text:
# Грушуваха
Грушува́ха — село в Україні, у Барвінківській міській громаді Ізюмського району Харківської області. Населення становить 860 осіб. До 2020 орган місцевого самоврядування — Барвінківська міська громада.

## Географія
Село Грушуваха знаходиться на правому березі каналу Дніпро-Донбас, у місці, де для цього використовується русло річки Берека, є міст. На північному сході заболочені луки з озерами. Село перетинає балка Широка, якою протікає пересихаючий струмок. Поруч проходять автомобільні дороги Р79, Т 2110.

## Історія
На території села знайдені курганні поховання ямної культури (друга половина III тис. до н. е.).
Село вперше згадується у 1786 році.
За даними на 1864 рік у казенній слободі Грушуваха (Трушуваха) Ізюмського повіту Харківської губернії мешкало 1637 осіб (833 чоловічої статі та 804 — жіночої), налічувалось 246 дворових господарств, існувала православна церква, відбувався 3 щорічних ярмарки.
Станом на 1885 рік у колишній державній слободі Великокомишуваської волості мешкало 3705 осіб, налічувалось 405 дворових господарства, існували православна церква, школа та 2 лавки.
За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 3164 осіб (1525 чоловічої статі та 1639 — жіночої), з яких 3164 — православної віри.
Село постраждало внаслідок геноциду українського народу, проведеного урядом СССР в 1932–1933 роках.
12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України  № 725-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області», увійшло до складу Барвінківської міської територіальної громади.
19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Барвінківського району, село увійшло до складу Ізюмського району.
В 2022 році під час війни село сильно постраждало внаслідок російських обстрілів.

## Населення

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова       | Кількість | Відсоток |
| ---------- | --------- | -------- |
| українська | 828       | 96.28%   |
| російська  | 32        | 3.72%    |
| Усього     | 860       | 100%     |

## Економіка
- В селі є кілька молочно-товарних, свино-товарна і птахо-товарна ферми, господарство з вирощування троянд, продуктові магазини.

## Культура
- Школа
- Клуб
- Спортивний майданчик

## Релігія
- Свято-Миколаївський храм.

## Відомі люди
- Макогон Іван Васильович — український скульптор.

title: Грушуваха

wikitext:
{{Село
| назва           = Грушуваха
| область         = [[Харківська область]]
| район           = [[Ізюмський район]]
| громада         = [[Барвінківська міська громада]]
| рада            = [[Барвінківська міська рада]]
| код КАТОТТГ     = UA63040030160086591
| код КОАТУУ      = 6320482001
| засновано       = 1786<ref name=":0">Историко-статистическое описание Харьковской епархии: в 2-х томах. Х. Издательство «Харьковский частный музей городской усадьбы», 2011 г. – Т.2. - с. 242.</ref>
| населення       = 860
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           = 3,695
| ref-площа       =
| щільність       = 232,75
| поштовий індекс = 64720
| телефонний код  = 5757
| координати      = {{coord|49|6|54|N|36|53|45|E|scale:100000_region:UA|display=inline,title}}
| lat_deg         = 49|
| lat_min         = 6|
| lat_sec         = 54
| lon_deg         = 36|
| lon_min         = 53|
| lon_sec         = 45
| висота          = 73
| ref-висота      =
| водойма         = [[Канал Дніпро — Донбас]]
| адреса          = 64701, Харківська обл., Ізюмський р-н, м.Барвінкове, вул. Центральна, буд.8
| облікова картка = [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=09.01.2009&rf7571=32188 Грушуваха]
| зображення      =
| зображення_розмір =
| зображення_підпис =
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}

'''Грушува́ха''' — [[село]] в Україні, у [[Барвінківська міська громада|Барвінківській міській громаді]] [[Ізюмський район|Ізюмського району]] [[Харківська область|Харківської області]]. Населення становить 860 осіб. До 2020 орган місцевого самоврядування — [[Барвінківська міська громада]].

== Географія ==

Село ''Грушуваха'' знаходиться на правому березі [[Канал Дніпро — Донбас|каналу Дніпро-Донбас]], у місці, де для цього використовується русло річки [[Берека (річка)|Берека]], є міст. На північному сході заболочені луки з озерами. Село перетинає балка Широка, якою протікає пересихаючий струмок. Поруч проходять автомобільні дороги {{Автошлях Р|79}}, {{Автошлях Т|2110}}.

== Історія ==
На території села знайдені курганні поховання [[Ямна культура|ямної культури]] (друга половина III тис. до н. е.).

Село вперше згадується у [[1786]] році<ref name=":0"/>.

За даними на [[1864]] рік у казенній слободі ''Грушуваха'' (''Трушуваха'') [[Ізюмський повіт|Ізюмського повіту]] [[Харківська губернія|Харківської губернії]] мешкало 1637 осіб (833 чоловічої статі та 804 — жіночої), налічувалось 246 дворових господарств, існувала православна церква, відбувався 3 щорічних [[ярмарок|ярмарки]]<ref>{{ХкГ-СНМ-1869|1946}}</ref>.

Станом на [[1885]] рік у колишній державній слободі [[Великокомишуваська волость|Великокомишуваської волості]] мешкало 3705 осіб, налічувалось 405 дворових господарства, існували православна церква, школа та 2 лавки<ref>{{ВВСЕР-3-1885}}</ref>.

{{Перепис-1897|+|1525|1639|3164}}<ref>{{НМРИ-500-1905|1-248}}</ref>.

Село постраждало внаслідок [[Голодомор в Україні 1932—1933|геноциду]] українського народу, проведеного урядом СССР в 1932–1933 роках<ref>{{Cite web |url=http://www.memory.gov.ua:8080/data/upload/publication/main/ua/1090/41.pdf |title=Мартиролог. Харківська область, ст. 389 |accessdate=7 жовтня 2015 |archive-date=23 лютого 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140223233012/http://www.memory.gov.ua:8080/data/upload/publication/main/ua/1090/41.pdf }}</ref>.

12 червня [[2020]] року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України  № 725-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області», увійшло до складу Барвінківської міської територіальної громади<ref>{{Cite web |url=https://zakon.rada.gov.ua/go/725-2020-р |title=Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області |website=Офіційний вебпортал парламенту України |language=uk |accessdate=2022-11-04}}</ref>.

19 липня [[2020]] року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації [[Барвінківський район|Барвінківського району]], село увійшло до складу Ізюмського району<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>.

В 2022 році під час війни село сильно постраждало внаслідок російських обстрілів.<ref>{{Cite web|title=Барвінківщина: в якому стані знаходяться села на лінії розмежування фронту|url=https://www.slk.kh.ua/oblast-online/barvinkove/barvinkivsina-u-akomu-stani-znahodatsa-sela-na-linii-rozmezuvanna-frontu.html|website=Слобідський край|accessdate=2023-01-20|language=uk}}</ref>

== Населення ==

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]]{{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="wikitable sortable"
!Мова
!Кількість
!Відсоток
|-
|[[Українська мова|українська]]
|828
|96.28%
|-
|[[Російська мова|російська]]
|32
|3.72%
|- class="sortbottom"
!Усього
|860
|100%
|}

== Економіка ==
* В селі є кілька молочно-товарних, свино-товарна і птахо-товарна ферми, господарство з вирощування троянд, продуктові магазини.

== Культура ==
* Школа
* Клуб
*Спортивний майданчик

== Релігія ==
* Свято-Миколаївський храм.

== Відомі люди ==

* [[Макогон Іван Васильович]] — український скульптор.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/har'kovskaja/6107 Погода в селі Грушуваха] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160323025520/http://weather.in.ua/ua/har'kovskaja/6107 |date=23 березня 2016 }}
{{нормативний контроль}}

{{Ізюмський повіт}}
{{Барвінківський район}}
{{Барвінківська міська громада}}
{{Портали|Харківщина|Україна|Слобідська Україна|Географія}}

[[Категорія:Села Харківської області]]
[[Категорія:Населені пункти Ізюмського району]]

title: село Грушуваха

Країна: Україна

Область: Харківська область

Район: Ізюмський район

Тер. громада: Барвінківська міська громада

Облікова картка: Грушуваха

title: Основні дані

Густота населення: 232,75 осіб/км²

title: Географічні дані

Водойми: Канал Дніпро — Донбас

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Грушуваха


text:
# Ковалівська сільська рада (Монастириський район)
Ковалі́вська сільська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування в Монастириському районі Тернопільської області. Адміністративний центр — село Ковалівка.

## Загальні відомості
- Територія ради: 4,379 км²
- Населення ради: 1 217 осіб (станом на 2001 рік)
- Територією ради протікає річка Добровідка

## Населені пункти
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
- с. Ковалівка

## Склад ради
Рада складалася з 20 депутатів та голови.
- Голова ради: Слюсарчин Володимир Станіславович
- Секретар ради: Барна Галина Володимирівна

### Керівний склад попередніх скликань
| Прізвище, ім'я, по батькові       | Основні відомості                                                               | Дата обрання | Дата звільнення |
| --------------------------------- | ------------------------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Бражко Віталій Петрович           | Сільський голова, 1971 року народження, член Народної партії                    | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Слюсарчин Володимир Станіславович | Сільський голова, 1957 року народження, освіта середня спеціальна, безпартійний | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України

### Депутати
За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали:

#### За суб'єктами висування
| Суб'єкт висування | Кількість обраних депутатів | %   |
| ----------------- | --------------------------- | --- |
| Самовисування     | 20                          | 100 |

