text:
# Потєшиха
Потєшиха (рос. Потешиха) — присілок в Ветлузькому районі Нижньогородської області Російської Федерації.
Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Макар'євська сільрада.

## Історія
Від 2009 року входить до складу муніципального утворення Макар'євська сільрада.

## Населення
| 1999 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- |
| 8    | ↘0   | →0   |

title: Потєшиха

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Потєшиха
|назва ін.       = Потешиха
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Нижньогородська область]]
|район           = [[Ветлузький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Макар'євська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{стабільно}} 0
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Нижньогородська область
}}
'''Потєшиха''' ({{lang-ru|Потешиха}}) — [[присілок]] в [[Ветлузький район|Ветлузькому районі]] [[Нижньогородська область|Нижньогородської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Макар'євська сільрада]].

== Історія ==

Від 2009 року входить до складу муніципального утворення Макар'євська сільрада<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/465518568 |title=Реестр административно-территориальных образований, городских и сельских населённых пунктов Нижегородской области |access-date=2019-10-25 |archive-date=2019-10-21 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191021153124/http://docs.cntd.ru/document/465518568 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Потешиха }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Ветлузький район}}
{{Russia-geo-stub}}
{{Портали|Географія|Росія}}
[[Категорія:Населені пункти Ветлузького району]]

title: присілок Потєшиха

Суб'єкт Російської Федерації: Нижньогородська область

Муніципальний район: Ветлузький район

Поселення: Макар'євська сільрада

title: Основні дані

Населення: ▬ 0

Основні дані:
Мапа
· Потєшиха · Потєшиха


text:
# Інформаційне право
Інформаці́йне пра́во — комплексна галузь права, множина правових норм, що визначає суспільні відносини стосовно інформації, як суспільного ресурсу, функціюванням інформаційних систем з метою забезпечення задоволення потреб, інтересів людини, громадянина, соціальних спільнот, суспільства, держави, міжнародного співтовариства.
Структура інформаційного права складається із трьох взаємопов"язаних частин: загальна частина, особлива частина, спеціальна частина.
Загальна частина складається із таких провідних інститутів: основних положень про інформаційне права (основні поняття інформаційного права, концепти його визначення); зміст інформаційних правовідносин; об"єкти правовідносин; суб"єкти правовідносин щодо інформації; принципи інформаційного права; методологія інформаційного права; джерела інформаційного права, його взаємозв"язок з провідними, комплексними, спеціальними галузями права; історія інформаційного права; наукові школи інформаційного права в окремих країнах; структура законодавства про інформацію окремої країни та його взаємозв"язок з міжнародним інформаційним правом.
Особлива частина складається із таких інститутів: основоположні засади прав та обов"язків людини, громадянина у інформаційній сфері суспільства; засади прав суспільства щодо поширення, доступу та зберігання соціально значимої інформації; засади прав, обов"язків, гарантій держави щодо інформації, її обігу, визначення правового режиму доступу до неї, використання її в інтересах та потребах забезпечення функціонування органів державної влади та місцевого саморядування; засади міжнародного інформаційного обміну.
Спеціальна частина — структурована за такими об"єктно-інституційно структурованими ознаками на рівні підгалузей, за видами, напрямками інформаційної діяльності: державне регулювання забезпечення суспільних відносин щодо персональних даних, їх охорони, захисту; основні положення мас-медіа права; основні положення бібліотечного права; основні положення архівного права; основні положення науково-освітнього права; основні положення рекламного права; основні положення музейного права; основні положення телекомунікаційного права (у його складі такі два великі, складні інститути як пошта електрозв"язок); основні положення інформатики та інформатизації; основні положення ІТ-права; основні положення Інтернет-права та права електронних соціальних мереж комунікації; основні положення кібер-права; основні положення організації національної інформаційної безпеки тощо (переважно ті спеціальні інститути видів інформаційної діяльності, що мають формалізацію на рівні спеціальних юридичних законів, де різновиди інформації визначені як спеціальні об"єкти правовідносин).
За такими ознаками, з точки зору теорії множинності великих, складних систем (гіперсистем), образно в сучасній доктрині права, інформаційне право умовно структурується подібно до таблиці хімічних елементів Д. І. Менделеєва, що дозволяє зрозуміти його багатофункціональність, цілістність, підсистеми в системі та вивчати для застосування у практиці.

## Основне змістове наповнення поняття
Розрізняють об'єктивний і суб'єктивний зміст інформаційного права.
Перший — це суспільні відносини щодо інформації, що знаходять вираз у нормах визначених на публічно-правовому та приватно-правовому рівнях.
Другий — це множина прав і обов'язків конкретних учасників суспільних відносин щодо інформації, як об'єкта суспільних відносин.
За сутністю інформаційне право розглядається як сфера суспільних відносин, як наука, як навчальна дисципліна.
За сутнісню інформаційне право розглядається: як умовно визначена сфера суспільних відносин щодо інформації; як навчальна дисципліна; як напрямок наукових досліджень у складі юридичних наук.
Об'єкт правового регулювання у інформаційному праві — суспільні інформаційні відносини (суспільні відносини щодо інформації).
Основний предмет суспільних відносин — інформація (дані, відомості, повідомлення, знання, таємниця тощо).
Метод правового регулювання суспільних відносин в галузі інформації: у публічно-правовій складовій — це системне, комплексне застосування методів конституційного, цивільного, адміністративного та кримінального права. У приватно-правовій складової — як метод можна розглядати — комплексне застосування методів саморганізації — на рівні правочинів, угод, звичаїв, традицій, норм суспільної моралі, професійної, ділової етики тощо без участі держави.

## Правова природа інформаційного права в Україні
За правовою природою, походженням інформаційне право — це велика складова підсистема в системі національного права, що має приватно-правову і публічно-правову складові. Тобто, норми правил поведінки інформаційного права формуються як на публічному (державному), так і приватному рівнях суспільних відносин щодо інформації у ході різноманітної діяльності людей.
Інформаційне право через предмет правовідносин — інформацію пов'зане як з провідними галузями права (конституційним, адміністративним, цивільним, кримінальним) так і з різними іншими комплексними галузями права (фінансовим, господарським, екологічним ін.), спеціальними галузями права (інвестиційним, транспортним, повітряним, податковим, бюджетним, банківським, страховим, конкурентним та ін.), а також міжгалузевими інститутами права: правом інтелектуальної власності (у його складі — авторським, винахідницьким тощо), з іншими інститутами різних галузей права, де похідним предметом є суспільні відносини щодо інформації (твір, винахід, корисна модель, масова інформація, архіви, бібліотеки тощо). Субінститутами загальної частини інформаційного права можна вважати такі, як: право свободи інформації, право доступу до інформації, правовий режим інформації з обмеженим доступом та інші.
У сучасній науковій доктрині інформаційного права прийнято вважати, що структурно інформаційне право має три частини: загальну, особливу і спеціальну.
У розширеному розумінні в загальній частині визначаються основні положення щодо мети, завдань, принципів, змісту, суб'єктів правовідносин пов"язаних з інформацією тощо.
У розширеному розумінні особливої частини інформаційного права визначальними є чотири провідні, великі інститути (гіперінститути): права та обов'язки людини, громадянина пов"язані з інформацією; інтереси, потреби, права суспільства, громадських формувань у соціальній інформаційній сфері; зобов'язання, права та обов'язки держави в суспільній інформаційній сфері; основні засади міжнародного співробітництва країни у глобальному інформаційному просторі.
У спеціальній частині визначальним є структуризація (інституціоналізація) правовідносин в суспільній інформаційній сфері за напрямками (чи видами, підвидами) інформаційної діяльності за технологічними її проявами: мас-медіа право (друковані засоби масової інформації, преса, електронні ЗМІ (радіомовлення, телебачення, інтернет-ЗМІ); інформатизаційне право (право щодо інформатики, Іт-право (щодо створення електронних технологій формалізації, зберігання, поширення, пошуку, отримання інформації за допомогою комп'ютерів та інших їх різновидів (айфонів, айпедів, смартфонів тощо); право інформаційної безпеки, Інтернет-право, телекомунікаційне право тощо.
Основні простори правового регулювання інформаційних правовідносин :
- визначення та правове закріплення провідних напрямів і методів державної політики у сфері вибору мов спілкування;
- правове регулювання суспільних відносин у сфері засобів масової інформації (преса, видавнича справа, радіо, телебачення, комп'ютерні мас-медіа інтернет-технології тощо);
- права на інформацію;
- державні інформаційні системи і мережі;
- доступ до інформації;
- правове і технічне забезпечення регулювання захисту інформації;
- реалізація конституційних прав осіб на режим доступу до персональних даних інформації про громадян та їх спільності (організації) за умов інформатизації державних органів управління;
- державно-правове сприяння формуванню ринку інформаційних ресурсів, послуг, інформаційних систем, технологій, з пріоритетами для вітчизняних виробників інформаційної продукції, засобів, технологій;
- формування і використання національних інформаційних ресурсів, збору, обробки, накопичення, зберігання, пошуку, поширення та надання споживачам інформації;

wikiname: ukwiki

title: Інформаційне право

in_language: uk

wikitext:
{{не плутати|інформаційне законодавство|інформаційним законодавством|сукупністю нормативно-правових актів, в яких закріплено інформаційне право}}
'''Інформаці́йне пра́во''' — комплексна [[галузь права]], множина [[норма права|правових норм]], що визначає [[соціальні стосунки|суспільні відносини]] стосовно [[інформація|інформації]], як суспільного [[інформаційні ресурси|ресурсу]], функціюванням [[інформаційна система|інформаційних систем]] з метою забезпечення задоволення потреб, інтересів людини, громадянина, соціальних спільнот, суспільства, держави, міжнародного співтовариства.

Структура інформаційного права складається із трьох взаємопов"язаних частин: загальна частина, особлива частина, спеціальна частина.

Загальна частина складається із таких провідних інститутів: основних положень про інформаційне права (основні поняття інформаційного права, концепти його визначення); зміст інформаційних правовідносин; об"єкти правовідносин; суб"єкти правовідносин щодо інформації; принципи інформаційного права; методологія інформаційного права; джерела інформаційного права, його взаємозв"язок з провідними, комплексними, спеціальними галузями права; історія інформаційного права; наукові школи інформаційного права в окремих країнах; структура законодавства про інформацію окремої країни та його взаємозв"язок з міжнародним інформаційним правом.

Особлива частина складається із таких інститутів: основоположні засади прав та обов"язків людини, громадянина у інформаційній сфері суспільства; засади прав суспільства щодо поширення, доступу та зберігання соціально значимої інформації; засади прав, обов"язків, гарантій держави щодо інформації, її обігу, визначення правового режиму доступу до неї, використання її в інтересах та потребах забезпечення функціонування органів державної влади та місцевого саморядування; засади міжнародного інформаційного обміну.

Спеціальна частина — структурована за такими об"єктно-інституційно структурованими ознаками на рівні підгалузей, за видами, напрямками інформаційної діяльності: державне регулювання забезпечення суспільних відносин щодо персональних даних, їх охорони, захисту; основні положення мас-медіа права; основні положення бібліотечного права; основні положення [[Архівне право|архівного права]]; основні положення науково-освітнього права; основні положення рекламного права; основні положення музейного права; основні положення телекомунікаційного права (у його складі такі два великі, складні інститути як пошта електрозв"язок); основні положення інформатики та інформатизації; основні положення ІТ-права; основні положення Інтернет-права та права електронних соціальних мереж комунікації; основні положення кібер-права; основні положення організації національної інформаційної безпеки тощо (переважно ті спеціальні інститути видів інформаційної діяльності, що мають формалізацію на рівні спеціальних юридичних законів, де різновиди інформації визначені як спеціальні об"єкти правовідносин).

За такими ознаками, з точки зору теорії множинності великих, складних систем (гіперсистем), образно в сучасній доктрині права, інформаційне право умовно структурується подібно до таблиці хімічних елементів Д. І. Менделеєва, що дозволяє зрозуміти його багатофункціональність, цілістність, підсистеми в системі та вивчати для застосування у практиці.

== Основне змістове наповнення поняття ==
Розрізняють об'єктивний і суб'єктивний зміст інформаційного права.

''Перший'' — це суспільні відносини щодо інформації, що знаходять вираз у нормах визначених на публічно-правовому та приватно-правовому рівнях.

