text:
# Аргумент функції
У математиці аргумент функції — це значення, яке необхідно надати для отримання результату функції. Його також називають незалежною змінною.
Наприклад, бінарна функція {\displaystyle f(x,y)=x^{2}+y^{2}} має два аргументи, {\displaystyle x} та {\displaystyle y}, впорядкованій парі {\displaystyle (x,y)}. Гіпергеометрична функція — приклад функції з чотирма аргументами. Кількість аргументів, які приймає функція, називається арністю функції. Функція, яка приймає один аргумент як вхідний (наприклад, {\displaystyle f(x)=x^{2}}), називається унарною функцією. Вважається, що функція двох або більше змінних має область визначення, яка складається з впорядкованих пар або кортежів значень аргументів. Аргументом тригонометричної функції є кут. Аргументом гіперболічної функції є гіперболічний кут.
Математична функція має один або більше аргументів у вигляді незалежних змінних, визначених у визначенні, які також можуть містити параметри. Незалежні змінні згадуються у списку аргументів, які приймає функція, тоді як параметри — ні. Наприклад, у логарифмічній функції {\displaystyle f(x)=\log _{b}(x)} основою {\displaystyle b} вважається параметр.
Іноді для позначення аргументів можуть використовуватися нижні індекси. Наприклад, індекс може використовуватися для позначення аргументів, по яким беруться часткові похідні.
Використання в цьому сенсі терміна «аргумент» розвинулося з астрономії, в якій історично використовувалися таблиці для визначення просторових положень планет по їх розташуванню на небі. Ці таблиці були організовані по кутам, які вимірювалися і називалися аргументами, буквально «тим, що прояснює щось інше».

title: Аргумент функції

wikitext:
У математиці '''аргумент функції''' — це значення, яке необхідно надати для отримання результату [[Функція (математика)|функції]]. Його також називають '''незалежною''' змінною<ref>{{cite book|last1=Bronshtein|first1=I.N.|last2=Semendyayev|first2=K.A.|last3=Musiol|first3=G.|last4=Muehlig|first4=H.|title=Handbook of Mathematics|url=https://archive.org/details/handbooklasersop00bron|date=2007|publisher=Springer|location=Berlin Heidelberg New York|isbn=978-3-540-72121-5|page=[https://archive.org/details/handbooklasersop00bron/page/n68 47]|edition=5th}}</ref>.

Наприклад, {{li|бінарна функція|Q=Q3737844}} <math>f(x,y) = x^2 + y^2</math> має два аргументи, <math>x</math> та <math>y</math>, впорядкованій парі <math>(x, y)</math>. '''[[Гіпергеометрична функція]]''' — приклад функції з чотирма аргументами. Кількість аргументів, які приймає функція, називається [[Арність|арністю]] функції. Функція, яка приймає один аргумент як вхідний (наприклад, <math>f(x) = x^2</math>), називається унарною функцією. Вважається, що функція двох або більше змінних має область визначення, яка складається з [[Впорядкована пара|впорядкованих пар]] або [[Кортеж (інформатика)|кортежів]] значень аргументів. Аргументом [[Тригонометричні функції|тригонометричної функції]] є кут. Аргументом [[Гіперболічні функції|гіперболічної функції]] є {{li|гіперболічний кут|Q=Q1003216}}.

Математична функція має один або більше аргументів у вигляді незалежних змінних, визначених у визначенні, які також можуть містити [[Параметр#У математиці|параметри]]. Незалежні змінні згадуються у списку аргументів, які приймає функція, тоді як параметри — ні. Наприклад, у [[Логарифмічна функція|логарифмічній функції]] <math>f(x) = \log_b (x)</math> основою <math>b</math> вважається параметр.

Іноді для позначення аргументів можуть використовуватися нижні індекси. Наприклад, індекс може використовуватися для позначення аргументів, по яким беруться часткові похідні<ref>{{cite book |editor-last=Aleksandrov |editor-first=A. D. |editor2-last=Kolmogorov |editor2-first=A. N. |editor3-last= Lavrent'ev |editor3-first=  M. A. |year=1963 |title=Mathematics: Its Content, Methods and Meaning |location= |publisher=The MIT Press |volume=Volume Two|page=121}}</ref>.

Використання в цьому сенсі терміна «аргумент» розвинулося з [[Астрономія|астрономії]], в якій історично використовувалися таблиці для визначення просторових положень планет по їх розташуванню на небі. Ці таблиці були організовані по кутам, які вимірювалися і називалися аргументами, буквально «тим, що прояснює щось інше»<ref>{{cite book|first=Anthony|last=Lo Bello|title=Origins of Mathematical Words|year=2013}}</ref><ref>{{cite book|first=John|last=Craig|authorlink=John Craig (geologist)|title=A New Universal Etymological, Technological, and Pronouncing Dictionary of the English Language|url=https://archive.org/details/anewuniversalet02craigoog|year=1858}}</ref>.

== Див. також ==
* [[Пропозиційна функція]]
* [[Область визначення]]
* [[Параметр (програмування)|Параметр у програмуванні]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{MathWorld|title=Argument|urlname=Argument}}
* {{PlanetMath|urlname=Argument2|title=argument}}

{{deadlink|date=October 2019}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Елементарна математика]]
[[Категорія:Функції та відображення]]

{{math-stub}}


text:
# Air 2000
Air 2000 — колишня чартерна авіакомпанія зі штаб-квартирою в Манчестері, яка працювала у сфері пасажирських перевезень Великої Британії з 1987 по 2004 роки.
У 2004 році компанія була перейменована в First Choice Airways, а в 2008 році в результаті злиття туристичних операторів TUI Travel PLC і «First Choice Holidays PLC» об'єдналася з іншою авіакомпанією Thomsonfly, в результаті утворивши найбільшого в світі чартерного авіаперевізника Thomson Airways.
Портом приписки Air 2000 і її головним транзитним вузлом (хабом) був аеропорт Манчестера, як додаткові хаби використовувалися аеропорти Лондон-Гатвік і Глазго (Шотландія).

## Історія
Авіакомпанія Air 2000 була заснована приватної британською фірмою «Owners Abroad Group» на початку 1987 року і початку операційну діяльність 11 квітня того ж року, виконуючи чартерні рейси на двох літаках Boeing 757. Рік потому кількість лайнерів подвоїлася, при цьому базовим аеропортом перевізника був міжнародний аеропорт Глазго в Шотландії. У 1988 році в Канаді була створена дочірня авіакомпанія Air 2000 Airline, яка пропрацювала всього кілька днів до приозупинення канадським урядом ліцензії експлуатанта. В подальшому даний перевізник став незалежною компанією і був відомий під торговою маркою Canada 3000.
У зимовому сезоні 1988/1989 року Air 2000 відкрила свій перший далекомагістральний маршрут в Момбасу (Кенія). Кілька літаків Boeing 757 були дообладнано для здійснення довгих безпосадкових рейсів і протягом 1989 року були поставлені на маршрути в аеропорти Сполучених Штатів. У 1992 році авіакомпанія отримала від Управління цивільної авіації Великої Британії ліцензію на право виконання регулярних рейсів, перший постійний маршрут з лондонського аеропорту Гатвік в міжнародний аеропорт Пафос (Кіпр) був введений вже в наступному році.
У 1998 році туристичний холдинг First Choice поглинув конкуруючу компанію «Unijet» разом з її дочірньою авіакомпанією Leisure International Airways, літаки якої згодом були перефарбовані у ліврею Air 2000.
У 2004 році Air 2000 змінила свою офіційну назву на First Choice Airways.

## Флот
За станом на березень 2004 року повітряний флот авіакомпанії Air 2000 становили такі літаки:

wikiname: ukwiki

title: Air 2000

in_language: uk

wikitext:
{{авіакомпанія
| logo                       =Air 2000 logo new.png}}
[[Файл:Airbus_A321-200_Air2000_BRS.jpg|праворуч|міні|250x250пкс|[[Airbus A320 серії|Airbus A321]] авіакомпанії ''Air 2000'' в міжнародному аеропорту Бристоля]]
[[Файл:B733_Air_2000_G-KKUH_FAO.jpg|праворуч|міні|250x250пкс|[[Boeing 737|Boeing 737-3Q8]] авіакомпанії ''Air 2000'' (реєстраційний G-KKUH) в [[Міжнародний аеропорт «Фару»|міжнародному аеропорту Фару]]]]
'''Air 2000''' — колишня [[Повітряний чартер|чартерна]] авіакомпанія зі штаб-квартирою в [[Манчестер]]і, яка працювала у сфері пасажирських перевезень [[Велика Британія|Великої Британії]] з 1987 по 2004 роки.

У 2004 році компанія була перейменована в [[First Choice Airways]], а в 2008 році в результаті злиття туристичних операторів TUI Travel PLC і «First Choice Holidays PLC» об'єдналася з іншою авіакомпанією [[Thomsonfly]], в результаті утворивши найбільшого в світі чартерного авіаперевізника [[Thomson Airways]].

Портом приписки ''Air 2000'' і її головним транзитним вузлом ([[Вузловий аеропорт|хабом]]) був аеропорт Манчестера, як додаткові хаби використовувалися аеропорти [[Гатвік|Лондон-Гатвік]] і [[Глазго]] ([[Шотландія]]).

== Історія ==
Авіакомпанія ''Air 2000'' була заснована приватної [[Велика Британія|британською]] фірмою «Owners Abroad Group» на початку 1987 року і початку операційну діяльність 11 квітня того ж року, виконуючи чартерні рейси на двох літаках [[Boeing 757]]. Рік потому кількість лайнерів подвоїлася, при цьому базовим аеропортом перевізника був міжнародний аеропорт Глазго в Шотландії. У 1988 році в [[Канада|Канаді]] була створена дочірня авіакомпанія Air 2000 Airline, яка пропрацювала всього кілька днів до приозупинення канадським урядом ліцензії експлуатанта. В подальшому даний перевізник став незалежною компанією і був відомий під торговою маркою Canada 3000.

У зимовому сезоні 1988/1989 року ''Air 2000'' відкрила свій перший далекомагістральний маршрут в [[Момбаса|Момбасу]] ([[Кенія]]). Кілька літаків Boeing 757 були дообладнано для здійснення довгих безпосадкових рейсів і протягом 1989 року були поставлені на маршрути в аеропорти [[Сполучені Штати Америки|Сполучених Штатів]]. У 1992 році авіакомпанія отримала від Управління цивільної авіації Великої Британії ліцензію на право виконання регулярних рейсів, перший постійний маршрут з лондонського аеропорту Гатвік в [[Пафос (аеропорт)|міжнародний аеропорт Пафос]] ([[Кіпр]]) був введений вже в наступному році.

У 1998 році туристичний [[холдинг]] First Choice поглинув конкуруючу компанію «Unijet» разом з її дочірньою авіакомпанією Leisure International Airways, літаки якої згодом були перефарбовані у ліврею ''Air 2000''.

У 2004 році ''Air 2000'' змінила свою офіційну назву на [[First Choice Airways]].

== Флот ==
За станом на березень 2004 року повітряний флот авіакомпанії ''Air 2000'' становили такі літаки:<center class="">
{| border="1" cellpadding="3" class="toccolours" style="border-collapse:collapse;text-align: ;"
|+ '''Повітряний флот авіакомпанії ''Air 2000'''''
|'''Тип літака'''
|'''В експлуатації'''
|'''Замовлено'''
|'''Пасажирських місць'''
|-
| [[Airbus A320 серії|Airbus A320-214]]
| align="center" |5
| align="center" |0
|180
|-
| [[Airbus A320 серії|Airbus A321-211]]
| align="center" |3
| align="center" |0
|218
|-
| [[Boeing 757|Boeing 757-200]]
| align="center" |14
| align="center" |0
|233
|-
| [[Boeing 767|Boeing 767-300ER]]
| align="center" |6
| align="center" |0
|258
|-
|'''Всього'''
|28
|
|
|}
</center>

== Примітки ==

== Посилання ==
* [http://www.air2000.com Офіційний сайт авіакомпанії ''Air 2000''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080516045432/http://www.air2000.com/ |date=16 травня 2008 }}

{{Авіакомпанії Великої Британії}}
[[Категорія:Недіючі авіакомпанії Великої Британії]]
[[Категорія:Засновані у Великій Британії 1987]]

title: Air 2000

ІАТА · DP: ІКАО · AMM · Позивний · JETSET

Тип: авіакомпанія

Материнська компанія: TUI Traveld

Штаб-квартира: Манчестер


text:
# Laudato si'
Laudato si' (укр. хвала Тобі) — енцикліка Папи Римського Франциска, опублікована 18 червня 2015 року та присвячена проблемам екології та захисту навколишнього середовища.