#### За округами
| № округу | Прізвище, ім'я, по батькові    | Дата визнання обраним | Освіта           | Партійна приналежність | Відомості про обраного депутата                                                            |
| -------- | ------------------------------ | --------------------- | ---------------- | ---------------------- | ------------------------------------------------------------------------------------------ |
| 1        | Савіцький Віктор Ігорович      | 03.11.2010            | вища             | позапартійний          | тимчасово не працює                                                                        |
| 2        | Головацький Віталій Ігорович   | 03.11.2010            | вища             | позапартійний          | тимчасово не працює                                                                        |
| 3        | Гудій Борис Михайлович         | 03.11.2010            | середня          | позапартійний          | тимчасово не працює                                                                        |
| 4        | Таровський Валерій Михайлович  | 03.11.2010            | вища             | позапартійний          | тимчасово не працює                                                                        |
| 5        | Барна Галина Володимирівна     | 03.11.2010            | вища             | позапартійна           | Ковалівська сільська рада, секретар                                                        |
| 6        | Медведик Володимир Петрович    | 03.11.2010            | середня          | позапартійний          | тимчасово не працює                                                                        |
| 7        | Піх Андрій Михайлович          | 03.11.2010            | вища             | позапартійний          | студент                                                                                |
| 8        | Ванюсів Михайло Павлович       | 03.11.2010            | середня          | позапартійний          | ДП «Ковалівський спиртовий завод», кочегар                                                 |
| 9        | Дронь Володимир Михайлович     | 03.11.2010            | незакінчена вища | позапартійний          | студент                                                                                |
| 10       | Барна Віталій Васильович       | 03.11.2010            | вища             | позапартійний          | тимчасово не працює                                                                        |
| 11       | Савка Василь Степанович        | 03.11.2010            | середня          | позапартійний          | приватний підприємець                                                                      |
| 12       | Сторожко Володимир Михайлович  | 03.11.2010            | середня          | позапартійний          | тимчасово не працює                                                                        |
| 13       | Тимура Вадим Володимирович     | 03.11.2010            | вища             | позапартійний          | Управління праці та соціального захисту населення РДА, начальник відділу соціальних виплат |
| 14       | Шуя Микола Іванович            | 03.11.2010            | вища             | позапартійний          | студент                                                                                |
| 15       | Дзюбінський Петро Степанович   | 03.11.2010            | середня          | позапартійний          | тимчасово не працює                                                                        |
| 16       | Дзюбінська Лілія Петрівна      | 03.11.2010            | вища             | позапартійна           | тимчасово не працює                                                                        |
| 17       | Питлюк Володимир Васильович    | 03.11.2010            | вища             | позапартійний          | ПАТ «Коржівський СГДК», бухгалтер                                                          |
| 18       | Ковальчук Володимир Михайлович | 03.11.2010            | середня          | позапартійний          | тимчасово не працює                                                                        |
| 19       | Бабак Григорій Михайлович      | 03.11.2010            | середня          | позапартійний          | тимчасово не працює                                                                        |
| 20       | Барновська Стефанія Михайлівна | 03.11.2010            | вища             | позапартійна           | приватний підприємець                                                                      |

wikiname: ukwiki

in_language: uk

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Ковалівська сільська рада
   | будівля             =
   | розташування        =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Тернопільська область]]
   | район               = [[Монастириський район]]
   | центр               = с. [[Ковалівка (Монастириський район)|Ковалівка]]
   | голова              = Слюсарчин Володимир Станіславович
   | секретар            = Барна Галина Володимирівна
   | кількість членів    = 20 депутатів
   | утворена            =
   | код КОАТУУ          = 6124285600
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=31452 Ковалівська сільська рада]
   | площа               = 4,379
   | населення           = 1 217 ''(на 2001 рік)''
   | щільність           = 277,92
   | населені пункти     = с. [[Ковалівка (Монастириський район)|Ковалівка]]
   | поштовий індекс     = 48322
   | адреса              = <tt>48322, Тернопільська обл., Монастирський р-н, с. Ковалівка, вул. Центральна</tt>
   | телефонний код      = 3555
   | телефонний номер    = 23-1-97
   | факс                =
   | електронна скринька =
   | вебсторінка         =
  }}
{{Otheruses|Ковалівська сільська рада}}
'''Ковалі́вська сільська́ ра́да''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[орган місцевого самоврядування]] в [[Монастириський район|Монастириському районі]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]]. [[Адміністративний центр]] — [[село]] [[Ковалівка (Монастириський район)|Ковалівка]].

== Загальні відомості ==
* ''Територія ради:'' 4,379 км²
* ''Населення ради:'' 1 217 осіб (станом на 2001 рік)
* Територією ради протікає річка [[Добровідка (притока Коропця)|Добровідка]]

== Населені пункти ==
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
* с. [[Ковалівка (Монастириський район)|Ковалівка]]

== Склад ради ==
Рада складалася з 20 депутатів та голови.
* ''Голова ради:'' Слюсарчин Володимир Станіславович
* ''Секретар ради:'' Барна Галина Володимирівна

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#FAEBD7"
! Прізвище, ім'я, по батькові !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Бражко Віталій Петрович
| Сільський голова, 1971 року народження, член [[Народна партія (Україна)|Народної партії]]
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Слюсарчин Володимир Станіславович
| Сільський голова, 1957 року народження, освіта середня спеціальна, безпартійний
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними сайту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=10390&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=10390&rid256=122 Секретарі попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

=== Депутати ===
За результатами [[Місцеві вибори в Україні 2010|місцевих виборів 2010 року]] депутатами ради стали<ref>{{cite web |url=http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=10390&PF7691=10390 |title=Ковалівська сільська рада. Результати виборів депутатів. |publisher=ЦВК |accessdate=12 жовтня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160305074830/http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=10390&PF7691=10390 |archivedate=5 березня 2016 |deadurl=yes }}</ref>:

==== За суб'єктами висування ====
{| class="wikitable sortable collapsible"
|-
! Суб'єкт висування !! Кількість обраних депутатів !! %
|-
| Самовисування || align="center"| 20 || align="center"| 100
|}

==== За округами ====
{| class="wikitable collapsible collapsed"
|-
! data-sort-type="number" | № округу !! Прізвище, ім'я, по батькові !! data-sort-type="date" | Дата визнання обраним !! Освіта !! Партійна приналежність !! Відомості про обраного депутата
|-
| align="center"| 1 || style=white-space:nowrap | Савіцький Віктор Ігорович || align="center"| 03.11.2010 || вища || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 2 || style=white-space:nowrap | Головацький Віталій Ігорович || align="center"| 03.11.2010 || вища || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 3 || style=white-space:nowrap | Гудій Борис Михайлович || align="center"| 03.11.2010 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 4 || style=white-space:nowrap | Таровський Валерій Михайлович || align="center"| 03.11.2010 || вища || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 5 || style=white-space:nowrap | Барна Галина Володимирівна || align="center"| 03.11.2010 || вища || позапартійна || Ковалівська сільська рада, секретар
|-
| align="center"| 6 || style=white-space:nowrap | Медведик Володимир Петрович || align="center"| 03.11.2010 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 7 || style=white-space:nowrap | Піх Андрій Михайлович || align="center"| 03.11.2010 || вища || позапартійний || студент
|-
| align="center"| 8 || style=white-space:nowrap | Ванюсів Михайло Павлович || align="center"| 03.11.2010 || середня || позапартійний || ДП «Ковалівський спиртовий завод», кочегар
|-
| align="center"| 9 || style=white-space:nowrap | Дронь Володимир Михайлович || align="center"| 03.11.2010 || незакінчена вища || позапартійний || студент
|-
| align="center"| 10 || style=white-space:nowrap | Барна Віталій Васильович || align="center"| 03.11.2010 || вища || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 11 || style=white-space:nowrap | Савка Василь Степанович || align="center"| 03.11.2010 || середня || позапартійний || приватний підприємець
|-
| align="center"| 12 || style=white-space:nowrap | Сторожко Володимир Михайлович || align="center"| 03.11.2010 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 13 || style=white-space:nowrap | Тимура Вадим Володимирович || align="center"| 03.11.2010 || вища || позапартійний || Управління праці та соціального захисту населення РДА, начальник відділу соціальних виплат
|-
| align="center"| 14 || style=white-space:nowrap | Шуя Микола Іванович || align="center"| 03.11.2010 || вища || позапартійний || студент
|-
| align="center"| 15 || style=white-space:nowrap | Дзюбінський Петро Степанович || align="center"| 03.11.2010 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 16 || style=white-space:nowrap | Дзюбінська Лілія Петрівна || align="center"| 03.11.2010 || вища || позапартійна || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 17 || style=white-space:nowrap | Питлюк Володимир Васильович || align="center"| 03.11.2010 || вища || позапартійний || ПАТ «Коржівський СГДК», бухгалтер
|-
| align="center"| 18 || style=white-space:nowrap | Ковальчук Володимир Михайлович || align="center"| 03.11.2010 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 19 || style=white-space:nowrap | Бабак Григорій Михайлович || align="center"| 03.11.2010 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 20 || style=white-space:nowrap | Барновська Стефанія Михайлівна || align="center"| 03.11.2010 || вища || позапартійна || приватний підприємець
|}

== Примітки та джерела ==
{{reflist}}
* {{ОКВРУ|31452|Ковалівська сільська рада}}

{{Ternopil-obl-stub}}
{{Адміністративний устрій Монастириського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Монастириського району]]

title: Основні дані

Область: Тернопільська область

Район: Монастириський район

Адм. центр: с. Ковалівка

Облікова картка: Ковалівська сільська рада

title: Склад

Кількість членів: 20 депутатів

Голова ради: Слюсарчин Володимир Станіславович

Секретар ради: Барна Галина Володимирівна

title: Територія та населення

Густота: 277,92 осіб/км²

Населені пункти: с. Ковалівка

title: Контактні дані


text:
# Перій-Броштень
Перій-Броштень, Перій-Броштені (рум. Perii Broșteni) — село у повіті Телеорман в Румунії. Входить до складу комуни Олтень.
Село розташоване на відстані 71 км на захід від Бухареста, 27 км на північ від Александрії, 115 км на схід від Крайови.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 1326 осіб.
Національний склад населення села:
| Національність | Кількість осіб | Відсоток |
| -------------- | -------------- | -------- |
| румуни         | 1257           | 94,8%    |
| цигани         | 69             | 5,2%     |

Рідною мовою назвали:
| Мова      | Кількість осіб | Відсоток |
| --------- | -------------- | -------- |
| румунська | 1280           | 96,5%    |
| циганська | 46             | 3,5%     |

title: Перій-Броштень

wikitext:
{{НП Румунії
 | назва               = Перій-Броштень
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Perii Broșteni''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Телеорман
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Олтень (комуна)|Олтень]]
 | код_SIRUTA          = 153491
 | широта              = 44.2068
 | довгота             = 25.2598
 | висота              = 81
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 1326
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 147231
}}
'''Перій-Броштень''', Перій-Броштені ({{lang-ro|Perii Broșteni}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Телеорман]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Олтень (комуна)|Олтень]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 71 км на захід від [[Бухарест]]а, 27 км на північ від [[Александрія (Румунія)|Александрії]], 115 км на схід від [[Крайова|Крайови]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:1326}} осіб.

Національний склад населення села<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Національність
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| [[румуни]]
| 1257
| 94,8%
|-
| цигани
| 69
| 5,2%
|}

Рідною мовою назвали<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Мова
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| румунська
| 1280
| 96,5%
|-
| циганська
| 46
| 3,5%
|}

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Телеорман]]

title: Перій-Броштень · Perii Broșteni

Країна: Румунія

Повіт: Телеорман

Комуна: Олтень

Телефонний код: +40 247 (Romtelecom, TR) · +40 347 (інші оператори)


text:
# Тромлен
Тромлен або Тромелін (фр. Île Tromelin, вимовляється: [il tʁɔmlɛ̃]) — французький острів у Індійському океані, що входить до складу розсіяних островів в Індійському океані.

## Географія
Розташований в південній частині Індійського океану на схід від Мадагаскару. Острів Тромлен вулканічного походження. Був офіційно відкритий у 1722 році. Є предметом суперечок між Францією та Маврикієм. Контролюються Францією. На острові організований природний заповідник.