''Другий'' — це множина прав і обов'язків конкретних учасників суспільних відносин щодо інформації, як об'єкта суспільних відносин.
За сутністю інформаційне право розглядається як сфера суспільних відносин, як наука, як навчальна дисципліна.

За сутнісню інформаційне право розглядається: як умовно визначена сфера суспільних відносин щодо інформації; як навчальна дисципліна; як напрямок наукових досліджень у складі юридичних наук.

''Об'єкт правового регулювання'' у інформаційному праві — суспільні інформаційні відносини (суспільні відносини щодо інформації).

''Основний предмет'' суспільних відносин — [[інформація]] (дані, відомості, повідомлення, знання, таємниця тощо).

''Метод правового регулювання суспільних відносин в галузі інформації:'' у публічно-правовій складовій — це системне, комплексне застосування методів конституційного, цивільного, адміністративного та [[кримінальне право|кримінального права]]. У приватно-правовій складової — як метод можна розглядати — комплексне застосування методів саморганізації — на рівні правочинів, угод, звичаїв, традицій, норм суспільної моралі, професійної, ділової етики тощо без участі держави.

== Правова природа інформаційного права в Україні ==
За правовою природою, походженням інформаційне право — це велика складова підсистема в системі національного права, що має приватно-правову і публічно-правову складові. Тобто, норми правил поведінки інформаційного права формуються як на публічному (державному), так і приватному рівнях суспільних відносин щодо інформації у ході різноманітної діяльності людей.

Інформаційне право через предмет правовідносин — інформацію пов'зане як з провідними галузями права (конституційним, адміністративним, цивільним, кримінальним) так і з різними іншими комплексними галузями права (фінансовим, господарським, екологічним ін.), спеціальними галузями права (інвестиційним, транспортним, повітряним, податковим, бюджетним, банківським, страховим, конкурентним та ін.), а також міжгалузевими інститутами права: правом інтелектуальної власності (у його складі — авторським, винахідницьким тощо), з іншими інститутами різних галузей права, де похідним предметом є суспільні відносини щодо інформації ([[твір]], [[винахід]], [[корисна модель]], масова інформація, [[архів]]и, бібліотеки тощо). Субінститутами загальної частини інформаційного права можна вважати такі, як: право свободи інформації, право доступу до інформації, правовий режим інформації з обмеженим доступом та інші.

У сучасній науковій доктрині інформаційного права прийнято вважати, що структурно інформаційне право має три частини: загальну, особливу і спеціальну.
У розширеному розумінні в загальній частині визначаються основні положення щодо мети, завдань, принципів, змісту, суб'єктів правовідносин пов"язаних з інформацією тощо.

У розширеному розумінні особливої частини інформаційного права визначальними є чотири провідні, великі інститути (гіперінститути): права та обов'язки людини, громадянина пов"язані з інформацією; інтереси, потреби, права суспільства, громадських формувань у соціальній інформаційній сфері; зобов'язання, права та обов'язки держави в суспільній інформаційній сфері; основні засади міжнародного співробітництва країни у глобальному інформаційному просторі.
У спеціальній частині визначальним є структуризація (інституціоналізація) правовідносин в суспільній інформаційній сфері за напрямками (чи видами, підвидами) інформаційної діяльності за технологічними її проявами: мас-медіа право (друковані засоби масової інформації, преса, електронні ЗМІ (радіомовлення, телебачення, інтернет-ЗМІ); інформатизаційне право (право щодо інформатики, Іт-право (щодо створення електронних технологій формалізації, зберігання, поширення, пошуку, отримання інформації за допомогою комп'ютерів та інших їх різновидів (айфонів, айпедів, смартфонів тощо); право інформаційної безпеки, Інтернет-право, телекомунікаційне право тощо.

Основні простори правового регулювання інформаційних правовідносин :

* визначення та правове закріплення провідних напрямів і методів державної політики у сфері вибору мов спілкування;
* правове регулювання суспільних відносин у сфері засобів масової інформації (преса, видавнича справа, радіо, телебачення, комп'ютерні мас-медіа інтернет-технології тощо);
* права на інформацію;
* державні інформаційні системи і мережі;
* доступ до інформації;
* правове і технічне забезпечення регулювання захисту інформації;
* реалізація конституційних прав осіб на режим доступу до персональних даних інформації про громадян та їх спільності (організації) за умов інформатизації державних органів управління;
* державно-правове сприяння формуванню ринку інформаційних ресурсів, послуг, інформаційних систем, технологій, з пріоритетами для вітчизняних виробників інформаційної продукції, засобів, технологій;
* формування і використання національних інформаційних ресурсів, збору, обробки, накопичення, зберігання, пошуку, поширення та надання споживачам інформації;

== Див. також ==
* [[Інформаційно-правові норми]]
* [[Міжнародне інформаційне право]]
* [[Правова інформація]]

== Література ==

* [http://ippi.org.ua/informatsiina-bezpeka-lyudini-yak-spozhivacha-telekomunikatsiinikh-poslug Інформаційна безпека людини як споживача телекомунікаційних послуг] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160420163936/http://ippi.org.ua/informatsiina-bezpeka-lyudini-yak-spozhivacha-telekomunikatsiinikh-poslug |date=20 квітня 2016 }} : Монографія / І. В. Арістова, Д. В. Сулацький ; НДІ інформатики і права НАПрН України. К. : Право України ; X. : Право, 2013.  184 с.
* [http://books.google.com.ua/books?id=RY7BcKeSFGMC&hl=uk&source=gbs_navlinks_s Інформаційне право] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180625185629/https://books.google.com.ua/books?id=RY7BcKeSFGMC&hl=uk&source=gbs_navlinks_s |date=25 червня 2018 }} : Підручник / Б. А. Кормич.  Х.: Бурун і К, 2011.  334 с.
* ІТ право / [авт. кол.: О.П. Джочка, В.М. Мартин, Ю.Я. Самагальська та ін.]; за заг. ред. О.С. Яворської.  Львів : Левада, 2017.  470 с.  ISBN 617-7527-07-6.
* Цимбалюк В. С. Інформаційне право (основи теорії і практики) : Монографія.  К.: Освіта України, 2010.  388 с.
* Українська правнича енциклопедія / За заг. ред. В. М. Тертишника, Л. Р. Наливайко, А. Є. Фоменко, В. В. Ченцова. Київ : Алерта, 2023. 768 с. ISBN 978-617-566-754-5
* Білоусов О.С. Інформаційне суспільство в сучасній Україні: тенденції розвитку: монографія. Одеса: Гельветика, 2015. 359 с.
* Брижко В. М., Фурашев В. М.  Інформаційне право та інформаційне законодавство. К., 2020. 288 с.
* Інформаційна безпека: підручник / В. В. Остроухов та ін.; за ред. В. В. Остроухова. Київ: Видавництво Ліра-К, 2021.  412 с.
* Когут Ю. І. Штучний інтелект і безпека: практичний посібник / Ю. І. Когут; за ред. док-ра тех. наук, проф. А. С. Довгополого. Київ : Консалтингова компанія «СІДКОН» ; ВД Дакор, 2024. 294 с.
* Каланча І. Г. Електронне кримінальне судочинство: передумови виникнення, сучасний стан та перспективи розвитку.  Харків : Право, 2019. 240 с.
* Основи кiберпростору, кiбербезпеки та кiберзахисту: навчальний посiбник / В. М. Богуш, В. В. Богуш, В. Д. Бровко, В. П. Настрадiн; пiд. ред. В. М. Богуша. Київ: Видавництво Ліра-К, 2020. 554 с.
* Ковалів М.В., Єсімов С.С., Ярема О.Г. Інформаційне право України: навчальний посібник. Львів: Львівський державний університет внутрішніх справ, 2022. 416 с.; Кормич Б.А. Інформаційне право: підручник. Х.: Бурун і К, 2011. 334 с.
* Марущак А.І. Інформаційне право: регулювання інформаційної діяльності: навчальний посібник. Київ: Скіф, 2008. 342 с.
* Основи інформаційного права України: навчальний посібник / B.C. Цимбалюк, В.Д. Гавловський, В.В. Гриценко та ін.; за ред. М.Я. Швеця, Р.А. Калюжного, П.В. Мельника. К.: Знання, 2004. 274 с.

{{law-stub}}

{{Право}}
{{Інформаційна ера}}

[[Категорія:Інформаційне право|*]]
[[Категорія:Правознавство]]
[[Категорія:Інформаційне суспільство|*]]


text:
# Дженвері Зіанбо
Дженвері Зіанбо (англ. January Zyambo; нар. 10 вересня 1980, Замбія) — замбійський футболіст, нападник. Більшу частину кар'єри провів в албанських клубах.

## Клубна кар'єра
Футбольну кар'єру розпочав 1999 року на батьківщині в клубі «Кабве Ворріорз». У 2002 році виїхав за кордон, підписавшик контракт з «Бюлісом». Потім виступав за «Динамо» (Тирана) та «Влазнія» (Шкодер). У 2005 році виїхав на Кіпр, де зіграв 7 матчів у місцевому чемпіонаті за місцевий клуб «Олімпіакос» (Нікосія), але за цей період не відзначився жодним голом. Наступного року повернувся до Албанії, де виступав за місцеві клуби «Теута», «Кастріоті», «Грамши», «Камза», «Беса» (Кавая) та «Грамши».

## Кар'єра в збірній
У футболці національної збірної Замбії дебютував 2000 року. За два роки у збірній зіграв 5 матчів.

## Титули і досягнення
- Володар Кубка Албанії (1):

Динамо (Тирана): 2002-03

title: Дженвері Зіанбо

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я              = Дженвері Зіанбо
| зображення        =
| зображення розмір =
| підпис            =
| повне-ім'я        = Дженвері Зіанбо
| дата-народження   = 10.09.1980
| місце-народження  = [[Замбія]]
| дата-смерті       =
| місце-смерті      =
| зріст             = 184 см
| вага              = 79 кг
| прізвисько        =
| громадянство      = {{ZMB}}
| позиція           = [[Нападник (футбол)|нападник]]
| поточний-клуб     =
| номер             =
| юнацькі-клуби     =
| юнацькі-роки      =
| клуби =
| роки =
| ігри(голи) =
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|1999—2001|{{Прапорець|ZMB}}|«Кабве Ворріорз» |?|?}}
{{Футболіст рядок 0|2002|{{Прапорець|ALB}}|[[Бюліс (Балш)|«Бюліс»]] |7|4}}
{{Футболіст рядок 1|2003—2004|{{Прапорець|ALB}}|[[Динамо (Тирана)|«Динамо» (Т)]] |40|17}}
{{Футболіст рядок 0|2004|{{Прапорець|ALB}}|[[Влазнія (Шкодер)|«Влазнія» (Ш)]] |9|3}}
{{Футболіст рядок 1|2005|{{Прапорець|CYP}}|[[Олімпіакос (Нікосія)|«Олімпіакос» (Н)]] |7|0}}
{{Футболіст рядок 0|2005—2006|{{Прапорець|ALB}}|[[Теута (футбольний клуб)|«Теута»]] |?|?}}
{{Футболіст рядок 1|2006—2009|{{Прапорець|ALB}}|[[Кастріоті (футбольний клуб)|«Кастріоті»]] |37|8}}
{{Футболіст рядок 0|2009—2011|{{Прапорець|ALB}}|«Грамши» |?|?}}
{{Футболіст рядок 1|2011|{{Прапорець|ALB}}|[[Камза (футбольний клуб)|«Камза»]] |12|3}}
{{Футболіст рядок 0|2012|{{Прапорець|ALB}}|[[Беса (Кавая)|«Беса» (К)]] |7|1}}
{{Футболіст рядок 1|2013|{{Прапорець|ALB}}|«Грамши» |9|1}}
{{Футболіст кінець}}
| футзал-клуби =
| футзал-роки =
| футзал-ігри(голи) =
| клубний гравець футзал =
| пляжний-клуби =
| пляжний-роки =
| пляжний-ігри(голи) =
| гравець пляжний футбол =
| збірна-команда = {{fb|ZMB}}
| збірна-роки = 2000—2001
| збірна-ігри(голи) = 5 (0)
| гравець збірної =
| тренер-команда =
| тренер-сезон =
| тренер-місце =
| тренер =
| суддя-громадянство =
| суддя-місто =
| суддя-категорія =
| суддя-професія =
| суддя =
| звання =
| нагороди =
| пк-поновлення =
| збірна-поновлення =
| дата-оновлення =
| вікісховище =
| nocat =
}}

'''Дженвері Зіанбо''' ({{lang-en|January Zyambo}}; {{нар}} [[10 вересня]] [[1980]], [[Замбія]]) — замбійський [[футболіст]], [[Нападник (футбол)|нападник]]. Більшу частину кар'єри провів в албанських клубах.