## Основні положення
Енцикліка присвячена проблемам екології, взаємини людства й природи, стійкого розвитку людства в гармонії з навколишнім світом.
|  | Яка мета, заради якої ми прийшли в це життя? Заради чого ми працюємо й боремося? Чому ця Земля потребує нас?»: «Якщо ми не будемо ставити ці основоположні питання, то я не вважаю, що наші турботи про екологію зможуть привести до істотних результатів |

Назва енцикліки походить від відозви «Laudato si', mi' Signore» святого Франциска Асизького, який в своєму «Славні творінням» говорив, що планета Земля — наш спільний дім. Святий Франциск, на честь якого Папа взяв собі ім'я, часто згадується в енцикліці, Папа Франциск вважає його зразком того, як «невіддільні один від одного турбота про природу, справедливість у відношенні до жебраків (бідних), свідома позиція в суспільстві та внутрішній світ». У цій енцикліці згадуються також святий Бенедикт, свята Тереза Лізьєська й блаженний Шарль де Фуко.
Головні теми енцикліки, що проходять через всі її розділи: зв'язок між жебрацтвом (бідністю) і вразливістю живої природи; критика ідей та форм влади, які підтримують прогрес за рахунок навколишнього середовища; роздуми про людський сенс екології; необхідність пошуку нових шляхів розвитку людства в гармонії з навколишнім світом.
Енцикліка починається відозвою «Laudato si'», а завершується двома молитвами: До того ж перша призначена для всіх, хто вірить в Бога-Творця, а друга — для тих, хто сповідує віру в Ісуса Христа, і вона також перемежовується відозвою «Laudato si'».

## Зміст
Енцикліка складається з шести глав:
- 1. Що відбувається з нашим будинком

У цьому розділі розглядаються останні наукові досягнення, а також сучасний стан екологічної кризи. Папа особливо виділяє три аспекти:
- зміни клімату,
- питання води і
- захист біорізноманіття.

У розділі також йдеться про «екологічний борг», який розуміє Папа, як велику відповідальність розвинених країн за захист природи та допомогу менш розвиненим країнам у рамках міжнародного співробітництва.
- 2. Євангеліє творіння

У цьому розділі наводяться біблійні цитати й загальні уявлення юдео-християнської традиції про те, що людина створена не як абсолютний пан світу, а як істота відповідальна за те, щоб «обробляти й зберігати» сад світу.
|  | Необхідне усвідомлення вселенської спільності: створені одним і тим же Отцем, всі ми, істоти Всесвіту, об'єднані невидимими узами й утворюємо свого роду вселенську родину... любе жорстоке поводження у відношенні до будь-якої істоти суперечить людській гідності (№ 89-92) |

- 3. Людські коріння екологічної кризи

У третьому розділі Папа розмірковує про причини, що призвели людство до екологічної кризи. Хоча Франциск з вдячністю визнає внесок вчених в поліпшення умов життя, він тим не менш жорстко критикує світогляд технократичного панування, яке за допомогою сучасних технологій призводить до знищення живої природи й експлуатації людей та найбільш уразливих народів. Також критиці піддається надмірний антропоцентризм. Папа розмірковує в цьому розділі про цінності праці та про межі наукового прогресу.
- 4. Інтегральна екологія

Вихід із ситуації Папа Франциск побачив у тому, що він називає «інтегральною екологією», яка б включала б у себе людські та соціальні аспекти.
|  | Аналіз екологічних проблем невіддільний від аналізу людських, сімейних, трудових, міських контекстів і від відносин кожної людини з самим собою, оскільки це не дві окремі кризи, одна екологічна та інша соціальна, але єдина і складна соціально-екологічна криза (№ 139). |

- 5. Деякі лінії орієнтації та дії

У цьому розділі розглядається питання про те, що ми можемо і повинні зробити. Франциск критикує сучасний стан міжнародного співробітництва з екологічних тем:
|  | Міжнародні зустрічі на вищому рівні в останні роки, присвячені проблемам навколишнього середовища, не виправдали очікувань, тому що, через відсутність політичного рішення не були досягнуті дійсно значущі й ефективні глобальні екологічні угоди (№ 166). |

Вихід він бачить у розвитку справедливих і прозорих процесів прийняття рішень владою для того, щоби суспільство могло зрозуміти, які політичні заходи і бізнес-ініціативи приведуть до гармонійного розвитку, а які лише погіршать сучасний сумний стан.
- 6. Екологічне виховання та духовність

У главі йдеться не лише про екологічну освіту населення, хоча визнається важливість цього, але й про зміну способу життя, що могло би сприяти «здоровому тиску» на владу посадових осіб. Прикладом може служити ситуація, коли вибір споживачів змінює поведінку фірм-виробників й змушує їх враховувати екологічні питання.

## Відгуки
Енцикліка була позитивно сприйнята серед захисників навколишнього середовища. Її появу вітали генеральний секретар ООН Пан Гі Мун, президент Світового банку, відповідальні за програми із захисту природи під егідою ООН.
Позитивний відгук про енцикліці залишив Константинопольський Патріарх Варфоломій I, який заявив: «Боротьбу зі змінами клімату не можна вести індивідуально. Ця проблема вимагає уваги і дій всього людства, особливо багатих регіонів нашої планети. У бесіді з нашим дорогим братом Папою Франциском ми погодилися в тому, яким важливим є те, що над цією темою працюють Церкви Сходу і Заходу». Генерал ордена францисканців Майкл Пері закликав усіх не просто прочитати нову енцикліку, а й уважно вивчити її, тому що, на його думку, документ говорить про майбутнє планети Земля, про те, як в світлі християнського вчення ми можемо змінити нинішню ситуацію. Також появу енцикліки вітали Всесвітня рада церков і ряд протестантських організацій.
Журналіст Джон Ален, що спеціалізується на аналізі сучасної Католицької Церкви, висловив думку, що енцикліці судилося увійти в історію як поворотний момент, коли захист навколишнього середовища зайняв почесне місце з гідністю людського життя і економічною справедливістю в якості наріжного каменю католицького соціального вчення.

title: Laudato si'

wikitext:
'''Laudato si'''' ({{lang-uk|хвала Тобі}}) — [[енцикліка]] [[Папа Римський|Папи Римського]] [[Франциск (папа)|Франциска]], опублікована [[18 червня]] [[2015]] року та присвячена проблемам [[екологія|екології]] та захисту [[Природне навколишнє середовище|навколишнього середовища]].

== Основні положення ==
''Енцикліка'' присвячена проблемам [[екологія|екології]], взаємини [[людство|людства]] й [[Природа|природи]], стійкого розвитку людства в гармонії з навколишнім світом.

{{Цитата|Яка [[мета]], заради якої ми прийшли в це життя? Заради чого ми працюємо й боремося? Чому ця [[Земля]] потребує нас?»: «Якщо ми не будемо ставити ці основоположні [[питання]], то я не вважаю, що наші турботи про [[екологія|екологію]] зможуть привести до істотних результатів<ref name="vat">{{ref-ru}}{{cite web |url=http://www.archivioradiovaticana.va/storico/2015/06/18/обнародована_энциклика_папы_франциска_«laudato_si»/ru-1152365 |title=Обнародована энциклика Папы Франциска «Laudato si'» |date=2015-06-18 |website=[[Радіо Ватикану|Радио Ватикана]] |publisher= |archiveurl= |archivedate= |accessdate=16 березня 2020}} </ref> |40}}

Назва ''енцикліки'' походить від відозви «Laudato si', mi' Signore» святого [[Франциск Ассізький|Франциска Асизького]], який в своєму «[[Славень|Славні]] [[творіння]]м» говорив, що [[Земля|планета Земля]] — наш спільний [[дім]]. Святий Франциск, на честь якого Папа взяв собі [[ім'я]], часто згадується в ''енцикліці'', Папа Франциск вважає його зразком того, як «невіддільні один від одного турбота про природу, [[справедливість]] у відношенні до [[жебрак]]ів ([[Бідність|бідних]]), свідома позиція в суспільстві та внутрішній світ». У цій ''енцикліці'' згадуються також [[святий Бенедикт]], свята [[Тереза Лізьєська]] й [[Шарль Ежен де Фуко|блаженний Шарль де Фуко]]<ref name="vat" />.

Головні теми ''енцикліки'', що проходять через всі її розділи: зв'язок між [[жебрацтво]]м ([[Бідність|бідністю]]) і вразливістю живої природи; критика ідей та форм влади, які підтримують [[прогрес]] за рахунок [[Природне навколишнє середовище|навколишнього середовища]]; роздуми про людський сенс [[екологія|екології]]; необхідність пошуку нових шляхів розвитку [[Людство|людства]] в [[Гармонія|гармонії]] з навколишнім світом<ref name="vat" />.

''Енцикліка'' починається відозвою «Laudato si'», а завершується двома [[молитва]]ми: До того ж ''перша'' призначена для всіх, хто вірить в [[Бог]]а-[[Творець|Творця]], а ''друга'' — для тих, хто сповідує [[Віросповідування|віру]] в [[Ісус Христос|Ісуса Христа]], і вона також перемежовується відозвою «Laudato si'».

== Зміст ==
''Енцикліка'' складається з шести глав:

* '''1. Що відбувається з нашим будинком'''
У цьому розділі розглядаються останні наукові досягнення, а також сучасний стан [[Екологічна криза|екологічної кризи]]. Папа особливо виділяє три аспекти:
* [[зміни клімату]],
* питання [[Питна вода|води]] і
* захист [[біорізноманіття]].
У розділі також йдеться про «екологічний борг», який розуміє Папа, як велику [[відповідальність]] [[Розвинені країни|розвинених країн]] за захист природи та допомогу менш розвиненим країнам у рамках міжнародного співробітництва.

* '''2. Євангеліє творіння'''
У цьому розділі наводяться біблійні цитати й загальні уявлення юдео-християнської традиції про те, що людина створена не як абсолютний пан світу, а як істота відповідальна за те, щоб «обробляти й зберігати» сад світу.
{{Цитата|Необхідне усвідомлення вселенської спільності: створені одним і тим же Отцем, всі ми, істоти Всесвіту, об'єднані невидимими узами й утворюємо свого роду вселенську родину... любе жорстоке поводження у відношенні до будь-якої істоти суперечить людській гідності (№ 89-92)|40}}

* '''3. Людські коріння екологічної кризи'''
У третьому розділі Папа розмірковує про причини, що призвели [[людство]] до екологічної кризи. Хоча Франциск з вдячністю визнає внесок вчених в поліпшення умов життя, він тим не менш жорстко критикує [[світогляд]] [[Технократія (політологія)|технократичного]] панування, яке за допомогою сучасних технологій призводить до знищення живої природи й експлуатації людей та найбільш уразливих народів. Також критиці піддається надмірний [[антропоцентризм]]. Папа розмірковує в цьому розділі про цінності праці та про межі наукового прогресу.

* '''4. Інтегральна екологія'''
Вихід із ситуації Папа Франциск побачив у тому, що він називає «інтегральною екологією», яка б включала б у себе людські та соціальні аспекти.
{{Цитата|Аналіз екологічних проблем невіддільний від аналізу людських, сімейних, трудових, міських контекстів і від відносин кожної людини з самим собою, оскільки це не дві окремі кризи, одна екологічна та інша соціальна, але єдина і складна соціально-екологічна криза (№ 139).|40}}

* '''5. Деякі лінії орієнтації та дії'''
У цьому розділі розглядається питання про те, що ми можемо і повинні зробити. Франциск критикує сучасний стан міжнародного співробітництва з екологічних тем:
{{Цитата|Міжнародні зустрічі на вищому рівні в останні роки, присвячені проблемам навколишнього середовища, не виправдали очікувань, тому що, через відсутність політичного рішення не були досягнуті дійсно значущі й ефективні глобальні екологічні угоди (№ 166).|40}}

Вихід він бачить у розвитку справедливих і прозорих процесів прийняття рішень владою для того, щоби суспільство могло зрозуміти, які політичні заходи і бізнес-ініціативи приведуть до гармонійного розвитку, а які лише погіршать сучасний сумний стан.

* '''6. Екологічне виховання та духовність'''
У главі йдеться не лише про [[Екологічна освіта|екологічну освіту]] [[населення]], хоча визнається важливість цього, але й про зміну [[Спосіб життя|способу життя]], що могло би сприяти «здоровому тиску» на [[Влада|владу]] [[Посадова особа|посадових осіб]]. Прикладом може служити ситуація, коли вибір споживачів змінює поведінку фірм-виробників й змушує їх враховувати екологічні питання.

== Відгуки ==
''Енцикліка'' була позитивно сприйнята серед захисників навколишнього середовища<ref name="guard">{{ref-en}}{{cite web |url=https://www.theguardian.com/environment/blog/live/2015/jun/18/pope-encyclical-climate-change-live-reaction-analysis#block-5582b62de4b0c09f64bfa923 |title=The pope's encyclical on climate change — as it happened |website=[[Guardian News]] |accessdate=16 березня 2020 |archive-date=14 грудня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191214115736/https://www.theguardian.com/environment/blog/live/2015/jun/18/pope-encyclical-climate-change-live-reaction-analysis#block-5582b62de4b0c09f64bfa923 }}</ref>. Її появу вітали генеральний секретар [[ООН]] [[Пан Гі Мун]], президент [[Світовий банк|Світового банку]], відповідальні за програми із захисту природи під егідою [[Організація Об'єднаних Націй|ООН]]<ref name="guard" />.

