text:
# Гіоргі Попхадзе
Гіоргі Попхадзе (груз. გიორგი ფოფხაძე, нар. 26 вересня 1987, Тбілісі) — грузинський футболіст, захисник клубу «Ягеллонія» та національної збірної Грузії.

## Клубна кар'єра
У дорослому футболі дебютував 2004 року виступами за ФК Тбілісі (https://en.wikipedia.org/wiki/FC_Tbilisi [Архівовано 7 грудня 2016 у Wayback Machine.]), в якому провів два сезони, взявши участь у 26 матчах чемпіонату. 2006 року на правах оренди перебував в грецькому «Олімпіакосі», проте за основну команду так і не провів жодного матчу
Своєю грою  привернув увагу представників тренерського штабу данського «Віборга», до складу якого приєднався влітку 2006 року. Відіграв за команду з Віборга наступні чотири з половиною сезони своєї ігрової кар'єри. Причому за підсумками сезону 2007/08 клуб покинув елітний дивізіон, але Попхадзе продовжив виступи за клуб.
На початку 2011 року повернувся на батьківщину, підписавши контракт з «Зестафоні», якому того ж року допоміг стати чемпіоном Грузії, після чого по сезону провів у австрійському «Штурмі» (Грац) та азербайджанському «Баку».
В серпні 2013 року підписав контракт за схемою 1+1 з польською «Ягеллонією». Протягом року Попхадзе 5 разів потрапив в символічну збірну туру і за підсумками опитування уболівальників був навіть названий відкриттям сезону. Проте у команди розпочались фінансові труднощі, через що футболіст на правах вільного агента влітку 2014 року покинув клуб з Білостока.
20 вересня 2014 року підписав однорічний контракт з клубом «Сіоні». Відтоді встиг відіграти за команду з Болнісі 1 матч в національному чемпіонаті.

## Виступи за збірні
Протягом 2003–2006 років залучався до складу молодіжної збірної Грузії. На молодіжному рівні зіграв у 15 офіційних матчах.
2006 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Грузії. Наразі провів у формі головної команди країни 11 матчів.

title: Гіоргі Попхадзе

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Гіоргі Попхадзе
| зображення =
| підпис =
| повне-ім'я =
| місце-народження = [[Тбілісі]]
| країна-народження = [[СРСР]]
| дата-народження = 26.9.1987
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 183 см
| вага = 81 кг
| поточний-клуб  =  {{Прапорець|GEO}} [[Локомотив (Тбілісі)|«Локомотив Тбілісі»]]
| позиція = [[Захисник (футбол)|захисник]]
| номер  = ?
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|2004–2006 | {{Прапорець|GEO}} | [[Динамо (Тбілісі)|«Динамо» (Тбілісі)]] | 26 |2}}
{{Футболіст рядок 0|2006 |{{оренда}} {{Прапорець|GRE}} | [[Олімпіакос (футбольний клуб, Пірей)|«Олімпіакос»]] | 0 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2006–2010 | {{Прапорець|DEN}} | [[Віборг (футбольний клуб)|«Віборг»]] | 72 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2011 | {{Прапорець|GEO}} | [[Зестафоні (футбольний клуб)|«Зестафоні»]] | 6 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2011–2012 | {{Прапорець|AUT}} | [[Штурм (Грац)|«Штурм» (Грац)]] | 20 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2012–2013 | {{Прапорець|AZE}} |[[Баку (футбольний клуб)|«Баку»]]|19 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2013–2014 | {{Прапорець|POL}} | [[Ягеллонія (Білосток)|«Ягеллонія»]] | 26 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2014 | {{Прапорець|GEO}} | [[Сіоні (футбольний клуб)|«Сіоні»]] | 6 |1}}
{{Футболіст рядок 1|2015 | {{Прапорець|POL}} | [[Ягеллонія (Білосток)|«Ягеллонія»]] | 6 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2015 | {{Прапорець|ALB}} | [[Фламуртарі (футбольний клуб)|«Фламуртарі»]] | 10 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2016– | {{Прапорець|GEO}} | [[Локомотив (Тбілісі)|«Локомотив Тбілісі»]] | ? |?}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2003–2006 | {{Прапорець|GEO}} | [[Молодіжна збірна Грузії з футболу|Грузія U-21]] | 15 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2006– | {{Прапорець|GEO}} | [[збірна Грузії з футболу|Грузія]] | 11 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 28 квітня 2016
| збірна-поновлення = 28 квітня 2016
}}
'''Гіоргі Попхадзе''' ({{lang-ka|გიორგი ფოფხაძე}}, {{н}} [[26 вересня]] [[1987]], [[Тбілісі]]) — грузинський [[футболіст]], [[Захисник (футбол)|захисник]] клубу [[Ягеллонія (Білосток)|«Ягеллонія»]] та [[збірна Грузії з футболу|національної збірної Грузії]].

== Клубна кар'єра ==

У дорослому футболі дебютував 2004 року виступами за ФК Тбілісі (https://en.wikipedia.org/wiki/FC_Tbilisi {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161207173215/https://en.wikipedia.org/wiki/FC_Tbilisi |date=7 грудня 2016 }}), в якому провів два сезони, взявши участь у 26 матчах чемпіонату. 2006 року на правах оренди перебував в грецькому [[Олімпіакос (футбольний клуб, Пірей)|«Олімпіакосі»]], проте за основну команду так і не провів жодного матчу

Своєю грою  привернув увагу представників тренерського штабу данського [[Віборг (футбольний клуб)|«Віборга»]], до складу якого приєднався влітку [[2006]] року. Відіграв за команду з [[Віборг]]а наступні чотири з половиною сезони своєї ігрової кар'єри. Причому за підсумками сезону 2007/08 клуб покинув елітний дивізіон, але Попхадзе продовжив виступи за клуб.

На початку [[2011]] року повернувся на батьківщину, підписавши контракт з [[Зестафоні (футбольний клуб)|«Зестафоні»]], якому того ж року допоміг стати чемпіоном Грузії, після чого по сезону провів у австрійському [[Штурм (Грац)|«Штурмі» (Грац)]] та азербайджанському [[Баку (футбольний клуб)|«Баку»]].

В серпні [[2013]] року підписав контракт за схемою 1+1 з польською [[Ягеллонія (Білосток)|«Ягеллонією»]]. Протягом року Попхадзе 5 разів потрапив в символічну збірну туру і за підсумками опитування уболівальників був навіть названий відкриттям сезону. Проте у команди розпочались фінансові труднощі, через що футболіст на правах вільного агента влітку 2014 року покинув клуб з [[Білосток]]а<ref>{{Cite web |url=http://www.90minut.pl/news/234/news2345031-Giorgi-Popchadze-odchodzi-z-Jagiellonii.html |title=Giorgi Popchadze odchodzi z Jagiellonii |accessdate=15 жовтня 2014 |archive-date=22 серпня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140822232830/http://www.90minut.pl/news/234/news2345031-Giorgi-Popchadze-odchodzi-z-Jagiellonii.html }}</ref>.

[[20 вересня]] [[2014]] року підписав однорічний контракт з клубом [[Сіоні (футбольний клуб)|«Сіоні»]]<ref>{{Cite web |url=http://www.90minut.pl/news/239/news2399672-Giorgi-Popchadze-w-Sioni-Bolnisi.html |title=Giorgi Popchadze w Sioni Bolnisi |accessdate=15 жовтня 2014 |archive-date=10 вересня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170910060146/http://www.90minut.pl/news/239/news2399672-Giorgi-Popchadze-w-Sioni-Bolnisi.html }}</ref>. Відтоді встиг відіграти за команду з [[Болнісі]] 1 матч в національному чемпіонаті.

== Виступи за збірні ==
Протягом 2003–2006 років залучався до складу [[Молодіжна збірна Грузії з футболу|молодіжної збірної Грузії]]. На молодіжному рівні зіграв у 15 офіційних матчах.

2006 року дебютував в офіційних матчах у складі [[Збірна Грузії з футболу|національної збірної Грузії]]. Наразі провів у формі головної команди країни 11 матчів.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.national-football-teams.com/player/14826/Giorgi_Popkhadze.html Статистика виступів на сайті ''national-football-teams.com''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201030142615/https://www.national-football-teams.com/player/14826/Giorgi_Popkhadze.html |date=30 жовтня 2020 }} {{ref-en}}
* {{transfermarkt|44457}}
* {{soccerway|george-popkhadze/11869}}
* {{90minut|21265}}
{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Попхадзе, Гіоргі}}
[[Категорія:Грузинські футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Грузії з футболу]]
[[Категорія:Гравці збірної Грузії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Динамо» (Тбілісі)]]
[[Категорія:Футболісти «Олімпіакоса» (Пірей)]]
[[Категорія:Футболісти «Віборга»]]
[[Категорія:Футболісти «Зестафоні»]]
[[Категорія:Футболісти «Штурма»]]
[[Категорія:Футболісти «Баку»]]
[[Категорія:Футболісти «Ягеллонії»]]
[[Категорія:Футболісти «Сіоні»]]
[[Категорія:Грузинські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Данії]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Австрії]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Польщі]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Азербайджані]]
[[Категорія:Футбольні легіонери у Греції]]
[[Категорія:Уродженці Тбілісі]]

title: Особисті дані

Народження: 26 вересня 1987 (37 років)

Вага: 81 кг

Громадянство: Грузія

Позиція: захисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Локомотив Тбілісі»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Динамо» (Тбілісі) · 26 · (2)

→ «Олімпіакос» · 0 · (0)

«Віборг» · 72 · (0)

«Зестафоні» · 6 · (0)

«Штурм» (Грац) · 20 · (0)

«Баку» · 19 · (0)

«Ягеллонія» · 26 · (0)

«Сіоні» · 6 · (1)

«Ягеллонія» · 6 · (0)
«Фламуртарі» · 10 · (0)

«Локомотив Тбілісі» · ? · (?)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Грузія U-21 · 15 · (0)

Грузія · 11 · (0)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 28 квітня 2016.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 28 квітня 2016.


text:
# Розсохино (Аргуновське сільське поселення)
Розсо́хино (рос. Россохино) — присілок у складі Нікольського району Вологодської області, Росія. Входить до складу Аргуновського сільського поселення.

## Населення
Населення — 11 осіб (2010; 12 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 100 %

wikiname: ukwiki

in_language: uk

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Розсохино
 | назва ін.       = {{lang-ru|Россохино}}
 | карта розташування1 = Росія Вологодська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Вологодська область]]
 | район           = [[нікольський район (Вологодська область)|Нікольський]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[аргуновське сільське поселення (Нікольський район)|Аргуновське]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 11 осіб ([[2010]]{{RUS-VLG-census-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 59
 | lat_min= 49
 | lat_sec= 46
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 44
 | lon_min= 58
 | lon_sec= 35
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Розсохино}}

'''Розсо́хино''' ({{lang-ru|Россохино}}) — [[присілок]] у складі [[нікольський район (Вологодська область)|Нікольського району]] [[вологодська область|Вологодської області]], [[Росія]]. Входить до складу [[аргуновське сільське поселення (Нікольський район)|Аргуновського сільського поселення]].