== Клубна кар'єра ==
Футбольну кар'єру розпочав 1999 року на батьківщині в клубі «Кабве Ворріорз». У 2002 році виїхав за кордон, підписавшик контракт з [[Бюліс (Балш)|«Бюлісом»]]. Потім виступав за [[Динамо (Тирана)|«Динамо» (Тирана)]] та [[Влазнія (Шкодер)|«Влазнія» (Шкодер)]]. У 2005 році виїхав на Кіпр, де зіграв 7 матчів у місцевому чемпіонаті за місцевий клуб [[Олімпіакос (Нікосія)|«Олімпіакос» (Нікосія)]], але за цей період не відзначився жодним голом. Наступного року повернувся до Албанії, де виступав за місцеві клуби [[Теута (футбольний клуб)|«Теута»]], [[Кастріоті (футбольний клуб)|«Кастріоті»]], «Грамши», [[Камза (футбольний клуб)|«Камза»]], [[Беса (Кавая)|«Беса» (Кавая)]] та «Грамши».

== Кар'єра в збірній ==
У футболці [[Збірна Замбії з футболу|національної збірної Замбії]] дебютував 2000 року. За два роки у збірній зіграв 5 матчів.

== Титули і досягнення ==
* Володар [[Кубок Албанії з футболу|Кубка Албанії]] '''(1)''':
: [[Динамо (Тирана)]]: [[Кубок Албанії з футболу 2002—2003|2002-03]]

== Посилання ==
* {{NFT player}}
* {{Zerozero profile|202061}}
* [https://www.worldfootball.net/player_summary/january-zyambo/ Профіль гравця] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140827000544/http://www.worldfootball.net/player_summary/january-zyambo/ |date=27 серпня 2014 }} на сайті worldfootball.net
{{DEFAULTSORT:Зіанбо, Дженвері}}
[[Категорія:Замбійські футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної Замбії з футболу]]
[[Категорія:Замбійські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери на Кіпрі]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Албанії]]
[[Категорія:Футболісти «Олімпіакоса» (Нікосія)]]
[[Категорія:Футболісти «Беси»]]
[[Категорія:Футболісти «Бюліса»]]
[[Категорія:Футболісти «Влазнії»]]
[[Категорія:Футболісти «Динамо» (Тирана)]]
[[Категорія:Футболісти «Теути»]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Дженвері Зіанбо

Народження: 10 вересня 1980 (44 роки)

Вага: 79 кг

Громадянство: Замбія

Позиція: нападник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Кабве Ворріорз» · ? · (?)

«Бюліс» · 7 · (4)

«Динамо» (Т) · 40 · (17)

«Влазнія» (Ш) · 9 · (3)

«Олімпіакос» (Н) · 7 · (0)

«Теута» · ? · (?)

«Кастріоті» · 37 · (8)

«Грамши» · ? · (?)

«Камза» · 12 · (3)

«Беса» (К) · 7 · (1)

«Грамши» · 9 · (1)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Замбія · 5 (0)

Національна збірна: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.


text:
# Saetta (1932)
«Саетта» (італ. Saetta) — військовий корабель, ескадрений міноносець типу «Дардо» Королівських ВМС Італії за часів Другої світової війни.

## Історія створення
«Саетта» закладений 27 травня 1927 року на верфі компанії CNT у Сестрі-Леванте (Генуя). 10 травня 1932 року увійшов до складу Королівських ВМС Італії.

## Історія служби
На початку Другої світової війни включений до 7-ї ескадри есмінців, яка мала у своєму складі однотипні кораблі «Дардо», «Фречча» та «Страле».
Есмінець брав активну участь у битвах Другої світової війни на Середземноморському театрі дій, бився в боях біля Калабрії та мису Спартівенто, а також у першій битві у затоці Сидра; супроводжував власні та переслідував ворожі конвої транспортних суден.
3 лютого 1943 року корабель залишив Бізерту, щоб супроводжувати італійський транспортний конвой до Неаполя, разом із міноносцями «Кліо», «Мусоне», «Урагано» і «Сіріо», у якому йшов великий танкер Thorsheimer. Поблизу туніського узбережжя «Урагано» потрапив на британську міну, що відірвала корму (затонув через три години, загиблих 114 чоловіків); «Саетта» і «Кліо» підійшли до тонучого корабля, намагаючись надати допомогу, але через десять хвилин, о 9.50 (за іншими джерелами в 13.10) «Саетта» також підірвався на морській міні, котра вибухнула всередині корпусу: переламаний на дві частини, корабель затонув менш ніж за хвилину в положенні 37° 35' пн.ш. і 10°37' східної довготи.
Есмінець «Саетта» за свою бойову кар'єру здійснив 163 бойових походи (4 — у складі оперативних груп військово-морських сил, 5 — з протичовнової оборони, 92 — з конвоювання, 16 — навчальних та 52 з перевезення військ місії), що в цілому становлять 64 458 миль і 252 дні у морі.

title: Saetta (1932)

wikitext:
{{Otheruses2|Саетта (значення)}}
{{Військовий корабель
| Назва                    = «Саетта»
| Оригінал назви           = Saetta
| Ілюстрація               = RCT Saetta&Fulmine USRM1938.jpg
| Підпис                   = Італійський [[ескадрений міноносець]] «Саетта» на параді з есмінцем [[Fulmine (1932)|«Фульміне»]]. [[1938]]
| Тип/клас судна           = [[ескадрений міноносець]] [[Ескадрені міноносці типу «Дардо»|типу «Дардо»]]
| Прапор                   = {{ITAold}}
| Порт приписки            = [[Таранто]]
| На честь                 = [[Блискавка]]
| Організація              = [[Файл:Naval jack of Italy (ca. 1900-1946).svg|border|28пкс|]] [[Королівські військово-морські сили Італії|Королівські ВМС Італії]]
| Виготовлювач             = ''[[Cantieri Navali del Tirreno e Riuniti|CNT]]'', [[Сестрі-Леванте]]
| Вартість                 =
| Замовлено                =
| Закладено                = [[27 травня]] [[1927]]
| Спущено                  = [[17 січня]] [[1932]]
| Експлуатація з           = [[10 травня]] [[1932]]
| Переданий                =
| Прийнятий                =
| Перейменований           =
| Перекваліфікований       =
| Виведений                =
| Служба                   = [[1932]]–[[1943]]
| Загибель                 = [[3 лютого]] [[1943]] року підірвався на міні, встановленої [[Мінний загороджувач|мінним загороджувачем]] [[HMS Abdiel (M39)|«Абдель»]], і затонув на північний схід від [[Бізерта|Бізерти]]
| Статус                   =
| Нагороди                 =
| Бойовий досвід           = '''[[Громадянська війна в Іспанії]]'''
'''[[Друга світова війна]]'''
[[Битва на Середземному морі (1940—1943)|Середземномор'я]]
[[Мальтійські конвої]]
[[Бій біля Калабрії]]
[[Бій біля мису Спартівенто]]
[[Битва у затоці Сидра (1941)]]
| Прізвисько               =
| Девіз                    =
| Водотоннажність          = 1 520 тонн (стандартна)
2 220 тонн (повна)
| Довжина                  = 95,95 м
| Ширина                   = 9,75 м
| Висота                   = 4,3 м
| Осадка                   =
| Бронювання               =
| Двигуни                  = 2 × [[Парова турбіна|парових турбіни]] ''[[Parsons Marine Steam Turbine Company|Parsons]]''
 3 × [[паровий котел|парових котли]] ''[[John I. Thornycroft & Company|Thornycroft]]''
| Гвинти                   = 2
| Потужність               = 44 000 [[Кінська сила|к.с.]]
| Швидкість                = 38,8 [[Вузол (одиниця швидкості)|вузли]] (71,8 км/год)<ref>у дійсності швидкість рідко перевищувала 30 вузлів (55,56 км/год)</ref>
| Дальність плавання       = 4 600 [[Морська миля|миль]] (8 520 км) на швидкості 12 [[Вузол (одиниця швидкості)|вузлів]]
| Автономність плавання    =
| Екіпаж                   = 165 [[офіцер]]ів та [[матрос]]ів
| Артилерія                = 4 (2 × 2) × 120-мм [[гармата|гармати]] ''[[120-мм корабельна гармата 120/50 Mod. 1926 Ansaldo|120/50 Ansaldo]]''
2 × 120-мм салютні гармати ''120/15 OTO''
| Торпедно-мінне озброєння = 6 (2 × 3) × 533-мм [[Торпедний апарат|торпедних апаратів]]
54 [[Глибинна бомба|глибинні бомби]]
| Ракетне озброєння        =
| Зенітне озброєння        = 2 × 37-мм [[зенітна гармата|зенітних гармати]] ''[[40-мм корабельна гармата Vickers QF 2 pounder Mark II|40/39 Mod. 1915]]''
4 × 13,2-мм [[зенітний кулемет|зенітних кулемети]] ''[[13,2 mm Hotchkiss M1929|Breda Mod. 31]]''
| Авіація                  =
}}
'''«Саетта»''' ({{lang-it|Saetta}}) — [[військовий корабель]], [[ескадрений міноносець]] [[Ескадрені міноносці типу «Дардо»|типу «Дардо»]] [[Королівські військово-морські сили Італії|Королівських ВМС Італії]] за часів Другої світової війни.

== Історія створення ==
'''{{comment|«Саетта»|Блискавка}}''' [[Закладка судна|закладений]] [[27 травня]] [[1927]] року на верфі компанії ''[[Cantieri Navali del Tirreno e Riuniti|CNT]]'' у [[Сестрі-Леванте]] ([[Генуя]]). [[10 травня]] [[1932]] року [[Введення корабля в експлуатацію|увійшов до складу]] Королівських ВМС Італії.

== Історія служби ==
На початку Другої світової війни включений до 7-ї [[ескадра|ескадри]] есмінців, яка мала у своєму складі однотипні кораблі [[Dardo (1932)|«Дардо»]], [[Freccia (1931)|«Фречча»]] та [[Strale (1932)|«Страле»]].

Есмінець брав активну участь у битвах Другої світової війни на [[Битва на Середземному морі (1940—1943)|Середземноморському театрі дій]], бився в боях [[Бій біля Калабрії|біля Калабрії]] та [[Бій біля мису Спартівенто|мису Спартівенто]], а також у [[Битва у затоці Сидра (1941)|першій битві у затоці Сидра]]; супроводжував власні та переслідував ворожі [[Конвой суден|конвої транспортних суден]].

[[3 лютого]] [[1943]] року корабель залишив Бізерту, щоб супроводжувати італійський транспортний конвой до Неаполя, разом із міноносцями [[Clio (F 555)|«Кліо»]], [[Monsone (міноносець)|«Мусоне»]], [[Uragano (міноносець)|«Урагано»]] і [[Sirio (F 554)|«Сіріо»]], у якому йшов великий танкер ''Thorsheimer''. Поблизу туніського узбережжя [[Uragano (міноносець)|«Урагано»]] потрапив на британську міну, що відірвала корму (затонув через три години, загиблих 114 чоловіків); «Саетта» і «Кліо» підійшли до тонучого корабля, намагаючись надати допомогу, але через десять хвилин, о 9.50 (за іншими джерелами в 13.10) «Саетта» також підірвався на [[Морська міна|морській міні]], котра вибухнула всередині корпусу: переламаний на дві частини, [[корабель]] затонув менш ніж за хвилину в положенні 37° 35' пн.ш. і 10°37' східної довготи.

[[Есмінець]] «Саетта» за свою бойову кар'єру здійснив 163 бойових походи (4 — у складі [[оперативна група|оперативних груп]] військово-морських сил, 5 — з [[протичовнова оборона|протичовнової оборони]], 92 — з конвоювання, 16 — навчальних та 52 з перевезення військ місії), що в цілому становлять 64 458 миль і 252 дні у морі<ref>{{Cite web |url=http://www.regiamarinaitaliana.it/Ct%20classe%20Dardo.html |title=Cacciatorpediniere Classe Dardo |accessdate=30 липня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20120618021359/http://www.regiamarinaitaliana.it/Ct%20classe%20Dardo.html |archivedate=18 червня 2012 |deadurl=yes }}</ref>.