Позитивний відгук про енцикліці залишив Константинопольський Патріарх [[Варфоломій I]], який заявив: «Боротьбу зі змінами клімату не можна вести індивідуально. Ця проблема вимагає уваги і дій всього людства, особливо багатих регіонів нашої планети. У бесіді з нашим дорогим братом Папою Франциском ми погодилися в тому, яким важливим є те, що над цією темою працюють Церкви Сходу і Заходу»<ref>{{ref-ru}}{{cite web |url=http://gaudete.ru/bartholomew-laudato-si/ |title=Патриарх Варфоломей об энциклике Laudato Si |date=18.06.2015 |website=Gaudete.ru |accessdate=16 березня 2020 |archive-date=15 червня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210615231638/https://gaudete.ru/bartholomew-laudato-si/ }}</ref>. Генерал ордена [[францисканці]]в {{не перекладено|Майкл Перрі|Майкл Пері|en|Michael A. Perry}} закликав усіх не просто прочитати нову ''енцикліку'', а й уважно вивчити її, тому що, на його думку, [[документ]] говорить про майбутнє [[Земля|планети Земля]], про те, як в світлі християнського вчення ми можемо змінити нинішню ситуацію<ref>{{ref-ru}}{{cite web |url=http://gaudete.ru/perry-laudato-si |title=Генерал францисканцев о новой энциклике |date=18.06.2015 |website=Gaudete.ru |accessdate=16 березня 2020 |archive-date=13 червня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210613195611/https://gaudete.ru/perry-laudato-si/ }}</ref>. Також появу ''енцикліки'' вітали [[Всесвітня рада церков]] і ряд [[протестант]]ських організацій<ref name="guard" />.

[[Журналіст]] {{не перекладено|Джон Аллен (журналіст)|Джон Ален|en|John L. Allen Jr.}}, що спеціалізується на аналізі сучасної [[Католицька Церква|Католицької Церкви]], висловив думку, що ''енцикліці'' судилося увійти в історію як поворотний момент, коли захист навколишнього середовища зайняв почесне місце з гідністю людського життя і економічною справедливістю в якості наріжного каменю [[Соціальна доктрина Католицької Церкви|католицького соціального вчення]]<ref>{{ref-en}}{{cite web |url=http://www.cruxnow.com/church/2015/06/18/if-laudato-si-is-an-earthquake-it-had-plenty-of-early-tremors |title=If ‘Laudato Si’ is an earthquake, it had plenty of early tremors |website=Crux Catholic Media Inc. |date=18 червня 2015 |author=John L. Allen Jr. |accessdate=16 березня 2020 |archive-date=20 квітня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190420181559/https://cruxnow.com/church/2015/06/18/if-laudato-si-is-an-earthquake-it-had-plenty-of-early-tremors/ }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190420181559/https://cruxnow.com/church/2015/06/18/if-laudato-si-is-an-earthquake-it-had-plenty-of-early-tremors/ |date=2019-04-20 }}</ref>.

== Див. також ==
* [[Соціальна доктрина Католицької Церкви]]
* [[Список енциклік]]

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Джерела ==
* {{cite book |url=http://w2.vatican.va/content/dam/francesco/pdf/encyclicals/documents/papa-francesco_20150524_enciclica-laudato-si_uk.pdf |title=Енцикліка «Laudato si'» Святішого Отця Франциска про турботу за наш спільний дім |archiveurl=https://web.archive.org/web/20191213100418/http://w2.vatican.va/content/dam/francesco/pdf/encyclicals/documents/papa-francesco_20150524_enciclica-laudato-si_uk.pdf |archivedate=13 грудня 2019 |format=[[PDF]] |date=2019 |publisher="Коло" |location=Київ - Івано-Франківськ - Дрогобич |author=[[Франциск (папа)|Франциск]] |type= |series= |isbn=978-617-642-453-6 |oclc= |doi= |id= |accessdate=16 березня 2020 |bibcode= |layurl= |laysource= |laydate= |volume= |page= |pages= |at= |ref= }}

== Посилання ==
{{refbegin|2}}
* {{ref-be}}{{cite web |url=http://w2.vatican.va/content/francesco/be/encyclicals/documents/papa-francesco_20150524_enciclica-laudato-si.html |title=Энцыкліка LAUDATO SI’ Святога Айца Францішка прысвечаная клопату пра супольны дом |author=[[Франциск (папа)|Францыск]] |website=[[vatican.va]] |publisher=[[Libreria Editrice Vaticana]] |archiveurl=https://web.archive.org/web/20200302090447/http://w2.vatican.va/content/francesco/be/encyclicals/documents/papa-francesco_20150524_enciclica-laudato-si.html |archivedate=2 березня 2020 |accessdate=16 березня 2020 }}
* {{ref-ru}}{{cite web |url=http://www.archivioradiovaticana.va/storico/2015/06/18/обнародована_энциклика_папы_франциска_«laudato_si»/ru-1152365 |title=Обнародована энциклика Папы Франциска «Laudato si'» |date=2015-06-18 |author= |website=[[Радіо Ватикану|Радио Ватикана]] |publisher= |archiveurl=https://web.archive.org/web/20210123180523/http://www.archivioradiovaticana.va/storico/2015/06/18/обнародована_энциклика_папы_франциска_«laudato_si»/ru-1152365 |archivedate=23 січня 2021 |accessdate=16 березня 2020 }}
* {{ref-ru}}{{cite web |url=http://eroskosmos.org/encyclical-letter-of-pope-francis/ |title=«Спасти бедных, спасти мир: что на самом деле сказал в своей энциклике папа Франциск?» (обзор основных положений) |author=Малахов Александр, |date=29.06.2015 |website=журнал «Эрос и Космос» |publisher= |archiveurl=https://web.archive.org/web/20200220053944/http://eroskosmos.org/encyclical-letter-of-pope-francis/ |archivedate=20 лютого 2020 |accessdate=16 березня 2020 }}

{{refend}}

{{Бібліоінформація|колір=#FFFF00}}
{{ВП-портали|Католицтво|Право}}
{{DEFAULTSORT:Laudato si'}}
[[Категорія:Папські енцикліки]]
[[Категорія:Католицьке соціальне вчення]]
[[Категорія:Християнство і політика]]
[[Категорія:Екологія]]
[[Категорія:Глобальне потепління]]
[[Категорія:Глобальна зміна клімату]]
[[Категорія:Довкілля]]
[[Категорія:Екологічна політика]]
[[Категорія:Сталий розвиток]]
[[Категорія:Червень 2015]]
[[Категорія:2015 у християнстві]]
[[Категорія:2015 у Ватикані]]
[[Категорія:Екологічне право]]
[[Категорія:Енвайронменталізм]]
[[Категорія:Франциск (папа)]]


text:
# Чернишова
Чернишо́ва (рос. Чернышева, каз. Чернышева) — заплавне озеро на кордоні Росії та Казахстану.
Озеро розташоване у правобережній заплаві річки Ілек, лівій притоці Уралу.
Водойма має форму підкови, вигином обернена на захід. Береги заросли чагарниками та невисокими деревами. Тераса заросла луками.

title: Чернишова

wikitext:
{{Озеро
 | назва             = озеро Чернишова
 | оригінальна назва = {{lang-ru|Чернышева}}, {{Lang-kk|Чернышева}}
 | зображення        =
 | зображення_розмір =
 | підпис            =
 | карта             =
 | карта_підпис      =
 | карта_розмір      =
 | розташування      =
 | координати        =
 |lat_dir=N | lat_deg= 50 | lat_min= 57
            | lat_sec= 52
 |lon_dir=E | lon_deg= 54 | lon_min= 33
            | lon_sec= 46
 | карта розташування = Казахстан Актюбінська область
 | розмір карти       =
 | карта розташування1 =
 | розмір карти1       =
 | країни            = {{KAZ}}<br/>{{RUS}}
 | тип               = заплавне
 | група             =
 | площа             =
 | висота            = 90,8
 | середня_глибина   =
 | максимальна_глибина =
 | розмір            =
 | довжина           = 2,27
 | ширина            = 0,06
 | берегова_лінія    =
 | об'єм             =
 | режим             =
 | солоність         =
 | прозорість        =
 | температура       =
 | острови           = відсутні
 | вливаються        =
 | витікають         =
 | басейн            =
 | країни_басейну    =
 | міста             =
 | примітки          =
 | вікісховище       =
 }}

'''Чернишо́ва''' ({{lang-ru|Чернышева}}, {{Lang-kk|Чернышева}}) — заплавне [[озеро]] на кордоні [[росія|Росії]] та [[Казахстан]]у.

Озеро розташоване у правобережній заплаві річки [[ілек (притока Уралу)|Ілек]], лівій притоці [[урал (річка)|Уралу]].

Водойма має форму підкови, вигином обернена на захід. Береги заросли чагарниками та невисокими деревами. Тераса заросла луками.

== Джерела ==
* {{Карта|M-40-38}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=50.965400&lon=54.562354&z=15&show=/32884936/uk На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=50.965400&lon=54.562354&z=15&show=/32884936/uk |date=25 серпня 2011 }}

{{гідрографія Хобдинського району}}

{{географія Росії-доробити}}
{{Kazakhstan-geo-stub}}

[[Категорія:Озера Актюбінської області]]
[[Категорія:Географія Хобдинського району]]
[[Категорія:Озера Оренбурзької області]]

title: Розташування

Країна: Росія

Прибережні країни: Казахстан · Росія

title: Геологічні дані

Тип: заплавне

title: Розміри

title: Інше

Острови: відсутні


text:
# До волі
«До волі», перша частина книги спогадів Степана Клочурака, що охоплює його життя до 1920 р.

## Хронологія оприлюднення
У 1936 роціs в календарі «Земля і Воля» побачила світ однойменна стаття Клочурака, перед цим у 1926 році в альманасі «Трембіта» були окремі спогади про Гуцульську республіку.
Видана 1978 року у видавництві Карпатського Союзу в Нью-Йорку у США (з ілюстраціями Едварда Козака, передмовою доктора Вікентія Шандора, за мовною редакцією Дмитра Корбутяка.
В скороченому варіанті спогади перевидані у 1992 році як додаток до журналу «Карпатський край» (Ужгород).
Повне перевидання відбулося у 2009 році в Ужгороді видавництвом «Ліра» на кошти Геннадія Москаля.
Рукописи наступних частин книги спогадів у другій половині 1970-х років були конфісковані органами чехословацької та радянської державної безпеки.

## Мотив підготовки спогадів
Публікація має характерну присвяту: „Ці свої спомини присвячую Синам нашого народу, які полягли на полі бою на Гуцульщині, під Сіґотом, на Великій Україні й у полоні”.
Вступ автора до книжки закінчується отак: „Мрії героїв, що полягли на полі бою, не сповнились так, як вони собі того бажали. Але наш народ, пробудившись раз з віковічного сну, вже ніколи не засне. Ми є свідками того, як від часу перших проблисків волі поширилась у нас національна свідомість. Ми йдемо вперед, і вже немає тої сили в світі, яка б нас на цій дорозі зупинила”.
Книжка „До волі” — прекрасний історично-етнографічний опис Ясіня, поповнений яскравими картинами подій 1918-1919 років. В центрі уваги автора — Гуцульська республіка і події навколо неї.

## Структура спогадів
Ось деякі із 35 розділів книжки: «Як постала Українська Народна Рада в Ясіню?», «Величава маніфестація ясінських гуцулів за приєднання до України», «Збори делегатів Мараморощини в Сиґоті», «Проголошення злуки з Україною в Станіславові», «Гуцульська Республіка», «Представництво угорських українців у Станіславові», «Румунська окупація», «Арешт членів Ясінської Української народної ради» тощо. Кожен з цих розділів містить важливі історичні факти, здебільшого невідомі з дотогочасної літератури. Автор спростовує зокрема твердження радянських істориків про нібито „буржуазно-націоналістичний”, „антинародний” та „куркульський” характер Гуцульської Республіки.

title: До волі

wikitext:
{{Без джерел|дата=січень 2013}}
«'''До волі'''», перша частина книги спогадів [[Степан Клочурак|Степана Клочурака]], що охоплює його життя до 1920 р.

== Хронологія оприлюднення ==
У 1936 роціs в календарі «[[Земля і Воля]]» побачила світ однойменна стаття Клочурака, перед цим у 1926 році в альманасі [[«Трембіта»]] були окремі спогади про Гуцульську республіку.
Видана 1978 року у видавництві [[Карпатський Союз|Карпатського Союзу]] в Нью-Йорку у США (з ілюстраціями [[Едвард Козак|Едварда Козака]], передмовою доктора [[Вікентій Шандор|Вікентія Шандора]], за мовною редакцією [[Дмитро Корбутяк|Дмитра Корбутяка]].
В скороченому варіанті спогади перевидані у 1992 році як додаток до журналу «[[Карпатський край]]» ([[Ужгород]]).
Повне перевидання відбулося у 2009 році в Ужгороді видавництвом «Ліра» на кошти [[Москаль Геннадій Геннадійович|Геннадія Москаля]].
Рукописи наступних частин книги спогадів у другій половині 1970-х років були конфісковані органами чехословацької та радянської державної безпеки.

== Мотив підготовки спогадів ==
Публікація має характерну присвяту: „Ці свої спомини присвячую Синам нашого народу, які полягли на полі бою на Гуцульщині, під [[Сигіт|Сіґотом]], на Великій Україні й у полоні”.
Вступ автора до книжки закінчується отак: „Мрії героїв, що полягли на полі бою, не сповнились так, як вони собі того бажали. Але наш народ, пробудившись раз з віковічного сну, вже ніколи не засне. Ми є свідками того, як від часу перших проблисків волі поширилась у нас національна свідомість. Ми йдемо вперед, і вже немає тої сили в світі, яка б нас на цій дорозі зупинила”.
Книжка „До волі” — прекрасний історично-етнографічний опис [[Ясіня]], поповнений яскравими картинами подій 1918-1919 років. В центрі уваги автора — [[Гуцульська республіка]] і події навколо неї.