== Населення ==
Населення — 11 осіб ([[2010]]; 12 у [[2002]]<ref>{{Cite web |url=http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Vologodskaya.xls |title=Дані перепису населення Росії 2002 року |accessdate=18 квітня 2021 |archive-date=11 травня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210511103546/http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Vologodskaya.xls }}</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 100 %

== Джерела ==
* {{Карта|O-38-6}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=59.829979&lon=44.976311&z=12&show=/26157252/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070622142807/http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=59.829979&lon=44.976311&z=12&show=/26157252/ru/ |date=22 червня 2007 }}

{{vologda-obl-stub}}
{{нікольський район (Вологодська область)}}

[[Категорія:Населені пункти Нікольського району (Вологодська область)]]
[[Категорія:Присілки Вологодської області]]

title: присілок Розсохино

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Вологодська область

Муніципальний район: Нікольський

Поселення: Аргуновське

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Розсохино · Розсохино


text:
# Лісовий туризм
Лісовий туризм — багатоденна з ночівлею подорож групи людей за визначеним маршрутом з метою відпочинку, фізичного розвитку, пізнання.
Лісовий туризм доступний для всіх вікових категорій населення. Він сприяє зниженню фізичної втоми, профілактиці захворювань, відновленню фізичного і духовного потенціалу людини.
Подорожі проходять у парках, лісопарках, лісах, що використовуються для відпочинку. Ночівлі відбуваються у стаціонарних будівлях або неорганізовано. Лісовий туризм може поєднуватися з мисливством, риболовлею, збиранням грибів, ягід.
Лісова рекреація — це перебування людей на землях лісового фонду в культурно-оздоровчих, туристичних і спортивних цілях. Рекреаційний потенціал лісів дозволяє виділити наступні види лісової рекреації:
- Кемпінгова лісова рекреація — багатоденне з нічлігом перебування людей на спеціально обладнаних на землях лісового фонду стоянках і базах відпочинку з метою відпочинку, фізичного розвитку, розваг;
- Повсякденна лісова рекреація — повсякденне без нічлігу перебування людей з метою відпочинку;
- Спортивно-масові заходи — перебування людей без нічлігу з метою проведення змагань і учбово-тренувальних занять по різних видах спорту, включаючи пригодницькі види туризму;
- Лісова екскурсія — короткочасне без нічлігу відвідування групи людей визначного об'єкта з метою пізнання, навчання, відпочинку.

## Види лісового туризму
Лісовий кемпінг — це форма відпочинку, коли люди розташовують намети або використовують інші примітивні металочерепні споруди для проживання в лісовому середовищі. Ця діяльність часто пов'язана із зближенням з природою та відмовою від зручностей цивілізації. Кемпінг лісом може включати в себе такі аспекти, як відчуття ізольованості від міської гамми, приготування їжі на вогнищі, спостереження за природними явищами та розваги на свіжому повітрі. Це дозволяє людям насолоджуватися спокоєм та красою лісового оточення, створюючи унікальний досвід взаємодії з природою.
Лісові веломаршрути — це спеціально відзначені маршрути або стежки, призначені для велосипедистів та призначені для прокладання через лісові території. Ці маршрути дозволяють велосипедистам насолоджуватися природним середовищем лісу, використовуючи їх як унікальний фон для велосипедного туризму. Лісові маршрути можуть варіюватися за складністю та довжиною, задовольняючи різні рівні навичок велосипедистів. Це також може бути частиною лісового туризму, надаючи можливість об'єднати активний відпочинок із взаємодією з природним оточенням.
Хайкінг — це нетривала піша подорож у лісі або горах. Зазвичай, похід триває 1—2 дні. Він може бути з ночівлею або ж завершитися в день старту. Якщо планується ночівля, то її влаштовують в організованому кемпінгу або на базі відпочинку. Тому з собою туристи беруть лише денний запас води та їжі і необхідні речі. Часто хайкінг являє собою «похід вихідного дня»: вранці ви приїжджаєте на стартову точку, а ввечері їдете з фінальної локації. Стартова і фінальна точки можуть збігатися, тобто похід закінчується там, де починався. Стежки для хайкінгу повинні бути маркованими і добре підготовленими.
Лісове купання — це пропозиція екопростору від виснаження технологічного буму та надихання жителів відновити зв’язок із лісами країни та захистити їх. «Купання в лісі» переслідувало дві мети: по-перше, допомогти людині розслабитися, відновити психологічну та фізичну рівновагу та запобігти вигорянню від роботи, а по-друге — звернути увагу людей на навколишню природу, зокрема, ліси, та стимулювати діяльність з їх захисту та збереження.

## Причини відвідування лісу
Мотивацію людей до відвідування лісу можна розділити на три чітко окреслених типи мотивації:
- Відпочинок і бажання відчути природу: відвідувачі лісу насолоджуються свіжим повітрям і можливістю побачити природу зблизька;
- Бажання розважитись і зайнятися чимось активним: відвідування лісу – це задоволення, там можна займатися спортом (кататися на велосипеді, бігати тощо) і спілкуватися, проводячи час з друзями та родиною.
- Прагнення до усамітнення: у цьому контексті ліс служить людям місцем відпочинку.
Твердження про те, що перебування в лісі корисне для здоров'я, можна пов'язати з усіма трьома типами мотивації. Ліс – це простір для гарного самопочуття, який стимулює почуття (чисте свіже повітря, спостереження за природою) і корисний для людей (розслаблення, здоров’я).

## Негативний вплив туризму на лісові ресурси
Туристична індустрія в лісових екосистемах спричиняє трансформацію лісового покриву через прокладання шляхів, створення майданчиків та інфраструктури. Це призводить до трамвування природних біотопів і може порушувати екологічну цілісність лісу.
Наступною проблемою є збільшення туристичного потоку сприяє втраті біорізноманіття у лісах. Тривала експлуатація туристами призводить до зменшення чисельності та вимирання видів рослин та тварин, що адаптовані до конкретного лісового середовища. Окрім явної проблеми, — залишеного сміття, — є також ряд непомітних на перший погляд негативних наслідків туризму: ерозія грунту, втручання в ареали тварин та рослин, збільшення ризику лісових пожеж і не тільки.
Також туристична активність призводить до забруднення лісового середовища відходами та надмірним використанням природних ресурсів. Це може викликати ерозію ґрунтів, втрату родючості та впливати на водний режим лісу. Зміни у середовищі, спричинені туристичною діяльністю, можуть призводити до екологічного дисбалансу. Поява інвазійних видів рослин та тварин може стати результатом неконтрольованого впливу туризму, загрожуючи місцевим екосистемам.
Сильний туристичний наплив впливає на кліматичні параметри лісових областей, що в свою чергу призводить до небалансу у водному та енергетичному обміні. Це загрожує стабільності лісових екосистем та може призвести до негативних змін у їх функціонуванні.
Для мінімізації негативного впливу лісового туризму на лісову екосистему встановлюються правила:
- встановлення обмежень / заборони на полювання;
- контроль за розпаленням вогнищ;
- контроль за збором рослин (особливо рідкісних чи зникаючих);
- туристичне будівництво тільки за потреби;
- постійний нагляд за охороною, захистом і відтворенням лісових ресурсів;
- переміщення туристичних груп прокладеними стежками туристичних груп, оснащених лісовими меблями й урнами для сміття.

## Лісові ресурси України
Україна належить до країн з невисокою забезпеченістю лісом. Площа її лісового фонду становить 10, 8 млн. га, в тому числі вкрита лісом - 9,4 млн. га. Лісистість території становить всього 15,6%, причому її рівень територіальне досить диференційований: від 43,2% в Івано-Франківській до 1,8% в Запорізькій. Наближеним до оптимального вважається показник на рівні 21-22%, який дає змогу досягти збалансованості між лісосировинними запасами, обсягами лісоспоживання і екологічними вимогами.
Загальні запаси деревини в Україні становлять 1,74 млрд. куб. м. Близько 51% лісів віднесено до захисних, водоохоронних та інших цінних в екологічному відношенні лісів, решту становлять експлуатаційні. За останні роки намітилася тенденція до скорочення обсягів лісокористування. Загальні обсяги заготівлі деревини зменшилися з 14,4 млн. куб. м у 1990 р. до 10,5 млн. куб. м у 1997 p., тобто майже на 30%.
Незважаючи на це, природно-рекреаційний потенціал України має високу розмаїтість, що багато в чому пояснюється особливостями географічного положення території і її історико-економічного розвитку. Географічне положення України створює об'єктивні умови для виділення лісового туризму як одного з перспективних напрямків в економіці України. Територія Карпат, Волині, Криму є унікальними по формах рельєфу, рік, озер, рідкому сполученню виду рослин і тварин і їхніх співтовариств. Рекреаційний потенціал території лісового фонду України поки ще цілком не вивчений і не розрахований. У залежності від комфортності погоди (сполучення мікрокліматичних умов, сприятливих для лісової рекреації), сезону рекреації (календарний період року, протягом якого здійснюється вид лісової рекреації) і виду лісової рекреації, її, можливо здійснювати на території України кругло-річно.
З огляду на територію лісового фонду, рекреаційне навантаження, тобто вплив на біогеоценоз, майже повсюдно буде незначний.
Більше 2% загального флористичного складу становлять ендемічні види, що ростуть лише в Східних Карпатах. Це рододендрон карпатський - чагарник з шкірястими овальними листочками і ясно-рожевими дрібними квіточками, з яких у Румунії варять напрочуд смачне варення, медунка Філярського, молочай карпатський, щавель карпатський та ін. Крім ендемічних, є цілий ряд рідкісних реліктів, що збереглися від найдавніших епох. Це тис ягідний, кедр європейський, сосна звичайна, модрина польська, бруслина карликова, вудсія ельбська. Є в Українських Карпатах адвентивні (занесені) рослини — вихідці з Північної і Південної Америки.
| природні зони | кількість місць | Загальна площа, тис. га | Площа лісу, тис. га |
| ------------- | --------------- | ----------------------- | ------------------- |
| Полісся       | 30              | 138                     | 126                 |
| Лісостеп      | 145             | 646                     | 596                 |
| Степ          | 62              | 149                     | 85                  |
| Карпати       | 28              | 397                     | 292                 |
| Всього        | 265             | 1330                    | 1099                |

## Найкращі місця для лісового туризму в Україні
Цуманська пуща. Один з найвідоміших лісових масивів Полісся розташований у межах однойменного національного парку, у Ківерцівському районі Волинської області. Пущами завжди називали особливо глухі, дрімучі ліси. На відміну від більшості інших лісів Полісся, тут переважають не хвойні, а дубові широколистяні насадження. Прикрасою цього парку, крім віковічних лісів, є зубри, – на разі це ледь не єдиний ліс в Україні, де можна стрінути цих велетнів у природі. Побачити їх найлегше взимку біля майданчиків для підгодівлі. Окрім них, у пущі дуже багато інших тварин – кабанів, оленів, козуль.
Чорний Ліс. Один з найпівденніших лісових масивів України, розташований у Знам’янському районі Кіровоградської області. Родючі південні ґрунти у поєднанні із теплим кліматом дозволяють дубам сягати велетенського розміру. Найкращий час для відвідин Чорного Лісу – квітень: саме в цей період, коли дерева ще стоять без листя і пропускають світло, земля проростається килимом різнотрав’я. Щойно на дубах з’являється листя, в лісі настає зелена напівтемрява: очевидно, за це його і назвали Чорним. У роки визвольних змагань 1917–1921 цей ліс був центром так званої Чорноліської республіки – території, що контролювалась українськими повстанцями.
Буковий ліс у підніжжя г. Каратау. Попри те, що Крим опинився в окупації, він є невід’ємною частиною України. Віковий буковий ліс у південній частині Карабі-Яйли, у підніжжя згаслого вулкана Каратау. Ліс тут відомий формами буків, які сягають великої ширини. Імовірно, вони виростали на місці колишніх пасовищ, тому і набули такої незвичної, як для лісів, форми.
Букові праліси Карпат. Це єдиний в Україні об’єкт, віднесений до списку об’єктів природної спадщини ЮНЕСКО. У наш час це ледь не єдині ліси в Україні, що ніколи не підлягали жодним рубкам. До об’єкта ЮНЕСКО входить 5 заповідних масивів Карпатського біосферного заповідника та 1 – в Ужанському національному природному парку; ще три лісові ділянки цього об’єкта знаходяться в Словаччині.
Олешківський ліс. Ліс тут штучний. Його почали висаджувати, щоб стримати рух пісків. Загалом вони тягнуться від Каховки до гирла Дніпра — насаджений ліс просто розірвав цей масив і створив кілька арен. На найбільшій із них розташований військовий полігон. Поки лісу не було, суховії переміщали піски й засипали дороги, залізничні колії, фруктові сади. Цьому вирішили завадити за допомогою дерев. Створення лісових розсадників — розповсюджена методика на півдні України. Такі ліси постійно треба оновлювати, оскільки через сухий клімат вони практично не здатні до самовідтворення. Олешківські піски відомі як найбільша європейська пустеля. Але ліс, що оточує її, теж найбільший у Європі серед штучних. Там уже навіть ростуть гриби — місцеві жителі їх збирають. Можна також пройтися екологічною стежкою «Березовий гай». Вона цікава тим, що на маршруті можна побачити і озера, і луки, і болота, і, власне, невеликі березові гайки.

title: Лісовий туризм

wikitext:
[[Файл:Conifer forest.jpg|міні|300x300пкс|Хвойний [[ліс]]]]
'''Лісовий туризм''' — багатоденна з ночівлею подорож групи людей за визначеним маршрутом з метою [[Відпочинок|відпочинку]], фізичного розвитку, пізнання.

