text:
# Станіслав Жолкевський
Станісла́в Жолкéвський (також Жолкєвський; іноді Жулкевський пол. Stanisław Żółkiewski, 1547, Туринка — 7 жовтня 1620, Цецора) — державний і військовий діяч Речі Посполитої руського (українського походження). Його пращури походили з Холмщини. Засновник Колегіуму єзуїтів у Львові.

## Життєпис
Народився у 1547 році в с. Туринка в родині шляхтича Станіслава Жолкевського і його дружини Софії Липської.
1575 року здійснив свій перший військовий похід у складі військ короля Стефана Баторія під Данціґ, в чині поручника під прапором Замойського.
У війні короля Стефана Баторія проти Московського Царства командував ескадроном кавалерії.
1588 року оселився в селі Винниках (тепер — Жовква).
У 1594—1596 роках очолював війська Речі Посполитої, які Уряд направив на придушення повстання під проводом Северина Наливайка (за даними дослідника К. Несецького, був виданий селянами). Під час нападу на Київ його війську протистояв міський гарнізон, командантом якого був Криштоф Кремпський. У травні 1596 року виграв Солоницький бій з козаками.
У 1601—1602 роках керував воєнними діями армії Речі Посполитої проти шведів у Лівонії, в яких брали участь і запорізькі козаки під проводом гетьманів Самійла Кішки та Івана Куцковича. Якийсь час одним з управителів маєтків Станіслава Жолкевського (близько 1615) був майбутній гетьман нереєстрових запорозьких козаків Іван Сулима.
1607 року в битві під Гузовим розбив рокошан-заколотників на чолі з Миколаєм Зебжидовським, які виступили проти короля Сигізмунда III Вази.
4 червня 1610 року отримав блискавичну перемогу над переважаючим московсько-шведським військом та розгромив війська Василя IV Шуйського в битві під Клушиним. Станіслав Жолкевський стояв з військом із 6800 жовнірів проти 45 000 об'єднаного московського війська князів Дмитрія Шуйського, Андрія Голіцина і Данила Мезецького, шведського експедиційного корпусу Якоба Делаґарді з шведських, німецьких, англійських та французьких найманців (на цей момент найманці Делаґарді не отримували платні, через що в корпусі виникло кілька бунтів, а окремі частини вийшли з корпусу).
20—21 вересня 1610 року зайняв Москву, добився возведення на престол королевича Владислава Вази. У 1611—1620 роках керував воєнними діями польсько-українського війська під час нападу турків на Поділлі.
У 1620 році, у віці 73 роки, здійснив свій останній військовий похід — на підтримку молдавського господаря Гаспара Ґраціані під Цецору. Військо Станіслава Жолкевського (8400 жовнірів) мало з'єднатися з військом Ґраціані в 20—25 тисяч, але Ґраціані привів із собою лише 600 чоловік. Проти війська Жолкевського виступило 8 000 турків та близько 25 000 татар Перший день битви не виявив переможців, а наступного дня Ґраціані, підмовивши кам'янецького старосту Валентина Калиновського, з двома тисячами війська таємно покинули табір Жолкевського, але майже всі перетонули при переправі або були винищені татарами, а Ґраціані вбили самі молдавани. Зважаючи на зраду Ґраціані, віддав наказ відходити табором до рідних кордонів, щоб переправитись біля Могилева через Дністер. Табір, обнесений скріпленими ланцюгами возами в 5 рядів, рухався і відбивався від татар та турків; перед самим Дністром в таборі виникли суперечки — татари прорвали оборону, багатьох перебили або взяли в полон. Станіслав Жолкевський зійшов з коня і поліг у битві, його знайшли на другий день з відрубаною рукою і без голови — відрубану голову надіслали султану до Стамбула, після цього на списі носили вулицями Стамбула; його син Ян потрапив у полон.
В заповіті доручив дружині поховати його без «помпи»; у випадку загибелі на полі бою його труну мали покрити не чорним оксамитом, а червоною тканиною на знак пролиття крові за Вітчизну.

### Посади
В 1573 році — королівський секретар, в 1588—1618 роках — польний гетьман коронний, в 1593 році — львівський каштелян, в 1608—1618 роках — київський воєвода; з 1617 року — канцлер, з 1618 року — великий коронний гетьман. Староста барський, кам'янський (запис 1615 року), яворівський, рогатинський, калуський.

### ЗасновникмістаЖовкви
1603 року одержав привілей короля Сигізмунда III Вази на будівництво нового міста та на право назвати нове місто Жовквою.

## Творчість
З доробку Станіслава Жолкевського відомо про твір «Початок і розвиток московської війни», що вийшла друком у 1612 році. Написаний вишуканою і прекрасною у своїй суворій логічності мовою, цей твір за своїм характером і формою належить до жанру записок (commentarii), відомих у Польщі насамперед завдяки «Запискам про Галльську війну» Гая Юлія Цезаря.

## Родина
Станіслав Жолкевський був одружений з Реґіною з Гербуртів (за К. Несецьким, дочка Якуба Гербурта та його другої дружини Ваповської гербу Нечуя.) Діти:
- Ян
- Катерина — перша дружина майбутнього великого коронного гетьмана Станіслава Конєцпольського
- Софія — друга дружина каштеляна львівського, воєводи руського Івана Даниловича, баба короля Яна ІІІ Собеського.

## Пам'ятник
Дружина гетьмана Реґіна Гербурт на місці, де загинув Станіслав Жолкевський, поставила пам'ятник з мармуровою плитою, на якій золотими буквами був напис латиною. Пам'ятник простояв до середини XIX століття. Відрубану голову Станіслава Жолкевського, яку відправили турки султану в Стамбул, дружина викупила пізніше за 3 000 000 злотих, які були зібрані у складчину, і поховала разом з тілом в костелі св. Лаврентія Жовкви. Там був похований і їх син Ян Жолкевський.
В червні 1912 року за сприяння шляхти Могилева-Подільського та за сприяння князя Голубецького пам'ятник С. Жолкевському був відбудований — він розташований за 4 км від с. Савки (mol. Sauca, (Berezowec)), за 8 км від Дністра, праворуч дороги, яка веде з м. Атак до с. Аріанешті. Пам'ятник стоїть на могилі.
- Монумент на місті загибелі С.Жолкевського в сучасній Молдові
- Гетьман Станіслав Жолкевський під Цецорою
- Бюст С.Жолкевського, Краків
- Надгробна статуя С.Жолкевського, Жовква
- Саркофаг С.Жолкевського, Жовква

title: Станіслав Жолкевський

wikitext:
{{однофамільці|Жолкевський}}
{{Державний діяч
| ім'я             = Станіслав Жолкевський
| титулатура       =
| титул            = [[Воєвода Київський]]
| зображення       = [[Файл:Stanisław Żółkiewski 11.PNG|250px]]
| служба           = [[1608]]-[[1618]]
| призначення      =
| інші титули      =
| хрещення         =
| релігія          =
| дата народження  = 1547
| місце народження = [[Туринка]]
| дата смерті      = 7.10.1620
| місце смерті     = [[Цецора]]
| місце поховання  = [[Костел Святого Лаврентія (Жовква)|Костел Святого Лаврентія]], [[Жовква]], [[Україна]]
| попередник       = [[Костянтин Василь Острозький]]
| наступник        = [[Томаш Замойський]]
| дружина          = Реґіна Гербурт
| діти             = [[Ян Жолкевський|Ян]], Катерина, [[Софія Жолкевська|Софія]]
| династія         = [[Жолкевські]]
| рід              =
| батько           = [[Станіслав Жолкевський (старший)|Станіслав Жолкевський]]
| мати             = Софія Липська
| герб             = POL COA Lubicz.svg
| сигнатура        =
}}

'''Станісла́в Жолкéвський''' (також '''Жолкєвський''';<ref name="ВЗ7">''[[Замлинський Володимир Олександрович|Замлинський В]].'' Богдан Хмельницький // Володарі гетьманської булави: Історичні портрети / Автор передмови В. А. Смолій. — К. : Варта, 1994. — С. 167. — ISBN 5-203-01639-9.</ref><ref>''[[Леп'явко Сергій Анатолійович|Лепявко С]].'' Северин (Семерій) Наливайко // Володарі гетьманської булави: Історичні портрети / Автор передмови В. А. Смолій. — К. : Варта, 1994. — С. 61. — ISBN 5-203-01639-9.</ref><ref>''Щербак В''. Іван Сулима // Володарі гетьманської булави… — С. 141.</ref> іноді ''[[Жулкевський]]''<ref>''Шевченко Т. (Київ).'' Доми товариства ІСУСА, їх фундатори і благодійники на УКРАЇНСЬКИХ землях Речі Посполитої: 1572—1647. — С. 91.</ref> {{lang-pl|Stanisław Żółkiewski}}, [[1547]], [[Туринка]] — [[7 жовтня]] [[1620]], [[Цецора]]) — державний і військовий діяч Речі Посполитої [[Русини (історичний етнонім)|руського]] ([[Українці|українського]] походження)<ref name="dwa">{{Cytuj książkę|nazwisko=Podhorodecki|imię=Leszek|tytuł=Wielki Hetman Rzeczypospolitej : opowieść o Stanisławie Żółkiewskim|data=1987|wydawca=Wydawnictwa Szkolne i Pedagogiczne|miejsce=Warszawa|isbn=8302034606|strony=4–6}}</ref>. Його пращури походили з Холмщини. Засновник [[Львівська єзуїтська колегія|Колегіуму єзуїтів]] у [[Львів|Львові]].<ref name="ВЗ7"/>

== Життєпис ==
[[Файл:Stanisław Żółkiewski.PNG|міні|праворуч|200пкс|]]
Народився у 1547 році в с. Туринка в родині шляхтича [[Станіслав Жолкевський (старший)|Станіслава Жолкевського]] і його дружини Софії Липської.<ref>''Білоус Н.'' Між політикою і повсякденням: з історії стосунків коронного гетьмана Станіслава Жолкевського з київським воєводою Томашем Замойським (у світлі листування 1619—1620 рр.). — С. 269.</ref>

[[1575]] року здійснив свій перший військовий похід у складі військ короля [[Стефан Баторій|Стефана Баторія]] під [[Ґданськ|Данціґ]], в чині [[поручник]]а під прапором Замойського.

У [[Лівонська війна|війні]] короля Стефана Баторія проти Московського Царства командував ескадроном кавалерії.<ref name=":0">[http://www.vostlit.info/Texts/rus11/Zolkevskij_1871/pril4.phtml?id=2294 Биография гетмана Жолкевского] {{ref-ru}}</ref>

[[1588]] року оселився в селі [[Винники (Жовківський район)|Винниках]] (тепер — [[Жовква]])<ref name=":0"/>.

У [[1594]]—[[1596]] роках очолював війська Речі Посполитої, які Уряд направив на придушення повстання під проводом [[Наливайко Северин|Северина Наливайка]] (за даними дослідника ''[[Каспер Несецький|К. Несецького]],'' був виданий селянами<ref>''Niesiecki K.'' [http://www.dbc.wroc.pl/dlibra/publication?id=13194 Korona Polska przy Złotey Wolności…] — T. 4. — S. 755.</ref>). Під час нападу на [[Київ]] його війську протистояв міський гарнізон, командантом якого був [[Криштоф Кремпський]]<ref>{{Cite web |url=http://www.ukrainians-world.org.ua/ukr/peoples/0a2d416ba84fc9c6/ |title=Українці в світі. Стефан Кремпський |accessdate=20 березня 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20140320114806/http://www.ukrainians-world.org.ua/ukr/peoples/0a2d416ba84fc9c6/ |archivedate=20 березня 2014 |deadurl=yes }}</ref>. У травні [[1596]] року виграв [[Солоницький бій 1596|Солоницький бій]] з [[козак]]ами.

У [[1601]]—[[1602]] роках керував воєнними діями армії Речі Посполитої проти шведів у [[Лівонія|Лівонії]], в яких брали участь і [[Запорозька Січ|запорізькі козаки]] під проводом [[гетьман]]ів [[Самійло Кішка|Самійла Кішки]] та [[Іван Куцкович|Івана Куцковича]]. Якийсь час одним з управителів маєтків Станіслава Жолкевського (близько [[1615]]) був майбутній гетьман нереєстрових запорозьких козаків [[Іван Сулима]].

[[1607]] року в [[Битва під Гузовим|битві під Гузовим]] розбив [[Рокош Зебжидовського|рокошан-заколотників]] на чолі з [[Миколай Зебжидовський|Миколаєм Зебжидовським]], які виступили проти короля [[Сигізмунд III Ваза|Сигізмунда III Вази]].

[[4 червня]] [[1610]] року отримав блискавичну перемогу над переважаючим московсько-шведським військом та розгромив війська [[Василь IV Шуйський|Василя IV Шуйського]] в [[Битва під Клушином|битві під Клушиним]]. Станіслав Жолкевський стояв з військом із 6800 жовнірів проти 45 000 об'єднаного московського війська князів [[Шуйський Дмитро Іванович|Дмитрія Шуйського]], [[Голіцин Андрій Васильович|Андрія Голіцина]] і [[Мезецький Данило Іванович|Данила Мезецького]], [[Похід Делаґарді|шведського експедиційного корпусу]] [[Якоб Понтуссон Делаґарді|Якоба Делаґарді]] з шведських, німецьких, англійських та французьких найманців (на цей момент найманці Делаґарді не отримували платні, через що в корпусі виникло кілька бунтів, а окремі частини вийшли з корпусу).

[[20 вересня|20]]—[[21 вересня]] [[1610]] року зайняв [[Москва|Москву]], добився возведення на престол королевича [[Владислав IV Ваза|Владислава Вази]]. У [[1611]]—[[1620]] роках керував воєнними діями польсько-українського війська під час нападу турків на [[Поділля|Поділлі]].

