text:
# Гнатюк Іван Федорович
Іва́н Фе́дорович Гнатю́к (27 липня 1929, с. Дзвиняча, нині  Тернопільського району Тернопільської області — 5 травня 2005, м. Борислав) — український поет, прозаїк, перекладач. Член Національної спілки письменників України (1967). Національна премія України ім. Тараса Шевченка (2000).

## Життєпис

### Дитинство
Народився 27 липня 1929 р. в с. Дзвиняча Кременецького повіту Волинського воєводства (нині  Тернопільського району Тернопільської області) у бідняцькій селянській сім'ї. Батько клав печі по довколишніх селах, а мати була ткалею — ткала на замовлення полотно та рядна.
Восени 1944 р. батько майбутнього письменника був мобілізований до Радянського війська і в останній день Берлінської битви загинув, залишивши дружину з чотирма неповнолітніми дітьми.

### Репресії
Ставши напівсиротою, Іван Гнатюк по закінченні сільської школи вступив до Кременецького педагогічного училища, але на початку другого курсу навчання був раптово заарештований. По дорозі до в'язниці він утік і невдовзі подав документи в Бродівське педучилище, що на Львівщині. Проте 27 грудня 1948 p. його знову було заарештовано і після чотиримісячного слідства засуджено за зв'язок з Організацією Українських Націоналістів на 25 років неволі з відбуванням покарання в спецтаборах так званого Берлагу на Колимі.
Спершу відбував покарання у концтаборі Аркагала, в якому десять років перед тим загинув відомий український поет Михайло Драй-Хмара. Маючи непокірну вдачу, Іван Гнатюк не міг довго протриматися на одному місці: табірна адміністрація намагалася чимскоріш позбутися такого в'язня. За сім років, прожитих на Колимі, йому довелося побувати у багатьох концтаборах: в Аляскітово, Дебіні, де містилася центральна колимська лікарня для зеків, на Холодному, Дніпропетровському, імені Бєлова та імені Матросова, з якого 6 лютого 1956 р. він був звільнений «на основании определения Магаданского облсуда от 10 ноября 1955г. как страдающий тяжелым недугом».
Політичних в'язнів, звільнених із-за ґрат за станом здоров'я, випускали на волю лише за умови, що хтось із рідних через союзне Міністерство внутрішніх справ давав письмову згоду взяти приреченого на своє утримання як інваліда і доглядати до самої смерті. Таку довідку-згоду дала Іванові Гнатюку його майбутня дружина, з якою він після її звільнення з концтабору випадково познайомився у 1954 році. Одначе, коли І. Гнатюк приїхав до Борислава, де вона мешкала, органи Держбезпеки буквально вигнали його за межі Західної України, мотивуючи своє рішення тим, що в сусідній Угорщині неспокійно (це ж був 1956 рік!)
Два роки поневіряння в несприятливих для хворих на сухоти південних степах, куди І. Гнатюк переїхав до своєї матері, злидні та моральне пригнічення не могли не позначитися на його здоров'ї. Побачивши очевидну приреченість вчорашнього політв'язня, підтверджену головним лікарем Миколаївської обласної тублікарні, органи Держбезпеки дозволили йому повернутися з дружиною та двома немовлятами до Борислава. Та Іван Гнатюк вмирати не квапився. Навпаки: важко хворий, він, як і в сталінських концтаборах на Колимі, де потай писав «захалявні» вірші, знову береться за перо. І творчість додає йому сил боротися із важкою недугою. Тим паче, коли його вірші стали з'являтися на шпальтах газет та журналів.
Проте друга книжка «Калина» (1966) принесла авторові більше лиха, ніж радощів. На одному із засідань ЦК комсомолу України вона була визнана націоналістичною, і це, безумовно, позначилося на подальшій долі її автора. Коли ж І. Гнатюка того року було прийнято до Спілки письменників, тодішній секретар Львівського обкому партії Маланчук на зібранні письменників-комуністів заявив, що не простить їм того, що вони «контрабандою прийняли націоналіста до Спілки». Звичайно, Гнатюк одразу потрапив у неласку власть імущих чиновників від літератури, і лише завдяки своїй наполегливості заявляв про себе то публікацією віршів у періодиці, то невеличкою книжечкою — як правило, немилосердно кастрованою цензорами різних мастей. За два з половиною десятки років він видав (разом із трьома перевиданнями) п'ятнадцять збірок поезій, які були замовчані критикою.
Публікував вірші у місцевій газеті «Нафтовик Борислава».

### Останні роки життя
В останні роки українські художньо-літературні журнали та письменницька газета стали щедро друкувати вірші Івана Гнатюка, писані в колимських концтаборах. 1990 р. вони видані окремою книжкою — «Нове літочислення».

## Творчість
Від 1965 опублікував 16 збірок поезій та 4 — прози, серед них:
- «Паговіння» (1965),
- «Калина» (1966),
- «Повнява» (1968),
- «Жага» (1970),
- «Барельєфи пам'яті» (1977),
- «Турбота» (1983),
- «Благословенний світ» (1987),
- «Нове літочислення» (1990),
- «Хресна дорога» (1992),
- «Правда-мста» (1994).
- «Благословляла мати на дорогу» (1994),
- «Вибрані вірші та поеми» (1995),
- «Стежки-дороги. Спомини» (1998),
- «Меч Архистратига» (2000),
- «Бездоріжжя» (2002),
- «На тризні літа» (2003),
- «Свіжими слідами» (2004),
- «Хресна дорога» (2004),
- «Сповідь» (2009),
- «Стежки-дороги» (2009)

Перекладач творів білоруських, польських, сербських та інших зарубіжних поетів. Окремі вірші Гнатюка перекладені іноземними мовами.

### Публікації творів
- Гнатюк І. Туча за Україною // Київ. — 1998. — № 9-10. — С. 18-23.

## Премії і нагороди
Від 5 травня 2000 р. Іван Гнатюк — лауреат Національної премії ім. Тараса Шевченка.
- 1996 року рішенням Бориславської міської ради надано звання «Почесний громадянин Борислава»[4].

title: Гнатюк Іван Федорович

wikitext:
{{особа
| Фото                =Гнатюк Іван Федорович.jpg
| Псевдоніми          =
| Дата народження     = 27.7.1929
| Місце народження    = с. [[Дзвиняча]], нині [[Збаразький район]]
| Дата смерті         = 5.5.2005
| Місце смерті        = м. [[Борислав]], нині [[Львівська область]]
| Поховання           =
| Національність      = [[українці|українець]]
| Громадянство        = {{USSR}}→{{UKR}}
| Мова творів         =
| Рід діяльності      = [[перекладач]]
 [[поет]]
 [[прозаїк]]
| Роки активності     =
| Напрямок            =
| Жанр                =
| Magnum opus         =
| Премії              = {{Премія Тараса Шевченка|2000}}
| Нагороди            =
| Сайт                =
| Автограф            =
| Примітки            =
}}
{{Othernames|Гнатюк}}
'''Іва́н Фе́дорович Гнатю́к''' ([[27 липня]] [[1929]], с. [[Дзвиняча]], нині  [[Тернопільський район|Тернопільського району]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]] — [[5 травня]] [[2005]], м. [[Борислав]]) — [[Україна|український]] [[поет]], [[прозаїк]], [[перекладач]]. Член [[Національна спілка письменників України|Національної спілки письменників України]] (1967). [[Національна премія України імені Тараса Шевченка|Національна премія України ім. Тараса Шевченка]] (2000).

== Життєпис ==

=== Дитинство ===
Народився [[27 липня]] [[1929]] р. в с. Дзвиняча [[Кременецький повіт|Кременецького повіту]] [[Волинське воєводство (1921—1939) |Волинського воєводства]] (нині  [[Тернопільський район|Тернопільського району]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]]) у бідняцькій селянській сім'ї.<ref>{{Cite book |title=120 розповідей про письменників |last=Кодлюк |first=Ярослава |year=2006 |publisher="Наш час" |location=Київ |pages=28 |language=Українською |isbn=966-8174-10-0}}</ref> Батько клав печі по довколишніх селах, а мати була ткалею — ткала на замовлення полотно та рядна.

Восени [[1944]] р. батько майбутнього письменника був мобілізований до [[Червона армія|Радянського війська]] і в останній день [[Берлінська битва|Берлінської битви]] загинув, залишивши дружину з чотирма неповнолітніми дітьми.

=== Репресії ===
{{Стиль|дата=квітень 2010}}
Ставши напівсиротою, Іван Гнатюк по закінченні сільської школи вступив до [[Кременецьке педагогічне училище|Кременецького педагогічного училища]], але на початку другого курсу навчання був раптово заарештований. По дорозі до в'язниці він утік і невдовзі подав документи в [[Бродівське педучилище]], що на Львівщині. Проте 27 грудня 1948 p. його знову було заарештовано і після чотиримісячного слідства засуджено за зв'язок з [[Організація Українських Націоналістів|Організацією Українських Націоналістів]] на 25 років неволі з відбуванням покарання в спецтаборах так званого [[Берлаг]]у на [[Колима (регіон)|Колимі]].

Спершу відбував покарання у концтаборі [[Аркагала]], в якому десять років перед тим загинув відомий український поет [[Михайло Драй-Хмара]]. Маючи непокірну вдачу, Іван Гнатюк не міг довго протриматися на одному місці: табірна адміністрація намагалася чимскоріш позбутися такого в'язня. За сім років, прожитих на Колимі, йому довелося побувати у багатьох концтаборах: в [[Аляскітово]], [[Дебіні]], де містилася центральна колимська лікарня для зеків, на Холодному, Дніпропетровському, імені Бєлова та імені Матросова, з якого 6 лютого 1956 р. він був звільнений «на основании определения Магаданского облсуда от 10 ноября 1955г. как страдающий тяжелым недугом».

[[Політичний в'язень|Політичних в'язнів]], звільнених із-за ґрат за станом здоров'я, випускали на волю лише за умови, що хтось із рідних через союзне Міністерство внутрішніх справ давав письмову згоду взяти приреченого на своє утримання як інваліда і доглядати до самої смерті. Таку довідку-згоду дала Іванові Гнатюку його майбутня дружина, з якою він після її звільнення з концтабору випадково познайомився у 1954 році. Одначе, коли І. Гнатюк приїхав до [[Борислав]]а, де вона мешкала, органи Держбезпеки буквально вигнали його за межі Західної України, мотивуючи своє рішення тим, що в сусідній Угорщині неспокійно (це ж був 1956 рік!)

Два роки поневіряння в несприятливих для хворих на сухоти південних степах, куди І. Гнатюк переїхав до своєї матері, злидні та моральне пригнічення не могли не позначитися на його здоров'ї. Побачивши очевидну приреченість вчорашнього політв'язня, підтверджену головним лікарем Миколаївської обласної тублікарні, органи Держбезпеки дозволили йому повернутися з дружиною та двома немовлятами до [[Борислав]]а. Та Іван Гнатюк вмирати не квапився. Навпаки: важко хворий, він, як і в сталінських концтаборах на Колимі, де потай писав «захалявні» вірші, знову береться за перо. І творчість додає йому сил боротися із важкою недугою. Тим паче, коли його вірші стали з'являтися на шпальтах газет та журналів.

Проте друга книжка «Калина» (1966) принесла авторові більше лиха, ніж радощів. На одному із засідань ЦК комсомолу України вона була визнана націоналістичною, і це, безумовно, позначилося на подальшій долі її автора. Коли ж І. Гнатюка того року було прийнято до Спілки письменників, тодішній секретар Львівського обкому партії [[Маланчук Валентин Юхимович|Маланчук]] на зібранні письменників-комуністів заявив, що не простить їм того, що вони «контрабандою прийняли націоналіста до Спілки». Звичайно, Гнатюк одразу потрапив у неласку власть імущих чиновників від літератури, і лише завдяки своїй наполегливості заявляв про себе то публікацією віршів у періодиці, то невеличкою книжечкою — як правило, немилосердно кастрованою цензорами різних мастей. За два з половиною десятки років він видав (разом із трьома перевиданнями) п'ятнадцять збірок поезій, які були замовчані критикою.

Публікував вірші у місцевій газеті «[[Нафтовик Борислава (газета)|Нафтовик Борислава]]».

=== Останні роки життя ===
В останні роки українські художньо-літературні журнали та письменницька газета стали щедро друкувати вірші Івана Гнатюка, писані в колимських концтаборах. 1990 р. вони видані окремою книжкою — «Нове літочислення».

== Творчість ==
Від 1965 опублікував 16 збірок поезій та 4 — прози, серед них:
{{3 стовпці}}
* «Паговіння» ([[1965 у літературі|1965]]),
* «Калина» ([[1966 у літературі|1966]]),
* «Повнява» ([[1968 у літературі|1968]]),
* «Жага» ([[1970 у літературі|1970]]),
* «Барельєфи пам'яті» ([[1977 у літературі|1977]]),
* «Турбота» ([[1983 у літературі|1983]]),
* «Благословенний світ» ([[1987 у літературі|1987]]),
* «Нове літочислення» ([[1990 у літературі|1990]]),
* «Хресна дорога» ([[1992 у літературі|1992]]),
* «Правда-мста» ([[1994 у літературі|1994]]).
* «Благословляла мати на дорогу» ([[1994 у літературі|1994]]),
* «Вибрані вірші та поеми» ([[1995 у літературі|1995]]),
* «Стежки-дороги. Спомини» ([[1998 у літературі|1998]]),
* «Меч Архистратига» ([[2000 у літературі|2000]]),
* «Бездоріжжя» ([[2002 у літературі|2002]]),
* «На тризні літа» ([[2003 у літературі|2003]]),
* «Свіжими слідами» ([[2004 у літературі|2004]]),
* «Хресна дорога» ([[2004 у літературі|2004]]),
* «Сповідь» ([[2009 у літературі|2009]]),
* «Стежки-дороги» ([[2009 у літературі|2009]])

Перекладач творів білоруських, польських, сербських та інших зарубіжних поетів. Окремі вірші Гнатюка перекладені іноземними мовами.

