text:
# Dragon Ball Super: Super Hero
Dragon Ball Super: Super Hero (яп. ドラゴンボー超 スーパーヒーロー, Doragon Bōru Sūpā Sūpā Hīrō) — японський анімаційний пригодницький фентезійний фільм про бойові мистецтва 2022 року і продовження фільму Dragon Ball Super: Broly (2018). Це двадцять перший анімаційний повнометражний фільм франшизи «Dragon Ball», другий, що вийшов під брендом Dragon Ball Super, перший, створений переважно за допомогою CGI-анімації, а також четвертий і останній анімаційний фільм про Dragon Ball, знятий під керівництвом творця франшизи Акіри Торіями до його смерті в березні 2024 року. У фільмі Пікколо та його колишній учень Гохан вирушають на місію з порятунку світу від новоствореної Армії Червоної Стрічки.
Спочатку фільм мав вийти в Японії 22 квітня 2022 року, але натомість вийшов 11 червня через кібератаку на Toei.
Dragon Ball Super: Super Hero отримав позитивні відгуки від критиків із похвалою за фактор ностальгії, характеризацію, фан-сервіс, послідовність дій і гумор. Фільм зібрав у світовому прокаті 13.8 мільярдів єн (близько 102,5 мільйонів доларів США), таким чином став другим за касовими показниками фільмом Dragon Ball на сьогодні.

## Сюжет
Командир Маджента, генеральний директор Red Pharmaceuticals, прагне відродити Армію Червоної Стрічки, яку раніше очолював його батько Командор Ред, перш ніж вона була остаточно знищена Гоку понад три десятиліття тому. Маджента та його помічник штабний офіцер Кармін прагнуть завербувати вцілілого онука Доктора Геро, Доктора Хедо, одержимого супергероями божевільного вченого, якого звільнили з в’язниці після тривалого ув’язнення за пограбування могил. Попри свої початкові застереження, Хедо приймає пропозицію після того, як Маджента переконує його, що Capsule Corporation Бульми — це зла організація, яка прагне до світового панування.
Поки Гоку, Веджета і Бролі тренуються під керівництвом Віса на планеті Біруса, Пікколо роздратований тим, що Гохан марнує свій потенціал. В той час він тренує Пан, доньку Гохана. На Пікколо нападає андроїд Червоної Стрічки Гамма 2, але йому вдається ухилитися від андроїда, і він слідує за ним до бази Армії Червоної Стрічки. Пікколо маскується під солдата, щоб проникнути на збори, де він дізнається, що Гамма 1 і 2 були створені Хедо, щоб перемогти Capsule Corporation та їхніх надпотужних союзників. Хедо також неохоче використав схеми свого діда щодо Целла, щоб створити покращену версію, відому як Целл Макс. Пікколо просить Бульму зв'язатися з Вісом, щоб попередити Гоку та Веджету про загрозу, але вона не може до нього додзвонитися. Пікколо просить Шенрона розкрити свій потенціал. Згодом він дізнається про план Мадженти викрасти Пан, щоб заманити Гохана в пастку.
Пікколо сам зголошується на викрадення і наказує Пан підіграти йому. Розлючений, дізнавшись про викрадення Пан, Гохан починає повномасштабний штурм бази Червоної Стрічки й бореться з Гаммою 1, а Пікколо стикається з Гаммою 2, де весь його потенціал проявляється в новій формі, названій «Орандж Пікколо». Пікколо вдається переконати Гамму 2, що Маджента бреше про Capsule Corporation, і Гамми розуміють, що справжніми лиходіями є Армія Червоної Стрічки. Пан вирубає Карміна після його спроби вбити її, а розлючений Маджента активує Целла Макс і гине від руки Хедо.
Целл Макс перетворюється на велетенського розлюченого монстра. Бульма прибуває з Готеном, Транксом, Андроїдом 18 і Куріріном як підкріплення. Гохан, Пікколо, Гамми та інші бійці б'ються з Целлом Макс. Готен і Транкс намагаються злитися у Готенкс, але їхня техніка злиття недосконала. Втім, Готенксу вдається проломити череп Целла Макс, виявивши, що він не має здатності до регенерації, як оригінальний Целл. Гамма 2 жертвує собою, намагаючись вбити Целла, але йому вдається знищити лише його ліву руку. Після перемоги Пікколо над Целлом Макс, внутрішня лють Гохана проявляється в новій формі «Звіра», і він стріляє з «Спеціальної променевої гармати», вбиваючи Целла Макс. Гохан возз'єднується з Пан, а розкаяні Хедо та Гамма 1 отримують посади в Capsule Corporation.
У сцені після титрів Веджета перемагає Гоку у тривалому спарингу на планеті Біруса, завдаючи останнього удару перед тим, як впасти сам.