У [[1620]] році, у віці 73 роки, здійснив свій останній військовий похід — на підтримку молдавського господаря [[Гаспар Граціані|Гаспара Ґраціані]] під [[Цецорська битва 1620|Цецору]]. Військо Станіслава Жолкевського (8400 жовнірів) мало з'єднатися з військом Ґраціані в 20—25 тисяч, але Ґраціані привів із собою лише 600 чоловік. Проти війська Жолкевського виступило 8 000 турків та близько 25 000 татар<ref>[http://www.vostlit.info/Texts/rus9/Kamenec/frametext.htm ''Агоп та Аксент Каменаци.'' Каменецкая хроника] {{ref-ru}}</ref> Перший день битви не виявив переможців, а наступного дня Ґраціані, підмовивши [[кам'янець-Подільський|кам'янецького]] старосту [[Валентин-Олександр Калиновський|Валентина Калиновського]], з двома тисячами війська таємно покинули табір Жолкевського, але майже всі перетонули при переправі або були винищені татарами, а Ґраціані вбили самі молдавани.<ref name=":0"/> Зважаючи на зраду Ґраціані, віддав наказ відходити табором до рідних кордонів, щоб переправитись біля Могилева через [[Дністер]]. Табір, обнесений скріпленими ланцюгами возами в 5 рядів, рухався і відбивався від татар та турків; перед самим Дністром в таборі виникли суперечки — татари прорвали оборону, багатьох перебили або взяли в полон. Станіслав Жолкевський зійшов з коня і поліг у битві, його знайшли на другий день з відрубаною рукою і без голови — відрубану голову надіслали султану до [[Стамбул]]а, після цього на списі носили вулицями Стамбула<ref>''Niesiecki К.'' [http://www.dbc.wroc.pl/dlibra/publication?id=13194 Korona Polska przy Złotey Wolności…] — T. 4. — S. 756.</ref>; його син [[Ян Жолкевський|Ян]] потрапив у полон.

В заповіті доручив дружині поховати його без «помпи»; у випадку загибелі на полі бою його труну мали покрити не чорним оксамитом, а червоною тканиною на знак пролиття крові за Вітчизну<ref>''[[Владислав Лозинський|Łoziński W.]]'' [http://www.archive.org/details/yciepolskiewdawn00loziuoft#page/205/mode/2up Życie polskie w dawnych wiekach (1907)]. — Lwów : Altenberg — Gubrynowicz & syn, 1921 (IV edycja). — S. 205. {{ref-pl}}</ref>.

=== Посади ===
В [[1573]] році — королівський секретар, в [[1588]]—[[1618]] роках — [[польний гетьман коронний]], в [[1593]] році — [[львівські каштеляни|львівський каштелян]], в [[1608]]—[[1618]] роках — [[київський воєвода]]; з [[1617]] року — канцлер, з [[1618]] року — [[великий коронний гетьман]]. Староста [[барське староство|барський]], [[Кам'янка-Бузька|кам'янський]] (запис [[1615]] року)<ref>{{SgKP|III|784|Kamionka Strumiłowa}}. — S. 784.</ref>, [[яворів]]ський, [[рогатин]]ський, [[калуш|калуський]].<ref>''Niesiecki K.'' [http://www.dbc.wroc.pl/dlibra/publication?id=13194 Korona Polska przy Złotey Wolności…] — T. 4. — S. 754.</ref>

=== Засновник [[місто|міста]] [[Жовква|Жовкви]] ===
[[1603]] року одержав привілей короля [[Сигізмунд III Ваза|Сигізмунда III Вази]] на будівництво нового міста та на право назвати нове місто ''[[Жовква|Жовквою]]''.

== Творчість ==
З доробку Станіслава Жолкевського відомо про твір «Початок і розвиток московської війни», що вийшла друком у [[1612]] році. Написаний вишуканою і прекрасною у своїй суворій логічності мовою, цей твір за своїм характером і формою належить до жанру записок (commentarii), відомих у Польщі насамперед завдяки «Запискам про Галльську війну» Гая Юлія Цезаря.

== Родина ==
Станіслав Жолкевський був одружений з [[Гербурти|Реґіною з Гербуртів]] (за К. Несецьким, дочка Якуба Гербурта та його другої дружини [[Ваповські|Ваповської]] гербу Нечуя.<ref>''Niesiecki К.'' [http://www.polona.pl/item/181770/184/ Korona polska przy złotej wolności…] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150710013812/http://polona.pl/item/181770/184/ |date=2015-07-10 }} — Lwów: w drukarni Collegium Lwowskiego Societatis Jesu, 1738. — T. 2. — S. 359. {{ref-pl}}</ref>) Діти:
* [[Ян Жолкевський|Ян]]
* [[Катерина Жолкевська|Катерина]] — перша дружина майбутнього великого коронного гетьмана [[Станіслав Конєцпольський|Станіслава Конєцпольського]]
* [[Софія Жолкевська|Софія]] — друга дружина [[каштелян]]а [[львів]]ського, [[руські воєводи|воєводи руського]] [[Іван Данилович|Івана Даниловича]], баба короля [[Ян III Собеський|Яна ІІІ Собеського]].

== Пам'ятник ==
Дружина гетьмана [[Гербурти|Реґіна Гербурт]] на місці, де загинув Станіслав Жолкевський, поставила пам'ятник з мармуровою плитою, на якій золотими буквами був напис [[латинська мова|латиною]]. Пам'ятник простояв до середини [[XIX століття]]. Відрубану голову Станіслава Жолкевського, яку відправили турки султану в [[Стамбул]], дружина викупила пізніше за 3 000 000 злотих<ref name=":0"/>, які були зібрані у [[складчина|складчину]], і поховала разом з тілом в костелі св. Лаврентія Жовкви. Там був похований і їх син [[Ян Жолкевський]].

В червні [[1912]] року за сприяння шляхти Могилева-Подільського та за сприяння князя Голубецького пам'ятник С. Жолкевському був відбудований — він розташований за 4 км від с. Савки (mol. Sauca, (Berezowec)), за 8 км від Дністра, праворуч дороги, яка веде з м. Атак до с. Аріанешті. Пам'ятник стоїть на могилі.
{{center|<gallery>
Файл:Pomnik na miejscu śmierci hetmana Żółkiewskiego.jpg|Монумент на місті загибелі С.Жолкевського в сучасній Молдові
Файл:Cecora 1620 111.JPG|Гетьман Станіслав Жолкевський під Цецорою
Файл:Stanislaw zolkiewski pomnik park jordana krakow.jpg|Бюст С.Жолкевського, [[Краків]]
Файл:Stanisław Żółkiewski (Headstone).png|Надгробна статуя С.Жолкевського, [[Жовква]]
Файл:Zolkiew-sarkofag hetmana Stanislawa Zolkiewskiego.jpg|Саркофаг С.Жолкевського, [[Жовква]]
</gallery>}}

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Джерела та література ==
* ''Гайдай Л.'' Історія України в особах, термінах, назвах і поняттях. — Луцьк: Вежа, 2000.
* {{ДІУ}}
* {{МСІУ}}
* ''Мицик Ю.'' [http://www.history.org.ua/?encyclop&termin=Zholkevsky_S Жолкевський Станіслав] // {{ЕІУ|3|167}}
* ''[[Радослав Сікора|Сікора Р.]]'' [https://kijow.msz.gov.pl/resource/388de6af-cebf-470a-b586-b6f2497ae2fa:JCR З історії польських крилатих гусарів]. — К.: Дух і літера, 2012. — 96 с. — ISBN 978-966-378-260-7.
* ''[[Каспер Несецький|Niesiecki К.]]'' Korona Polska przy Złotey Wolności Starożytnemi Wszystkich Kathedr, Prowincyi y Rycerstwa Kleynotami Heroicznym Męstwem y odwagą, Naywyższemi Honorami a naypierwey Cnotą, Pobożnością y Swiątobliwością Ozdobiona… — Lwów : w drukarni Collegium Lwowskiego Societatis Jesu, 1743. — T. 4. — 820 s. {{ref-pl}}

== Посилання ==
* [http://www.wilanow-palac.pl/hetman_stanislaw_zolkiewski_pisze_o_wojnie_moskiewskiej.html Hetman Stanisław Żółkiewski pisze o wojnie moskiewskiej] {{ref-pl}}
* [https://web.archive.org/web/20140301110442/http://193.59.172.16/szzz/IsShownBy.do?id=34875 Станіслав та Ян Жолкевський. [[Жовква]]]
* [http://193.59.172.16/szzz/IsShownBy.do?id=8646 Станіслав Жолкевський. Портрет]
* [http://www.europeana.eu/portal/record/92062/95FB022AC350C500E55B081F5747FB738A139D68.html?query=zolkiewski Станіслав Жолкевський. Портрет]
* [http://www.wbc.poznan.pl/dlibra/doccontent?id=175733&from=PIONIER%20DLF Стаття про Жолкевського] {{ref-pl}}

{| style="clear:both; background-color: white; border-style: solid; border-color:red; border-width:2px; vertical-align:top; text-align:center; border-collapse: collapse;width:100%;margin-top:3px;" cellpadding="4" cellspacing"0"
| width="25%" | Попередник
[[Костянтин Василь Острозький]]
| width="10%" | [[Файл:POL województwo kijowskie IRP COA.svg|50px]]
| width="20%" | '''[[Воєвода Київський]]'''
[[1608]]-[[1618]]
| width="10%" | [[Файл:POL województwo kijowskie IRP COA.svg|50px]]
| width="25%" | Наступник
[[Томаш Замойський]]
|}
{{Великі канцлери коронні}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Жолкевські гербу Любич|Станіслав]]
[[Категорія:Світські сенатори Речі Посполитої]]
[[Категорія:Великі гетьмани коронні]]
[[Категорія:Великі канцлери коронні]]
[[Категорія:Воєводи київські]]
[[Категорія:Каштеляни львівські]]
[[Категорія:Кам'янські старости]]
[[Категорія:Калуські старости]]
[[Категорія:Старости барські]]
[[Категорія:Рогатинські старости]]
[[Категорія:Яворівські старости]]
[[Категорія:Польські письменники]]
[[Категорія:Уродженці Туринки]]
[[Категорія:Поховані у костелі св. Лаврентія Жовкви]]
[[Категорія:Повстання Наливайка]]
[[Категорія:Учасники Лівонської війни]]
[[Категорія:Мемуаристи Речі Посполитої]]
[[Категорія:Грубешівські старости]]
[[Категорія:Мендзижецькі старости]]
[[Категорія:Секретарі Стефана Баторія]]
[[Категорія:Члени королівського двору Сигізмунда III Вази]]
[[Категорія:Посли на Сейм I Речі Посполитої (Галицька земля)]]
{{DEFAULTSORT:Жолкевський Станіслав}}

title: | Воєвода Київський |

Попередник: Костянтин Василь Острозький

Наступник: Томаш Замойський

Народження: 1547 · Туринка

Смерть: 7 жовтня 1620 · Цецора

Причина смерті: загиблий у бою

Поховання: Костел Святого Лаврентія, Жовква, Україна

Національність: русини

Країна: Річ Посполита

Рід: Жолкевські

Батько: Станіслав Жолкевський

Мати: Софія Липська

Шлюб: Реґіна Гербурт

Діти: Ян, Катерина, Софія

| Воєвода Київський |: Медіафайли у Вікісховищі


text:
# Пристрасть
При́страсть — це сильне, стійке, довготривале почуття, яке захоплює людину, володіє нею і виявляються в орієнтації всіх прагнень особистості в одному напрямі, в зосередженні їх на одній меті. Пристрасть — це суттєва сила людини, що енергійно прагне до свого предмета. Вона породжує неослабну енергію в прагненні до мети. Пристрасть виявляється в найрізноманітніших сферах людського життя та діяльності — в праці, навчанні, науці, спорті, мистецтві. Вона має вибірковий характер і виявляється не лише в емоційній, а й у пізнавальній, вольовій сферах, у наполегливості.
Пристрасті бувають позитивні та негативні. Навіть позитивна пристрасть, якщо вона заважає діяльності, навчанню, стає негативною. Коли учень, захоплюючись читанням або спортом, пропускає уроки, недосипає, то саме по собі читання книжок з позитивного перетворюється на негативне.
Позитивні пристрасті — захоплення працею, навчанням — є тією силою особистості, яка породжує велику енергію в діяльності, сприяє продуктивності праці. І. П. Павлов закликав молодь бути пристрасною в роботі та наукових шуканнях. «Пам'ятайте, — писав він, — що наука вимагає від людини великого напруження і великої пристрасті».