=== Публікації творів ===
{{2 стовпці}}

* Гнатюк І. Благословляла мати на дорогу: Вірші та поеми. — К.: Веселка, 1994. — 95 с.
* Гнатюк І. Життя: Поезії. — Львів: Каменяр, 1972. — 38 с.
* Гнатюк І. Паговіння: Поезії. — Львів: Каменяр, 1965. — 28 с.
* Гнатюк І. Повнява: Поезії. — К.: Рад. письменник, 1968. — 92 с.
* Гнатюк І. Турбота: Поезії. — К.: Рад. письменник, 1983. — 106 с.
* Гнатюк І. Ф. Чорнозем: Лірика і поеми. — Львів: Каменяр, 1981. — 111 с., іл.
* Гнатюк І. Перший арешт: Фрагмент // Тернопілля'96: Регіон. річник. — Тернопіль, 1997. — С. 491-492.
* Гнатюк І. «Вірю, що дочекаюся людського і божого суду…»: Монолог поета // Русалка Дністрова. — 1994. — № 16 (груд.).
* Гнатюк І. Дім; Останній лист; Пісня — сильніша за смерть; Біль; Думка про пам'ять; Могила Яворницького: [Вірші] // Тернопіль: Тернопільщина літературна. Дод. № 2. — Тернопіль, 1991. — С. 50-51.
* Гнатюк І. Душа — як тятива: [Поезії] // Дзвін. — 1991. — № 12. — С. 3-5.
* Гнатюк І. Затамовані болі: [Вірші] // Київ. — 1989. — № 7. — С. 6-11.
* Гнатюк І. Кременець; Моє село: [Вірші] // Тернопіль. — 1994. — № 5-6. — С. 79; 86.
* Гнатюк І. «Крем'янецький курінь»; «Повстанець»; Шлюбна ніч; Заповіт: Із циклу «Дух одвічної стихії» // Березіль. — 1994. — № 1-2. — С. 9-13.
* Гнатюк І. Правда — мета: ["З вогню Тарасового слова": Цикл віршів] // Літ. Україна. — 1993. — 11 листоп.
* Гнатюк І. Прозріння духу: [Поезія] // Русалка Дністрова. — 1994. — № 12 (верес.).
* Гнатюк І. Стежки-дороги: Уривок з книжки-споминів // Русалка Дністрова. — 1995. — № 13 (черв.).
* Гнатюк І. Холодний Яр; Повстанець; Допит; Пам'яті Василя Теслюка: [Вірші] // Основа. — 1995. — № 28. — С. 48-56.
* Гнатюк І. Поборник нашої єдності: [Про І.Дубилка, нашого земляка] // Русалка Дністрова. — 1995. — № 1 (січ.). — (Подвижники нації).
* Гнатюк І. Правдолюб і подвижник // Український шлях. — 1995. — 20 жовт.
* Гнатюк І. Туча за Україною // Київ. — 1998. — № 9-10. — С. 18-23.

== Премії і нагороди ==
Від 5 травня 2000 р. Іван Гнатюк — лауреат Національної премії ім. Тараса Шевченка<ref>Про присудження Національної премії України імені Тараса Шевченка: Указ Президента України // Літ. Україна. — 2000. — 16 берез.
Присудити Національну премію України імені Тараса Шевченка 2000 року Гнатюку Івану Федоровичу — письменнику — за книгу «Стежки-дороги».</ref>.
*  1996 року рішенням Бориславської міської ради надано звання «Почесний громадянин Борислава»<ref>{{Cite web |url=https://boryslavrada.gov.ua/pochesni-hromadiany-boryslava/ |title=Почесні громадяни  Борислава |accessdate=20 липня 2021 |archive-date=20 липня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210720035112/https://boryslavrada.gov.ua/pochesni-hromadiany-boryslava/ }}</ref>.
== Примітки ==
{{reflist|1}}

== Джерела та література ==
* ''Ільницький М. М.'' [http://resource.history.org.ua/cgi-bin/eiu/history.exe?Z21ID=&I21DBN=EIU&P21DBN=EIU&S21STN=1&S21REF=10&S21FMT=eiu_all&C21COM=S&S21CNR=20&S21P01=0&S21P02=0&S21P03=TRN=&S21COLORTERMS=0&S21STR=Gnatyuk_I Гнатюк Іван Федорович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170118051539/http://resource.history.org.ua/cgi-bin/eiu/history.exe?Z21ID=&I21DBN=EIU&P21DBN=EIU&S21STN=1&S21REF=10&S21FMT=eiu_all&C21COM=S&S21CNR=20&S21P01=0&S21P02=0&S21P03=TRN=&S21COLORTERMS=0&S21STR=Gnatyuk_I |date=18 січня 2017 }} // {{ЕІУ|2|128}}
* ''А. О. Ткаченко''. [http://esu.com.ua/search_articles.php?id=30633 Гнатюк Іван Федорович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170118051243/http://esu.com.ua/search_articles.php?id=30633 |date=18 січня 2017 }} // {{ЕСУ}}
* Г. Чернихівський. Гнатюк Іван Федорович // {{ТЕС|1}} — С. 368.
* Бердник М. Я., Дем'ян Г. В. Філософсько-поетичні концепції народу і його буття в творчості І. Гнатюка // Тези доповідей і повідомлень І-ї Терноп. обл. наук. іст.-краєзнав. конференції. Ч. Ш. Секція V. Література і мистецтво. — Тернопіль, 1990. — С. 14–15.
* Дзвинячанська школа імені Івана Гнатюка [Текст] : [відкриття на фасаді школи с. Дзвиняча мемор. таблиці І. Гнатюку] / // Сільський господар плюс Тернопільщина. — 2019. — № 51 (27 груд.). — С. 7 : фот.
* Зборовський А. «Стежки-дороги» Івана Гнатюка // Літ. Україна. — 1998. — 17 верес.
* Іван Гнатюк: [Біогр. довідка] // Тернопіль: Тернопільщина літературна. Дод. № 2. — Тернопіль, 1991. — С. 50.
* Мазурчук В. «Я весь у ньому — в твоєму імені святому, Україно!» // Діалог. — 1992. — 1 лют.
* Пасічник Б. «Стежки-дороги» привели до визнання: Письменник І.Гнатюк — лауреат Національної премії імені Тараса Шевченка // За вільну Україну. — 2000. — 17 берез.
* Следзінська Л. З вогню Тарасового слова // Тернопілля"96: Регіон. річник. — Тернопіль, 1997. — С. 489-491.
* Сорока П. На крутозламі життєвих доріг // Літ. Україна. — 1998. — 17 груд.
* Чернихівський Г. Голгофа Івана Гнатюка: Сторінки життя й творчості відомого укр. поета з Волині // Сіяч. — 1993. — № 10 (берез.).
* Юринець І. Хресна дорога Івана Гнатюка // Літ. Україна. — 1993. — 27 трав.
* Стожук А. Ненависть, народжена з любові // Легенда слова. — Харків: Майдан, 2013. — С. 36-75

{{Шевченківська премія з літератури}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Українські письменники]]
[[Категорія:Українські поети]]
[[Категорія:Уродженці Дзвиняча]]
[[Категорія:Репресовані]]
[[Категорія:Померли в Бориславі]]
[[Категорія:Почесні громадяни Борислава]]
[[Категорія:Українські перекладачі поезії]]

title: Гнатюк Іван Федорович

Народився: 27 липня 1929 · с. Дзвиняча, нині Збаразький район

Помер: 5 травня 2005 (75 років) · м. Борислав, нині Львівська область

Громадянство: СРСР→ Україна

Національність: українець

Діяльність: перекладач · поет · прозаїк

Галузь: творче та професійне письмоd і перекладацтво

Знання мов: українська, білоруська, польська і сербська

Премії: Національна премія України імені Тараса Шевченка — 2000


text:
# Буржук (комуна)
Буржук (рум. Burjuc) — комуна у повіті Хунедоара в Румунії. До складу комуни входять такі села (дані про населення за 2002 рік):
- Бредецел (138 осіб)
- Буржук (199 осіб) — адміністративний центр комуни
- Глодгілешть (231 особа)
- Петрешть (47 осіб)
- Тетерешть (209 осіб)
- Тіса (188 осіб)

Комуна розташована на відстані 329 км на північний захід від Бухареста, 34 км на захід від Деви, 125 км на південний захід від Клуж-Напоки, 99 км на схід від Тімішоари.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у комуні проживали 1012 осіб.
Національний склад населення комуни:
| Національність | Кількість осіб | Відсоток |
| -------------- | -------------- | -------- |
| румуни         | 994            | 98,2%    |
| угорці         | 9              | 0,9%     |
| цигани         | 6              | 0,6%     |
| німці          | 2              | 0,2%     |
| поляки         | 1              | 0,1%     |

Рідною мовою назвали:
| Мова      | Кількість осіб | Відсоток |
| --------- | -------------- | -------- |
| румунська | 999            | 98,7%    |
| угорська  | 6              | 0,6%     |
| циганська | 6              | 0,6%     |
| німецька  | 1              | 0,1%     |

Склад населення комуни за віросповіданням:
| Релігія       | Кількість осіб | Відсоток |
| ------------- | -------------- | -------- |
| православні   | 900            | 88,9%    |
| п'ятдесятники | 94             | 9,3%     |
| римо-католики | 8              | 0,8%     |
| адвентисти    | 6              | 0,6%     |
| баптисти      | 3              | 0,3%     |
| реформати     | 1              | 0,1%     |

wikiname: ukwiki

title: Буржук (комуна)

in_language: uk

wikitext:
{{About|комуну|село|Буржук}}
{{НП Румунії
 | назва               = Буржук
 | статус              = комуна
 | місцева_назва       = ''Burjuc''
 | герб                =
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Хунедоара
 | код_SIRUTA          =
 | широта              = 45.95
 | довгота             = 22.4833
 | висота              = 165
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 912
 | рік_насел           = 2009
 | населення_джерело   = <ref>{{cite web|url=http://www.insse.ro/cms/rw/resource/populatia%20stabila%20la%201%20ianuarie%202009%20si%2018.xls|title=Populația stabilă la 1.01.2009 total din care de 18 ani și peste|language=румунською|accessdate=2011-12-19|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AaF2pliR?url=http://www.insse.ro/cms/rw/resource/populatia%20stabila%20la%201%20ianuarie%202009%20si%2018.xls|archivedate=10.09.2012|deadurl=yes}}</ref>
 | площа               = 65,02
 | поштові_індекси     =
 | карта               = Burjuc jud Hunedoara.png
 | примар              = Iacob Tiberiu<ref>{{cite web|url=http://www.beclocale2008.ro/documm/ora10/pales_moc_tur123.pdf|title=Biroul Electoral Central. Alegeri locale 2008 TUR I + TUR II + TUR III. Primari aleşi pe municipii,oraşe şi comune.|language=румунською|accessdate=2011-12-15|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IAlaxrmA?url=http://www.beclocale2008.ro/documm/ora10/pales_moc_tur123.pdf|archivedate=2013-07-17|deadurl=yes}}</ref>
 | партія              = [[Соціал-демократична партія (Румунія)|PSD]]
 | мандат              = 2008-2012
 | www                 =
}}
'''Буржук''' ({{lang-ro|Burjuc}}) — комуна у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Хунедоара (повіт)|Хунедоара]] в [[Румунія|Румунії]]. До складу комуни входять такі села (дані про населення за 2002 рік):
* [[Бредецел (Хунедоара)|Бредецел]] (138 осіб)
* [[Буржук]] (199 осіб) — адміністративний центр комуни
* [[Глодгілешть]] (231 особа)
* [[Петрешть (Хунедоара)|Петрешть]] (47 осіб)
* [[Тетерешть (Хунедоара)|Тетерешть]] (209 осіб)
* [[Тіса (Хунедоара)|Тіса]] (188 осіб)

Комуна розташована на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 329 км на північний захід від [[Бухарест]]а, 34 км на захід від [[Дева (місто)|Деви]], 125 км на південний захід від [[Клуж-Напока|Клуж-Напоки]], 99 км на схід від [[Тімішоара|Тімішоари]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]]<ref>{{cite web|url=http://www.edrc.ro/recensamant.jsp?regiune_id=1832&judet_id=1987&localitate_id=2018|title=Structura Etno-demografică a României|language=румунською|accessdate=2011-12-15|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IDgy5zXv?url=http://www.edrc.ro/recensamant.jsp?regiune_id=1832|archivedate=2013-07-19|deadurl=no}}</ref> у комуні проживали {{formatnum:1012}} осіб.