== Див. також ==
* [[ORP Krakowiak (L115)]]
* [[HMS Nonpareil (G16)]]
* [[HMCS Athabaskan (G07)]]
* [[ZH1 (есмінець)]]
* [[HMAS Arunta (I30)]]
* [[USS Tillman (DD-135)]]
* [[Лідери ескадрених міноносців типу «Адміралті»]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20120618021359/http://www.regiamarinaitaliana.it/Ct%20classe%20Dardo.html Cacciatorpediniere Classe Dardo]{{ref-it}}
* [http://www.warshipsww2.eu/shipsplus.php?language=E&period=&id=61078 Italian Saetta (SA)]{{Недоступне посилання|date=червень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}{{ref-en}}
* [http://www.axishistory.com/axis-nations/italy/navy/114-italy-navy/italy-navy-ships/1600-destroyer-strale-italy Destroyer Strale (Italy) ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305130841/http://www.axishistory.com/axis-nations/italy/navy/114-italy-navy/italy-navy-ships/1600-destroyer-strale-italy |date=5 березня 2016 }}{{ref-en}}
* [http://navyworld.narod.ru/Cacciatorpediniere.htm#Saetta1 Эскадренные миноносцы (Cacciatorpediniere) тип «Dardo»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190525231204/http://navyworld.narod.ru/Cacciatorpediniere.htm#Saetta1 |date=25 травня 2019 }}{{ref-ru}}
* [http://wunderwafe.ru/Magazine/MK/2003_08/05.htm Эсминцы и миноносцы] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170508135233/http://wunderwafe.ru/Magazine/MK/2003_08/05.htm |date=8 травня 2017 }}{{ref-ru}}
* [http://www.trentoincina.it/dbunita2.php?short_name=Saetta Cacciatorpediniere Saetta] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150715151637/http://www.trentoincina.it/dbunita2.php?short_name=Saetta |date=15 липня 2015 }}

== Література ==
* Giuseppe Fioravanzo, La Marina Italiana nella Seconda Guerra Mondiale. Vol. IV: La Guerra nel Mediterraneo — Le azioni navali: dal 10 giugno 1940 al 31 marzo 1941, Roma, Ufficio Storico della Marina Militare, 1959.
* Aldo Cocchia, Convogli. Un marinaio in guerra 1940–1942, Milano, Mursia, 2004. ISBN 88-425-3309-2
* Giuseppe Fioravanzo, La Marina Italiana nella Seconda Guerra Mondiale. Vol. VIII: La Guerra nel Mediterraneo — La difesa del Traffico coll'Africa Settentrionale: dal 1º ottobre 1942 alla caduta della Tunisia, Roma, USMM, 1964.
* Luis de la Sierra, La guerra navale nel Mediterraneo: 1940–1943, Milano, Mursia, 1998. ISBN 88-425-2377-1

{{Ескадрені міноносці Італії}}
[[Категорія:Ескадрені міноносці типу «Дардо»]]
[[Категорія:Ескадрені міноносці Італії часів Другої світової війни]]
[[Категорія:Кораблі, побудовані в Сестрі-Леванте]]
[[Категорія:Кораблі 1932]]
{{ВП-портали|Друга світова війна|Військова техніка|Італія|Війна}}

title: Служба

Тип/клас: ескадрений міноносець типу «Дардо»

Держава прапора: Королівство Італія

Належність: Королівські ВМС Італії

Порт приписки: Таранто

На честь: Блискавка

Корабельня: CNT, Сестрі-Леванте

Закладено: 27 травня 1927

Введено в експлуатацію: 10 травня 1932

Загибель: 3 лютого 1943 року підірвався на міні, встановленої мінним загороджувачем «Абдель», і затонув на північний схід від Бізерти

Бойовий досвід: Громадянська війна в Іспанії · Друга світова війна · Середземномор'я · Мальтійські конвої · Бій біля Калабрії · Бій біля мису Спартівенто · Битва у затоці Сидра (1941)

title: Параметри

Тоннаж: 1 520 тонн (стандартна) · 2 220 тонн (повна)

title: Технічні дані

Рухова установка: 2 × парових турбіни Parsons · 3 × парових котли Thornycroft

Дальність плавання: 4 600 миль (8 520 км) на швидкості 12 вузлів

Екіпаж: 165 офіцерів та матросів

title: Озброєння

Артилерія: 4 (2 × 2) × 120-мм гармати 120/50 Ansaldo · 2 × 120-мм салютні гармати 120/15 OTO

Торпедно-мінне озброєння: 6 (2 × 3) × 533-мм торпедних апаратів · 54 глибинні бомби

Зенітне озброєння: 2 × 37-мм зенітних гармати 40/39 Mod. 1915 · 4 × 13,2-мм зенітних кулемети Breda Mod. 31


text:
# Моделювання процесу концентрації на столах
Моделювання процесу концентрації на столах

## Факторна модель процесу концентрації на столах
Вхідними факторами процесу концентрації на столах є (рис.): характеристики вихідної сировини, зокрема, речовинний склад вихідного матеріалу (Р1), навантаження на процес по твердому (G1), витрата змивної води (Wзм), частота коливань (п) і хід деки (l).
Вихідні фактори: вихід продуктів (γi) і вміст в них корисного компоненту (βi). Основними оперативними керуючими факторами процесу концентрації на столах є навантаження по вихідному матеріалу (G1), витрата змивної води (Wзм), кут нахилу деки у подовжньому і поперечному напрямках (χ, ψ). Проміжним фактором можна розглядати вміст твердого в живленні (α).
Фактори, які збурюють процес: речовинний склад вихідного матеріалу (Р1), вміст в ньому корисного компоненту (β1) і форма (k) зерен. Важливими конструктивними характеристиками концентрації на столах, які впливають на процес і його результати, є: конструктивний тип концентраційного стола і тип нарифлення деки.
Розглянемо вплив цих факторів на процес концентрації на столах.
- Речовинний склад вихідного матеріалу характеризує можливість ефективного застосування процесу концентрації. Оцінка можливості

розділення здійснюється за величиною співвідношення:
k = (δ ср −Δ) /(δ л −Δ),
де δ ср ,δ л ,Δ — середня густина збагачуваного матеріалу, густина легкого мінералу і густина рідини (звичайно води), кг/м3.
- Форма зерен має важливе значення при збагаченні на столах. Зерна важких мінералів кубічної форми розташовуються у верхній частині віяла продуктів і виділяються в концентрат, а зерна плоскі або витягнуті (тієї ж густини) розташовуються у віялі ближче до промпродукту. Видовжені або плоскі зерна краще зважуються у турбулентному потоці і тому виносяться або в промпродукт, або у відходи.

- Вміст твердого в живленні коливається від 15 до 40 %. Оптимальним є вміст твердого 20—25 %. При надмірній розрідженості живлення збільшується розпушеність матеріалу і значно зростає швидкість транспортування в поперечному напрямку, що приводить до виносу важких мінералів в легкий продукт. Для зниження цих втрат зменшують поперечний кут нахилу деки. При недостатній розрідженості живлення зменшується розпушеність матеріалу, що перешкоджає проходженню частинок важких мінералів в нижні шари, при цьому смуга важких мінералів у віялі продуктів виділяється нечітко.

- Змивна вода необхідна для видалення частинок легких мінералів в кінці деки. При невеликих витратах змивної води і малому поперечному нахилі деки матеріал верхніх шарів, що складається з частинок малої густини, може вилучатися у важкий продукт. Надмірний поперечний нахил деки, великі витрати змивної води і нерівномірний її розподіл приводять до виносу частинок великої густини з каналів між рифлями і втрат важких мінералів. Нестача змивної води приводить до засмічення важкого продукту легкими частинками.

- Частота коливань і хід деки визначають за емпіричними формулами в залежності від максимальної крупності збагачуваного матеріалу: зі збільшенням крупності збагачуваного матеріалу довжину ходу деки слід збільшувати, а частоту коливань — зменшувати.

- Кут поперечного нахилу деки визначає швидкість руху водного потоку. Великі швидкості (при великих кутах поперечного нахилу) сприяють турбулізації потоку і знесенню дрібних зерен. Це приводить до втрат зерен важкого мінералу і зниження якості продуктів збагачення. Тому при збагаченні дрібнозернистих матеріалів кут поперечного нахилу становить 1,5—2,5º, при збагаченні грубозернистих — 4–8º, а для особливо крупних і важких мінералів він може бути збільшений до 10º.

- Кут поперечного нахилу деки і витрати змивної води взаємопов'язані і є основними регулюючими параметрами при експлуатації концентраційних столів.

- Кут подовжнього нахилу деки невеликий за величиною — від –0,003º до + 0,4º (знак «–» означає опускання розвантажувального кінця деки, знак «+» — його підйом). Подовжній нахил деки за ходом руху матеріалу при переробці тонкозернистих і шламистих продуктів збільшує транспортуючу здатність, а нахил деки в протилежному напрямку при переробці крупнозернистих продуктів, навпаки, зменшує транспортуючу здатність.

wikitext:
'''Моделювання процесу концентрації на столах'''

== Факторна модель процесу концентрації на столах ==
[[Файл:Концентрація на столах.jpg|thumb| right|350px |Факторна модель процесу концентрації на столах]]

Вхідними факторами процесу концентрації на столах є (рис.): характеристики вихідної сировини, зокрема, речовинний склад вихідного матеріалу (Р1), навантаження на процес по твердому (G1), витрата змивної води (Wзм), частота коливань (п) і хід деки (l).

''Вихідні фактори:'' вихід продуктів (γi) і вміст в них корисного компоненту (βi). Основними оперативними керуючими факторами процесу концентрації на столах є навантаження по вихідному матеріалу (G1), витрата змивної води (Wзм), кут нахилу деки у подовжньому і поперечному напрямках (χ, ψ). Проміжним фактором можна розглядати вміст твердого в живленні (α).

''Фактори, які збурюють процес:'' речовинний склад вихідного матеріалу (Р1), вміст в ньому корисного компоненту (β1) і форма (k) зерен. Важливими конструктивними характеристиками концентрації на столах, які впливають на процес і його результати, є: конструктивний тип концентраційного стола і тип нарифлення деки.

Розглянемо вплив цих факторів на процес концентрації на столах.

* Речовинний склад вихідного матеріалу характеризує можливість ефективного застосування процесу концентрації. Оцінка можливості
розділення здійснюється за величиною співвідношення:

::::::::::::::::::::::'''k = (δ ср −Δ) /(δ л −Δ),'''

де δ ср ,δ л ,Δ — середня густина збагачуваного матеріалу, густина легкого мінералу і густина рідини (звичайно води), кг/м3.

* Форма зерен має важливе значення при збагаченні на столах. Зерна важких мінералів кубічної форми розташовуються у верхній частині віяла продуктів і виділяються в концентрат, а зерна плоскі або витягнуті (тієї ж густини) розташовуються у віялі ближче до промпродукту. Видовжені або плоскі зерна краще зважуються у турбулентному потоці і тому виносяться або в промпродукт, або у відходи.

* Вміст твердого в живленні коливається від 15 до 40 %. Оптимальним є вміст твердого 20—25 %. При надмірній розрідженості живлення збільшується розпушеність матеріалу і значно зростає швидкість транспортування в поперечному напрямку, що приводить до виносу важких мінералів в легкий продукт. Для зниження цих втрат зменшують поперечний кут нахилу деки. При недостатній розрідженості живлення зменшується розпушеність матеріалу, що перешкоджає проходженню частинок важких мінералів в нижні шари, при цьому смуга важких мінералів у віялі продуктів виділяється нечітко.

* Змивна вода необхідна для видалення частинок легких мінералів в кінці деки. При невеликих витратах змивної води і малому поперечному нахилі деки матеріал верхніх шарів, що складається з частинок малої густини, може вилучатися у важкий продукт. Надмірний поперечний нахил деки, великі витрати змивної води і нерівномірний її розподіл приводять до виносу частинок великої густини з каналів між рифлями і втрат важких мінералів. Нестача змивної води приводить до засмічення важкого продукту легкими частинками.

* Частота коливань і хід деки визначають за емпіричними формулами в залежності від максимальної крупності збагачуваного матеріалу: зі збільшенням крупності збагачуваного матеріалу довжину ходу деки слід збільшувати, а частоту коливань — зменшувати.