## Поняття пристрасті в християнстві
У християнстві в розумінні пристрасті вказується на інший її аспект: вона веде до несвободи особистості: «Ніщо не повинно володіти мною», говорить Апостол Павло. Християни розуміють це так, що енергійність у прагненні до добра пов'язана з терпеливістю, а пристрасть стосується спрямованості особистості на те, що є наслідком пошкодження людської природи внаслідок гріха. Пристрасть є певною залежністю чи неволею людини, від якої слід очищатися.
Від пристрасті як залежності від пошкодженості природи (і спрямованості до поглиблення цієї пошкодженості) слід відрізняти натхнення у праці, оскільки останнє може бути (а часто і є, особливо, якщо це Богонатхнення) спрямованим на добро, на очищення, на святість, на поєднання зі Святим Богом.
Пристрасть несе негативне значення, а безпристрасність (тобто відсутність спрямованості до гріха) є ознакою святості. Так, Святий Єфрем Сирин у творі Про чесноти та пристрасті виділяє такі душевні та тілесні пристрасті:
- Пристрасті душевні

Душевні пристрасті такі: забуття, лінивство й незнання.
Цими трьома пристрастями затьмарюється душевне око, і ум опановують інші пристрасті, а саме: безбожність, неправовір'я, тобто усілякі єресі, хула, дратівливість, гнів, досада, запеклість, людиноненависництво, злопам'ятність, наклеп, осуд, безпідставна туга, страх, боязкість, розбрат, ревнощі, заздрощі, марнославство, гордість, лицемірство, брехня, невір'я, нерозважливість, нерозбірливість, недалекоглядність, ненаситність, захланність, лінивство, вибагливість, пристрасність, прив'язаність до земного, нудьга, слабодухість, невдячність, нарікання, вихваляння, зарозумілість, гарячкуватість, чванливість, любов до влади, людиноугодництво, підступність, безсоромність, нечутливість, лестощі, скритність, глузливість, двоєдушність, готовість до гріха під впливом пристрасти, постійне мріяння про гріховне, розсіяність думок, самолюбство — мати усього злого, грошолюбство — корінь усіх пороків і пристрастей, зла вдача і лукавство. (з Настанов Св. Єфрема Сирина)
- Пристрасті тілесні

Тілесні пристрасті такі: черевоугодництво, ненаситність, розкіш, пияцтво, їдження крадькома, різноманітні сластолюбства, перелюб, розпуста, нечистота, кровозмішання, розтління дітей, скотолозтво, злі пожадання і всілякі протиприродні й ганебні пристрасті; крадіж, святотатство, розбійництво, вбивство через заздрощі або нерозумний гнів, всіляке тілесне заспокоєння, догоджання плотським похотям, передовсім коли тіло здорове, чарування, ворожба, чаклування, віщування, франтівство, легковажність, пестощі, пристрасть до вбирання, намащення обличчя, блуд, гра в кості, пристрасна відданість мирським утіхам, життя задля догоджання плоті, яке ослаблює розум, заземлює його і робить скотоподібним, ніяк не дозволяючи підвести очі до Бога і чеснот. Коренем і першопричиною усього злого є сластолюбство, любов до слави й грошей, з яких постає все лихе. (з Настанов Св. Єфрема Сирина)

wikiname: ukwiki

title: Пристрасть

in_language: uk

wikitext:
[[Файл:Frederick Goodall RA - Passionate encounter.jpg|thumb|ліворуч|250пкс|Фредерік Гудолл. «Пристрасне побачення»]]
{{Емоції}}
'''При́страсть''' — це сильне, стійке, довготривале [[почуття]], яке захоплює людину, володіє нею і виявляються в орієнтації всіх прагнень особистості в одному напрямі, в зосередженні їх на одній меті. Пристрасть — це суттєва [[сила]] людини, що енергійно прагне до свого [[предмет]]а. Вона породжує неослабну енергію в прагненні до мети. Пристрасть виявляється в найрізноманітніших сферах людського життя та діяльності — в праці, навчанні, науці, [[спорт]]і, мистецтві. Вона має вибірковий характер і виявляється не лише в емоційній, а й у пізнавальній, вольовій сферах, у наполегливості.

Пристрасті бувають позитивні та негативні. Навіть позитивна пристрасть, якщо вона заважає діяльності, навчанню, стає негативною. Коли учень, захоплюючись читанням або спортом, пропускає уроки, недосипає, то саме по собі читання книжок з позитивного перетворюється на негативне.

Позитивні пристрасті — захоплення працею, навчанням — є тією силою особистості, яка породжує велику енергію в діяльності, сприяє продуктивності праці. [[Павлов Іван Петрович|І. П. Павлов]] закликав молодь бути пристрасною в роботі та наукових шуканнях. «Пам'ятайте, — писав він, — що наука вимагає від людини великого напруження і великої пристрасті».

== Поняття пристрасті в християнстві ==

У [[християнство|християнстві]] в розумінні пристрасті вказується на інший її аспект: вона веде до несвободи особистості: «Ніщо не повинно володіти мною», говорить [[Павло (апостол)|Апостол Павло]]. Християни розуміють це так, що енергійність у прагненні до добра пов'язана з [[терпеливість|терпеливістю]], а пристрасть стосується спрямованості особистості на те, що є наслідком пошкодження людської природи внаслідок [[гріх]]а. Пристрасть є певною залежністю чи неволею людини, від якої слід очищатися.

Від пристрасті як залежності від пошкодженості природи (і спрямованості до поглиблення цієї пошкодженості) слід відрізняти [[натхнення]] у праці, оскільки останнє може бути (а часто і є, особливо, якщо це [[Богонатхнення]]) спрямованим на добро, на очищення, на [[святість]], на поєднання зі Святим Богом.

Пристрасть несе негативне значення, а безпристрасність (тобто відсутність спрямованості до гріха) є ознакою святості. Так, Святий [[Єфрем Сирин]] у творі ''Про чесноти та пристрасті'' виділяє такі душевні та тілесні пристрасті:

* '''''Пристрасті душевні'''''

Душевні пристрасті такі: забуття, лінивство й незнання.

Цими трьома пристрастями затьмарюється душевне око, і ум опановують інші пристрасті, а саме: безбожність, неправовір'я, тобто усілякі [[єресь|єресі]], хула, дратівливість, [[гнів]], досада, запеклість, [[людиноненависництво]], [[злопам'ятність]], наклеп, осуд, безпідставна туга, [[страх]], боязкість, розбрат, [[ревнощі]], [[Заздрість|заздрощі]], [[марнославство]], [[гордість]], [[лицемірство]], брехня, невір'я, нерозважливість, нерозбірливість, недалекоглядність, [[Ненажерливість|ненаситність]], захланність, [[Лінь|лінивство]], [[вибагливість]], пристрасність, прив'язаність до земного, [[нудьга]], слабодухість, невдячність, нарікання, вихваляння, [[Гординя|зарозумілість]], гарячкуватість, чванливість, любов до влади, людиноугодництво, підступність, безсоромність, нечутливість, [[лестощі]], скритність, глузливість, двоєдушність, готовість до [[гріх]]а під впливом пристрасти, постійне мріяння про гріховне, розсіяність думок, [[самолюбство]] — мати усього злого, грошолюбство — корінь усіх пороків і пристрастей, зла вдача і лукавство. (з ''Настанов Св. Єфрема Сирина'')

* '''''Пристрасті тілесні'''''

Тілесні пристрасті такі: [[Ненажерливість|черевоугодництво]], ненаситність, розкіш, [[Алкоголізм|пияцтво]], їдження крадькома, різноманітні сластолюбства, [[Подружня зрада|перелюб]], [[розпуста]], нечистота, кровозмішання, розтління дітей, скотолозтво, злі пожадання і всілякі протиприродні й ганебні пристрасті; [[Крадіжка|крадіж]], [[Блюзнірство|святотатство]], розбійництво, [[Убивство|вбивство]] через заздрощі або нерозумний [[гнів]], всіляке тілесне заспокоєння, догоджання плотським похотям, передовсім коли тіло здорове, [[чарування]], [[Ворожіння|ворожба]], чаклування, віщування, франтівство, легковажність, пестощі, пристрасть до вбирання, намащення обличчя, [[Блуд (значення)|блуд]], гра в кості, пристрасна відданість мирським утіхам, життя задля догоджання плоті, яке ослаблює розум, заземлює його і робить скотоподібним, ніяк не дозволяючи підвести очі до Бога і чеснот. Коренем і першопричиною усього злого є [[сластолюбство]], любов до слави й грошей, з яких постає все лихе. (з ''Настанов Св. Єфрема Сирина'')

== Джерела ==
* [http://encyclopedia.kiev.ua/vydaniya/files/use/second_book/part1.pdf Легковажність] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161109173417/http://encyclopedia.kiev.ua/vydaniya/files/use/second_book/part1.pdf |date=9 листопада 2016 }} // {{УМЕ6|сторінки=816}}
* [http://encyclopedia.kiev.ua/vydaniya/files/use/second_book/part1.pdf Легкодушність, легкодухість] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161109173417/http://encyclopedia.kiev.ua/vydaniya/files/use/second_book/part1.pdf |date=9 листопада 2016 }} // {{УМЕ6|сторінки=817}}
* {{УМЕ12|частина=Пристрасть|сторінки=1498-1499}}
* {{ЄСФ1|частина= ПАТОС– пристрасть, потерпання|сторінки =480-485 }}

== Посилання ==
{{Вікіцитати1}}
* [http://www.truechristianity.info/ua/books/st_yefrem_04.php Про чесноти й пристрасті. Подвижницькі настанови Святого Єфрема Сирійського] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121103082934/http://www.truechristianity.info/ua/books/st_yefrem_04.php |date=3 листопада 2012 }}
{{ac}}

[[Категорія:Почуття]]
[[Категорія:Сексуальні емоції]]
[[Категорія:Емоції]]


text:
# Львівгаз (обласний трест)
Обласний трест «Львівгаз» — підприємство, яке займалось газопостачанням та газифікацією у місті Львові та Львівській області.

## Історія
13 серпня 1955 року трест «Львівгаз» було реорганізовано в обласний трест «Львівгаз» з підпорядкуванням відділу комунального господарства Львівського облвиконкому. Трест прийняв на обслуговування все газове господарство Львівської та Дрогобицької областей.
У 1956 році розпочинається газифікація області зрідженим газом.
1960 року газове господарство тресту розділяється на чотири одиниці: Львівську, Стрийську, Дрогобицьку та Бориславську.
У травні 1960 року у місті Дрогобич організовується міжрайонна контора скрапленого газу.
У травні 1961 року трест «Львівгаз» переїхав на нову базу, що на вул. Золотій, 42 у Львові.
1961 року тресту «Львівгаз» передаються у підпорядкування всі промислові і побутові газопроводи області.
1975 року після ліквідації Дрогобицької області створюється Львівська міжрайонна контора зрідженого газу у місті Львові. Того ж року обласний трест «Львівгаз» було реорганізовано у виробниче об'єднання «Львівгаз».

title: Львівгаз (обласний трест)

wikitext:
{{без джерел|дата=листопад 2019}}
{{Картка компанії
 | назва                 = Обласний трест «Львівгаз»
 | оригінальна_назва     =
 | логотип               =
 | тип                   = [[комунальне господарство]]
 | лістинг               =
 | спеціалізація         = газопостачання та газифікація
 | гасло                 =
 | доля                  =
 | попередник            = [[Трест «Львівгаз»]]
 | наступник             =
 | заснування            = [[1955]]
 | дата                  = 13 серпня
 | коментар              = [[Львівгаз (трест)|трест «Львівгаз»]] було реорганізовано в обласний трест «Львівгаз»
 | засновник             =
 | закриття              =
 | причина закриття      =
 | розташування          = 290039, м. [[Львів]], [[Вулиця Золота (Львів)|вул. Золота]], 42 (з 1961 р.)
 | попередні назви       = [[Львівгаз (трест)|трест «Львівгаз»]]
 | філії                 =
 | територія діяльності  = [[Львівська область]]
 | ключові особи         =
 | галузь                = [[Природний газ|газопостачання]], [[газифікація]]
 | продукція             =
 | послуги               =
 | валовий дохід         =
 | операційний прибуток  =
 | чистий прибуток       =
 | aum                   =
 | активи                =
 | власний капітал       =
 | власник               = відділ комунального господарства Львівського облвиконкому
 | число співробітників  =
 | число клієнтів        =
 | холдинг               =
 | структурні підрозділи =
 | дочірні компанії      =
 | сайт                  =
 | примітки              =
}}
'''Обласний трест «Львівгаз»''' — підприємство, яке займалось [[Природний газ|газопостачанням]] та [[газифікація|газифікацією]] у місті [[Львів|Львові]] та [[Львівська область|Львівській області]].

== Історія ==
13 серпня 1955 року [[Львівгаз (трест)|трест «Львівгаз»]] було [[Реорганізація|реорганізовано]] в обласний трест «Львівгаз» з підпорядкуванням відділу комунального господарства Львівського облвиконкому. Трест прийняв на обслуговування все газове господарство [[Львівська область|Львівської]] та [[Дрогобицька область|Дрогобицької областей]].

У 1956 році розпочинається газифікація області зрідженим газом.

1960 року газове господарство тресту розділяється на чотири одиниці: Львівську, Стрийську, Дрогобицьку та Бориславську.

У травні 1960 року у місті [[Дрогобич]] організовується міжрайонна контора скрапленого газу.

У травні 1961 року трест «Львівгаз» переїхав на нову базу, що на [[Вулиця Золота (Львів)|вул. Золотій]], 42 у Львові.

1961 року тресту «Львівгаз» передаються у підпорядкування всі промислові і побутові газопроводи області.

1975 року після ліквідації Дрогобицької області створюється Львівська міжрайонна контора зрідженого газу у місті Львові. Того ж року обласний трест «Львівгаз» було реорганізовано у виробниче об'єднання «[[Львівгаз]]».