Лісовий туризм доступний для всіх вікових категорій населення. Він сприяє зниженню фізичної втоми, профілактиці захворювань, відновленню фізичного і духовного потенціалу людини.

Подорожі проходять у парках, лісопарках, лісах, що використовуються для відпочинку. Ночівлі відбуваються у стаціонарних будівлях або неорганізовано. Лісовий туризм може поєднуватися з мисливством, риболовлею, збиранням грибів, ягід.

'''Лісова рекреація''' — це перебування людей на землях лісового фонду в культурно-оздоровчих, туристичних і спортивних цілях. Рекреаційний потенціал лісів дозволяє виділити наступні види лісової рекреації:

* Кемпінгова лісова рекреація — багатоденне з нічлігом перебування людей на спеціально обладнаних на землях лісового фонду стоянках і базах відпочинку з метою відпочинку, фізичного розвитку, розваг;
* Повсякденна лісова рекреація — повсякденне без нічлігу перебування людей з метою відпочинку;
* Спортивно-масові заходи — перебування людей без нічлігу з метою проведення змагань і учбово-тренувальних занять по різних видах спорту, включаючи пригодницькі види туризму;
* Лісова екскурсія — короткочасне без нічлігу відвідування групи людей визначного об'єкта з метою пізнання, навчання, відпочинку.

== Види лісового туризму ==
''Лісовий кемпінг'' — це форма відпочинку, коли люди розташовують намети або використовують інші примітивні металочерепні споруди для проживання в лісовому середовищі. Ця діяльність часто пов'язана із зближенням з природою та відмовою від зручностей цивілізації. Кемпінг лісом може включати в себе такі аспекти, як відчуття ізольованості від міської гамми, приготування їжі на вогнищі, спостереження за природними явищами та розваги на свіжому повітрі. Це дозволяє людям насолоджуватися спокоєм та красою лісового оточення, створюючи унікальний досвід взаємодії з природою.
[[Файл:Tourist in Jotunheimen mountain.jpg|міні|Хайкінг]]
''Лісові веломаршрути'' — це спеціально відзначені маршрути або стежки, призначені для велосипедистів та призначені для прокладання через лісові території. Ці маршрути дозволяють велосипедистам насолоджуватися природним середовищем лісу, використовуючи їх як унікальний фон для велосипедного туризму. Лісові маршрути можуть варіюватися за складністю та довжиною, задовольняючи різні рівні навичок велосипедистів. Це також може бути частиною лісового туризму, надаючи можливість об'єднати активний відпочинок із взаємодією з природним оточенням.

''[[Пішохідний туризм|Хайкінг]]'' — це нетривала піша подорож у лісі або горах. Зазвичай, похід триває 1—2 дні. Він може бути з ночівлею або ж завершитися в день старту. Якщо планується ночівля, то її влаштовують в організованому кемпінгу або на базі відпочинку. Тому з собою туристи беруть лише денний запас води та їжі і необхідні речі. Часто хайкінг являє собою «похід вихідного дня»: вранці ви приїжджаєте на стартову точку, а ввечері їдете з фінальної локації. Стартова і фінальна точки можуть збігатися, тобто похід закінчується там, де починався. Стежки для хайкінгу повинні бути маркованими і добре підготовленими.

''Лісове купання'' — це пропозиція екопростору від виснаження технологічного буму та надихання жителів відновити зв’язок із лісами країни та захистити їх. «Купання в лісі» переслідувало дві мети: по-перше, допомогти людині розслабитися, відновити психологічну та фізичну рівновагу та запобігти вигорянню від роботи, а по-друге — звернути увагу людей на навколишню природу, зокрема, ліси, та стимулювати діяльність з їх захисту та збереження.

== Причини відвідування лісу ==
Мотивацію людей до відвідування лісу можна розділити на три чітко окреслених типи мотивації:

- Відпочинок і бажання відчути природу: відвідувачі лісу насолоджуються свіжим повітрям і можливістю побачити природу зблизька;

- Бажання розважитись і зайнятися чимось активним: відвідування лісу – це задоволення, там можна займатися спортом (кататися на велосипеді, бігати тощо) і спілкуватися, проводячи час з друзями та родиною.

- Прагнення до усамітнення: у цьому контексті ліс служить людям місцем відпочинку.

Твердження про те, що перебування в лісі корисне для здоров'я, можна пов'язати з усіма трьома типами мотивації. Ліс – це простір для гарного самопочуття, який стимулює почуття (чисте свіже повітря, спостереження за природою) і корисний для людей (розслаблення, здоров’я).

== Негативний вплив туризму на лісові ресурси ==
[[Файл:Forest, Zichyújfalu 16.jpg|міні|278x278пкс|Наслідки неповаги до природи]]
[[Туристична індустрія]] в лісових екосистемах спричиняє трансформацію лісового покриву через прокладання шляхів, створення майданчиків та інфраструктури. Це призводить до трамвування природних біотопів і може порушувати екологічну цілісність лісу.

Наступною проблемою є збільшення туристичного потоку сприяє втраті біорізноманіття у лісах. Тривала експлуатація туристами призводить до зменшення чисельності та вимирання видів рослин та тварин, що адаптовані до конкретного лісового середовища. Окрім явної проблеми, — залишеного сміття, — є також ряд непомітних на перший погляд негативних наслідків туризму: ерозія грунту, втручання в ареали тварин та рослин, збільшення ризику лісових пожеж і не тільки.

Також туристична активність призводить до забруднення лісового середовища відходами та надмірним використанням природних ресурсів. Це може викликати ерозію ґрунтів, втрату родючості та впливати на водний режим лісу. Зміни у середовищі, спричинені туристичною діяльністю, можуть призводити до екологічного дисбалансу. Поява інвазійних видів рослин та тварин може стати результатом неконтрольованого впливу туризму, загрожуючи місцевим екосистемам.

Сильний туристичний наплив впливає на кліматичні параметри лісових областей, що в свою чергу призводить до небалансу у водному та енергетичному обміні. Це загрожує стабільності лісових екосистем та може призвести до негативних змін у їх функціонуванні.

Для мінімізації негативного впливу лісового туризму на лісову екосистему встановлюються правила:

* встановлення обмежень / заборони на полювання;
* контроль за розпаленням вогнищ;
* контроль за збором рослин (особливо рідкісних чи зникаючих);
* туристичне будівництво тільки за потреби;
* постійний нагляд за охороною, захистом і відтворенням лісових ресурсів;
* переміщення туристичних груп прокладеними стежками туристичних груп, оснащених лісовими меблями й урнами для сміття.

== Лісові ресурси України ==
'''Україна належить до країн з невисокою забезпеченістю лісом.''' Площа її лісового фонду становить 10, 8 млн. га, в тому числі вкрита лісом - 9,4 млн. га. Лісистість території становить всього 15,6%, причому її рівень територіальне досить диференційований: від 43,2% в [[Івано-Франківськ|Івано-Франківській]] до 1,8% в [[Запорізька область|Запорізькій.]] Наближеним до оптимального вважається показник на рівні 21-22%, який дає змогу досягти збалансованості між лісосировинними запасами, обсягами лісоспоживання і екологічними вимогами.
[[Файл:Carpathian forest.JPG|міні|Українські Карпати]]
Загальні запаси деревини в Україні становлять 1,74 млрд. куб. м. Близько 51% лісів віднесено до захисних, водоохоронних та інших цінних в екологічному відношенні лісів, решту становлять експлуатаційні. За останні роки намітилася тенденція до скорочення обсягів лісокористування. Загальні обсяги заготівлі деревини зменшилися з 14,4 млн. куб. м у 1990 р. до 10,5 млн. куб. м у 1997 p., тобто майже на 30%.

Незважаючи на це, природно-рекреаційний потенціал України має високу розмаїтість''',''' що багато в чому пояснюється особливостями географічного положення території і її історико-економічного розвитку. Географічне положення України створює об'єктивні умови для виділення лісового туризму як одного з перспективних напрямків в економіці України. Територія Карпат, Волині, Криму є унікальними по формах рельєфу, рік, озер, рідкому сполученню виду рослин і тварин і їхніх співтовариств. Рекреаційний потенціал території лісового фонду України поки ще цілком не вивчений і не розрахований. У залежності від комфортності погоди (сполучення мікрокліматичних умов, сприятливих для лісової рекреації), сезону рекреації (календарний період року, протягом якого здійснюється вид лісової рекреації) і виду лісової рекреації, її, можливо здійснювати на території України кругло-річно.

З огляду на територію лісового фонду, рекреаційне навантаження, тобто вплив на біогеоценоз, майже повсюдно буде незначний.

'''Більше 2% загального флористичного складу становлять ендемічні види, що ростуть лише в Східних Карпатах.''' Це [[Рододендрон карпатський|рододендрон]] карпатський - чагарник з шкірястими овальними листочками і ясно-рожевими дрібними квіточками, з яких у Румунії варять напрочуд смачне варення, [[медунка]] Філярського, молочай карпатський, щавель карпатський та ін. Крім ендемічних, є цілий ряд рідкісних реліктів, що збереглися від найдавніших епох. Це тис ягідний, кедр європейський, сосна звичайна, модрина польська, бруслина карликова, вудсія ельбська. Є в Українських Карпатах адвентивні (занесені) рослини — вихідці з Північної і Південної Америки.
{|
|+'''Лісові території України, придатні для рекреаційного освоєння'''
!природні зони
!кількість місць
!Загальна площа, тис. га
!Площа лісу, тис. га
|-
|Полісся
|30
|138
|126
|-
|Лісостеп
|145
|646
|596
|-
|Степ
|62
|149
|85
|-
|Карпати
|28
|397
|292
|-
|Всього
|265
|1330
|1099
|}

== Найкращі місця для лісового туризму в Україні ==
[[Файл:Цуманська пуща.jpg|міні|Цуманська пуща]]
'''[[Цуманська пуща]].''' Один з найвідоміших лісових масивів Полісся розташований у межах однойменного національного парку, у Ківерцівському районі Волинської області. Пущами завжди називали особливо глухі, дрімучі ліси. На відміну від більшості інших лісів Полісся, тут переважають не хвойні, а дубові широколистяні насадження. Прикрасою цього парку, крім віковічних лісів, є зубри, – на разі це ледь не єдиний ліс в Україні, де можна стрінути цих велетнів у природі. Побачити їх найлегше взимку біля майданчиків для підгодівлі. Окрім них, у пущі дуже багато інших тварин – кабанів, оленів, козуль.
[[Файл:CarpathianMaunt.jpg|міні|Карпатський ліс]]
[[Чорний Ліс (Івано-Франківська область)|'''Чорний Ліс'''.]] Один з найпівденніших лісових масивів України, розташований у Знам’янському районі Кіровоградської області. Родючі південні ґрунти у поєднанні із теплим кліматом дозволяють дубам сягати велетенського розміру. Найкращий час для відвідин Чорного Лісу – квітень: саме в цей період, коли дерева ще стоять без листя і пропускають світло, земля проростається килимом різнотрав’я. Щойно на дубах з’являється листя, в лісі настає зелена напівтемрява: очевидно, за це його і назвали Чорним. У роки визвольних змагань 1917–1921 цей ліс був центром так званої Чорноліської республіки – території, що контролювалась українськими повстанцями.

'''[[Буковий ліс|Буковий ліс у підніжжя г. Каратау]]'''. Попри те, що Крим опинився в окупації, він є невід’ємною частиною України. Віковий буковий ліс у південній частині Карабі-Яйли, у підніжжя згаслого вулкана Каратау. Ліс тут відомий формами буків, які сягають великої ширини. Імовірно, вони виростали на місці колишніх пасовищ, тому і набули такої незвичної, як для лісів, форми.

'''[[Букові праліси Карпат та інших регіонів Європи|Букові праліси Карпат]].''' Це єдиний в Україні об’єкт, віднесений до списку об’єктів природної спадщини ЮНЕСКО. У наш час це ледь не єдині ліси в Україні, що ніколи не підлягали жодним рубкам. До об’єкта ЮНЕСКО входить 5 заповідних масивів Карпатського біосферного заповідника та 1 – в Ужанському національному природному парку; ще три лісові ділянки цього об’єкта знаходяться в Словаччині.