* Кут поперечного нахилу деки визначає швидкість руху водного потоку. Великі швидкості (при великих кутах поперечного нахилу) сприяють турбулізації потоку і знесенню дрібних зерен. Це приводить до втрат зерен важкого мінералу і зниження якості продуктів збагачення. Тому при збагаченні дрібнозернистих матеріалів кут поперечного нахилу становить 1,5—2,5º, при збагаченні грубозернистих — 4–8º, а для особливо крупних і важких мінералів він може бути збільшений до 10º.

* Кут поперечного нахилу деки і витрати змивної води взаємопов'язані і є основними регулюючими параметрами при експлуатації концентраційних столів.

* Кут подовжнього нахилу деки невеликий за величиною — від –0,003º до + 0,4º (знак «–» означає опускання розвантажувального кінця деки, знак «+» — його підйом). Подовжній нахил деки за ходом руху матеріалу при переробці тонкозернистих і шламистих продуктів збільшує транспортуючу здатність, а нахил деки в протилежному напрямку при переробці крупнозернистих продуктів, навпаки, зменшує транспортуючу здатність.

== Див. також ==
* [[Моделювання]]
* [[Концентраційний стіл]]
* [[Концентрація на столах]]

== Література ==
* {{МГЕ|nocat=1}}
* Сергєєв П. В., Білецький В. С. Комп'ютерне моделювання технологічних процесів переробки корисних копалин (практикум). — Маріуполь: Східний видавничий дім, 2016. — 119 с. ISBN 978-966-317-258–3
* Білецький В. С., Смирнов В. О. Моделювання процесів збагачення корисних копалин: (Монографія). — Донецьк: Східний видавничий дім, 2013. — 304 с.

[[Категорія:Збагачувальне обладнання]]
[[Категорія:Наукове моделювання| ]]


text:
# Тоттенгем Готспур
То́ттенгем Го́тспур (англ. Tottenham Hotspur FC) — англійський футбольний клуб, бере участь в англійській Прем'єр-лізі. Заснований 1882 року. Клуб зазвичай називають «шпори» (spurs). Стадіон клубу — «Тоттенгем Готспур» — розташований у районі Гарінгей — північній частині Лондона. За свою більш ніж столітню історію клуб став одним з найтитулованіших на Туманному Альбіоні. Девіз клубу — Audere est Facere («Зважити — означає зробити»).
«Тоттенгем Готспур» першим з англійських клубів у XX столітті зробив золотий дубль, вигравши чемпіонат і Кубок Англії в сезоні 1960/1961. 1963 року «шпори» стали першим британським клубом, що виграв європейський кубок — Кубок володарів Кубків.
«Тоттенгем» традиційно змагається з найближчим сусідом — «Арсеналом»: матчі між цими командами називають «Північне лондонське дербі».

## Історія

### Заснування
Історія клубу почалася 5 вересня 1882 року. Декілька учнів однієї з місцевих шкіл вирішили заснувати свою футбольну команду. Вони були членами крикетного клубу, але сезон в крикеті вже закінчувався, а їм хотілося пограти ще в що-небудь. Первинний офіс молодого клубу під назвою «Готспур» знаходився в Асоціації молодих християн. З 1884 року клуб отримав свою сьогоднішню назву «Тоттенгем Готспур», щоб клуб не плутали з іншою командою — «Лондон Готспур».

### 1887—1919
Перший офіційно зареєстрований матч «Тоттенгем» провів проти клубу «Дайал Сквер» — майбутнього «Арсеналу». Гра так і не закінчилася через темряву, але на момент її закінчення рахунок був 2:1 на користь «Тоттенгема». Перший офіційний матч в рамках першості Англії провів 24 вересня 1892 року в першості Південного альянсу: був переможений «Політехнік» з рахунком 2:1. 1899 року «шпори» переїхали до Гань Роуд. Надалі це місце стало називатись «Вайт Гарт Лейн». У 1900 команда виграла Кубок Південної ліги, який дозволив «Тоттенгему» зіграти в Кубку Англії. Тоді «шпори» дійшли до фіналу. Їх суперником був «Шеффілд Юнайтед». Матч відбувся на стадіоні Крістал Пелеса, яки закінчився тоді 2-2. Перегравання пройшло в Болтоні, матч закінчився з рахунком 3-1 на користь команди із Лондона.
У 1908 році «Тоттенгем» потрапив в другий дивізіон і зайняв там друге місце, вийшовши в перший дивізіон. Там він зайняв 15-е місце (із 20). 1915 року «Тоттенгем» зайняв останнє місце і вирушив у другий дивізіон. Але тут почалася війна…
У 1919 після війни вищу лігу сформували заново і вирішили збільшити число її членів до 22, серед яких повинен був бути «Тоттенгем», але це місце віддали «Арсеналу». Говорять, це сталося через те що власник «Арсеналу» був знайомий з главою ФА. «Тоттенгем» вирушив у другий дивізіон.

### 1919—1958
Турнір в другому дивізіоні «Тоттенгем» виграв, поставивши декілька рекордів. А в 1920 році взяв вдруге Кубок Англії вигравши 1-0 у «Вулвергемптон Вондерерз».
У 1928 році «Тоттенгем» вилетів з ліги. 1933 року «шпори» повернулися в лігу на два роки. У першому сезоні вони несподівано зайняли третє місце. Але наступного року — останнє місце, і клуб повернувся в другий дивізіон.
Зліт команди пов'язаний з ім'ям Артура Роува, який очолив клуб в 1949 році. Він придумав тактику «бий-біжи». В які, гравець, прийнявши м'яч, повинен був швидко віддати його партнерові й бігти на вільне місце, чекаючи у відповідь пасу. До такої тактики англійські клуби виявилися не готові, і «Тоттенгем» легко виграв розіграш другого дивізіону в 1950 році, вийшовши у вищу лігу.
Команда невпевнено стартувала, але потім взяла сім перемог поспіль. У тому сезоні Тоттенгем сенсаційно виграв чемпіонат. У наступному сезоні команда посіла друге місце.
Але надалі команда почала грати гірше. Це було пов'язано з тим, що революційну тактику перейняли й інші клуби Англії. «Тоттенгем» зайняв спочатку 10-е, а потім і 16-е місця. Роув намагався стряхнути команду, але у нього не вийшло. 1954 року у тренера стався важкий нервовий розлад, і він покинув свій пост. Команду очолив Джиммі Андерсон, під керівництвом якого команда добилася двох медалей чемпіонату Англії.

### 1958—1974: «Епоха Білла Ніка»
У 1958 році команду очолив Білл Ніколсон. Він змінив на цій посаді Джиммі Андерсона, під керівництвом якого команда виступала невдало. Вже в першому матчі був обіграний «Евертон» — 10:4. Ніколсону вдалося залишити клуб у вищому дивізіоні, а в наступному сезоні — виграти бронзові медалі чемпіонату.
Тренер вирішив досягти нові вершини, але для цього треба було підсилити команду. Тому були куплені три сильні шотландські гравці: Дейв Макай, Джон Вайт і Білл Браун, а наприкінці 1961 року в клуб перейшов один з сильних гравців того часу — Джиммі Грівз, якого придбали за 99 999 фунтів.
Результати не змусили себе чекати: «Тоттенгем» виграв чемпіонат 1961 року. Вже на старті команда виграла 11 матчів підряд. Надалі «Тоттенгем» поставив ще декілька рекордів першого дивізіону: різниця забитих і пропущених м'ячів +60 (115-55), 31 перемога в чемпіонаті, з яких 16 — в гостях. Клуб виграв і Кубок Англії. У фіналі перемогли «Лестер Сіті». Таким чином клуб першим в XX столітті зробив золотий дубль, вигравши й чемпіонат, і Кубок Англії.
Завдяки цьому успіху клуб стартував в Кубку європейських чемпіонів. Тоді дійшли півфіналу.
У 1962 році була завойована бронзова медаль і два кубки — Англії (у фіналі переможений «Бернлі» — 3:1) і Кубок володарів кубків.

##### Кубок володарів кубків 1962/63
У 1963 році взяли срібну медаль чемпіонату. У Кубку володарів кубків клуб вилетів на першій же стадії (2:0 і 1:4 з «Манчестер Юнайтед»). Найкращі гравці клубу — Бланчфлауер, Макай і Вайт завершили свої кар'єри (Джон Уайт загинув в результаті удару блискавки), і «Тоттенгем» почав поступове падати. Бачивши це, були придбані нові гравці — воротар Пет Дженнінгс, захисники Майк Інгленд і Сіріл Ноулс, півзахисник Алан Маллері. З новою командою Ніколсон виграв бронзову медаль (поступившись срібним призерам — «Ноттінгем Форест» лише по співвідношенню забитих і пропущених м'ячів), а також виграв Кубок Англії. У фіналі був обіграний «Челсі»- 2:1.

##### Кубок УЄФА 1971/1972
У «Тоттенгема» практично не було серйозних суперників. Лише у півфіналі вони зіграли з «Міланом». У фіналі «Тоттенгем» спокійно переміг «Вулверхемптон». Як володар Кубка «шпори» взяли участь і в наступному його розіграші. Лише у півфіналі їх зупинив «Ліверпуль». 1973 року, удруге перемігши в Кубку ліги, клуб знов стартував в Кубку УЄФА. «Тоттенгем» без особливих зусиль дійшов до фіналу, де зустрівся з «Феєнордом». У Лондоні команди зіграли внічию — 2:2. У відповідь матч в Роттердамі перетворився на кошмар. «Тоттенгем» програв 0:2, а його фанати чинили масові безлади в місті. Масові бійки почалися ще до початку гри. Понад двісті уболівальників нідерландського клубу отримали поранення. Але найгіршим було те, що після роттердамських подій у відставку пішов Білл Ніколсон.

### 1974—1991
Новим головним тренером керівництво клубу призначило Террі Ніла який прийшов з «Арсеналу» Під керівництвом Ніла «Тоттенгем» всього за два сезони покинув перший дивізіон. 1976 року Ніла відправили у відставку, а на його місце прийшов Кіт Беркіншоу, який повернув клуб в еліту. 1983 року «Тоттенгем» вдруге взяв Кубок УЄФА, перемігши в фіналі «Андерлехт».
За декілька тижнів до перемоги в Кубку УЄФА Беркіншоу оголосив про свою відставку. «Шпори» втратили тренера, який знов зробив «Тоттенгем» успішним. Новим тренером став Пітер Шрівс, а президентом — Ірвін Скьолер. У першому сезоні Шрівсу вдалося утримати клуб в першій трійці, але потім почалося падіння. 1986 року клуб очолив Девід Пліт. Сезон почався дуже непогано. Але після програшів в півфіналі Кубка Ліги й в Кубку Англії, сезон завершився невдачею. Пліт пішов у відставку восени 1987 року.

### 2002 «Епоха Деніеля Леві»
З лютого 2001-го контрольний пакет акцій (60 %) клубу викупив британець єврейського походження Джо Льюїс, який зробив статки за рахунок валютних махінацій під час «Чорної середи». Головою правління клубу було призначено мінорного власника (25 %) Даніеля Леві.
У 2014 році головним тренером команди став аргентинець Маурісіо Почеттіно. Під його керівництвом у сезоні 2018/19 клуб вперше вийшов у фінал Ліги чемпіонів УЄФА.

## Досягнення

### Чемпіонат Англії
- Чемпіон Англії (2) — 1951, 1961.
- Віце-чемпіон Англії (5) — 1922, 1952, 1957, 1963, 2017.
- Переможець Другого дивізіону Футбольної ліги (2) — 1920, 1950.
- Віце-чемпіон Другого дивізіону Футбольної ліги (2) — 1909, 1933.

### Кубкові змагання
- Володар Кубка Англії (8) — 1901, 1921, 1961, 1962, 1967, 1981, 1982, 1991.
- Фіналіст Кубка Англії (1) — 1987.
- Володар Суперкубка Англії (7) — 1921, 1951, 1961, 1962, 1967, 1981, 1991.
- Фіналіст Суперкубка Англії — 1920, 1982.
- Володар Кубка англійської ліги (4) — 1971, 1973, 1999, 2008.
- Фіналіст Кубка англійської ліги (5) — 1982, 2002, 2009, 2015, 2021.