## Історія
У ніч з 31 липня на 1 серпня 1761 року на Тромлені, перевозячи полонених з Мадагаскару на Іль-де-Франс (насправді на острів Родрігес, щоб продати їх у рабство), зазнало корабельної аварії судно L'Utile. З екіпажу та пасажирів 18 потонули і 123 вижили. Що стосується полонених, то близько 72 загинуло і 80 вдалося врятувати. Із залишків корвбля команді вдалося побудуати човен, на якому вони відпливли з частиною полонених, залишивши на острові ще 60 бранців, пообіцявши за ними повернутись. Ті, хто вижив, залишалися там протягом п'ятнадцяти років, перш ніж у 1776 році їх врятував Жак-Марі Ланугі де Тромелен, який дав своє ім'я острову.

title: Тромлен

wikitext:
{{Острів
|Назва             = Тромлен
|Місцева назва     =
|Карта             = LocationTromelin.png
|Карта розмір      =
|Карта підпис      =
|Зображення        = <!-- назва1.jpg -->
|Зображення розмір = <!-- 300px -->
|Зображення підпис =
|Місце             =
|Координати        =
|lat=
|long=
 |lat_dir = S |lat_deg = 15 |lat_min = 53 |lat_sec = 32
 |lon_dir = E |lon_deg = 54 |lon_min = 31 |lon_sec = 29
|Площа             = 1
|Висота            =
|Країна            = {{FRA}}
|Карта розташування =Маврикій
|розмір карти = <!--300-->
|Прапор =
|Область =
|Населення =
|Рік =
|Вебсайт =
}}

'''Тромлен''' або '''Тромелін''' ({{lang-fr|Île Tromelin}}, {{IPA-fr|il tʁɔmlɛ̃|pron}}) — [[Франція|французький]] [[острів]] у [[Індійський океан|Індійському океані]], що входить до складу [[Розсіяні острови в Індійському океані|розсіяних островів в Індійському океані]].

== Географія ==
Розташований в південній частині [[Індійський океан|Індійського океану]] на схід від [[Мадагаскар]]у. Острів Тромлен вулканічного походження. Був офіційно відкритий у [[1722]] році. Є предметом суперечок між [[Франція|Францією]] та [[Маврикій|Маврикієм]]. Контролюються Францією. На острові організований [[природний заповідник]].

== Історія ==
У ніч з 31 липня на 1 серпня 1761 року на Тромлені, перевозячи полонених з [[Мадагаскар]]у на [[Маврикій (острів)|Іль-де-Франс]] (насправді на [[Родригес (острів)|острів Родрігес]], щоб продати їх у [[рабство]]), зазнало корабельної аварії судно [[L'Utile]]. З екіпажу та пасажирів 18 потонули і 123 вижили. Що стосується полонених, то близько 72 загинуло і 80 вдалося врятувати. Із залишків корвбля команді вдалося побудуати човен, на якому вони відпливли з частиною полонених, залишивши на острові ще 60 бранців, пообіцявши за ними повернутись. Ті, хто вижив, залишалися там протягом п'ятнадцяти років, перш ніж у 1776 році їх врятував Жак-Марі Ланугі де Тромелен, який дав своє ім'я острову.

== Світлини ==
<gallery>
Tromelin by franek2.jpg|
TAAF Tromelin19.JPG|
Tromelin station2.JPG|
TAAF Tromelin29.JPG|
Tromelin wind turbine.JPG|
FAZSOI Forces Armées de la Zone Sud de l'Océan Indien Transall Île Tromelin © Lauren Ransan 2013.jpg|
</gallery>

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20040921184602/http://www.archeonavale.org/Tromelin/ Тромлен] {{ref-fr}}{{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20110821022357/http://lesnaufragesdeliletromelin.fr/ Історія острову] {{ref-fr}}

{{Бібліоінформація}}
{{Заморські департаменти і території Франції}}
{{Французька колоніальна імперія}}
{{Адміністративний поділ Маврикію}}
{{Географія Франції-доробити}}

[[Категорія:Розсіяні острови в Індійському океані]]

title: Тромлен

Названий на честь: Bernard Boudin de Tromelind

title: Географія

Акваторія: Індійський океан

Площа: 1 км²

Найвища точка: 7 м

title: Країна

Країна:
Франція
ТромленТромлен (Маврикій)
Тромлен у Вікісховищі

Адм. одиниця: Розсіяні острови в Індійському океані

Населення: 3 осіб


text:
# Птах-секретар
Птах-секретар (Sagittarius serpentarius) — хижий птах ряду соколоподібних (Accipitriformes), єдиний вид у родині секретарових (Sagittariidae). Своєрідна назва птаха походить від чорного пір'я на голові, що нагадує гусяче пір'я, яке раніше любили вставляти в свої перуки судові секретарі.

## Опис
Ріст птаха-секретаря становить від 125 до 150 см, а вага досягає майже 4 кг. Розмах крил досягає приблизно 210 см. Найпомітнішою ознакою є чорне пір'я на голові, яке при ритуалі спаровування піднімається. При цьому птахи-секретарі видають звуки, що нагадують гарчання і каркання. Оперення на шиї й животі сіре і стає темнішим у міру наближення до хвоста. Навколо очей і дзьоба оперення немає і видна оранжева шкіра.

## Поведінка
На відміну від інших хижих птахів, що полюють з повітря, секретарі більшу частину часу проводять на землі, по якій вони можуть відносно швидко пересуватися. Проте під час спаровування можна побачити самця, ширяючого над гніздом. Птахи-секретарі ведуть бродячий спосіб життя. У пошуках їжі вони подорожують з місця на місце. При цьому обидва партнери, які як правило залишаються вірними один одному на все життя, залишаються поряд і віддаляються один від одного тільки в межах радіусу зору. Виключно під час спаровування вони обкреслюють свою територію і відразу ж проганяють будь-якого іншого самця, який порушує його межі.

## Розповсюдження
Ареал птахів-секретарів розташований в Африці і тягнеться від південних меж Сахари до Південної Африки. Перш за все їх можна зустріти в саванах і схожих відкритих місцевостях. Поблизу людських селищ їх чисельність, як правило, невисока, оскільки багато гнізд розкрадаються грабіжниками яєць.

## Харчування
Головною їжею птахів-секретарів є змії, проте окрім них вони можуть харчуватися і земноводними, ящірками, комахами, дрібними ссавцями і птахами. Полюючи, вони біжать по землі і гучними ударами крил примушують тікати і виказати себе здобич, що причаїлася. Після цього вони наздоганяють її зигзагоподібними рухами. Змії таким чином втрачають орієнтацію. Сильний удар дзьобом по хребту вбиває жертву. Якщо ж змія захищається, то птах-секретар уміло ухиляється від укусів і знов нападає. Птах-секретар відвіку славиться як умілий винищувач змій. Під час боротьби із змією птах-секретар розпрямляє одне крило і використовує його як щит.

## Розмноження
Під час періоду спаровування, час якого залежить від періоду дощів, самець намагається вразити вибрану ним самку своїм хвилеподібним польотом. Після цього він жене самку перед собою і демонструє їй одночасно своєрідний шлюбний танець.
Самка відкладає від одного до трьох біло-блакитних яєць, які вона насиджує впродовж 45 днів. Гніздо будується на вершині куща або на дереві з плоскою кроною, на висоті, що не перевищує 6 м. Діаметр гнізда становить 150 см, а матеріалом, що використовується для його спорудження, є невеликі гілки й трава. Після вилуплення з яйця пташенята проводять в гнізді від 75 до 85 днів. Батьки годують їх спочатку напівперевареним м'ясом, а пізніше невеликими шматочками сирого м'яса. Іноді молодняк виплигує з гнізда, щоб випробувати своє уміння літати. Якщо вони після цього не в змозі відірватися від землі, то їх годують на землі, поки вони не навчаться літати. Оскільки у пташенят багато природних ворогів, то дорослого віку досягає в середньому лише один з них.

## Людина і птах-секретар
Птах-секретар вважається в Південній Африці благородним птахом і навіть зображений на гербах ПАР та Судану. Він зображений з розкритими крилами і символізує перевагу південноафриканської нації над своїми ворогами. Одночасно він оберігає своїми крилами країну.
- Герб Судану

title: Птах-секретар

wikitext:
{{Taxobox
| name = Птах-секретар
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=IUCN>{{IUCN|id=22696221 |title=''Sagittarius serpentarius'' |assessor=BirdLife International |assessor-link=BirdLife International |version=2013.2 |year=2013 |accessdate=26 листопада 2013}}</ref>
| image = Sagittarius serpentarius -Kalahari-8-4c.jpg
| image_caption = Птах-секретар в [[Калахарі]]
| image_width = 258px
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Соколоподібні]] (Accipitriformes)
| familia = '''Секретарові'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (Sagittariidae)
| familia_authority = [[Friedrich Hermann Otto Finsch|Finsch]] & [[Карл Йоганн Густав Хартлауб|Hartlaub]], 1870
| genus = '''Птах-секретар''' (''Sagittarius'')
| genus_authority = [[Йоганн Герман|Hermann]], 1783
| species = '''Птах-секретар'''
| binomial = ''Sagittarius serpentarius''
| binomial_authority = ([[John Frederick Miller|J. F. Miller]], 1779)<ref>{{cite web |url= http://www.birdlife.org/datazone/speciesfactsheet.php?id=3562 |title= Secretarybird (Sagittarius serpentarius) – BirdLife species factsheet |work= birdlife.org |deadurl= no |archiveurl= https://web.archive.org/web/20141006081947/http://www.birdlife.org/datazone/speciesfactsheet.php?id=3562 |archivedate= 6 October 2014 }}</ref>
| range_map = Sekretär Verbreitungsgebiet.png
| range_map_width = 258px
| range_map_caption = Ареал птаха-секретаря
| wikispecies = Sagittarius serpentarius
| ncbi = 56258
| itis =
| iucn = 144522
}}
'''Птах-секретар''' (''Sagittarius serpentarius'') — хижий [[птахи|птах]] ряду [[соколоподібні|соколоподібних]] (Accipitriformes), єдиний вид у родині '''секретарових (Sagittariidae)'''. Своєрідна назва птаха походить від чорного пір'я на голові, що нагадує гусяче пір'я, яке раніше любили вставляти в свої [[перука|перуки]] судові секретарі.

== Опис ==
Ріст птаха-секретаря становить від 125 до 150 см, а вага досягає майже 4 кг. [[Розмах крила|Розмах крил]] досягає приблизно 210 см. Найпомітнішою ознакою є чорне [[Пташине перо|пір'я]] на голові, яке при ритуалі [[спаровування]] піднімається. При цьому птахи-секретарі [[вокалізація птахів|видають звуки]], що нагадують гарчання і каркання. Оперення на шиї й животі сіре і стає темнішим у міру наближення до хвоста. Навколо [[око|очей]] і [[дзьоб]]а оперення немає і видна оранжева шкіра.

[[Файл:Sagittarius serpentarius portrait.jpg|thumb|left|200px|Голова птаха-секретаря]]

== Поведінка ==

На відміну від інших [[хижі птахи|хижих птахів]], що полюють з повітря, секретарі більшу частину часу проводять на землі, по якій вони можуть відносно швидко пересуватися. Проте під час спаровування можна побачити самця, [[ширяння|ширяючого]] над [[гніздо]]м. Птахи-секретарі ведуть бродячий спосіб життя. У пошуках їжі вони подорожують з місця на місце. При цьому обидва партнери, які як правило залишаються вірними один одному на все життя, залишаються поряд і віддаляються один від одного тільки в межах радіусу зору. Виключно під час спаровування вони обкреслюють [[територіальні тварини|свою територію]] і відразу ж проганяють будь-якого іншого самця, який порушує його межі.