== Структура спогадів ==
Ось деякі із 35 розділів книжки: «Як постала [[Українська народна рада в Ясіню|Українська Народна Рада в Ясіню]]?», «Величава маніфестація ясінських гуцулів за приєднання до України», «Збори делегатів Мараморощини в Сиґоті», «Проголошення злуки з Україною в Станіславові», «Гуцульська Республіка», «Представництво угорських українців у Станіславові», «Румунська окупація», «Арешт членів Ясінської [[Українська народна рада в Ясіню|Української народної ради]]» тощо. Кожен з цих розділів містить важливі історичні факти, здебільшого невідомі з дотогочасної літератури. Автор спростовує зокрема твердження радянських істориків про нібито „буржуазно-націоналістичний”, „антинародний” та „куркульський” характер Гуцульської Республіки.

== Див. також ==
* [[Гуцульська Республіка]]

== Бібліографія ==
* ''Клочурак С.'' До волі (Спомини) / Передмова В. Шандор. — Нью-Йорк: Карпатський Союз, Інк., 1978. — 190 с.
* ''Клочурак С.'' До волі (Спомини). Видання друге / Передмова М. Мушинка. — Ужгород: Поліґрафцентр «Ліра», 2009. — 184 с.

[[Категорія:Українські книги]]


text:
# Ефективний коефіцієнт розмноження нейтронів
Ефективний коефіцієнт розмноження нейтронів — кількість нейтронів, які викликають нову реакцію поділу, на один акт поділу ядра.
Позначається здебільшого літерою k.
При кожному поділі ядра утворюється певна кількість нейтронів, зазвичай 2-3, з енергіями в широкому діапазоні. Частина з цих нейтронів може поглинутися іншим ядром і викликати нову реакцію поділу. Інша частина втрачається для ланцюгової реакції — поглинається ядрами, неспроможними до поділу, вилітає за межі реактора, розпадається. Ефективний коефіцієнт розмноження кількісно характеризує хід ланцюгової реакції. Якщо k > 1, то реакція набирає ходу, ядра діляться дедалі частіше, при k < 1, — реакція затухає, при k = 1 підтримується стабільний режим.
Коефіцієнт розмноження можна оцінити за формулою
{\displaystyle k=\nu \varepsilon pf{\frac {\sigma _{f}}{\sigma _{t}}}},
де {\displaystyle \nu } — кількість швидких нейтронів, які утворюються в середньому при акті поділу, {\displaystyle \varepsilon } — фактор, що описує додаткове утворення швидких нейтронів при реакціях поділу, ініційованих швидкими нейтронами, p — ймовірність того, що нейтрон сповільниться, уникнувши поглинання, f — коефіцієнт використання теплових нейтронів, {\displaystyle \sigma _{f}/\sigma _{t}} — відношення перерізу реакції поділу до повного перерізу реакції для захопленого нейтрона.
Наприклад, для реактора на природному урані з графітовим сповільнювачем ці фактори можна оцінити, як: {\displaystyle \nu =2.47}, {\displaystyle \varepsilon =} 1,02 , p = 0,89, f = 0,88, {\displaystyle \sigma _{f}/\sigma _{t}=} 0.54, що приводить до величини k = 1,07 для реактора необмежених розмірів. Обмежені розміри реактора зменшують значення k. Додатково k можна зменшити до 1, вводячи в реактор стержні з поглиначем.

wikitext:
'''Ефективний коефіцієнт розмноження нейтронів''' — кількість [[нейтрон]]ів, які викликають нову [[поділ ядра|реакцію поділу]], на один акт поділу ядра.

Позначається здебільшого літерою k.

При кожному поділі ядра утворюється певна кількість [[нейтрон]]ів, зазвичай 2-3, з енергіями в широкому діапазоні. Частина з цих нейтронів може поглинутися іншим ядром і викликати нову реакцію поділу. Інша частина втрачається для [[ланцюгова реакція|ланцюгової реакції]] — поглинається ядрами, неспроможними до поділу, вилітає за межі реактора, розпадається. Ефективний коефіцієнт розмноження кількісно характеризує хід ланцюгової реакції. Якщо k > 1, то реакція набирає ходу, ядра діляться дедалі частіше, при k < 1, — реакція затухає, при k = 1 підтримується стабільний режим.

Коефіцієнт розмноження можна оцінити за формулою
: <math> k = \nu \varepsilon p f \frac{\sigma_f}{\sigma_t} </math>,

де <math> \nu </math> — кількість швидких нейтронів, які утворюються в середньому при акті поділу, <math> \varepsilon </math> — фактор, що описує додаткове утворення швидких нейтронів при [[Поділ швидкими нейтронами|реакціях поділу, ініційованих швидкими нейтронами]], p — ймовірність того, що нейтрон сповільниться, уникнувши поглинання, f — [[коефіцієнт використання теплових нейтронів]], <math> \sigma_f/\sigma_t </math> — відношення [[Поперечний переріз реакції|перерізу реакції]] поділу до повного перерізу реакції для захопленого нейтрона.

Наприклад, для реактора на природному [[Уран (хімічний елемент)|урані]] з [[графіт]]овим сповільнювачем ці фактори можна оцінити, як: <math> \nu = 2.47 </math>, <math> \varepsilon = </math> 1,02 , p = 0,89, f = 0,88, <math> \sigma_f/\sigma_t  = </math> 0.54, що приводить до величини k = 1,07 для реактора необмежених розмірів. Обмежені розміри реактора зменшують значення k. Додатково k можна зменшити до 1, вводячи в реактор стержні з поглиначем.

== Джерела ==
*  {{книга
|автор       = Фрауэнфельдер Г., Хенли Э.
|назва       = Субатомная физика
|рік         = 1979
|видавництво = Мир
|місто       = {{Comment|М.|Москва}}
|сторінок    = 736
}}
==Див. також==
* [[Коефіцієнт розмноження нейтронів]]
{{Physics-stub}}

[[Категорія:Ядерні реактори]]


text:
# Tanacetum roylei
Tanacetum roylei — вид рослин з родини айстрових (Asteraceae), ендемі західних Гімалаїв Індії.

## Опис
Рослина заввишки 10–15 см. Листки скупчені нижче квіткових голів, 1–2 см, перисторозсічені, сегменти лінійні, голі, на верхівці трійчасті. Квіткові голови поодинокі; квітконоси короткі; язичкові квітки білі, завдовжки 7–10 мм.

## Середовище проживання
Поширений у західних Гімалаях Індії. Населяє кам'янисті схили.

title: Tanacetum roylei

wikitext:
{{speciesbox |name= |status= |status_system=IUCN3.1 |image= |genus=Tanacetum |species=roylei |authority=(DC.) Podlech, 1990<ref name="Kew Science">{{cite web |url=http://www.plantsoftheworldonline.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:962151-1 |назва=Plants of the World Online / Kew Science |дата-доступу=11.02.2021}} {{ref-en}}</ref> |range_map= |synonyms=''Pyrethrum roylei'' DC.
''Tanacetum roylei'' (DC.) R.Khan |synonyms_ref=<ref name="Kew Science"/> }}
'''''Tanacetum roylei''''' — вид рослин з родини [[Айстрові|айстрових]] (Asteraceae), ендемі західних Гімалаїв Індії.

== Опис ==
Рослина заввишки 10–15 см. Листки скупчені нижче [[айстрові|квіткових голів]], 1–2 см, перисторозсічені, сегменти лінійні, голі, на верхівці трійчасті. Квіткові голови поодинокі; квітконоси короткі; язичкові квітки білі, завдовжки 7–10 мм<ref name="RGP"/>.

== Середовище проживання ==
Поширений у західних Гімалаях [[Індія|Індії]]<ref name="Kew Science"/>. Населяє кам'янисті схили<ref name="RGP">{{cite web |url=http://flora.kadel.cz/g/kvCard.asp-Id=12922.htm |назва=Rock Garden Plants |дата-доступу=11.02.2021 }}{{Недоступне посилання}} {{ref-en}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Айстрові-доробити}}
{{Taxonbar|from=}}

[[Категорія:Пижмо|roylei]]
[[Категорія:Ендемічна флора Індії]]
[[Категорія:Рослини, описані 1990]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Айстроцвіті (Asterales)

Родина: Айстрові (Asteraceae)

Рід: Пижмо (Tanacetum)

Вид: T. roylei

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Tanacetum roylei · (DC.) Podlech, 1990

title: Синоніми

Синоніми: Pyrethrum roylei DC. · Tanacetum roylei (DC.) R.Khan


text:
# Mandaphon nadra
Mandaphon nadra — вид ранніх примітивних плазунів-проколофонів, що існував у ранньому тріасі (245 млн років тому). Скам'янілі рештки виду знайдені у 2012 році у відкладеннях формації Манда Бедс у Танзанії. Відомий лише по рештках черепа завдовжки 3,5 см та деяких фрагментів посткраніального скелета.

title: Mandaphon nadra

wikitext:
{{italic title}}
{{Картка:Таксономія
| name = {{вимер}}''Mandaphon nadra''
| fossil_range = [[тріасовий період|тріас]], 245 млн років тому
|image =
|image_width = 250px
|image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = {{вимер}} [[Procolophonomorpha]]
| familia = {{вимер}} [[Проколофони]] (Procolophonidae)
| genus = {{вимер}} '''''Mandaphon'''''
| genus_authority = Tsuji, 2018
| species = {{вимер}} '''''М. nadra'''''
| binomial = {{вимер}} ''Mandaphon nadra''
| binomial_authority = Tsuji, 2018
| wikispecies =}}
'''''Mandaphon nadra''''' — вид ранніх примітивних [[Плазуни|плазунів]]-[[Проколофони|проколофонів]], що існував у ранньому [[Тріасовий період|тріасі]] (245 млн років тому). Скам'янілі рештки виду знайдені у 2012 році у відкладеннях формації Манда Бедс у [[Танзанія|Танзанії]]. Відомий лише по рештках черепа завдовжки 3,5 см та деяких фрагментів посткраніального скелета.<ref>L. A. Tsuji. 2018. Mandaphon nadra gen. et sp. nov., a new procolophonid from the Manda Beds of Tanzania. Journal of Vertebrate Paleontology 37(6 (Supp.)): 80-87</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://fossilworks.org/bridge.pl?a=taxonInfo&taxon_no=368560 Fossilworks] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181113165851/http://fossilworks.org/bridge.pl?a=taxonInfo&taxon_no=368560 |date=13 листопада 2018 }}
{{Портали|Палеонтологія|border=no}}

{{paleo-reptile-stub}}
{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Викопні плазуни]]
[[Категорія:Procolophonomorpha]]
[[Категорія:Вимерлі тварини, описані 2018]]
[[Категорія:Плазуни тріасового періоду]]

title: ?†Mandaphon nadra · Час існування: тріас, 245 млн років тому

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: † Procolophonomorpha

Родина: † Проколофони (Procolophonidae)

Рід: † Mandaphon · Tsuji, 2018

Вид: † М. nadra


text:
# Клин (Александрово-Заводський район)
Клин (рос. Клин) — село у складі Александрово-Заводського району Забайкальського краю, Росія. Входить до складу Онон-Борзинського сільського поселення.

## Населення
Населення — 120 осіб (2010; 169 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 95 %

title: Клин (Александрово-Заводський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = село
 | тип_род         = села
 | назва           = Клин
 | назва ін.       = {{lang-ru|Клин}}
 | карта розташування1 = Росія Забайкальський край
 | герб            =
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Забайкальський край]]
 | район           = [[александрово-Заводський район|Александрово-Заводський]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[онон-Борзинське сільське поселення|Онон-Борзинське]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 120 осіб ([[2010]]{{RUS-ZAB-census-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 50
 | lat_min= 59
 | lat_sec= 35
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 117
 | lon_min= 27
 | lon_sec= 50
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Клин}}

'''Клин''' ({{lang-ru|Клин}}) — [[село]] у складі [[александрово-Заводський район|Александрово-Заводського району]] [[забайкальський край|Забайкальського краю]], [[Росія]]. Входить до складу [[онон-Борзинське сільське поселення|Онон-Борзинського сільського поселення]].

== Населення ==
Населення — 120 осіб ([[2010]]; 169 у [[2002]]{{RUS-CHI-lingvarium}}).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 95 %

== Джерела ==
* {{Карта|M-50-43}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=50.990853&lon=117.461357&z=12&show=/10632076/ru/Клин На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=50.990853&lon=117.461357&z=12&show=/10632076/ru/Клин |date=25 серпня 2011 }}

{{zabaikal-kr-geo-stub}}
{{александрово-Заводський район}}

[[Категорія:Населені пункти Александрово-Заводського району]]
[[Категорія:Села Забайкальського краю]]

title: село Клин

Суб'єкт Російської Федерації: Забайкальський край

Муніципальний район: Александрово-Заводський

Поселення: Онон-Борзинське

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Клин · Клин


text:
# Білий Віталій Іванович
Віталій Іванович Білий (*28 лютого 1975, с. Доброводи, Черкаська область*) — український оперний співак (баритон), заслужений артист України (2024), лауреат міжнародних вокальних конкурсів.

