text:
# Людвіг Кляйзен
Кла́йзен (Кля́йзен) Лю́двіг Ра́йнер (нім. Claisen Ludwig Rainer; 14 січня 1851, Кельн, Пруссія, — 5 січня 1930, Бад-Годесберг, нині Бонн, Німеччина) — німецька хімік-органік.

## Навчання
Навчався спочатку в Боннському і Геттінгенському університеті (з 1869).
Потім повернувся в Бонн, де в 1875 р отримав ступінь доктора філософії і став асистентом А. Кекуле.

## Викладання
Працював у Боннському університеті (1875–1882 рр.), Манчестерському університеті (1882–1885 рр.) і  Мюнхенському (1886–1890 рр).
У 1890–1897 рр. викладав в [Рейнсько-Вестфальський технічний університет Ахена|Вищому технічному училищі]] в Ахені, з 1897 року — професор в Кільському і з 1904 року — в Берлінському університеті, де співпрацював з Е. Фішером.
У 1907–1926 рр. працював у власній приватній лабораторії у Бад-Годесберзі.

## Наукова діяльність
Основні роботи присвячені розвитку методів органічного синтезу, ацилювання карбонільних сполук, вивченню ізомерії та таутомерії.
У 1887 відкрив реакцію диспропорціонування альдегідів з утворенням складних ефірів — отримання β-кето- (або β-альдегідо-) ефірів конденсацією однакових чи різних складних ефірів у присутності слабких основ як основний каталізатор, названу його ім'ям (складноефірна конденсація Клайзена).
У 1890 розробив метод отримання коричних кислот конденсацією ароматичних альдегідів з ефірами карбонових кислот під впливом металевого натрію.
У 1893 запропонував використовувати для перегонки під вакуумом особливу колбу, яка досі широко застосовується в лабораторній практиці (колба Клайзена).
Вивчав (1896—1905 рр.) таутомерні перетворення Ацетооцтовий ефір (кето-енольна таутомерія), що сприяло подальшому розвитку теоретичної органічної хімії.
У 1912 рік у науці 1912 відкрив перегрупування аллілових ефірів фенол у відповідні аллилзамещенные феноли (перегрупування Кляйзена).
Здійснив ряд органічних синтезів, у тому числі синтези ізотину, похідних піразолу та ізоксазолу, оксиметиленових похідних ацетооцтового та малонового ефірів.

title: Людвіг Кляйзен

wikitext:
{{особа}}'''Кла́йзен''' (Кля́йзен) '''Лю́двіг Ра́йнер''' ({{lang-de|Claisen Ludwig Rainer}}; [[14 січня]] [[1851]], [[Кельн]], [[Пруссія]], — [[5 січня]] [[1930]], [[Бад-Годесберг]], нині [[Бонн]], [[Німеччина]]) — німецька [[хімік]]-[[Органічна хімія|органік]].

== Навчання ==
Навчався спочатку в [[Боннський університет|Боннському]] і [[Геттінгенський університет|Геттінгенському]] університеті (з 1869).

Потім повернувся в [[Бонн]], де в 1875 р отримав ступінь доктора філософії і став асистентом А. Кекуле.

== Викладання ==
Працював у Боннському університеті (1875–1882 рр.), [[Манчестерський університет|Манчестерському]] університеті (1882–1885 рр.) і  [[Мюнхенський університет|Мюнхенському]] (1886–1890 рр).

У 1890–1897 рр. викладав в [Рейнсько-Вестфальський технічний університет Ахена|Вищому технічному училищі]] в [[Ахен]]і, з 1897 року — професор в [[Кільський університет|Кільському]] і з 1904 року — в [[Берлінський університет імені Гумбольдтів|Берлінському]] університеті, де співпрацював з [[Герман Еміль Фішер|Е. Фішером]].

У 1907–1926 рр. працював у власній приватній лабораторії у Бад-Годесберзі.

== Наукова діяльність ==
Основні роботи присвячені розвитку методів [[Органічна хімія|органічного]] [[Хімічний синтез|синтезу]], [[Ацилювання|ацилювання]] [[Карбонільна група|карбонільних]] сполук, вивченню [[ізомер]]ії та [[Таутомерія|таутомерії]].

У [[1887]] відкрив реакцію [[Диспропорціонування|диспропорціонування]] [[Альдегіди|альдегідів]] з утворенням [[Складні ефіри|складних ефірів]] — отримання β-кето- (або β-альдегідо-) ефірів конденсацією однакових чи різних складних ефірів у присутності слабких основ як основний [[каталізатор]], названу його ім'ям (складноефірна [[конденсація Клайзена]]).

У [[1890]] розробив метод отримання [[Корична кислота|коричних]] кислот [[Конденсація|конденсацією]] [[Ароматичні сполуки|ароматичних]] альдегідів з ефірами [[Карбонові кислоти|карбонових кислот]] під впливом металевого [[Натрій|натрію]].

У [[1893]] запропонував використовувати для [[Вакуумна дистиляція|перегонки під вакуумом]] особливу колбу, яка досі широко застосовується в лабораторній практиці ([[колба Клайзена]]).

Вивчав (1896—1905 рр.) таутомерні перетворення [[Ацетооцтовий естер|Ацетооцтовий ефір]] (кето-енольна таутомерія), що сприяло подальшому розвитку теоретичної органічної хімії.

У 1912 рік у науці 1912 відкрив перегрупування аллілових ефірів фенол у відповідні аллилзамещенные феноли ([[перегрупування Кляйзена]]).

Здійснив ряд органічних синтезів, у тому числі синтези [[ізотин]]у, похідних [[піразол]]у та [[ізоксазол]]у, оксиметиленових похідних ацетооцтового та [[малоновий ефір|малонового]] ефірів.

== Література ==
* ''Волков В. А., Вонский Е. В., Кузнецова Г. И.'' Выдающиеся химики мира. — М.: ВШ, 1991. 656 с.
* ''А. Серрей.'' Справочник по органическим реакциям. Именные реакции в органической химии. М.: Изд. химической литературы, 1962. 139 с.
== Примітки ==
{{reflist}}
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Кляйзен Людвіг}}

title: нім. Ludwig Claisen

Народився: 14 січня 1851[…] · Кельн, Рейнська провінція, Королівство Пруссія

Помер: 5 січня 1930[…] (78 років) · Бад-Ґодесберґd, Бонн, Кельн, Рейнська провінція, Вільна держава Пруссія

Діяльність: хімік, викладач університету

Галузь: органічна хімія

Alma mater: Боннський університет

Науковий керівник: Фрідріх Авґуст Кекуле фон Страдоніц

Знання мов: німецька

Заклад: Кільський університет, Рейнсько-Вестфальський технічний університет Аахена і Боннський університет

Членство: Леопольдина, Баварська академія наук і Katholischer Studentenverein Arminia Bonnd


text:
# Єгоров Анатолій Григорович
Анатолій Григорович Єгоров (нар. 25 жовтня 1920, місто Скопин, тепер Рязанської області, Російська Федерація — 15 лютого 1997, місто Москва) — радянський партійний і державний діяч, філософ, головний редактор журналу «Коммунист», директор Інституту марксизму-ленінізму при ЦК КПРС. Член Центральної Ревізійної комісії КПРС у 1961—1966 роках. Кандидат у члени ЦК КПРС у 1966—1976 роках. Член ЦК КПРС у 1976—1989 роках. Депутат Верховної Ради СРСР 9—11-го скликань. Доктор філософських наук (1959), професор. Дійсний член Академії наук СРСР (з 26.11.1974, член-кореспондент з 29.06.1962). Іноземний член Чехословацької Академії наук (1982).

## Життєпис
Народився в родині службовця. У 1937 році закінчив з відзнакою середню школу № 3 міста Рязані. Трудову діяльність розпочав у 1938 році літературним співробітником рязанської обласної газети.
У 1938—1941 роках — студент факультету мови та літератури Московського державного педагогічного інституту імені Карла Лібкнехта, викладач російської мови та літератури.
У Червоній армії з 1941 по 1946 рік. Учасник німецько-радянської війни. З серпня по листопад 1941 року служив на Західному фронті, де був поранений і контужений. Потім був курсантом військового училища. З січня по червень 1943 року — на Південно-Західному фронті, з жовтня 1943 року — на Воронезькому і 1-му Прибалтійському фронтах. Служив ад'ютантом мінометного батальйону 8-ї гвардійської механізованої бригади 3-го гвардійського механізованого корпусу, командиром батареї, помічником начальника і начальником штабу військової частини, гвардії капітан. У 1945 році був учасником радянсько-японської війни.
Член ВКП(б) з 1944 року.
У 1946—1948 роках — викладач Владивостоцького педагогічного інституту.
У 1948—1952 роках — навчання в аспірантурі при Інституті філософії Академії наук СРСР.
У 1952—1956 роках — консультант, заступник редактора, редактор відділу журналу «Коммунист».
У 1956—1961 роках — головний редактор журналу «В помощь политическому самообразованию» («Политическое самообразование»).
У 1961—1965 роках — завідувач підвідділу друку і видавництв, заступник завідувача відділу агітації та пропаганди ЦК КПРС.
У грудні 1965 — січні 1974 року — головний редактор журналу «Коммунист».
У січні 1974 — 1987 року — директор Інституту марксизму-ленінізму при ЦК КПРС.
У 1975—1988 роках — академік-секретар відділення філософії та права Академії наук СРСР. Президент Радянської естетичної асоціації.
У 1988—1991 роках — радник Президії Академії наук СРСР.
Помер 15 лютого 1997 року. Похований в Москві на Кунцевському цвинтарі.

## Основні праці
- «Мистецтво і суспільне життя» (1959)
- «Про реакційну сутність сучасної буржуазної естетики» (1961)
- «Проблеми естетики» (1973, 2-е вид. 1977)

## Нагороди і звання
- орден Леніна
- орден Жовтневої Революції
- орден Вітчизняної війни І ст. (1944)
- два ордени Вітчизняної війни ІІ ст. (1943, 1985)
- два ордени Трудового Червоного Прапора (1962, 1970)
- медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- медаль «За перемогу над Японією»
- медалі
- Ленінська премія (1982)
- Національна премія Німецької Демократичної Республіки (1981).

wikiname: ukwiki

title: Єгоров Анатолій Григорович

in_language: uk

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Єгоров Анатолій Григорович
| оригінал імені       =
| зображення           =
| розмір_зображення    = 200пкс
| дата_народження      =
| місце_народження     =
| дата_смерті          =
| місце_смерті         =
| поховання            =
| громадянство         = {{URS}}, {{RUS}}
| підданство           =
| національність       = [[росіянин]]
| військове звання     =
| партія               = [[КПРС]]
| нагороди             =
}}
{{Однофамільці|Єгоров}}
'''Анатолій Григорович Єгоров''' ({{нар}} {{ДН|25|10|1920}}, місто [[Скопин]], тепер [[Рязанська область|Рязанської області]], [[Росія|Російська Федерація]] — {{ДС|15|02|1997}}, місто [[Москва]]) — [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|радянський]] партійний і державний діяч, філософ, головний редактор журналу «Коммунист», директор Інституту марксизму-ленінізму при ЦК КПРС. Член Центральної Ревізійної комісії [[КПРС]] у 1961—1966 роках. Кандидат у члени [[Центральний Комітет Комуністичної партії Радянського Союзу|ЦК КПРС]] у 1966—1976 роках. Член [[Центральний Комітет Комуністичної партії Радянського Союзу|ЦК КПРС]] у 1976—1989 роках. Депутат [[Верховна рада Союзу Радянських Соціалістичних Республік|Верховної Ради СРСР]] 9—11-го скликань. Доктор філософських наук (1959), професор. Дійсний член Академії наук СРСР (з 26.11.1974, член-кореспондент з 29.06.1962). Іноземний член Чехословацької Академії наук (1982).