## Виробництво
Виробництво Super Hero почалося ще до випуску Dragon Ball Super: Broly. Це перший фільм із франшизи, зроблений здебільшого завдяки CGI, і четвертий, у якому активно брав участь творець серіалу Акіра Торіяма, який надав оригінальну концепцію та дизайн персонажів. Використовувати візуальні елементи CGI було рішенням режисера Тецуро Кодамою, який має досвід їх використання.
Щоб відрізнити фільм від попередніх, Пікколо та Гохан стали головними героями (на відміну від Гоку та Веджети), а Армія Червоної Стрічки повернулася як злодії. Торіяма власноруч розробив дизайн персонажів Армії Червоної стрічки, а також їхні транспортні засоби. Кодама пояснив, що розповідь буде далі досліджувати людську драму, особливо ідею Гохана, який є воїном і вченим водночас. Торіяма сказав, що він хотів, щоб сюжет був зосереджений на стосунках Гохана та Пікколо, враховуючи, що Пікколо мотивує Гохана боротися навіть більше, ніж його батько Гоку.

## Сприйняття

### Відгуки критиків
На сайті-агрегаторі рецензій Rotten Tomatoes 93% з 59 відгуків критиків є позитивними, а середньою оцінкою є 7,2/10. Консенсус на сайті такий: «Поєднуючи чудово анімований екшн зі свіжим розвитком персонажів, Dragon Ball Super: Super Hero — це все, що шукають фанати франшизи». Metacritic, який використовує середньозважену оцінку, присвоїв фільму 65 балів зі 100, спираючись на відгуки 12 критиків, що свідчить про «загалом схвальні» рецензії. Американські глядачі, опитані PostTrak, дали фільму 85% позитивних оцінок, причому 75% сказали, що обов'язково порекомендують його, а японські глядачі, опитані японською дослідницькою компанією Filmarks, оцінили Dragon Ball Super: Super Hero на 4,0 бали з 5,0 можливих.
Річард Айзенбайс з Anime News Network дав фільму оцінку B−. Він відзначив численні відсилання до попередніх частин Dragon Ball і високо оцінив характеризацію Пікколо, якого він вважає знехтуваним персонажем. Він також високо оцінив анімацію фільму. Однак Айзенбайс критикував Целла Макс за те, що він невиразний злодій. Цезарі Ян Струсевич з Polygon описав фільм як ностальгічний, зазначивши, що його можна дивитися і звичайним фанатам, і людям, які ніколи раніше не дивилися Dragon Ball. На відміну від Айзейнбайса, Струсевичу не сподобалася анімація, яку він вважав незвичною для серіалу.

