної, [[Десятина (одиниця площі)|дес.]]
|-----
! Сільських громад
| align=right| 4478
| align=right| 3660
|-----
! Приватної власності
| align=right| 13733
| align=right| 7215
|-----
! Казенної власності
| align=right| 38
| align=right| 33
|-----
! Іншої власності
| align=right| 141
| align=right| 92
|-----
! Загалом
| align=right| 18690
| align=right| 11000
|+
|}

Основні поселення волості:
* [[Велика Фосня]] (пол. ''Chwośnia Wielka''<ref>{{SgKP|XV_cz.1|334|Chwośnia Wielka}}</ref>)  — колишнє власницьке село при річці [[Вільшанка (притока Норині)|Юльшанка]] за 5 [[верста|верст]] від повітового міста, 637 осіб, 72 двори, православна церква, школа, постоялий будинок, винокурний завод. За версту — смоляний завод з водяним млином. За 3 версти — село шляхти [[Гошів (Овруцький район)|Гошів]] з православною церквою, 3 гончарними заводами. За 12 верст — гончарний завод. За 8 верст — село різночинців ''Мошек'' з 793 мешканцями, православною церквою та постоялим будинком.
* [[Васьковичі]] — колишнє власницьке село при річці [[Шестень (річка)|Шістин]], 105 осіб, 10 дворів, православна церква, 3 постоялий двори, постоялий будинок.
* [[Ігнатпіль]] — колишнє власницьке село при річці [[Жерев (річка)|Жереві]], 240 осіб, 22 двори, православна церква, поштова станція, постоялий будинок.
* [[Мала Фосня]] — колишнє власницьке село, 237 осіб, 24 двори, православна церква, водяний млин.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{ВВСЕР-3-1885}}

{{RE-geo-stub}}
{{Бібліоінформація}}
{{Овруцький повіт}}

[[Категорія:Волості Волинської губернії]]

Центр: Велика Фосня

Ліквідовано: 7 березня 1923

Густота: 34.8 осіб / км²


text:
# Тіху-Кескміне-Ярв
Тіху-Кескміне-Ярв (ест. Tihu Keskmine järv, інші назви ест. Tihu Väikejärv, Teine järv, Väikejärv) — озеро в Естонії, що розташоване на острові Хіюмаа, у волості Киргессааре. Входить до складу групи озер Тіху. Знаходиться приблизно в 350 м на північний захід від озера Тіху-Колмас-Ярв.

title: Тіху-Кескміне-Ярв

wikitext:
{{Озеро
 | назва             = Тіху-Кескміне-Ярв
 | оригінальна назва = {{lang-et|Tihu Keskmine järv}}
 | зображення        =
 | зображення_розмір =
 | підпис            =
 | карта             =
 | карта_підпис      =
 | карта_розмір      =
 | розташування      =
 | координати        =
 |lat_dir=N | lat_deg= 58 | lat_min= 51
            | lat_sec= 47
 |lon_dir=E | lon_deg= 22 | lon_min= 32
            | lon_sec= 21
 | карта розташування = Естонія
 | розмір карти       =
 | карта розташування1 =
 | розмір карти1       =
 | країни            =
 | тип               =
 | група             =
 | площа             = 0,024
 | висота            =
 | середня_глибина   =
 | максимальна_глибина = 0,6
 | розмір            =
 | довжина           = 0,731
 | ширина            = 0,12
 | берегова_лінія    =
 | об'єм             =
 | режим             =
 | солоність         =
 | температура       =
 | острови           =
 | вливаються        =
 | витікають         =
 | басейн            =
 | країни_басейну    = {{EST}}
 | міста             =
 | примітки          =
 }}
'''Тіху-Кескміне-Ярв''' ({{lang-et|Tihu Keskmine järv}}, інші назви {{lang-et|Tihu Väikejärv, Teine järv, Väikejärv}}) — озеро в [[Естонія|Естонії]], що розташоване на острові [[Хіюмаа (острів)|Хіюмаа]], у волості [[Киргессааре (волость)|Киргессааре]]. Входить до складу групи озер [[Тіху (озера)|Тіху]]. Знаходиться приблизно в 350 м на північний захід від озера [[Тіху-Колмас-Ярв]].

== Див. також ==
* [[Тіху-Ярв]]
* [[Тіху-Колмас-Ярв]]

== Джерела ==
* [http://www.keskkonnainfo.ee/publications/113_PDF.pdf keskkonnainfo.ee (стор. 15)] {{ref-et}}

{{Портали|Географія|Естонія}}

{{Estonia-geo-stub}}

[[Категорія:Озера Естонії]]
[[Категорія:Гіюмаа]]

title: Розташування

Країна: Естонія

Регіон: Гійумаа

title: Геологічні дані

Частина від: Тіху

title: Розміри

title: Басейн

Країни басейну: Естонія

title: Інше

Інше: Тіху-Кескміне-Ярв (Естонія)