== Життєпис ==
Народився в родині службовця. У 1937 році закінчив з відзнакою середню школу № 3 міста Рязані. Трудову діяльність розпочав у 1938 році літературним співробітником рязанської обласної газети.

У 1938—1941 роках — студент факультету мови та літератури Московського державного педагогічного інституту імені Карла Лібкнехта, викладач російської мови та літератури.

У Червоній армії з 1941 по 1946 рік. Учасник [[німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]]. З серпня по листопад 1941 року служив на Західному фронті, де був поранений і контужений. Потім був курсантом військового училища. З січня по червень 1943 року — на Південно-Західному фронті, з жовтня 1943 року — на Воронезькому і 1-му Прибалтійському фронтах. Служив ад'ютантом мінометного батальйону 8-ї гвардійської механізованої бригади 3-го гвардійського механізованого корпусу, командиром батареї, помічником начальника і начальником штабу військової частини, гвардії капітан. У 1945 році був учасником [[радянсько-японська війна|радянсько-японської війни]].

Член [[ВКП(б)]] з [[1944]] року.

У 1946—1948 роках — викладач Владивостоцького педагогічного інституту.

У 1948—1952 роках — навчання в аспірантурі при Інституті філософії Академії наук СРСР.

У 1952—1956 роках — консультант, заступник редактора, редактор відділу журналу «Коммунист».

У 1956—1961 роках — головний редактор журналу «В помощь политическому самообразованию» («Политическое самообразование»).

У 1961—1965 роках — завідувач підвідділу друку і видавництв, заступник завідувача відділу агітації та пропаганди ЦК КПРС.

У грудні 1965 — січні 1974 року — головний редактор журналу «Коммунист».

У січні 1974 — 1987 року — директор Інституту марксизму-ленінізму при ЦК КПРС.

У 1975—1988 роках — академік-секретар відділення філософії та права Академії наук СРСР. Президент Радянської естетичної асоціації.

У 1988—1991 роках — радник Президії Академії наук СРСР.

Помер 15 лютого 1997 року. Похований в Москві на Кунцевському цвинтарі.

== Основні праці ==
* «Мистецтво і суспільне життя» (1959)
* «Про реакційну сутність сучасної буржуазної естетики» (1961)
* «Проблеми естетики» (1973, 2-е вид. 1977)

== Нагороди і звання ==
* [[орден Леніна]]
* [[орден Жовтневої Революції]]
* [[орден Вітчизняної війни]] І ст. (1944)
* два [[орден Вітчизняної війни|ордени Вітчизняної війни]] ІІ ст. (1943, 1985)
* два [[орден Трудового Червоного Прапора|ордени Трудового Червоного Прапора]] (1962, 1970)
* [[медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»]]
* [[медаль «За перемогу над Японією»]]
* медалі
* [[Ленінська премія]] (1982)
* Національна премія Німецької Демократичної Республіки (1981).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.knowbysight.info/YeYY/00818.asp Егоров Анатолий Григорьевич] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200715074608/http://www.knowbysight.info/YeYY/00818.asp |date=15 липня 2020 }} {{ref-ru}}

{{бібліоінформація}}
{{politic-stub}}
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 9-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 10-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 11-го скликання]]
[[Категорія:Члени ЦК КПРС]]

title: Єгоров Анатолій Григорович

Народився: 25 жовтня 1920 · Скопін, Рязанська губернія, Російська СФРР

Помер: 15 лютого 1997 (76 років) · Москва, Росія

Поховання: Кунцевський цвинтар

Громадянство: СРСР, Росія

Національність: росіянин

Діяльність: філософ, педагог, aesthetician, викладач університету, політик, публіцист

Alma mater: Московський педагогічний державний університет

Науковий ступінь: доктор філософських наук

Знання мов: російська

Учасник: німецько-радянська війна

Членство: Російська академія наук, Академія наук СРСР і ЦК КПРС

Посада: депутат Верховної ради СРСР

Партія: КПРС

Нагороди: орден Леніна · орден Жовтневої Революції · орден Вітчизняної війни I ступеня · орден Вітчизняної війни II ступеня · орден Трудового Червоного Прапора · ювілейна медаль «50 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.» · медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.» · медаль «Сорок років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941 —1945 рр.» · медаль «За перемогу над Японією» · Ленінська премія · Національна премія НДР


text:
# Весь (Потанинське сільське поселення)
Весь (рос. Весь) — присілок у Волховському районі Ленінградської області Російської Федерації.
Населення становить 29 осіб. Належить до муніципального утворення Потанінське сільське поселення.

## Історія
Згідно із законом № 56-оз від 6 вересня 2004 року належить до муніципального утворення Потанінське сільське поселення.

## Населення
| 2007 | 2010 | 2017 |
| ---- | ---- | ---- |
| 10   | ↗24  | ↗29  |

title: Весь (Потанинське сільське поселення)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Весь
|назва ін.       = Весь
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Ленінградська область]]
|район           = [[Волховський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Потанінське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{збільшення}} 29
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Ленінградська область Волховський район
}}
'''Весь''' ({{lang-ru|Весь}}) — [[присілок]] у [[Волховський район|Волховському районі]] [[Ленінградська область|Ленінградської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 29 осіб. Належить до муніципального утворення [[Потанінське сільське поселення]].

== Історія ==

Згідно із законом № 56-оз від [[6 вересня]] [[2004]] року належить до муніципального утворення [[Потанінське сільське поселення]]<ref>{{Cite web |url=http://lenobl.kodeks.ru/lenobl?d&nd=8399853 |title=Областной закон «Об установлении границ и наделении соответствующим статусом муниципального образования Волховский муниципальный район и муниципальных образований в его составе» |accessdate=2013-09-15 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20130927191531/http://lenobl.kodeks.ru/lenobl?d&nd=8399853 |archivedate=2013-09-27 |deadlink=yes }} {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Весь (Потанинское сельское поселение) }}

{{Населення РФ | Весь (Потанинское сельское поселение) | Графік }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Волховський район}}
{{Leningrad-obl-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Присілки Ленінградської області]]
[[Категорія:Населені пункти Волховського району]]

title: присілок Весь

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Ленінградська область

Муніципальний район: Волховський район

Поселення: Потанінське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Весь · Весь


text:
# Браневський повіт
Браневський повіт (пол. Powiat braniewski) — один з 19 земських повітів Вармінсько-Мазурського воєводства Польщі. Утворений 1 січня 1999 року в результаті адміністративної реформи. Виник на основі Браунсберзького повіту Східної Пруссії.

## Загальні дані
Повіт знаходиться у північно-західній частині воєводства.
Адміністративний центр — місто Бранево.
Станом на 1.01.2008 населення становить 43 267 осіб, площа 1201,65 км².
На терени повіту були депортовані 6240 українців з українських етнічних територій у 1947 році (т. з. акція «Вісла»).

## Демографія
Демографічні дані повіту станом на 30.06.2005:
|       | Всього | Всього | Жінки  | Жінки | Чоловіки | Чоловіки |
| ----- | ------ | ------ | ------ | ----- | -------- | -------- |
|       | осіб   | %      | осіб   | %     | осіб     | %        |
| Повіт | 44 067 | 100    | 22 192 | 50,4  | 21 875   | 49,6     |
| Міста | 23 545 | 100    | 12 158 | 51,6  | 11 387   | 48,4     |
| Села  | 20 522 | 100    | 10 034 | 48,9  | 10 488   | 51,1     |

title: Браневський повіт

wikitext:
{{Картка:Повіт Польщі
 | Назва             = Браневський повіт
 | Родовий відмінок  = Браневського повіту
 | Назва оригінальна = Powiat braniewski
 | Мапа   = Braniewo County Warmia Masuria.png
 | Герб   = POL powiat braniewski COA.svg
 | Прапор = POL powiat braniewski flag.svg
 | Воєводство        = Вармінсько-Мазурське
 | Адміністративний центр = Бранево
 | Населення         = {{Польща-Населення-Вармінсько-Мазурське|braniewski}} ({{Польща-Населення-Вармінсько-Мазурське|yearref}})
 | Площа             = {{Польща-Площа-Вармінсько-Мазурське|braniewski}}
 | Густота           = {{Польща-Густота-Вармінсько-Мазурське|braniewski}}
 | Урбанізація       = 53,37 %
 | TERYT             = 6.28.35.02.00.0
 | ISO               =
 | Номери автомобілів = NBR
 | Мапа гмін             =
 | Гмін міських          = 1
 | Гмін місько-сільських = 2
 | Гмін сільських        = 4
 | Староста   = Leszek Dziąg (2006)
 | Адреса     = pl. Piłsudskiego 2
14-500 Braniewo
 | www повіту = http://www.powiat-braniewo.pl
}}

'''Браневський повіт''' ({{lang-pl|Powiat braniewski}}) — один з 19 земських повітів [[Вармінсько-Мазурське воєводство|Вармінсько-Мазурського воєводства]] [[Польща|Польщі]]. Утворений 1 січня 1999 року в результаті [[Адміністративна реформа Польщі (1999)|адміністративної реформи]]. Виник на основі [[Браунсберзький повіт|Браунсберзького повіту]] [[Східна Пруссія|Східної Пруссії]].

== Загальні дані ==

Повіт знаходиться у північно-західній частині воєводства.
Адміністративний центр — місто [[Бранево]].
Станом на {{Польща-Населення-Вармінсько-Мазурське|date}} населення становить {{Польща-Населення-Вармінсько-Мазурське|braniewski}} осіб, площа {{Польща-Площа-Вармінсько-Мазурське|braniewski}} км².

На терени повіту були депортовані 6240 українців з [[Українська етнічна територія|українських етнічних територій]] у 1947 році (т. з. [[акція «Вісла»]]).<ref>Акція «Вісла». Документи / упор. Євген Місило. — Львів; Нью-Йорк: Наукове товариство ім. Т. Шевченка, 1997. — ISBN 5-7707-8504-7. — С. 483.</ref>

== Демографія ==

{{Демографія повіту
 | Населення = 44 067
 | Чоловіки = 21 875
 | Відсоток чоловіків = 49,6
 | Жінки = 22 192
 | Відсоток жінок = 50,4
 | Місто = 23 545
 | Чоловіки місто = 11 387
 | Відсоток чоловіків місто = 48,4
 | Жінки місто = 12 158
 | Відсоток жінок місто = 51,6
 | Село = 20 522
 | Чоловіки село = 10 488
 | Відсоток чоловіків село = 51,1
 | Жінки село = 10 034
 | Відсоток жінок село = 48,9
 | День місяць = 30.06
 | Рік = 2005
}}

== Примітки ==
<references/>

{{Браневський повіт}}
{{Вармінсько-Мазурське воєводство}}

{{Poland-geo-stub}}

[[Категорія:Повіти Польщі]]
[[Категорія:Повіти Вармінсько-Мазурського воєводства]]

title: Повіт на мапі воєводства | | | | Герб | Прапор |

Країна: Польща

Воєводство: Вармінсько-Мазурське

Адміністративний центр: Бранево

Номери автомобілів: NBR

TERYT: 6.28.35.02.00.0: Код ISO

title: Адмніністративний поділ

гміни: міські · 1

title: Адміністрація

Староста: Leszek Dziąg (2006)

Адреса: pl. Piłsudskiego 2 · 14-500 Braniewo

title: Powiat braniewski

Герб: Прапор


text:
# The Neon Boys
The Neon Boys — нью-йоркський рок-гурт, який було засновано 1972 року Річардом Хеллом, Біллі Фккою та Томом Верленом. Гурт вплинув на розвиток нової хвилі та панк-року. Після приєднання до них другого гітариста, The Neon Boys трансформувалися у Television у 1973 році.
Через сім років після розпаду гурту, у 1980, вийшло EP з їхніми піснями — «Love Comes in Spurts» і «That's All I Know (Right Now)». На зворотному боці пдатівки були записи гурту Richard Hell & The Voidoids. Відомо, що The Neon Boys також записали пісні «Tramp», «Hot Dog» та «Poor Circulation», але вони так і не були видані.
Кавер-версія «That's All I Know (Right Now)» була записана Sonic Youth.
| Валторна | Це незавершена стаття про музичний колектив. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |

title: The Neon Boys

wikitext:
{{Музичний гурт
|Назва            = The Neon Boys
|Фото             =
|Фон              =
|Підпис           =
|Роки             = 1972-1974
|Місце_створення  = [[Нью Йорк]], {{USA}}
|Країна           =
|Жанр             = [[протопанк]]
|Лейбл            = Shake Records
|Склад            =
|Колишні_учасники = Річард Хелл,
 Том Верлен,
 Біллі Фікка
|Сайт             =
}}
'''The Neon Boys''' — [[Нью-Йорк|нью-йоркський]] рок-гурт, який було засновано 1972 року Річардом Хеллом, Біллі Фккою та Томом Верленом. Гурт вплинув на розвиток нової хвилі та панк-року. Після приєднання до них другого гітариста, The Neon Boys трансформувалися у [[Television]] у 1973 році.