### Міжнародні турніри
- Володар Кубка володарів кубків (1) — 1963.
- Володар Кубка УЄФА/Ліги Європи УЄФА (3) — 1972, 1984, 2025.
- Фіналіст Кубка УЄФА (1) — 1974.
- Фіналіст Ліги чемпіонів УЄФА (1) — 2019.
- Фіналіст Суперкубка УЄФА (1) — 2025.

## Склад команди
Станом на 19 лютого 2025
| №  | Поз. | Нац.           | Гравець              |
| -- | ---- | -------------- | -------------------- |
| 1  | ВР   | Італія         | Гульєльмо Вікаріо    |
| 3  | ЗХ   | Іспанія        | Серхіо Регілон       |
| 4  | ЗХ   | Австрія        | Кевін Дансо          |
| 6  | ЗХ   | Румунія        | Раду Дрегушін        |
| 7  | НП   | Південна Корея | Сон Хинмін (капітан) |
| 8  | ПЗ   | Малі           | Ів Біссума           |
| 9  | НП   | Бразилія       | Рішарлісон           |
| 10 | ПЗ   | Англія         | Джеймс Меддісон      |
| 11 | НП   | Франція        | Матіс Тель           |
| 13 | ЗХ   | Італія         | Дестіні Удоджі       |
| 14 | ПЗ   | Англія         | Арчі Грей            |
| 15 | ПЗ   | Швеція         | Лукас Бергвалль      |
| 16 | НП   | Німеччина      | Тімо Вернер          |
| 17 | ЗХ   | Аргентина      | Крістіан Ромеро      |
| 19 | НП   | Англія         | Домінік Соланке      |

| №  | Поз. | Нац.       | Гравець           |
| -- | ---- | ---------- | ----------------- |
| 20 | ВР   | Англія     | Фрейзер Форстер   |
| 21 | НП   | Швеція     | Деян Кулушевскі   |
| 22 | НП   | Уельс      | Бреннан Джонсон   |
| 23 | ЗХ   | Іспанія    | Педро Порро       |
| 24 | ЗХ   | Англія     | Джед Спенс        |
| 28 | НП   | Франція    | Вілсон Одобер     |
| 29 | ПЗ   | Сенегал    | Пап Матар Сарр    |
| 30 | ПЗ   | Уругвай    | Родріго Бентанкур |
| 31 | ВР   | Чехія      | Антонін Кінський  |
| 33 | ЗХ   | Уельс      | Бен Дейвіс        |
| 37 | ЗХ   | Нідерланди | Мікі ван де Вен   |
| 40 | ВР   | США        | Брендон Остін     |
| 41 | ВР   | Англія     | Алфі Вайтмен      |
| 44 | НП   | Англія     | Дейн Скарлетт     |

## Усі тренери
| - 1898 Франк Бреттелл - 1899 Джон Камерон - 1907 Фред Кіркгем - 1912 Пітер Маквільям - 1927 Біллі Мінтер - 1930 Персі Сміт - 1935 Воллі Гардіндж (в.о.) - 1935 Джек Тресадерн - 1938 Пітер Маквільям - 1942 Артур Тернер - 1946 Джо Галм - 1949 Артур Ров - 1955 Джиммі Андерсон - 1958 Білл Ніколсон |  | - 1974 Террі Ніл - 1976 Кіт Беркіншоу - 1984 Пітер Шріс - 1986 Девід Пліт - 1987 Тревор Гартлі і Даг Лівермор (в.о.) - 1987 Террі Венейблз - 1991 Пітер Шрівс - 1992 Даг Лівермор і Рей Клеменс - 1993 Освальдо Арділес - 1994 Стів Перрімен (в.о.) - 1994 Джеррі Френсіс - 1997 Кріс Г'ютон (в.о.) - 1997 Крістіан Гросс - 1998 Девід Пліт (в.о.) |  | - 1998 Джордж Грем - 2001 Девід Пліт (в.о.) - 2001 Гленн Годдл - 2003 Девід Пліт (в.о.) - 2004 Жак Сантіні - 2004 Мартін Йол - 2007 Хуанде Рамос - 2008 Гаррі Реднапп - 2012 Андре Віллаш-Боаш - 2013 Тім Шервуд - 2014 Маурісіо Почеттіно - 2019 Жозе Моурінью - 2021 Раян Мейсон (в.о.) - 2021 Нуну Ешпіріту Санту - 2021 Антоніо Конте |  |

## Відомі вболівальники
За «Тоттенгем» вболівають відомі кіноактори Джуд Лоу, Том Голланд, Руперт Ґрінт, Марк Волберг. Музиканти Adele, Jessie J, Філ Коллінз, Емма Бантон, Джеймс Райтон з гурту Klaxons, Джонні Бакленд — гітарист гурту Coldplay, і британський рок-гурт Status Quo всім складом. Також вболіває шведський хокеїст Петер Форсберг і колишній канадський професійний баскетболіст Стів Неш, відомий американський реслер Джон Сіна, і ірландський реслер Принц Девітт, Лора Кенні — британська велогонщиця.

title: Тоттенгем Готспур

wikitext:
{{Футбольний клуб
| назва клубу = Тоттенгем Готспур
| емблема = Tottenham Hotspur.svg
| розмір емблеми = 120
| повна назва = ''Tottenham Hotspur Football Club''
| прізвисько = ''Spurs'' («шпори»)
| коротка назва = Спурс
| рік заснування = 5 вересня 1882 (під назвою «Готспур»)
| місто = [[Лондон]]<ref>До 1 квітня 1965 року клуб представляв місто [[Тоттенем]].</ref>
| країна = {{ENG}}
| стадіон = [[Тоттенгем Готспур (стадіон)|Тоттенгем Готспур]]
| вміщує = 62 850<ref>https://www.premierleague.com/clubs/21/Tottenham-Hotspur/stadium</ref>
| власник = ENIC Group
| президент = {{Прапорець|ENG}} [[Деніел Леві]]
| головний тренер = {{Прапорець|DEN}} [[Томас Франк (футбольний тренер)|Томас Франк]]
| ліга = [[Прем'єр-ліга (Англія)|Прем'єр-ліга]]
| сезон = [[Чемпіонат Англії з футболу 2024—2025: Прем'єр-ліга|2024/25]]
| місце = 17 місце
| сайт = [https://www.tottenhamhotspur.com Офіційний сайт]
| pattern_la1 = _tottenham2526h
| pattern_b1 = _tottenham2526h
| pattern_ra1 = _tottenham2526h
| pattern_sh1 = _tottenham2526h
| pattern_so1 = _tottenham2526hl
| leftarm1 = FFFFFF
| body1 = FFFFFF
| rightarm1 = FFFFFF
| shorts1 = FFFFFF
| socks1 = FFFFFF
| pattern_la2 = _tottenham2526a
| pattern_b2 = _tottenham2526a
| pattern_ra2 = _tottenham2526a
| pattern_sh2 =_tottenham2526a
| pattern_so2 = _tottenham2526al
| leftarm2 = 000000
| body2 = 000000
| rightarm2 = 000000
| shorts2 = 000000
| socks2 = 000000
| pattern_la3 =
| pattern_b3 =
| pattern_ra3 =
| pattern_sh3 =
| pattern_so3 =
| leftarm3 =
| body3 =
| rightarm3 =
| shorts3 =
| socks3 =
| website =
}}

'''То́ттенгем Го́тспур''' ({{lang-en|Tottenham Hotspur FC}}) — англійський [[футбольний клуб]], бере участь в [[Прем'єр-ліга (Англія)|англійській Прем'єр-лізі]]. Заснований 1882 року. Клуб зазвичай називають «шпори» (spurs). Стадіон клубу — [[Тоттенгем Готспур (стадіон)|«Тоттенгем Готспур»]] — розташований у районі Гарінгей — північній частині [[Лондон]]а. За свою більш ніж столітню історію клуб став одним з найтитулованіших на Туманному Альбіоні. Девіз клубу — Audere est Facere («Зважити — означає зробити»).

«Тоттенгем Готспур» першим з англійських клубів у [[XX століття|XX столітті]] зробив золотий дубль, вигравши [[Прем'єр-ліга (Англія)|чемпіонат]] і [[Кубок Англії з футболу|Кубок Англії]] в сезоні 1960/1961. 1963 року «шпори» стали першим британським клубом, що виграв європейський кубок — [[Кубок володарів кубків УЄФА|Кубок володарів Кубків]].

«Тоттенгем» традиційно змагається з найближчим сусідом — «[[Арсенал (Лондон)|Арсеналом]]»: матчі між цими командами називають «[[Північне лондонське дербі]]».

== Історія ==

=== Заснування ===

Історія клубу почалася 5 вересня 1882 року. Декілька учнів однієї з місцевих шкіл вирішили заснувати свою футбольну команду. Вони були членами крикетного клубу, але сезон в [[крикет]]і вже закінчувався, а їм хотілося пограти ще в що-небудь. Первинний офіс молодого клубу під назвою «Готспур» знаходився в Асоціації молодих християн. З 1884 року клуб отримав свою сьогоднішню назву «Тоттенгем Готспур», щоб клуб не плутали з іншою командою — «Лондон Готспур».

=== 1887—1919 ===

Перший офіційно зареєстрований матч «Тоттенгем» провів проти клубу «Дайал Сквер» — майбутнього «Арсеналу». Гра так і не закінчилася через темряву, але на момент її закінчення рахунок був 2:1 на користь «Тоттенгема». Перший офіційний матч в рамках першості Англії провів 24 вересня 1892 року в першості Південного альянсу: був переможений «Політехнік» з рахунком 2:1. 1899 року «шпори» переїхали до Гань Роуд. Надалі це місце стало називатись «[[Вайт Гарт Лейн]]». У 1900 команда виграла Кубок Південної ліги, який дозволив «Тоттенгему» зіграти в Кубку Англії. Тоді «шпори» дійшли до фіналу. Їх суперником був «[[Шеффілд Юнайтед]]». Матч відбувся на стадіоні [[Крістал Пелес (футбольний клуб)|Крістал Пелеса]], яки закінчився тоді 2-2. Перегравання пройшло в [[Болтон]]і, матч закінчився з рахунком 3-1 на користь команди із Лондона.

У 1908 році «Тоттенгем» потрапив в другий дивізіон і зайняв там друге місце, вийшовши в перший дивізіон. Там він зайняв 15-е місце (із 20). 1915 року «Тоттенгем» зайняв останнє місце і вирушив у другий дивізіон. Але тут почалася [[Перша світова війна|війна]]…

У 1919 після війни вищу лігу сформували заново і вирішили збільшити число її членів до 22, серед яких повинен був бути «Тоттенгем», але це місце віддали «Арсеналу». Говорять, це сталося через те що власник «Арсеналу» був знайомий з главою [[Футбольна асоціація|ФА]]. «Тоттенгем» вирушив у другий дивізіон.

=== 1919—1958 ===

Турнір в другому дивізіоні «Тоттенгем» виграв, поставивши декілька рекордів. А в 1920 році взяв вдруге Кубок Англії вигравши 1-0 у «[[Вулвергемптон Вондерерз]]».

У 1928 році «Тоттенгем» вилетів з ліги. 1933 року «шпори» повернулися в лігу на два роки. У першому сезоні вони несподівано зайняли третє місце. Але наступного року — останнє місце, і клуб повернувся в другий дивізіон.

[[Файл:Tottenham Hotspur old logo.png|thumb|250px|Логотип клубу 1955—1983]]

Зліт команди пов'язаний з ім'ям [[Артур Роув|Артура Роува]], який очолив клуб в 1949 році. Він придумав тактику «бий-біжи». В які, гравець, прийнявши м'яч, повинен був швидко віддати його партнерові й бігти на вільне місце, чекаючи у відповідь пасу. До такої тактики англійські клуби виявилися не готові, і «Тоттенгем» легко виграв розіграш другого дивізіону в 1950 році, вийшовши у вищу лігу.

Команда невпевнено стартувала, але потім взяла сім перемог поспіль. У тому сезоні Тоттенгем сенсаційно виграв чемпіонат. У наступному сезоні команда посіла друге місце.

Але надалі команда почала грати гірше. Це було пов'язано з тим, що революційну тактику перейняли й інші клуби Англії. «Тоттенгем» зайняв спочатку 10-е, а потім і 16-е місця. Роув намагався стряхнути команду, але у нього не вийшло. 1954 року у тренера стався важкий нервовий розлад, і він покинув свій пост. Команду очолив Джиммі Андерсон, під керівництвом якого команда добилася двох медалей чемпіонату Англії.