'''[[Олешківський сосновий бір|Олешківський ліс]]'''. Ліс тут штучний. Його почали висаджувати, щоб стримати рух пісків. Загалом вони тягнуться від Каховки до гирла Дніпра — насаджений ліс просто розірвав цей масив і створив кілька арен. На найбільшій із них розташований військовий полігон. Поки лісу не було, суховії переміщали піски й засипали дороги, залізничні колії, фруктові сади. Цьому вирішили завадити за допомогою дерев. Створення лісових розсадників — розповсюджена методика на півдні України. Такі ліси постійно треба оновлювати, оскільки через сухий клімат вони практично не здатні до самовідтворення. Олешківські піски відомі як найбільша європейська пустеля. Але ліс, що оточує її, теж найбільший у Європі серед штучних. Там уже навіть ростуть гриби — місцеві жителі їх збирають. Можна також пройтися екологічною стежкою «Березовий гай». Вона цікава тим, що на маршруті можна побачити і озера, і луки, і болота, і, власне, невеликі березові гайки.

== Джерела ==
{{книга
|автор = Шандор Ф. Ф.
|заголовок = Сучасні різновиди туризму : підручник
|посилання =
|відповідальний = Ф. Ф. Шандор, М.П. Кляп
|місце = К.
|видавництво = Знання
|рік = 2013
|том =
|сторінок =
|сторінки = 197-290
|isbn = 978-966-346-738-2
|ref =
}}
* {{книга|автор= Ісаєнко В.М.|заголовок= Стратегія сталого розвитку (туристична галузь) |посилання= http://enpuir.npu.edu.ua/handle/123456789/6901|відповідальний= В. М. Ісаєнко, К. Д. Ніколаєв, К. О. Бабікова та ін|місце= К.|видавництво= Вид-во НПУ імені М. П. Драгоманова|рік= 2014 |том= |сторінок= |сторінки= 105-106|isbn= 978-966-660-951-2|ref= }}
* Р. Іванух, В. Жученко. Стратегічні проблеми розвитку рекреаційно-туристичного комплексу України. "Економіка України" № 1, 1997.
* РуденкоВ. П. Природно-ресурсний потенціал України. — К.: Либідь, 1994. — 150с.
* Gaggermeier, A.; Eisele, H. (2022): Erholungsort Wald: den Alltag zurücklassen. LWF aktuell 134, S. 14 – 16.
* Паламарчук М. М., Паламарчук О. М. Економічна і соціальна географія України з основами теорії. — К.: Знання, 1998. — С. 178—215.
*Ю. А. Злобін. Основи екології. – Київ, 1998.

[[Категорія:Типи туризму]]
[[Категорія:Лісокористування]]


text:
# Фрустинго
Фрустинго (або фрістинго) — типовий різдвяний пиріг із регіону Марке, виготовлений із сухофруктів та інжиру; в Асколі воно називається frëštìnghë, у Фермо frustingu і в Пезаро bostrengo.

## Історія та підготовка
Фрустинго походить від panis picentinus, бідного та багатого хліба, описаного стародавніми римлянами; рецепт передбачав змішування аліки (манної крупи з полби, ячменю, твердої пшениці, спельти та родової пшениці марцайоло) з висушеним виноградним соком і приготування отриманої суміші в глиняних горщиках. Він був об'єктом інтересу Плінія, який описав, як його споживали розм'якшеним у молоці з медом.
Класичний рецепт, який повільно і природно розвивався з часом, як завдяки варіації смаку, так і для того, щоб компенсувати дефіцит деяких інгредієнтів, передбачає черствий хліб як основну страву, дрібно нарізаний і розм'якшений у бульйоні з сушених інжир, змішаний із вареним суслом (так званий сапа в Марші), до якого додають сухофрукти, шоколад і спеції (не забуваючи про посипання анісової мистри, яка присутня в численних солодощах з Маршу).
Тісто вимішується довго, час від часу додається місцева оливкова олія. Після тривалого відпочинку та розміщення у формах фрустинго готують у дров'яній печі, щоб нарешті його скуштувати, можливо, у супроводі келиха глінтвейну. Фрустинго офіційно включено до традиційних продуктів регіону як типовий продукт, який потрібно охороняти, захищати та рекламувати.
Інгредієнти типового фрустинго: інжир, султани, борошно типу «0» (або частіше борошно трителло), цукор або мед, оливкова олія першого віджиму, цукати, цитрон, волоські горіхи, мигдаль, какао, шоколад кава екстра темна, мелена та рідка, змішані лікери.

title: Фрустинго

wikitext:
{{страва}}
'''Фрустинго''' (або '''фрістинго''') — типовий різдвяний пиріг із регіону [[Марке]], виготовлений із [[Сухофрукти|сухофруктів]] та [[інжир]]у<ref name="Alimentipedia">{{Cite web|url=http://www.alimentipedia.it/frustingo.html|title=Ricetta del fristingo, frustingo, frostengo, pistingo, bostrengo}}</ref>; в Асколі воно називається ''frëštìnghë'', у Фермо ''frustingu'' і в [[Пезаро-е-Урбіно|Пезаро]] ''bostrengo''<ref name="CiboSociale">{{Cite web|url=http://www.cibosociale.it/il-cibo-di-giuseppe-frustingo-marchigiano/|title=Il cibo di Giuseppe Frustingo marchigiano|archivedate=2016-11-07|authorlink1=sì|accessdate=2023-01-06|archive-url=https://web.archive.org/web/20161107171359/http://www.cibosociale.it/il-cibo-di-giuseppe-frustingo-marchigiano/}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161107171359/http://www.cibosociale.it/il-cibo-di-giuseppe-frustingo-marchigiano/ |date=2016-11-07 }}</ref>.

== Історія та підготовка ==
Фрустинго походить від ''panis picentinus'', бідного та багатого хліба, описаного стародавніми римлянами; рецепт передбачав змішування ''аліки'' (манної крупи з [[Полба|полби]], [[Ячмінна крупа|ячменю]], [[Пшениця тверда|твердої пшениці]], [[Спельта|спельти]] та родової пшениці марцайоло) з висушеним виноградним соком і приготування отриманої суміші в глиняних горщиках. Він був об'єктом інтересу [[Пліній Старший|Плінія]], який описав, як його споживали розм'якшеним у [[Молоко|молоці]] з [[мед]]ом<ref>{{Cite book
|title=[[Naturalis Historia]] |volume=18
|language=latino
}}</ref><ref name="taccuinistorici">{{Cite web|url=http://www.taccuinistorici.it/ita/news/medioevale/dolci/Fristingo-o-frustingo.html|title=Fristingo o frustingo}}</ref>.

Класичний рецепт, який повільно і природно розвивався з часом, як завдяки варіації смаку, так і для того, щоб компенсувати дефіцит деяких інгредієнтів, передбачає черствий хліб як основну страву, дрібно нарізаний і розм'якшений у бульйоні з [[Інжир|сушених інжир]], змішаний із вареним суслом (так званий сапа в Марші), до якого додають [[сухофрукти]], [[шоколад]] і [[спеції]] (не забуваючи про посипання анісової мистри, яка присутня в численних солодощах з Маршу).

Тісто вимішується довго, час від часу додається місцева [[оливкова олія]]. Після тривалого відпочинку та розміщення у формах фрустинго готують у дров'яній печі, щоб нарешті його скуштувати, можливо, у супроводі келиха [[глінтвейн]]у. Фрустинго офіційно включено до традиційних продуктів регіону як типовий продукт, який потрібно охороняти, захищати та рекламувати.

Інгредієнти типового фрустинго: інжир, султани, борошно типу «0» (або частіше борошно трителло<ref>{{Cite web|url=http://rapini.italianharvest.com/content/frustingo-holiday-nutty-feast-marche-region|title=Frustingo - a Holiday Nutty Feast from Marche Region|authorlink1=sì|archivedate=2013-06-18|accessdate=2023-01-06|archive-url=https://web.archive.org/web/20130618063504/http://rapini.italianharvest.com/content/frustingo-holiday-nutty-feast-marche-region}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130618063504/http://rapini.italianharvest.com/content/frustingo-holiday-nutty-feast-marche-region |date=2013-06-18 }}</ref><ref>{{Cite book
|url=http://books.google.it/books?id=m5t4AAAAIAAJ&q=frustingo+tritello&dq=frustingo+tritello&hl=it&sa=X&ei=IvG4Uv7zAZGI7AbwzIB4&ved=0CDMQ6AEwAA
|title=Etimologia e lessico dialettale: atti del XII Convegno per gli studi dialettali italiani : (Macerata, 10-13 aprile 1979). |date=1981
|publisher=Pacini
|location=Pisa
|pages=289
}}</ref>), цукор або мед, оливкова олія першого віджиму, цукати, цитрон, волоські горіхи, мигдаль, какао, шоколад кава екстра темна, мелена та рідка, змішані лікери.

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Різдвяна їжа]]
[[Категорія:Страви із сухофруктів]]

title: Фрустинго

Походження: Італія

Необхідні компоненти: F. carica


text:
# Степнівська сільська рада (Первомайський район)
Степні́вська сільська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування в Первомайському районі Автономної Республіки Крим. Адміністративний центр — село Степне.

## Загальні відомості
- Населення ради: 2 396 осіб (станом на 2001 рік)

## Населені пункти
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
- с. Степне
- с. Криловка

## Склад ради
Рада складається з 15 депутатів та голови.
- Голова ради: Лукін Віктор Михайлович

### Керівний склад попередніх скликань
| Прізвище, ім'я, по батькові | Основні відомості                                                         | Дата обрання | Дата звільнення |
| --------------------------- | ------------------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Лобов Володимир Миколайович | Сільський голова, 1953 року народження, позапартійна                      | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Лукін Віктор Михайлович     | Сільський голова, 1954 року народження, освіта вища, член Партії регіонів | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України

### Депутати
За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали:

#### За суб'єктами висування
| Суб'єкт висування | Кількість обраних депутатів | %    |
| ----------------- | --------------------------- | ---- |
| Партія регіонів   | 13                          | 81,3 |
| Народна партія    | 1                           | 6,3  |
| Партія «Союз»     | 1                           | 6,3  |
| Самовисування     | 1                           | 6,3  |

#### За округами
| № округу        | Прізвище, ім'я, по батькові      | Дата визнання обраним | Освіта  | Партійна приналежність                  | Відомості про обраного депутата                                          |
| --------------- | -------------------------------- | --------------------- | ------- | --------------------------------------- | ------------------------------------------------------------------------ |
| Народна Партія  |                                  |                       |         |                                         |                                                                          |
| 16              | Слободянюк Наталія Олександрівна | 02.11.2010            | середня | член Народної партії                    | ЗАТ АФ «Заря», бригадир-овцевод                                          |
| Партія регіонів |                                  |                       |         |                                         |                                                                          |
| 1               | Дуднік Віктор Павлович           | 02.11.2010            | середня | член Партії регіонів                    | УСК, машиніст насосної станції                                           |
| 3               | Шведова Ніна Іванівна            | 02.11.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | Степнівська загальноосвітня школа, вчитель                               |
| 4               | Заярній Олександр Григорович     | 02.11.2010            | середня | член Партії регіонів                    | Степнівська загальноосвітня школа, вчитель                               |
| 5               | Паршаков Ігор Юрійович           | 02.11.2010            | середня | член Партії регіонів                    | тимчасово не працює                                                      |
| 6               | Калітюк Надія Вікторівна         | 02.11.2010            | середня | член Партії регіонів                    | «Крим геологія», робоча                                                  |
| 7               | Сопуляк Тамара Олександрівна     | 02.11.2010            | середня | член Партії регіонів                    | тимчасово не працює                                                      |
| 8               | Сопуляк Олександр Іванович       | 02.11.2010            | середня | член Партії регіонів                    | «Крим геологія», спеціаліст з геофізики                                  |
| 9               | Айєтдінов Едіп Енверович         | 02.11.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | Степнівська загальноосвітня школа, вчитель                               |
| 10              | Лукіна Віра Петрівна             | 02.11.2010            | середня | член Партії регіонів                    | тимчасово не працює                                                      |
| 11              | Гайдар Світлана Леонідівна       | 02.11.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | Степнівська загальноосвітня школа, вчитель                               |
| 12              | Буслік Антоніна Дмитрівна        | 02.11.2010            | середня | член Партії регіонів                    | тимчасово не працює                                                      |
| 13              | Головата Галина Євгенівна        | 02.11.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | Степнівська загальноосвітня школа, заступник директора з виховної роботи |
| 15              | Палійчук Володимир Михайлович    | 02.11.2010            | середня | член Партії регіонів                    | тимчасово не працює                                                      |
| Партія «Союз»   |                                  |                       |         |                                         |                                                                          |
| 2               | Прубняк Світлана Олександрівна   | 02.11.2010            | середня | член Партії «Союз»                      | Степнівська сільська рада, секретар                                      |
| Самовисування   |                                  |                       |         |                                         |                                                                          |
| 14              | Рустемова Олександра Анатоліївна | 02.11.2010            | середня | член Політичної партії «Сильна Україна» | Степнівська сільська рада, головний бухгалтер                            |