== Джерела ==
* {{cite web|url=https://lv.104.ua/ua/informacija-pro-kompaniju/history/id/istorija-pat-lvivgaz-5388|назва=Історія ПАТ «Львівгаз»|автор=|дата=|вебсайт=lv.104.ua|видавець=[[Львівгаз]]|url-архіву=https://web.archive.org/web/20201001163418/https://lv.104.ua/ua/informacija-pro-kompaniju/history/id/istorija-pat-lvivgaz-5388|дата-архіву=1 жовтня 2020|мертвий-url=|дата-доступу=17 вересня 2020}}
* {{cite web |url=http://www.lvivgaz.lviv.ua/index.php?name=pages&cat=6|назва=ПАТ «Львівгаз». Історія товариства|автор=|дата=|вебсайт=lvivgaz.lviv.ua|видавець=[[Львівгаз]]|url-архіву=https://web.archive.org/web/20140109200958/http://www.lvivgaz.lviv.ua/index.php?name=pages&cat=6|дата-архіву=9 січня 2014|мертвий-url= |дата-доступу=17 вересня 2020}}

{{stub}}

{{Ізольована стаття}}
{{Енергопостачальні підприємства України}}
[[Категорія:Підприємства Львова]]
[[Категорія:Підприємства нафтогазової промисловості України]]
[[Категорія:Підприємства, засновані 1955]]

title: Обласний трест «Львівгаз»

Тип: комунальне господарство

Галузь: газопостачання, газифікація

Спеціалізація: газопостачання та газифікація

Попередник(и): Трест «Львівгаз»

Засновано: 13 серпня 1955, трест «Львівгаз» було реорганізовано в обласний трест «Львівгаз»

Територія діяльності: Львівська область

Попередні назви: трест «Львівгаз»


text:
# Мамбл-рок
Мамбл-рок (англ. mumble rock,укр. бормотлива рок-музика) — піджанр рок-музики, започаткований наприкінці 2010-х років на теренах Росії та України. За версією Муз-ТВ станом на 2019 рік мамбл-рок є одним з похідних жанрів панк-рок та хіп-хоп музики.
Перша згадка про жанр у ЗМІ датується квітнем 2019 року. Тоді було розміщено перший критичний відеоогляд на сайті Муз-ТВ. Першопрохідцями мамбл-року у ЗМІ вважаються гурти «Пошлая Молли», «Кис Кис», «МУККА», та Поліна Фаворська (проекти «Serebro», «Favlav»), Гречка, «Френдзона», «Завтра брошу».
Серед відмінних характеристик жанру можна виділити схильність до неправильної та погано розбірливої вимови слів (бурмотіння) із застосуванням фонової музики, характерної для панк-року та електроніки, нерідко з різкою зміною тембру композиції. Також мамбл-рокери, як правило, знімають до своїх пісень малобюджетні кліпи, а у текстах переважає тематика вульгарної поведінки 20-річної молоді.

title: Мамбл-рок

wikitext:
{{Музичний жанр
| назва                    = Мамбл-рок
| колір                    =
| тло                      = #BB0022
| стилістичні походження   = кінець 2010-х
| походження               = [[кантрі]], [[блюз]], [[дрім-поп]], [[панк-рок]], [[реп-рок]]
| інструменти              = [[акустична гітара]], [[бас-гітара]], [[клавішні]], [[вокал]], [[укулеле]]<ref>https://golos-ameriki.livejournal.com/560859.html</ref>
| популярність             = «[[Пошлая Молли]]», «[[Кис Кис]]»
| похідні                  =
| список піджанрів         =
| піджанри                 =
| споріднені               =
| регіональні              =
| локальні                 =
| інші                     =
}}

'''Мамбл-рок''' ({{lang-en|mumble rock}},{{lang-uk|бормотлива рок-музика}}) — піджанр [[Рок-музика|рок-музики]], започаткований наприкінці 2010-х років на теренах [[Росія|Росії]] та України. За версією Муз-ТВ станом на 2019 рік мамбл-рок є одним з похідних жанрів [[панк-рок]] та [[хіп-хоп]] музики.

Перша згадка про жанр у ЗМІ датується квітнем 2019 року. Тоді було розміщено перший критичний відеоогляд на сайті [[Муз-ТВ]]<ref>{{Cite web|url=https://www.youtube.com/watch?v=m2bST05WYkY|назва=FAVLAV - УРОД|видавець=FAVLAV|дата=5 квітня 2019|вебсайт=YouTube|мертвий-url=no|дата-доступу=17 жовтня 2022}}</ref>. Першопрохідцями мамбл-року у ЗМІ вважаються гурти «[[Пошлая Молли]]», «[[Кис Кис]]»<ref>[https://zen.yandex.ru/media/devilsmusic/kiskis-ili-kak-dve-devochki-uje-stali-idolami-novogo-roka-5cd98d71c9c89500afe9489c кис-кис или как две девочки уже стали идолами нового рока]</ref>, «МУККА»<ref>[https://twitter.com/theflowmag/status/1115301955256115200 Смотрим клип на большой мамблрок-хит «Девочка с каре» фрешмена Мукки.]</ref>, та [[Поліна Фаворська]] (проекти «[[Serebro]]», «Favlav»)<ref name="муз-тв">{{Cite web |url=https://muz-tv.ru/news/novyj-trend-chto-takoe-mambl-rok/ |title=НОВЫЙ ТРЕНД: ЧТО ТАКОЕ МАМБЛ-РОК |accessdate=2019-05-01 |archive-date=2019-05-01 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190501205950/https://muz-tv.ru/news/novyj-trend-chto-takoe-mambl-rok/ }}</ref>, [[Гречка (співачка)|Гречка]], «Френдзона», «Завтра брошу».

Серед відмінних характеристик жанру можна виділити схильність до неправильної та погано розбірливої вимови слів (бурмотіння) із застосуванням фонової музики, характерної для [[панк-рок]]у та [[Електронна музика|електроніки]], нерідко з різкою зміною тембру композиції. Також мамбл-рокери, як правило, знімають до своїх пісень малобюджетні кліпи<ref name="муз-тв"/>, а у текстах переважає тематика вульгарної поведінки 20-річної молоді.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://zen.yandex.ru/muz-tv.ru?country_code=ru&_csrf=074deeb85a11f33ea2dc26cf759adaf0caeca48e-1546057484606&token=&from_page=layout Кис-кис или как две девочки уже стали идолами нового рока]
* [https://ru.tv/press/khity-dnia/mambl-rok-kto-potesnit-sovremennykh-pop-zvezd Мамбл-рок: кто потеснит современных поп-звезд?]
{{Бібліоінформація}}
{{music-stub}}
[[Категорія:Музичні жанри]]

title: Мамбл-рок

Стилістичні походження: кінець 2010-х

Походження: кантрі, блюз, дрім-поп, панк-рок, реп-рок

Типові інструменти: акустична гітара, бас-гітара, клавішні, вокал, укулеле

Популярність: «Пошлая Молли», «Кис Кис»


text:
# The Light in Our Soul
The Light in Our Soul — пісня грецької співачки Єлени Папарізу, записана для дебютного альбому My Number One англійською мовою.
Пісню написав Костас Бігаліс для національного відбору до Пісенного конкурсу Євробачення 2005. Однак пісня була дискваліфікована, оскільки виконувати її Єлена почала раніше дозволеного терміну. Зрештою перемогла пісня My Number One, виконавши яку Єлена Папарізу стала переможницею Євробачення вперше за історію участі Греції в конкурсі.
Пізніше ремейк на пісню записав російською мовою Філіп Кіркоров рос. «Я эту жизнь тебе отдам».

## Список композицій
1. "The Light in Our Soul" – 2:56
2. "The Light in Our Soul" [Greeklish Version] – 2:56
3. "Katse Kala" – 4:23

## Позиції в чартах
| Чарт                      | Пікова позиція |
| ------------------------- | -------------- |
| Swedish Singles Chart     | 3              |
| Romanian Top 100          | 17             |
| European Airplay Chart    | 36             |
| Greek Airplay Chart       | 2              |
| Latvian Airplay Chart     | 78             |
| Eurochart Hot 100 Singles | 140            |

title: The Light in Our Soul

wikitext:
{{Сингл
|Назва      = The Light in Our Soul
|Обкладинка = Lightinoursoul.jpg
|Виконавець = [[Єлена Папарізу|Єлени Папарізу]]
|Альбом     = [[My Number One (альбом)|My Number One]]
|Випущений  = 24 серпня 2005
|Формат     = [[CD]]
|Сторона Б  = "Katse Kala"
|Записаний  =  2004/2005
|Жанр       = [[поп-музика]]
|Композитор = [[Костас Бігаліс]]
|Тривалість = 2:59
|Лейбл = [[Bonnier Music]], [[Sony BMG]]
|Продюсер = Фредрік Андерссон, Ніклас Олавссон
|Чарти =
|Огляди =
|Попередній = «[[My Number One]]»<br/ >(2005)
|Рік = 2005
|Наступний = «[[A Brighter Day]]»<br/ >(2005)
|Інше =
}}

'''The Light in Our Soul''' — пісня грецької співачки [[Єлена Папарізу|Єлени Папарізу]], записана для дебютного альбому ''[[My Number One (альбом)|My Number One]]'' англійською мовою.

Пісню написав Костас Бігаліс для національного відбору до [[Євробачення 2005|Пісенного конкурсу Євробачення 2005]]. Однак пісня була дискваліфікована, оскільки виконувати її Єлена почала раніше дозволеного терміну. Зрештою перемогла пісня [[My Number One]], виконавши яку Єлена Папарізу стала переможницею [[Євробачення]] вперше за історію участі Греції в конкурсі.

Пізніше [[ремейк]] на пісню записав російською мовою [[Філіп Кіркоров]] {{lang-ru|«Я эту жизнь тебе отдам»}}.

== Список композицій ==
#"The Light in Our Soul" – 2:56
#"The Light in Our Soul" [Greeklish Version] – 2:56
#"Katse Kala" – 4:23

== Позиції в чартах ==
{| class="wikitable sortable"
!Чарт
!Пікова позиція
|-
|align="left"|Swedish Singles Chart
|align="center"|3
|-
|align="left"|[[Romanian Top 100]]
|align="center"|17
|-
|align="left"|European Airplay Chart
|align="center"|36
|-
|align="left"|Greek Airplay Chart
|align="center"|2
|-
|align="left"|Latvian Airplay Chart
|align="center"|78
|-
|align="left"|[[Eurochart Hot 100 Singles]]
|align="center"|140
|-
|}

== Посилання ==
* [http://www.youtube.com/watch?v=KvvXmmJML-A Греко-англійська версія пісня, офіційне відео] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110614062808/http://www.youtube.com/watch?v=KvvXmmJML-A&gl=US&hl=en&has_verified=1 |date=14 червня 2011 }} на [[YouTube]]
* [http://www.youtube.com/watch?v=wdHu31LeXlU «Я эту жизнь тебе отдам» у виконанні Філіпа Кіркорова] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180920040637/https://www.youtube.com/watch?v=wdHu31LeXlU&gl=US&hl=en |date=20 вересня 2018 }} на [[YouTube]]
* [http://www.helenapaparizou.com/ Офіційний сайт Єлени Папарізу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080216213353/http://www.helenapaparizou.com/ |date=16 лютого 2008 }}
* [http://www.ifpi.gr/ Офіційний сайт IFPI Greece] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/6I6PoW8lD?url=http://www.ifpi.gr/ |date=14 липня 2013 }}

{{Єлена Папарізу}}

[[Категорія:Пісні Єлени Папарізу]]

title: Сингл Єлени Папарізу · з альбому My Number One

Випущений: 24 серпня 2005

Формат: CD

Сторона Б: "Katse Kala"

Жанр: поп-музика

Композитор: Костас Бігаліс

Лейбл: Bonnier Music, Sony BMG

Продюсер: Фредрік Андерссон, Ніклас Олавссон

title: Хронологія синглів Єлени Папарізу

| Попередній | «My Number One» (2005) |: | «A Brighter Day» (2005) | Наступний |

title: Музичне відео

Музичне відео: «The Light in Our Soul» на YouTube

Попередній: «My Number One» · (2005)

«A Brighter Day» · (2005): Наступний

title: Єлена Папарізу

Альбоми: Protereotita (2004) · Iparhi Logos (2006) · The Game of Love (2006) · Vrisko To Logo Na Zo (2008) · Giro Apo T'Oneiro (2010) · Ti Ora Tha Vgoume? (2013)

CD-сингли: «Anapandites Kliseis» (2003) · «My Number One» (2005) · «The Light in Our Soul» (2005) · «A Brighter Day» (2005) · «Mambo!» (2005) · «Heroes» (2006) · «Gigolo» (2006) · «The Game of Love» (скасований)

Міні-альбоми: Mambo! — EP (2005) · Fos (2007) · Helena Goes Clubbin' (2008)

Компіляції: Greatest Hits & More (2011)

Відео-релізи: Number One (2005) · MAD Secret Concerts: Elena Paparizou (2006) · Live in Concert (2008) · Greatest Hits & More (2011)

Сингли за альбомами: Protereotita «Anapandites Kliseis» (2003) · «Treli Kardia» (2004) · «Antitheseis» (2004) · «Katse Kala» (2004) · «Stin Kardia Mou Mono Thlipsi» (2004) · «My Number One» (2005) · «The Light in Our Soul/To Fos Sti Psyhi» (2005) · «A Brighter Day» (2005) · «Mambo!» (2005) Iparhi Logos «Mambo!» (англомовн.) (2005) · «Iparhi Logos» (2006) · «Gigolo» (2006) · «Fos» (2006) · «An Ihes Erthi Pio Noris» (2006) · «Mazi Sou» (2007) · «Min Fevgeis» (2007) The Game of Love «Mambo!» (англомовн.) (2006) · «Heroes» (2006) · «Gigolo» (англомовн.) (2006) · «Teardrops» (2006) Vrisko To Logo Na Zo «Porta Gia Ton Ourano» (2008) · «I Kardia Sou Petra» (2008) · «Pirotehnimata» (2008) · «Eisai I Foni» (2009) · «To Fili Tis Zois» (бонус) (2007) Giro Apo T'Oneiro «Tha 'Mai Allios» (2009) · «An Isouna Agapi» (2010) · «Psahno Tin Alitheia» (2010) · «Dancing without Music» (2010) · «Girna Me Sto Htes (All Around the Dream Remix)» (2010) Greatest Hits & More «Baby It's Over» (2011) Ti Ora Tha Vgoume? «Poso M'Aresei» (2013) · «Ena Lepto» (2013) · «Save Me (This Is An SOS)» (2013)

Інші сингли: «To Fili Tis Zois» (2007) · «Zileia Monaksia (L'Envie d'Aimer)» (2007) · «Mr. Perfect»

Тури: Mera Me Ti Mera/My Number One Tour (2005) · To Party Arhizei (2008)

Пов'язані статті: Antique · Пісенний конкурс Євробачення 2005 · Eurovision «Congratulations» · Греція на пісенному конкурсі Євробачення 2005

title: Protereotita

Greatest Hits & More: «Baby It's Over» (2011)


text:
# Молодіжна збірна Польщі з футболу
Молодіжна збірна Польщі з футболу (пол. Reprezentacja Polski U-21 w piłce nożnej) — національна футбольна команда Польщі гравців віком до 21 року (U-21), якою керує Польський Футбольний Союз. Що чотири роки становиться автоматично олімпійською збірною Польщі (U-23).
Найвище досягнення в офіційних міжнародних змаганнях — півфінал на чемпіонаті Європи U-21 1974 року, срібна медаль Олімпійських ігор 1992.