title: Dragon Ball Super: Super Hero

wikitext:
{{не плутати|Super Dragon Ball Heroes (аніме)}}
{{фільм
| зображення            = Dragon Ball Super Super Hero Logo.png
}}
{{Ніхонґо|'''''Dragon Ball Super: Super Hero'''''|ドラゴンボー超 スーパーヒーロー|Doragon Bōru Sūpā Sūpā Hīrō|lead=yes}} — японський [[Аніме|анімаційний]] [[Пригодницький фільм|пригодницький]] [[Фентезійний фільм|фентезійний]] фільм про [[Кіно бойових мистецтв|бойові мистецтва]] 2022 року і продовження фільму [[Dragon Ball Super: Broly|''Dragon Ball Super: Broly'']] (2018). Це двадцять перший анімаційний повнометражний фільм франшизи «<nowiki/>[[Dragon Ball]]<nowiki/>», другий, що вийшов під брендом ''[[Dragon Ball Super]]'', перший, створений переважно за допомогою [[CGI (графіка)|CGI-анімації]], а також четвертий і останній анімаційний фільм про ''Dragon Ball'', знятий під керівництвом творця франшизи [[Торіяма Акіра|Акіри Торіями]] до його смерті в березні 2024 року<ref name=":02">{{Cite web|url=https://screenrant.com/dragon-ball-super-hero-animation-style-controversy-reason/|title=Dragon Ball Super: Why Super Hero's Animation Style Is So Divisive|last=Raymond|first=Nicholas|date=9 листопада 2021|website=[[Screen Rant]]|archive-url=https://web.archive.org/web/20211117161048/https://screenrant.com/dragon-ball-super-hero-animation-style-controversy-reason/|archive-date=17 листопада 2021|url-status=live|access-date=15 грудня 2021}}</ref><ref name="auto2">{{Cite web|url=https://www.polygon.com/22715429/dragon-ball-super-super-hero-teaser-comic-con|title=Dragon Ball Super: Super Hero shows off long-awaited trailer|last=Cao|first=Caroline|date=7 жовтня 2021|website=[[Polygon (website)|Polygon]]|archive-url=https://web.archive.org/web/20211007223132/https://www.polygon.com/22715429/dragon-ball-super-super-hero-teaser-comic-con|archive-date=7 жовтня 2021|url-status=live|access-date=15 грудня 2021}}</ref>. У фільмі Пікколо та його колишній учень Гохан вирушають на місію з порятунку світу від новоствореної Армії Червоної Стрічки.

Спочатку фільм мав вийти в Японії 22 квітня 2022 року, але натомість вийшов 11 червня через кібератаку на [[Toei]]<ref name="Loo">{{Cite web|url=https://www.animenewsnetwork.com/news/2022-03-18/dragon-ball-super-super-hero-film-delayed-due-to-toei-animation-hack/.183750|title=Dragon Ball Super: Super Hero Film Delayed Due to Toei Animation Hack|last=Loo|first=Egan|date=18 березня 2022|website=[[Anime News Network]]|archive-url=https://web.archive.org/web/20221121152732/https://www.animenewsnetwork.com/news/2022-03-18/dragon-ball-super-super-hero-film-delayed-due-to-toei-animation-hack/.183750|archive-date=21 листопада 2022|url-status=live|access-date=18 березня 2022}}</ref><ref name="ToeiHack">{{Cite web|url=https://corp.toei-anim.co.jp/en/press/COPY-press-4301741977444636314.html|title=Result of Investigation of Unauthorized Network Access|date=28 квітня 2022|publisher=[[Toei Animation]]|archive-url=https://web.archive.org/web/20220428081331/https://corp.toei-anim.co.jp/en/press/COPY-press-4301741977444636314.html|archive-date=28 квітня 2022|url-status=live|access-date=30 липня 2022}}</ref><ref name="Crunchy">{{Cite web|url=https://www.crunchyroll.com/anime-news/2022/05/20-1/dragon-ball-super-super-heros-japanese-release-battles-its-way-onto-imax-4dx|title=Dragon Ball Super: SUPER HERO's Japanese Release Battles Its Way Onto IMAX, 4DX|last=Harding|first=Daryl|date=20 травня 2022|website=[[Crunchyroll]]|archive-url=https://web.archive.org/web/20220520093344/https://www.crunchyroll.com/anime-news/2022/05/20-1/dragon-ball-super-super-heros-japanese-release-battles-its-way-onto-imax-4dx|archive-date=20 травня 2022|url-status=live|access-date=6 липня 2022}}</ref>.