== Розповсюдження ==

[[Ареал]] птахів-секретарів розташований в [[Африка|Африці]] і тягнеться від південних меж [[Сахара|Сахари]] до [[Південна Африка|Південної Африки]]. Перш за все їх можна зустріти в [[савана]]х і схожих відкритих місцевостях. Поблизу людських селищ їх чисельність, як правило, невисока, оскільки багато гнізд розкрадаються грабіжниками яєць.

== Харчування ==
[[Файл:Secretary bird131.jpg|thumb|left|200px|Птах-секретар]]
Головною їжею птахів-секретарів є [[змії]], проте окрім них вони можуть харчуватися і [[земноводні|земноводними]], [[ящірки|ящірками]], [[комахи|комахами]], дрібними [[ссавці|ссавцями]] і [[птахи|птахами]]. Полюючи, вони біжать по землі і гучними ударами крил примушують тікати і виказати себе здобич, що причаїлася. Після цього вони наздоганяють її зигзагоподібними рухами. Змії таким чином втрачають орієнтацію. Сильний удар дзьобом по хребту вбиває жертву. Якщо ж змія захищається, то птах-секретар уміло ухиляється від укусів і знов нападає. Птах-секретар відвіку славиться як умілий винищувач змій. Під час боротьби із змією птах-секретар розпрямляє одне крило і використовує його як щит.

== Розмноження ==

Під час періоду спаровування, час якого залежить від [[Сезон дощів|періоду дощів]], самець намагається вразити вибрану ним самку своїм хвилеподібним польотом. Після цього він жене самку перед собою і демонструє їй одночасно своєрідний шлюбний танець.

Самка відкладає від одного до трьох біло-блакитних [[Яйця птахів|яєць]], які вона насиджує впродовж 45 днів. Гніздо будується на вершині [[кущ]]а або на [[дерево|дереві]] з плоскою кроною, на висоті, що не перевищує 6 м. Діаметр гнізда становить 150 см, а матеріалом, що використовується для його спорудження, є невеликі гілки й трава. Після вилуплення з яйця пташенята проводять в гнізді від 75 до 85 днів. Батьки годують їх спочатку напівперевареним [[м'ясо]]м, а пізніше невеликими шматочками сирого м'яса. Іноді молодняк виплигує з гнізда, щоб випробувати своє уміння [[політ птахів|літати]]. Якщо вони після цього не в змозі відірватися від землі, то їх годують на землі, поки вони не навчаться літати. Оскільки у пташенят багато природних ворогів, то дорослого віку досягає в середньому лише один з них.

== Людина і птах-секретар ==

Птах-секретар вважається в Південній Африці благородним птахом і навіть зображений на [[герб]]ах [[Герб Південно-Африканської Республіки|ПАР]] та [[Герб Судану|Судану]]. Він зображений з розкритими крилами і символізує перевагу південноафриканської нації над своїми ворогами. Одночасно він оберігає своїми крилами країну.

<gallery>
Файл: Emblem of Sudan.svg | [[Герб Судану]]
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{УСЕ-4|[http://slovopedia.org.ua/29/53409/20306.html Секретар]}}
{{commonscat|Sagittarius serpentarius}}
* Птах-секретар на гербах [http://dema.com.ua/Countries_Krause/South_Africa.html ПАР] та [http://dema.com.ua/Countries_Krause/Sudan.html Судану]: герби на монетах.
{{Refimprove|date=червень 2014}}

{{bird-stub}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Птахи, описані 1779]]
[[Категорія:Соколоподібні]]
[[Категорія:Родини птахів]]
[[Категорія:Птахи Африки]]
[[Категорія:Монотипові роди птахів]]

title: ?Птах-секретар

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Соколоподібні (Accipitriformes)

Родина: Секретарові (Sagittariidae) · Finsch & Hartlaub, 1870

Рід: Птах-секретар (Sagittarius) · Hermann, 1783

Вид: Птах-секретар

Вікісховище: Sagittarius serpentarius

Віківиди: Sagittarius serpentarius


text:
# Природно-заповідний фонд Бобровицького району
Природно-заповідний фонд Бобровицького району включає 32 об'єкти. Всі вони місцевого значення.
| № реєстрації | Назва               | Площа, га | Категорія                  | Підстава (рішення)                                 | Розташування                                                                                | У віданні кого перебуває                                  |
| ------------ | ------------------- | --------- | -------------------------- | -------------------------------------------------- | -------------------------------------------------------------------------------------------------- | --------------------------------------------------------- |
| 2/15-578     | Старобасанське      | 278       | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1979 р. №561 | село Стара Басань, село Ярославка                                                                  | Старобасанської, Ярославської сільських рад               |
| 2/1 - 578    | Кобижчанська дача   | 1684      | ботанічний заказник        | Чернігівської обласної ради від 27.12.2001 р.      | кв. 1, 2, 42-48, 56-62, 69-76, 102-106 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство" | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/21 - 578   | Марківецький дуб    | 0,01      | ботанічна пам'ятка природи | Чернігівського облвиконкому від 27.04.1964 р. №236 | кв. 84Коляжинського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                                   | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/9 - 578    | Кімове              | 18        | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454 | кв. 41, 53, 54 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                         | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/11 - 578   | Лелечине            | 13        | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454 | кв. 25, 33 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                             | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/33 - 578   | Новоселицька дача   | 150       | ботанічний заказник        | Чернігівської обласної ради від 27.12.2001 р.      | кв. 66. 67, 68 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                         | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/16-578     | Студачкове          | 22        | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454 | кв. 10 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                                 | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/13 - 578   | Подаровське         | 17        | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454 | кв. 8, 9 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                               | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/22 - 578   | Діброва             | 48        | заповідне урочище          | Чернігівського облвиконкому від 27.04.1964 р. №236 | кв. 5 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                                  | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/31 - 578   | Лутава              | 77        | ботанічний заказник        | Чернігівської обласної ради від 27.12.2001 р.      | кв. 30 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                                 | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/23-578     | Дідове              | 57        | заповідне урочище          | Чернігівського облвиконкому від 27.04.1964 р. №236 | кв. 90 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                                 | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/27 - 578   | Свята криниця       | 0,1       | гідрологічна пам'ятка      | Чернігівської обласної ради від 14.05.1999 р.      | с. Старий Биків Бобровицького району                                                               | Новобиківської селищної ради                              |
| 2/26 - 578   | Липа Павла Тичини   | 0,01      | ботанічна пам'ятка природи | Чернігівської обласної ради від 14.05.1999 р.      | с. Піски Бобровицького району                                                                      | Пісківської сільської ради                                |
| 2/125 - 578  | Дуб Павла Тичини    | 0,01      | ботанічна пам'ятка природи | Чернігівської обласної ради від 14.05.1999 р.      | с. Піски Бобровицького району                                                                      | Пісківської сільської ради                                |
| 2/30 - 578   | Коляжинська дача    | 237       | ботанічний заказник        | Чернігівської обласної ради від 27.12.2001 р.      | кв. 30, 31, 32, 43 Коляжинського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                      | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/4- 578     | Бурчак              | 113       | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1979 р. №561 | с. Кобижча Браниця Бобровицького району                                                            | Браницької, Кобижчанської сільських рад                   |
| 1/18-578     | Турчинове           | 14        | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454 | кв. 37-38 Коляжинського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                               | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/24-578     | Миничигін ріг       | 190       | заповідне урочище          | Чернігівського облвиконкому від 27.04.1964 р. №236 | кв. 67, 68 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                             | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/6 - 578    | Грабівське          | 137       | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454 | кв. 42-44, 57-61, 71 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                   | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/8 - 578    | Зміїне              | 15        | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454 | кв. 42, 43 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                             | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/10 - 578   | Козарське           | 43        | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454 | кв. 66, 82, 83 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                         | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/20 - 578   | Кобижчанська дача-2 | 610       | ландшафтний заказник       | Чернігівського облвиконкому від 04.12.1978 р. №529 | кв. 24-40 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                              | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/2 - 578    | Лиса гора           | 217       | ботанічний заказник        | Чернігівського облвиконкому від 04.12.1978 р. №529 | кв. 17-20 Коляжинського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                               | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/7- 578     | Грабівщина          | 43        | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454 | кв. 63, 64 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                             | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/12 - 578   | Окське              | 25        | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454 | кв. 50, 51 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                             | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/19-578     | Черепаха            | 29        | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454 | кв. 4, 50 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                              | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/14- 578    | Свидовецький        | 893       | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1979 р. №561 | с. Свидовець, с. Веприк, с. Вороньки, с. Новий Биків Бобровицького району                          | Свидовецької, Веприківської, Вороньківської сільських рад |
| 2/17-578     | Болото "Супій"      | 209       | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1979 р. №561 | с. Новий Биків Бобровицького району                                                                | Новобиківської селищної ради                              |
| 2/27 - 578   | Свята криниця       | 0,1       | гідрологічна пам'ятка      | Чернігівської обласної ради від 14.05.1999 р.      | с. Піски Бобровицького району Пісківської сільської ради                                           | Пісківської сільської ради                                |
| 2/3 - 578    | Біле                | 304       | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454 | кв. 47, 48, 63, 63, 75, 76, 64 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"         | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/1 - 578    | Кобижчанська дача-1 | 200       | ботанічний заказник        | Чернігівського облвиконкому від 04.12.1978 р. №529 | кв. 21, 22, 28, 30 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                     | Ніжинського держлісгоспу                                  |
| 2/5 - 578    | Велике              | 23        | гідрологічний заказник     | Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454 | кв. 41-43 Коляжинського лісництва ДП "Ніжинське лісове господарство"                               | Ніжинського держлісгоспу                                  |

wikitext:
'''Природно-заповідний фонд [[Бобровицький район|Бобровицького району]]''' включає 32 об'єкти. Всі вони місцевого значення.