## Чемпіонат Світу U-20
- 1977–2017 — не пройшла кваліфікацію
- 2019 — 1/8 фіналу

## Чемпіонат Європи U-21
- 1972 U-23 — не пройшла кваліфікацію
- 1974 U-23 — півфінал
- 1976 – 1980 — не пройшла кваліфікацію
- 1982 — чвертьфінал
- 1984 — чвертьфінал
- 1986 — чвертьфінал
- 1988 – 1990 — не пройшла кваліфікацію
- 1992 — чвертьфінал
- 1994 — чвертьфінал
- 1996 – 2015 — не пройшла кваліфікацію
- 2017 — груповий етап
- 2019 — груповий етап
- 2021 — не пройшла кваліфікацію
- 2023 — не пройшла кваліфікацію
- 2025 — груповий етап

## Олімпійські ігри
- 1992 — срібна медаль

## Тренери
| Період роботи зі збірною | Тренер               |
| ------------------------ | -------------------- |
| 19??–19??                | Анджей Стрейляу      |
| 1974–1975                | Ришард Кулеша (U-21) |
| 1975–1978                | Ришард Кулеша (U-23) |
| 1977–1983                | Вальдемар Обрембскі  |
| 19??–19??                | Едмунд Зентара       |
| 1987–1989                | Богуслав Гайдас      |
| 1990–1992                | Януш Вуйцік          |
| 1992–1994                | Віктор Стасюк        |
| 1994–1995                | Мєчислав Бронішевскі |
| 1996–1997                | Едвард Лоренс        |
| 1998–1999                | Павел Янас           |
| 2000–2001                | Леслав Цьмикєвич     |
| 2002–2003                | Едвард Клейндінст    |
| 2004–2005                | Владислав Жмуда      |
| 2006–2010                | Анджей Замільскі     |
| 2011–2013                | Стефан Маєвський     |
| 2013–2017                | Марцін Дорна         |
| 2017–2020                | Чеслав Міхневич      |
| 2020–2022                | Мацей Столарчик      |
| 2022–2023                | Міхал Пробеж         |
| 2023–                    | Адам Маєвський       |

title: Молодіжна збірна Польщі з футболу

wikitext:
{{Картка:Збірна команда з футболу
| Команда = Польща (U-21)
| Код = POL
| Емблема = Polish Football Association logo.svg
| Прізвисько = Кадра, червоно-білі
| Асоціація = [[Польський Футбольний Союз]]
({{lang-pl|Polski Związek Piłki Nożnej}})
| Дата утворення = [[1919]]
| Президент = [[Гжегож Лято]]
| Тренер = {{Прапорець20|POL}} [[Мацей Столарчик]] (з [[2020]])
| Найбільше виступів =
| Найкращий бомбардир   =
| Дата вступу FIFA = [[20 квітня]] [[1923]]
| Дата вступу UEFA = [[2 березня]] [[1955]]
| візерунок_лр1=| візерунок1= |візерунок_пр1=
| лівий_рукав1=FFFFFF |футболка1=FFFFFF |правий_рукав1=FFFFFF |труси1=FF0000 |гетри1=FFFFFF
| візерунок_лр2= |візерунок2= |візерунок_пр2=
| лівий_рукав2=FF0000 |футболка2=FF0000| правий_рукав2=FF0000 |труси2=FFFFFF|гетри2=FF0000
| Перший матч =
| Найбільша перемога =
| Найбільша поразка  =
| Виступів на чемпіонаті світу = 1
| Вперше на чемпіонаті світу = [[Молодіжний чемпіонат світу з футболу 2019|2019]]
| Найвище досягнення = 1/8 фіналу
| Регіональний чемпіонат = [[Чемпіонат Європи з футболу серед молодіжних команд|Чемпіонат Європи U-21]]
| Виступів на регіональному = 8
| Вперше на регіональному = [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1974|1974]]
| Найвище регіональне досягнення = півфінал, [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1974|1974]]
}}

'''Молодіжна збірна Польщі з футболу''' ({{lang-pl|Reprezentacja Polski U-21 w piłce nożnej}}) — національна футбольна команда [[Польща|Польщі]] гравців віком до 21 року (U-21), якою керує [[Польський Футбольний Союз]]. Що чотири роки становиться автоматично олімпійською збірною Польщі (U-23).

Найвище досягнення в офіційних міжнародних змаганнях — півфінал на [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1974|чемпіонаті Європи U-21 1974]] року, срібна медаль [[Літні Олімпійські ігри 1992|Олімпійських ігор 1992]].

== [[Молодіжний чемпіонат світу з футболу|Чемпіонат Світу U-20]] ==
*[[Молодіжний чемпіонат світу з футболу 1977|1977]]–[[Молодіжний чемпіонат світу з футболу 2017|2017]] — ''не пройшла кваліфікацію''
*[[Молодіжний чемпіонат світу з футболу 2019|2019]] — 1/8 фіналу

== {{Трофей|кубок EURO}} [[Чемпіонат Європи з футболу серед молодіжних команд|Чемпіонат Європи U-21]] ==
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1972|1972 U-23]] — ''не пройшла кваліфікацію''
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1974|1974 U-23]] — півфінал
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1976|1976]] – [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1980|1980]] — ''не пройшла кваліфікацію''
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1982|1982]] — чвертьфінал
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1984|1984]] — чвертьфінал
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1986|1986]] — чвертьфінал
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1988|1988]] – [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1990|1990]] — ''не пройшла кваліфікацію''
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1992|1992]] — чвертьфінал
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1994|1994]] — чвертьфінал
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 1996|1996]] – [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 2015|2015]] — ''не пройшла кваліфікацію''
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 2017|2017]] — груповий етап
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 2019|2019]] — груповий етап
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 2021|2021]] — ''не пройшла кваліфікацію''
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 2023|2023]] — ''не пройшла кваліфікацію''
* [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 2025|2025]] — груповий етап

== {{Трофей|медаль олімпійська|золота}} [[Літні Олімпійські ігри|Олімпійські ігри]] ==
*[[Літні Олімпійські ігри 1992|1992]] — '''срібна медаль'''

== Тренери ==
{| class="wikitable" cellpadding="3" style="text-align: center;"
|-
!Період роботи
зі збірною
!Тренер
|-
|19??–19??||style="text-align: left;"|[[Анджей Стрейляу]]
|-
|1974–1975||style="text-align: left;"|[[Ришард Кулеша]] (U-21)
|-
|1975–1978||style="text-align: left;"|[[Ришард Кулеша]] (U-23)
|-
|1977–1983||style="text-align: left;"|[[Вальдемар Обрембскі]]
|-
|19??–19??||style="text-align: left;"|[[Едмунд Зентара]]
|-
|1987–1989||style="text-align: left;"|[[Богуслав Гайдас]]
|-
|1990–1992||style="text-align: left;"|[[Януш Вуйцік]]
|-
|1992–1994||style="text-align: left;"|[[Віктор Стасюк]]
|-
|1994–1995||style="text-align: left;"|[[Мєчислав Бронішевскі]]
|-
|1996–1997||style="text-align: left;"|[[Едвард Лоренс]]
|-
|1998–1999||style="text-align: left;"|[[Павел Янас]]
|-
|2000–2001||style="text-align: left;"|[[Леслав Цьмикєвич]]
|-
|2002–2003||style="text-align: left;"|[[Едвард Клейндінст]]
|-
|2004–2005||style="text-align: left;"|[[Владислав Жмуда]]
|-
|2006–2010||style="text-align: left;"|[[Анджей Замільскі]]
|-
|2011–2013||style="text-align: left;"|[[Стефан Маєвський]]
|-
|2013–2017||style="text-align: left;"|[[Марцін Дорна]]
|-
|2017–2020||style="text-align: left;"|[[Чеслав Міхневич]]<ref>{{cite web |url=http://www.90minut.pl/news/278/news2789397-Czeslaw-Michniewicz-trenerem-reprezentacji-mlodziezowej.html |title=Czesław Michniewicz trenerem reprezentacji młodzieżowej |publisher=90minut |date=7 липня 2017 |accessdate=7 липня 2017 |language=Polish |archive-date=10 вересня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170910075006/http://www.90minut.pl/news/278/news2789397-Czeslaw-Michniewicz-trenerem-reprezentacji-mlodziezowej.html }}</ref>
|-
|2020–2022||style="text-align: left;"|[[Мацей Столарчик]]<ref>{{Cite web|url=https://www.pzpn.pl/reprezentacje/reprezentacje-mlodziezowe/reprezentacja-u-21/aktualnosci/2020-10-15/maciej-stolarczyk-u-sterow-kim-jest-nowy-trener-kadry-mlodziezowej|title=Maciej Stolarczyk u sterów. Kim jest nowy trener kadry młodzieżowej?|publisher=Polski Związek Piłki Nożnej|lang=польською|date=15 жовтня 2020|accessdate=14 грудня 2020|archive-date=1 листопада 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201101011520/https://www.pzpn.pl/reprezentacje/reprezentacje-mlodziezowe/reprezentacja-u-21/aktualnosci/2020-10-15/maciej-stolarczyk-u-sterow-kim-jest-nowy-trener-kadry-mlodziezowej}}</ref>
|-
|2022–2023||style="text-align: left;"|[[Міхал Пробеж]]<ref>{{cite web |title=Michał Probierz trenerem reprezentacji Polski U-21 |url=https://pzpn.pl/reprezentacje/reprezentacje-mlodziezowe/reprezentacja-u-21/aktualnosci/2022-07-04/michal-probierz-trenerem-reprezentacji-polski-u-21 |website=pzpn.pl |language=pl |date=4 липня 2022}}</ref>
|-
|2023–||style="text-align: left;"|Адам Маєвський<ref>{{cite web |title=PZPN ogłosił, że nowym trenerem kadry do lat 21 będzie Adam Majewski |url=https://sport.tvp.pl/72908179/adam-majewski-zostal-trenerem-reprezentacji-polski-u21-zastapil-michala-probierza |website=sport.tvp.pl |access-date=22 вересня 2023 |language=pl |date=22 вересня 2023}}</ref>
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.kadra.pl/ Вебсторінка збірної] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080124153035/http://www.kadra.pl/ |date=24 січня 2008 }} {{ref-pl}}
* [http://pzpn.pl Офіційний сайт Польського Футбольного Союзу (ПЗПН)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211118111019/https://pzpn.pl/ |date=18 листопада 2021 }} {{ref-pl}}
* [http://www.90minut.pl/ Статистика поточного сезону і архів на сайті 90minut.pl] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170424081316/http://www.90minut.pl/ |date=24 квітня 2017 }} {{ref-pl}}

{{Польський футбол}}
{{Склад збірної Польщі U20 на чемпіонаті світу 1979|nocat=1}}
{{Склад збірної Польщі U20 на чемпіонаті світу 1981|nocat=1}}
{{Склад збірної Польщі U20 на чемпіонаті світу 1983|nocat=1}}
{{Склад збірної Польщі U21 на чемпіонаті Європи 2017}}
{{Склад збірної Польщі U21 на чемпіонаті Європи 2019}}
{{Склад збірної Польщі U21 на чемпіонаті Європи 2025}}
{{Футбольні молодіжні збірні Європи}}

[[Категорія:Збірна Польщі з футболу| ]]
[[Категорія:Футбольні молодіжні збірні у Європі|Польща]]

title: Польща (U-21)

Емблема: Польща (U-21)

Прізвисько: Кадра, червоно-білі

Асоціація: Польський Футбольний Союз · (пол. Polski Związek Piłki Nożnej)

Тренер: Мацей Столарчик (з 2020)

Код ФІФА: POL

Домашня: Виїзна

Виступів:
1 (вперше у 2019)
8 (вперше у 1974)

Найвище досягнення:
1/8 фіналу
півфінал, 1974


text:
# The Black Mirror
The Black Mirror (укр. Чорне дзеркало) — пригодницька відеогра, створена чеською студією Future Games і видана за підтримки The Adventure Company, Micro Application і GMX Media. Перша гра в однойменній серії з трилогії.
The Black Mirror була випущена впродовж 2003 року в більшості країн Європи, у тому числі 7 квітня в Німеччині і 30 квітня в Великій Британії, 10 жовтня в Північній Америці і 1 березня 2004 року в Росії. 22 квітня 2005 року в Німеччині надійде в продаж спеціальне DVD-видання гри, на якому, крім самої гри, міститься відео-інтерв'ю з розробниками, саундтрек і демоверсія Нібіру: Посланник богів.
Оригінальна назва гри Posel Smrti — в перекладі з чеської «Посланець смерті».