=== 1958—1974: «Епоха Білла Ніка» ===
[[Файл:Bill Nicholson Sculpture.JPG|right|thumb|150пкс|Бюст Біла Ніколсона на «Вайт Гарт Лейн»]]
У 1958 році команду очолив [[Білл Ніколсон]]. Він змінив на цій посаді Джиммі Андерсона, під керівництвом якого команда виступала невдало. Вже в першому матчі був обіграний «[[Евертон (футбольний клуб, Ліверпуль)|Евертон]]» — 10:4. Ніколсону вдалося залишити клуб у вищому дивізіоні, а в наступному сезоні — виграти бронзові медалі чемпіонату.

Тренер вирішив досягти нові вершини, але для цього треба було підсилити команду. Тому були куплені три сильні шотландські гравці: [[Дейв Макай]], [[Джон Вайт]] і [[Білл Браун (шотландський футболіст)|Білл Браун]], а наприкінці 1961 року в клуб перейшов один з сильних гравців того часу — [[Джиммі Грівз]], якого придбали за 99 999 фунтів.

Результати не змусили себе чекати: «Тоттенгем» виграв чемпіонат 1961 року. Вже на старті команда виграла 11 матчів підряд. Надалі «Тоттенгем» поставив ще декілька рекордів першого дивізіону: різниця забитих і пропущених м'ячів +60 (115-55), 31 перемога в чемпіонаті, з яких 16 — в гостях. Клуб виграв і Кубок Англії. У фіналі перемогли «[[Лестер Сіті]]». Таким чином клуб першим в [[XX століття|XX столітті]] зробив [[золотий дубль]], вигравши й чемпіонат, і Кубок Англії.

Завдяки цьому успіху клуб стартував в Кубку європейських чемпіонів. Тоді дійшли півфіналу.

У 1962 році була завойована бронзова медаль і два кубки — Англії (у фіналі переможений «Бернлі» — 3:1) і Кубок володарів кубків.

===== Кубок володарів кубків 1962/63 =====

У 1963 році взяли срібну медаль чемпіонату. У Кубку володарів кубків клуб вилетів на першій же стадії (2:0 і 1:4 з «Манчестер Юнайтед»). Найкращі гравці клубу — [[Денні Бланчфлауер|Бланчфлауер]], Макай і Вайт завершили свої кар'єри (Джон Уайт загинув в результаті удару блискавки), і «Тоттенгем» почав поступове падати. Бачивши це, були придбані нові гравці — воротар [[Пет Дженнінгс]], захисники [[Майк Інгленд]] і [[Сіріл Ноулс]], півзахисник [[Алан Маллері]]. З новою командою Ніколсон виграв бронзову медаль (поступившись срібним призерам — «Ноттінгем Форест» лише по співвідношенню забитих і пропущених м'ячів), а також виграв Кубок Англії. У фіналі був обіграний «Челсі»- 2:1.

===== Кубок УЄФА 1971/1972 =====

У «Тоттенгема» практично не було серйозних суперників. Лише у півфіналі вони зіграли з «[[Мілан (футбольний клуб)|Міланом]]». У фіналі «Тоттенгем» спокійно переміг «Вулверхемптон». Як володар Кубка «шпори» взяли участь і в наступному його розіграші. Лише у півфіналі їх зупинив «[[Ліверпуль (футбольний клуб)|Ліверпуль]]». 1973 року, удруге перемігши в Кубку ліги, клуб знов стартував в Кубку УЄФА. «Тоттенгем» без особливих зусиль дійшов до фіналу, де зустрівся з «[[Феєнорд]]ом». У Лондоні команди зіграли внічию — 2:2. У відповідь матч в [[Роттердам]]і перетворився на кошмар. «Тоттенгем» програв 0:2, а його фанати чинили масові безлади в місті. Масові бійки почалися ще до початку гри. Понад двісті уболівальників нідерландського клубу отримали поранення. Але найгіршим було те, що після роттердамських подій у відставку пішов Білл Ніколсон.

=== 1974—1991 ===

Новим головним тренером керівництво клубу призначило [[Террі Ніл]]а який прийшов з «[[Арсенал (Лондон)|Арсеналу]]» Під керівництвом Ніла «Тоттенгем» всього за два сезони покинув перший дивізіон. 1976 року Ніла відправили у відставку, а на його місце прийшов [[Кіт Беркіншоу]], який повернув клуб в еліту. 1983 року «Тоттенгем» вдруге взяв Кубок УЄФА, перемігши в фіналі «[[Андерлехт (футбольний клуб)|Андерлехт]]».

За декілька тижнів до перемоги в Кубку УЄФА Беркіншоу оголосив про свою відставку. «Шпори» втратили тренера, який знов зробив «Тоттенгем» успішним. Новим тренером став [[Пітер Шрівс]], а президентом — [[Ірвін Скьолер]]. У першому сезоні Шрівсу вдалося утримати клуб в першій трійці, але потім почалося падіння. 1986 року клуб очолив [[Девід Пліт]]. Сезон почався дуже непогано. Але після програшів в півфіналі Кубка Ліги й в Кубку Англії, сезон завершився невдачею. Пліт пішов у відставку восени 1987 року.

=== 1992—2001 ===
{{у планах|дата=лютий 2024}}

=== 2002 «Епоха Деніеля Леві» ===
З лютого 2001-го контрольний пакет акцій (60 %) клубу викупив британець єврейського походження {{не перекладено|треба=Джо Льюїс (бізнесмен)|текст=Джо Льюїс|є=Joe Lewis (businessman)}}, який зробив статки за рахунок валютних махінацій під час [[Чорна середа|«Чорної середи»]]<ref>{{Cite web|title=Власнику "Тоттенгема" висунули обвинувачення у шахрайстві з цінними паперами|url=https://finance.liga.net/ua/stock/novosti/vladeltsu-tottenhema-vydvinuli-obvineniya-v-moshennichestve-s-tsennymi-bumagami|website=LIGA|date=2023-07-26|accessdate=2024-02-05|language=uk}}</ref><ref>{{Cite web|title=Who is Joe Lewis? The East End boy who broke the Bank of England with George Soros and owns Spurs|url=https://www.ibtimes.co.uk/who-joe-lewis-east-end-boy-who-broke-bank-england-george-soros-owns-spurs-1624412|website=International Business Times UK|date=2017-06-12|accessdate=2024-02-05|language=en|first=Dan|last=Cancian}}</ref>. Головою правління клубу було призначено мінорного власника (25 %) [[Даніель Леві|Даніеля Леві]]<ref>{{Cite web|title=Леви – не владелец «Тоттенхэма». Реальный собственник купил клуб на деньги от «величайшего ограбления Банка Англии»|url=https://ua.tribuna.com/blogs/editors/2953989/|website=ua.tribuna.com|accessdate=2024-02-05|language=ru|last=Tribuna.com}}</ref>.

У [[2014]] році головним тренером команди став [[Аргентина|аргентинець]] [[Маурісіо Почеттіно]]. Під його керівництвом у [[Ліга чемпіонів УЄФА 2018—2019|сезоні 2018/19]] клуб вперше вийшов у фінал [[Ліга чемпіонів УЄФА|Ліги чемпіонів УЄФА]]<ref>{{cite web|url=https://www.ua-football.com/ua/foreign/champions_league/1555524094-man-siti-tottengem-4-3-chakir-i-var-zupinil-mistyan-shpori-vpershe-v-pivfinali-lch.html|title=Ман Сіті - Тоттенгем 4:3. Чакир і VAR зупинил містян - шпори вперше в півфіналі ЛЧ|language=|publisher=[[UA-Футбол]]|author=Микола Решнюк|date=2019-04-18|accessdate=2019-04-20}}</ref>.

== Досягнення ==

=== Чемпіонат Англії ===
* [[Футбольна ліга Англії|Чемпіон Англії]] (2) — [[Футбольна ліга Англії 1950—1951|1951]], [[Футбольна ліга Англії 1960—1961|1961]].
* Віце-чемпіон Англії (5) — [[Футбольна ліга Англії 1921—1922|1922]], [[Футбольна ліга Англії 1951—1952|1952]], [[Футбольна ліга Англії 1956—1957|1957]], [[Футбольна ліга Англії 1962—1963|1963]], [[Чемпіонат Англії з футболу 2016—2017: Прем'єр-ліга|2017]].
* Переможець [[Другий дивізіон Футбольної ліги|Другого дивізіону Футбольної ліги]] (2) — 1920, 1950.
* Віце-чемпіон [[Другий дивізіон Футбольної ліги|Другого дивізіону Футбольної ліги]] (2) — 1909, 1933.

=== Кубкові змагання ===
* Володар [[Кубок Англії з футболу|Кубка Англії]] (8) — [[Кубок Англії з футболу 1900—1901|1901]], [[Кубок Англії з футболу 1920—1921|1921]], [[Кубок Англії з футболу 1960—1961|1961]], [[Кубок Англії з футболу 1961—1962|1962]], [[Кубок Англії з футболу 1966—1967|1967]], [[Кубок Англії з футболу 1980—1981|1981]], [[Кубок Англії з футболу 1981—1982|1982]], [[Кубок Англії з футболу 1990—1991|1991]].
* Фіналіст Кубка Англії (1) — [[Кубок Англії з футболу 1986—1987|1987]].
* Володар [[Суперкубок Англії з футболу|Суперкубка Англії]] (7) — [[Суперкубок Англії з футболу 1921|1921]], [[Суперкубок Англії з футболу 1951|1951]], [[Суперкубок Англії з футболу 1961|1961]], [[Суперкубок Англії з футболу 1962|1962]], [[Суперкубок Англії з футболу 1967|1967]], [[Суперкубок Англії з футболу 1981|1981]], [[Суперкубок Англії з футболу 1991|1991]].
* Фіналіст Суперкубка Англії — [[Суперкубок Англії з футболу 1920|1920]], [[Суперкубок Англії з футболу 1982|1982]].
* Володар [[Кубок Футбольної ліги|Кубка англійської ліги]] (4) — [[Кубок Футбольної ліги 1970—1971|1971]], [[Кубок Футбольної ліги 1972—1973|1973]], [[Кубок Футбольної ліги 1998—1999|1999]], [[Кубок Футбольної ліги 2007—2008|2008]].
* Фіналіст Кубка англійської ліги (5) — [[Кубок Футбольної ліги 1981—1982|1982]], [[Кубок Футбольної ліги 2001—2002|2002]], [[Кубок Футбольної ліги 2008—2009|2009]], [[Кубок Футбольної ліги 2014—2015|2015]], [[Кубок Футбольної ліги 2020—2021|2021]].

=== Міжнародні турніри ===
* Володар [[Кубок володарів кубків УЄФА|Кубка володарів кубків]] (1) — [[Кубок володарів кубків 1962—1963|1963]].
* Володар [[Ліга Європи УЄФА|Кубка УЄФА/Ліги Європи УЄФА]] (3) — [[Кубок УЄФА 1971—1972|1972]], [[Кубок УЄФА 1983—1984|1984]], [[Ліга Європи УЄФА 2024—2025|2025]].
* Фіналіст [[Ліга Європи УЄФА|Кубка УЄФА]] (1) — [[Кубок УЄФА 1973—1974|1974]].
* Фіналіст [[Ліга чемпіонів УЄФА|Ліги чемпіонів УЄФА]] (1) — [[Ліга чемпіонів УЄФА 2018—2019|2019]].
* Фіналіст [[Суперкубок УЄФА|Суперкубка УЄФА]] (1) — [[Суперкубок УЄФА 2025|2025]].