{| class="wikitable sortable"
|-
!№ реєстрації !! Назва !! Площа, га !! Категорія !! Підстава (рішення) !! Розташування !! |У віданні кого перебуває
|-
|2/15-578
|[[Старобасанське]]
|278
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1979 р. №561
|село [[Стара Басань]], село [[Ярославка (Бобровицький район)|Ярославка]]
|Старобасанської, Ярославської сільських рад
|-
|2/1 - 578
|Кобижчанська дача
|1684
|ботанічний заказник
|Чернігівської обласної ради від 27.12.2001 р.
|кв. 1, 2, 42-48, 56-62, 69-76, 102-106 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/21 - 578
|Марківецький дуб
|0,01
|ботанічна пам'ятка природи
|Чернігівського облвиконкому від 27.04.1964 р. №236
|кв. 84Коляжинського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/9 - 578
|Кімове
|18
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454
|кв. 41, 53, 54 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/11 - 578
|Лелечине
|13
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454
|кв. 25, 33 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/33 - 578
|Новоселицька дача
|150
|ботанічний заказник
|Чернігівської обласної ради від 27.12.2001 р.
|кв. 66. 67, 68 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/16-578
|Студачкове
|22
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454
|кв. 10 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/13 - 578
|Подаровське
|17
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454
|кв. 8, 9 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/22 - 578
|Діброва
|48
|заповідне урочище
|Чернігівського облвиконкому від 27.04.1964 р. №236
|кв. 5 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/31 - 578
|Лутава
|77
|ботанічний заказник
|Чернігівської обласної ради від 27.12.2001 р.
|кв. 30 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/23-578
|Дідове
|57
|заповідне урочище
|Чернігівського облвиконкому від 27.04.1964 р. №236
|кв. 90 Новоселицького лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/27 - 578
|Свята криниця
|0,1
|гідрологічна пам'ятка
|Чернігівської обласної ради від 14.05.1999 р.
|с. Старий Биків Бобровицького району
|Новобиківської селищної ради
|-
|2/26 - 578
|Липа Павла Тичини
|0,01
|ботанічна пам'ятка природи
|Чернігівської обласної ради від 14.05.1999 р.
|с. Піски Бобровицького району
|Пісківської сільської ради
|-
|2/125 - 578
|Дуб Павла Тичини
|0,01
|ботанічна пам'ятка природи
|Чернігівської обласної ради від 14.05.1999 р.
|с. Піски Бобровицького району
|Пісківської сільської ради
|-
|2/30 - 578
|Коляжинська дача
|237
|ботанічний заказник
|Чернігівської обласної ради від 27.12.2001 р.
|кв. 30, 31, 32, 43 Коляжинського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/4- 578
|Бурчак
|113
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1979 р. №561
|с. Кобижча Браниця Бобровицького району
|Браницької, Кобижчанської сільських рад
|-
|1/18-578
|Турчинове
|14
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454
|кв. 37-38 Коляжинського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/24-578
|Миничигін ріг
|190
|заповідне урочище
|Чернігівського облвиконкому від 27.04.1964 р. №236
|кв. 67, 68 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/6 - 578
|Грабівське
|137
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454
|кв. 42-44, 57-61, 71 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/8 - 578
|Зміїне
|15
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454
|кв. 42, 43 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/10 - 578
|Козарське
|43
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454
|кв. 66, 82, 83 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/20 - 578
|Кобижчанська дача-2
|610
|ландшафтний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 04.12.1978 р. №529
|кв. 24-40 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/2 - 578
|Лиса гора
|217
|ботанічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 04.12.1978 р. №529
|кв. 17-20 Коляжинського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/7- 578
|Грабівщина
|43
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454
|кв. 63, 64 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/12 - 578
|Окське
|25
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454
|кв. 50, 51 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/19-578
|Черепаха
|29
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454
|кв. 4, 50 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/14- 578
|Свидовецький
|893
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1979 р. №561
|с. Свидовець, с. Веприк, с. Вороньки, с. Новий Биків Бобровицького району
|Свидовецької, Веприківської, Вороньківської сільських рад
|-
|2/17-578
|Болото "Супій"
|209
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1979 р. №561
|с. Новий Биків Бобровицького району
|Новобиківської селищної ради
|-
|2/27 - 578
|Свята криниця
|0,1
|гідрологічна пам'ятка
|Чернігівської обласної ради від 14.05.1999 р.
|с. Піски Бобровицького району Пісківської сільської ради
|Пісківської сільської ради
|-
|2/3 - 578
|Біле
|304
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454
|кв. 47, 48, 63, 63, 75, 76, 64 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/1 - 578
|Кобижчанська дача-1
|200
|ботанічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 04.12.1978 р. №529
|кв. 21, 22, 28, 30 Кобижчанського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|-
|2/5 - 578
|Велике
|23
|гідрологічний заказник
|Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 р. №454
|кв. 41-43 Коляжинського лісництва ДП "Ніжинське  лісове господарство"
|Ніжинського держлісгоспу
|}

== Посилання ==
* https://web.archive.org/web/20110314180916/http://eco23.gov.ua/PZF/Info.html

[[Категорія:Природно-заповідний фонд Бобровицького району]]


text:
# Маяд
Маяд (рум. Maiad) — село у повіті Муреш в Румунії. Входить до складу комуни Гелешть.
Село розташоване на відстані 255 км на північний захід від Бухареста, 12 км на схід від Тиргу-Муреша, 89 км на схід від Клуж-Напоки, 118 км на північний захід від Брашова.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 414 осіб.
Національний склад населення села:
| Національність | Кількість осіб | Відсоток |
| -------------- | -------------- | -------- |
| угорці         | 318            | 76,8%    |
| цигани         | 85             | 20,5%    |
| румуни         | 11             | 2,7%     |

Рідною мовою назвали:
| Мова      | Кількість осіб | Відсоток |
| --------- | -------------- | -------- |
| угорська  | 357            | 86,2%    |
| циганська | 47             | 11,4%    |
| румунська | 10             | 2,4%     |

title: Маяд

wikitext:
{{НП Румунії
 | назва               = Маяд
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Maiad''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Муреш
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Гелешть (комуна)|Гелешть]]
 | код_SIRUTA          = 116910
 | широта              = 46.5197
 | довгота             = 24.7149
 | висота              = 376
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 414
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 547249
}}
'''Маяд''' ({{lang-ro|Maiad}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Муреш (повіт)|Муреш]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Гелешть (комуна)|Гелешть]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 255 км на північний захід від [[Бухарест]]а, 12 км на схід від [[Тиргу-Муреш|Тиргу-Муреша]], 89 км на схід від [[Клуж-Напока|Клуж-Напоки]], 118 км на північний захід від [[Брашов|Брашова]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:414}} осіб.

Національний склад населення села<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Національність
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| [[Угорці в Румунії|угорці]]
| 318
| 76,8%
|-
| цигани
| 85
| 20,5%
|-
| [[румуни]]
| 11
| 2,7%
|}

Рідною мовою назвали<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Мова
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| угорська
| 357
| 86,2%
|-
| циганська
| 47
| 11,4%
|-
| румунська
| 10
| 2,4%
|}

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Муреш]]

title: Маяд · Maiad

Повіт: Муреш

Комуна: Гелешть

Телефонний код: +40 265 (Romtelecom, TR) · +40 365 (інші оператори)


text:
# Васильово (Клинський район)
Васильо́во (рос. Василёво) — село у складі міського поселення Клин Клинського району Московської області Російської Федерації.

## Розташування
Село Василево входить до складу міського поселення Клин, воно розташовано на південний захід від Клина, на березі річки Липня. Найближчі населені пункти Полуханово, Селинське, Клин.

## Населення
Станом на 2010 рік у селі проживало 38 людей

title: Васильово (Клинський район)

wikitext:
{{Село Росії
 | назва укр.      = Васильово
 | назва ін.       = Василево
 | прапор          =
 | опис прапора    =
 | герб            =
 | опис герба      =
 |карта розташування1 =Росія Московська область
 | регіон          = [[Московська область]]
 | район           = [[Клинський район]]
 | рада            = [[Міський округ Клин|Міське поселення Клин]]
| код ОКТМО       = 46 621 101 161
 <ref>{{Cite web |url=http://base.consultant.ru/cons/cgi/online.cgi?req=doc;base=LAW;n=149911 |title=Архівована копія |accessdate=17 липня 2014 |archive-date=3 травня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150503185925/http://base.consultant.ru/cons/cgi/online.cgi?req=doc;base=LAW;n=149911 }}</ref>
 | засноване       =
 | населення       =
 | площа           =
 | густота         =
 | поштовий індекс =
 | телефонний код  =
 | координати      = {{coord|56|20|02|N|36|42|45|E|scale:30000|display=inline}}
 | висота          =
 | водойма         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | адреса          =
 | голова          =
 }}
{{Otheruses}}

'''Васильо́во''' ({{lang-ru|Василёво}}) — село у складі [[Міський округ Клин|міського поселення Клин]] [[Клинський район|Клинського району]] [[Московська область|Московської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

== Розташування ==
Село Василево входить до складу [[Міський округ Клин|міського поселення Клин]], воно розташовано на південний захід від Клина, на березі [[Липня (річка)|річки Липня]]. Найближчі населені пункти [[Полуханово]], [[Селинське]], [[Клин (місто)|Клин]]<ref>{{Cite web |url=http://maps.yandex.ua/ |title=Архівована копія |accessdate=3 червня 2022 |archive-date=26 січня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160126044148/https://maps.yandex.ua/ }}</ref>.

== Населення ==
Станом на [[2010]] рік у селі проживало 38 людей
<ref>{{cite web|url=http://www.reforma-mo.ru/userdata/docs/abc_np_03_08_06.zip|title=Алфавитный перечень населённых пунктов муниципальных районов Московской области|publisher=Реформа местного самоуправления на территории Московской области|accessdate=2011-03-06|archive-date=2011-06-09|archive-url=https://web.archive.org/web/20110609223344/http://reforma-mo.ru/userdata/docs/abc_np_03_08_06.zip}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist|2}}

{{Міське поселення Клин}}

[[Категорія:Населені пункти Клинського району]]
[[Категорія:Села Московської області]]