## Біографія
Народився у селі Доброводи, Уманського району. Батько — Іван Тимофійович Білий (1946–2002), працював завідувачем магазину. Мати — Мотря Іванівна Ковтун (*1947), вчителька математики, пропрацювала у школі понад 50 років.
У 1990 році закінчив 8 класів Доброводівської школи й вступив до Уманського музичного училища ім. П. Демуцького. У 1994 році продовжив навчання в Одеській державній консерваторії імені А. В. Нежданової, де здобув дві спеціальності — хорове диригування (1999), та сольний спів (2000).

## Кар'єра
Професійну сценічну кар'єру розпочав у 2000 році в Одеському театрі опери та балету з ролі Жермона в опері Джузеппе Верді «Травіата». Виконував також партії в операх Доніцетті, Чайковського та інших.
У 2001 році — запрошений соліст Національної опери України. З 2002 року — соліст московського театру Нова опера.
З 2004 року — активна міжнародна кар'єра. Виступав на провідних оперних сценах світу:
- Metropolitan Opera
- La Scala
- Opera Bastille
- Bayerische Staatsoper
- Sydney Opera House
- San Francisco Opera
- Teatro La Fenice
- New Israeli Opera та інших.

## Репертуар
- Дж. Верді — «Травіата» (Жорж Жермон), «Трубадур» (граф Ді Луна), «Макбет» (Макбет), «Аттіла» (Еціо), «Луїза Міллер» (Міллер), «Un Ballo in Maschera» (Ренато), «Набукко» (Набукко), «Симон Бокканеґра» (Паоло Альбіані), «Дон Карлос» (Родріго, маркіз ді Поза), «Ернані» (Дон Карлос), «Ріголетто» (Ріголетто), «Сила долі» (Дон Карлос де Варгас), «Аїда» (Амонасро),
- П.І. Чайковський — «Євгеній Онєгін» (Онєгін), «Іоланта» (Роберт), «Орлеанська діва» (Ліонель), «Пікова дама» (Єлецький),
- М.П. Мусоргський — «Хованщина» (Боярин Шакловитий), «Борис Годунов» (Рангоні, Щелкалов)
- П. Масканьї — «Сільська честь» (Альфіо)
- Р. Леонкавалло — «Паяци» (Сільвіо)
- Ж. Бізе — «Кармен» (Ескамільйо), «Шукачі перлин» (Зурга)
- Дж. Пуччіні — «Богема» (Марсель), «Тоска» (Барон Скарпіа),

## Відзнаки
- Заслужений артист України — Указ Президента України №383/2024 від 28 червня 2024 року.
- Лауреат конкурсів:
  - Operalia (2004)
  - Francesc Viñas Vocal Competition
  - Montserrat Caballé
  - Міжнародний конкурс вокалістів імені Олени Образцової (Гран-прі)

title: Білий Віталій Іванович

wikitext:
{{Особа
|ім'я              = Віталій Білий
|зображення        = Bilyy Vitaliy.jpg
|підпис            = Віталій Білий (2024)
|дата народження   = 28.02.1975
|місце народження  = Доброводи, Уманський район, Черкаська область, Україна
|громадянство      = {{UKR}}
|нагороди          = {{Заслужений артист України|28 червня 2024|383/2024}}
|рід_діяльності    = оперний співак
}}

'''Віталій Іванович Білий''' (*28 лютого 1975, с. Доброводи, Черкаська область*) — український оперний співак (баритон), заслужений артист України (2024), лауреат міжнародних вокальних конкурсів.

== Біографія ==
Народився у селі Доброводи, Уманського району. Батько — Іван Тимофійович Білий (1946–2002), працював завідувачем магазину. Мати — Мотря Іванівна Ковтун (*1947), вчителька математики, пропрацювала у школі понад 50 років.

У 1990 році закінчив 8 класів Доброводівської школи й вступив до Уманського музичного училища ім. П. Демуцького. У 1994 році продовжив навчання в Одеській державній консерваторії імені А. В. Нежданової, де здобув дві спеціальності — хорове диригування (1999), та сольний спів (2000).

== Кар'єра ==
Професійну сценічну кар'єру розпочав у 2000 році в [[Одеський національний академічний театр опери та балету|Одеському театрі опери та балету]] з ролі Жермона в опері Джузеппе Верді ''«Травіата»''. Виконував також партії в операх Доніцетті, Чайковського та інших.

У 2001 році — запрошений соліст [[Національна опера України|Національної опери України]]. З 2002 року — соліст московського театру ''Нова опера''.

З 2004 року — активна міжнародна кар'єра. Виступав на провідних оперних сценах світу:

* [[Metropolitan Opera]]
* [[La Scala]]
* [[Opera Bastille]]
* [[Bayerische Staatsoper]]
* [[Sydney Opera House]]
* [[San Francisco Opera]]
* [[Teatro La Fenice]]
* [[New Israeli Opera]] та інших.

== Репертуар ==

* Дж. Верді — ''«Травіата»'' (Жорж Жермон), ''«Трубадур»'' (граф Ді Луна), ''«Макбет» (Макбет)'', ''«Аттіла» (Еціо)'', ''«Луїза Міллер» (Міллер)'', ''«Un Ballo in Maschera» (Ренато), «Набукко» (Набукко), «Симон Бокканеґра» (Паоло Альбіані), '''«'''Дон Карлос'''»''' (Родріго, маркіз ді Поза), «Ернані'''»''' (Дон Карлос), '''«'''Ріголетто'''»''' (Ріголетто)''', «'''Сила долі'''»''' (Дон Карлос де Варгас), '''«'''Аїда'''»''' (Амонасро),''
* П.І. Чайковський — ''«Євгеній Онєгін»'' (Онєгін), ''«Іоланта»'' (Роберт), ''«Орлеанська діва»'' (Ліонель), ''«Пікова дама» (Єлецький),''
* М.П. Мусоргський — ''«Хованщина»'' (Боярин Шакловитий), ''«Борис Годунов»'' (Рангоні, Щелкалов)
* П. Масканьї — ''«Сільська честь»'' (Альфіо)
* Р. Леонкавалло — ''«Паяци»'' (Сільвіо)
* Ж. Бізе — ''«Кармен» (Ескамільйо), «Шукачі перлин»'' (Зурга)
* Дж. Пуччіні — ''«Богема»'' (Марсель), «Тоска» (Барон Скарпіа),

== Відзнаки ==

* [[Заслужений артист України]] — [[Указ Президента України]] №383/2024 від 28 червня 2024 року.
* Лауреат конкурсів:
** ''Operalia'' (2004)
** ''Francesc Viñas Vocal Competition''
** ''Montserrat Caballé''
** ''Міжнародний конкурс вокалістів імені Олени Образцової'' (Гран-прі)

== Посилання ==

* [https://www.bilyy.org/ Офіційний сайт]
* [https://opera.com.ua/persons/zaprosheni-mytci/bilyy-vitaliy Профіль на opera.com.ua]
* [https://operahouse.od.ua/collective/vitaliy-bilyy/ Профіль на сайті Одеської опери]
* [https://opera.lviv.ua/personel/vitalij-bilyj/ Львівська національна опера]
* [http://m-r.co.ua/mr/mr.nsf/0/32295AFA6E16E28AC2257F6A00715697?OpenDocument Біографія на «Мистецькому ракурсі»]
* [https://www.operabase.com/vitaliy-bilyy-a17647/ru Operabase профіль]
* [https://www.youtube.com/@VitaliyBilyy YouTube-канал]
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Українські баритони]]

title: Віталій Білий

Народився: 28 лютого 1975 (50 років) · Доброводи, Уманський район, Черкаська область, Україна

Громадянство: Україна

Діяльність: оперний співак

Нагороди: Заслужений артист України


text:
# Містолово
Містолово (рос. Мистолово) — присілок у Всеволожському районі Ленінградської області Російської Федерації.
Населення становить 174 особи. Належить до муніципального утворення Бугровське сільське поселення.

## Історія
Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області.

## Населення
| 2007 | 2010 | 2017 |
| ---- | ---- | ---- |
| 122  | ↗161 | ↗174 |

title: Містолово

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Містолово
|назва ін.       = Мистолово
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Ленінградська область]]
|район           = [[Всеволожський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Бугровське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{збільшення}} 174
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Ленінградська область
}}
'''Містолово''' ({{lang-ru|Мистолово}}) — [[присілок]] у [[Всеволожський район|Всеволожському районі]] [[Ленінградська область|Ленінградської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 174 особи. Належить до муніципального утворення [[Бугровське сільське поселення]].

== Історія ==

Від [[1 серпня]] [[1927]] року належить до [[Ленінградська область|Ленінградської області]]<ref>{{Cite web |url=http://classif.spb.ru/sprav/np_lo/14_LO.htm |title=Справочник истории административно-территориального деления Ленинградской области |accessdate=2013-09-15 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20140726073539/http://classif.spb.ru/sprav/np_lo/14_LO.htm |archivedate=2014-07-26 |deadlink=yes }} {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Мистолово }}

{{Населення РФ | Мистолово | Графік }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Всеволожський район}}
{{Leningrad-obl-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Всеволожського району]]

title: присілок Містолово

Суб'єкт Російської Федерації: Ленінградська область

Муніципальний район: Всеволожський район

Поселення: Бугровське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Містолово · Містолово


text:
# Від і до
«Від і до» — радянський комедійно-сатирично-музичний телефільм 1976 року, знятий режисером Олексієм Мішуриним на Кіностудії ім. О. Довженка.

## Сюжет
Фільм за мотивами сатиричного спектаклю знаменитих естрадних артистів Юрія Тимошенка та Юхима Березіна. Тарапунька та Штепсель вирішили поставити свою сатиру на історично-наукову основу. «Усім доводилося стикатися з хамством, шкурництвом, вульгарністю та іншими пережитками минулого. І щоб краще боротися з пережитками сьогодні, треба вивчити як вони зароджувалися в минулому» — такий лейтмотив фільму, про який заявляють Тарапунька та Штепсель. Герої вирушають у кам'янк добу, а потім у середньовіччя на лицарський турнір, й переглядають перший фільм. А потім вирушають у майбутнє, де цих пережитків вже немає, але виникли інші проблеми. Зброєю сатири та гумору у фільмі досліджується коріння міщанства та хамства. У фільмі бере участь ансамбль «Граймо».

## У ролях
- Юрій Тимошенко — Тарапунька
- Юхим Березін — Штепсель
- Юлія Пашковська — Прекрасна Дама / співачка / генеральська дочка / генеральша / Зулейка
- Тетяна Судець — ведуча
- Олександр Еткін — епізод
- Світлана Пшенична — танцівниця
- Олександр Баланцев — танцюрист
- Олег Слободенко — музикант

## Знімальна група
- Режисер-постановник: Олексій Мішурин
- Сценаристи — Юхим Березін, Роберт Віккерс, Олександр Каневський, Юрій Тимошенко
- Оператор-постановник: Костянтин Лавров
- Композитор: Геннадій Гладков
- Художники-постановники: Михайло Улановський, Олександр Кудря
- Редактор: Анатолій Кашеїда
- Комбіновані зйомки: Микола Іллюшин
- Звукооператор: Аріадна Федоренко
- Композитор: Геннадій Гладков
- Режисер: Валентин Фещенко
- Оператори: П. Пастухов, Б. Березка
- Асистент режисера: Л. Матвієнко
- Асистент оператора: А. Москаленко, Г. Контесов, І. Татарчук
- Балетмейстери: Олександр Сегаль, Б. Каменькович
- Гример: О. Полікашкіна
- Режисер монтажу: Р. Лорман
- Директор картини: Н. Атаманенко

title: Від і до

wikitext:
{{Фільм
|вид =
|українська назва =Від і до
|оригінальна назва =
|зображення =Від і до.jpg
|жанр       =комедія
музичний
сатиричний
|режисер    =[[Мішурин Олексій Олександрович|Олексій Мішурин]]
|сценаристи  =[[Березін Юхим Йосипович|Юхим Березін]]
[[Віккерс Роберт Борисович|Роберт Віккерс]]
[[Каневський Олександр Семенович|Олександр Каневський]]
[[Тимошенко Юрій Трохимович|Юрій Тимошенко]]
|Актори     =[[Березін Юхим Йосипович|Юхим Березін]]
[[Тимошенко Юрій Трохимович|Юрій Тимошенко]]
|оператор   =[[Лавров Костянтин Іванович|Костянтин Лавров]]
|композитор =[[Гладков Геннадій Ігорович|Геннадій Гладков]]
|художник   =[[Бобровников Олексій Вікторович|Олексій Бобровников]]
|кінокомпанія =[[Кіностудія імені Олександра Довженка|Кіностудія ім. О. Довженка]]
|країна     = {{USSR}}
|тривалість =64 хв.
|рік        = 1976
| ідентифікатор =7940250
}}
'''«Від і до»''' — радянський комедійно-сатирично-музичний телефільм 1976 року, знятий режисером [[Мішурин Олексій Олександрович|Олексієм Мішуриним]] на [[Кіностудія імені Олександра Довженка|Кіностудії ім. О. Довженка]].