Національний склад населення комуни:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Національність
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| [[румуни]]
| 994
| 98,2%
|-
| [[Угорці в Румунії|угорці]]
| 9
| 0,9%
|-
| цигани
| 6
| 0,6%
|-
| німці
| 2
| 0,2%
|-
| поляки
| 1
| 0,1%
|}

Рідною мовою назвали:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Мова
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| румунська
| 999
| 98,7%
|-
| угорська
| 6
| 0,6%
|-
| циганська
| 6
| 0,6%
|-
| німецька
| 1
| 0,1%
|}

Склад населення комуни за віросповіданням:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Релігія
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| [[Румунська православна церква|православні]]
| 900
| 88,9%
|-
| п'ятдесятники
| 94
| 9,3%
|-
| римо-католики
| 8
| 0,8%
|-
| адвентисти
| 6
| 0,6%
|-
| баптисти
| 3
| 0,3%
|-
| реформати
| 1
| 0,1%
|}

== Посилання ==
* [http://www.ghidulprimariilor.ro/business.php/PRIMARIA-BURJUC/201110/ Дані про комуну Буржук на сайті Ghidul Primăriilor] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120609055232/http://www.ghidulprimariilor.ro/business.php/PRIMARIA-BURJUC/201110 |date=9 червня 2012 }}

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Повіт Хунедоара}}
{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Комуни повіту Хунедоара]]

title: Буржук · Burjuc

Країна: Румунія

Повіт: Хунедоара

Телефонний код: +40 254 (Romtelecom, TR) · +40 354 (інші оператори)

title: Влада

Примар · Мандат: Iacob Tiberiu (PSD) · 2008-2012


text:
# Аллегані (Каліфорнія)
Аллегані (англ. Alleghany) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Сьєрра штату Каліфорнія. Населення — 30 осіб (2020).

## Географія
Аллегані розташоване за координатами 39°28′0″ пн. ш. 120°50′28″ зх. д. / 39.46667° пн. ш. 120.84111° зх. д. (39.466660, -120.841124).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 0,90 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкало 58 осіб у 27 домогосподарствах у складі 17 родин. Густота населення становила 64 особи/км².  Було 40 помешкань (44/км²).
Расовий склад населення:
| - 100,0 % — білих |

До двох чи більше рас належало 0,0 %. Частка іспаномовних становила 1,7 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 13,8 % — особи молодші 18 років, 74,1 % — особи у віці 18—64 років, 12,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 53,0 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 123,1 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 117,4 чоловіків також старших 18 років.
Цивільне працевлаштоване населення становило 0 осіб.

title: Аллегані (Каліфорнія)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Аллегані
|оригінальна назва  = {{lang-en|Alleghany}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Alleghany.jpg
|опис зображення= <!-- Main Street in Alleghany -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Каліфорнія
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Сьєрра (округ, Каліфорнія)|Сьєрра]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 0,90
|висота центру НП   = 1288
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 64,44
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −8
|DST                    = −7 <!--Якщо є літній час -->
|телефонний код         =
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 0600982
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Аллегані''' ({{lang-en|Alleghany}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Сьєрра (округ, Каліфорнія)|Сьєрра]] штату [[Каліфорнія]]. Населення — 30 осіб (2020).

== Географія ==
Аллегані розташоване за координатами {{Coord|39|28|0|N|120|50|28|W|type:city_region:US-DE}} (39.466660, -120.841124){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 0,90 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2010 = 58
| 2020 = 30
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкало 58 осіб у 27 домогосподарствах у складі 17 родин. [[Густота населення]] становила 64 особи/км².  Було 40 помешкань (44/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 100,0 % — [[Расовий склад США|білих]]
|}
До двох чи більше рас належало 0,0 %. Частка іспаномовних становила 1,7 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 13,8 % — особи молодші 18 років, 74,1 % — особи у віці 18—64 років, 12,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 53,0 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 123,1 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 117,4 чоловіків також старших 18 років.

Цивільне працевлаштоване населення становило 0 осіб.
== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Сьєрра (округ, Каліфорнія)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Каліфорнії]]
[[Категорія:Населені пункти округу Сьєрра (Каліфорнія)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Каліфорнія

Округ: Сьєрра

Населення: 30 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 64,44 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−8, влітку UTC-7

OSM: ↑396474 ·R (Сьєрра)


text:
# Чемпіонат Хмельницької області з футболу 2012
Чемпіонат Хмельницької області з футболу 2012 — чемпіонат Хмельницької області з футболу, який тривав з квітня по листопад 2012 року.

## Вища ліга

### Команди-учасниці
У Чемпіонат Хмельницької області з футболу 2012 взяли участь 9 команд:
| Команда          | Місто               | Місце в попер. ч-ті |
| ---------------- | ------------------- | ------------------- |
| «Бартнік-Горинь» | м. Ізяслав          | 5                   |
| «ДЮСШ-1»         | м. Хмельницький     | -                   |
| «Енергетик»      | м. Нетішин          | -                   |
| «Енергетик-ІКВА» | смт. Стара Синява   | 8                   |
| «Збруч»          | м. Волочиськ        | 1                   |
| ФК «Красилів»    | м. Красилів         | 6                   |
| ФК «Полонне»     | м. Полонне          | 2                   |
| ФК «Сварог»      | м. Славута          | 3                   |
| ФК «Случ»        | м. Старокостянтинів | -                   |

Після першого кола:
Команда ФК «Славута»,змінила назву на ФК «Сварог»;
Команда ФК «Полонне», після 10 туру знялися зі змагань.

### Турнірна таблиця
| М | Команда          | І  | В  | Н | П  | РМ    | О  |
| - | ---------------- | -- | -- | - | -- | ----- | -- |
|   | «Збруч»          | 16 | 13 | 2 | 1  | 45−10 | 41 |
|   | ФК «Красилів»    | 16 | 12 | 2 | 2  | 39−16 | 38 |
|   | ФК «Случ»        | 16 | 9  | 4 | 3  | 32−14 | 31 |
| 4 | ФК «Сварог»      | 16 | 7  | 1 | 8  | 29−22 | 22 |
| 5 | «Енергетик»      | 16 | 5  | 6 | 5  | 25−26 | 21 |
| 6 | «Бартнік-Горинь» | 16 | 5  | 1 | 10 | 21−29 | 16 |
| 7 | ФК «Полонне»     | 16 | 5  | 0 | 11 | 23−39 | 15 |
| 8 | «Енергетик-ІКВА» | 16 | 4  | 0 | 12 | 16−39 | 12 |
| 9 | «ДЮСШ-1»         | 16 | 2  | 2 | 12 | 17−52 | 8  |

### Результати матчів
| Команда          | БАР     | ДЮС      | ЕНЕ     | ЕНІ     | ЗБР      | КРА     | ПОЛ     | СВА     | СЛУ     |
| ---------------- | ------- | -------- | ------- | ------- | -------- | ------- | ------- | ------- | ------- |
| «Бартнік-Горинь» |         | 3:2 3:0  | 2:0 2:2 | 1:4 4:1 | 0:2 0:1  | 0:1 1:2 | 1:3 +:- | 0:2 1:4 | 0:4 0:1 |
| «ДЮСШ-1»         | 2:3 0:3 |          | 0:1 3:3 | 2:4 +:- | 0:10 0:3 | 1:5 -:+ | 0:6 +:- | 1:2 1:6 | 1:1 0:2 |
| «Енергетик»      | 0:2 2:2 | 1:0 3:3  |         | 1:0 +:- | 1:1 1:2  | 0:0 1:6 | 1:2 +:- | 1:1 4:3 | 1:2 2:2 |
| «Енергетик-ІКВА» | 4:1 1:4 | 4:2 -:+  | 0:1 -:+ |         | 0:3 -:+  | 0:4 1:2 | 0:4 +:- | 0:2 +:- | 0:4 -:+ |
| «Збруч»          | 2:0 1:0 | 10:0 3:0 | 1:1 2:1 | 3:0 +:- |          | 1:0 5:1 | 4:1 +:- | 2:0 -:+ | 3:3 2:0 |
| ФК «Красилів»    | 1:0 2:1 | 5:1 +:-  | 0:0 6:1 | 4:0 2:1 | 0:1 1:5  |         | 3:1 5:2 | 2:1 1:0 | 2:2 2:0 |
| ФК «Полонне»     | 3:1 -:+ | 6:0 -:+  | 2:1 -:+ | 4:0 -:+ | 1:4 -:+  | 1:3 2:5 |         | 3:2 -:+ | 1:2 -:+ |
| ФК «Сварог»      | 2:0 4:1 | 2:1 6:1  | 1:1 3:4 | 2:0 -:+ | 0:2 +:-  | 1:2 0:1 | 2:3 +:- |         | 0:3 -:- |
| ФК «Случ»        | 4:0 1:0 | 1:1 2:0  | 2:1 2:2 | 4:0 +:- | 3:3 0:2  | 2:2 0:2 | 2:1 +:- | 3:0 -:- |         |

## Перша ліга

### Чемпіонат Хмельницької області з футболу серед команд КФК, АПК та СФСК

#### Північна зона

##### Команди-учасниці
У Чемпіонат Хмельницької області з футболу 2012 Першої ліги (Північної Зони) взяли участь 9 команд:
| Команда         | Місто               | Місце в попер. ч-ті |
| --------------- | ------------------- | ------------------- |
| «Берегиня»      | с. Сутківці         | 2                   |
| «Довіра»        | смт. Антоніни       | 3 фг                |
| «ЗЗБШ»          | м. Старокостянтинів | -                   |
| «Камчатка»      | с. Теліжинці        | 7 пг                |
| «Мотор-Січ»     | м. Волочиськ        | -                   |
| «Нива»          | м. Летичів          | 4 пг                |
| «Укрелітагро»   | с. Михнів           | -                   |
| ФК «Красилів-2» | м. Красилів         | -                   |
| «Цукровик»      | смт. Теофіполь      | 3 фг                |

опис:
фг - Фінальна група
пг - Попередня група

##### Фінальна таблиця Північної Зони
| М | Команда        | І  | В  | Н | П  | РМ    | О  |
| - | -------------- | -- | -- | - | -- | ----- | -- |
| 1 | «Мотор-Січ»    | 16 | 12 | 2 | 2  | 50−18 | 38 |
| 2 | «Укрелітагро»  | 16 | 12 | 2 | 2  | 47−17 | 38 |
| 3 | «Довіра»       | 16 | 9  | 4 | 3  | 34−22 | 31 |
| 4 | «Берегиня»     | 15 | 8  | 2 | 5  | 36−24 | 26 |
| 5 | «Камчатка»     | 16 | 7  | 0 | 9  | 25−37 | 21 |
| 6 | «Цукровик»     | 16 | 5  | 2 | 9  | 32−36 | 17 |
| 7 | «ЗЗБШ»         | 16 | 5  | 2 | 9  | 17−22 | 17 |
| 8 | «Нива»         | 16 | 3  | 2 | 11 | 18−37 | 11 |
| 9 | ФК«Красилів-2» | 16 | 2  | 0 | 14 | 19−65 | 6  |

#### Південна зона

##### Команди-учасниці
У Чемпіонат Хмельницької області з футболу 2012 Першої ліги (Південної Зони) взяли участь 9 команд:
| Команда             | Місто           | Місце в попер. ч-ті |
| ------------------- | --------------- | ------------------- |
| «Евеліна»           | смт. Ярмолинці  | 1                   |
| «Епіцентр-Вікторія» | м. Городок      | -                   |
| «Заслав'я»          | смт. Віньківці  | 6 пг                |
| «Колос»             | с. Лисець       | -                   |
| «Крила Рад»         | смт. Дунаївці   | 4 пг                |
| «Оболонь»           | м. Городок      | 9 пг                |
| «Олімп»             | м. Деражня      | 3                   |
| «Сокіл»             | с. Соколівка    | 8 пг                |
| «Ушиця»             | смт. Нова Ушиця | 10 пг               |

опис:
фг - Фінальна група
пг - Попередня група

##### Фінальна таблиця Південної Зони
| М | Команда             | І  | В  | Н | П  | РМ    | О  |
| - | ------------------- | -- | -- | - | -- | ----- | -- |
| 1 | «Епіцентр-Вікторія» | 16 | 12 | 2 | 2  | 53−23 | 38 |
| 2 | «Крила Рад»         | 16 | 10 | 3 | 3  | 48−23 | 33 |
| 3 | «Олімп»             | 16 | 10 | 2 | 4  | 38−19 | 32 |
| 4 | «Заслав'я»          | 16 | 10 | 2 | 4  | 51−29 | 32 |
| 5 | «Ушиця»             | 16 | 8  | 4 | 4  | 39−32 | 28 |
| 6 | «Евеліна»           | 16 | 7  | 2 | 7  | 34−28 | 23 |
| 7 | «Оболонь»           | 16 | 5  | 1 | 10 | 36−62 | 16 |
| 8 | «Сокіл»             | 16 | 2  | 0 | 14 | 10−41 | 6  |
| 9 | «Колос»             | 16 | 0  | 0 | 16 | 11−63 | 0  |

#### Фінальна частина з футболу серед команд КФК, АПК та СФСК
Група «А»
| М | Команда             | І | В | Н | П | РМ  | О |
| - | ------------------- | - | - | - | - | --- | - |
| 1 | «Крила Рад»         | 2 | 2 | 0 | 0 | 5−0 | 6 |
| 2 | «Укрелітагро»       | 2 | 1 | 0 | 1 | 2−3 | 3 |
| 3 | «Епіцентр-Вікторія» | 2 | 0 | 0 | 2 | 1−5 | 0 |