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Степнівська сільська рада
   | будівля             =
   | розташування        =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Автономна Республіка Крим]]
   | район               = [[Первомайський район (Крим)|Первомайський район]]
   | центр               = с. [[Степне (Первомайський район)|Степне]]
   | голова              = Лукін Віктор Михайлович
   | секретар            =
   | кількість членів    = 15 депутатів
   | утворена            =
   | код КОАТУУ          = 0123586500
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=788 Степнівська сільська рада]
   | площа               =
   | населення           = 2 396 ''(на 2001 рік)''
   | щільність           =
   | населені пункти     = 2 села
   | поштовий індекс     = 96320
   | адреса              = <tt>96320, Автономна Республіка Крим, Первомайський р-н, с. Степне, вул. Шкільна, 30</tt>
   | телефонний код      = 6552
   | телефонний номер    = 97-2-42
   | факс                =
   | електронна скринька =
   | вебсторінка         =
  }}

'''Степні́вська сільська́ ра́да''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[орган місцевого самоврядування]] в [[Первомайський район (Крим)|Первомайському районі]] [[Автономна Республіка Крим|Автономної Республіки Крим]]. [[Адміністративний центр]] — [[село]] [[Степне (Первомайський район)|Степне]].

== Загальні відомості ==
* ''Населення ради:'' 2 396 осіб (станом на 2001 рік)

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* с. [[Степне (Первомайський район)|Степне]]
* с. [[Криловка (Первомайський район)|Криловка]]

== Склад ради ==
Рада складається з 15 депутатів та голови.
* ''Голова ради:'' Лукін Віктор Михайлович

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#FAEBD7"
! Прізвище, ім'я, по батькові !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Лобов Володимир Миколайович
| Сільський голова, 1953 року народження, позапартійна
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Лукін Віктор Михайлович
| Сільський голова, 1954 року народження, освіта вища, член [[Партія регіонів|Партії регіонів]]
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними сайту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=2389&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=2389&rid256=122 Секретарі попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

=== Депутати ===
За результатами [[Місцеві вибори в Україні 2010|місцевих виборів 2010 року]] депутатами ради стали<ref>{{cite web |url=http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=2389&PF7691=2389 |title=Степнівська сільська рада. Результати виборів депутатів. |publisher=ЦВК |accessdate=29 червня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160305000624/http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=2389&PF7691=2389 |archivedate=5 березня 2016 |deadurl=yes }}</ref>:

==== За суб'єктами висування ====
{| class="wikitable sortable collapsible"
|-
! Суб'єкт висування !! Кількість обраних депутатів !! %
|-
| [[Партія регіонів]] || align="center"| 13 || align="center"| 81,3
|-
| [[Народна партія (Україна)|Народна партія]] || align="center"| 1 || align="center"| 6,3
|-
| [[Партія «Союз»]] || align="center"| 1 || align="center"| 6,3
|-
| Самовисування || align="center"| 1 || align="center"| 6,3
|}

==== За округами ====
{| class="wikitable collapsible collapsed"
|-
! data-sort-type="number" | № округу !! Прізвище, ім'я, по батькові !! data-sort-type="date" | Дата визнання обраним !! Освіта !! Партійна приналежність !! Відомості про обраного депутата
|-
| colspan=6 | '''Народна Партія'''
|-
| align="center"| 16 || style=white-space:nowrap | Слободянюк Наталія Олександрівна || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Народної партії || ЗАТ АФ «Заря», бригадир-овцевод
|-
| colspan=6 | '''Партія регіонів'''
|-
| align="center"| 1 || style=white-space:nowrap | Дуднік Віктор Павлович || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Партії регіонів || УСК, машиніст насосної станції
|-
| align="center"| 3 || style=white-space:nowrap | Шведова Ніна Іванівна || align="center"| 02.11.2010 || вища || член Партії регіонів || Степнівська загальноосвітня школа, вчитель
|-
| align="center"| 4 || style=white-space:nowrap | Заярній Олександр Григорович || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Партії регіонів || Степнівська загальноосвітня школа, вчитель
|-
| align="center"| 5 || style=white-space:nowrap | Паршаков Ігор Юрійович || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Партії регіонів || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 6 || style=white-space:nowrap | Калітюк Надія Вікторівна || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Партії регіонів || «Крим геологія», робоча
|-
| align="center"| 7 || style=white-space:nowrap | Сопуляк Тамара Олександрівна || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Партії регіонів || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 8 || style=white-space:nowrap | Сопуляк Олександр Іванович || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Партії регіонів || «Крим геологія», спеціаліст з геофізики
|-
| align="center"| 9 || style=white-space:nowrap | Айєтдінов Едіп Енверович || align="center"| 02.11.2010 || вища || член Партії регіонів || Степнівська загальноосвітня школа, вчитель
|-
| align="center"| 10 || style=white-space:nowrap | Лукіна Віра Петрівна || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Партії регіонів || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 11 || style=white-space:nowrap | Гайдар Світлана Леонідівна || align="center"| 02.11.2010 || вища || член Партії регіонів || Степнівська загальноосвітня школа, вчитель
|-
| align="center"| 12 || style=white-space:nowrap | Буслік Антоніна Дмитрівна || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Партії регіонів || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 13 || style=white-space:nowrap | Головата Галина Євгенівна || align="center"| 02.11.2010 || вища || член Партії регіонів || Степнівська загальноосвітня школа, заступник директора з виховної роботи
|-
| align="center"| 15 || style=white-space:nowrap | Палійчук Володимир Михайлович || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Партії регіонів || тимчасово не працює
|-
| colspan=6 | '''Партія «Союз»'''
|-
| align="center"| 2 || style=white-space:nowrap | Прубняк Світлана Олександрівна || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Партії «Союз» || Степнівська сільська рада, секретар
|-
| colspan=6 | '''Самовисування'''
|-
| align="center"| 14 || style=white-space:nowrap | Рустемова Олександра Анатоліївна || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Політичної партії «Сильна Україна» || Степнівська сільська рада, головний бухгалтер
|}

== Примітки та джерела ==
{{reflist}}
* {{ОКВРУ|788}}

{{Crimea-geo-stub}}
{{Адміністративний устрій Первомайського району (Крим)}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Первомайського району (Крим)]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Регіон: Автономна Республіка Крим

Район: Первомайський район

Адм. центр: с. Степне

Облікова картка: Степнівська сільська рада

title: Склад

Кількість членів: 15 депутатів

Голова ради: Лукін Віктор Михайлович

title: Територія та населення

Населені пункти: 2 села

title: Контактні дані


text:
# Lariscus
Lariscus — рід вивірок підродини Callosciurinae. Вони зустрічаються лише в Південно-Східній Азії.

## Спосіб життя
Вони є маловідомими мешканцями тропічних лісів, що населяють гірські райони на висоті від 900 до 1500 метрів над рівнем моря. Хоча вони можуть лазити по деревах, вони здебільшого тримаються близько до землі, шукаючи фрукти та горіхи. Вони будують свої гнізда в дуплах стовбурів дерев.

## Характеристики
Lariscus insignis, найпоширеніший вид, має довжину голови та тіла 18 см, а довжину хвоста — 10 см. Хутро зазвичай сіро-коричневе, з жовтуватими боками та білим низом. Три чорні поздовжні смуги проходять по спині та верхній частині боків. Деякі особини відхиляються від цього типового кольорового візерунка; вони можуть бути суцільно коричневими без видимих смуг.

title: Lariscus

wikitext:
{{Automatic taxobox
| image = Sciurus insignis - 1700-1880 - Print - Iconographia Zoologica - Special Collections University of Amsterdam - UBA01 IZ20400053.tif
| image_caption = ''[[Lariscus insignis]]''
| taxon = Lariscus
| authority = [[Олдфілд Томас|Thomas]] & [[Роберт Чарльз Ротон|Wroughton]], 1909
| type_species = ''[[Lariscus insignis|Sciurus insignia]]''
| type_species_authority = [[Фредерік Кюв'є|F. Cuvier]], 1821
| subdivision_ranks = Види
| subdivision =
''[[Lariscus hosei|L. hosei]]'' (Thomas, 1892)

''[[Lariscus insignis|L. insignis]]'' (F. Cuvier, 1821)

''[[Lariscus niobe|L. niobe]]'' (Thomas, 1898)

''[[Lariscus obscurus|L. obscurus]]'' (Miller, 1903)
}}
'''''Lariscus''''' — [[рід (біологія)|рід]] вивірок підродини Callosciurinae<ref>Wilson, D. E.; Reeder, D. M., eds. (2005). Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed.). Baltimore: Johns Hopkins University Press. ISBN 978-0-8018-8221-0</ref>. Вони зустрічаються лише в [[Південно-Східна Азія|Південно-Східній Азії]].

== Спосіб життя ==
Вони є маловідомими мешканцями тропічних лісів, що населяють гірські райони на висоті від 900 до 1500 метрів над рівнем моря. Хоча вони можуть лазити по деревах, вони здебільшого тримаються близько до землі, шукаючи фрукти та горіхи. Вони будують свої гнізда в дуплах стовбурів дерев.

== Характеристики ==
''Lariscus insignis'', найпоширеніший вид, має довжину голови та тіла 18 см, а довжину хвоста — 10 см. Хутро зазвичай сіро-коричневе, з жовтуватими боками та білим низом. Три чорні поздовжні смуги проходять по спині та верхній частині боків. Деякі особини відхиляються від цього типового кольорового візерунка; вони можуть бути суцільно коричневими без видимих смуг.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* J.L. Koprowski, E.A. Goldstein, K.R. Bennett, C. Pereira Mendes: Genus Lariscus. In: Don E. Wilson, T.E. Lacher, Jr., Russell A. Mittermeier (ред.): Handbook of the Mammals of the World: Lagomorphs and Rodents 1. (том 6) Lynx Edicions, Barcelona 2016, ISBN 978-84-941892-3-4, P. 729–730
* Lariscus In: Richard W. Thorington Jr., John L. Koprowski, Michael A. Steele: Squirrels of the World. Johns Hopkins University Press, Baltimore MD 2012; P. 169. ISBN 978-1-4214-0469-1
* Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. том 2. 6-те видання. Johns Hopkins University Press, Baltimore MD u. a. 1999, ISBN 0-8018-5789-9

{{Taxonbar|from=Q301584}}

[[Категорія:Роди ссавців]]
[[Категорія:Вивіркові]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Мишоподібні (Rodentia)

Родина: Вивіркові (Sciuridae)

Підродина: Callosciurinae

Рід: Lariscus · Thomas & Wroughton, 1909

title: Типовий вид

Типовий вид: Sciurus insignia · F. Cuvier, 1821

title: Види

Види: L. hosei (Thomas, 1892) · L. insignis (F. Cuvier, 1821) · L. niobe (Thomas, 1898) · L. obscurus (Miller, 1903)


text:
# Спинномозкова рідина
Спинномозкова́ рідина́ (також спинномозковий ліквор, цереброспінальна рідина (лат. liquor cerebrospinalis) — рідина, яка циркулює у порожнинах шлуночків головного мозку (вентрикулярна рідина), підпавутинному (під павутинною оболоною; також субарахноїдальному) просторі головного і спинного мозку. В її утворенні беруть участь судинні сплетіння, залозисті клітини, епендима та субепендимальна тканина шлуночків головного мозку, павутинна оболона, нейроглія, тощо. Відтік спинномозкової рідини здійснюється пасивно через венозні сплетіння мозку, пазухи твердої мозкової оболони, периневральні простори черепних і спинномозкових нервів.
Кількість ліквору у дорослої людини становить 100—150 мл.