Через сім років після розпаду гурту, у 1980, вийшло EP з їхніми піснями — «Love Comes in Spurts» і «That's All I Know (Right Now)». На зворотному боці пдатівки були записи гурту [[Richard Hell & The Voidoids]]. Відомо, що The Neon Boys також записали пісні «Tramp», «Hot Dog» та «Poor Circulation», але вони так і не були видані.

Кавер-версія «That's All I Know (Right Now)» була записана [[Sonic Youth]].
{{гурт-доробити}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Музичні гурти Нью-Йорка]]
[[Категорія:Панк-рок-гурти США]]
[[Категорія:Музичні колективи за алфавітом]]
[[Категорія:Музичні колективи, що з'явились 1972]]
[[Категорія:Музичні колективи, що розпались 1974]]
[[Категорія:Засновані в США 1972]]
[[Категорія:Зникли в США 1974]]
[[Категорія:Гурти прото-панку]]

title: Основна інформація

Жанр: протопанк

Лейбл: Shake Records

Склад: Richard Helld

Колишні · учасники: Річард Хелл, · Том Верлен, · Біллі Фікка


text:
# Доктор геологічних наук
Доктор геологічних наук — вищий науковий ступінь в Україні у галузі геологічних наук. До 1996 — доктор геолого-мінералогічних наук.
Доктор наук — вищий науковий ступінь, присуджується на підставі захисту докторської дисертації, яка являє собою сукупність результатів, що розв'язують важливу наукову або науково-прикладну проблему.
В Україні існує два наукових ступені: «доктор наук» та «кандидат наук».

## Порядок присудження наукового ступеня
Порядок присудження наукового ступеня «доктор наук» визначено Постановою Кабінету Міністрів України.
Науковий ступінь доктора наук присуджується спеціалізованою вченою радою на підставі прилюдного захисту дисертації особою, яка має науковий ступінь кандидата наук, і затверджується Міністерством освіти і науки України з урахуванням висновку відповідної експертної ради. Захист дисертації відбувається на відкритому засіданні спеціалізованої вченої ради, що складається з докторів наук, яким Міністерством освіти і науки України надано право розглядати дисертації з певної спеціальності.
Докторський ступінь є достатнім, щоб у вищих навчальних закладах посісти місце професора. Докторський ступінь країн СНД і більшості країн Заходу кардинально відрізняється. Ступінь Ph.D. (доктор філософії) приблизно еквівалентний ступеню кандидата наук.

## Спеціальності, за якими присуджується науковий ступінь «Доктор геологічних наук»
У галузі «Геологічні науки» науковий ступінь присуджується за спеціальностями:
- 04.00.01 — загальна та регіональна геологія;
- 04.00.02 — геохімія;
- 04.00.04 — геотектоніка;
- 04.00.05 — геологічна інформатика;
- 04.00.06 — гідрогеологія;
- 04.00.07 — інженерна геологія;
- 04.00.08 — петрологія;
- 04.00.09 — палеонтологія і стратиграфія;
- 04.00.10 — геологія океанів і морів;
- 04.00.11 — геологія металевих і неметалевих корисних копалин;
- 04.00.16 — геологія твердих горючих копалин;
- 04.00.17 — геологія нафти і газу копалин;
- 04.00.19 — економічна геологія;
- 04.00.20 — мінералогія, кристалографія;
- 04.00.21 — літологія;
- 04.00.22 — геофізика.

У галузі «Технічні науки» науковий ступінь доктора геологічних наук присуджується за спеціальністю
- 05.07.12 — дистанційні аерокосмічні дослідження.

У галузі «Національна безпека» науковий ступінь доктора геологічних наук присуджується за спеціальністю
- 21.06.01 — екологічна безпека.

title: Доктор геологічних наук

wikitext:
[[Файл:Doctor 1.jpg|right|thumb|Диплом доктора наук]]

'''Доктор геологічних наук''' — вищий науковий ступінь в Україні у галузі геологічних наук. До 1996 — доктор геолого-мінералогічних наук.

[[Доктор наук]] — вищий [[науковий ступінь]], присуджується на підставі захисту докторської дисертації, яка являє собою сукупність результатів, що розв'язують важливу наукову або науково-прикладну проблему.

В Україні існує два наукових ступені: «''доктор наук''» та «''кандидат наук''».

== Порядок присудження наукового ступеня ==
{{Main|Доктор наук}}
Порядок присудження наукового ступеня «''доктор наук''» визначено Постановою [[Кабінет Міністрів України|Кабінету Міністрів України]]<ref>{{Cite web |url=http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/567-2013-п |title=Кабінет міністрів України. Постанова від 24 липня 2013 р. № 567 «Про затвердження Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника» |accessdate=16 жовтня 2013 |archive-date=6 жовтня 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20131006134513/http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/567-2013-п }}</ref>.

Науковий ступінь доктора наук присуджується спеціалізованою вченою радою на підставі прилюдного захисту дисертації особою, яка має науковий ступінь кандидата наук, і затверджується [[Міністерство освіти і науки України |Міністерством освіти і науки України]] з урахуванням висновку відповідної експертної ради. Захист дисертації відбувається на відкритому засіданні спеціалізованої вченої ради, що складається з докторів наук, яким [[Міністерство освіти і науки України|Міністерством освіти і науки України]] надано право розглядати дисертації з певної спеціальності.

Докторський ступінь є достатнім, щоб у вищих навчальних закладах посісти місце [[професор]]а. Докторський ступінь країн [[Співдружність Незалежних Держав|СНД]] і більшості країн Заходу кардинально відрізняється. Ступінь Ph.D. ([[доктор філософії]]) приблизно еквівалентний ступеню [[кандидат наук|кандидата наук]].

== Спеціальності, за якими присуджується науковий ступінь «Доктор геологічних наук» ==
У галузі «Геологічні науки» науковий ступінь присуджується за спеціальностями:
* 04.00.01 — загальна та регіональна геологія;
* 04.00.02 — [[геохімія]];
* 04.00.04 — геотектоніка;
* 04.00.05 — геологічна інформатика;
* 04.00.06 — [[гідрогеологія]];
* 04.00.07 — інженерна геологія;
* 04.00.08 — петрологія;
* 04.00.09 — [[палеонтологія]] і стратиграфія;
* 04.00.10 — геологія океанів і морів;
* 04.00.11 — геологія металевих і неметалевих корисних копалин;
* 04.00.16 — геологія твердих горючих копалин;
* 04.00.17 — геологія нафти і газу копалин;
* 04.00.19 — економічна геологія;
* 04.00.20 — мінералогія, кристалографія;
* 04.00.21 — літологія;
* 04.00.22 — геофізика.
У галузі «Технічні науки» науковий ступінь доктора геологічних наук присуджується за спеціальністю
* 05.07.12 — дистанційні аерокосмічні дослідження.
У галузі «Національна безпека» науковий ступінь доктора геологічних наук присуджується за спеціальністю
* 21.06.01 — екологічна безпека.

== Примітки ==
{{reflist}}
[[Категорія:Докторські ступені]]
[[Категорія:Доктори наук України]]


text:
# Тургут Озал (станція метро)
41°04′51″ пн. ш. 28°47′50″ сх. д. / 41.08083° пн. ш. 28.79722° сх. д.
Тургут Озал (тур. Turgut Özal) — станція лінії М3 Стамбульського метрополітену. Відкрита 14 липня 2013

Найменована на честь 8-го президента Туреччини Тургута Озала
Розташована під бульваром Тургута Озала, на півдні Башакшехір.
Конструкція — колонна трипрогінна станція мілкого закладення з однією острівною платформою.
Пересадка:
- Автобуси: 31Y, 78B, 78Ş, 82S, 98KM, 146K, 146M, MK31
- Маршрутки: Шириневлер — Каяшехір

| Попередня станція         | Лінія | Лінія                           | Лінія | Наступна станція     |
| ------------------------- | ----- | ------------------------------- | ----- | -------------------- |
| Ікітеллі-Санаї до Кіразли |       | M3 (Стамбульський метрополітен) |       | Сітелер до Метрокент |

title: Тургут Озал (станція метро)

wikitext:
{{coord|41|04|51|N|28|47|50|E|display=title}}
{{Станція метрополітену
 |Title = Тургут Озал
 |FontColor = white
 |Color = #0073CF
 |Name = Тургут Озал
{{lang-tr|Turgut Özal}}
 |Line = [[М3 (Стамбульський метрополітен)|лінія М3]]
 |CityMetro = Стамбульський метрополітен
 |Image = [[Файл:Turgut-Ozal.jpg|280px]]
 |Date = 14 липня 2013
 |ProjectName =
 |OldName =
 |NameProjects =
 |Type = [[колонна станція мілкого закладення|колонна трипрогінна станція мілкого закладення]]
 |Depth =
 |Arhitector =
 |ArhitectorVest =
 |Painter =
 |EnginerVest =
 |Enginer =
 |NumberOfPlatforms = 1
 |PlatformType = острівна
 |PlatformForm = пряма
 |PlatformLength =
 |PlatformWidth =
 |Builder =
 |Street = бульвар Тургут-Озал
 |TransTo =
 |Opening time =
 |Closing time =
 |Code =
}}
'''Тургут Озал''' ({{lang-tr|Turgut Özal}}) — станція [[М3 (Стамбульський метрополітен)|лінії М3]] [[Стамбульський метрополітен|Стамбульського метрополітену]]. Відкрита 14 липня 2013
<ref>{{cite web| url=http://www.istanbul-ulasim.com.tr/our-network/m3-basaksehir-olimpiyatkoy.aspx| title=M3 Kirazlı-MetroKent/Olimpiyat Parkı| website=İstanbul Ulaşım A.Ş.| language=tr| accessdate=30 грудня 2017| archiveurl=https://web.archive.org/web/20150114212934/http://www.istanbul-ulasim.com.tr/our-network/m3-basaksehir-olimpiyatkoy.aspx| archivedate=14 січня 2015| deadurl=yes}}</ref>
Найменована на честь 8-го президента [[Туреччина|Туреччини]] [[Тургут Озал|Тургута Озала]]

''Розташована'' під бульваром Тургута Озала, на півдні [[Башакшехір]].