''Dragon Ball Super: Super Hero'' отримав позитивні відгуки від критиків із похвалою за фактор ностальгії, характеризацію, фан-сервіс, послідовність дій і гумор<ref>{{Cite Rotten Tomatoes|id=dragon_ball_super_super_hero|type=m|title=Dragon Ball Super: Super Hero|access-date=19 серпня 2022}}</ref>. Фільм зібрав у світовому прокаті 13.8 мільярдів єн (близько 102,5 мільйонів доларів США)<ref name="boxoffice">{{Cite web|url=https://www.oricon.co.jp/news/2278636/full/|date=11 травня 2023|website=[[Oricon|Oricon News]]|language=ja|script-title=ja:東映アニメーション通期業績、過去最高を大幅更新 ドラゴンボール&ワンピ&スラダンが記録的ヒット|archive-url=https://web.archive.org/web/20230123121051/https://www.boxofficemojo.com/title/tt14614892/|archive-date=23 січня 2023|url-status=live|access-date=13 травня 2023}}</ref>, таким чином став другим за касовими показниками фільмом ''Dragon Ball'' на сьогодні.

== Сюжет ==
Командир Маджента, [[Головний виконавчий директор|генеральний директор]] Red Pharmaceuticals, прагне відродити Армію Червоної Стрічки, яку раніше очолював його батько Командор Ред, перш ніж вона була остаточно знищена [[Сон Ґоку|Гоку]] понад три десятиліття тому. Маджента та його помічник штабний офіцер Кармін прагнуть завербувати вцілілого онука Доктора Геро, Доктора Хедо, одержимого супергероями божевільного вченого, якого звільнили з в’язниці після тривалого ув’язнення за пограбування могил. Попри свої початкові застереження, Хедо приймає пропозицію після того, як Маджента переконує його, що Capsule Corporation Бульми — це зла організація, яка прагне до світового панування.

Поки Гоку, Веджета і Бролі тренуються під керівництвом Віса на планеті Біруса, Пікколо роздратований тим, що Гохан марнує свій потенціал. В той час він тренує Пан, доньку Гохана. На Пікколо нападає андроїд Червоної Стрічки Гамма 2, але йому вдається ухилитися від андроїда, і він слідує за ним до бази Армії Червоної Стрічки. Пікколо маскується під солдата, щоб проникнути на збори, де він дізнається, що Гамма 1 і 2 були створені Хедо, щоб перемогти Capsule Corporation та їхніх надпотужних союзників. Хедо також неохоче використав схеми свого діда щодо Целла, щоб створити покращену версію, відому як Целл Макс. Пікколо просить Бульму зв'язатися з Вісом, щоб попередити Гоку та Веджету про загрозу, але вона не може до нього додзвонитися. Пікколо просить Шенрона розкрити свій потенціал. Згодом він дізнається про план Мадженти викрасти Пан, щоб заманити Гохана в пастку.

Пікколо сам зголошується на викрадення і наказує Пан підіграти йому. Розлючений, дізнавшись про викрадення Пан, Гохан починає повномасштабний штурм бази Червоної Стрічки й бореться з Гаммою 1, а Пікколо стикається з Гаммою 2, де весь його потенціал проявляється в новій формі, названій «Орандж Пікколо». Пікколо вдається переконати Гамму 2, що Маджента бреше про Capsule Corporation, і Гамми розуміють, що справжніми лиходіями є Армія Червоної Стрічки. Пан вирубає Карміна після його спроби вбити її, а розлючений Маджента активує Целла Макс і гине від руки Хедо.