Результати матчів групи «А»
«Укрелітагро» (с. Михнів)  — «Крила Рад» (смт. Дунаївці)- 0:2
«Епіцентр-Вікторія» (м. Городок) - «Укрелітагро» (с. Михнів)- 1:2
«Крила Рад» (смт. Дунаївці) — «Епіцентр-Вікторія» (м. Городок)- +:-
Група «Б»
| М | Команда     | І | В | Н | П | РМ  | О |
| - | ----------- | - | - | - | - | --- | - |
| 1 | «Мотор-Січ» | 2 | 2 | 0 | 0 | 3−1 | 6 |
| 2 | «Олімп»     | 2 | 0 | 1 | 1 | 2−3 | 1 |
| 3 | «Заслав'я»  | 2 | 0 | 1 | 1 | 1−2 | 1 |

Результати матчів групи «Б»
«Мотор-Січ» (м. Волочиськ) - «Олімп» (м. Деражня)-2:1
«Олімп» (м. Деражня) - «Заслав'я» (смт. Віньківці)-1:1
«Заслав'я» (смт. Віньківці) - «Мотор-Січ» (м. Волочиськ)-0:1

#### Фінал з футболу серед команд КФК, АПК та СФСК
Матч за 3-е місце
4 листопада
стадіон Спортивний комплекс «Поділля» (Хмельницький)
«Укрелітагро» (с. Михнів) -«Олімп» (м. Деражня)- 6:0
Фінал
4 листопада
стадіон Спортивний комплекс «Поділля» (Хмельницький)
«Крила Рад» (смт. Дунаївці) -«Мотор-Січ» (м. Волочиськ) — 2:1

## Кубок області
Фінал
«Збруч» (м. Волочиськ) — «ФК «Сварог»» (м. Славута) 5:0

## Переможці 2012
Чемпіон Хмельницької області — «Збруч» (м. Волочиськ)
Володар Кубка Хмельницької області — «Збруч» (м. Волочиськ)
Чемпіон Хмельницької області серед команд КФК, АПК та СФСК — «Крила Рад» (смт. Дунаївці)

wikitext:
'''Чемпіонат Хмельницької області з футболу 2012''' — [[Чемпіонат Хмельницької області з футболу|чемпіонат Хмельницької області з футболу]], який тривав з квітня по листопад 2012 року.

== Вища ліга ==

=== Команди-учасниці ===

У Чемпіонат Хмельницької області з футболу 2012 взяли участь 9 команд:
{| class="wikitable"
|-
! Команда
! Місто
! Місце в
попер. ч-ті
|-
| «Бартнік-Горинь»
| м. [[Ізяслав]]
| align = center |5
|-
| «ДЮСШ-1»
| м. [[Хмельницький]]
| align = center |-
|-
| [[Енергетик (Нетішин)|«Енергетик»]]
| м. [[Нетішин]]
| align = center |-
|-
| «Енергетик-ІКВА»
| смт. [[Стара Синява]]
| align = center |8
|-
| [[Збруч (футбольний клуб)|«Збруч»]]
| м. [[Волочиськ]]
| align = center |1
|-
| [[Красилів_(футбольний_клуб)|ФК «Красилів»]]
| м. [[Красилів]]
| align = center |6
|-
| ФК «Полонне»
| м. [[Полонне]]
| align = center |2
|-
| [[ФК Славута|ФК «Сварог»]]
| м. [[Славута]]
| align = center |3
|-
| [[ФК «Случ»(Старокостянтинів)|ФК «Случ»]]
| м. [[Старокостянтинів]]
| align = center |-
|-
|}

Після першого кола:
: Команда ФК «Славута»,змінила назву на ФК «Сварог»;
: Команда ФК «Полонне», після 10 туру знялися зі змагань.

=== Турнірна таблиця ===

{{Soccer league table start}}
{{Soccer league table row|[[Файл:Gold_medal_icon.svg]]|[[Збруч (футбольний клуб)|«Збруч»]]|13|2|1|45|10|col=#ABC9E8}}
{{Soccer league table row|silver|[[Красилів_(футбольний_клуб)|ФК «Красилів»]]|12|2|2|39|16|col=#FFC0CB}}
{{Soccer league table row|bronze|[[ФК «Случ»(Старокостянтинів)|ФК «Случ»]]|9|4|3|32|14|col=#EAEE93}}
{{Soccer league table row|4|[[ФК Славута|ФК «Сварог»]]|7|1|8|29|22}}
{{Soccer league table row|5|[[Енергетик (Нетішин)|«Енергетик»]]|5|6|5|25|26}}
{{Soccer league table row|6|«Бартнік-Горинь»|5|1|10|21|29}}
{{Soccer league table row|7|ФК «Полонне»|5|0|11|23|39}}
{{Soccer league table row|8|«Енергетик-ІКВА»|4|0|12|16|39}}
{{Soccer league table row|9|«ДЮСШ-1»|2|2|12|17|52}}
|}

=== Результати матчів ===
{| class="wikitable"
|- style="background:#FFF0F5;" align=center
! align=left|Команда
! [[«Бартнік-Горинь»|БАР]]
! [[«ДЮСШ-1»|ДЮС]]
! [[Енергетик (Нетішин)|ЕНЕ]]
! [[«Енергетик-ІКВА»|ЕНІ]]
! [[Збруч (футбольний клуб) |ЗБР]]
! [[Красилів_(футбольний_клуб)|КРА]]
! [[ФК «Полонне»|ПОЛ]]
! [[ФК «Сварог» |СВА]]
! [[ФК «Случ»(Старокостянтинів)|СЛУ]]
|- align=center
|style="background:#FFF0F5;" align=left|'''«Бартнік-Горинь»'''
|style="background:#007BA7;" |
|3:2 3:0
|2:0 2:2
|1:4 4:1
|0:2 0:1
|0:1 1:2
|1:3 +:-
|0:2 1:4
|0:4 0:1
|- align=center
|style="background:#FFF0F5;" align=left|'''«ДЮСШ-1»'''
|2:3 0:3
|style="background:#007BA7;" |
|0:1 3:3
|2:4 +:-
|0:10 0:3
|1:5 -:+
|0:6 +:-
|1:2 1:6
|1:1 0:2
|- align=center
|style="background:#FFF0F5;" align=left|'''[[Енергетик (Нетішин)|«Енергетик»]]'''
|0:2 2:2
|1:0 3:3
|style="background:#007BA7;" |
|1:0 +:-
|1:1 1:2
|0:0 1:6
|1:2 +:-
|1:1 4:3
|1:2 2:2
|- align=center
|style="background:#FFF0F5;" align=left|'''«Енергетик-ІКВА»'''
|4:1 1:4
|4:2 -:+
|0:1 -:+
|style="background:#007BA7;" |
|0:3 -:+
|0:4 1:2
|0:4 +:-
|0:2 +:-
|0:4 -:+
|- align=center
|style="background:#FFF0F5;" align=left|'''[[Збруч (футбольний клуб)|«Збруч»]]'''
|2:0 1:0
|10:0 3:0
|1:1 2:1
|3:0 +:-
|style="background:#007BA7;" |
|1:0 5:1
|4:1 +:-
|2:0 -:+
|3:3 2:0
|- align=center
|style="background:#FFF0F5;" align=left|'''[[Красилів_(футбольний_клуб)|ФК «Красилів»]]'''
|1:0 2:1
|5:1 +:-
|0:0 6:1
|4:0 2:1
|0:1 1:5
|style="background:#007BA7;" |
|3:1 5:2
|2:1 1:0
|2:2 2:0
|- align=center
|style="background:#FFF0F5;" align=left|'''ФК «Полонне»'''
|3:1 -:+
|6:0 -:+
|2:1 -:+
|4:0 -:+
|1:4 -:+
|1:3 2:5
|style="background:#007BA7;" |
|3:2 -:+
|1:2 -:+
|- align=center
|style="background:#FFF0F5;" align=left|'''[[ФК Славута|ФК «Сварог»]]'''
|2:0 4:1
|2:1 6:1
|1:1 3:4
|2:0 -:+
|0:2 +:-
|1:2 0:1
|2:3 +:-
|style="background:#007BA7;" |
|0:3 -:-
|- align=center
|style="background:#FFF0F5;" align=left|'''[[ФК «Случ»(Старокостянтинів)|ФК «Случ»]]'''
|4:0 1:0
|1:1 2:0
|2:1 2:2
|4:0 +:-
|3:3 0:2
|2:2 0:2
|2:1 +:-
|3:0 -:-
|style="background:#007BA7;" |
|- align=center
|}

== Перша ліга ==
=== Чемпіонат Хмельницької області з футболу серед команд КФК, АПК та СФСК ===
==== Північна зона ====

===== Команди-учасниці =====

У Чемпіонат Хмельницької області з футболу 2012 Першої ліги (Північної Зони) взяли участь 9 команд:
{| class="wikitable"
|-
! Команда
! Місто
! Місце в
попер. ч-ті
|-
| «Берегиня»
| с. [[Сутківці]]
| align = center |2
|-
| «Довіра»
| смт. [[Антоніни (смт)|Антоніни]]
| align = center |3 фг
|-
| «ЗЗБШ»
| м. [[Старокостянтинів]]
| align = center |-
|-
| «Камчатка»
| с. [[Теліжинці (Ізяславський район)|Теліжинці]]
| align = center |7 пг
|-
| «Мотор-Січ»
| м. [[Волочиськ]]
| align = center |-
|-
| «Нива»
| м. [[Летичів]]
| align = center |4 пг
|-
| «Укрелітагро»
| с. [[Михнів]]
| align = center |-
|-
| ФК «Красилів-2»
| м. [[Красилів]]
| align = center |-
|-
| «Цукровик»
| смт. [[Теофіполь]]
| align = center |3 фг
|-
|}

опис:
: фг - Фінальна група
: пг - Попередня група

===== Фінальна таблиця Північної Зони =====

{{Soccer league table start}}
{{Soccer league table row|1|«Мотор-Січ»|12|2|2|50|18|col=#EAEE93}}
{{Soccer league table row|2|«Укрелітагро»|12|2|2|47|17|col=#EAEE93}}
{{Soccer league table row|3|«Довіра»|9|4|3|34|22}}
{{Soccer league table row|4|«Берегиня»|8|2|5|36|24}}
{{Soccer league table row|5|«Камчатка»|7|0|9|25|37}}
{{Soccer league table row|6|«Цукровик»|5|2|9|32|36}}
{{Soccer league table row|7|«ЗЗБШ»|5|2|9|17|22}}
{{Soccer league table row|8|«Нива»|3|2|11|18|37}}
{{Soccer league table row|9|ФК«Красилів-2»|2|0|14|19|65}}
|}

==== Південна зона ====

===== Команди-учасниці =====

У Чемпіонат Хмельницької області з футболу 2012 Першої ліги (Південної Зони) взяли участь 9 команд:
{| class="wikitable"
|-
! Команда
! Місто
! Місце в
попер. ч-ті
|-
| «Евеліна»
| смт. [[Ярмолинці (смт)|Ярмолинці]]
| align = center |1
|-
| «Епіцентр-Вікторія»
| м. [[Городок (Хмельницька область)|Городок]]
| align = center |-
|-
| «Заслав'я»
| смт. [[Віньківці]]
| align = center |6 пг
|-
| «Колос»
| с. [[Лисець (Дунаєвецький район)|Лисець]]
| align = center |-
|-
| «Крила Рад»
| смт. [[Дунаївці (смт)|Дунаївці]]
| align = center |4 пг
|-
| «Оболонь»
| м. [[Городок (Хмельницька область)|Городок]]
| align = center |9 пг
|-
| «Олімп»
| м. [[Деражня]]
| align = center |3
|-
| «Сокіл»
| с. [[Соколівка (Ярмолинецький район)|Соколівка]]
| align = center |8 пг
|-
| «Ушиця»
| смт. [[Нова Ушиця]]
| align = center |10 пг
|-
|}

опис:
: фг - Фінальна група
: пг - Попередня група

===== Фінальна таблиця Південної Зони =====

{{Soccer league table start}}
{{Soccer league table row|1|«Епіцентр-Вікторія»|12|2|2|53|23|col=#EAEE93}}
{{Soccer league table row|2|«Крила Рад»|10|3|3|48|23|col=#EAEE93}}
{{Soccer league table row|3|«Олімп»|10|2|4|38|19|col=#EAEE93}}
{{Soccer league table row|4|«Заслав'я»|10|2|4|51|29|col=#EAEE93}}
{{Soccer league table row|5|«Ушиця»|8|4|4|39|32}}
{{Soccer league table row|6|«Евеліна»|7|2|7|34|28}}
{{Soccer league table row|7|«Оболонь»|5|1|10|36|62}}
{{Soccer league table row|8|«Сокіл»|2|0|14|10|41}}
{{Soccer league table row|9|«Колос»|0|0|16|11|63}}
|}

==== Фінальна частина з футболу серед команд КФК, АПК та СФСК ====
Група «А»
{{Soccer league table start}}
{{Soccer league table row|1|«Крила Рад»|2|0|0|5|0|col=#ABC9E8}}
{{Soccer league table row|2|«Укрелітагро»|1|0|1|2|3|col=#EAEE93}}
{{Soccer league table row|3|«Епіцентр-Вікторія»|0|0|2|1|5|0|}}
|}

'''Результати матчів групи «А»'''
: «Укрелітагро» (с. [[Михнів]])  — «Крила Рад» (смт. [[Дунаївці (смт)|Дунаївці]])- 0:2
: «Епіцентр-Вікторія» (м. [[Городок (Хмельницька область)|Городок]]) - «Укрелітагро» (с. [[Михнів]])- 1:2
: «Крила Рад» (смт. [[Дунаївці (смт)|Дунаївці]]) — «Епіцентр-Вікторія» (м. [[Городок (Хмельницька область)|Городок]])- +:-