''Конструкція'' — [[колонна станція мілкого закладення|колонна трипрогінна станція мілкого закладення]] з однією острівною платформою.

;''Пересадка:''
* Автобуси: 31Y, 78B, 78Ş, 82S, 98KM, 146K, 146M, MK31
* Маршрутки: Шириневлер — Каяшехір

{| class="wikitable"
|-
! Попередня станція
! colspan="3" | Лінія
! Наступна станція
|- style="text-align: center;"
| {{М|Ікітеллі-Санаї}}
''до {{М|Кіразли}}''
| style="background:#0073CF |
| [[M3 (Стамбульський метрополітен)]]
| style="background:#0073CF |
| {{М|Сітелер}}
''до {{М|Метрокент}}''
|- style="text-align: center;"
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{ci}}
{{ac}}
[[Категорія:М3 (Стамбульський метрополітен)]]

title: Загальні дані

Форма: пряма

Виходи до: бульвар Тургут-Озал


text:
# Кагала (Ярва)
Ка́гала (ест. Kahala küla) — село в Естонії, у волості Ярва повіту Ярвамаа.

## Населення
Чисельність населення на 31 грудня 2011 року становила 21 особу.

## Географія
Через населений пункт проходить автошлях 25 (Мяекюла — Коеру — Капу).

## Історія
З 30 січня 1992 до 21 жовтня 2017 року село входило до складу волості Койґі.

title: Кагала (Ярва)

wikitext:
{{Населений пункт Естонії
 |статус                  = [[село]]
 |назва                   = Кагала
 |оригінальна назва       = Kahala küla
 |герб                    =
 |прапор                  =
 |опис герба              =
 |опис прапора            =
 |ширина герба            =
 |ширина прапора          =
 |зображення              =
 |зображення_розмір       =
 |зображення_підпис       =
  |lat_dir = N|lat_deg = 58|lat_min =  54|lat_sec = 10
  |lon_dir = E|lon_deg = 25|lon_min =  48|lon_sec = 55
  |CoordAddon             =
  |CoordScale             =
 |розмір карти країни     =
 |розмір карти регіону    =
 |розмір карти району     =
 |position                =
 |повіт                   = [[Ярвамаа]]
 |волость                 = [[Ярва (волость)|Ярва]]
 |підпорядкування         =
 |вид общини              =
 |община                  =
 |карта країни            =
 |карта регіону           =
 |карта району            =
 |внутрішній поділ        =
 |вид голови              =
 |голова                  =
 |дата заснування         =
 |рік заснування          =
 |перша згадка            =
 |попередні назви         =
 |статус з                =
 |площа                   =
 |вид висоти              =
 |висота центру НП        =
 |клімат                  =
 |офіційна мова           =
 |офіційна мова-ref       =
  |населення              = 21
  |рік перепису           = (31.12.2011)<ref name="lp1">{{Rahvastik2011}}</ref>
  |густота населення      =
  |агломерація            =
  |національний склад     =
  |конфесійний склад      =
  |катойконім             =
 |часовий пояс            = +2
 |DST                     = +1
 |телефонний код          =
 |поштовий індекс         = 72504
 |поштові індекси         =
 |автомобільний код       =
 |цифровий ідентифікатор  = 2339
 |категорія в Commons     =
 |назва для Commons       =
 |сайт                    =
 |мова сайту              =
 |мова сайту 2            =
 |мова сайту 3            =
 |мова сайту 4            =
 |мова сайту 5            =
 |add1n                   =
 |add1                    =
 |add2n                   =
 |add2                    =
 |add3n                   =
 |add3                    =
}}
{{Otherplaces|Кагала}}
'''Ка́гала''' ({{lang-et|Kahala küla}}) — [[село]] в [[Естонія|Естонії]], у волості [[Ярва (волость)|Ярва]] повіту [[Ярвамаа]].

== Населення ==
Чисельність населення на [[31 грудня]] [[2011]] року становила 21 особу<ref name="lp1" />.

== Географія ==
Через населений пункт проходить автошлях {{Автошлях Естонії|2|25}} ([[Мяекюла (Пайде)|Мяекюла]] — [[Коеру]] — [[Капу (Ярва)|Капу]]).

== Історія ==
З [[30 січня]] [[1992]] до [[21 жовтня]] [[2017]] року село входило до складу волості [[Койґі (волость)|Койґі]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Rahvastik2011}}

== Посилання ==
* [http://jarvavald.kovtp.ee/ Офіційний сайт волості Ярва] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180227210158/http://jarvavald.kovtp.ee/ |date=27 лютого 2018 }} {{ref-et}}
* [https://web.archive.org/web/20120120040834/http://www.koigi.ee/ Офіційний сайт волості Койґі] {{ref-et}}

{{Портали|Географія|Естонія}}

{{Estonia-geo-stub}}
{{Волость Ярва}}

[[Категорія:Волость Ярва]]
[[Категорія:Села Ярвамаа]]
[[Категорія:Волость Койґі]]

Країна: Естонія

Повіт: Ярвамаа

Волость: Ярва

Часовий пояс: UTC+2, влітку UTC+3


text:
# Бімбісара
Бімбісара (बिम्बिसार, 558 до н. е. —491 до н. е.) — засновник й перший магараджа Маґадги у 543–491 роках до н. е., покровитель буддизму.

## Життєпис

### Зовнішня політика
Про його батьків немає вірних відомостей. Походив з роду Хар'янта. Син індуського вождя дрібного князівства, що розташовувалося на півдні сучасного Біхару. Поступово він розширив свої володіння, докладаючи як свої військові, так й дипломатичні здібності. Було укладено союзи з династіями Мадри (центральний Пенджаб), Гандхари, Кошали, Аванті, лічхавів. Важливим періодом було тривала й запекла війна з державою Анга (західна Бенгалія), яка завершилася поразкою останньої й включення її території до складу Маґадги. Намісником Анги було призначено молодшого сина Бімбісари. На кінець свого володарювання держава охоплювала 80 тис. поселень.
Наприкінці правління Бімбісара вступив у ворожнечу з лічхавами, від яких зазнав низку поразок. Все це сильно підірвало авторитет магараджі. Цим скористався його старший син Аджаташатру, який зненацька полонив батька й незабаром замучив голодом до смерті.

### Внутрішня політика
За його правління сформувався потужний бюрократичний апарат. Водночас магараджа пильно контролював діяльність чиновників. Карне право часів Бімбісари було доволі суворим.
Став покровителем Будди, якого запросив до своєї новозведеної столиці Раджаґріхи. Тут Бімбісара вів диспути з Буддою, намагаючись повернути того до життя, яке повинен був вести кшатрій. Утім невдало. Пізніше Бімбісара всіляко підтримував розповсюдження буддизму.

title: Бімбісара

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Бімбісара
| місце_проживання     =
| інші_імена           =
| зображення           =
| розмір_зображення    = 230px
| підпис_зображення    = Бімбісара й Будда
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = [[558 до н. е.]]
| місце_народження     =
| дата_смерті          = [[491 до н. е.]]
| місце_смерті         = Раджаґріха
| причина_смерті       = вбито
| громадянство         =
| національність       =
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       =
| титул                = [[магараджа]]
| військове звання     =
| термін               = 543—491 роки до н.е.
| попередник           =
| наступник            = [[Аджаташатру]]
| партія               =
| головував_(-ла)      =
| конфесія     = буддизм
| дружина              = 3 махарані
| діти                 =
| рід                  = [[Династія Хар'янта|Хар'янта]]
| родичі               =
| батько               =
| матір                =
| нагороди             =
| зріст                =
| вага                 =
| герб                 =
}}
'''Бімбісара''' (बिम्बिसार, [[558 до н. е.]] —[[491 до н. е.]]) — засновник й перший [[магараджа]] [[Маґадга|Маґадги]] у 543–491 роках до н. е., покровитель [[буддизм]]у.

== Життєпис ==

=== Зовнішня політика ===
Про його батьків немає вірних відомостей. Походив з роду [[Династія Хар'янта|Хар'янта]]. Син індуського вождя дрібного князівства, що розташовувалося на півдні сучасного [[Біхар]]у. Поступово він розширив свої володіння, докладаючи як свої військові, так й дипломатичні здібності. Було укладено союзи з династіями Мадри (центральний Пенджаб), [[Гандхара|Гандхари]], [[Кошала|Кошали]], Аванті, [[Лічхави|лічхавів]]. Важливим періодом було тривала й запекла війна з державою [[Анга]] ([[Західний Бенгал|західна Бенгалія]]), яка завершилася поразкою останньої й включення її території до складу Маґадги. Намісником Анги було призначено молодшого сина Бімбісари. На кінець свого володарювання держава охоплювала 80 тис. поселень.

Наприкінці правління Бімбісара вступив у ворожнечу з лічхавами, від яких зазнав низку поразок. Все це сильно підірвало [[авторитет]] магараджі. Цим скористався його старший син [[Аджаташатру]], який зненацька полонив батька й незабаром замучив голодом до смерті.

=== Внутрішня політика ===
За його правління сформувався потужний бюрократичний апарат. Водночас магараджа пильно контролював діяльність чиновників. Карне право часів Бімбісари було доволі суворим.

Став покровителем [[Будда Шак'ямуні|Будди]], якого запросив до своєї новозведеної столиці Раджаґріхи. Тут Бімбісара вів диспути з Буддою, намагаючись повернути того до життя, яке повинен був вести кшатрій. Утім невдало. Пізніше Бімбісара всіляко підтримував розповсюдження буддизму.

== Джерела ==
* Radha Kumud Mookerji: The Rise of Magadhan Imperialism. In: R. C. Majumdar und A. D. Pusalker (Hrsg.): The Age of Imperial Unity. Bombay 1951, S. 37f.
* Stearns, Peter N. (2001) The Encyclopedia of World History, Houghton Mifflin. pp. 76-78. (ISBN 0-395-65237-5)

{{commons|Category:Bimbisara|Бімбісара}}

[[Категорія:Маґадга]]
[[Категорія:Династія Хар'янта]]

title: Бімбісара

Помер: 491 до н. е. · Раджаґріха · ·вбито

Діяльність: правитель

Вчителі: Магавіра і Сіддгартха Ґаутама

Титул: магараджа

Посада: король

Термін: 543—491 роки до н.е.

Наступник: Аджаташатру

Конфесія: буддизм

Рід: Хар'янта

У шлюбі з: 3 махарані

Діти: Аджаташатру


text:
# Лутига розлога
Лутига розлога, лутига креслата (Atriplex patula L.) — вид рослин з роду лутига (Atriplex) родини амарантових (Amaranthaceae).

## Загальна біоморфологічна характеристика
Однорічна трав'яниста рослина 30-90 см заввишки з сильно розгалуженим коренем. Терофіт. Стебло висхідне або прямостояче, іноді з борошнистим нальотом. Гілки горизонтально віддалені і дугообразно спрямовані вгору, більш-менш довгі. Листя чергові, нижні довгасто-ромбічні, зубчасті, зі списовидною основою; верхні ланцетні або лінійно-ланцетні, зазвичай темно-зелені. Суцвіття колосовидно-волотисті, гілочки волоті короткі.Квітки обох статей або одностатеві, зібрані в клубочки, з борошнистим нальотом, утворюють складний колос, який у верхній частині може бути пониклим. Оцвітини немає, його замінюють два приквітка, широко-ромбічних, при основі списоподібно-подовжених, більш-менш зубчастих. Плоди на ніжках, які мають однакову з ними довжину. Насіння диморфне: чорне 1-2 мм в діаметрі і коричневе 2-З мм в діаметрі. Цвіте з липня по вересень.
Число хромосом: 2n = 36.