title: село Васильово

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Московська область

Муніципальний район: Клинський район

Поселення: Міське поселення Клин

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Васильово · Васильово


text:
# Шахти Федорівки
Шахти Федорівки - нині (2017 рік) закриті кустарні вуглевидобувні підприємства, що функціонували з початку до середини ХХ століття в районі сучасного села Федорівка Покровського району Донецької області. Вуглевидобуток було налагоджено по балці Липова, а також по сусідніх ярах та буєраках.
Перші відомості про наявність вугілля у Липовому буєраці датовані 1795 роком, задокументував це гірничий інженер І.Бригонцов. Виходи малопотужних пластів вугілля на денну поверхню по Липовій балці у Федорівці можна знайти в занедбаному кар'єрі будівельного каміння на схід від села.
В Федорівці працювали «столипінські шахти», - тобто, відкриті в роки прем'єрства в Російській імперії П.А.Столипіна. Місцеві жителі називають їх «генеральськими», оскільки господарем був генерал-майор В.С.Токайшвілі. Останній з дружиною Анною-Ніною орендував землі в маєтку Григоріївка між однойменним селом (нинішнє Разіне) і Липовій балкою (де зараз знаходиться Федорівка). Примітно, що сама Федорівка до генеральського руднику не має ніякого відношення. Північніше Федорівки також видобували вугілля – між Суворовим і Бойківкою на початку ХХ століття працювали кустарні шахти Арона і Штагера.
Орієнтовно в 1906 році почалися роботи по закладці «генеральського» рудника, а в 1909 році Григоріївський рудник генерал-майора В.С.Токайшвілі вже дав перше вугілля. Генеральська шахта, яка перебувала в 16 верстах від станції Гришине (Покровськ), була першою з виниклих тут копалень, можливо – найбільшою. До 1918 року тут працювали шахти інших дрібних власників, список тільки відомих прізвищ перевищує 10 найменувань.
Максимальна продуктивність становила 6,5 тис. т, з них до 1,5 тис. т доставляли гужом на станцію Гришине, решта розпродавали на місці. Хоча за сприятливих умов, тут і на навколишніх селянських копальнях могли видобувати до 100 тис. т вугілля на рік. Протягом першого півріччя 1910 року на руднику було видобуто 120 тис. пудів вугілля, за календарний рік – 163 тис. пудів. У зв'язку з відсутністю під'їзних шляхів, вуглевидобуток на копальні коливалася. У 1911 році рудник видав всього лише 96 тис. пудів вугілля, в першому півріччі 1912 року – 200 тис. пудів, а за аналогічний період 1913 року - лише 130 тис. пудів (причому, за рік видобуток склав 150 тис. пудів). Видобувна здатність рудника в 1911 році оцінювалася в 2 млн пудів (передбачалося відкрити 3 шахти з сумарною продуктивністю до 2 млн пудів), в 1912-1913 роках – лише в 1 млн пудів.
У зв'язку із нестабільним вуглевидобутком в районі Григоріївки, власник рудника до 1918 року неодноразово змінювався. З 1914 року рудник належав Алексєєвському гірничопромисловому товаритву (на прізвище господаря – В.І.Алексєєва), з 1915 року – власне, В.І.Алексєєву, з 1917 року – акціонерному товариству «Григоріївка-Гришине». Сам генерал В.С.Токайшвілі входив в число акціонерів і володів контрольним (без 1 акції) пакетом акцій. У 1914 році на 1 діючій шахті даного рудника (22 працівника) було видобуто 30 тис. пудів вугілля при видобувній здатності 0,7 млн пудів. У 1915 році тут видобули 250 тис. пудів вугілля при видобувній здатності в 2 млн пудів на рік. Причому, в 1915 році тут планували добути в 1916 році 840 тис. пудів вугілля. У 1916 році видобувну здатність рудника встановили в 2 млн пудів на рік, при цьому вже в звітному році сподівалися видобути 1,5 млн пудів вугілля. Статистика видобутку вугілля на копальні в 1916-1918 роках відсутня, але швидше за все реальний вуглевидобуток був набагато нижче планового. Керуючими на руднику були С.Н.Богарніков, потім – Л.О.Рабінович.
Не пізніше 1913 року поряд з рудником були закладені дрібні шахти селян, підприємців тощо. У 1915-1918 роках тут працювали шахти Вєркєна, Давидова, Ізуса, Шінявського, Шульмана, Євтухова, Шпунтовича, Мовергозе, Камінських, Рибкіна, Пеняєва, Ісакіївські копальні Астермана. Практично всі вони увійшли до складу рудника акціонерного товариства кам'яновугільних копалень «Григоріївка-Гришине». Одним з невирішених питань залишався транспортний – аж до 50-х років минулого століття вугілля возили гужом.
На руднику добували вугілля марки Т, не затребуване широко на ринку. До весни 1918 року найбільші шахти (Токайшвілі, Алексєєва та ін.) відпрацювали запаси родовища на верхніх горизонтах, і була потрібна реконструкція рудника. Крім того, для залучення робочої сили, було потрібно капітальне будівництво житла. Обговорювалася можливість будівництва 2 нових шахт глибиною 53 м кожна з механізованою (нескінченною) відкаткою вантажів по ухилах і бремсбергах (бремсберги нових шахт передбачалося збити з ухилами старих). Передбачалося будівництво 2 казарм, 2 будинків, контори та матеріального складу.
Рудник, станом на весну 1918 року складався з: шахт Давидова, Шульмана, № 1-2 тощо; 350 тис. пудів вугілля, що скупчилося на промплощадці; застарілого будинку Мовергозе для службовців (робочі проживали в сусідніх селах і хуторах); контори, лавки, амбулаторії та невеликого складу в будівлі Шінявського.
У 1911 році Рада З'їзду гірничопромисловців півдня Росії підтримала перше клопотання про будівництво залізничної гілки до копальні – тупикової Григоріївської під'їзної колії від станції Гришине протяжністю 15 верст для обслуговування шахт Новоекономічного і Григоріївки однією гілкою. Але в 1912 році Донецько-Грушівське товариство кам'яновугільних й антрацитових копалень заклало на землях Новоекономічного свій рудник, а до 1913 року підвело до нього рудникову вузькоколійку. Примикати Григоріївському руднику під'їзними шляхами до приватної залізниці не було сенсу.
В 1913 році через Раду З'їзду пройшло клопотання про будівництво тупикової гілки на Григоріївку від роз'їзду Сухецький (район передвхідного світлофора станції Родинська з боку Мерцалового) до межі маєтку. До кінцевої станції гілки повинні були примикати ґрунтові й рейкові під'їзні шляхи шахт Григоріївського рудника і дрібних орендарів. Гілкою передбачалася вивіз вугілля та хліба. Міністерство шляхів сполучення в 1913-1914 роках не включило гілку на Григоріївку в проект залізниці Рутченкове – Гришине – Добропілля, і погоджувалося побудувати гілку тільки при поверненні коштів на будівництво, що не влаштовувало генерал-майора В.С.Токайшвілі.
В 1916 році проект залізничної лінії Гришине – Краматорська – Дружківка, складений незадовго до цього в правлінні акціонерного товариства Токамацької залізниці, був скорегований управлінням Катерининської залізниці. Нова траса залізниці передбачала примикання до існуючих залізниць в районі Гришине по роз'їзді Сухецький, а також трасування через Казенноторське (Шахове). Що стосується Григоріївського рудника, в декількох верстах на північний захід від останнього передбачалося спорудження станції Паровична, яка обслуговувала б шахти, розташовані на лівому схилі Липової балки. Питання про обслуговування шахт на правому схилі Липової балки, а також з боку Григорівки, залишався відкритим.
В 1918 році, з урахуванням відкриття в майбутньому станції Паровична, був затверджений план будівництва рудникової вузькоколійки з кінною тягою від шахт Григоріївського рудника, розташованих на правому схилі Липової балки, до роз'їзду Сухецький, який влітку 1918 року передбачалося відкрити для прийому вугілля. Гроші на будівництво передбачалося виручити від реалізації незатребуваного вугілля, що накопичився на промплощадці рудника. Звісно, до осені 1918 року питання будівництва рудникової вузькоколійки і нової залізниці вирішене не було. Зміна ладу зробила безглуздим будівництво як нової залізниці, так і вузькоколійки.
У 1920 році, в зв'язку зі зміною суспільно-політичного ладу, націоналізований Григор'єво-Гришинський рудник виявився у веденні Північного (Гришинського) куща Донвугілля, а потім був переданий на баланс радгоспу «Гірник-2» (з 1963 року - «Добропільський»). Станом на 1923 рік, працювали шахти на правому березі балки Липова. Рештки відвалу породи однієї з них збереглися досі (2017 рік). На лівому березі шахти були закриті на початку 20-х років. Останні відомості про роботу шахт в районі Федорівки датовані 50-ми роками.

title: Шахти Федорівки

wikitext:
'''Шахти Федорівки''' - нині (2017 рік) закриті кустарні вуглевидобувні підприємства, що функціонували з початку до середини ХХ століття в районі сучасного села [[Федорівка (Покровський район)|Федорівка]] [[Покровський район (Донецька область)|Покровського району]] [[Донецька область|Донецької області]]. Вуглевидобуток було налагоджено по балці [[Балка Липова (Донецька область)|Липова]], а також по сусідніх ярах та буєраках.
[[Файл:Занедбаний_кар'єр_у_Липовій_балці_поблизу_Федорівки.jpg|міні|Занедбаний кар'єр будівельного каміння у Липовій балці поблизу Федорівки]]
[[Файл:Вихід_пласту_вугілля_у_вигляді_"сажі"_на_поверхню_в_занедбаному_кар'єрі_поблизу_Федорівки.jpg|посилання=Файл:Вихід_пласту_вугілля_у_вигляді_%22сажі%22_на_поверхню_в_занедбаному_кар'єрі_поблизу_Федорівки.jpg|міні|Вихід пласту вугілля у вигляді "сажі" на поверхню в занедбаному кар'єрі поблизу Федорівки]]

Перші відомості про наявність вугілля у Липовому буєраці датовані 1795 роком, задокументував це гірничий інженер І.Бригонцов. Виходи малопотужних пластів вугілля на денну поверхню по Липовій балці у Федорівці можна знайти в занедбаному кар'єрі будівельного каміння на схід від села<ref name=":0">{{Cite book|title=Они были первыми. Очерки из истории Гришинского каменноугольного района 1795-1917 г.г.|last=Луковенко С.П.|first=|year=2008|publisher=|location=Красноармейск|pages=|language=|isbn=}}</ref>.

В Федорівці працювали «столипінські шахти», - тобто, відкриті в роки прем'єрства в [[Російська імперія|Російській імперії]] [[Столипін Петро Аркадійович|П.А.Столипіна]]. Місцеві жителі називають їх «генеральськими», оскільки господарем був генерал-майор В.С.Токайшвілі. Останній з дружиною Анною-Ніною орендував землі в маєтку Григоріївка між однойменним селом (нинішнє [[Разіне (Покровський район)|Разіне]]) і Липовій балкою (де зараз знаходиться Федорівка). Примітно, що сама Федорівка до генеральського руднику не має ніякого відношення. Північніше Федорівки також видобували вугілля – між [[Суворове (Добропільський район)|Суворовим]] і [[Бойківка (Добропільський район)|Бойківкою]] на початку ХХ століття працювали кустарні шахти Арона і Штагера<ref>{{Cite book|title=Геологический очерк Западной окраины Донецкого бассейна|last=Гапеев А.А.|first=|year=1927|publisher=|location=Л.|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref name=":1">{{Cite book|title=Отчёт начальника горного управления Южной России за 1915 год|last=|first=|year=1916|publisher=|location=Екатеринослав|pages=|language=|isbn=}}</ref>.

Орієнтовно в 1906 році почалися роботи по закладці «генеральського» рудника, а в 1909 році Григоріївський рудник генерал-майора В.С.Токайшвілі вже дав перше вугілля. Генеральська шахта, яка перебувала в 16 верстах від станції Гришине ([[Покровськ (станція)|Покровськ]]), була першою з виниклих тут копалень, можливо – найбільшою. До 1918 року тут працювали шахти інших дрібних власників, список тільки відомих прізвищ перевищує 10 найменувань<ref>{{Cite book|title=Открытие нового рудника / Местные известия // Горно-заводской листок, № 119. 1908|last=|first=|year=|publisher=|location=|pages=|language=|isbn=}}</ref>.