Група «Б»
{{Soccer league table start}}
{{Soccer league table row|1|«Мотор-Січ»|2|0|0|3|1|col=#ABC9E8}}
{{Soccer league table row|2|«Олімп»|0|1|1|2|3|col=#EAEE93}}
{{Soccer league table row|3|«Заслав'я»|0|1|1|1|2|1|}}
|}

'''Результати матчів групи «Б»'''
: «Мотор-Січ» (м. [[Волочиськ]]) - «Олімп» (м. [[Деражня]])-2:1
: «Олімп» (м. [[Деражня]]) - «Заслав'я» (смт. [[Віньківці]])-1:1
: «Заслав'я» (смт. [[Віньківці]]) - «Мотор-Січ» (м. [[Волочиськ]])-0:1

==== Фінал з футболу серед команд КФК, АПК та СФСК ====
'''Матч за 3-е місце'''
: 4 листопада
: стадіон [[Поділля_(стадіон)|Спортивний комплекс «Поділля»]] (Хмельницький)
: «Укрелітагро» (с. [[Михнів]]) -«Олімп» (м. [[Деражня]])- 6:0

'''Фінал'''
: 4 листопада
: стадіон [[Поділля_(стадіон)|Спортивний комплекс «Поділля»]] (Хмельницький)
: «Крила Рад» (смт. [[Дунаївці (смт)|Дунаївці]]) -«Мотор-Січ» (м. [[Волочиськ]]) — 2:1

== Кубок області ==

'''Фінал'''
: [[Збруч (футбольний клуб)|«Збруч»]] (м. [[Волочиськ]]) — «[[ФК Славута|ФК «Сварог]]»» (м. [[Славута]]) 5:0

== Переможці 2012 ==
: Чемпіон Хмельницької області — [[Збруч (футбольний клуб)|«Збруч»]] (м. [[Волочиськ]])
: Володар Кубка Хмельницької області — [[Збруч (футбольний клуб)|«Збруч»]] (м. [[Волочиськ]])
: Чемпіон Хмельницької області серед команд КФК, АПК та СФСК — «Крила Рад» (смт. [[Дунаївці (смт)|Дунаївці]])

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20130310072819/http://www.prosport.km.ua/football/championat_khmeln_oblasti/1014-futbolchemponat-hmelnickoyi-oblast-z-futboluvischa-lgaturnrna-tablicya.html Турнірна таблиця. 5 тур. Дорослі склади]
* [http://sportlider.km.ua/2471.html Турнірна таблиця. Перше коло. Дорослі склади]{{Недоступне посилання|date=серпень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [https://web.archive.org/web/20130310072819/http://www.prosport.km.ua/football/championat_khmeln_oblasti/1014-futbolchemponat-hmelnickoyi-oblast-z-futboluvischa-lgaturnrna-tablicya.html Результати Чемпіонату області]
* [https://web.archive.org/web/20130310072631/http://www.prosport.km.ua/football/championat_khmeln_oblasti/1187-chemponat-oblast-z-futbolu-sered-komand-kfk-apk-ta-sfsk-2012fnalna-chastina.html Чемпіонат області з футболу серед команд КФК, АПК та СФСК 2012.Фінал.]

{{football-stub}}

[[Категорія:Чемпіонат Хмельницької області з футболу]]
[[Категорія:2012 у футболі]]
[[Категорія:2012 в українському спорті]]
[[Категорія:2012 у Хмельницькій області]]


text:
# Шеллотт (Північна Кароліна)
Шеллотт (англ. Shallotte) — місто (англ. town) в США, в окрузі Брансвік штату Північна Кароліна. Населення — 4185 осіб (2020).

## Географія
Шеллотт розташований за координатами 33°58′18″ пн. ш. 78°23′1″ зх. д. / 33.97167° пн. ш. 78.38361° зх. д. (33.971656, -78.383671).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 24,23 км², з яких 24,06 км² — суходіл та 0,17 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 3675 осіб у 1583 домогосподарствах у складі 985 родин. Густота населення становила 152 особи/км².  Було 1908 помешкань (79/км²).
Расовий склад населення:
| - 85,2 % — білих - 9,3 % — чорних або афроамериканців - 1,3 % — азіатів - 0,6 % — корінних американців - 0,1 % — вихідців з тихоокеанських островів - 2,0 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 1,6 %. Частка іспаномовних становила 4,8 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,6 % — особи молодші 18 років, 57,0 % — особи у віці 18—64 років, 22,4 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 43,9 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 85,9 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 79,1 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 55 035 доларів США (медіана — 36 947), а середній дохід на одну сім'ю — 69 901 долар (медіана — 58 750). Медіана доходів становила 55 305 доларів для чоловіків та 39 907 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 15,7 % осіб, у тому числі 15,7 % дітей у віці до 18 років та 7,8 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 1634 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 23,0 %, роздрібна торгівля — 16,0 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 15,1 %.

title: Шеллотт (Північна Кароліна)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Шеллотт
|оригінальна назва  = {{lang-en|Shallotte}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Північна Кароліна
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Брансвік (округ, Північна Кароліна)|Брансвік]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 24,23
|висота центру НП   =
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 151,67
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 910
|поштовий індекс        = 28470
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 3760800
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Шеллотт''' ({{lang-en|Shallotte}}) — місто ({{lang-en|town}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Брансвік (округ, Північна Кароліна)|Брансвік]] штату [[Північна Кароліна]]. Населення — 4185 осіб (2020).

== Географія ==
Шеллотт розташований за координатами {{Coord|33|58|18|N|78|23|1|W|type:city_region:US-DE}} (33.971656, -78.383671){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 24,23 км², з яких 24,06 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,17 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1900 = 149
| 1910 = 139
| 1920 = 174
| 1930 = 214
| 1940 = 381
| 1950 = 493
| 1960 = 480
| 1970 = 597
| 1980 = 680
| 1990 = 965
| 2000 = 1381
| 2010 = 3675
| 2020 = 4185
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало {{formatnum:3675}} осіб у {{formatnum:1583}} домогосподарствах у складі 985 родин. [[Густота населення]] становила 152 особи/км².  Було 1908 помешкань (79/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 85,2 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 9,3 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 1,3 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,6 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,1 % — вихідців з [[Тихий океан|тихоокеанських островів]]
* 2,0 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 1,6 %. Частка іспаномовних становила 4,8 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,6 % — особи молодші 18 років, 57,0 % — особи у віці 18—64 років, 22,4 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 43,9 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 85,9 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 79,1 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:55035}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:36947}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:69901}} долар (медіана — {{formatnum:58750}}). Медіана доходів становила {{formatnum:55305}} доларів для чоловіків та {{formatnum:39907}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 15,7 % осіб, у тому числі 15,7 % дітей у віці до 18 років та 7,8 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:1634}} особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 23,0 %, роздрібна торгівля — 16,0 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 15,1 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Брансвік (округ, Північна Кароліна)}}

[[Категорія:Містечка Північної Кароліни]]
[[Категорія:Населені пункти округу Брансвік (Північна Кароліна)]]
[[Категорія:Населені пункти США, засновані 1899]]

title: Країна

Штат: Північна Кароліна

Округ: Брансвік

Густота населення: 151,67 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4


text:
# Келчиглувек
Келчиглувек (пол. Kiełczygłówek) — село в Польщі, у гміні Келчиглув Паєнчанського повіту Лодзинського воєводства.
Населення — 144 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Серадзького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 80      | 11                 | 59               | 10                   |
| Жінки    | 64      | 12                 | 33               | 19                   |
| Разом    | 144     | 23                 | 92               | 29                   |

title: Келчиглувек

wikitext:
{{НП
|країна = [[Польща]]
|статус = село
|українська назва = Келчиглувек
|оригінальна назва = {{lang-pl|Kiełczygłówek}}
|підпорядкування =
|герб =
|прапор =
|ширина герба =
|ширина прапора =
|зображення =
|опис зображення =
|вид регіону = Воєводство
|регіон = Лодзинське воєводство
|вид району = Повіт
|район = [[Паєнчанський повіт]]
|вид общини = Гміна
|община = Келчиглув (гміна){{!}}Келчиглув
|внутрішній поділ =
|перша згадка =
|попередні назви =
|площа =
|висота центру НП =
|клімат =
|офіційна мова =
|офіційна мова-ref =
|населення = 144
|рік перепису = 2011{{R|nsp}}
|густота населення =
|агломерація =
|національний склад =
|конфесійний склад =
|катойконім =
|часовий пояс = +1
|DST = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код = (+48) 43
|поштовий індекс = 98-358
|автомобільний код = EPJ
|вид ідентифікатора = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0704161
|сайт =
|add1n =
|add1 =
}}

'''Келчиглувек''' ({{lang-pl|Kiełczygłówek}}) — село в Польщі, у [[Келчиглув (гміна)|гміні Келчиглув]] [[Паєнчанський повіт|Паєнчанського повіту]] [[Лодзинське воєводство|Лодзинського воєводства]].

Населення — {{formatnum:144}} {{МНОЖИНА:144|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Серадзьке воєводство (1975—1998)|Серадзького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=80 |ЧолПре=11 |ЧолПрац=59 |ЧолПост=10
|Жін=64 |ЖінПре=12 |ЖінПрац=33 |ЖінПост=19
|Разом=144 |РазомПре=23 |РазомПрац=92 |РазомПост=29
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Келчиґлув}}

{{Lodz-geo-stub}}

[[Категорія:Села Паєнчанського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Лодзинське воєводство

Повіт: Паєнчанський повіт

Гміна: Келчиглув

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: EPJ

OSM: ↑2911923 ·R (Келчиглув (гміна))


text:
# PuTTY
PuTTY (від англ. TTY — телетайп, букв. англ. putty — мастика) — вільно розповсюджуваний клієнт для протоколів SSH, Telnet, rlogin і чистого TCP. Спочатку розроблявся для Windows, проте пізніше був портований на різні операційні системи. Наявні офіційні порти для UNIX`оподібних платформ. Порти для класичної Mac OS й для Mac OS X знаходяться в стадії розробки. Існують неофіційні порти на інші платформи, зокрема для мобільних телефонів під управлінням Symbian OS та Windows Mobile. Програма випускається під ліцензією MIT License.

## Деякі можливості програми
- Збереження списку та параметрів підключень (зручно для повторного використання)
- Робота з ключами та версіями протоколу SSH
- Клієнти SCP та SFTP (відповідно програми pscp і psftp).
- Можливість port forwarding[en] через SSH, включаючи передачу X11.
- Повна емуляція терміналів xterm, Vt102 Ecma-48.
- Підтримка IPv6.
- Підтримка 3DES AES RC4 Blowfish DES.
- Підтримка аутентифікації з відкритим ключем.
- Підтримка роботи по нуль-модему

## Застосунки
- putty — сам клієнт для Telnet та SSH
- pscp — клієнт для scp (віддалене копіювання файлів по шифрованому протоколу scp з управлінням з командного рядка)
- psftp — клієнт SFTP
- puttytel — клієнт для Telnet
- plink — інтерфейс командного рядка до PUTTY
- pageant — агент SSH-аутентифікації для PUTTY, PSCP та Plink
- puttygen — утиліта для генерації RSA та DSA ключів
- myentunnel  — застосунок для підтримки SSH тунелів

## Галерея
- Головний діалог налаштування PuTTY у Windows
- PuTTY 0.59, що виконується в Windows, увійшовши в Debian
- PuTTY, що виконується в Nokia E5 смартфоні.

title: PuTTY

wikitext:
{{картка програми|
 name = PuTTY
|screenshot = [[Файл:Putty 0.58 on fvwm.png|200px|Головне конфігураційне вікно PuTTY 0.58 під FVWM]]
|caption = Головне конфігураційне вікно PuTTY 0.58 під [[FVWM]]
|developer = [[Саймон Тетгем]] (Simon Tatham)
|latest_release_version = 0.78
|latest_release_date = {{release_date|2022|10|29}}
|operating_system = [[Microsoft Windows]], [[GNU/Linux]], other [[Unix]]
|genre = [[Емулятор терміналу]] (Terminal emulator)
|license = [[Ліцензія MIT]]
 | ukrainian = ні
|website = [http://www.chiark.greenend.org.uk/~sgtatham/putty/ PuTTY]
}}

'''PuTTY''' (від {{lang-en|TTY}} — телетайп, букв. {{lang-en|putty}} — мастика) — вільно розповсюджуваний клієнт для протоколів [[SSH]], [[Telnet]], [[rlogin]] і чистого [[TCP]]. Спочатку розроблявся для [[Windows]], проте пізніше був портований на різні [[операційні системи]]. Наявні офіційні порти для [[UNIX]]`оподібних платформ. Порти для класичної [[Mac OS]] й для [[Mac OS X]] знаходяться в стадії розробки. Існують неофіційні порти на інші платформи, зокрема для мобільних телефонів під управлінням [[Symbian OS]] та [[Windows Mobile]]. Програма випускається під ліцензією [[MIT License]].