## Сюжет
Чорне дзеркало — це назва родового маєтку сім'ї Гордон у Англії, куди після 12-річної відсутності повертається Семюель Гордон. Він покинув родове гніздо відразу після смерті своєї коханої, яка загинула під час пожежі в одній з частин помістя. І ось тепер, знову в Чорному дзеркалі нещастя — Вільям Гордон, дід Сема, покінчив життя самогубством. Але Сем не вірить в те, про що його запевняють мешканці маєтку і поліція, Сем впевнений, що ця смерть не випадкова. Страждаючи від нічних видінь, кошмарів і провалів у пам'яті, Сем намагається знайти винуватця смерті свого діда, бо вбивства в маєтку тривають.
Підозрюючи кожного з мешканців маєтку (вдову Вільяма, старшого сина, прислугу), Сем починає розплутувати таємницю сімейства Гордонів. Для цього він навіть вирушає в Уельс до далеких родичів Вільяма, подорожує по різних підземеллях і катакомбах, знаходить захованого в психіатричній клініці родича. Всі знайдені ним докази вказують на те, що вбивства здійснює хтось зі своїх. Але з кожним днем живих підозрюваних стає все менше і менше.

## Ігровий процес
The Black Mirror — це класичний квест від третьої особи із двомірною графікою. Метою гри є з'ясування обставин смерті Вільяма Гордона і всіх наступних за ним смертей мешканців маєтку. Шляхом ведення діалогів, пошуку різних предметів і можливості взаємодії їх з іншими предметами, а також вирішуючи прості та складні головоломки, Сем, провівши ціле детективне розслідування, повинен докопатися до істини.
У грі представлені 150 локацій, на яких можна зустріти 23 різних персонажів (не кожному з яких пощастить залишитися в живих до кінця гри). Загальний час записаних діалогів — 5 годин.
У деяких сценах під час проведення певних дій у ігровому процесі можлива загибель персонажа, після якої необхідно починати гру заново.

## Оцінки та нагороди
| Агрегатор    | Оцінка               |
| ------------ | -------------------- |
| GameRankings | 61,70 % (27 оглядів) |
| Metacritic   | 58/100 (21 огляд)    |

| Видання  | Оцінка |
| -------- | ------ |
| GameSpot | 5,5/10 |
| IGN      | 7,2/10 |

Гра одержала змішані відгуки від критиків. Наприклад, на основі 27 відгуків, гра Чорне Дзеркало отримала 61,70 % від GameRankings, а від Metacritic — 58 (щоправда, на основі 21 відгуку).
Згідно з рейтингом журналу «ЛКИ» (рос. Лучшие компьютерные игры) Чорне дзеркало отримала орден як відмінна гра, що трохи не дотягнула до шедевра.

## Цікаві факти
- Біля кожної жертви Сем знаходить таємничі знаки, написані кров'ю. Всі вони взяті з іврита, але ні значення слова, ні сенс цих букв так у грі і не розкривається.
- У грі був практично вперше використаний рушій AGDS (англ. Advanced Graphic Development System), що дозволило підвищити ефект реалістичності деяких явищ, наприклад таких як дощ, туман та інше.
- У 2010 році Новий Диск випустив продовження гри — «Чорне дзеркало 2». Новий проект розроблений німецькою студією Cranberry productions (у минулому — 4Head Studios). Дія гри відбуваються через 12 років після подій «Чорного дзеркала»[9].
- Третя частина гри вийшла в першому кварталі 2011 року.

title: The Black Mirror

wikitext:
{{відеогра
| назва = The Black Mirror
| зображення = Обкладинка відеогри The Black Mirror.jpg
| підпис = Обкладинка відеогри
| розробник = {{прапор|Чехія}} [[Future Games]]
| видавець = {{прапор|Чехія}} [[Future Games]]
 {{прапор|США}} [[The Adventure Company]]
 {{прапор|Росія}} [[Акелла]]
 {{прапор|Велика Британія}} [[GMX Media]]
| локалізатор = [[Crazy House]]
| серія = [[The Black Mirror (серія)|The Black Mirror]]
| Дата анонсу =
| дати випуску = {{прапор|Чехія}} [[березень]] {{vgy|2003}}
 {{прапор|США}} [[15 жовтня]] {{vgy|2003}}
 {{прапор|Росія}} [[15 березня]] {{vgy|2004}}
 {{прапор|Велика Британія}} [[28 травня]] {{vgy|2004}}
| платформа = [[Microsoft Windows|Windows]]
| рушій = [[AGDS]]
| Ліцензія =
| Бюджет =
| Версія =
| жанр = [[Пригодницька відеогра]]
| режим = [[Одиночна гра]]
| рейтинг = {{Рейтинги ігор|ESRB = M|PEGI = 12}}
| носій = [[Компакт-диск|CD]] (2), [[DVD]] (1)
| системні вимоги = [[Центральний процесор|Процесор]] 400 [[мегагерц|МГц]], 64 [[Мегабайт|МБ]] [[Оперативна пам'ять|ОЗУ]], 8 МБ [[Відеопам'ять|відеопам'яті]], [[Windows 98]]/[[Windows ME|ME]]/[[Windows 2000|2000]]/[[Windows XP|XP]]
| керування = [[Клавіатура]], [[Комп'ютерна миша|миша]]
| сайт = http://www.future-games.cz/www/poselsmrti/hlavni-Eng.html
}}
'''The Black Mirror''' ({{lang-uk|Чорне дзеркало}}) — [[пригодницька відеогра]], створена [[Чехія|чеською]] студією [[Future Games]] і видана за підтримки [[The Adventure Company]], [[Micro Application]] і [[GMX Media]]. Перша гра в [[The Black Mirror (серія)|однойменній серії]] з трилогії.

The Black Mirror була випущена впродовж {{vgy|2003}} року в більшості країн [[Європа|Європи]], у тому числі [[7 квітня]] в [[Німеччина|Німеччині]] і [[30 квітня]] в [[Велика Британія|Великій Британії]], [[10 жовтня]] в [[Північна Америка|Північній Америці]] і [[1 березня]] {{vgy|2004}} року в [[Росія|Росії]]. [[22 квітня]] {{vgy|2005}} року в Німеччині надійде в продаж спеціальне DVD-видання гри, на якому, крім самої гри, міститься відео-інтерв'ю з розробниками, саундтрек і [[демоверсія]] [[Нібіру: Посланник богів]].

Оригінальна назва гри ''Posel Smrti'' — в перекладі з [[Чеська мова|чеської]] «''Посланець смерті''».

== Сюжет ==
''Чорне дзеркало'' — це назва родового маєтку сім'ї Гордон у [[Англія|Англії]], куди після 12-річної відсутності повертається Семюель Гордон. Він покинув родове гніздо відразу після смерті своєї коханої, яка загинула під час пожежі в одній з частин помістя. І ось тепер, знову в ''Чорному дзеркалі'' нещастя — Вільям Гордон, дід Сема, покінчив життя самогубством. Але Сем не вірить в те, про що його запевняють мешканці маєтку і поліція, Сем впевнений, що ця смерть не випадкова. Страждаючи від нічних видінь, кошмарів і провалів у пам'яті, Сем намагається знайти винуватця смерті свого діда, бо вбивства в маєтку тривають.

Підозрюючи кожного з мешканців маєтку (вдову Вільяма, старшого сина, прислугу), Сем починає розплутувати таємницю сімейства Гордонів. Для цього він навіть вирушає в [[Уельс]] до далеких родичів Вільяма, подорожує по різних підземеллях і катакомбах, знаходить захованого в психіатричній клініці родича. Всі знайдені ним докази вказують на те, що вбивства здійснює хтось зі своїх. Але з кожним днем живих підозрюваних стає все менше і менше.

== Ігровий процес ==
The Black Mirror — це класичний квест від третьої особи із двомірною графікою. Метою гри є з'ясування обставин смерті Вільяма Гордона і всіх наступних за ним смертей мешканців маєтку. Шляхом ведення діалогів, пошуку різних предметів і можливості взаємодії їх з іншими предметами, а також вирішуючи прості та складні головоломки, Сем, провівши ціле детективне розслідування, повинен докопатися до істини.

У грі представлені 150 локацій, на яких можна зустріти 23 різних [[Неігровий персонаж|персонажів]] (не кожному з яких пощастить залишитися в живих до кінця гри). Загальний час записаних діалогів — 5 годин.

У деяких сценах під час проведення певних дій у ігровому процесі можлива загибель персонажа, після якої необхідно починати гру заново.

== Оцінки та нагороди ==
{{VG Reviews
| GSpot = 5,5/10 <ref>{{cite web|author = Scott Osborne|date = 7 листопада 2003|url = http://www.gamespot.com/pc/adventure/theblackmirror/review.html|title = The Black Mirror Review|publisher = [[GameSpot]]|accessdate = 2010-09-17|language = англійською|archive-date = 3 квітня 2012|archive-url = https://www.webcitation.org/66eM7EBgI?url=http://www.gamespot.com/the-black-mirror/reviews/the-black-mirror-review-6079872/}}</ref>
| IGN = 7,2/10<ref>{{cite web|author=Staci Krause|date=2003-11-17|url=http://pc.ign.com/articles/440/440864p1.html|title=The Black Mirror Review|publisher=[[IGN]]|accessdate=2010-09-17|language=англійською|archiveurl=https://www.webcitation.org/66eM8ij69?url=http://pc.ign.com/articles/440/440864p1.html|archivedate=2012-04-03|deadurl=no}}</ref>
|
| AG = 91 %<ref>{{cite web|author = Андрій Перший|date = 12 листопада 2003|url = http://www.ag.ru/reviews/black_mirror|title = Рецензия|publisher = [[Absolute Games]]|accessdate = 2010-09-17|lang = ru|archive-date = 16 грудня 2011|archive-url = https://web.archive.org/web/20111216161255/http://www.ag.ru/reviews/black_mirror}}</ref>
|
| GR = 61,70 % (27 оглядів)<ref>{{cite web|author =|date =|url =http://www.gamerankings.com/pc/917983-the-black-mirror/index.html|title =The Black Mirror|publisher =[[GameRankings]]|accessdate =2010-09-17|language =англійською|archiveurl =https://www.webcitation.org/66eQs2e5H?url=http://www.gamerankings.com/pc/917983-the-black-mirror/index.html|archivedate =2012-04-03|deadurl =no}}</ref>
| MC = 58/100 (21 огляд)<ref>{{cite web|author =|date =|url =http://www.metacritic.com/game/pc/the-black-mirror|title =The Black Mirror|publisher =[[Metacritic]]|accessdate =2010-09-17|language =англійською|archiveurl =https://www.webcitation.org/66eQws0cJ?url=http://www.metacritic.com/game/pc/the-black-mirror|archivedate =2012-04-03|deadurl =no}}</ref>
}}
Гра одержала змішані відгуки від критиків. Наприклад, на основі 27 відгуків, гра Чорне Дзеркало отримала 61,70 % від [[GameRankings]], а від [[Metacritic]] — 58 (щоправда, на основі 21 відгуку).

Згідно з рейтингом журналу «[[Найкращі комп'ютерні ігри|ЛКИ]]» ({{lang-ru|Лучшие компьютерные игры}}) ''Чорне дзеркало'' отримала орден як ''відмінна гра, що трохи не дотягнула до шедевра''.<ref>{{стаття
| автор = Мілющенко В.
| назва = The Black Mirror
| url = http://www.lki.ru/text.php?id=3120
| мова = ru
| Журнал = [[Найкращі комп'ютерні ігри|ЛКІ]]
| рік = 2004
| випуск = 1 (26)
}}</ref>

== Цікаві факти ==
* Біля кожної жертви Сем знаходить таємничі знаки, написані кров'ю. Всі вони взяті з [[іврит]]а, але ні значення слова, ні сенс цих букв так у грі і не розкривається.
* У грі був практично вперше використаний рушій AGDS ({{lang-en|Advanced Graphic Development System}}), що дозволило підвищити ефект реалістичності деяких явищ, наприклад таких як дощ, туман та інше.
* У {{vgy|2010}} році [[Новий Диск]] випустив продовження гри — [[The Black Mirror 2|«Чорне дзеркало 2»]]. Новий проект розроблений [[Німеччина|німецькою]] студією Cranberry productions (у минулому — 4Head Studios). Дія гри відбуваються через 12 років після подій «Чорного дзеркала»<ref>{{Cite web |url=http://www.nd.ru/catalog/products/blackmirror2/ |title=Сторінка гри на сайті «Нового диска» |accessdate=17 березня 2011 |archive-date=21 січня 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20110121004936/http://www.nd.ru/catalog/products/blackmirror2/ }}</ref>.
* Третя частина гри вийшла в першому кварталі 2011 року.

== Див. також ==
* [[Nibiru: Messenger of the Gods|Нібіру: Посланник богів]]

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20110408232944/http://www.future-games.cz/www/poselsmrti/hlavni.html Офіційний сайт гри]{{ref-cz}}
* [https://web.archive.org/web/20090724030501/http://ru.akella.com/Game.aspx?id=194 Офіційний сайт гри]{{ref-ru}}
* [https://web.archive.org/web/20110820210004/http://www.future-games.cz/www/poselsmrti/hlavni-Eng.html Офіційний сайт гри]{{ref-en}}
* {{Moby game|id = / black-mirror|name = The Black Mirror}}

{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Black Mirror}}
{{Compu-game-stub}}

[[Категорія:Відеоігри 2003]]
[[Категорія:Відеоігри, розроблені в Чехії]]
[[Категорія:Пригодницькі відеоігри]]
[[Категорія:Ігри для Windows]]
[[Категорія:Франшизи Embracer Group]]

title: The Black Mirror

Розробник: Future Games

Видавець: Future Games · The Adventure Company · Акелла · GMX Media

Дистриб'ютор: Steam, Good Old Games і Humble Store

Жанр(и): Пригодницька відеогра

Платформа: Windows

Дата випуску: березень 2003 · 15 жовтня 2003 · 15 березня 2004 · 28 травня 2004

Режим гри: Одиночна гра

Локалізатор: Crazy House

Мова: англійська, німецька, російська, французька, італійська, іспанська, чеська і польська

Вік. обмеження: ESRB: M — Mature · PEGI: 12 — PEGI 12 · USK: 18 — USK 18

title: Технічні деталі

Рушій: AGDS

title: The Black Mirror

Наступна гра: The Black Mirror 2


text:
# Гарячківка (річка)
Гарячківка — річка в Україні, у Крижопільському районі Вінницької області, ліва притока Вільшанки (басейн Дністра).