## Функції
Функції спинномозкової рідини:
- амортизаційна — оберігає від механічних впливів головний та спинний мозок;
- регулює внутрішньочерепний тиск, забезпечує постійність внутрішнього середовища (рН, концентрації катіонів та аніонів);
- за допомогою спинномозкової рідини здійснюється видалення продуктів метаболізму з клітин центральної нервової системи (ЦНС), з одного боку, та транспортування поживних речовин з крові до клітин ЦНС, з другого боку.

## Показники спинномозкової рідини у нормі
Спинномозкова рідина здорової людини за хімічним складом схожа з сироваткою крові.
| Показники                                              | Значення                                                                                |
| ------------------------------------------------------ | ------------------------------------------------------------------------------------------------- |
| Колір                                                  | Безбарвна                                                                                |
| Прозорість                                             | Прозора                                                                                |
| Тиск                                                   | 150 — 200 мм вод. ст. (у положенні лежачи) 300 — 400 мм вод. ст. (у положенні сидячи)             |
| Щільність                                              | вентрикулярна рідина 1,002-1,004 люмбальна рідина 1,006-1,007                                     |
| Реакція, рН                                            | 7,35 — 7,8                                                                                |
| Білок                                                  | вентрикулярна рідина 0,10-0,22 г/л люмбальна рідина 0,20-0,30 г/л                                 |
| Глобулінові реакції:                                   | реакції Панді, Нонне-Апельта, Фрідмана негативні                                                  |
| Глюкоза                                                | вентрикулярна рідина 2,8-3,9 ммоль/л люмбальна рідина 2,8-3,9 ммоль/л                             |
| Хлориди                                                | вентрикулярна рідина 120—130 ммоль/л люмбальна рідина 120—130 ммоль/л                             |
| Цитоз:                                                 | вентрикулярна рідина 0-3 клітин/1 мкл (0-3·106/л) люмбальна рідина 7-10 клітин/1 мкл (7-10·106/л) |
| Вивчення нативних (природних) і забарвлених препаратів | Нейтрофіли — 2-4 % лімфоцити — 60±20 % моноцити — 30±10 % еозинофіли, епендимоцити — рідко        |

## Використання в діагностиці
З діагностичною і лікувальною метою роблять пункцію спинномозкового каналу, що дозволяє визначити показники тиску спинномозкової рідини і провести її аналіз. При ураженнях ЦНС тиск і склад (зокрема, кількість клітин, співвідношення вмісту білка та клітин) спинномозкової рідини змінюються. Тиск спинномозкової рідини підвищується при порушенні її відтоку (травми черепа або хребта, пухлини мозку, крововиливи, тощо). При менінгіті в лікворі виявляють бактерії, найпростіші, тощо. Глобулінові реакції допомагають, наприклад, в діагностиці нейросифілісу, туберкульозного менінгіту; біохімічні дослідження спинномозкової рідини (визначення цукру, хлоридів, вільних амінокислот, ферментів, тощо) — важливі для розпізнавання нейроінфекцій, епілепсії, тощо.

title: Спинномозкова рідина

wikitext:
[[Файл:NPH MRI 272 GILD.gif|thumb|Пульсація спинномозкової рідини у шлуночках мозку]]
'''Спинномозкова́ рідина́''' (також '''спинномозковий ліквор''', '''цереброспінальна рідина''' ({{lang-la|liquor cerebrospinalis}}) — рідина, яка циркулює у порожнинах [[Головний мозок|шлуночків головного мозку]] (вентрикулярна рідина), підпавутинному (під [[Головний мозок людини#Оболони головного мозку|павутинною оболоною]]; також субарахноїдальному) просторі головного і спинного мозку. В її утворенні беруть участь судинні сплетіння, залозисті клітини, епендима та субепендимальна тканина шлуночків головного мозку, павутинна оболона, [[нейроглія]], тощо. Відтік спинномозкової рідини здійснюється пасивно через венозні сплетіння мозку, пазухи твердої мозкової оболони, периневральні простори [[Черепні нерви|черепних]] і спинномозкових [[нерв]]ів.

Кількість ліквору у дорослої людини становить 100—150 мл.

== Функції ==
Функції спинномозкової рідини:

* амортизаційна — оберігає від механічних впливів [[Головний мозок людини|головний]] та [[спинний мозок]];
* регулює внутрішньочерепний тиск, забезпечує постійність внутрішнього середовища ([[PH|рН]], концентрації [[катіон]]ів та [[аніон]]ів);
* за допомогою спинномозкової рідини здійснюється видалення продуктів метаболізму з клітин [[Центральна нервова система|центральної нервової системи (ЦНС)]], з одного боку, та транспортування поживних речовин з крові до клітин ЦНС, з другого боку.

== Показники спинномозкової рідини у нормі ==
Спинномозкова рідина здорової людини за хімічним складом схожа з [[сироватка крові|сироваткою крові]].
{| class="wikitable"
|-
! Показники
! Значення
|-
| Колір
| Безбарвна
|-
| Прозорість
| Прозора
|-
| Тиск
| 150 — 200 мм вод. ст. (у положенні лежачи)
300 — 400 мм вод. ст. (у положенні сидячи)
|-
| Щільність
| вентрикулярна рідина 1,002-1,004
люмбальна рідина 1,006-1,007
|-
| Реакція, рН
| 7,35 — 7,8
|-
| Білок
| вентрикулярна рідина 0,10-0,22 г/л
люмбальна рідина 0,20-0,30 г/л
|-
| [[Глобулін]]ові реакції:
| реакції Панді, Нонне-Апельта, Фрідмана негативні
|-
| [[Глюкоза]]
| вентрикулярна рідина 2,8-3,9 ммоль/л
люмбальна рідина 2,8-3,9 ммоль/л
|-
| Хлориди
| вентрикулярна рідина 120—130 ммоль/л
люмбальна рідина 120—130 ммоль/л
|-
| Цитоз:
| вентрикулярна рідина 0-3 клітин/1 мкл (0-3·106/л)
люмбальна рідина 7-10 клітин/1 мкл (7-10·106/л)
|-
| Вивчення нативних (природних) і забарвлених препаратів
| [[Нейтрофіли]] — 2-4 %
[[лімфоцити]] — 60±20 %
[[моноцити]] — 30±10 %
[[Еозинофільні гранулоцити|еозинофіли]], епендимоцити — рідко
|}

== Використання в діагностиці ==

З діагностичною і лікувальною метою роблять [[Люмбальна пункція|пункцію]] спинномозкового каналу, що дозволяє визначити показники тиску спинномозкової рідини і провести її аналіз. При ураженнях ЦНС тиск і склад (зокрема, кількість клітин, співвідношення вмісту білка та клітин) спинномозкової рідини змінюються. Тиск спинномозкової рідини підвищується при порушенні її відтоку ([[Черепно-мозкова травма|травми черепа]] або [[Травма спинного мозку|хребта]], пухлини мозку, крововиливи, тощо). При [[менінгіт]]і в лікворі виявляють [[бактерії]], [[найпростіші]], тощо. Глобулінові реакції допомагають, наприклад, в діагностиці нейро[[сифіліс]]у, [[туберкульоз]]ного менінгіту; біохімічні дослідження спинномозкової рідини (визначення цукру, хлоридів, вільних [[Амінокислоти|амінокислот]], [[Ферменти|ферментів]], тощо) — важливі для розпізнавання [[Нейроінфекції|нейроінфекцій]], [[Епілепсія|епілепсії]], тощо.

== Див. також ==
* [[Люмбальна пункція]]
* [[Лікворологія]]

== Джерела ==
* Неврологія: підручник / Т. І. Кареліна, Н. М. Касевич; за ред. Н. В. Литвиненко. — К.: Медицина, 2014. — 287 с.
* [http://msvitu.com/archive/2006/october/article-1.php  Аналіз спинномозкової рідини/ Медицина світу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200810071400/http://msvitu.com/archive/2006/october/article-1.php |date=10 серпня 2020 }}
* Захарія К. А. [http://nbuv.gov.ua/j-pdf/labdiag_2011_4_10.pdf Попередження помилок при дослідженні спинномозкової рідини] / К. А. Захарія, Н. П. Педько, Б. В. Западнюк // Лабораторна діагностика. — 2011. — № 4. — С. 35-43.

== Література ==
* Ликвор как гуморальная среда организма: [монография] / В. С. Пикалюк [и др.]. — Симф. : АРИАЛ, 2010. — 191 с. : рис., табл. — Бібліогр.: с. 136—189. — ISBN 978-966-2372-39-7
* [http://repository.ldufk.edu.ua/bitstream/34606048/12046/1/Матвієнко%20Ю.%20Ліквородіагностика....pdf ЛІКВОРОДІАГНОСТИКА В МЕДИЦИНІ. Ю.О. МАТВІЄНКО] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220123190027/http://repository.ldufk.edu.ua/bitstream/34606048/12046/1/Матвієнко%20Ю.%20Ліквородіагностика....pdf |date=23 січня 2022 }}
* [https://medpers.dsma.dp.ua/issues/2018/N2/71-78.pdf ДІАГНОСТИЧНА ЗНАЧУЩІСТЬ ВИЗНАЧЕННЯ ОСНОВНОГО БІЛКА МІЄЛІНУ В СПИННОМОЗКОВІЙ РІДИНІ ПРИ ВІЛ-АСОЦІЙОВАНИХ НЕВРОЛОГІЧНИХ ЗАХВОРЮВАННЯХ. К.Ю. Литвин] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200214232954/http://medpers.dsma.dp.ua/issues/2018/N2/71-78.pdf |date=14 лютого 2020 }} [https://doi.org/10.26641/2307-0404.2018.2.133941 DOI :2307-0404.2018.2.133941]

== Посилання ==
* [http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/603/spinnomozkova-ridina Спинномозкова рідина] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151102011821/http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/603/spinnomozkova-ridina |date=2 листопада 2015 }}
* [http://msvitu.com/archive/2006/october/article-1.php АНАЛІЗ СПИННОМОЗКОВОЇ РІДИНИ (Скорочений виклад)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200810071400/http://msvitu.com/archive/2006/october/article-1.php |date=10 серпня 2020 }} 2003
* [http://dspace.nbuv.gov.ua/bitstream/handle/123456789/45009/64-Shaymardanova.pdf?sequence=1 ЗМІНИ КАРТИНИ КРОВІ ПІД ВПЛИВОМ КСЕНОГЕННОЇ СПИННОМОЗКОВОЇ РІДИНИ. Л.Р. Шаймарданова, та інші] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220123191829/http://dspace.nbuv.gov.ua/bitstream/handle/123456789/45009/64-Shaymardanova.pdf?sequence=1 |date=23 січня 2022 }} 2012
* [http://bse.sci-lib.com/article105269.html Спинномозкова рідина] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110802010020/http://bse.sci-lib.com/article105269.html |date=2 серпня 2011 }} у [[Велика радянська енциклопедія|Великій радянській енциклопедії]] {{ref-ru}}

{{Фізіологія-доробити}}

[[Категорія:Неврологія]]
[[Категорія:Нейробіологія]]
[[Категорія:Центральна нервова система]]
[[Категорія:Менінгеальний синдром]]


text:
# Бішофсцелль
Бішофсцелль (нім. Bischofszell) — місто  в Швейцарії в кантоні Тургау, округ Вайнфельден.

## Географія
Місто розташоване на відстані близько 150 км на північний схід від Берна, 27 км на схід від Фрауенфельда.
Бішофсцелль має площу 11,6 км², з яких на 18,6% дозволяється будівництво (житлове та будівництво доріг), 53,1% використовуються в сільськогосподарських цілях, 24,6% зайнято лісами, 3,7% не є продуктивними (річки, льодовики або гори).