## Поширення

### Природний ареал
- Африка
  - Північна Африка: Алжир; Єгипет; Марокко; Туніс
- Азія
  - Західна Азія: Афганістан; Кіпр; Іран; Ліван; Сирія; Туреччина
  - Кавказ: Вірменія; Азербайджан; Грузія; Російська Федерація — Передкавказзя, Дагестан
  - Сибір: Алтайський край, Східний Сибір, Західний Сибір
  - Середня Азія: Казахстан (рідкісний); Узбекистан
  - Китай: Синьцзян
- Європа
  - Північна Європа: Данія; Фінляндія; Ірландія; Норвегія; Швеція; Об'єднане Королівство
  - Середня Європа: Австрія; Бельгія; Чехія; Німеччина; Угорщина; Нідерланди; Польща; Словаччина; Швейцарія
  - Східна Європа: Білорусь; Естонія; Латвія; Литва; Молдова; Російська Федерація — Європейська частина; Україна (вкл. Крим)
  - Південно-Східна Європа: Албанія; Боснія і Герцеговина; Болгарія; Хорватія; Греція (вкл. Крит); Італія вкл. Сардинія, Сицилія; Північна Македонія; Чорногорія; Румунія; Сербія; Словенія
  - Південно-Західна Європа: Франція (вкл. Корсика); Португалія; Іспанія (вкл. Балеарські острови)

### Інтродукція
- Африка
  - Макаронезія: Португалія — Азорські острови
  - Південна Африка: Південна Африка
- Австралія
  - Нова Зеландія
- Північна Америка
- Канада
- США
- Південна Америка
  - Аргентина — Буенос-Айрес, Санта-Фе; Чилі; Уругвай

## Екологія
Росте на багатих мінеральними солями місцях: уздовж доріг, на берегах річок, а також як бур'ян в городах, посівах, на луках, в садах, на полях.

## Застосування
Вирощують як овочеву культуру.
Хімічні властивості розлогої лутиги не вивчено.
У народній медицині лутигу розлогу застосовують як зміцнювальний засіб при геморої й подагрі, а при сухому й хронічному кашлі — як відхаркувальний засіб. Її використовують і при гінекологічних захворюваннях, при болях, мізерних менструаціях і при пологах (для полегшення виходу дитячого місця). В усіх перелічених випадках препарати з цієї рослини вживають усередину.
Зовнішньо застосовують свіже листя з лутиги розлогої при ранах.
Спосіб застосування: Відвар: 20,0-200,0; по одній склянці три рази на день.

title: Лутига розлога

wikitext:
{{Speciesbox
| name = Лутига розлога
| image = UitstaandeMeldeSorinnesDSCN4516.JPG
| image_width = 270px
| status =
| status_system =
|genus = Atriplex
|species = patula
|authority = [[Карл Лінней|L.]] [[1753 у науці|1753]]
| synonyms = ''Atriplex agrestis [[Фердинанд Шур|Schur]]''
''Atriplex amana [[Post]]''
''Atriplex angustifolia [[Sm.]]''

''Atriplex erecta [[Huds.]]''
''Atriplex hastata subsp. patula ([[Карл Лінней|L.]]) [[E.Pons]]''
''Atriplex hastata var. patula ([[Карл Лінней|L.]]) [[Farw.]]''
''Atriplex hastilifolia [[Людвіг Райхенбах|Rchb.]] ex [[Steud.]]''
''Atriplex macrodira [[Джованні Гуссоне|Guss.]]''
''Atriplex nemorensis [[Фердинанд Шур|Schur]]''
''Atriplex oblongifolia var. patula ([[Карл Лінней|L.]]) [[Westerl.]]''
''Atriplex polymorpha [[Coss.]], [[Germ.]] & [[Wedd.]]''
''Atriplex procumbens [[S.B.Jundz.]]''
''Atriplex recta [[Фердинанд Шур|Schur]]''
''Atriplex salina [[Рене Луїш Дефонтен|Desf.]]''
''Atriplex virgata [[Scop.]]''
''Chenopodium angustifolium ([[Sm.]]) [[E.H.L.Krause]]''
''Chenopodium zosterifolium [[Hook.]]''
| subdivision_ranks = [[Підвид]]и
| subdivision = ''Atriplex patula subsp. austroafricana'' [[Aellen]]
''Atriplex patula subsp. verreauxii'' ([[Moq.]]) [[Aellen]]
| range_map =
| range_map_caption = Карта ареалу виду
}}
'''Лутига розлога'''<ref name="НТШ">[http://econtsh.astra.in.ua/system.php {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160403043415/http://econtsh.astra.in.ua/system.php |date=3 квітня 2016 }} [[Довідник назв рослин України]] від [[Наукове товариство імені Шевченка|Наукового товариства імені Шевченка]], [[Лісівнича академія наук України|Лісівничої академії наук України]], за участю працівників [[Державний природознавчий музей НАН України|Державного природознавчого музею НАН України]] та студентів і викладачів [[Прикарпатський лісогосподарський коледж|Прикарпатського лісогосподарського коледжу]]; розробка вебресурсу: [[Третяк Платон Романович]]]</ref><ref name="Кобів">{{Кобів|Atriplex|patula}}</ref>, '''лутига креслата'''<ref name="Кобів" /> (''Atriplex patula'' [[Карл Лінней|L.]]) — [[вид]] [[Рослини|рослин]] з [[Рід (біологія)|роду]] [[лутига]] (''Atriplex'') [[Родина (біологія)|родини]] [[Амарантові|амарантових]] (Amaranthaceae).

== Загальна біоморфологічна характеристика ==

[[Файл:353 Atriplex hastatum. Atriplex patulum.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Ілюстрація лутиги розлогої у виданні [[Карл Аксель Магнус Ліндман|Карла Акселя Магнуса Ліндмана]] «Bilder ur Nordens Flora» (1917–1926)]]
[[Файл:Atriplex patula (5129938686).jpg|міні|ліворуч|200пкс|Листя лутиги розлогої]]
[[Файл:Atriplex patula inflorescence, uitstaande melde bloeiwijze (6).jpg|міні|ліворуч|200пкс|Суцвіття лутиги розлогої]]
[[Файл:Atriplex patula fruits and seeds, uitstaande melde vruchten en zaden.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Плоди і насіння лутиги розлогої]]
[[Однорічні рослини|Однорічна]] [[трав'яниста рослина]] 30-90 см заввишки з сильно розгалуженим [[Корінь|коренем]]. [[Терофіт]]. [[Стебло]] висхідне або прямостояче, іноді з борошнистим нальотом. [[Гілка|Гілки]] горизонтально віддалені і дугообразно спрямовані вгору, більш-менш довгі. [[Листя]] чергові, нижні довгасто-ромбічні, зубчасті, зі списовидною основою; верхні ланцетні або лінійно-ланцетні, зазвичай темно-зелені. [[Суцвіття]] колосовидно-волотисті, гілочки волоті короткі.[[Квітки]] обох статей або одностатеві, зібрані в клубочки, з борошнистим нальотом, утворюють складний [[колос]], який у верхній частині може бути пониклим. [[Оцвітина|Оцвітини]] немає, його замінюють два приквітка, широко-ромбічних, при основі списоподібно-подовжених, більш-менш зубчастих. [[Плід|Плоди]] на ніжках, які мають однакову з ними довжину. [[Насіння]] диморфне: чорне 1-2 мм в діаметрі і коричневе 2-З мм в діаметрі. [[Цвітіння|Цвіте]] з липня по вересень.

Число [[хромосома|хромосом]]: 2n = 36.

== Поширення ==

=== Природний ареал ===

* [[Африка]]
** [[Північна Африка]]: [[Алжир]]; [[Єгипет]]; [[Марокко]]; [[Туніс]]
* [[Азія]]
** [[Західна Азія]]: [[Афганістан]]; [[Кіпр]]; [[Іран]]; [[Ліван]]; [[Сирія]]; [[Туреччина]]
** [[Кавказ]]: [[Вірменія]]; [[Азербайджан]]; [[Грузія]]; [[Росія|Російська Федерація]] — [[Передкавказзя]], [[Дагестан]]
** [[Сибір]]: [[Алтайський край]], [[Східний Сибір]], [[Західний Сибір]]
** [[Середня Азія]]: [[Казахстан]] (рідкісний); [[Узбекистан]]
** [[Китай]]: [[Синьцзян]]
* [[Європа]]
** [[Північна Європа]]: [[Данія]]; [[Фінляндія]]; [[Ірландія]]; [[Норвегія]]; [[Швеція]]; [[Об'єднане Королівство]]
** [[Середня Європа]]: [[Австрія]]; [[Бельгія]]; [[Чехія]]; [[Німеччина]]; [[Угорщина]]; [[Нідерланди]]; [[Польща]]; [[Словаччина]]; [[Швейцарія]]
** [[Східна Європа]]: [[Білорусь]]; [[Естонія]]; [[Латвія]]; [[Литва]]; [[Молдова]]; [[Росія|Російська Федерація]] — [[Європейська частина Росії|Європейська частина]]; [[Україна]] (вкл. [[Крим]])
** [[Південно-Східна Європа]]: [[Албанія]]; [[Боснія і Герцеговина]]; [[Болгарія]]; [[Хорватія]]; [[Греція]] (вкл. [[Крит]]); [[Італія]] вкл. [[Сардинія]], [[Сицилія]]; [[Північна Македонія]]; [[Чорногорія]]; [[Румунія]]; [[Сербія]]; [[Словенія]]
** [[Південно-Західна Європа]]: [[Франція]] (вкл. [[Корсика]]); [[Португалія]]; [[Іспанія]] (вкл. [[Балеарські острови]])

=== Інтродукція ===

* [[Африка]]
** [[Макаронезія]]: [[Португалія]] — [[Азорські острови]]
** [[Південна Африка]]: [[Південна Африка]]
* [[Австралія]]
** [[Нова Зеландія]]
* [[Північна Америка]]
* [[Канада]]
* [[Сполучені Штати Америки|США]]
* [[Південна Америка]]
** [[Аргентина]] — [[Буенос-Айрес (провінція)|Буенос-Айрес]], [[Санта-Фе (провінція)|Санта-Фе]]; [[Чилі]]; [[Уругвай]]

== Екологія ==

Росте на багатих [[мінеральні солі|мінеральними солями]] місцях: уздовж доріг, на [[берег]]ах [[Річка|річок]], а також як [[бур'ян]] в [[Город (землевпорядкування)|городах]], посівах, на [[лука (рослинність)|луках]], в [[сад]]ах, на [[Поле (екосистема)|полях]].

== Застосування ==
{{медпопередження}}

Вирощують як [[овочі|овочеву культуру]].

Хімічні властивості розлогої лутиги не вивчено.

У [[народна медицина|народній медицині]] лутигу розлогу застосовують як зміцнювальний засіб при [[Геморой|геморої]] й [[подагра|подагрі]], а при сухому й хронічному [[Кашель|кашлі]] — як відхаркувальний засіб. Її використовують і при [[гінекологічні захворювання|гінекологічних захворюваннях]], при болях, мізерних [[менструація]]х і при [[пологи|пологах]] (для полегшення виходу дитячого місця). В усіх перелічених випадках препарати з цієї рослини вживають усередину.

Зовнішньо застосовують свіже листя з лутиги розлогої при [[рана]]х.