## Опис
Довжина річки 16 км, похил річки — 6,4 м/км. Формується з багатьох безіменних струмків та водойм. Площа басейну 80,9 км².

## Розташування
Бере початок на північній околиці від села Кавків Яр. Тече переважно на південний захід і в селі Вільшанці впадає в річку Вільшанку, ліву притоку Марківки.
Населені пункти вздовж берегової смуги: Гарячківка, Доярня.

title: Гарячківка (річка)

wikitext:
{{Річка
| назва             = Гарячківка
| оригінальна_назва =
| зображення        =
| зображення_розмір =
| підпис            =
| довжина           = 16 км
| висота_витоку     =
| висота_гирла      =
| похил_річки       = 6,4 м/км
| стік              =
| площа_басейну     = 80,9 км²
| витік             = на північній стороні від села [[Кавків Яр]]
| витік_коорд       = {{coord|48|18|51|N|28|47|35|E|scale:6000}}
| гирло             = [[Вільшанка (притока Марківки)|Вільшанки]]
| гирло_коорд       = {{coord|48|15|12|N|28|37|28|E|scale:6000}}
| басейн            = [[Дністер|Дністра]]
| країни_басейну    = {{UKR}}<br/>
| прирічкові_країни =
| притоки           =
| мапа              =
| мапа_розмір       =
| мапа_підпис       =
}}
'''Гарячківка''' — [[річка]] в [[Україна|Україні]], у [[Крижопільський район|Крижопільському районі]] [[Вінницька область|Вінницької області]], ліва притока [[Вільшанка (притока Марківки)|Вільшанки]] (басейн [[Дністер|Дністра]]).

== Опис ==
Довжина річки 16 км, похил річки — 6,4 м/км. Формується з багатьох безіменних струмків та водойм. Площа басейну 80,9 км².

== Розташування ==
Бере початок на північній околиці від села [[Кавків Яр]]. Тече переважно на південний захід і в селі [[Вільшанка (Крижопільський район)|Вільшанці]] впадає в річку Вільшанку, ліву притоку [[Марківка (річка)|Марківки]].

Населені пункти вздовж берегової смуги: [[Гарячківка]], [[Доярня]].

== Джерела ==
• [https://web.archive.org/web/20161221091748/http://shron.chtyvo.org.ua/Levchenko_SP/Kataloh_richok_Ukrainy.pdf «Каталог річок України»]. — К. : Видавництво АН УРСР, 1957. — С. 50. — (№ 721).

{{Портали|Географія|Гідрологія}}

[[Категорія:Малі річки України]]
[[Категорія:Річки Вінницької області]]
[[Категорія:Притоки Дністра]]
[[Категорія:Річки Крижопільського району]]
[[Категорія:Статті про річки Вінницької області без зображення в картці]]

title: 48°15′06″ пн. ш. 28°37′30″ сх. д. / 48.25172° пн. ш. 28.62503° сх. д.

Витік: на північній стороні від села Кавків Яр

Гирло: Вільшанки

Басейн: Дністра

Країни: Україна

Регіон: Івано-Франківська область · Вінницька область

Довжина: 16 км


text:
# Штуммерберг
Штуммерберг (нім. Stummerberg) — громада округу Швац у землі Тіроль, Австрія.
Штуммерберг лежить на висоті 800 м над рівнем моря і займає площу 56,73 км². Громада налічує 841 мешканців.
Густота населення 15/км².
Громада Штуммерберг розміщена над громадою Штумм на схилах гори, по обидва боки річки Марк.
|                                      |
| Штуммерберг на мапі округу та землі. |

 Адреса управління громади: Dorfstraße 15, 6276 Stummerberg.

title: Штуммерберг

wikitext:
{{НП
 |країна                  = [[Австрія]]
 |статус                  =
 |українська назва        = Штуммерберг
 |оригінальна назва       = Stummerberg
 |підпорядкування         =
 |герб                    =  Wappen at stummerberg.png
 |прапор                  =
 |опис герба              =
 |опис прапора            =
 |ширина герба            =
 |ширина прапора          =
 |зображення              = <!-- Example.jpg -->
|опис зображення = |lat_deg            =  47 | lat_min = 16 | lat_sec = 05.4

|lon_deg            =  11 | lon_min = 53 | lon_sec = 46.6
  |CoordAddon             =
 |розмір карти країни     =
 |розмір карти регіону    =
 |розмір карти району     =
 |position                = <!-- right, left, top або bottom (положення підпису маркера на мапі) -->
 |вид регіону             = Земля
 |регіон                  = Тіроль (земля){{!}}Тіроль
 |регіон у таблиці        =
 |вид району              = Округ
 |район                   = [[Швац (округ)|Швац]]
 |район в таблиці         =
 |вид общини              =
 |община                  =
 |община в таблиці        =
 |карта країни            =
 |карта регіону           =
 |карта району            =
 |внутрішній поділ        =
 |вид голови              =
 |голова                  =
 |дата заснування         =
 |рік заснування          =
 |перша згадка            =
 |попередні назви         =
 |статус з                =
 |площа                   =
 |вид висоти              =
 |висота центру НП        =
 |клімат                  =
 |офіційна мова           =
 |офіційна мова-ref       =
  |населення              =
  |рік перепису           =
  |густота населення      =
  |агломерація            =
  |національний склад     =
  |конфесійний склад      =
  |катойконім             =
 |часовий пояс            =
 |DST                     = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
 |телефонний код          =  05283
 |поштовий індекс         = 6276
 |поштові індекси        =
 |автомобільний код       =
 |вид ідентифікатора      = <!--назва або скороч., наприклад, для НП Росії-ЗКАТУ, України-КОАТУУ -->
 |цифровий ідентифікатор  = 70932
 |сайт                    =  [http://www.stummerberg.tirol.gv.at www.stummerberg.tirol.gv.at]
 |мова сайту              =
 |мова сайту 2            =
 |мова сайту 3            =
 |мова сайту 4            =
 |мова сайту 5            =
 |add1n                   =
 |add1                    =
 |add2n                   =
 |add2                    =
 |add3n                   =
 |add3                    =
}}

'''Штуммерберг''' ({{lang-de|Stummerberg}}) — [[Громада (Австрія)|громада]] округу [[Швац (округ)|Швац]] у землі [[Тіроль (земля)|Тіроль]], Австрія<ref name="website"> [http://www.stummerberg.tirol.gv.at www.stummerberg.tirol.gv.at]</ref>.
Штуммерберг лежить на висоті 800 м над рівнем моря і займає площу 56,73 км². Громада налічує {{Метадані населення AT-7|70932}} мешканців.
Густота населення {{#expr:({{Метадані населення AT-7|70932}}/ 56.73) round 0}}/км².

Громада Штуммерберг розміщена над громадою Штумм на схилах гори, по обидва боки річки Марк.

{|style border =1
|[[Файл:Stummerberg im Bezirk SZ.png|300px]]
|-
|Штуммерберг на мапі округу та землі.
|}

 Адреса управління громади: Dorfstraße 15, 6276 Stummerberg.

== Примітки ==
{{reflist}}
{{commonscat}}
{{austria-geo-stub}}
{{Громади округу Швац}}
[[Категорія:Громади Тіролю]]

title: Країна

Країна: Австрія

Земля: Тіроль

Округ: Швац

Часовий пояс: UTC+1 і UTC+2

Автомобільний код: SZ


text:
# Чахрухадзе
Чахрухадзе (ჩახრუხაძე; кінець XII століття — початок XIII століття) — грузинський поет, відомий збіркою од «Тамаріані».
Незважаючи на те, що про біографію Чахрухадзе достеменно майже нічого невідомо, крім того, що він жив на рубежі XII—XIII століть, деякі сучасні вчені за часом життя, порівняно почерків, стильових і лексичних особливостей письма припускають, що поетом міг бути переписувач Григол Чахрухадзе. Зі знайденого в Гелатському монастирі рукопису Григола Чахрухадзе випливає, що він планував виїхати в грузинський монастир Святого Хреста в Єрусалимі. Поет і цар Арчіл II говорив, що Чахрухадзе походив із Хеві і був писарем при цариці Тамарі.

## Творчість
Панегіричний збірник «Тамаріані» (თამარიანი) складається з 22 од і елегії. Ймовірно, вірші були написані між 1195 і 1210 роками. У збірнику поет вихваляє грузинську царицю Тамару і її чоловіка і співправителя Давида Сослана, розробляє тему загальнохристиянського месіанського призначення цариці.
Вірш Чахрухадзе піднесений і витончений, текст наповнений образами. Розроблена Чахрухадзе форма вірша широко використовувалася в подальшому і іншими грузинськими поетами і отримала назву за прізвищем автора — чахрухаулі. Технічно рядок чахрухаулі складається з 12 складів, містить внутрішні рими, зовнішні рими — жіночі.

## Пам'ять
Іменем Чахрухадзе названа вулиця в Старому Тбілісі.

title: Чахрухадзе

wikitext:
{{особа}}
'''Чахрухадзе''' (ჩახრუხაძე; кінець XII століття — початок XIII століття) — грузинський поет, відомий збіркою од «Тамаріані».

Незважаючи на те, що про біографію Чахрухадзе достеменно майже нічого невідомо, крім того, що він жив на рубежі XII—XIII століть, деякі сучасні вчені за часом життя, порівняно почерків, стильових і лексичних особливостей письма припускають, що поетом міг бути переписувач Григол Чахрухадзе. Зі знайденого в [[Гелатський монастир|Гелатському монастирі]] рукопису Григола Чахрухадзе випливає, що він планував виїхати в грузинський [[Монастир Хреста|монастир Святого Хреста]] в Єрусалимі. Поет і цар [[Арчіл (цар Імереті)|Арчіл II]] говорив, що Чахрухадзе походив із [[Хеві]] і був писарем при [[Цариця Тамара|цариці Тамарі]].

== Творчість ==
Панегіричний збірник «Тамаріані» (თამარიანი) складається з 22 од і елегії. Ймовірно, вірші були написані між 1195 і 1210 роками. У збірнику поет вихваляє грузинську царицю Тамару і її чоловіка і співправителя Давида Сослана, розробляє тему загальнохристиянського месіанського призначення цариці.

Вірш Чахрухадзе піднесений і витончений, текст наповнений образами. Розроблена Чахрухадзе форма вірша широко використовувалася в подальшому і іншими грузинськими поетами і отримала назву за прізвищем автора — чахрухаулі. Технічно рядок чахрухаулі складається з 12 складів, містить внутрішні рими, зовнішні рими — жіночі.

== Пам'ять ==
Іменем Чахрухадзе названа вулиця в [[Старий Тбілісі|Старому Тбілісі]].

== Посилання ==
* {{ЛЗЕ2|частина=Чахрухаулі|сторінки=574}}

[[Категорія:Грузинські поети]]

title: Чахрухадзе

Діяльність: поет

Знання мов: грузинська

Magnum opus: Tamarianid


text:
# Яфетити
Яфетити — нащадки біблійного Яфета, одного з трьох синів Ноя з Книги Буття. Згідно з торійною і християнською традицією, до них відносять народи Європи та Кавказу.
Як науковий термін використовувався в етнологічних та лінгвістичних працях з XVIII по XX століття як біблійна расова класифікація індоєвропейських (арійських) народів.

Середньовічні етнографи вважали, що світ був поділений на три великі групи, які відповідали трьом класичним континентам: семітські народи Азії, хамітські народи Африки та яфетичні народи Європи.

## Історія
Яфет уперше з'являється в єврейській Торі як один із трьох синів Ноя, врятованих від потопу на ковчегу. У Книзі Буття вони завжди йдуть у порядку «Сим, Хам і Яфет», коли перелічують всіх трьох. Буття 9:24 називає Хама наймолодшим, а Буття 10:21 неоднозначно говорить про Сима як про «брата Яфета старшого», це може означати, що обидва є найстаршими. Проте в рабинській літературі Яфет вважається старшим сином Ноя.
Після Потопу Яфет фігурує в історії про сп'яніння Ноя, який накриває свого батька плащем.
Розділ 10 книги Буття, таблиця народів описує, як земля була заселена синами Ноя після потопу, починаючи з нащадків Яфета. Біблія дає докладну деталізацію лише про нащадків Гомера (локалізовані на півдні та півночі Чорного моря) та Явана (Мала Азія та Греція). Серед мусульманських істориків Яфет зазвичай розглядається як предок племен Ґоґа і Маґоґа, а також тюрків, хозар і слов'ян.
Термін яфетити використовується в науці у фізичній антропології, етнографії та порівняльному мовознавстві. В антропології термін використовують у расовому сенсі для білих людей (і кавказької раси). У лінгвістиці він належить до індоєвропейських мов.