== Сюжет ==
Фільм за мотивами сатиричного спектаклю знаменитих естрадних артистів Юрія Тимошенка та Юхима Березіна. Тарапунька та Штепсель вирішили поставити свою сатиру на історично-наукову основу. «Усім доводилося стикатися з хамством, шкурництвом, вульгарністю та іншими пережитками минулого. І щоб краще боротися з пережитками сьогодні, треба вивчити як вони зароджувалися в минулому» — такий лейтмотив фільму, про який заявляють Тарапунька та Штепсель. Герої вирушають у кам'янк добу, а потім у середньовіччя на лицарський турнір, й переглядають перший фільм. А потім вирушають у майбутнє, де цих пережитків вже немає, але виникли інші проблеми. Зброєю сатири та гумору у фільмі досліджується коріння міщанства та хамства. У фільмі бере участь ансамбль «Граймо».

== У ролях ==
{{div col}}
* [[Тимошенко Юрій Трохимович|Юрій Тимошенко]] — ''Тарапунька
* [[Березін Юхим Йосипович|Юхим Березін]] — ''Штепсель
* [[Пашковська Юлія Максимівна|Юлія Пашковська]] — ''Прекрасна Дама / співачка / генеральська дочка / генеральша / Зулейка
* [[Тетяна Судець]] — ''ведуча
* Олександр Еткін — епізод
* Світлана Пшенична — ''танцівниця
* Олександр Баланцев — ''танцюрист
* [[Слободенко Олег Анатолійович|Олег Слободенко]] — ''музикант
{{div col end}}

== Знімальна група ==
{{div col}}
* Режисер-постановник: [[Мішурин Олексій Олександрович|Олексій Мішурин]]
* Сценаристи — [[Березін Юхим Йосипович|Юхим Березін]], [[Віккерс Роберт Борисович|Роберт Віккерс]], [[Каневський Олександр Семенович|Олександр Каневський]], [[Тимошенко Юрій Трохимович|Юрій Тимошенко]]
* Оператор-постановник: [[Лавров Костянтин Іванович|Костянтин Лавров]]
* Композитор: [[Гладков Геннадій Ігорович|Геннадій Гладков]]
* Художники-постановники: [[Улановський Михайло Семенович|Михайло Улановський]], [[Кудря Олександр (художник кіно)|Олександр Кудря]]
* Редактор: [[Кашеїда Анатолій Федорович|Анатолій Кашеїда]]
* Комбіновані зйомки: [[Іллюшин Микола Романович|Микола Іллюшин]]
* Звукооператор: [[Федоренко Аріадна Никифорівна|Аріадна Федоренко]]
* Композитор: [[Гладков Геннадій Ігорович|Геннадій Гладков]]
* Режисер: [[Фещенко Валентин Андрійович|Валентин Фещенко]]
* Оператори: П. Пастухов, Б. Березка
* Асистент режисера: Л. Матвієнко
* Асистент оператора: А. Москаленко, Г. Контесов, І. Татарчук
* Балетмейстери: [[Сегаль Олександр Наумович|Олександр Сегаль]], Б. Каменькович
* Гример: О. Полікашкіна
* Режисер монтажу: Р. Лорман
* Директор картини: Н. Атаманенко
{{div col end}}

== Посилання ==
* {{imdb|id=7940250|name=''Від і до''}}
* [https://www.youtube.com/watch?v=a1McEu-jroU «От и до» (1976) (youtube.com)]
{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Кінематограф}}
[[Категорія:Фільми СРСР 1976]]
[[Категорія:Кінокомедії 1976]]
[[Категорія:Кінокомедії СРСР]]
[[Категорія:Музичні фільми СРСР]]
[[Категорія:Сатиричні фільми]]
[[Категорія:Телефільми СРСР]]
[[Категорія:Фільми Олексія Мішуріна]]
[[Категорія:Фільми російською мовою]]
[[Категорія:Фільми українською мовою]]

title: рос. От и до

Жанр: комедія · музичний · сатиричний

Режисер: Олексій Мішурин

Сценаристи: Юхим Березін · Роберт Віккерс · Олександр Каневський · Юрій Тимошенко

У головних · ролях: Юхим Березін · Юрій Тимошенко

Оператор: Костянтин Лавров

Композитор: Геннадій Гладков

Художник: Олексій Бобровников

Кінокомпанія: Кіностудія ім. О. Довженка

Країна: СРСР


text:
# Довгань Стефанія Ігорівна
Довгань Стефанія Ігорівна (англ. Stefania Dovhan) — українсько-американська оперна співачка.

## Життєпис
Стефанія Довгань народилася в столиці України — Києві. Початкову музичну освіту здобула в Київській музичній дитячій школі ім. Дмитра Шостаковича. Тут навчалася грати на фортепіано та одночасно в 1984–95 роках співала в дитячому хорі «Любисток» при Київській консерваторії. Її батьки — не музиканти, однак всі мають дуже гарні голоси. У п'ятирирічному віці в музеї Миколи Лисенка відбувся перший публічний виступ Стефанії — вона заспівала арію Лисички-сестрички з дитячої опери «Пан Коцький». Мама — художник-реставратор, викладає у коледжі в Америці, бабуся — журналістка, культурний діяч Маргарита Довгань, а дідусь — відомий український скульптор Борис Довгань. Бабуся водила до музичної школи, де Стефанія співала українські народні пісні, вчилася грати на сопілці та бандурі. З бабусею брали участь у хорі Леопольда Ященка «Гомін». Вдома завжди звучала класична музика, ще маленькою, познайомилася з творчістю Бориса Гмирі, Євгенії Мірошниченко, Соломії Крушельницької. Відвідала опери «Ріголетто», «Богема» та «Травіату» і зрозуміла, що вона — не піаністка.
Коли Стефанії виповнилося 15 років, її мама вийшла заміж за американця українського походження і забрала дочку зі собою до США. Тут Стефанія пішла вчитися до Балтиморської школи мистецтв, на музичний факультет, де обрала спів. Хоч у США освіта дуже дорога — понад 30 тисяч доларів за рік, проте країна плекає таланти і Стефанія не витратила жодної копійки на своє навчання. Вона одержала стипендію, їй безкоштовно дали книжки, дали окреме помешкання на чотири роки та оплачували харчування. Далі було навчання на вокальному факультеті Мерілендського університету, яке, як бакалавр, Стефанія завершувала заключним концертом, на якому співала арії, написані в різних музичних стилях і різними мовами.
Після університету Стефанія два роки навчалася в музичній академії Аугсбурга в Німеччині, де вона стала магістром. Пізніше було оголошено про збір коштів для навчання талановитої співачки у майстер-класах під час Зальцбурзького музичного фестивалю, де у творчих змаганнях вона отримала перемогу і звання Фаворит конкурсу. У 2003 році вона отримала запрошення стажуватися в Національній опері України.
Стефанія Довгань співала на сценах багатьох престижних оперних театрів світу, лауреат різноманітних міжнародних конкурсів. У її репертуарі понад 30 оперних партій, серед яких Віолетта в опері «Травіата» Дж. Верді, Маргарита в опері «Фауст» Шарля Ґуно, Недда в опері Леонкавалло «Паяци», Донна Анна в опері «Дон Жуан» В. А. Моцарта, Мюзетта в опері «Богема» Д. Пуччіні, Мімі в опері Джакомо Пуччіні «Богема» та інші. Співпрацювала з видатними диригентами, такими як: Сер Марк Елдер (Лондонська Королівська опера), Емануель Війом (Сполетський фестиваль), Гаррі Ведов (Нью-Йоркська опера), Джордж Манахат (Портлендська опера).
Стефанія Довгань була фіналісткою конкурсу «Опералія» (2010) та Міжнародного конкурсу співаків імені Ганса Габора, а також отримала премію Еммеріха Смоля.

title: Довгань Стефанія Ігорівна

wikitext:
{{Музикант
| Ім'я                 = Стефанія Довгань
| Оригінал імені       =
| Зображення           =
| Підпис               =
| Розмір_зображення    = 160 px
| Повне ім'я           =
| Дата народження      =
| Місце народження     =
| Дата смерті          =
| Місце смерті         =
| Роки                 =
| Країна               = {{UKR}} → {{USA}}
| Національність       = [[українці|українка]]
| Освіта               =
| Професія             = [[опера|оперна]] [[співак|співачка]]
| Працював у операх    =
| Співацький голос     = [[сопрано]]
| Інструмент           =
| Жанр                 =
| Мова                 =
| Псевдонім            =
| Колектив             =
| Гурт                 =
| Співпраця            =
| Нагороди             =
}}
{{Othernames|Довгань}}

'''Довгань Стефанія Ігорівна''' ({{lang-en|Stefania Dovhan}}) — українсько-американська оперна співачка.

== Життєпис ==
Стефанія Довгань народилася в столиці України — [[Київ|Києві]]. Початкову музичну освіту здобула в [[Дитячі музичні школи Києва (список)|Київській музичній дитячій школі ім. Дмитра Шостаковича]]. Тут навчалася грати на фортепіано та одночасно в 1984–95 роках співала в дитячому хорі «Любисток» при [[Національна музична академія України імені Петра Чайковського|Київській консерваторії]]. Її батьки — не музиканти, однак всі мають дуже гарні голоси. У п'ятирирічному віці в [[Будинок-музей Миколи Лисенка|музеї Миколи Лисенка]] відбувся перший публічний виступ Стефанії — вона заспівала арію ''Лисички-сестрички'' з дитячої опери «[[Пан Коцький]]». Мама — художник-реставратор, викладає у коледжі в Америці, бабуся — журналістка, культурний діяч Маргарита Довгань, а дідусь — відомий український скульптор [[Довгань Борис Степанович|Борис Довгань]]. Бабуся водила до музичної школи, де Стефанія співала українські народні пісні, вчилася грати на сопілці та бандурі. З бабусею брали участь у хорі [[Ященко Леопольд Іванович|Леопольда Ященка]] «[[Етнографічний хор «Гомін» (Київ)|Гомін]]». Вдома завжди звучала класична музика, ще маленькою, познайомилася з творчістю [[Борис Гмиря|Бориса Гмирі]], [[Мірошниченко Євгенія Семенівна|Євгенії Мірошниченко]], [[Крушельницька Соломія Амвросіївна|Соломії Крушельницької]]. Відвідала опери «[[Ріголетто]]», «[[Богема (опера)|Богема]]» та «[[Травіата|Травіату]]» і зрозуміла, що вона — не піаністка.<ref name="замок">[https://wz.lviv.ua/interview/157912-stefaniia-dovhan-u-chotyryrichnomu-vitsi-zaspivala-ariiu-lysychky-sestrychky Стефанія ДОВГАНЬ: «У чотирирічному віці заспівала арію Лисички-Сестрички»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180118010843/https://wz.lviv.ua/interview/157912-stefaniia-dovhan-u-chotyryrichnomu-vitsi-zaspivala-ariiu-lysychky-sestrychky |date=18 січня 2018 }} Високий замок 29.01.2016</ref><ref name="душа">[http://slovoprosvity.org/2016/02/18/stefaniya-spivaye-dusheyu/ Стефанія співає душею] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180118181639/http://slovoprosvity.org/2016/02/18/stefaniya-spivaye-dusheyu/ |date=18 січня 2018 }} slovoprosvity.org 18.02.2016</ref>

Коли Стефанії виповнилося 15 років, її мама вийшла заміж за американця українського походження і забрала дочку зі собою до США. Тут Стефанія пішла вчитися до {{нп|Балтиморської школи мистецтв||en|Baltimore School for the Arts}}, на музичний факультет, де обрала спів.<ref>[https://www.youtube.com/watch?v=ILwX3JhPhBE РадіоДень. Стефанія Довгань] youtube.com  17.01.2018</ref> Хоч у США освіта дуже дорога — понад 30 тисяч доларів за рік, проте країна плекає таланти і Стефанія не витратила жодної копійки на своє навчання. Вона одержала стипендію, їй безкоштовно дали книжки, дали окреме помешкання на чотири роки та оплачували харчування. Далі було навчання на {{нп|Музична школа Мерілендського університету|вокальному факультеті|en|University of Maryland School of Music}} [[Мерілендський університет (Коледж-Парк)|Мерілендського університету]], яке, як бакалавр, Стефанія завершувала заключним концертом, на якому співала арії, написані в різних музичних стилях і різними мовами.