Спосіб застосування: [[Відвар]]: 20,0-200,0; по одній склянці три рази на день.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==

* [[Список видів роду Лутига]]

== Література ==

* [[Комаров Володимир Леонтійович|Комаров В. Л.]] та ін. Флора СРСР, Т. 1-30 — М.—Л.: вид-во АН СРСР, 1934–1964 {{ref-ru}}
* Ломоносова М. Н., Большаков Н. М., Красноборов И. М., Кашина Л. И., Турицина Н. Н., Гельтман Д. В., Шемберг М. П. Флора Сибири (в 14 томах). Том 5. Salicaceae — Amaranthaceae. Под ред. д-ра биол.наук, проф. [[Красноборов Іван Мойсейович|Кроасноборова И. М.]], д-ра биол. наук [[Малишев Леонід Іванович|Малышева Л. И.]] — Новосибирск, Наука. Сиб. отделение, 1992. — 312 с. ISBN 5-02-028894-2 {{ref-ru}}
* Aldén, B., S. Ryman & M. Hjertson. 2009. Våra kulturväxters namn — ursprung och användning. Formas, Stockholm (Handbook on Swedish cultivated and utility plants, their names and origin). {{ref-sv}}
* Allan, H. H. B. et al. 1961-. Flora of New Zealand. {{ref-en}}
* Black, J. M. 1943–1957. Flora of Southern Australia, ed. 2. {{ref-en}}
* Botanical Society of the British Isles. BSBI taxon database (on-line resource). {{ref-en}}
* CIBA-GEIGY, Basel, Switzerland. 1974. The CIBA-GEIGY Weed Tables. {{ref-en}}
* Cabrera, A. L. & E. M. Zardini. 1978. Manual de la flora de los alrededores de Buenos Aires. {{ref-es}}
* Cabrera, A. L., ed. 1965–1970. Flora de la provincia de Buenos Aires. {{ref-es}}
* Cooper, M. R. & A. W. Johnson. 1998. Poisonous plants and fungi in Britain: animal and human poisoning. {{ref-en}}
* Davis, P. H., ed. 1965–1988. Flora of Turkey and the east Aegean islands. {{ref-en}}
* Duncan, W. H. & J. T. Kartesz. 1981. Vascular flora of Georgia: an annotated checklist. {{ref-en}}
* Erhardt, W. et al. 2008. Der große Zander: Enzyklopädie der Pflanzennamen. {{ref-de}}
* Eriksson, O. et al. 1979. Flora of Macaronesia: checklist of vascular plants, ed. 2. {{ref-en}}
* Euro+Med Editorial Committee. Euro+Med Plantbase: the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity (on-line resource). {{ref-en}}
* FNA Editorial Committee. 1993-. Flora of North America. {{ref-en}}
* Germishuizen, G. & N. L. Meyer, eds. 2003. Plants of southern Africa: an annotated checklist. Strelitzia 14. {{ref-en}}
* Gleason, H. A. & A. Cronquist. 1963. Manual of vascular plants of northeastern United States and adjacent Canada. {{ref-en}}
* Greuter, W. et al., eds. 1984-. Med-Checklist. {{ref-en}}
* Harrington, H. 1954. Manual of the plants of Colorado. {{ref-en}}
* Hitchcock, C. L. et al. 1955–1969. Vascular plants of the Pacific Northwest. {{ref-en}}
* Instituto de Botánica Darwinion. 2008. Flora del Conosur. Catálogo de las plantas vasculares. {{ref-es}}
* Integrated Botanical Information System (IBIS). Australian plant common name database (on-line resource). {{ref-en}}
* Jalas, J. & J. Suominen. 1972-. Atlas florae europaeae. {{ref-en}}
* Kearney, T. H. & R. H. Peebles. 1969. Arizona flora, ed. 2. {{ref-en}}
* Navas-Bustamante, L. E. 1973–1979. Flora de la cuenca de Santiago de Chile. {{ref-es}}
* Porcher, M. H. et al. Searchable World Wide Web Multilingual Multiscript Plant Name Database (MMPND) (on-line resource). {{ref-en}}
* Quézel, P. & S. Santa. 1962–1963. Nouvelle flore de l'Algerie. {{ref-fr}}
* Radford, A. E. et al. 1964. Manual of the vascular flora of the Carolinas. {{ref-en}}
* Rechinger, K. H., ed. 1963-. Flora iranica. {{ref-en}}
* Steyermark, J. A. 1977. Flora of Missouri. {{ref-en}}
* Sukhorukov, A. P. 2006. Zur Systematik und Chorologie der in Russland und benachbarten Staaten (in den Grenzen der ehemaligen UdSSR) vorkommenden Atriplex-Arten (Chenopodiaceae).Ann. Naturhist. Mus. Wien 108B:342-344. {{ref-de}}
* Täckholm, V. 1974. Students' flora of Egypt, ed. 2. {{ref-en}}
* Terrell, E. E. et al. 1986. Agric. Handb. no. 505. {{ref-en}}
* Tutin, T. G. et al., eds. 1964–1980. Flora europaea. {{ref-en}}
* Tutin, T. G. et al., eds. 1993. Flora europaea, second edition. {{ref-en}}
* Welsh, S. L. & G. Moore. 1973. Utah Plants. {{ref-en}}
* Willis, J. H. 1970–1972. A handbook to plants in Victoria. {{ref-en}}
* Wu Zheng-yi & P. H. Raven et al., eds. 1994-. Flora of China (English edition). {{ref-en}}

== Джерела ==

* {{cite web
 |url          = https://likrosluna.wordpress.com/2012/04/25/лутига-розлога/#more-535
 |назва          = Лутига розлога
 |переклад-назви          =
 |прізвище          =
 |ім'я          =
 |дата          =
 |вебсайт          = Лікуюча природа
 |видавець          =
 |мовою          =
 |дата-доступу          = 19.10.2014
 |archive-date          = 5 березня 2016
 |archive-url          = https://web.archive.org/web/20160305055556/https://likrosluna.wordpress.com/2012/04/25/лутига-розлога/#more-535
 }}
* {{cite web
 |url                         = http://www-sbras.nsc.ru/win/elbib/atlas/flora/3099.html
 |назва                  = Электронный каталог сосудистых растений Азиатской России
 |переклад-назви = Електронний каталог судинних рослин Азійської Росії
 |прізвище            =
 |ім'я                     =
 |дата                    =
 |вебсайт              = Биоразнообразие животного и растительного мира Сибири
 |видавець            = Электронная библиотека [[Сибірське відділення РАН|Сибирского отделения РАН]]
 |мовою                  =  ru

 |дата-доступу     = 19.10.2014
 |archive-date                = 6 листопада 2014
 |archive-url                 = https://web.archive.org/web/20141106013724/http://www-sbras.nsc.ru/win/elbib/atlas/flora/3099.html
}}
* {{cite web
 |url                         = http://www.ecosystema.ru/08nature/flowers/106.htm
 |назва                  = Лебеда раскидистая —   Atriplex patula L.
 |переклад-назви = Лутига розлога —   Atriplex patula L.
 |прізвище            =
 |ім'я                     =
 |дата                    =
 |вебсайт              = Евроазиатская Ассоциация молодежных экологических объединений «Экосистема» (Ассоциация «Экосистема»)
 |видавець            =
 |мовою                  =  ru

 |дата-доступу     = 19.10.2014
 |archive-date                = 27 червня 2020
 |archive-url                 = https://web.archive.org/web/20200627223201/http://ecosystema.ru/08nature/flowers/106.htm
}}
* {{cite web
 |url                         = http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=3&taxon_id=242414718
 |назва                  = Atriplex patula Linnaeus, Sp. Pl. 2: 1053. 1753. 草地滨藜 cao di bin li (Description from Flora of China)
 |переклад-назви = Atriplex patula Linnaeus, Sp. Pl. 2: 1053. 1753. 草地滨藜 cao di bin li (Опис від Флора Китаю)
 |прізвище            =
 |ім'я                     =
 |дата                    =
 |вебсайт              = eFloras.org
 |видавець            = [[Гарвардський університет|Harvard University]]
 |мовою                  =  en

 |дата-доступу     = 24.10.2014
 |archive-date                = 4 березня 2016
 |archive-url                 = https://web.archive.org/web/20160304215906/http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=3&taxon_id=242414718
}}
* {{cite web
 |url                         = http://botany.cz/cs/atriplex-patula/
 |назва                  = Atriplex patula L. – lebeda rozkladitá / loboda konáristá
 |переклад-назви =
 |прізвище            = Peter Mižík
 |ім'я                     =
 |дата                    =
 |вебсайт              = Botany.cz
 |видавець            =
 |мовою                  =  en, cz

 |дата-доступу     = 19.10.2014
 |archive-date                = 4 грудня 2021
 |archive-url                 = https://web.archive.org/web/20211204215903/https://botany.cz/cs/atriplex-patula/
}}

== Посилання ==
* {{ЛРЕД|частина=Лутига розлога|сторінки =252}}
* http://www.tropicos.org/Name/7200006 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141019212518/http://www.tropicos.org/Name/7200006 |date=19 жовтня 2014 }} {{ref-en}}
* [http://www.plantarium.ru/page/view/item/6001.html ''Atriplex patula L.'' на сайті «Плантариум»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150409222420/http://plantarium.ru/page/view/item/6001.html |date=9 квітня 2015 }} {{ref-ru}}

{{Портали|Ботаніка|Біологія}}
{{Taxonbar|from=Q158212}}

[[Категорія:Лутига|розлога]]
[[Категорія:Рослини, описані 1753]]
[[Категорія:Флора Азії]]
[[Категорія:Флора Європи]]
[[Категорія:Флора Північної Африки]]
[[Категорія:Лікарські рослини]]
[[Категорія:Бур'яни]]
[[Категорія:Галофіти]]
[[Категорія:Флора Грузії]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)

Порядок: Гвоздикоцвіті (Caryophyllales)

Родина: Щирицеві (Amaranthaceae)

Рід: Лутига (Atriplex)

Вид: Лутига розлога (A. patula)

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Atriplex patula · L. 1753

title: Підвиди

Підвиди: Atriplex patula subsp. austroafricana Aellen · Atriplex patula subsp. verreauxii (Moq.) Aellen

title: Синоніми

Синоніми: Atriplex agrestis Schur · Atriplex amana Post · Atriplex angustifolia Sm. · Atriplex erecta Huds. · Atriplex hastata subsp. patula (L.) E.Pons · Atriplex hastata var. patula (L.) Farw. · Atriplex hastilifolia Rchb. ex Steud. · Atriplex macrodira Guss. · Atriplex nemorensis Schur · Atriplex oblongifolia var. patula (L.) Westerl. · Atriplex polymorpha Coss., Germ. & Wedd. · Atriplex procumbens S.B.Jundz. · Atriplex recta Schur · Atriplex salina Desf. · Atriplex virgata Scop. · Chenopodium angustifolium (Sm.) E.H.L.Krause · Chenopodium zosterifolium Hook.


text:
# Горинська сільська рада (Малинський район)
Горинська сільська рада (до 1946 року — Берківська сільська рада, 1946—60 та 1965—88 роки — Березинська сільська рада) — колишня адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування у Малинському районі Малинської, Коростенської, Волинської округ, Київської, Житомирської областей УРСР та України. Адміністративний центр — село Горинь (1923—60 та 1965—88 роки — с. Березине).

## Населені пункти
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
- с. Горинь
- с. Березине
- с. В'юнище
- с. Гута-Логанівська
- с. Єлівка
- с. Ободівка
- с. Соснівка

## Населення
Кількість населення сільської ради, станом на 1924 рік, становила 954 особи, з перевагою населення польської національности.
Відповідно до результатів перепису населення 1989 року, кількість населення ради, станом на 12 січня 1989 року, становила 823 особи.
Станом на 5 грудня 2001 року, відповідно до перепису населення України, кількість мешканців сільської ради становила 646 осіб.