## Родовід
До нащадків Яфета відносять:
|         |         |         |         |         |         |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |        |        |        |        |        |        |       |       | Яфет   |        |        |        |        |        |      |      |        |        |        |        |        |        |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|         |         |         |         |         |         |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |        |        |        |        |        |        |       |       |        |        |        |        |        |        |      |      |        |        |        |        |        |        |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|         |         |         |         |         |         |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |        |        |        |        |        |        |       |       |        |        |        |        |        |        |      |      |        |        |        |        |        |        |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|         |         |         |         | Ґомер   | Ґомер   | Ґомер | Ґомер | Ґомер | Ґомер |       |       | Маґоґ | Маґоґ | Маґоґ | Маґоґ | Маґоґ  | Маґоґ  |        |        | Мадай  | Мадай  | Мадай | Мадай | Мадай  | Мадай  |        |        | Яван   | Яван   | Яван | Яван | Яван   | Яван   |        |        | Тубал  | Тубал  | Тубал | Тубал | Тубал | Тубал |       |       | Мешех | Мешех | Мешех | Мешех | Мешех | Мешех |       |       | Тирас | Тирас | Тирас | Тирас | Тирас | Тирас |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|         |         |         |         | Ґомер   | Ґомер   | Ґомер | Ґомер | Ґомер | Ґомер |       |       | Маґоґ | Маґоґ | Маґоґ | Маґоґ | Маґоґ  | Маґоґ  |        |        | Мадай  | Мадай  | Мадай | Мадай | Мадай  | Мадай  |        |        | Яван   | Яван   | Яван | Яван | Яван   | Яван   |        |        | Тубал  | Тубал  | Тубал | Тубал | Тубал | Тубал |       |       | Мешех | Мешех | Мешех | Мешех | Мешех | Мешех |       |       | Тирас | Тирас | Тирас | Тирас | Тирас | Тирас |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|         |         |         |         |         |         |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |        |        |        |        |        |        |       |       |        |        |        |        |        |        |      |      |        |        |        |        |        |        |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |       |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Ашкеназ | Ашкеназ | Ашкеназ | Ашкеназ | Ашкеназ | Ашкеназ |       |       | Рифат | Рифат | Рифат | Рифат | Рифат | Рифат |       |       | Торґам | Торґам | Торґам | Торґам | Торґам | Торґам |       |       | Елісай | Елісай | Елісай | Елісай | Елісай | Елісай |      |      | Тарсиш | Тарсиш | Тарсиш | Тарсиш | Тарсиш | Тарсиш |       |       | Китим | Китим | Китим | Китим | Китим | Китим |       |       | Додан | Додан | Додан | Додан | Додан | Додан |       |       |       |       |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

## Народи
Згідно Книзі Буття, у Ноя було три сини: від Яфета пішли Яфетити, від Сима — семіти, від Хама — хаміти. У Біблійній таблиці народів (Буття Буття 10:2–5) згадуються сім синів і сім онуків Яфета:
- Ґомер — кімерійці
  - Ашкеназ
  - Рифат — савромати, ріфеї
  - Тоґарма — тогари, таври
- Маґоґ — фіни, угри, норвежці, шведи
- Мадай — мідійці
- Яван — іонійці, еолійці
  - Елісай — еоляни, елліни
  - Тарсиш — тирсени, етруски, пеласги
  - Китим — кіпріоти, хети
  - Доданім — теукри, родосці
- Тувал — іберійці
- Мешех — кападокійці
- Тирас — трайці, даки.

Можлива етнічна ідентичність цих нащадків Яфета остаточно не визначена; проте впродовж історії вчені-біблеїсти ототожнювали їх із різними історичними націями, які вважалися нащадками Яфета та його синів — ця практика сходить принаймні до античних єврейсько-грецьких записів. Згідно з римсько-єврейським істориком Йосипом Флавієм у «Єврейських старожитностях», I.VI.122 сказано:

«У Яфета, сина Ноя, було сім синів: вони мешкали, починаючи від гір Таврус і Аманус, і далі вони просувалися вздовж Азії аж до річки Танаїс і вздовж Європи до Кадіса; і осідаючи на землях, які вони досягли, які раніше ніхто не заселяв, вони назвали народи своїми іменами.»
Йосип Флавій повідомляє, що нащадків Ґомера називають гомарійцями (кімерійцями).
Згідно з Книгою Ювілеїв, початкове місце розселення яфетитів — був північний Вавилон (на території якого знаходилася давня держава Урарту). Після поділу мов вони розповсюдилися на схід, північ і захід і таким чином заселили всю Євразію (за винятком Близького Сходу, де облаштувалися семіти).

«Яфету відійшла третя спадкова частина, по той бік річки Тіни, до північних країн витоку її води, і йде на північний схід вся область Лага та всі східні країни її; і йде на крайню північ, і простягається до гір Кільта на північ, і до моря Маук, і йде на схід Ґадіра, до берегів моря; і прямує, доки не підійде на захід Пари, і вертається назад до Аферагу, і прямує на схід, до води моря Міот, і прямує вздовж річки Тіни, на схід півночі, доки не підійде до межі її води, до гори Рафи, і обходить довкола на північ.»
Абулгазі в «Родовідному дереві тюрків» називає вісім інших синів Яфета: Тюрк, Хазар, Саклаб, Рос, Мінґ, Чин, Кеймаі, Тарик.
Історія Русів говорить: «Народ Славянскій, произшедшій від племени Яфета, сина Ноєва, назван Славянами по родоначальнику і Князю своему Славену, потомку Князя Роса внука Яфетова. Він, переселясь з Азії от времен Вавілонськогоо языков смішенія, стал обітать от гор поясних или Рифейских і от моря Каспійскаго на Сході, до ріки Вісли и моря Варяжскаго на Заході, і от Чернаго моря і ріки Дуная на Полудни, до Сівернаго океана і Балтійскаго моря на Півночі».

title: Яфетити

wikitext:
[[Файл:Noahsworld map Version2.png|thumb|280px|right|Мапа нащадків Ноя згідно з таблицею народів. Червоним зображені нащадки Яфета.]]
'''Яфетити''' — нащадки біблійного [[Яфет]]а, одного з трьох синів [[Ной|Ноя]] з Книги Буття. Згідно з [[тора|торійною]] і християнською традицією, до них відносять народи Європи та Кавказу.

Як науковий термін використовувався в етнологічних та лінгвістичних працях з XVIII по XX століття як біблійна расова класифікація індоєвропейських (арійських) народів.

Середньовічні етнографи вважали, що світ був поділений на три великі групи, які відповідали трьом класичним континентам: семітські народи Азії, хамітські народи Африки та яфетичні народи Європи.

== Історія ==
Яфет уперше з'являється в єврейській Торі як один із трьох синів Ноя, врятованих від потопу на ковчегу. У Книзі Буття вони завжди йдуть у порядку «[[Сим]], [[Хам]] і Яфет», коли перелічують всіх трьох. Буття 9:24 називає Хама наймолодшим, а Буття 10:21 неоднозначно говорить про Сима як про «брата Яфета старшого», це може означати, що обидва є найстаршими. Проте в рабинській літературі Яфет вважається старшим сином Ноя.

Після Потопу Яфет фігурує в історії про сп'яніння Ноя, який накриває свого батька плащем.

Розділ 10 книги Буття, [[таблиця народів]] описує, як земля була заселена синами Ноя після потопу, починаючи з нащадків Яфета. Біблія дає докладну деталізацію лише про нащадків [[Гомер (Біблія)|Гомера]] (локалізовані на півдні та півночі Чорного моря) та [[Яван (Біблія)|Явана]] (Мала Азія та Греція). Серед мусульманських істориків Яфет зазвичай розглядається як предок племен [[Ґоґ і Маґоґ|Ґоґа]] і [[Маґоґ]]а, а також тюрків, хозар і слов'ян.

Термін яфетити використовується в науці у [[Фізична антропологія|фізичній антропології]], [[етнографія|етнографії]] та [[Порівняльне мовознавство|порівняльному мовознавстві]]. В антропології термін використовують у расовому сенсі для білих людей (і кавказької раси). У лінгвістиці він належить до індоєвропейських мов.

== Родовід ==
До нащадків Яфета відносять:
{{chart/start|align=center}}
{{chart| | | | | | | | | | | | | JAP | | | | | | | | | | | | | |JAP=[[Яфет]]}}
{{chart| | | |,|-|-|-|v|-|-|-|v|-|^|-|v|-|-|-|v|-|-|-|v|-|-|-|.}}
{{chart| | | GOM | | MAG | | MAD | | JAV | | TUB | | MES | | TIR |GOM=[[Ґомер]]|MAG=[[Маґоґ]]|MAD=[[Мадай]]|JAV=[[Яван (Біблія)|Яван]]|TUB=[[Тувал|Тубал]]|MES=[[Мешех]]|TIR=[[Тирас (син Яфета)|Тирас]]}}
{{chart| |,|-|^|-|v|-|-|-|.| | | |,|-|^|-|v|-|-|-|v|-|-|-|.| | }}
{{chart| ASH | | RIP | | TOG | | ELI | | TAR | | KIT | | DOD | |ASH=[[Ашкеназ (син Ґомера)|Ашкеназ]]|RIP=[[Рифат (син Ґомера)|Рифат]]|TOG=[[Торґам (син Ґомера)|Торґам]]|ELI=[[Елісай]]|TAR=Тарсиш|KIT=Китим|DOD=Додан}}
{{chart/end}}

== Народи ==
[[Файл:T and O map Guntherus Ziner 1472.jpg|thumb|230px|right|Мапа з першої друкованої версії Etymologiae Ісидора (Аугсбург, 1472)]]
Згідно Книзі Буття, у Ноя було три сини: від Яфета пішли Яфетити, від Сима — [[семіти]], від Хама — [[хаміти]]. У Біблійній таблиці народів (Буття Буття 10:2–5) згадуються сім синів і сім онуків Яфета:
* Ґомер — [[кімерійці]]
** Ашкеназ
** Рифат — [[савромати]], ріфеї
** Тоґарма — [[Тохари|тогари]], [[Тиверці|таври]]
* Маґоґ — фіни, угри, норвежці, шведи
* Мадай — [[Мідійці (народ)|мідійці]]
* Яван — [[іонійці]], [[еолійці]]
** Елісай — [[еоляни]], [[елліни]]
** Тарсиш — [[тирсени]], [[етруски]], [[пеласги]]
** Китим — кіпріоти, [[хети]]
** Доданім — [[теукри]], родосці
* Тувал — [[іберійці]]
* Мешех — кападокійці
* Тирас — трайці, [[даки]].

Можлива етнічна ідентичність цих нащадків Яфета остаточно не визначена; проте впродовж історії вчені-біблеїсти ототожнювали їх із різними історичними націями, які вважалися нащадками Яфета та його синів — ця практика сходить принаймні до античних єврейсько-грецьких записів. Згідно з римсько-єврейським істориком [[Йосип Флавій|Йосипом Флавієм]] у «Єврейських старожитностях», I.VI.122 сказано:

«У Яфета, сина Ноя, було сім синів: вони мешкали, починаючи від гір [[Таврські гори|Таврус]] і [[Нур (хребет)|Аманус]], і далі вони просувалися вздовж Азії аж до річки [[Танаїс (річка)|Танаїс]] і вздовж Європи до [[Кадіс]]а; і осідаючи на землях, які вони досягли, які раніше ніхто не заселяв, вони назвали народи своїми іменами.»

Йосип Флавій повідомляє, що нащадків Ґомера називають гомарійцями (кімерійцями).

Згідно з [[Книга Ювілеїв|Книгою Ювілеїв]], початкове місце розселення яфетитів — був північний Вавилон (на території якого знаходилася давня держава [[Урарту]]). Після поділу мов вони розповсюдилися на схід, північ і захід і таким чином заселили всю Євразію (за винятком Близького Сходу, де облаштувалися семіти).

«Яфету відійшла третя спадкова частина, по той бік річки Тіни, до північних країн витоку її води, і йде на північний схід вся область Лага та всі східні країни її; і йде на крайню північ, і простягається до гір Кільта на північ, і до моря Маук, і йде на схід Ґадіра, до берегів моря; і прямує, доки не підійде на захід Пари, і вертається назад до Аферагу, і прямує на схід, до води моря Міот, і прямує вздовж річки Тіни, на схід півночі, доки не підійде до межі її води, до гори [[Рифейські гори|Рафи]], і обходить довкола на північ.»

[[Абулгазі]] в «Родовідному дереві тюрків» називає вісім інших синів Яфета: Тюрк, Хазар, Саклаб, [[Рус (князь)|Рос]], Мінґ, Чин, Кеймаі, Тарик.

[[Історія Русів]] говорить: «Народ Славянскій, произшедшій від племени Яфета, сина Ноєва, назван Славянами по родоначальнику і Князю своему Славену, потомку Князя Роса внука Яфетова. Він, переселясь з Азії от времен Вавілонськогоо языков смішенія, стал обітать от гор поясних или Рифейских і от моря Каспійскаго на Сході, до ріки Вісли и моря Варяжскаго на Заході, і от Чернаго моря і ріки Дуная на Полудни, до Сівернаго океана і Балтійскаго моря на Півночі».

== Джерела ==
* [http://www.ccel.org/e/easton/ebd/ebd/T0001900.html#T0001970 Easton Bible dictionary about Japheth]
* [http://www.sbl.org/biblestudies/biblejourney/dictionary/isbe/j/japheth.htm International Standard Bible Encyclopedia: Japheth]
* [http://jewishencyclopedia.com/view.jsp?artid=154&letter=J&search=japheth Japheth] in the Jewish Encyclopedia

[[Категорія:Християнська міфологія]]
[[Категорія:Індо-Європейці]]
[[Категорія:Історичні визначення раси]]
[[Категорія:Яфетити]]
[[Категорія:Стародавня Україна]]