Після університету Стефанія два роки навчалася в музичній академії [[Аугсбург|Аугсбурга]] в Німеччині, де вона стала [[магістр]]ом. Пізніше було оголошено про збір коштів для навчання талановитої співачки у майстер-класах під час [[Зальцбурзький фестиваль|Зальцбурзького музичного фестивалю]], де у творчих змаганнях вона отримала перемогу і звання Фаворит конкурсу. У 2003 році вона отримала запрошення стажуватися в [[Національний академічний театр опери та балету України імені Тараса Шевченка|Національній опері України]].<ref name="замок"/><ref>[https://day.kyiv.ua/uk/article/kultura/stefaniya-dovgan-kiyiv-baltimor-kiyiv Стефанія ДОВГАНЬ: Київ — Балтимор — Київ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180118124014/https://day.kyiv.ua/uk/article/kultura/stefaniya-dovgan-kiyiv-baltimor-kiyiv |date=18 січня 2018 }} День 13.03.2003</ref><ref>[https://www.radiosvoboda.org/a/905110.html Радіожурнал «Сюжети»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180118182429/https://www.radiosvoboda.org/a/905110.html |date=18 січня 2018 }} radiosvoboda.org 04.07.2003</ref>

Стефанія Довгань співала на сценах багатьох престижних оперних театрів світу, лауреат різноманітних міжнародних конкурсів. У її репертуарі понад 30 оперних партій, серед яких ''Віолетта'' в опері «[[Травіата]]» [[Дж. Верді]], ''Маргарита'' в опері «[[Фауст (опера)|Фауст]]» [[Шарль Франсуа Гуно|Шарля Ґуно]], ''Недда'' в опері [[Леонкавалло]] «[[Паяци]]», ''Донна Анна'' в опері «[[Дон Жуан (опера)|Дон Жуан]]» В. А. [[Моцарт]]а, ''Мюзетта'' в опері «[[Богема]]» Д. Пуччіні, ''Мімі'' в опері [[Джакомо Пуччіні]] «[[Богема (опера)|Богема]]» та інші. Співпрацювала з видатними диригентами, такими як: {{нп|Марк Елдер|Сер Марк Елдер|en|Mark Elder}} ([[Лондонська Королівська опера]]), {{нп|Емануель Війом||fr|Emmanuel Villaume}} ({{нп|Сполетський фестиваль||it|Festival dei Due Mondi}}), Гаррі Ведов ({{нп|Нью-Йоркська опера||en|New York City Opera}}), Джордж Манахат ({{нп|Портлендська опера||en|Portland Opera}}).<ref name="душа"/>

Стефанія Довгань була фіналісткою [[Конкурс «Опералія»|конкурсу «Опералія»]] (2010) та {{нп|Міжнародний конкурс співаків імені Ганса Габора|Міжнародного конкурсу співаків імені Ганса Габора|en|International Hans Gabor Belvedere Singing Competition}}, а також отримала премію {{нп|Еммеріх Смоля|Еммеріха Смоля|de|Emmerich Smola}}.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{Official}} {{ref-en}}

{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Українські оперні співачки]]
[[Категорія:Українські сопрано]]
[[Категорія:Сопрано США]]

title: Основна інформація

Дата народження: 1 червня 1979 (45 років)

Місце народження: Київ, Українська РСР, СРСР

Громадянство: Україна → США

Національність: українка

Професія: оперна співачка

Освіта: Мерілендський університет і Балтиморська школа мистецтвd

Співацький голос: сопрано

Інструменти: вокал

Жанри: опера


text:
# Біг-Делта (Аляска)
Біг-Делта (англ. Big Delta) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Саутіст-Фейрбенкс штату Аляска. Населення — 444 особи (2020).

## Географія
Біг-Делта розташована за координатами 64°9′24″ пн. ш. 145°44′27″ зх. д. / 64.15667° пн. ш. 145.74083° зх. д. (64.156648, -145.740922).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 138,13 км², з яких 118,81 км² — суходіл та 19,32 км² — водойми.

### Клімат
Громада знаходиться у зоні, котра характеризується континентальним субарктичним кліматом. Найтепліший місяць — липень із середньою температурою 15.7 °C (60.2 °F). Найхолодніший місяць — січень, із середньою температурою -18.3 °С (-1 °F).
| Клімат Біг-Делти        | Клімат Біг-Делти | Клімат Біг-Делти | Клімат Біг-Делти | Клімат Біг-Делти | Клімат Біг-Делти | Клімат Біг-Делти | Клімат Біг-Делти | Клімат Біг-Делти | Клімат Біг-Делти | Клімат Біг-Делти | Клімат Біг-Делти | Клімат Біг-Делти | Клімат Біг-Делти |
| Показник                | Січ.             | Лют.             | Бер.             | Квіт.            | Трав.            | Черв.            | Лип.             | Серп.            | Вер.             | Жовт.            | Лист.            | Груд.            | Рік              |
| Абсолютний максимум, °C | 12,2             | 10,6             | 14,4             | 22,2             | 32,2             | 33,3             | 32,8             | 32,2             | 26,1             | 23,3             | 11,1             | 12,8             | 33,3             |
| Середній максимум, °C   | −14,6            | −10,6            | −4,2             | 5,7              | 14,2             | 19,6             | 20,7             | 17,6             | 11,3             | −0,7             | −10,6            | −13              | 3                |
| Середня температура, °C | −18,3            | −15,1            | −9,9             | 0,1              | 8,7              | 14,2             | 15,7             | 12,7             | 6,6              | −4,4             | −14,3            | −16,6            | −1,7             |
| Середній мінімум, °C    | −22,1            | −19,5            | −15,7            | −5,4             | 3,2              | 8,9              | 10,7             | 7,7              | 1,9              | −8,1             | −18              | −20,2            | −6,3             |
| Абсолютний мінімум, °C  | −52,8            | −51,1            | −45              | −38,3            | −18,3            | −3,3             | 0                | −5,6             | −18,9            | −39,4            | −43,9            | −52,2            | −52,8            |
| Норма опадів, мм        | 7.6              | 7.6              | 5.1              | 5.1              | 22.9             | 58.4             | 68.6             | 48.3             | 25.4             | 20.3             | 15.2             | 10.2             | 294.6            |
| Днів з опадами          | 5,6              | 5,3              | 3,5              | 3,6              | 7,5              | 12,2             | 14,3             | 12,4             | 8,8              | 9,1              | 8                | 6,5              | 96,8             |
| Днів з дощем            | 6                | 4                | 4                | 4                | 7                | 12               | 14               | 12               | 9                | 9                | 7                | 6                | 92               |
| Днів зі снігом          | 6,6              | 6,5              | 4,6              | 2,5              | 0,4              | 0                | 0                | 0                | 1,5              | 9,7              | 10               | 7,2              | 49               |
| Вологість повітря, %    | 67.6             | 65.4             | 57.1             | 49.2             | 48               | 54.6             | 62.8             | 67.1             | 66.9             | 74.7             | 72.1             | 68.8             | 62.9             |
| ----------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| Джерело: Weatherbase    |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкала 591 особа в 206 домогосподарствах у складі 155 родин. Густота населення становила 4 особи/км².  Було 305 помешкань (2/км²).
Расовий склад населення:
| - 92,6 % — білих - 2,4 % — корінних американців - 0,5 % — вихідців з тихоокеанських островів - 0,3 % — азіатів - 0,2 % — чорних або афроамериканців |

До двох чи більше рас належало 3,7 %. Частка іспаномовних становила 1,5 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 27,1 % — особи молодші 18 років, 63,8 % — особи у віці 18—64 років, 9,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,0 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 111,8 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 109,2 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 76 462 долари США (медіана — 65 417), а середній дохід на одну сім'ю — 80 591 долар (медіана — 66 042). За межею бідності перебувало 13,0 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 213 осіб. Основні галузі зайнятості: транспорт — 21,6 %, будівництво — 21,1 %, публічна адміністрація — 18,8 %.

title: Біг-Делта (Аляска)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Біг-Делта
|оригінальна назва  = {{lang-en|Big Delta}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Aerial shot of fall colors near Big Delta, interior Alaska.jpg
|опис зображення= <!-- Aerial view of Big Delta region -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Аляска
|розмір карти країни = 0
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ (боро)
|район       = [[Саутіст-Фейрбенкс (зона перепису населення, Аляска)|Саутіст-Фейрбенкс]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 138,13
|висота центру НП   = 303
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 4,28
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −9
|DST                    = −8
|телефонний код         = 907
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 0206850
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Біг-Делта''' ({{lang-en|Big Delta}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Саутіст-Фейрбенкс (зона перепису населення, Аляска)|Саутіст-Фейрбенкс]] штату [[Аляска]]. Населення — 444 особи (2020).

== Географія ==
Біг-Делта розташована за координатами {{Coord|64|9|24|N|145|44|27|W|type:city_region:US-DE}} (64.156648, -145.740922){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 138,13 км², з яких 118,81 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 19,32 км² — [[водойма|водойми]].

=== Клімат ===
Громада знаходиться у зоні, котра характеризується [[субарктичний клімат|континентальним субарктичним кліматом]]. Найтепліший місяць — [[липень]] із середньою температурою 15.7 °C (60.2 °F). Найхолодніший місяць — [[січень]], із середньою температурою -18.3 °С (-1 °F).<ref>{{Cite web |url=https://weatherbase.com/weather/weather-summary.php3?s=376207&cityname=Big+Delta%2C+Alaska%2C+United+States+of+America&units=metric |title=Клімат Біг-Делти |accessdate=30 липня 2021 |archive-date=30 липня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210730201457/https://weatherbase.com/weather/weather-summary.php3?s=376207&cityname=Big+Delta,+Alaska,+United+States+of+America&units=metric }}</ref>

{{Клімат міста
|Місто_род=Біг-Делти
|Джерело=[https://www.weatherbase.com/weather/weather.php3?s=376207&cityname=Big-Delta-Alaska-United-States-of-America Weatherbase]
| Рік_сер=-1.7
| Січ_сер=-18.3
| Лют_сер=-15.1
| Бер_сер=-9.9
| Кві_сер=0.1
| Тра_сер=8.7
| Чер_сер=14.2
| Лип_сер=15.7
| Сер_сер=12.7
| Вер_сер=6.6
| Жов_сер=-4.4
| Лис_сер=-14.3
| Гру_сер=-16.6
| Рік_сер_макс=3
| Січ_сер_макс=-14.6
| Лют_сер_макс=-10.6
| Бер_сер_макс=-4.2
| Кві_сер_макс=5.7
| Тра_сер_макс=14.2
| Чер_сер_макс=19.6
| Лип_сер_макс=20.7
| Сер_сер_макс=17.6
| Вер_сер_макс=11.3
| Жов_сер_макс=-0.7
| Лис_сер_макс=-10.6
| Гру_сер_макс=-13
| Рік_сер_мін=-6.3
| Січ_сер_мін=-22.1
| Лют_сер_мін=-19.5
| Бер_сер_мін=-15.7
| Кві_сер_мін=-5.4
| Тра_сер_мін=3.2
| Чер_сер_мін=8.9
| Лип_сер_мін=10.7
| Сер_сер_мін=7.7
| Вер_сер_мін=1.9
| Жов_сер_мін=-8.1
| Лис_сер_мін=-18
| Гру_сер_мін=-20.2
| Рік_сер_опади=294.6
| Січ_сер_опади=7.6
| Лют_сер_опади=7.6
| Бер_сер_опади=5.1
| Кві_сер_опади=5.1
| Тра_сер_опади=22.9
| Чер_сер_опади=58.4
| Лип_сер_опади=68.6
| Сер_сер_опади=48.3
| Вер_сер_опади=25.4
| Жов_сер_опади=20.3
| Лис_сер_опади=15.2
| Гру_сер_опади=10.2
| Рік_опади=96.8
| Січ_опади=5.6
| Лют_опади=5.3
| Бер_опади=3.5
| Кві_опади=3.6
| Тра_опади=7.5
| Чер_опади=12.2
| Лип_опади=14.3
| Сер_опади=12.4
| Вер_опади=8.8
| Жов_опади=9.1
| Лис_опади=8
| Гру_опади=6.5
| Рік_а_макс=33.3
| Січ_а_макс=12.2
| Лют_а_макс=10.6
| Бер_а_макс=14.4
| Кві_а_макс=22.2
| Тра_а_макс=32.2
| Чер_а_макс=33.3
| Лип_а_макс=32.8
| Сер_а_макс=32.2
| Вер_а_макс=26.1
| Жов_а_макс=23.3
| Лис_а_макс=11.1
| Гру_а_макс=12.8
| Рік_а_мін=-52.8
| Січ_а_мін=-52.8
| Лют_а_мін=-51.1
| Бер_а_мін=-45
| Кві_а_мін=-38.3
| Тра_а_мін=-18.3
| Чер_а_мін=-3.3
| Лип_а_мін=0
| Сер_а_мін=-5.6
| Вер_а_мін=-18.9
| Жов_а_мін=-39.4
| Лис_а_мін=-43.9
| Гру_а_мін=-52.2
| Рік_дощ=92
| Січ_дощ=6
| Лют_дощ=4
| Бер_дощ=4
| Кві_дощ=4
| Тра_дощ=7
| Чер_дощ=12
| Лип_дощ=14
| Сер_дощ=12
| Вер_дощ=9
| Жов_дощ=9
| Лис_дощ=7
| Гру_дощ=6
| Рік_сніг=49
| Січ_сніг=6.6
| Лют_сніг=6.5
| Бер_сніг=4.6
| Кві_сніг=2.5
| Тра_сніг=0.4
| Чер_сніг=0
| Лип_сніг=0
| Сер_сніг=0
| Вер_сніг=1.5
| Жов_сніг=9.7
| Лис_сніг=10
| Гру_сніг=7.2
| Рік_вол=62.9
| Січ_вол=67.6
| Лют_вол=65.4
| Бер_вол=57.1
| Кві_вол=49.2
| Тра_вол=48
| Чер_вол=54.6
| Лип_вол=62.8
| Сер_вол=67.1
| Вер_вол=66.9
| Жов_вол=74.7
| Лис_вол=72.1
| Гру_вол=68.8
}}

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 1950 = 155
| 1980 = 285
| 1990 = 400
| 2000 = 749
| 2010 = 591
| 2020 = 444
| align-fn = center
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref>{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=U.S. Decennial Census|publisher=Census.gov|accessdate=6 червня 2013|archive-date=4 квітня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180404140728/https://www.census.gov/prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкала 591 особа в 206 домогосподарствах у складі 155 родин. [[Густота населення]] становила 4 особи/км².  Було 305 помешкань (2/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 92,6 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 2,4 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,5 % — вихідців з [[Тихий океан|тихоокеанських островів]]
* 0,3 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,2 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
|}
До двох чи більше рас належало 3,7 %. Частка іспаномовних становила 1,5 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 27,1 % — особи молодші 18 років, 63,8 % — особи у віці 18—64 років, 9,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,0 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 111,8 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 109,2 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:76462}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:65417}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:80591}} долар (медіана — {{formatnum:66042}}). За межею бідності перебувало 13,0 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 213 осіб. Основні галузі зайнятості: транспорт — 21,6 %, будівництво — 21,1 %, публічна адміністрація — 18,8 %.