## Склад ради
Рада складалась з 14 депутатів та голови.

### Керівний склад попередніх скликань
| ПІБ                             | Основні відомості                                                 | Дата обрання | Дата звільнення |
| ------------------------------- | ----------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Горуля Станіслав Петрович       | Сільський голова, 1960 року народження, безпартійний              | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Омельченко Володимир Михайлович | Сільський голова, 1957 року народження, освіта вища, безпартійний | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними джерела

## Історія
Утворена 1923 року з назвою Берківська сільська рада в селі Берківка Малинської волості Радомисльського повіту. 7 березня 1923 року увійшла до складу новоствореного Малинського району Малинської округи. 16 січня 1923 року до складу ради було передано села Буда-Ободзинська, Острів і Сичівка ліквідованих Будо-Ободзинської та Острівської сільських рад Малинської волості, 10 вересня 1924 року — с. Гута-Логанівська та хутір Кошарки Устинівської сільської ради Малинського району. 8 вересня 1925 року села Острів та Сичівка передані до складу відновленої Щербатівської сільської ради Малинського району. Станом на 17 грудня 1926 року на обліку в раді перебували хутори Кошарки, Слобода та Хатки. Станом на 1 жовтня 1941 року хутори Кошарки, Слобода та Хатки зняті з обліку населених пунктів.
7 червня 1946 року, відповідно до указу Президії Верховної ради УРСР «Про збереження історичних найменувань та уточнення і впорядкування існуючих назв сільрад і населених пунктів Житомирської області», адміністративний центр ради було перейменовано на с. Березина з відповідним перейменуванням ради на Березинську.
Станом на 1 вересня 1946 року, відповідно до інформації довідника «Українська РСР. Адміністративно-територіальний поділ», на обліку в раді перебували села Березина, Гута-Логанівська та Ободівка.
14 березня 1960 року, відповідно до рішення Житомирського облвиконкому «Про зміни в адміністративно-територіальному поділі сільських рад Малинського району», раду було об'єднано з Єлівською сільською радою Малинського району з підпорядкуванням сіл В'юнище, Горинь, Єлівка, Нянівка, х. Шевченка (згодом — с. Соснівка) та одночасним перенесенням адміністративного центру до с. Горинь з перейменуванням ради на Горинську. 20 травня 1963 року села Нянівка та Соснівка увійшли до складу Ворсівської сільської ради Малинського району. Ці ж села були повернуті до складу сільради 10 травня 1972 року. 28 квітня 1965 року, відповідно до рішення Житомирського облвиконкому «Про перенесення адміністративних центрів окремих сільрад», центр ради було повернуто до с. Березине з перейменуванням ради на Березинську.
Станом на 1 січня 1972 року Березинська сільська рада входила до складу Малинського району Житомирської області, на обліку в раді перебували села Березине, В'юнище, Горинь, Гута-Логанівська, Єлівка та Ободівка.
17 червня 1988 року, відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської обласної ради, адміністративний центр було перенесено до с. Горинь з перейменуванням ради на Горинську.
Виключена з облікових даних 17 липня 2020 року. Територію та населені пункти ради, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 711-р від 12 червня 2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Житомирської області», включено до складу новоствореної Малинської міської територіальної громади Коростенського району Житомирської області.

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Горинська сільська рада
   | будівля             =
   | країна              = {{USSR}}—{{URSR}}
{{UKR}}
   | область             = [[Малинська округа]]
[[Коростенська округа]]
[[Волинська округа]]
[[Київська область]]
[[Житомирська область]]
   | район               = [[Малинський район]]
   | центр               = с. [[Березине (Коростенський район)|Березине]]
с. [[Горинь (село)|Горинь]]
   | голова              = Омельченко Володимир Михайлович
   | кількість членів    = 14 депутатів
   | утворена            = 1923 року
   | ліквідована         = 17 липня 2020 року
   | код КОАТУУ          = 1823480800
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=9805 Горинська сільська рада]
   | площа               = 67,947
   | населення           = 646
   | щільність           = 9,51
   | населені пункти     = 7
   | поштовий індекс     =
   | телефонний код      =
   | адреса              = вул. Центральна, 30, с. Горинь, Малинський р-н, Житомирська обл., 11651
   | телефонний номер    =
   | факс                =
   | електронна скринька =
   | вебсторінка         =
  }}
{{Otheruses|тип=інші ради з назвою}}
{{Otheruses|тип=інші ради з назвою|Березинська сільська рада}}
'''Горинська сільська рада''' (до 1946 року — ''Берківська сільська рада'', 1946—60 та 1965—88 роки — ''Березинська сільська рада'') — колишня [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[органи місцевого самоврядування|орган місцевого самоврядування]] у [[Малинський район|Малинському районі]] [[Малинська округа|Малинської]], [[Коростенська округа|Коростенської]], [[Волинська округа|Волинської]] округ, [[Київська область|Київської]], [[Житомирська область|Житомирської]] областей [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|УРСР]] та [[Україна|України]]. [[Адміністративний центр]] — [[село]] [[Горинь (село)|Горинь]] (1923—60 та 1965—88 роки — с. [[Березине (Коростенський район)|Березине]]).

== Населені пункти ==
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
* с. [[Горинь (село)|Горинь]]
* с. [[Березине (Коростенський район)|Березине]]
* с. [[В'юнище]]
* с. [[Гута-Логанівська]]
* с. [[Єлівка]]
* с. [[Ободівка (Коростенський район)|Ободівка]]
* с. [[Соснівка (Малинська міська громада)|Соснівка]]

== Населення ==
Кількість населення сільської ради, станом на 1924 рік, становила 954 особи, з перевагою населення польської національности<ref name="Національні">{{cite web |title=Національні меншості на Україні. Харків, 1925 |url=http://history.org.ua/LiberUA/NatsMenshUkr_1925/NatsMenshUkr_1925.pdf |website=history.org.ua|accessdate=1 травня 2021 |page=42 |archive-date=22 січня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210122010100/http://history.org.ua/LiberUA/NatsMenshUkr_1925/NatsMenshUkr_1925.pdf }}</ref>.

Відповідно до результатів [[перепис населення СРСР (1989)|перепису населення]] 1989 року, кількість населення ради, станом на 12 січня 1989 року, становила 823 особи.

Станом на 5 грудня 2001 року, відповідно до [[Перепис населення України (2001)|перепису населення]] України, кількість мешканців сільської ради становила 646 осіб<ref>{{cite web |title=Населення Житомирської області |url=http://pop-stat.mashke.org/ukraine-census-perm/zytomyrska.htm |website=pop-stat.mashke.org|accessdate=1 травня 2021 |archive-date=4 вересня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210904204102/http://pop-stat.mashke.org/ukraine-census-perm/zytomyrska.htm }}</ref>.

== Склад ради ==
Рада складалась з 14 депутатів та голови.

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|-bgcolor="#FAEBD7"
! ПІБ !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFF9E8"
| Горуля Станіслав Петрович
| Сільський голова, 1960 року народження, безпартійний
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFF9E8"
| Омельченко Володимир Михайлович
| Сільський голова, 1957 року народження, освіта вища, безпартійний
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними джерела''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=11832&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

== Історія ==
Утворена 1923 року з назвою ''Берківська сільська рада'' в селі [[Березине (Коростенський район)|Берківка]] [[Малинська волость (Радомисльський повіт)|Малинської волості]] [[Радомисльський повіт|Радомисльського повіту]]. 7 березня 1923 року увійшла до складу новоствореного Малинського району Малинської округи. 16 січня 1923 року до складу ради було передано села [[Ободівка (Коростенський район)|Буда-Ободзинська]], [[Острів (Малинський район)|Острів]] і [[Сичівка (Малинський район, Щербатівська сільська рада)|Сичівка]] ліквідованих [[Будо-Ободзинська сільська рада|Будо-Ободзинської]] та [[Острівська сільська рада (Малинська волость)|Острівської]] сільських рад Малинської волості, 10 вересня 1924 року — с. Гута-Логанівська та хутір [[Кошарки (Берківська сільська рада, Малинський район)|Кошарки]] [[Устинівська сільська рада|Устинівської сільської ради]] Малинського району. 8 вересня 1925 року села Острів та Сичівка передані до складу відновленої [[Щербатівська сільська рада|Щербатівської]] сільської ради Малинського району. Станом на 17 грудня 1926 року на обліку в раді перебували хутори Кошарки, [[Слобода (хутір, Малинський район)|Слобода]] та [[Хатки (хутір, Малинський район)|Хатки]]. Станом на 1 жовтня 1941 року хутори Кошарки, Слобода та Хатки зняті з обліку населених пунктів.

7 червня 1946 року, відповідно до указу [[Президія Верховної ради Української РСР|Президії Верховної ради УРСР]] «Про збереження історичних найменувань та уточнення і впорядкування існуючих назв сільрад і населених пунктів Житомирської області», адміністративний центр ради було перейменовано на с. ''Березина'' з відповідним перейменуванням ради на ''Березинську''<ref name="Довідник">{{cite web |title=Адміністративно-територіальний устрій Житомирщини 1795-2006 роки |url=http://www.archive.zt.gov.ua/left%20menu/vudav%20diyal/admin-podil.pdf |accessdate=26 грудня 2020 |page=66, 134, 186, 322, 446, 451, 483, 545, 564, 582 |archive-date=12 липня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170712213529/http://www.archive.zt.gov.ua/left%20menu/vudav%20diyal/admin-podil.pdf }}</ref>.

Станом на 1 вересня 1946 року, відповідно до інформації довідника «Українська РСР. Адміністративно-територіальний поділ», на обліку в раді перебували села [[Березине (Коростенський район)|Березина]], Гута-Логанівська та Ободівка<ref>{{cite web |title=Українська РСР. Адміністративно-територіальний поділ |url=https://archive.org/details/ukrajinska-rsr-administraryvno--terytorialnyj-podil_1947/page/n178/mode/2up |page=178|accessdate=26 грудня 2020}}</ref>.

14 березня 1960 року, відповідно до рішення Житомирського облвиконкому «Про зміни в адміністративно-територіальному поділі сільських рад Малинського району», раду було об'єднано з [[Єлівська сільська рада|Єлівською]] сільською радою Малинського району з підпорядкуванням сіл В'юнище, Горинь, Єлівка, [[Нянівка]], х. [[Соснівка (Малинська міська громада)|Шевченка]] (згодом — с. Соснівка) та одночасним перенесенням адміністративного центру до с. Горинь з перейменуванням ради на ''Горинську''. 20 травня 1963 року села Нянівка та Соснівка увійшли до складу [[Ворсівська сільська рада|Ворсівської сільської ради]] Малинського району. Ці ж села були повернуті до складу сільради 10 травня 1972 року. 28 квітня 1965 року, відповідно до рішення Житомирського облвиконкому «Про перенесення адміністративних центрів окремих сільрад», центр ради було повернуто до с. Березине з перейменуванням ради на ''Березинську''<ref name="Довідник"/>.

Станом на 1 січня 1972 року Березинська сільська рада входила до складу Малинського району Житомирської області, на обліку в раді перебували села Березине, В'юнище, Горинь, Гута-Логанівська, Єлівка та Ободівка<ref>{{cite web |title=Українська РСР. Адміністративно-територіальний поділ на 1 січня 1972 року |url=http://history.org.ua/LiberUA/URSRAdmTerPodil_1973/URSRAdmTerPodil_1973.pdf |website=history.org.ua|accessdate=15 жовтня 2021 |page=141 |date=1973 |archive-date=20 жовтня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20211020200818/http://history.org.ua/LiberUA/URSRAdmTerPodil_1973/URSRAdmTerPodil_1973.pdf }}</ref>.