Максимальна продуктивність становила 6,5 тис. т, з них до 1,5 тис. т доставляли гужом на станцію Гришине, решта розпродавали на місці. Хоча за сприятливих умов, тут і на навколишніх селянських копальнях могли видобувати до 100 тис. т вугілля на рік. Протягом першого півріччя 1910 року на руднику було видобуто 120 тис. пудів вугілля, за календарний рік – 163 тис. пудів. У зв'язку з відсутністю під'їзних шляхів, вуглевидобуток на копальні коливалася. У 1911 році рудник видав всього лише 96 тис. пудів вугілля, в першому півріччі 1912 року – 200 тис. пудів, а за аналогічний період 1913 року - лише 130 тис. пудів (причому, за рік видобуток склав 150 тис. пудів). Видобувна здатність рудника в 1911 році оцінювалася в 2 млн пудів (передбачалося відкрити 3 шахти з сумарною продуктивністю до 2 млн пудів), в 1912-1913 роках – лише в 1 млн пудів<ref name=":2">{{Cite book|title=Список фабрик и заводов России. 1910 г. / По официальным данным фабричного, податного и горного надзора|last=|first=|year=1910|publisher=|location=М.-СПб.-Варшава|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref>{{Cite book|title=Отчёт начальника Горного управления Южной России за 1910 год|last=|first=|year=1911|publisher=|location=Екатеринослав|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref>{{Cite book|title=Приложение VII к докладу о современном положении каменноугольной промышленности. Сведения о добывающей способности и предполагаемой производительности каменноугольных и антрацитовых копей Донецкого бассейна на 1911 год // Труды XXXV Съезда горнопромышленников юга России (23-го ноября – 9-го декабря 1910 года). – Т. I. Ч. I|last=|first=|year=1911|publisher=|location=Х.|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref>{{Cite book|title=Отчёт начальника Горного управления Южной России за 1911 год|last=|first=|year=1912|publisher=|location=Екатеринослав|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref>{{Cite book|title=Приложение II к докладу о современном положении каменноугольной промышленности. Сведения о добывающей способности и предполагаемой производительности каменноугольных и антрацитовых копей Донецкого бассейна на 1912 год // Труды XXXVI Съезда горнопромышленников юга России (20 ноября – 4 декабря 1911 года). – Т. I|last=|first=|year=1912|publisher=|location=Х.|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref>{{Cite book|title=Приложение III к докладу о современном положении каменноугольной промышленности. Сведения о добывающей способности и предполагаемой производительности каменноугольных и антрацитовых копей Донецкого бассейна на 1913 год / По заключению комиссии: каменноугольной, под председательством Н.С.Авдакова, и антрацитовой – А.Е.Ландсберга //  Труды XXXVII Съезда горнопромышленников юга России. – Т. I|last=|first=|year=1913|publisher=|location=Х.|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref name=":3">{{Cite book|title=Проект Караковской железнодорожной ветви общего пользования от ст. Гришино Екатерининской железной дороги к каменноугольным копям Донецко-Грушевского акционерного общества|last=|first=|year=1913|publisher=|location=СПб.|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref>{{Cite book|title=Отчёт начальника Горного управления Южной России за 1913 год|last=|first=|year=1913|publisher=|location=Екатеринослав|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref>{{Cite book|title=К докладу по IIa вопросу о современном положении каменноугольной промышленности. Сведения о добывающей способности и предполагаемой производительности каменноугольных и антрацитовых копей Донецкого бассейна на 1914 год / По заключению каменноугольной комиссии, под председательством Н.С.Авдакова, и антрацитовой – А.Е.Ландсберга. – Х., 1913 // Труды XXXVIII Съезда горнопромышленников юга России. – Т. I|last=|first=|year=1914|publisher=|location=Х.|pages=|language=|isbn=}}</ref>.

У зв'язку із нестабільним вуглевидобутком в районі Григоріївки, власник рудника до 1918 року неодноразово змінювався. З 1914 року рудник належав Алексєєвському гірничопромисловому товаритву (на прізвище господаря – В.І.Алексєєва), з 1915 року – власне, В.І.Алексєєву, з 1917 року – акціонерному товариству «Григоріївка-Гришине». Сам генерал В.С.Токайшвілі входив в число акціонерів і володів контрольним (без 1 акції) пакетом акцій. У 1914 році на 1 діючій шахті даного рудника (22 працівника) було видобуто 30 тис. пудів вугілля при видобувній здатності 0,7 млн пудів. У 1915 році тут видобули 250 тис. пудів вугілля при видобувній здатності в 2 млн пудів на рік. Причому, в 1915 році тут планували добути в 1916 році 840 тис. пудів вугілля. У 1916 році видобувну здатність рудника встановили в 2 млн пудів на рік, при цьому вже в звітному році сподівалися видобути 1,5 млн пудів вугілля. Статистика видобутку вугілля на копальні в 1916-1918 роках відсутня, але швидше за все реальний вуглевидобуток був набагато нижче планового. Керуючими на руднику були С.Н.Богарніков, потім – Л.О.Рабінович<ref name=":1" /><ref name=":2" /><ref>{{Cite book|title=К докладу по IIa вопросу о современном положении каменноугольной промышленности. Сведения о добывающей способности и предполагаемой производительности каменноугольных и антрацитовых копей Донецкого бассейна на 1916 год. – По заключению каменноугольной комиссии под председательством Н.Ф.Дитмара и антрацитовой – М.П.Тер-Давыдова // Труды XL Съезда горнопромышленников юга России (21-29 ноября 1915 года). – Т. I|last=|first=|year=1916|publisher=|location=Х.|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref>{{Cite book|title=К докладу по вопросу о современном положении каменноугольной промышленности. Сведения о добывающей способности и предполагаемой производительности каменноугольных и антрацитовых копей Донецкого бассейна на 1917 год // Труды XLI Съезда горнопромышленников юга России. – Т. I|last=|first=|year=1917|publisher=|location=Х.|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref name=":4">{{Cite book|title=Правление акционерного общества каменноугольных копей «Григорьевка-Гришино» // Государственный архив Донецкой области, фонд № 184, опись № 1, дело № 1|last=|first=|year=|publisher=|location=|pages=|language=|isbn=}}</ref>.

Не пізніше 1913 року поряд з рудником були закладені дрібні шахти селян, підприємців тощо. У 1915-1918 роках тут працювали шахти Вєркєна, Давидова, Ізуса, Шінявського, Шульмана, Євтухова, Шпунтовича, Мовергозе, Камінських, Рибкіна, Пеняєва, Ісакіївські копальні Астермана. Практично всі вони увійшли до складу рудника акціонерного товариства кам'яновугільних копалень «Григоріївка-Гришине». Одним з невирішених питань залишався транспортний – аж до 50-х років минулого століття вугілля возили гужом<ref name=":0" /><ref name=":1" /><ref name=":4" />.

На руднику добували вугілля марки Т, не затребуване широко на ринку. До весни 1918 року найбільші шахти (Токайшвілі, Алексєєва та ін.) відпрацювали запаси родовища на верхніх горизонтах, і була потрібна реконструкція рудника. Крім того, для залучення робочої сили, було потрібно капітальне будівництво житла. Обговорювалася можливість будівництва 2 нових шахт глибиною 53 м кожна з механізованою (нескінченною) відкаткою вантажів по ухилах і бремсбергах (бремсберги нових шахт передбачалося збити з ухилами старих). Передбачалося будівництво 2 казарм, 2 будинків, контори та матеріального складу<ref name=":4" />.

Рудник, станом на весну 1918 року складався з: шахт Давидова, Шульмана, № 1-2 тощо; 350 тис. пудів вугілля, що скупчилося на промплощадці; застарілого будинку Мовергозе для службовців (робочі проживали в сусідніх селах і хуторах); контори, лавки, амбулаторії та невеликого складу в будівлі Шінявського<ref name=":4" />.

У 1911 році Рада З'їзду гірничопромисловців півдня Росії підтримала перше клопотання про будівництво залізничної гілки до копальні – тупикової Григоріївської під'їзної колії від станції Гришине протяжністю 15 верст для обслуговування [[Шахти Новоекономічного|шахт Новоекономічного]] і Григоріївки однією гілкою. Але в 1912 році Донецько-Грушівське товариство кам'яновугільних й антрацитових копалень заклало на землях Новоекономічного свій рудник, а до 1913 року підвело до нього рудникову вузькоколійку. Примикати Григоріївському руднику під'їзними шляхами до приватної залізниці не було сенсу<ref name=":3" /><ref>{{Cite book|title=О подъездных путях общего пользования / Доклад Совета Съезда по железнодорожному вопросу // Труды XXXVI Съезда горнопромышленников юга России (20-го ноября – 4-го декабря 1911 года). – Т. I|last=|first=|year=1912|publisher=|location=Х.|pages=|language=|isbn=}}</ref>.

В 1913 році через Раду З'їзду пройшло клопотання про будівництво тупикової гілки на Григоріївку від [[Сухецький роз'їзд|роз'їзду Сухецький]] (район передвхідного світлофора [[Родинська|станції Родинська]] з боку [[Мерцалове|Мерцалового]]) до межі маєтку. До кінцевої станції гілки повинні були примикати ґрунтові й рейкові під'їзні шляхи шахт Григоріївського рудника і дрібних орендарів. Гілкою передбачалася вивіз вугілля та хліба. Міністерство шляхів сполучення в 1913-1914 роках не включило гілку на Григоріївку в проект залізниці [[Рутченкове]] – Гришине – [[Добропілля (станція)|Добропілля]], і погоджувалося побудувати гілку тільки при поверненні коштів на будівництво, що не влаштовувало генерал-майора В.С.Токайшвілі<ref>{{Cite book|title=Пути сообщения / О постройке железнодорожной линии Рутченково – Гришино и Северных ветвей от ст. Гришино // Горно-заводское дело, № 11. 1914|last=|first=|year=|publisher=|location=|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref>{{Cite book|title=Хроника Совета Съезда горнопромышленников юга России // Горно-заводское дело, № 41. 1914|last=|first=|year=|publisher=|location=|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref>{{Cite book|title=Сооружение линии Рутченково – Гришино – Доброполье // Горно-заводское дело, № 44. 1914|last=|first=|year=|publisher=|location=|pages=|language=|isbn=}}</ref>.