## Демографія
2019 року в місті мешкало 5982 особи (+8,5% порівняно з 2010 роком), іноземців було 26,5%. Густота населення становила 517 осіб/км².
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,5% — особи молодші 20 років, 61% — особи у віці 20—64 років, 18,5% — особи у віці 65 років та старші. Було 2677 помешкань (у середньому 2,2 особи в помешканні).
Із загальної кількості 3361 працюючого 82 було зайнятих в первинному секторі, 1688 — в обробній промисловості, 1591 — в галузі послуг.

title: Бішофсцелль

wikitext:
{{Адміністративна одиниця Швейцарії|CH-TG|4471}}

'''Бішофсцелль''' ({{lang-de|Bischofszell}}) — місто  в [[Швейцарія|Швейцарії]] в [[Кантони Швейцарії|кантоні]] [[Тургау]], округ [[Вайнфельден (округ)|Вайнфельден]]<ref>{{cite web |url=https://www.bfs.admin.ch/bfs/en/home/basics/swiss-official-commune-register.assetdetail.22484825.html |title=Amtliches Gemeindeverzeichnis der Schweiz |date= 01.05.2022 |publisher=Bundesamt für Statistik |accessdate=10 листопада 2022}}{{ref-de}}</ref>.

== Географія ==
Місто розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 150 км на північний схід від [[Берн]]а, 27 км на схід від [[Фрауенфельд]]а.
Бішофсцелль має площу<ref name="data2019">{{cite web |url=https://www.bfs.admin.ch/bfs/de/home/statistiken/regionalstatistik/regionale-portraets-kennzahlen/gemeinden.assetdetail.15864450.html |title=Regionalporträts 2021: Kennzahlen aller Gemeinden  |date= 26.03.2021 |publisher=Bundesamt für Statistik |accessdate=10 листопада 2022}}{{ref-de}}</ref> 11,6 км², з яких на 18,6% дозволяється будівництво (житлове та будівництво доріг), 53,1% використовуються в сільськогосподарських цілях, 24,6% зайнято лісами, 3,7% не є продуктивними (річки, льодовики або гори).

== Демографія ==
2019 року в місті мешкало 5982 особи<ref name="data2019" /> (+8,5% порівняно з 2010 роком), іноземців було 26,5%. [[Густота населення]] становила 517 осіб/км².
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,5% — особи молодші 20 років, 61% — особи у віці 20—64 років, 18,5% — особи у віці 65 років та старші. Було 2677 помешкань (у середньому 2,2 особи в помешканні).
Із загальної кількості 3361 працюючого 82 було зайнятих в [[Первинний сектор економіки|первинному секторі]], 1688 — в обробній промисловості, 1591 — в галузі послуг.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Вайнфельден (округ)}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Міста Швейцарії]]
[[Категорія:Громади Тургау]]

title: Межує з: сусідні адмінодиниці

Герб: Прапор

Країна: Швейцарія [ 1 ]

Кантон: Тургау

Номерний знак: TG

Офіційна мова: німецька

Часовий пояс: UTC+1 і UTC+2


text:
# Роберт Гансен (серійний убивця)
Роберт Крістіан Гансен (англ. Robert Christian Hansen, 15 лютого 1939 — 21 серпня 2014) — американський серійний убивця, який отримав у засобах масової інформації прізвисько «М'ясник-пекар» (англ. Butcher Baker). У період з 1971 по 1983 роки Гансен викрав, зґвалтував і вбив принаймні 17 жінок у місті Анкоріджі, штат Аляска, та його околицях. Імовірно, загальна кількість жертв становить 21 особу. У 1983 році Гансен був спійманий і засуджений до довічного ув'язнення без права перегляду вироку.

## Ранні роки
Гансен народився в Естервіллі, штат Айова, у Крістіана та Едні Гансенів, які були датськими емігрантами. Знайомі описували його як тиху самотню людину, на яку в дитинстві сильно тиснув батько. У школі Гансен піддавався нападкам однолітків через свої прищі та заїкання, і задля психологічної віддушини відкрив для себе полювання.
У 1957 році Гансен відслужив рік у резерві армії США, після чого працював асистентом інструктора поліцейської академії в Покахонтасі, Айова. Там він познайомився з жінкою, з якою одружився влітку 1960 року.
У грудні 1960 року Гансен був заарештований за підпал будівлі гаража шкільної опікунської ради графства Покахонтас. Під час відбуття терміну Гансен отримав повідомлення від дружини про розлучення. Відбувши 20 місяців із присудженого трирічного терміну ув'язнення, Гансен вийшов на волю. За наступні кілька років він кілька разів опинявся у в'язниці за дрібну крадіжку. У 1967 році Гансен переїхав на Аляску з другою дружиною, Дарлою Мері Хенріксен, з якою одружився в 1963 році, та їхніми двома дітьми. В Анкориджі Гансен перебував у добрих стосунках із сусідами і встановив кілька мисливських рекордів.
1977 року Гансен був заарештований за крадіжку бензопили. Лікар діагностував у Гансена біполярний афективний розлад і прописав препарати літію для контролю над емоційною нестабільністю, проте обов'язковий прийом ліків Гансену не призначений.

## Серія вбивств
13 червня 1983 року 17-річна повія Сінді Поулсон (англ. Cindy Paulson) втекла перед тим, як Гансен спробував її завантажити у свій двомісний літак Piper Super Cub. Діставшись поліції, Поулсон розповіла, що Гансен спочатку запропонував заплатити їй 200 доларів за мінет, але потім відвіз її до свого будинку, де катував і ґвалтував. Також вона сказала, що Гансен тримав її прикутою за шию до стовпа в будинку, поки сам спав поряд на дивані. Прокинувшись, Гансен повіз її на аеродром Мерріл Філд (пізніше з'ясувалося, що своїх жертв Гансен на власному літаку відвозив у віддалену місцевість у долині Матануска-Суситна, поблизу річки Кник, де мав свій будинок). У машині закута в наручники Поулсон знайшла момент, коли Гансен завантажував свої речі в літак, і кинулась у бік 6-ї Авеню. Гансен запанікував і побіг за нею, але не наздогнав. У поліцейській дільниці Поулсон описала злочинця, якого незабаром затримали.
На допиті Гансен заперечував звинувачення Поулсон, заявивши, що вона вимагала в нього гроші. Незважаючи на колишні проблеми із законом, Гансен зумів уникнути арешту. Багато в чому відіграв роль його статус зразкового сім'янина та добропорядного громадянина. Гансен працював пекарем і був на хорошому рахунку у суспільстві. Також на його користь засвідчив друг Гансена, Джон Хеннінг, сказавши, що Гансен був у цей час із ним.
Справа проти Гансена не була заведена, але на той момент детектив Гленн Флоут (англ. Glenn Flothe) вів слідство у справі про вбивства невідомих жінок, чиї тіла були знайдені на околицях Анкоріджа. Перше тіло, знайдене будівельниками біля дороги Еклутна (англ. Eklutna Road) у 1981 році, було неформально названо слідчими «Енні Еклутна», але так і не було упізнано. Того ж року у гравійному кар'єрі було виявлено тіло Джоанни Мессіни. Наступного року у неглибокій могилі біля річки Кнік було знайдено останки 23-річної Шеррі Морроу. Флоут припустив, що всі жертви належать одному вбивці, і зв'язався з агентом ФБР Джоном Дугласом (англ. John Douglas) з проханням скласти психологічний профіль злочинця. Дуглас зробив висновок, що вбивця, швидше за все, є мисливцем з низькою самооцінкою, якого часто підштовхували жінки, і схильністю залишати «сувеніри на згадку». Агент ФБР також припустив, що вбивця може заїкатися.
Показання Поулсон і психологічний профіль, складений Дугласом, допомогли Флоуту отримати судовий ордер на обшук літака, машин та будинку Гансена. 27 жовтня 1983 року слідчі виявили ювелірні вироби, що належали одній з жертв, а також кілька одиниць вогнепальної зброї у схованці на горищі будинку Гансена, калібр яких збігався з ранами на тілах жертв. Знахідкою, яка також відіграла важливу роль, стала авіаційна карта місцевості, захована в узголів'ї дивана і позначена хрестиками. Коли Гансену були пред'явлені докази, знайдені в нього вдома, вбивця, як і раніше, продовжував заперечувати свою причетність, але зрештою почав звинувачувати у всьому жінок і спробував обґрунтувати свої мотиви. Зрештою, Гансен зізнався у серії вбивств, починаючи з 1971 року. У 1984 році маніяк був засуджений до 461 року в'язниці та довічного ув'язнення без права перегляду вироку. Більшу частину ув'язнення Гансен провів у виправному центрі Спрінг Крик (в'язниця максимального рівня безпеки), але у 2014 році, у віці 75 років, був переведений у виправний комплекс Анкоріджа через проблеми зі здоров'ям. 21 серпня 2014 року він помер у лікарні.

## Відомі жертви
Ранніми жертвами Гансена були переважно дівчата від 16 до 19 років. Пізніше вбивця переключився на повій та стриптизерок, вбивства яких вивели на слід Гансена співробітників правоохоронних органів. Загалом відомо 17 жертв, вбивство яких Гансен підтвердив. Через угоду, укладену зі слідством (допомогу слідству в обмін на більш м'яке звинувачення), офіційно Гансена звинуватили у лише чотири вбивствах. Також його звинуватили у викраденні і згвалтуванні Сінді Поулсон. Список відомих і деяких ймовірних жертв наведено нижче:
- Ліза Фатрелл (англ. Lisa Futrell), 41 (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено за його допомогою)
- Малаї Ларсен (англ. Malai Larsen), 28 (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено за його допомогою)
- Невідома (Джейн Доу, справжнє ім'я невідоме) (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено з його допомогою)
- Сью Луна (англ. Sue Luna), 23 (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено за його допомогою)
- Тамі Педерсон (англ. Tami Pederson), 20 (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено за його допомогою)
- Анджела Феддерн (англ. Angela Feddern), 24 (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено за його допомогою)
- Тереза Вотсон (англ. Teresa Watson) (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено з його допомогою)
- Делінн Фрей (англ. DeLynn Frey) (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено з його допомогою)
- Пола Гулдінг (англ. Paula Goulding) (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено за його допомогою)
- Андреа Альтері (англ. Andrea Altiery) (Гансен зізнався у цьому вбивстві, тіло жертви виявлено з його допомогою)
- Шеррі Морроу (англ. Sherry Morrow), 23 (Гансен зізнався в цьому вбивстві, тіло жертви виявлено за його допомогою)
- Енні Еклутна (англ. Eklutna Annie) (Гансен зізнався у цьому вбивстві, тіло жертви виявлено з його допомогою)
- Джоанна Мессіна (англ. Joanna Messina) (Гансен зізнався у цьому вбивстві, тіло жертви виявлено з його допомогою)
- Роксан Ісленд (англ. Roxanne Easland), 24 (вбивство підтверджено Гансеном, тіло не виявлено)
- Силія Ван Зантен (англ. Ceilia Van Zanten), 17 (Гансен заперечував вбивство, але підозрювався в ньому через хрестик на карті, розташований там, де було знайдено тіло)
- Меган Емерік (англ. Megan Emerick), 17 (Гансен заперечував вбивство, але підозрювався в ньому через хрестик на карті, розташований там, де було знайдено тіло)
- Мері Тілл (англ. Mary Thill), 23 (Гансен заперечував вбивство, але підозрювався в ньому через хрестик на карті, розташований там, де було знайдено тіло)

## У культурі
Серія вбивств, скоєних Гансеном, знайшла свій відбиток у кількох документальних і мистецьких серіалах. У 2013 році актор Джон К'юсак зіграв Гансена у фільмі «Мерзла земля». Ніколас Кейдж виконав роль сержанта Джека Хелкомба, прототипом якого став детектив Гленн Флоут.

title: Роберт Гансен (серійний убивця)

wikitext:
{{однофамільці|Гансен (прізвище){{!}}Гансен}}
{{Особа}}
'''Роберт Крістіан Гансен''' ({{lang-en|Robert Christian Hansen}}, [[15 лютого]] [[1939]] — [[21 серпня]] [[2014]]) — американський серійний убивця, який отримав у засобах масової інформації прізвисько «М'ясник-пекар» ({{Lang-en|Butcher Baker}}). У період з 1971 по 1983 роки Гансен викрав, зґвалтував і вбив принаймні 17 жінок у місті [[Анкоридж (Аляска)|Анкоріджі]], штат [[Аляска]], та його околицях. Імовірно, загальна кількість жертв становить 21 особу. У 1983 році Гансен був спійманий і засуджений до довічного ув'язнення без права перегляду вироку<ref name="anchorage">{{Cite web|url=http://www.alaskadispatch.com/article/20140522/butcher-baker-robert-hansen-moved-anchorage-medical-treatment|title='Butcher Baker' Robert Hansen moved to Anchorage for medical treatment]|publisher=''Alaska Dispatch''|accessdate=2022-08-24|archive-date=2014-06-27|archive-url=https://web.archive.org/web/20140627040249/http://www.alaskadispatch.com/article/20140522/butcher-baker-robert-hansen-moved-anchorage-medical-treatment}}</ref>.