== Деякі можливості програми ==
* Збереження списку та параметрів підключень (зручно для повторного використання)
* Робота з ключами та версіями протоколу [[SSH]]
* Клієнти [[Secure copy|SCP]] та [[SFTP]] (відповідно програми '''pscp''' і '''psftp''').
* Можливість {{iw|port forwarding}} через SSH, включаючи передачу [[X11]].
* Повна [[Емулятор термінала|емуляція терміналів]] [[xterm]], Vt102 [[Ecma-48]].
* Підтримка [[IPv6]].
* Підтримка [[3DES]] [[Advanced Encryption Standard|AES]] [[RC4]] [[Blowfish]] [[DES]].
* Підтримка аутентифікації з [[Криптографічна система з відкритим ключем|відкритим ключем]].
* Підтримка роботи по нуль-модему

== Застосунки ==
* ''putty'' — сам клієнт для [[Telnet]] та [[SSH]]
* ''pscp'' — клієнт для [[scp]] (віддалене копіювання файлів по шифрованому протоколу '''scp''' з управлінням з командного рядка)
* ''psftp'' — клієнт [[SFTP]]
* ''puttytel'' — клієнт для Telnet
* ''plink'' — інтерфейс командного рядка до PUTTY
* ''pageant'' — агент SSH-аутентифікації для PUTTY, PSCP та Plink
* ''puttygen'' — утиліта для генерації [[RSA]] та [[DSA]] ключів
* ''myentunnel '' — застосунок для підтримки SSH тунелів

== Галерея ==
<gallery widths=180px style="text-align:center;">
File:PuTTY 0.62 on Windows 8.png|Головний діалог налаштування PuTTY у [[Windows]]
File:PuTTY.png|PuTTY 0.59, що виконується в [[Microsoft Windows|Windows]], увійшовши в [[Debian]]
File:Nokia E5 running PuTTY 1.5.2, on Symbian OS, with Vim syntax Highlighting.jpeg|PuTTY, що виконується в Nokia E5 смартфоні.
</gallery>

== Див. також ==
* {{iw|Comparison of SSH clients|Порівняння клієнтів SSH|en|Comparison of SSH clients}}{{ref-en}}
* [[Xming]]
* [[SSH]]
* [[Telnet]]
* [[WinSCP]]

== Посилання ==
* [http://www.chiark.greenend.org.uk/~sgtatham/putty/ Домашня сторінка PuTTY] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20050609232734/http://www.chiark.greenend.org.uk/~sgtatham/putty/ |date=9 червня 2005 }}
* [http://sourceforge.net/projects/s2putty/ Проект PuTTY SSH client for Symbian OS] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080110133624/http://sourceforge.net/projects/s2putty |date=10 січня 2008 }}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{FOSS}}
{{Soft-stub}}

[[Категорія:Емулятори термінала]]
[[Категорія:Secure Shell]]
[[Категорія:Програмне забезпечення на C]]
[[Категорія:Багатоплатформне вільне програмне забезпечення]]
[[Категорія:Програмне забезпечення, що використовує ліцензію MIT]]
[[Категорія:Переносне програмне забезпечення]]

title: PuTTY

Тип: Емулятор терміналу (Terminal emulator)

Розробник: Саймон Тетгем (Simon Tatham)

Операційна система: Microsoft Windows, GNU/Linux, other Unix

Мова програмування: C

Українська мова: ні

Ліцензія: Ліцензія MIT

Вебсайт: PuTTY


text:
# Альберто де ла Мадре де Діос
Альберто де ла Мадре де Діос (ісп. Alberto de la Madre de Dios 1575, Сантандер — 17 грудня, 1635, Пастрана) — іспанський архітектор XVII ст. раннього бароко.

## Історія вивчення
Належить до забутих іспанських архітекторів. Його ім'я та перелік створеного виявили при вивченні документів, пов'язаних із іншим архітектором. Первісно вважали, що чернець Альберто де ла Мадре де Діос був лише виконробом. Це справді мало місце на початковому етапі його робіт. Згодом виявилось, що він виробився у самостійного архітектора, що мав чималий архітектурний авторитет.

## Життєпис
Народився в місті Сантандер. Походить з дворянської родини. Батько — Херонімо де ла Пуебла, мати — Ісабель де Кос. Син обрав чернече життя і належав до ордену кармелітів.
1606 року зафіксований у документах як представник ордену кармелітів, що працював на будівництві монастиря в місті Медіни ді Рієско. Цю звістку вважають початком його успішної архітектурної діяльності. З 1610 року був задіяний на будівництві нового монастиря Енкарнасьон, започаткованому принцесою Маргаритою Австрійською. Фасад монастирської церкви справив приємне враження на сучасників і художніх критиків. Згодом він став взірцем для низки монастирських церков через сполучення монастирської стриманості з нагадуванням італійських зразків. Він був серед перших кастильських архітекторів, що запровадив стилістику стриманого бароко у власних спорудах.
1610 року помер придворний архітектор Франсіско де Мора. На короткий термін посаду придворного архітектора віддали кармелітському ченцю Альберто де ла Мадре де Діосу. Водночас він наглядав за недобудованими спорудами Франсиско де Мора. Згодом посаду передали архітекторові Хуану Гомесу де Мора (1586—1648). Кармеліт Альберто де ла Мадре де Діос довго працював в провінційних містах, де вимушено обмежувався проектом, розміткою на місцевості та консультаціями будівельників, що могли належати до інших чернечих орденів.
Помер 17 грудня 1635 року в м. Пастрана.

## Список провінційних міст, де консультував чи працював архітектор
- Саламанка
- Уседе
- Торо
- Куенке
- Гвадалахара
- Вальдеморо
- Уете
- Лерме
- Бургос
- Алькала-де-Енарес

title: Альберто де ла Мадре де Діос

wikitext:
{{ІІ|де ла Мадре|[[де Діос]]}}
{{Архітектор
|зображення                =
|розмір                    =
|підпис                    =
|громадянство              = Іспанія
|дата народження           =
|місце народження          =
|дата смерті               =
|місце смерті              =
|працював у містах         = [[Мадрид]], [[Саламанка]], [[Гвадалахара (Іспанія)|Гвадалахара]], [[Бургос]], [[Алькала-де-Енарес ]]
|стиль                     = раннє [[бароко]]
|найважливіші споруди      = монастирські церкви і споруди
|містобудівні проєкти      =
|реставрація пам'яток   =
|нереалізовані проєкти     =
|наукові праці             =
|нагороди                  =
|Commons                   =
}}
'''Альберто де ла Мадре де Діос''' ({{lang-es|Alberto de la Madre de Dios}} [[1575]], [[Сантандер]] — 17 грудня, [[1635]], [[Пастрана]]) — іспанський [[архітектор]] XVII ст. раннього [[бароко]].

== Історія вивчення ==

Належить до забутих іспанських архітекторів. Його ім'я та перелік створеного виявили при вивченні документів, пов'язаних із іншим [[архітектор]]ом. Первісно вважали, що чернець Альберто де ла Мадре де Діос був лише [[виконроб]]ом. Це справді мало місце на початковому етапі його робіт. Згодом виявилось, що він виробився у самостійного архітектора, що мав чималий архітектурний [[авторитет]].

== Життєпис ==

Народився в місті [[Сантандер]]. Походить з дворянської родини. Батько — Херонімо де ла Пуебла, мати — Ісабель де Кос. Син обрав чернече життя і належав до ордену кармелітів.

[[1606]] року зафіксований у документах як представник ордену кармелітів, що працював на будівництві монастиря в місті Медіни ді Рієско. Цю звістку вважають початком його успішної архітектурної діяльності. З [[1610]] року був задіяний на будівництві нового [[Монастир Енкарнасьон|монастиря Енкарнасьон]], започаткованому принцесою [[Маргарита Австрійська (королева Іспанії)|Маргаритою Австрійською]]. Фасад монастирської церкви справив приємне враження на сучасників і художніх критиків. Згодом він став взірцем для низки монастирських церков через сполучення монастирської стриманості з нагадуванням італійських зразків. Він був серед перших кастильських архітекторів, що запровадив стилістику стриманого [[бароко]] у власних спорудах.

[[1610]] року помер придворний архітектор [[Франсіско де Мора]]. На короткий термін посаду придворного архітектора віддали кармелітському ченцю Альберто де ла Мадре де Діосу. Водночас він наглядав за недобудованими спорудами Франсиско де Мора. Згодом посаду передали архітекторові [[Хуан Гомес де Мора|Хуану Гомесу де Мора]] (1586—1648). Кармеліт Альберто де ла Мадре де Діос довго працював в провінційних містах, де вимушено обмежувався проектом, розміткою на місцевості та консультаціями будівельників, що могли належати до інших [[Чернечий орден|чернечих орденів]].

Помер 17 грудня [[1635]] року в м. [[Пастрана]].

== Список провінційних міст, де консультував чи працював архітектор ==
[[Файл:Real Monasterio de la Encarnacion Entrance.jpg|міні|праіворуч|200пкс|Монастир Енкарнасьон, Мадрид.]]
* [[Саламанка]]
* [[Уседе ]]
* [[Торо (Іспанія)|Торо]]
* [[Куенке]]
* [[Гвадалахара (Іспанія)|Гвадалахара]]
* [[Вальдеморо ]]
* [[Уете]]
* [[Лерме]]
* [[Бургос]]
* [[Алькала-де-Енарес]]

== Див. також ==

* [[Мистецтво Іспанії]]
* [[Маньєризм]]
* [[Архітектура бароко]]
* [[Креслення архітектора]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Cruz Valdovinos, José Manuel, «Arquitectura barroca del siglo XVII», en Historia de la arquitectura española, IV, Madrid, D.L. 1985.
* García Martínez, José Luis, «La Iglesia del monasterio de Santo domingo de Guzmán de Huete y el arquitecto fray Alberto de la Madre de Dios», Primer Premio de Investigación Juan Giménez de Aguilar. Cuenca: asociación de amigos del archivo Histórico Provincial, 1998.
* Muñoz Jiménez, José Miguel, «Fray Alberto de la Madre de Dios y la arquitectura cortesana: urbanismo en la villa de Lerma», en Goya, n°. 211—212, (1989), pp. 52-59.
* Bustamante García, Agustín, Clasicismo y barroco, Madrid: 1991.
* Borngässer, Bárbara, Arquitectura barroca en España y Portugal, en El Barroco, arquitectura, escultura, pintura, Colonia: Könemann, 1997.

{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Мистецтво}}

{{DEFAULTSORT:Мадре де Діос Альберто}}
[[Категорія:Іспанські архітектори]]
[[Категорія:Архітектори Мадрида]]

title: · кілька Alberto de la Puebla Cos

Народження: 1575 Santander Cityd, Сантандер

Смерть: 27 грудня 1635 Пастрана, Гвадалахара, Кастилія-Ла-Манча, Іспанія

Країна: Іспанія

Діяльність: архітектор, мандрівний брат, tracist, управитель будівництва

Праця в містах: Мадрид, Саламанка, Гвадалахара, Бургос, Алькала-де-Енарес

Архітектурний стиль: раннє бароко

Найважливіші споруди: монастирські церкви і споруди


text:
# Сан-Фермін
Фестиваль Сан-Фермін (ісп. Sanfermines) — один з найвідоміших фестивалів в Іспанії і в усьому світі, що відзначається щорічно в Памплоні з 6 по 14 липня на честь святого Ферміна.

## Опис
Це безперервне свято триває 204 години поспіль. Центр барвистих багатоденних свят — «енсієрро» — біг биків вулицями міста, який привертає увагу гостей з усіх континентів. Святкування починається рівно о 12:00 6-го липня (Ayuntamiento). З балкона будівлі мерії запускають ракету (chupinazo), що сповіщає початок свята.
Кожного фестивального ранку в 8 годині 6 биків випускаются із загороди поблизу площі Санто-Домінго, звідки вони біжать по місту до арени на площі Хемінгуея (саме він прославив фестиваль Сан-Фермін у своїх творах). Поруч з биками біжать сотні місцевих жителів і туристів, які перевіряють свою хоробрість перед грізними рогами тварин. Далеко не завжди це видовище закінчується благополучно для сміливців, але щороку все нові і нові учасники цього свята збираються на вулицях міста.
Забіги тривають щодня до 14 липня. Тисячі людей тікають від розлючених биків вулицями старого міста. Забіг відстаню 849 м до арени, де проводяться бої з биками, триває в цілому 2-3 хвилини. Під час заходу чергують рятувальники Червоного хреста, що готові допомогти пораненим.
Середній вік учасників за статистикою становить 28 років. Деякі учасники під час забігу тримають згорнуту газету, якщо бігун відчуває, що бик доганяє його, він кидає газету перед биком, щоб на час відвернути бика і вислизнути від нього. Маршрут енсієрро позначений на всіх картах Памплони, його легко простежити і безпосередньо на місцевості: червоною фарбою зроблені позначки прямо на вулицях. Дорога веде від памплонського палацу, колишньої королівської резиденції та закінчується на арені, після того як 6 биків роблять останнє коло їх заганяють в стійла.
Весь день в місті тривають народні гуляння, всі п'ють вино і беруть участь в жартівливих заходах з борошном, какао і сирими яйцями. Завершенням свята служить північна меса у Кафедральному соборі, де знаходяться мощі Святого Ферміна, що народився у 272 році в Памплоні, помер в 303 році в Ам'єні (Франція). Фермін проповідував євангеліє за часів Римської імперії в Галії. Мощі святого були перенесені до Памплони в 1186 році. Тисячі учасників запалюють свічки на соборній площі, роблячи її схожою на море з вогню, а о півночі 14-го липня багатотисячний натовп співає прощальну пісню «Бідний я».