В 1916 році проект залізничної лінії Гришине – [[Краматорськ (станція)|Краматорськ]]а – [[Дружківка (станція)|Дружківка]], складений незадовго до цього в правлінні акціонерного товариства [[Токмацька залізниця|Токамацької залізниці]], був скорегований управлінням [[Катерининська залізниця|Катерининської залізниці]]. Нова траса залізниці передбачала примикання до існуючих залізниць в районі Гришине по роз'їзді Сухецький, а також трасування через Казенноторське ([[Шахове (Добропільський район)|Шахове]]). Що стосується Григоріївського рудника, в декількох верстах на північний захід від останнього передбачалося спорудження станції Паровична, яка обслуговувала б шахти, розташовані на лівому схилі Липової балки. Питання про обслуговування шахт на правому схилі Липової балки, а також з боку Григорівки, залишався відкритим<ref name=":4" /><ref>{{Cite book|title=Коммерческая записка о проектируемой линии Цареконстантиновка – Гришино – Краматорская|last=|first=|year=1916|publisher=|location=Пг.|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref>{{Cite book|title=Доклад Совета Съезда по железнодорожным вопросам // Труды XLI Съезда горнопромышленников юга России. – Т. I|last=|first=|year=1917|publisher=|location=Х.|pages=|language=|isbn=}}</ref>.
[[Файл:Фрагмент плану гірничих робіт на шахті № 1-2 рудника товариства "Григоріївка-Гришине", 1918 рік.jpg|міні|Фрагмент плану гірничих робіт на шахті № 1-2 рудника товариства "Григоріївка-Гришине", 1918 рік]]

В 1918 році, з урахуванням відкриття в майбутньому станції Паровична, був затверджений план будівництва рудникової вузькоколійки з кінною тягою від шахт Григоріївського рудника, розташованих на правому схилі Липової балки, до роз'їзду Сухецький, який влітку 1918 року передбачалося відкрити для прийому вугілля. Гроші на будівництво передбачалося виручити від реалізації незатребуваного вугілля, що накопичився на промплощадці рудника. Звісно, до осені 1918 року питання будівництва рудникової вузькоколійки і нової залізниці вирішене не було. Зміна ладу зробила безглуздим будівництво як нової залізниці, так і вузькоколійки<ref name=":4" />.
[[Файл:Рештки_відвалу_породи_Генеральської_шахти_у_Федорівці.jpg|міні|Рештки відвалу породи Генеральської шахти у Федорівці]]

У 1920 році, в зв'язку зі зміною суспільно-політичного ладу, націоналізований Григор'єво-Гришинський рудник виявився у веденні Північного (Гришинського) куща Донвугілля, а потім був переданий на баланс радгоспу «Гірник-2» (з 1963 року - «Добропільський»). Станом на 1923 рік, працювали шахти на правому березі балки Липова. Рештки відвалу породи однієї з них збереглися досі (2017 рік). На лівому березі шахти були закриті на початку 20-х років. Останні відомості про роботу шахт в районі Федорівки датовані 50-ми роками<ref name=":0" /><ref>{{Cite book|title=Вся Украина и Крым|last=Полярный Ф.И. и др.|first=|year=1923|publisher=|location=Х.|pages=|language=|isbn=}}</ref><ref>{{Cite book|title=Промышленная Россия: 1923-1924 г.: Справочная книга // Издание газеты «Экономическая жизнь». – В. 3-х частях / II часть|last=|first=|year=1924|publisher=|location=М.-Л.|pages=|language=|isbn=}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Закриті шахти Донецької області]]
[[Категорія:Покровський вугленосний район]]


text:
# Долматівка
Долма́тівка (Долматове) — село в Україні, центр Долматівської сільської громади Скадовського району Херсонської області. Населення становить 1390 осіб.

## Історія
Станом на 1886 рік в селі Бехтерської волості мешкало 635 осіб, налічувалось 90 дворів, існували 2 лавки.
24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни.

## Населення
Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 1336 осіб, з яких 662 чоловіки та 674 жінки.
За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 1390 осіб.

### Мовний склад
Рідна мова населення за даними перепису 2001 року:
| Мова       | Чисельність, осіб | Доля     |
| ---------- | ----------------- | -------- |
| Українська | 1 282             | 92,23 %  |
| Російська  | 99                | 7,12 %   |
| Інше       | 9                 | 0,65 %   |
| Разом      | 1 390             | 100,00 % |

## Особистості
У селі народилися:
- Коломієць Наталія Анатоліївна (1963—2014) — українська поетеса.

title: Долматівка

wikitext:
{{Село України
 | назва           = Долматівка
 | область         = [[Херсонська область]]
 | район           = [[Скадовський район]]
 | громада         = [[Долматівська сільська громада]]
 | засновано       =
 | населення       = 1390
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 1,84
 | ref-площа       =
 | щільність       = 755,43
 | поштовий індекс = 75662
 | телефонний код  = 5539
 | координати      =  {{coord|46|13|7|N|32|27|49|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 46 || lat_min = 13 || lat_sec = 7
   | lon_deg = 32 || lon_min = 27 || lon_sec = 49
 | висота          = 13
 | ref-висота      =
 | водойма         =
 | адреса          = 75662, с. Долматівка, пров. Шкільний, 3
 | облікова картка =
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
}}
'''Долма́тівка''' (''Долматове'') — [[село]] в [[Україна|Україні]], центр [[Долматівська сільська громада|Долматівської сільської громади]] [[Скадовський район|Скадовського району]] [[Херсонська область|Херсонської області]]. Населення становить 1390 осіб.

== Історія ==
Станом на [[1886]] рік в селі [[Бехтерська волость|Бехтерської волості]] мешкало 635 осіб, налічувалось 90 дворів, існували 2 лавки<ref>{{ВВСЕР-8-1886}}</ref>.

24 лютого 2022 року село [[Російська окупація Херсонської області|тимчасово окуповане російськими військами]] під час [[Російсько-українська війна (з 2014)|російсько-української війни]]<ref>{{Cite web|title=Військовий експерт пояснив, чому російські війська так швидко захопили Херсонську область|url=https://www.unian.ua/war/okupaciya-hersona-viyskoviy-ekspert-poyasniv-shvidke-zahoplennya-oblasti-novini-vtorgnennya-rosiji-v-ukrajinu-11828841.html|website=www.unian.ua|accessdate=2023-02-27|language=uk}}</ref>.

== Населення ==
Згідно з [[Перепис населення УРСР (1989)|переписом УРСР 1989 року]] чисельність наявного населення села становила 1336 осіб, з яких 662 чоловіки та 674 жінки<ref name="населення 1989"/>.

За [[Перепис населення України (2001)|переписом населення України 2001 року]] в селі мешкало 1390 осіб<ref name="населення 2001"/>.

=== Мовний склад ===
Рідна мова населення за даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]]{{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="standard"
|-
! Мова
! Чисельність, осіб
! Доля
|-
| [[Українська мова|Українська]]
| align="right"| 1 282 || align="right"| 92,23 %
|-
| [[Російська мова в Україні|Російська]]
| align="right"| 99 || align="right"| 7,12 %
|-
| {{comment|Інше|Ті, хто не вказав рідну мову або вказав такою мову, що була рідною для менш ніж 1 % місцевого населення.}}
| align="right"| 9|| align="right"| 0,65 %
|-
| Разом
| align="right"| 1 390 || align="right"| 100,00 %
|}

== Особистості ==
У селі народилися:
* [[Коломієць Наталія Анатоліївна]] (1963—2014) — українська [[поет]]еса.

== Примітки ==
{{reflist|refs=

<ref name="населення 1989">{{БД Держстату України|тип=1989|регіон=Херсонська область}}</ref>

<ref name="населення 2001">{{БД Держстату України|тип=2001 с|регіон=Херсонська область}}</ref>

}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/hersonskaja/7157 Погода в селі Долматівка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305204843/http://weather.in.ua/ua/hersonskaja/7157 |date=5 березня 2016 }}

{{Kherson-geo-stub}}

{{Долматівська сільська громада}}
{{Скадовський район}}
{{Голопристанський район}}
{{Портали|Географія|Україна}}

[[Категорія:Села Херсонської області]]
[[Категорія:Дніпровський повіт]]

title: село Долматівка

Область: Херсонська область

Район: Скадовський район

Тер. громада: Долматівська сільська громада

title: Основні дані

Густота населення: 755,43 осіб/км²

title: Географічні дані

title: Місцева влада

Адреса ради: 75662, с. Долматівка, пров. Шкільний, 3

title: Карта

Карта: Долматівка


text:
# Козаков Богдан Володимирович
Богдан Володимирович Козаков — сержант підрозділу Національної гвардії України, учасник російсько-української війни, який загинув під час російського вторгнення в Україну.

## Життєпис
Народився 2 серпня 1994 в місті Запоріжжя
Навчався у міських школах №51 і 102. Після закінчення 11 класів вступив на навчання до Запорiзького центру професійно-технічної освіти водного транспорту.
Сержант, проходив службу у складі підрозділу окремого загону спеціального призначення «Азов» НГУ.
Загинув в боях з російськими окупантами під час оборони м. Маріуполя 10.03.2022, під час виконання бойового завдання отримав поранення.

## Нагороди
- орден «За мужність» III ступеня (2022, посмертно) — за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі, зразкове виконання службового обов'язку.

title: Козаков Богдан Володимирович

wikitext:
{{Військовик2
| ім'я                = Богдан Козаков
| оригінал імені      = Козаков Богдан Володимирович
| портрет             =
| підпис              =
| дата народження     =2.8.1994
| місце народження    =[[Запоріжжя]]
| дата смерті         = 10.03.2022
| місце смерті        = м. [[Маріуполь]], [[Донецька область]], [[Україна]]
| причина смерті      =
| національність      = [[українці|українець]]
| університет         =
| ступінь             =
| прізвисько          =«Масс»
| партія              =
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    = [[Національна гвардія України|НГУ]]
| рід військ          =
| роки служби         =
| звання              = {{Ранг|країна=Україна|звання=Сержант}}
| формування          = {{Азов (полк)|2}}
| командування        =
| битви               = [[Російсько-українська війна (з 2014)|Російсько-українська війна]]
| нагороди            = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден «За мужність» III ступеня|2022}}
{{!)}}
}}
{{однофамільці|Козаков }}
'''Богдан Володимирович Козаков''' — [[сержант]] підрозділу [[Національна гвардія України|Національної гвардії України]], [[Учасники російсько-української війни К|учасник російсько-української війни]], який загинув під час [[Російське вторгнення в Україну (2022)|російського вторгнення в Україну]].

== Життєпис ==
Народився 2 серпня 1994 в місті Запоріжжя <ref>{{Cite web|url=https://www.standsofheroes.com/tribuna-geroev/bogdan-mass-kozakov|title=Богдан «Маss» Козаков}}</ref>

Навчався у міських школах №51 і 102. Після закінчення 11 класів вступив на навчання до Запорiзького центру професійно-технічної освіти водного транспорту.

Сержант, проходив службу у складі підрозділу [[Окремий загін спеціального призначення НГУ «Азов»|окремого загону спеціального призначення «Азов»]] [[Національна гвардія України|НГУ]].

Загинув в боях з російськими окупантами під час [[Бої за Маріуполь (2022)|оборони м. Маріуполя]] 10.03.2022''',''' під час виконання бойового завдання отримав поранення.

== Нагороди ==
* орден «[[Орден «За мужність»|За мужність]]» III ступеня (2022, посмертно) — ''за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі, зразкове виконання службового обов'язку''.

== Вшанування пам'яті ==
{{Розширити розділ|дата=жовтень 2022}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{УПУ|168/2022|25 березня 2022|Про відзначення державними нагородами України|link=https://www.president.gov.ua/documents/1682022-41813}}

{{ukr-mil-bio-stub}}
{{Учасники РУВ|загинув=так}}

[[Категорія:Українські воїни, загиблі під час російського вторгнення в Україну 2022]]
[[Категорія:Померли в Маріуполі]]

title: Загальна інформація

Народження: 2 серпня 1994 · Запоріжжя

Смерть: 10 березня 2022 (27 років) · м. Маріуполь, Донецька область, Україна

Національність: українець

Псевдо: «Масс»

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Вид ЗС: НГУ

Формування: «Азов»

Війни / битви: Російсько-українська війна