== Ранні роки ==
Гансен народився в Естервіллі, штат [[Айова]], у Крістіана та Едні Гансенів, які були датськими емігрантами. Знайомі описували його як тиху самотню людину, на яку в дитинстві сильно тиснув батько. У школі Гансен піддавався [[Цькування|нападкам]] однолітків через свої [[Акне|прищі]] та [[заїкання]], і задля психологічної віддушини відкрив для себе полювання<ref name="lohr">{{Cite web|last=Lohr|first=David|title=Hunting Humans|website=truTV Crime Library|publisher=|date=|url=http://www.trutv.com/library/crime/serial_killers/weird/robert_hansen/index.html|accessdate=2010-07-12|archiveurl=https://web.archive.org/web/20090831063015/http://www.trutv.com/library/crime/serial_killers/weird/robert_hansen/index.html|archivedate=2009-08-31|deadurl=yes}}</ref>.

У 1957 році Гансен відслужив рік у резерві [[Армія США|армії США]], після чого працював асистентом інструктора поліцейської академії в Покахонтасі, Айова. Там він познайомився з жінкою, з якою одружився влітку 1960 року.

У грудні 1960 року Гансен був заарештований за підпал будівлі гаража шкільної опікунської ради графства Покахонтас. Під час відбуття терміну Гансен отримав повідомлення від дружини про розлучення. Відбувши 20 місяців із присудженого трирічного терміну ув'язнення, Гансен вийшов на волю. За наступні кілька років він кілька разів опинявся у в'язниці за дрібну крадіжку. У 1967 році Гансен переїхав на Аляску з другою дружиною, Дарлою Мері Хенріксен, з якою одружився в 1963 році, та їхніми двома дітьми. В Анкориджі Гансен перебував у добрих стосунках із сусідами і встановив кілька мисливських рекордів<ref name="lohr"/>.

1977 року Гансен був заарештований за крадіжку бензопили. Лікар діагностував у Гансена [[біполярний афективний розлад]] і прописав препарати літію для контролю над емоційною нестабільністю, проте обов'язковий прийом ліків Гансену не призначений<ref name="lohr"/>.

== Серія вбивств ==
13 червня 1983 року 17-річна повія Сінді Поулсон ({{Lang-en|Cindy Paulson}}) втекла перед тим, як Гансен спробував її завантажити у свій двомісний літак Piper Super Cub. Діставшись поліції, Поулсон розповіла, що Гансен спочатку запропонував заплатити їй 200 доларів за [[мінет]], але потім відвіз її до свого будинку, де катував і ґвалтував. Також вона сказала, що Гансен тримав її прикутою за шию до стовпа в будинку, поки сам спав поряд на дивані. Прокинувшись, Гансен повіз її на аеродром Мерріл Філд (пізніше з'ясувалося, що своїх жертв Гансен на власному літаку відвозив у віддалену місцевість у долині [[Боро Матануска-Сусітна|Матануска-Суситна]], поблизу річки Кник, де мав свій будинок). У машині закута в наручники Поулсон знайшла момент, коли Гансен завантажував свої речі в літак, і кинулась у бік 6-ї Авеню. Гансен запанікував і побіг за нею, але не наздогнав. У поліцейській дільниці Поулсон описала злочинця, якого незабаром затримали.

На допиті Гансен заперечував звинувачення Поулсон, заявивши, що вона вимагала в нього гроші. Незважаючи на колишні проблеми із законом, Гансен зумів уникнути арешту. Багато в чому відіграв роль його статус зразкового сім'янина та добропорядного громадянина. Гансен працював пекарем і був на хорошому рахунку у суспільстві. Також на його користь засвідчив друг Гансена, Джон Хеннінг, сказавши, що Гансен був у цей час із ним.

Справа проти Гансена не була заведена, але на той момент детектив Гленн Флоут ({{Lang-en|Glenn Flothe}}) вів слідство у справі про вбивства невідомих жінок, чиї тіла були знайдені на околицях Анкоріджа. Перше тіло, знайдене будівельниками біля дороги Еклутна ({{Lang-en|Eklutna Road}}) у 1981 році, було [[Екземплифікант|неформально названо]] слідчими «Енні Еклутна», але так і не було упізнано. Того ж року у гравійному кар'єрі було виявлено тіло Джоанни Мессіни. Наступного року у неглибокій могилі біля річки Кнік було знайдено останки 23-річної Шеррі Морроу. Флоут припустив, що всі жертви належать одному вбивці, і зв'язався з агентом ФБР Джоном Дугласом ({{Lang-en|John Douglas}}) з проханням скласти психологічний профіль злочинця. Дуглас зробив висновок, що вбивця, швидше за все, є мисливцем з низькою самооцінкою, якого часто підштовхували жінки, і схильністю залишати «сувеніри на згадку». Агент ФБР також припустив, що вбивця може заїкатися.

Показання Поулсон і психологічний профіль, складений Дугласом, допомогли Флоуту отримати судовий ордер на обшук літака, машин та будинку Гансена. 27 жовтня 1983 року слідчі виявили ювелірні вироби, що належали одній з жертв, а також кілька одиниць вогнепальної зброї у схованці на горищі будинку Гансена, калібр яких збігався з ранами на тілах жертв. Знахідкою, яка також відіграла важливу роль, стала авіаційна карта місцевості, захована в узголів'ї дивана і позначена хрестиками<ref name="lohr"/>. Коли Гансену були пред'явлені докази, знайдені в нього вдома, вбивця, як і раніше, продовжував заперечувати свою причетність, але зрештою почав звинувачувати у всьому жінок і спробував обґрунтувати свої мотиви. Зрештою, Гансен зізнався у серії вбивств, починаючи з 1971 року. У 1984 році маніяк був засуджений до 461 року в'язниці та довічного ув'язнення без права перегляду вироку. Більшу частину ув'язнення Гансен провів у виправному центрі Спрінг Крик (в'язниця максимального рівня безпеки), але у 2014 році, у віці 75 років, був переведений у виправний комплекс Анкоріджа через проблеми зі здоров'ям. 21 серпня 2014 року він помер у лікарні<ref>{{Cite web |url=http://www.ktuu.com/news/news/serial-killer-robert-hansen-dies-in-anchorage/27664412 |title=Serial Killer Robert Hansen Dies in Anchorage |accessdate=2022-08-24 |archive-date=2016-04-07 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160407153953/http://www.ktuu.com/news/news/serial-killer-robert-hansen-dies-in-anchorage/27664412 }}</ref>.

== Відомі жертви ==
Ранніми жертвами Гансена були переважно дівчата від 16 до 19 років. Пізніше вбивця переключився на повій та стриптизерок, вбивства яких вивели на слід Гансена співробітників правоохоронних органів. Загалом відомо 17 жертв, вбивство яких Гансен підтвердив. Через угоду, укладену зі слідством (допомогу слідству в обмін на більш м'яке звинувачення), офіційно Гансена звинуватили у лише чотири вбивствах. Також його звинуватили у викраденні і згвалтуванні Сінді Поулсон. Список відомих і деяких ймовірних жертв наведено нижче<ref name="autogenerated1">[http://www.alaskadispatch.com/article/20140522/butcher-baker-robert-hansen-moved-anchorage-medical-treatment 'Butcher Baker' Robert Hansen moved to Anchorage for medical treatment] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140627040249/http://www.alaskadispatch.com/article/20140522/butcher-baker-robert-hansen-moved-anchorage-medical-treatment |date=2014-06-27 }}, ''Alaska Dispatch''.</ref>:

* Ліза Фатрелл ({{Lang-en|Lisa Futrell}}), 41 (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено за його допомогою)
* Малаї Ларсен ({{Lang-en|Malai Larsen}}), 28 (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено за його допомогою)
* Невідома ([[Джон Доу|Джейн Доу]], справжнє ім'я невідоме) (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено з його допомогою)
* Сью Луна ({{Lang-en|Sue Luna}}), 23 (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено за його допомогою)
* Тамі Педерсон ({{Lang-en|Tami Pederson}}), 20 (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено за його допомогою)
* Анджела Феддерн ({{Lang-en|Angela Feddern}}), 24 (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено за його допомогою)
* Тереза Вотсон ({{Lang-en|Teresa Watson}}) (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено з його допомогою)
* Делінн Фрей ({{Lang-en|DeLynn Frey}}) (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено з його допомогою)
* Пола Гулдінг ({{Lang-en|Paula Goulding}}) (вбивство підтверджено Гансеном, тіло жертви виявлено за його допомогою)
* Андреа Альтері ({{Lang-en|Andrea Altiery}}) (Гансен зізнався у цьому вбивстві, тіло жертви виявлено з його допомогою)
* Шеррі Морроу ({{Lang-en|Sherry Morrow}}), 23 (Гансен зізнався в цьому вбивстві, тіло жертви виявлено за його допомогою)
* Енні Еклутна ({{Lang-en|Eklutna Annie}}) (Гансен зізнався у цьому вбивстві, тіло жертви виявлено з його допомогою)
* Джоанна Мессіна ({{Lang-en|Joanna Messina}}) (Гансен зізнався у цьому вбивстві, тіло жертви виявлено з його допомогою)
* Роксан Ісленд ({{Lang-en|Roxanne Easland}}), 24 (вбивство підтверджено Гансеном, тіло не виявлено)
* Силія Ван Зантен ({{Lang-en|Ceilia Van Zanten}}), 17 (Гансен заперечував вбивство, але підозрювався в ньому через хрестик на карті, розташований там, де було знайдено тіло)
* Меган Емерік ({{Lang-en|Megan Emerick}}), 17 (Гансен заперечував вбивство, але підозрювався в ньому через хрестик на карті, розташований там, де було знайдено тіло)
* Мері Тілл ({{Lang-en|Mary Thill}}), 23 (Гансен заперечував вбивство, але підозрювався в ньому через хрестик на карті, розташований там, де було знайдено тіло)

== У культурі ==
Серія вбивств, скоєних Гансеном, знайшла свій відбиток у кількох документальних і мистецьких серіалах. У 2013 році актор [[Джон К'юсак]] зіграв Гансена у фільмі «[[Мерзла земля]]». [[Ніколас Кейдж]] виконав роль сержанта Джека Хелкомба, прототипом якого став детектив Гленн Флоут<ref name="Entertainment Weekly">{{Цитата:Новини|last=Staskiewics|first=Keith|title=Serial Killer on the Big Screen|work=[[Entertainment Weekly]]|url=http://www.ew.com/ew/article/0,,20515639,00.html|date=5 серпня 2011|accessdate=25 травня 2014|archive-date=2013-12-28|archive-url=https://web.archive.org/web/20131228072724/http://www.ew.com/ew/article/0,,20515639,00.html}}</ref><ref>[http://www.imdb.com/title/tt2005374/combined ''The Frozen Ground''] at the Internet Movie Database</ref>.

== Примітки ==
{{Reflist|2}}
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Гансен, Роберт}}
[[Категорія:Серійні вбивці США]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Померли 2014]]
[[Категорія:Померли 21 серпня]]
[[Категорія:Народились 1939]]
[[Категорія:Народились 15 лютого]]
[[Категорія:Сторінки з неперевіреними перекладами]]
[[Категорія:Засуджені]]

title: Роберт Гансен

Ім'я при народженні: англ. Robert Christian Hansen

Народився: 15 лютого 1939 · Естервілл, Айова, США

Помер: 21 серпня 2014 (75 років) · США · ·хвороба

Країна: США

Діяльність: пекар, серійний вбивця