## Історія
Витоки свята Сан-Фермін сходять ще до середньовіччя, коли пастухи з передмість гнали своїх биків до Памплони на арену бою. Місцеві жителі допомагали їм, підхльостуючи биків. Так рік за роком це дійство обростало традиціями, перетворившись в XIII столітті в свято, на честь святого покровителя королівства Наварра Сан Ферміна.
Спочатку це був дводенне свято, що відзначалося 10 жовтня. У 1591 році жителі Памплони, стомлені непередбачуваною осінньою погодою, попросили єпархію перенести святкування на честь Св. Ферміна на літо. З тих пір День Святого Ферміна святкують 7 липня а самі святкування починаються 6 липня.
У давні часи, коли життя селян і ремісників орієнтувалося на сонце, забіги починалися в 6 год ранку, пізніше їх перенесли на 7 год, а зараз вони починаються о 8 год.
У 1867 році, після декількох невдалих спроб влади заборонити свято, був виданий звід правил, що регулює поведінку учасників енсієрро, з метою знизити травматизм і смертність.
У 1923 році вперше свято Сан-Фермін у Памплоні відвідав Ернест Хемінгуей. Натхненний красою міста, атмосферою і традиціями свята, він написав роман «І сонце сходить», який прославив свято в іспанській Памплоні на весь світ, завдяки чому тепер сюди з'їжджаються сотні тисяч і мільйони туристів. Особливо це свято популярне в англійців, американців і австралійців.
Згідно з офіційними документами, найтрагічнішим виявився 1924 рік, коли загинуло 15 осіб. Останній смертельний випадок під час енсієрро стався в 2009 році, коли бик на прізвисько Капучино проткнув своїм рогом шию 27-річного хлопця, який упав на заключних метрах естафети.
Не дивлячись на всю небезпеку даного заходу, рік від року кількість його учасників тільки збільшується. Найбільше постраждалих зустрічається саме серед іноземних туристів, які не так добре знайомі з містом, нюансами естафети і, найчастіше, занурившись в атмосферу нестримних веселощів, забувають про норми безпеки.

title: Сан-Фермін

wikitext:
{{Свято
|назва          = Сан-Фермін
|тип            = national
|довгий_тип     = [[фієста]]
|зображення     = Running of the Bulls on Estafeta Street.jpg
|підпис         =
|офіційна_назва = {{lang-es|Sanfermines}}
|інші_назви     =
|місце          = {{ESP}}, [[Памплона]]
|засновано      =
|святкують      =
|початок        = 6 липня
|закінчення     = 14 липня
|дата           =
<!-- якщо той же день або тиждень кожного року -->
|week_ordinal   =
|weekday        =
|month          =
<!-- якщо дата змінюється нестандартним чином -->
|date2007       =
|date2008       =
|date2009       =
|date2010       =
|святкування    =
|традиції       =
|пов'язаний     =
|вебсайт        =
}}
Фестиваль '''Сан-Фермін''' ({{lang-es|Sanfermines}}) — один з найвідоміших фестивалів в [[Іспанія |Іспанії]] і в усьому світі, що відзначається щорічно в [[Памплона|Памплоні]] з 6 по 14 липня на честь [[Святий Фермін|святого Ферміна]].

== Опис ==
Це безперервне свято триває 204 години поспіль. Центр барвистих багатоденних свят — «енсієрро» — біг биків вулицями міста, який привертає увагу гостей з усіх континентів. Святкування починається рівно о 12:00 6-го липня (Ayuntamiento). З балкона будівлі мерії запускають ракету (chupinazo), що сповіщає початок свята.

Кожного фестивального ранку в 8 годині 6 биків випускаются із загороди поблизу площі Санто-Домінго, звідки вони біжать по місту до арени на площі Хемінгуея (саме він прославив фестиваль Сан-Фермін у своїх творах). Поруч з биками біжать сотні місцевих жителів і туристів, які перевіряють свою хоробрість перед грізними рогами тварин. Далеко не завжди це видовище закінчується благополучно для сміливців, але щороку все нові і нові учасники цього свята збираються на вулицях міста.

Забіги тривають щодня до 14 липня. Тисячі людей тікають від розлючених биків вулицями старого міста. Забіг відстаню 849 м до арени, де проводяться бої з биками, триває в цілому 2-3 хвилини. Під час заходу чергують рятувальники [[Червоний хрест |Червоного хреста]], що готові допомогти пораненим.

Середній вік учасників за статистикою становить 28 років. Деякі учасники під час забігу тримають згорнуту газету, якщо бігун відчуває, що бик доганяє його, він кидає газету перед биком, щоб на час відвернути бика і вислизнути від нього. Маршрут енсієрро позначений на всіх картах Памплони, його легко простежити і безпосередньо на місцевості: червоною фарбою зроблені позначки прямо на вулицях. Дорога веде від памплонського палацу, колишньої королівської резиденції та закінчується на арені, після того як 6 биків роблять останнє коло їх заганяють в стійла.

Весь день в місті тривають народні гуляння, всі п'ють вино і беруть участь в жартівливих заходах з борошном, какао і сирими яйцями. Завершенням свята служить північна [[меса]] у Кафедральному соборі, де знаходяться мощі Святого Ферміна, що народився у 272 році в Памплоні, помер в 303 році в [[Ам'єн]]і ([[Франція]]). Фермін проповідував євангеліє за часів [[Римська імперія|Римської імперії]] в [[Галія|Галії]]. [[Мощі]] святого були перенесені до Памплони в 1186 році. Тисячі учасників запалюють свічки на соборній площі, роблячи її схожою на море з вогню, а о півночі 14-го липня багатотисячний натовп співає прощальну пісню «Бідний я».

== Історія ==
Витоки свята Сан-Фермін сходять ще до середньовіччя, коли пастухи з передмість гнали своїх биків до Памплони на арену бою. Місцеві жителі допомагали їм, підхльостуючи биків. Так рік за роком це дійство обростало традиціями, перетворившись в XIII столітті в свято, на честь святого покровителя [[Наваррське королівство|королівства Наварра]] Сан Ферміна.

Спочатку це був дводенне свято, що відзначалося 10 жовтня. У 1591 році жителі Памплони, стомлені непередбачуваною осінньою погодою, попросили єпархію перенести святкування на честь Св. Ферміна на літо. З тих пір День Святого Ферміна святкують 7 липня а самі святкування починаються 6 липня.

У давні часи, коли життя селян і ремісників орієнтувалося на сонце, забіги починалися в 6 год ранку, пізніше їх перенесли на 7 год, а зараз вони починаються о 8 год.

У 1867 році, після декількох невдалих спроб влади заборонити свято, був виданий звід правил, що регулює поведінку учасників енсієрро, з метою знизити травматизм і смертність.

У 1923 році вперше свято Сан-Фермін у Памплоні відвідав [[Ернест Хемінгуей]]. Натхненний красою міста, атмосферою і традиціями свята, він написав роман «[[І сонце сходить (Фієста)|І сонце сходить]]», який прославив свято в іспанській Памплоні на весь світ, завдяки чому тепер сюди з'їжджаються сотні тисяч і мільйони туристів. Особливо це свято популярне в [[англійці]]в, [[Американці США|американців]] і [[австралійці]]в.

Згідно з офіційними документами, найтрагічнішим виявився 1924 рік, коли загинуло 15 осіб. Останній смертельний випадок під час енсієрро стався в 2009 році, коли бик на прізвисько Капучино проткнув своїм рогом шию 27-річного хлопця, який упав на заключних метрах естафети.

Не дивлячись на всю небезпеку даного заходу, рік від року кількість його учасників тільки збільшується. Найбільше постраждалих зустрічається саме серед іноземних туристів, які не так добре знайомі з містом, нюансами естафети і, найчастіше, занурившись в атмосферу нестримних веселощів, забувають про норми безпеки.

== Посилання ==
* [http://www.rtve.es/noticias/san-fermin Fiesta of San Fermín at Spanish National Television website, RTVE.es]
* [http://www.rtve.es/noticias/san-fermin/directo/ The running of the bulls ''Encierros San Fermín'' Live at 07.15 AM Central European Time, GMT+2]
* [https://web.archive.org/web/20120225142045/http://www.pamplona.es/VerPagina.asp?IdPag=311&Idioma=5 Official guide to the fiesta of San Fermín.]
* [http://www.sanfermin.com/ Unofficial website on San Fermín] and [https://web.archive.org/web/20040203173225/http://www.sanfermin.com/guia/in_encierro1.shtml on encierro]
* [http://www.photosanfermin.com/ photosanfermin.com San Fermín social network]
* [http://www.pamplonabullruntickets.com/ Tips to run in safety and to contribute in preserving the Festival]

{{ac}}
{{spain-stub}}

[[Категорія:Фестивалі Іспанії]]
[[Категорія:Свята липня]]
[[Категорія:Наварра]]

title: Сан-Фермін

Офіційна назва: ісп. Sanfermines

Місце: Іспанія, Памплона

Тип: фієста

Початок: 6 липня

Закінчення: 14 липня

Дата: 7 липня


text:
# Тойохара Тіканобу
Тойохара Тіканобу (яп. 豊原周延, 1838 — 1912) — японський художник, майстер укійо-е.

## Життєпис
Один з останніх художників періоду розвитку укійо-е. Хасімото Наойосі (справжнє ім'я) служив васалом  роду Сакакібара, який володів князівством Такада в провінції Етіго. Після падіння сьогунату Токугава приєднався до війська  Сьогітай  і бився в  битві при Уено . Потім він приєднався до прихильників сьогунату Токугава в Хакодате, де він брав участь в  битві при Хакодате , обороняючи  форт П'ятибастіонну фортецю під керівництвом Еномото Такеакі і  Оторі Кейсуке . Після капітуляції Сьогітая поміщений під варту в князівстві Такада.
У 1875 вирішив зайнятися живописом і вчився цьому в Едо в школі Кано, потім, захопившись ксилографією, поступив в майстерню Тойохара Кунітікі. Згідно з японським звичаєм він взяв прізвище вчителя та псевдонім, що починається з останнього ієрогліфа його імені.
Сюжетами картин, на відміну від театральної тематики його вчителя, стали сцени з минулого і сучасного життя Японії, японська міфологія, жінки та діти, події китайсько-японської війни 1894-1895.
Виконував також гравюри з портретами імператорської сім'ї й її оточення, а також на заборонену раніше тему звичаїв і поведінки жінок, що живуть в палаці мікадо. Крім того він зображував нові віяння епохи Мейдзі: аристократки, одягнені по європейській моді, подорожі японців за кордон, концерт європейського оркестру й інші. Серед його серій виділяються «Образи благородних жінок в епоху Токугава», «Нрави та звичаї Едо», «Сніг, місяць і квіти».

## Галерея
- "The Korean Uprising of 1882";  woodblock print by Chikanobu
- A scene from the battle at Kagoshima
- An Assemblage of the Heroines of Kagoshima
- Битва Нобеока
- A sea-land battle from the Korean Uprising
- Японська місія до Кореї
- Сцена битви Корейського інциденту
- A battle scene from the First Sino-Japanese War
- A battle scene from the First Sino-Japanese War
- A battle scene from the First Sino-Japanese War
- Сцена битви Російсько-японської війни
- Gempei Seisuiki series,Miura Daisuke Yoshiaki (1093-1181)
- Azuma nishiki chūya kurabe series, Kusunoki Masatsura attacking an oni
- Setsu Gekka (1st series),Takiyasha-hime, daughter of Taira no Masakado
- Sakakibara Yasumasa and Toyotomi Hideyoshi on Mt. Komaki
- Tomoe Gozen with Uchida Ieyoshi and Hatakeyama no Shigetada
- Azuma series, keshō
- Shin Bijin series, No. 12
- Setsu Gekka (second series), suimen no tsuki
- Gentō Shashin Kurabe series, Arashiyama
- Jidai Kagami series, Kenmu nengō (era)
- azuma fūzoku nenjū gyōji series, 6th month
- Kyōdō risshiki album No. 42 Chikako
- A scene of the Japanese Diet
- A Scene in the House of Peers
- A scene of a meeting of the Privy Council
- Nihon Rekishi Kyokun series – Lessons from Japan's History - Shiragi Saburō and Tokiaki
- Nihon Rekishi Kyokun series – Lessons from Japan's History - Tajima no kami Norimasa
- Meisho Bijin Awase series, Matsushima in Rikuzen Province
- gentō shashin kurabe series, Oji no taki
- Nikko Mesho series, Hannya and Hoto Waterfalls
- Kameido Tenjin Shrine
- Імператор Мейдзі
- Сайго Такаморі
- Women and girls in Western dress with various hairstyles
- shin bijin series:Woman with Western-style umbella and book
- azuma fūzoku fuku tsukushi series:Western-style clothing
- mitate jūnishi series:Depiction of mixed clothing styles
- Кабукі
- Кабукі
- Kuronushi attempting to cut down a cherry tree[4]
- Кабукі
- Kabuki scene depicting a samurai of the Sanada carrying a cannon
- Кабукі
- Iwai Hanshiro VIII, 1829-1882
- Iwai Hanshiro VIII
- Azuma kai series:Watching cherry blossoms fall (hanami)
- Kaika kyōiku mari uta series:teaching songs with koto and gekkin
- Shin bijin series:Practicing kanji
- Nijūshi kō mitate e awase series:Weaving Tōei
- Setsu gekka series II:creating bonseki
- Azuma fūzoku fuku tsukushiseries:purchasing kimono cloth at the drapers
- Fugaku shū series:Women digging clams at the beach
- Typical Meiji era pastimes
- Японська чайна церемонія
- Ікебана
- Emperor Meiji at a Flower Show
- Emperor Meiji at Asukayama Park
- Імператор Мейдзі насолождується прохолодою вечора
- Mitate jūni shi series The Sign of the Ox
- Gentō shashin kurabe series Kanjinchō
- Imayō tōkyō hakkei series Evening bell at Asakusa
- Nijūshi Kō Mitate E Awase series The Deer Milker
- meiyo iro no sakiwake series:reading a letter
- Katamura-rō in the Yoshiwara
- imayō tōkyō hakkei series:walking with an escort
- A Seated Woman with a Lacquer Candle Stand (c. 1875) by Chikanobu. Wood-block print, 36.2 × 23.8 cm (14.25 × 9.37 in). Collection of Brooklyn Museum

title: Тойохара Тіканобу

wikitext:
{{особа}}
{{Східноазійське ім'я|ja|Тоехару}}
[[Файл:Yōshū Chikanobu ENSHI.jpg|thumb|]]

{{Ніхонґо|'''Тойохара Тіканобу'''|豊原周延||[[1838]] — [[1912]]}} — японський художник, майстер [[укійо-е]].