== Джерела ==
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Саутіст-Фейрбенкс (зона перепису населення, Аляска)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Аляски]]
[[Категорія:Населені пункти зони перепису населення Саутіст-Фейрбенкс (Аляска)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Аляска

Округ (боро): Саутіст-Фейрбенкс

Населення: 444 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 4,28 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−9, влітку UTC-8


text:
# Under the Tank
«Under the Tank» — український музичний гурт. Заснований в лютому 2013 року в місті Хмельницький. Репертуар здебільшого у жанрах: альтернатий рок/метал. Переможці фестивалю «Проскурів фест»-2013. Учасники фестивалів «Рок-булава» (Переяслав), «Route 66» (Київ), «Green Fest» (Хмельницький), «Koza music battle» (Тернопіль), «Rock'n'buh Fest» (Хмельницький), «StarkonFEST'17» (Старокостянтинів).

## Склад гурту
- Максим Лисий[3] — вокал
- Ковтун Максим[4] — гітара
- Антон Пантелімонов[5] — гітара
- Ростислав Спокойний[6] — бас
- Михайло Музика[7] — ударні.

## Історія
Гурт бере свій початок зі знайомства вокаліста Лисого Максима та ударника Музики Михайла у 2012. У жовтні 2013 року додавши до свого складу басиста Кліпова Євгенія та гітариста Пантелеймонова Антона, гурт бере участь у фестивалі «Проскурів фест-2013», і займає призове місце. Опісля цього розпочинаються активні виступи у рідному місті та записи пісень. У вересні 2014 року до гурту приєднується гітарист Ковтун Максим. Гурт розпочинає співпрацювати з менеджером Кучерявою Іриною. Дає концерти у Вінниці, Тернополі, Києві, Переяславі.
З червня по грудень 2016 року гурт бере творчу перерву, опісля якої в оновленому складі повертається до роботи над матеріалом. 23 березня 2017 року презентує сингл «Сам» та вже наприкінці травня бере участь у новому українському фестивалі «Rock'n'buh» (Хмельницький). Після виступу на «Rock'n'buh» в мережі з'являється інформація про підготовку нових релізів та продовження концертної діяльності гурту.

title: Under the Tank

wikitext:
{{Музичний колектив
|Назва           = Under the Tank
|Попередні назви =
|Лого      =
|Фото      = Under the Tank.png
|Опис_фотографії      =
|Ширина_фотографії    =
|Роки   = 2013 — дотепер
|Країна = {{UKR}}
|Місто  = [[Хмельницький]]
|Мова   =
|Жанр   = [[альтернативний рок]], [[альтернативний метал]]
|Стиль  =
|Лейбл  =
|Склад  = Максим Лисий
Максим Ковтун
Антон Пантелімонов
Ростислав Спокойний
Михайло Музика
|Колишні_учасники =
|Інші_проєкти   =
|Співпраця =
|facebook  =
|Сайт      =
}}
'''«Under the Tank»''' — український музичний гурт. Заснований в лютому 2013 року в місті [[Хмельницький]]. Репертуар здебільшого у жанрах: альтернатий рок/метал. Переможці фестивалю «Проскурів фест»-2013. Учасники фестивалів «Рок-булава» (Переяслав), «Route 66» (Київ), «Green Fest» (Хмельницький), «Koza music battle» (Тернопіль), «Rock'n'buh Fest»<ref>{{Cite web |url=https://www.facebook.com/RockAndBuhFestival |title=Rock&Buh |accessdate=12 вересня 2017 |archive-date=22 липня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190722212911/https://www.facebook.com/RockAndBuhFestival }}</ref> (Хмельницький), «StarkonFEST'17»<ref>[https://www.facebook.com/starkonfest Старкон фест]</ref> (Старокостянтинів).

== Склад гурту ==

* Максим Лисий<ref>[https://www.facebook.com/profile.php?id=100013576355224 Максим Лисий]</ref> — вокал
* Ковтун Максим<ref>[https://vk.com/maksutt Макс Ковтун] в соціальній мережі VK</ref> — гітара
* Антон Пантелімонов<ref>[https://vk.com/id20853810 Антоха Пантелімонов] в соціальній мережі VK</ref> — гітара
* Ростислав Спокойний<ref>[https://facebook.com/woerutui Spokoinyi Rostislav] на Facebook</ref> — бас
* Михайло Музика<ref>[https://vk.com/id106837564 Миша Музыка] в соціальній мережі VK</ref> — ударні.

== Історія ==
Гурт бере свій початок зі знайомства вокаліста Лисого Максима та ударника Музики Михайла у 2012. У жовтні 2013 року додавши до свого складу басиста Кліпова Євгенія та гітариста Пантелеймонова Антона, гурт бере участь у фестивалі «Проскурів фест-2013», і займає призове місце. Опісля цього розпочинаються активні виступи у рідному місті та записи пісень. У вересні 2014 року до гурту приєднується гітарист Ковтун Максим. Гурт розпочинає співпрацювати з менеджером Кучерявою Іриною. Дає концерти у [[Вінниця|Вінниці]], [[Тернопіль|Тернополі]], [[Київ|Києві]], [[Переяслав]]і.

З червня по грудень 2016 року гурт бере творчу перерву, опісля якої в оновленому складі повертається до роботи над матеріалом. 23 березня 2017 року презентує сингл «Сам» та вже наприкінці травня бере участь у новому українському фестивалі «Rock'n'buh» (Хмельницький). Після виступу на «Rock'n'buh» в мережі з'являється інформація про підготовку нових релізів та продовження концертної діяльності гурту.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.facebook.com/UNDER-the-TANK-448281185523619 UNDER the TANK]

[[Категорія:Музика Хмельницького]]

title: Основна інформація

Жанр: альтернативний рок, альтернативний метал

Роки: 2013 — дотепер

Країна: Україна

Місто: Хмельницький

Склад: Максим Лисий · Максим Ковтун · Антон Пантелімонов · Ростислав Спокойний · Михайло Музика


text:
# Зубарева Марія Володимирівна
Марія Володимирівна Зубарева (нар. 24 лютого 1962, Москва—23 листопада 1993, там же) — радянська і російська акторка.

## Біографія
Марія Зубарева виросла в Москві в творчій родині: батько — актор, дитячий письменник; мати — режисерка телебачення. У роки навчання Марія проявила здібності до точних наук, захоплювалася математикою і журналістикою, займала призові місця на олімпіадах. У восьмому класі вступила до Школи юного журналіста. Закінчила школу з поглибленим вивченням англійської мови, готувалася вступати до інституту іноземних мов. Але завдяки рекомендації знайомих батьків — викладачів вступила в Щукінське училище, яке закінчила в 1983 році на курсі у Юрія Катіна-Ярцева.
Працювала в Московському театрі ім. Пушкіна. Стала широко відомою після роботи у фільмі «Мордашка» і головній ролі в першому російському серіалі «Дрібниці життя». Однак виявлене онкологічне захворювання не дало продовжити роботу в серіалі.
Марія Зубарєва померла на 32-му році життя від раку 23 листопада 1993 року. Причини смерті досі невідомі докладно: не розголошується, що саме було уражено хворобою; можливо, це був рак печінки. Також немає інформації про розмір ураження і метастази. Похована на Введенському кладовищі (23 ділянка).

## Особисте життя
Була тричі одружена (перший чоловік — музикант Борис Кінер, другий — кіноактор Ігор Шавлак). Мала трьох дітей: дочку Анну від першого шлюбу і близнюків Романа і Єлизавету від третього.

## Творчість

### Фільмографія
1. 1984 — Другий раз в Криму — Марія, дружина Князєва
2. 1984 — Розставання — Галя, наречена Роберта
3. 1984 — Третій у п'ятому ряду — Олена Іванівна, вихователька Єлизавети в дитячому садку
4. 1985 — Повернення Будулая — Наташа, наречена Івана
5. 1986 — В бездоріжжя — Надя Селіна
6. 1990 — Мордочка — Юля
7. 1990 — Сукині діти — Ніночка
8. 1991 — Геніальна ідея — подруга Саші, «підсадна качка»
9. 1992 — Великий мурашиний шлях
10. 1992 — Дрібниці життя — Маша Кузнєцова, вчителька, дружина Сергія

title: Зубарева Марія Володимирівна

wikitext:
{{Кінематографіст}}
'''Марія Володимирівна Зубарева''' ({{нар}} {{ДН|24|2|1962}}, [[Москва]]—{{ДС|23|11|1993}}, там же) — [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|радянська]] і [[Росія|російська]] [[Акторське мистецтво|акторка]].

== Біографія ==
Марія Зубарева виросла в Москві в творчій родині: батько — [[Акторське мистецтво|актор]], дитячий [[письменник]]; мати — режисерка [[телебачення]]. У роки навчання Марія проявила здібності до [[Точні науки|точних наук]], захоплювалася [[Математика|математикою]] і [[Журналістика|журналістикою]], займала призові місця на олімпіадах. У восьмому класі вступила до Школи юного журналіста. Закінчила школу з поглибленим вивченням [[Англійська мова|англійської мови]], готувалася вступати до інституту іноземних мов. Але завдяки рекомендації знайомих батьків — викладачів вступила в [[Театральний інститут імені Бориса Щукіна|Щукінське училище]], яке закінчила в [[1983|1983 році]] на курсі у [[Катін-Ярцев Юрій Васильович|Юрія Катіна-Ярцева]].

Працювала в [[Московський драматичний театр імені О. С. Пушкіна|Московському театрі ім. Пушкіна]]. Стала широко відомою після роботи у фільмі «Мордашка» і головній ролі в першому російському серіалі «Дрібниці життя». Однак виявлене [[Онкологія|онкологічне захворювання]] не дало продовжити роботу в серіалі.

Марія Зубарєва померла на 32-му році життя від [[Карцинома|раку]] [[23 листопада]] [[1993|1993 року]]. Причини смерті досі невідомі докладно: не розголошується, що саме було уражено хворобою; можливо, це був рак печінки. Також немає інформації про розмір ураження і метастази. Похована на [[Введенське кладовище|Введенському кладовищі]] (23 ділянка).

== Особисте життя ==
Була тричі одружена (перший чоловік — музикант Борис Кінер, другий — кіноактор Ігор Шавлак). Мала трьох дітей: дочку Анну від першого шлюбу і близнюків Романа і Єлизавету від третього.

== Творчість ==
=== Ролі в театрі ===
=== Фільмографія ===
# [[1984 у кіно|1984]] — [[Другий раз в Криму]] — ''Марія, дружина Князєва''
# [[1984 у кіно|1984]] — [[Розставання]] — ''Галя, наречена Роберта''
# [[1984 у кіно|1984]] — [[Третій у п'ятому ряду]] — ''Олена Іванівна, вихователька Єлизавети в дитячому садку''
# [[1985 у кіно|1985]] — [[Повернення Будулая]] — ''Наташа, наречена Івана''
# [[1986 у кіно|1986]] — [[В бездоріжжя]] — ''Надя Селіна''
# [[1990 у кіно|1990]] — [[Мордочка (фільм, 1990)|Мордочка]] — ''Юля''
# [[1990 у кіно|1990]] — [[Сукині діти (фільм Філатова)|Сукині діти]] — ''Ніночка''
# [[1991 у кіно|1991]] — [[Геніальна ідея]] — ''подруга Саші, «підсадна качка»''
# [[1992 у кіно|1992]] — Великий мурашиний шлях
# [[1992 у кіно|1992]] — [[Дрібниці життя (телесеріал)|Дрібниці життя]] — ''Маша Кузнєцова, вчителька, дружина Сергія''

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20090205182650/http://vsekommentarii.com/news/2008/11/23/1094852.htm Померла Марія Зубарєва]
* [https://web.archive.org/web/20130727083534/http://kp.ua/daily/291112/368552 Серіалу «Дрібниці життя» - 20 років]
{{нк}}
[[Категорія:Поховані на Введенському кладовищі]]
[[Категорія:Померли від раку печінки]]
[[Категорія:Персоналії:Московський драматичний театр імені О. С. Пушкіна]]
[[Категорія:Випускники театрального інституту імені Б. Щукіна]]
[[Категорія:Акторки XX століття]]
[[Категорія:Російські акторки]]
[[Категорія:Радянські акторки]]

title: Зубарева Марія Володимирівна

Дата народження: 24 лютого 1962

Місце народження: Москва, СРСР

Дата смерті: 23 листопада 1993 (31 рік)

Місце смерті: Москва, Росія

Поховання: Введенське кладовище

Громадянство: СРСР · Росія

Alma mater: Театральний інститут імені Бориса Щукіна (1983)

Професія: акторка