== Склад команди ==
{{Squad updated|19 лютого 2025}}<ref name="Squad">{{Cite web|title=Склад команди |url=https://www.tottenhamhotspur.com/teams/men/players/|publisher=«Тоттенгем Готспур»}}</ref>
{{Fs start}}
{{fs player |no=1  |nat=ITA |pos=ВР |name=[[Гульєльмо Вікаріо]]}}
{{Fs player |no=3  |nat=ESP |pos=ЗХ |name=[[Серхіо Регілон]]}}
{{Fs player|no=4|pos=ЗХ|nat=AUT|name=[[Кевін Дансо]]}}
{{Fs player |no=6  |nat=ROM |pos=DF |name=[[Раду Дрегушін]]}}
{{Fs player |no=7  |nat=KOR |pos=НП |name=[[Сон Хинмін]] {{капітан}}}}
{{Fs player |no=8  |nat=MLI |pos=ПЗ |name=[[Ів Біссума]]}}
{{Fs player |no=9  |nat=BRA |pos=НП |name=[[Рішарлісон]]}}
{{Fs player |no=10 |nat=ENG |pos=ПЗ |name=[[Джеймс Меддісон]]}}
{{Fs player|no=11|pos=НП|nat=FRA|name=[[Матіс Тель]]}}
{{Fs player |no=13 |nat=ITA |pos=ЗХ |name=[[Дестіні Удоджі]]}}
{{Fs player |no=14 |nat=ENG |pos=ПЗ |name=[[Арчі Грей]]}}
{{Fs player |no=15 |nat=SWE |pos=ПЗ |name=[[Лукас Бергвалль]]}}
{{Fs player |no=16 |nat=GER |pos=НП |name=[[Тімо Вернер]]}}
{{Fs player |no=17 |nat=ARG |pos=ЗХ |name=[[Крістіан Ромеро]]}}
{{Fs player |no=19 |nat=ENG |pos=НП |name=[[Домінік Соланке]]}}
{{Fs mid}}
{{Fs player |no=20 |nat=ENG |pos=ВР |name=[[Фрейзер Форстер]]}}
{{Fs player |no=21 |nat=SWE |pos=НП |name=[[Деян Кулушевскі]]}}
{{Fs player |no=22 |nat=WAL |pos=НП |name=[[Бреннан Джонсон]]}}
{{Fs player |no=23 |nat=ESP |pos=ЗХ |name=[[Педро Порро]]}}
{{Fs player |no=24 |nat=ENG |pos=ЗХ |name=[[Джед Спенс]]}}
{{Fs player |no=28 |nat=FRA |pos=НП |name=[[Вілсон Одобер]]}}
{{Fs player |no=29 |nat=SEN |pos=ПЗ |name=[[Пап Матар Сарр]]}}
{{Fs player |no=30 |nat=URU |pos=ПЗ |name=[[Родріго Бентанкур]]}}
{{Fs player|no=31|pos=ВР|nat=CZE|name=[[Антонін Кінський (футболіст, 2003)|Антонін Кінський]]}}
{{Fs player |no=33 |nat=WAL |pos=ЗХ |name=[[Бен Дейвіс (футболіст, 1993)|Бен Дейвіс]]}}
{{Fs player |no=37 |nat=NED |pos=ЗХ |name=[[Мікі ван де Вен]]}}
{{Fs player |no=40 |nat=USA |pos=ВР |name=[[Брендон Остін]]}}
{{Fs player |no=41 |nat=ENG |pos=ВР |name=[[Алфі Вайтмен]]}}
{{Fs player |no=44 |nat=ENG |pos=НП |name=[[Дейн Скарлетт]]}}
{{fs end}}

== Усі тренери ==

{|
|valign="top"|
* 1898 {{Прапорець|ENG}} Франк Бреттелл
* 1899 {{Прапорець|SCO}} Джон Камерон
* 1907 {{Прапорець|ENG}} Фред Кіркгем
* 1912 {{Прапорець|ENG}} Пітер Маквільям
* 1927 {{Прапорець|ENG}} Біллі Мінтер
* 1930 {{Прапорець|ENG}} Персі Сміт
* 1935 {{Прапорець|ENG}} Воллі Гардіндж ''(в.о.)''
* 1935 {{Прапорець|ENG}} Джек Тресадерн
* 1938 {{Прапорець|ENG}} Пітер Маквільям
* 1942 {{Прапорець|ENG}} Артур Тернер
* 1946 {{Прапорець|ENG}} Джо Галм
* 1949 {{Прапорець|ENG}} Артур Ров
* 1955 {{Прапорець|ENG}} Джиммі Андерсон
* 1958 {{Прапорець|ENG}} [[Білл Ніколсон]]
|width="50"|
|valign="top"|
* 1974 {{Прапорець|NIR}} [[Террі Ніл]]
* 1976 {{Прапорець|ENG}} [[Кіт Беркіншоу]]
* 1984 {{Прапорець|ENG}} Пітер Шріс
* 1986 {{Прапорець|ENG}} Девід Пліт
* 1987 {{Прапорець|ENG}} Тревор Гартлі і Даг Лівермор ''(в.о.)''
* 1987 {{Прапорець|ENG}} [[Террі Венейблз]]
* 1991 {{Прапорець|ENG}} Пітер Шрівс
* 1992 {{Прапорець|ENG}} Даг Лівермор і {{Прапорець|ENG}} [[Рей Клеменс]]
* 1993 {{Прапорець|ARG}} [[Освальдо Арділес]]
* 1994 {{Прапорець|ENG}} [[Стів Перрімен]] ''(в.о.)''
* 1994 {{Прапорець|ENG}} [[Джеррі Френсіс]]
* 1997 {{Прапорець|IRL}} [[Кріс Г'ютон]] ''(в.о.)''
* 1997 {{Прапорець|SUI}} [[Крістіан Гросс]]
* 1998 {{Прапорець|ENG}} [[Девід Пліт]] ''(в.о.)''
|width="50"|
|valign="top"|
* 1998 {{Прапорець|SCO}} [[Джордж Грем]]
* 2001 {{Прапорець|ENG}} [[Девід Пліт]] ''(в.о.)''
* 2001 {{Прапорець|ENG}} [[Гленн Годдл]]
* 2003 {{Прапорець|ENG}} [[Девід Пліт]] ''(в.о.)''
* 2004 {{Прапорець|FRA}} [[Жак Сантіні]]
* 2004 {{Прапорець|NLD}} [[Мартін Йол]]
* 2007 {{Прапорець|ESP}} [[Хуанде Рамос]]
* 2008 {{Прапорець|ENG}} [[Гаррі Реднапп]]
* 2012 {{Прапорець|POR}} [[Андре Віллаш-Боаш]]
* 2013 {{Прапорець|ENG}} [[Тім Шервуд]]
* 2014 {{Прапорець|ARG}} [[Маурісіо Почеттіно]]
* 2019 {{Прапорець|POR}} [[Жозе Моурінью]]
* 2021 {{Прапорець|ENG}} [[Раян Мейсон]] ''(в.о.)''
* 2021 {{Прапорець|POR}} [[Нуну Ешпіріту Санту]]
* 2021 {{Прапорець|ITA}} [[Антоніо Конте]]
|
|}

== Відомі вболівальники ==
За «Тоттенгем» вболівають відомі кіноактори [[Джуд Лоу]], [[Том Голланд]], [[Руперт Ґрінт]], [[Марк Волберг]]. Музиканти [[Адель (співачка)|Adele]], [[Джессі Джей (співачка)|Jessie J]], [[Філ Коллінз]], [[Емма Бантон]], Джеймс Райтон з гурту [[Klaxons]], [[Джонні Бакленд]] — гітарист гурту [[Coldplay]], і британський рок-гурт [[Status Quo (гурт)|Status Quo]] всім складом. Також вболіває шведський хокеїст [[Петер Форсберг]] і колишній канадський професійний баскетболіст [[Стів Неш]], відомий американський реслер [[Джон Сіна]], і ірландський реслер [[Фінн Балор|Принц Девітт]], [[Лора Кенні]] — британська [[велоспорт|велогонщиця]].

== Див. також ==
* [[Алан Шугар]]

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==

{{Склад ФК Тоттенгем Готспур}}
{{Тренери ФК Тоттенгем Готспур}}
{{Клуби Прем'єр-Ліги}}
{{Володарі Кубка кубків УЄФА}}
{{Переможці Ліги Європи УЄФА}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Футбольні клуби Лондона]]
[[Категорія:Футбольні клуби, засновані 1882]]
[[Категорія:Тоттенгем Готспур|*]]
[[Категорія:1882 у британському спорті]]
[[Категорія:Засновані в Англії 1882]]

title: Тоттенгем Готспур

Повна назва: Tottenham Hotspur Football Club

Прізвисько: Spurs («шпори»)

Коротка назва: Спурс

Засновано: 5 вересня 1882 (під назвою «Готспур»)

Населений пункт: Лондон, Англія

Стадіон: Тоттенгем Готспур

Власник: ENIC Group

Президент: Деніел Леві

Головний тренер: Томас Франк

Ліга: Прем'єр-ліга

17 місце

Вебсайт: Офіційний сайт

Домашня: Виїзна


text:
# Тіні великого міста (фільм, 1913)
«Тіні великого міста» (англ. Shadows of a Great City) — англійський кримінальний фільм режисера Френка Вілсона 1913 року.

## У ролях
- Алек Вустер — Том Купер
- Кріссі Вайт — Неллі Стендіш
- Гаррі Ройстон — Джим Мелоун
- Вільям Фелтон — Абе Натан
- Гаррі Джилбі — Джордж Бентон
- Джон Мак-Ендрюс — інспектор Аркрайт
- Рубі Беласко — Бідді Мелоун

title: Тіні великого міста (фільм, 1913)

wikitext:
{{Фільм
|українська назва = Тіні великого міста
|оригінальна назва = Shadows of a Great City
|рік = 1913
|країна = {{GBR}}
|режисер = [[Френк Вілсон]]
|сценаристи = [[Герберт Блаше]], [[Аарон Гоффман]]
|жанр = [[кримінал]]
|актори = [[Алек Вустер]] <br/>[[Криссі Вайт]]
|кінокомпанія = [[Hepworth]]
}}
«'''Тіні великого міста'''» ({{lang-en|Shadows of a Great City}}) — [[Кінематограф|англійський]] [[кримінал|кримінальний фільм]] [[режисер]]а [[Френк Вілсон|Френка Вілсона]] [[1913 у кіно|1913 року]].

== Сюжет ==

== У ролях ==
* [[Алек Вустер]]'' ''— Том Купер
* [[Кріссі Вайт]]'' ''— Неллі Стендіш
* [[Гаррі Ройстон]]'' ''— Джим Мелоун
* [[Вільям Фелтон]]'' ''— Абе Натан
* [[Гаррі Джилбі]]'' ''— Джордж Бентон
* [[Джон Мак-Ендрюс]]'' ''— інспектор Аркрайт
* [[Рубі Беласко]]'' ''— Бідді Мелоун

== Посилання ==
''[[imdbtitle:1171623|Shadows of a Great City]] на сайті [[IMDb]]''
{{Бібліоінформація}}

{{UK-film-stub}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми Великої Британії 1913]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Кримінальні фільми Великої Британії]]
[[Категорія:Чорно-білі фільми Великої Британії]]

title: Shadows of a Great City

Жанр: кримінал

Режисер: Френк Вілсон

Сценаристи: Герберт Блаше, Аарон Гоффман

У головних · ролях: Алек Вустер · Криссі Вайт

Кінокомпанія: Hepworth

Мова: англійська

Країна: Велика Британія


text:
# Бродзяки
Бродзяки (пол. Brodziaki) — село в Польщі, у гміні Білгорай Білґорайського повіту Люблінського воєводства.
Населення — 92 особи (2011).

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 52      | 10                 | 40               | 2                    |
| Жінки    | 40      | 7                  | 22               | 11                   |
| Разом    | 92      | 17                 | 62               | 13                   |

title: Бродзяки

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Бродзяки
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Brodziaki}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Brodziaki (4).jpg
|опис зображення    =  <!--tablica miejscowości-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Люблінське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Білґорайський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Білґорай{{!}}Білґорай
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 92
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 84
|поштовий індекс        = 23-400
|автомобільний код      = LBL
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0885731
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Бродзяки''' ({{lang-pl|Brodziaki}}) — село в Польщі, у [[Білгорай (гміна)|гміні Білгорай]] [[Білґорайський повіт|Білґорайського повіту]] [[Люблінське воєводство|Люблінського воєводства]].
Населення — {{formatnum:92}} {{МНОЖИНА:92|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=52 |ЧолПре=10 |ЧолПрац=40 |ЧолПост=2
|Жін=40 |ЖінПре=7 |ЖінПрац=22 |ЖінПост=11
|Разом=92 |РазомПре=17 |РазомПрац=62 |РазомПост=13
}}

== Примітки ==
{{commonscat-inline|Brodziaki}}
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Білґорай}}

[[Категорія:Села Білгорайського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Люблінське воєводство

Повіт: Білґорайський повіт

Гміна: Білґорай

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: LBL