== Життєпис ==
Один з останніх художників періоду розвитку [[укійо-е]]. Хасімото Наойосі (справжнє ім'я) служив васалом [[Сакакібара (рід) | роду Сакакібара]], який володів князівством [[Такада (князівство)|Такада]] в провінції [[Етіго (провінція)|Етіго]]. Після падіння [[Сьогунат Токугава|сьогунату Токугава]] приєднався до війська {{нп3 | Сьогітай || en | Shōgitai}} і бився в {{нп3 | битва при Уено | битві при Уено | en | Battle of Ueno}}. Потім він приєднався до прихильників сьогунату Токугава в [[Хакодате]], де він брав участь в {{нп3 | битва при Хакодате | битві при Хакодате | en | Battle of Hakodate}}, обороняючи [[Бастіонна система укріплень | форт]] [[П'ятибастіонну фортецю]] під керівництвом [[Еномото Такеакі]] і {{нп3 | Оторі Кейсуке || en | Ōtori Keisuke}}. Після капітуляції Сьогітая поміщений під варту в князівстві Такада.

У [[1875]] вирішив зайнятися живописом і вчився цьому в [[Едо (місто)|Едо]] в школі Кано, потім, захопившись [[ксилографія|ксилографією]], поступив в майстерню [[Тойохара Кунітіка|Тойохара Кунітікі]]. Згідно з японським звичаєм він взяв прізвище вчителя та псевдонім, що починається з останнього ієрогліфа його імені.

Сюжетами картин, на відміну від театральної тематики його вчителя, стали сцени з минулого і сучасного життя Японії, японська міфологія, жінки та діти, події [[Японо-китайська війна (1894-1895)|китайсько-японської війни 1894-1895]].

Виконував також гравюри з портретами імператорської сім'ї й її оточення, а також на заборонену раніше тему звичаїв і поведінки жінок, що живуть в палаці [[мікадо]]. Крім того він зображував нові віяння [[Період Мейдзі|епохи Мейдзі]]: аристократки, одягнені по європейській моді, подорожі японців за кордон, концерт європейського оркестру й інші. Серед його серій виділяються «Образи благородних жінок в епоху Токугава», «Нрави та звичаї Едо», «Сніг, місяць і квіти».

==Галерея==
{{переклад}}
<gallery widths="200px" heights="200px">
File:ImoIncident ToyoharaChikanobu (2).jpg|[[Imo Incident|"The Korean Uprising of 1882"]];  woodblock print by Chikanobu
Image:Yōshū Chikanobu kagoshima1.jpg|A scene from the battle at Kagoshima
Image:Yōshū Chikanobu Kagoshima Yūfu Zoroi.jpg|An Assemblage of the Heroines of Kagoshima
Image:Yōshū Chikanobu Hyūga no kuni nobeoka.jpg|Битва Нобеока
Image:Yōshū Chikanobu Chōsen Jihen.jpg|A sea-land battle from the Korean Uprising
Image:Yōshū Chikanobu Korean Peace Negotiations.jpg|Японська місія до Кореї
Image:A News Report of Chnges in Korea.jpg|Сцена битви Корейського інциденту
Image:Yōshū Chikanobu Sino-Japanese War.jpg|A battle scene from the First Sino-Japanese War
Image:Yōshū Chikanobu Occupation of Pyongyang by our Troops.jpg|A battle scene from the First Sino-Japanese War
Image:Yōshū Chikanobu First Sino-Japanese War3.jpg|A battle scene from the First Sino-Japanese War
Image:Russo-Japanese War 1904 Yalu River.jpg|Сцена битви Російсько-японської війни

Image:Yōshū Chikanobu Miura Daisuke Yoshiaki.jpg|Gempei Seisuiki series,Miura Daisuke Yoshiaki (1093-1181)
Image:Yōshū Chikanobu Kusunoki Masatsura.jpg|Azuma nishiki chūya kurabe series, [[Kusunoki Masatsura]] attacking an [[oni (folklore)|oni]]
Image:Yōshū Chikanobu Takiyasha-hime.jpg|Setsu Gekka (1st series),Takiyasha-hime, daughter of Taira no Masakado
Image:Yōshū Chikanobu Mount Komaki.jpg|Sakakibara Yasumasa and Toyotomi Hideyoshi on Mt. Komaki
Image:Yōshū Chikanobu Tomoe Gozen.jpg|[[Tomoe Gozen]] with Uchida Ieyoshi and [[Hatakeyama Shigetada|Hatakeyama no Shigetada]]

Image:Yōshū Chikanobu Azuma keshō.jpg|Azuma series, keshō
Image:Yōshū Chikanobu Shin Bijin 12.jpg|Shin Bijin series, No. 12
Image:Yōshū Chikanobu Setsu Gekka II 10.jpg|Setsu Gekka (second series), suimen no tsuki
Image:Yōshū Chikanobu Gentō Shashin Kurabe 7.jpg|Gentō Shashin Kurabe series, Arashiyama
Image:Jid1.jpg|Jidai Kagami series, Kenmu nengō (era)
Image:Yōshū Chikanobu 6th month.jpg|azuma fūzoku nenjū gyōji series, 6th month
Image:Yōshū Chikanobu Chikako.jpg|Kyōdō risshiki album No. 42 Chikako

Image:Yōshū Chikanobu Scene of the Diet.jpg|A scene of the Japanese Diet
Image:Yōshū Chikanobu House of Peers.jpg| A Scene in the House of Peers
Image:Yōshū Chikanobu A meeting of the privy counsil.jpg| A scene of a meeting of the Privy Council
Image:Yōshū Chikanobu Shiragi Saburo and Tokiaki.jpg|Nihon Rekishi Kyokun series – Lessons from Japan's History - Shiragi Saburō and Tokiaki
Image:Yōshū Chikanobu Tajima no kami Norimasa.jpg|Nihon Rekishi Kyokun series – Lessons from Japan's History - Tajima no kami Norimasa

File:Yōshū Chikanobu Matsushima in Rikuzen Province.jpg|Meisho Bijin Awase series, Matsushima in Rikuzen Province
File:Yōshū Chikanobu Ōji Waterfall.jpg|gentō shashin kurabe series, Oji no taki
File:Yōshū Chikanobu Nikko Meisho.jpg|Nikko Mesho series, Hannya and Hoto Waterfalls
File:Yōshū Chikanobu Bijin on a boat ride.jpg|Kameido Tenjin Shrine

Image:EmperorMeiji.JPG|[[Імператор Мейдзі]]
Image:Yōshū Chikanobu Saigō Takamori .jpg|[[Сайго Такаморі]]

Image:Yōshū Chikanobu various hairstyles.jpg|Women and girls in Western dress with various hairstyles
Image:Yōshū Chikanobu Shin Bijin No. 14.jpg|shin bijin series:Woman with Western-style umbella and book
Image:Yōshū Chikanobu Yōfuku.jpg|azuma fūzoku fuku tsukushi series:Western-style clothing
Image:Yōshū Chikanobu mitate jūnishi MI hitsuji.jpg|mitate jūnishi series:Depiction of mixed clothing styles

Image:Yōshū Chikanobu Kabuki 1.jpg|Кабукі
Image:Yōshū Chikanobu Kabuki 2.jpg|Кабукі
Image:Yōshū Chikanobu The Barrier Gate.jpg|Kuronushi attempting to cut down a cherry tree<ref>Cavaye, Ronald ''et al.'' (2004). {{Google books|j0ITJR5Lq5wC|''A Guide to the Japanese Stage: from Traditional to Cutting Edge,'' pp. 138-139.|page=138}}</ref>
Image:Yōshū Chikanobu Kabuki 3.jpg|Кабукі
Image:Yōshū Chikanobu Kabuki 4.jpg|Kabuki scene depicting a samurai of the Sanada carrying a cannon
Image:Yōshū Chikanobu Kabuki 7.jpg|Кабукі

Image:Yōshū Chikanobu Iwai Hanshiro VIII.jpg|Iwai Hanshiro VIII, 1829-1882
Image:146c11f.jpg|Iwai Hanshiro VIII

Image:Yōshū Chikanobu Azuma Hanami.jpg|Azuma kai series:Watching cherry blossoms fall (hanami)
Image:Yōshū Chikanobu Songs of Enlightenment and Education.jpg|Kaika kyōiku mari uta series:teaching songs with koto and gekkin
Image:Yōshū Chikanobu Shin Bijin No. 20.jpg|Shin bijin series:Practicing kanji
Image:Yōshū Chikanobu Filial Piety.jpg|Nijūshi kō mitate e awase series:Weaving Tōei
Image:Yōshū Chikanobu Setsu Gekka Series II Bonkei.jpg|Setsu gekka series II:creating [[bonseki]]
Image:Yōshū Chikanobu Drapers.jpg|Azuma fūzoku fuku tsukushiseries:purchasing kimono cloth at the drapers
Image:Yōshū Chikanobu fugaku shū Clam diggers.jpg|Fugaku shū series:Women digging clams at the beach
Image:Gensei Kajin Shu by Yoshu Chikanobu 1890.png|Typical Meiji era pastimes
Image:Yōshū Chikanobu Cha no yu.jpg|[[Японська чайна церемонія]]
Image:Yōshū Chikanobu Ikebana.jpg|[[Ікебана]]

Image:Kaika Tenran no Zu.jpg|Emperor Meiji at a Flower Show
Image:Emperor Meiji Empress Shoken Prince Yoshihito Asukayama Park Sightseeing by Toyohara Chikanobu.png|Emperor Meiji at [[Asukayama Park]]
Image:Yōshū Chikanobu Koki noryo no zu.jpg|Імператор Мейдзі насолождується прохолодою вечора

Image:Yōshū Chikanobu The Ox.jpg|Mitate jūni shi series The Sign of the Ox
Image:Yōshū Chikanobu Gentō shashin kurabe Kanjinchō.jpg|Gentō shashin kurabe series Kanjinchō
Image:Yōshū Chikanobu Bell.jpg|Imayō tōkyō hakkei series Evening bell at Asakusa
Image:Yōshū Chikanobu ENSHI.jpg|Nijūshi Kō Mitate E Awase series The Deer Milker

Image:Yōshū Chikanobu Flower4.jpg|meiyo iro no sakiwake series:reading a letter
Image:Yōshū Chikanobu Katamura-rō.jpg|Katamura-rō in the Yoshiwara
Image:Yōshū Chikanobu Ima6.jpg|imayō tōkyō hakkei series:walking with an escort

File:Brooklyn Museum - A Seated Woman with a Lacquer Candle Stand - Toyohara Chikanobu.jpg|A Seated Woman with a Lacquer Candle Stand (c. 1875) by Chikanobu. Wood-block print, 36.2 × 23.8 cm (14.25 × 9.37 in). Collection of Brooklyn Museum
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* «Велика Російська енциклопедія» та проект «Японія сьогодні».

== Посилання ==
* {{Commonscat-inline | Toyohara, Chikanobu}}
* [Http://www.chikanobu.com Chikanobu] Тіканобу: погляд художника ©
* [Http://www.mfa.org/collections/search_art.asp?coll_keywords=chikanobu&coll_accession=&coll_name=&coll_artist=&coll_place=&coll_medium=&coll_culture=&coll_classification=&coll_credit=&coll_provenance=&coll_location=&coll_has_images=&coll_on_view=&coll_sort=1&coll_sort_order=0&coll_package=0&coll_start=1&coll_view=0 Chikanobu collection]{{Недоступне посилання|date=травень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} at the Museum of Fine Arts, Boston
* [https://web.archive.org/web/20080808121151/http://ccdl.libraries.claremont.edu/col/cyw/ Chikanobu and Yoshitoshi Woodblock Prints] in the [[Claremont Colleges Digital Library]] from the Ruth Chandler Williamson Gallery, [[Scripps College]]

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Художники Японії]]
[[Категорія:Укійо-е]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Померли від раку шлунка]]

title: яп. 楊洲周延

Народився: 1838[…] · Едо, Японія

Помер: 1912[…] · ·рак шлунка

Країна: Японія

Діяльність: художник, художник укійо-е

Alma mater: Nabeta Gyokueid

Відомі учні: Nobukazu Yōsaid і Reika Kikkawad

Знання мов: японська

Жанр: gosho-ed