17 червня 1988 року, відповідно до рішення виконавчого комітету [[Житомирська обласна рада|Житомирської обласної ради]], адміністративний центр було перенесено до с. Горинь з перейменуванням ради на ''Горинську''<ref>{{cite web |title=Картка постанови |url=http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A036?rdat1=10.06.2016&vf7551=1273 |website=Офіційний портал Верховної Ради України |accessdate=26 грудня 2020}}</ref>.

Виключена з облікових даних 17 липня 2020 року<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=9805 Картка ради на сайті Верховної Ради України]</ref>. Територію та населені пункти ради, відповідно до розпорядження [[Кабінет Міністрів України|Кабінету Міністрів України]] № 711-р від 12 червня 2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Житомирської області», включено до складу новоствореної [[Малинська міська громада|Малинської міської територіальної громади]] [[Коростенський район|Коростенського району]] Житомирської області<ref>{{cite web |title=Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Житомирської області |url=https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/711-2020-р#Text |website=zakon.rada.gov.ua|accessdate=26 грудня 2020 |archive-date=9 січня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210109055623/https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/711-2020-р#Text }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Держави і території, засновані 1923]]
[[Категорія:Зникли в Україні 2020]]

title: Основні дані

Країна: СРСР— УРСР · Україна

Область: Малинська округа · Коростенська округа · Волинська округа · Київська область · Житомирська область

Район: Малинський район

Адм. центр: с. Березине · с. Горинь

Утворена: 1923 року

Ліквідована: 17 липня 2020 року

Облікова картка: Горинська сільська рада

title: Склад

Кількість членів: 14 депутатів

Голова ради: Омельченко Володимир Михайлович

title: Територія та населення

Густота: 9,51 осіб/км²

title: Контактні дані


text:
# Waking the Demon
«Waking the Demon» (укр. Пробудження демона) — це третій та фінальний сингл валлійського металкор-гурту Bullet for My Valentine, з їх другого альбому «Scream Aim Fire». Продюсером виступив Колін Річардсон.

## Про сингл
Основна тематика синглу — помста. Меттью Так, соліст та ритм-гітарист гурту, сказав:
«Розбудити демона» — це пошук чийогось внутрішнього демона. Більшість із нас у групі були розгублені у школі, тому пісня розповідає про те, як ми мучимося, день за днем цілими роками, а потім одного дня — «бац!» — відбиваємося!
7 квітня 2009 року «Waking the Demon» стала доступна для завантаження у грі Rock Band. Також на композицію було відзняте музичне відео, автором сценарію та режисером якого виступив Макс Ніколс. Однак, цей відеокліп відсутній на офіційній сторінці гурту на YouTube.

## Список композицій
| iTunes сингл             | iTunes сингл                       | iTunes сингл |
| #                        | Назва                              | Тривалість   |
| ------------------------ | ---------------------------------- | ------------ |
| 1.                       | «Waking the Demon»                 | 4:08         |
| 2.                       | «Say Goodnight» (акустична версія) | 3:14         |
| Загальна тривалість 7:22 |                                    |              |

## Позиції в чартах
| Чарти (2008)                      | Найвища позиція |
| --------------------------------- | --------------- |
| США (Mainstream Rock) (Billboard) | 39              |

## Учасники запису
Інформація про учасників запису запозичена з сайту AllMusic:
- Меттью Так — вокал, ритм-гітара
- Майкл Педжет — гітара, беквокал
- Джейсон Джеймс — бас-гітара, вокал
- Майкл Томас — барабани

title: Waking the Demon

wikitext:
{{Сингл
| Назва = Waking the Demon
| Обкладинка = Waking the Demon single.jpg
| Виконавець = [[Bullet for My Valentine]]
| Альбом = [[Scream Aim Fire]]
| Сторона Б = «Say Goodnight»
(акустична версія)
| Випущений = {{прапор|USA}} 21 квітня 2008
{{прапор|Great Britain}}
{{прапор|Japan}} 16 червня 2008
{{прапор|South Korea}}
| Записаний = 2007
| Жанр = [[Металкор]],
[[альтернативний метал]]
| Тривалість = 4:08
| Продюсер = [[Колін Річардсон]]
| Автор пісні = [[Меттью Так]]
[[Майкл Педжет]]
[[Майкл Томас]]
[[Джейсон Джеймс]]
| Лейбл = [[Jive]]
| Попередній = [[Hearts Burst into Fire]]
| Наступний = [[Your Betrayal]]
| Попер_рік = 2008
| Наст_рік = 2010
| Мова = [[англійська мова|Англійська]]
}}

'''''«Waking the Demon»''''' ({{lang-uk|Пробудження демона}}) — це третій та фінальний [[сингл]] валлійського [[металкор]]-гурту [[Bullet for My Valentine|''Bullet for My Valentine'']], з їх другого альбому ''«<nowiki/>[[Scream Aim Fire]]<nowiki/>»''. Продюсером виступив ''Колін Річардсон''<ref>{{Citation|title=Scream Aim Fire - Bullet for My Valentine {{!}} Credits {{!}} AllMusic|url=https://www.allmusic.com/album/scream-aim-fire-mw0000781104/credits|accessdate=2021-08-18|language=en|archive-date=2021-07-30|archive-url=https://web.archive.org/web/20210730085029/https://www.allmusic.com/album/scream-aim-fire-mw0000781104/credits}}</ref>.

== Про сингл ==
Основна тематика синглу — [[помста]]. [[Меттью Так]], [[соліст]] та ритм-гітарист гурту, сказав<ref>{{Cite web|title=BULLET FOR MY VALENTINE: 'Waking The Demon' Video Trailer Available|url=https://blabbermouth.herokuapp.com/news/bullet-for-my-valentine-waking-the-demon-video-trailer-available/|website=BLABBERMOUTH.NET|date=2008-04-11|accessdate=2021-08-18|last=Blabbermouth|archive-date=2021-08-18|archive-url=https://web.archive.org/web/20210818095319/https://blabbermouth.herokuapp.com/news/bullet-for-my-valentine-waking-the-demon-video-trailer-available/}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210818095319/https://blabbermouth.herokuapp.com/news/bullet-for-my-valentine-waking-the-demon-video-trailer-available/ |date=2021-08-18 }}</ref>:
«Розбудити демона» — це пошук чийогось внутрішнього демона. Більшість із нас у групі були розгублені у школі, тому пісня розповідає про те, як ми мучимося, день за днем цілими роками, а потім одного дня — «бац!» — відбиваємося!
7 квітня 2009 року «Waking the Demon» стала доступна для завантаження у грі Rock Band<ref>{{Cite web|url=https://rockband.fandom.com/wiki/2009_in_downloadable_songs_for_the_Rock_Band_series|title=2009 in downloadable songs for the Rock Band series {{!}} Rock Band Wiki {{!}} Fandom|accessdate=2021-08-18|archive-date=2021-08-18|archive-url=https://web.archive.org/web/20210818095319/https://rockband.fandom.com/wiki/2009_in_downloadable_songs_for_the_Rock_Band_series}}</ref>. Також на композицію було відзняте [[Кліп|музичне відео]], автором сценарію та режисером якого виступив Макс Ніколс. Однак, цей відеокліп відсутній на офіційній сторінці гурту на [[YouTube]].

== Список композицій ==
{{Track listing|headline=iTunes сингл <ref>{{Citation|title=Waking the Demon - Bullet for My Valentine {{!}} Songs, Reviews, Credits {{!}} AllMusic|url=https://www.allmusic.com/album/waking-the-demon-mw0001659197|accessdate=2021-08-18|language=en|archive-date=2021-05-14|archive-url=https://web.archive.org/web/20210514034156/https://www.allmusic.com/album/waking-the-demon-mw0001659197}}</ref>|title1=Waking the Demon|length1=4:08|title2=Say Goodnight|note2=акустична версія|length2=3:14|total_length=Загальна тривалість 7:22}}

== Позиції в чартах ==
{| class="wikitable"
!Чарти (2008)
!Найвища позиція
|-
|США ([[Hot Mainstream Rock Tracks|Mainstream Rock]]) ''([[Білборд (часопис)|Billboard]])''<ref>{{Cite web
|title=Bullet for My Valentine
|url=https://www.billboard.com/music/Bullet-for-My-Valentine/chart-history/hot-mainstream-rock-tracks
|website=Billboard
|accessdate=2021-08-18
|archive-date=2021-08-18
|archive-url=https://web.archive.org/web/20210818095318/https://www.billboard.com/music/Bullet-for-My-Valentine/chart-history/hot-mainstream-rock-tracks}}</ref>
| style="text-align: center" |39
|}

== Учасники запису ==
Інформація про учасників запису запозичена з сайту [[AllMusic]]<ref>{{Citation|title=Waking the Demon - Bullet for My Valentine {{!}} Credits {{!}} AllMusic|url=https://www.allmusic.com/album/waking-the-demon-mw0001659197/credits|accessdate=2021-08-18|language=en|archive-date=2021-08-18|archive-url=https://web.archive.org/web/20210818095318/https://www.allmusic.com/album/waking-the-demon-mw0001659197/credits}}</ref>:

* [[Меттью Так]] — [[Спів|вокал]], [[ритм-гітара]]
* [[Майкл Педжет]] — [[гітара]], [[беквокал]]
* [[Джейсон Джеймс]] — [[бас-гітара]], вокал
* [[Майкл Томас]] — [[Ударна установка|барабани]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==

* [https://www.youtube.com/bulletvideos Офіційна сторінка гурту] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210818095318/https://www.youtube.com/bulletvideos |date=18 серпня 2021 }} на YouTube
{{Бібліоінформація}}
{{Bullet for My Valentine}}
{{Портали|Музика}}

[[Категорія:Сингли 2008]]
[[Категорія:Рок-пісні]]

title: Сингл Bullet for My Valentine · з альбому Scream Aim Fire

Випущений: 21 квітня 2008 · 16 червня 2008

Сторона Б: «Say Goodnight» · (акустична версія)

Жанр: Металкор, · альтернативний метал

Мова: Англійська

Автор пісні: Меттью Так · Майкл Педжет · Майкл Томас · Джейсон Джеймс

Лейбл: Jive

Продюсер: Колін Річардсон

title: Хронологія синглів Bullet for My Valentine

| Попередній | Hearts Burst into Fire (2008) |: | Your Betrayal (2010) | Наступний |

title: Музичне відео

Музичне відео: «Waking the Demon» на YouTube

Попередній: Hearts Burst into Fire · (2008)

Your Betrayal · (2010): Наступний

title: Bullet for My Valentine

Студійні альбоми: The Poison (2005) • Scream Aim Fire (2008) • Fever (2010) • Temper Temper (2012) • Venom (2015) • Gravity (2018) • Bullet for My Valentine (2021)

Мініальбоми: Bullet for My Valentine (2004) • Hand of Blood (2005) • Hand of Blood: Live at Brixton (2006) • Rare Cuts (2007)

Наживо: Rock Am Ring 2006 (2006) • The Poison: Live at Brixton (2006) • Scream Aim Fire: Live at London Alexandria (2009)

Сингли: 4 Words (To Choke Upon) (2005) • Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do) (2005) • All These Things I Hate (Revolve Around Me) (2006) • Tears Don't Fall (2006) • Scream Aim Fire (2007) Hearts Burst into Fire (2008) • Waking the Demon (2008) • Your Betrayal (2010) • The Last Fight (2010) • Bittersweet Memories (2010) • Fever (2010) • Temper Temper (2012) • Riot (2012) • P.O.W (2013)• Breaking Point (2013) • Raising Hell (2013) • No Way Out (2015) • You Want a Battle? (Here's a War) (2015) • Army of Noise (2015) • Venom (2015) • Worthless (2016) • Don't Need You (2016) • Over It (2018) • Piece of Me (2018) • Letting You Go (2018) • Knives (2021) • Parasite (2021)

Пов'язані статті: AxeWound