Целл Макс перетворюється на велетенського розлюченого монстра. Бульма прибуває з Готеном, Транксом, Андроїдом 18 і Куріріном як підкріплення. Гохан, Пікколо, Гамми та інші бійці б'ються з Целлом Макс. Готен і Транкс намагаються злитися у Готенкс, але їхня техніка злиття недосконала. Втім, Готенксу вдається проломити череп Целла Макс, виявивши, що він не має здатності до регенерації, як оригінальний Целл. Гамма 2 жертвує собою, намагаючись вбити Целла, але йому вдається знищити лише його ліву руку. Після перемоги Пікколо над Целлом Макс, внутрішня лють Гохана проявляється в новій формі «Звіра», і він стріляє з «Спеціальної променевої гармати», вбиваючи Целла Макс. Гохан возз'єднується з Пан, а розкаяні Хедо та Гамма 1 отримують посади в Capsule Corporation.

У [[Сцена після титрів|сцені після титрів]] Веджета перемагає Гоку у тривалому спарингу на планеті Біруса, завдаючи останнього удару перед тим, як впасти сам.

== Виробництво ==
Виробництво ''Super Hero'' почалося ще до випуску ''[[Dragon Ball Super: Broly]]''<ref name="CC">{{Cite web|url=https://www.youtube.com/watch?v=tvEwAQoNU8Y|title=Dragon Ball Special Panel <nowiki>|</nowiki> Comic-Con@Home 2021|date=23 липня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211230153017/https://www.youtube.com/watch?v=tvEwAQoNU8Y|archive-date=30 грудня 2021|url-status=live|access-date=23 липня 2021|via=[[YouTube]]}}</ref>. Це перший фільм із франшизи, зроблений здебільшого завдяки [[CGI (графіка)|CGI]]<ref name=":0">{{Cite web|url=https://screenrant.com/dragon-ball-super-hero-animation-style-controversy-reason/|title=Dragon Ball Super: Why Super Hero's Animation Style Is So Divisive|last=Raymond|first=Nicholas|date=9 листопада 2021|website=[[Screen Rant]]|archive-url=https://web.archive.org/web/20211117161048/https://screenrant.com/dragon-ball-super-hero-animation-style-controversy-reason/|archive-date=17 листопада 2021|url-status=live|access-date=15 грудня 2021}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://screenrant.com/dragon-ball-super-hero-human-villains-story-impact/|title=What Dragon Ball Super: Super Hero's Human Villains Mean For The Movie|last=Raymond|first=Nicholas|date=17 жовтня 2021|website=[[Screen Rant]]|archive-url=https://web.archive.org/web/20211215151513/https://screenrant.com/dragon-ball-super-hero-human-villains-story-impact/|archive-date=15 грудня 2021|url-status=live|access-date=15 грудня 2021}}</ref>, і четвертий, у якому активно брав участь творець серіалу [[Торіяма Акіра|Акіра Торіяма]], який надав оригінальну концепцію та дизайн персонажів. Використовувати візуальні елементи CGI було рішенням режисера Тецуро Кодамою, який має досвід їх використання<ref name="Nikkei">{{Cite magazine|date=4 січня 2022|script-title=ja:ドラゴンボール 超スーパーヒーロー今度の敵はあのレッドリボン軍、"地球の危機"に スーパーヒーローＶＳスーパーヒーローが大激闘|trans-title=Dragon Ball Super: Super Hero—This Time, the Enemy is the Red Ribbon Army. A Fierce Battle Breaks Out Between Superheroes as the Earth is in Danger!|journal=Nikkei Entertainment!|language=ja|publisher=[[Nikkei Business Publications]]|issue=February 2022|pages=56–57}}</ref>.

Щоб відрізнити фільм від попередніх, Пікколо та Гохан стали головними героями (на відміну від Гоку та Веджети), а Армія Червоної Стрічки повернулася як злодії. Торіяма власноруч розробив дизайн персонажів Армії Червоної стрічки, а також їхні транспортні засоби. Кодама пояснив, що розповідь буде далі досліджувати людську драму, особливо ідею Гохана, який є воїном і вченим водночас<ref name="Nikkei" />. Торіяма сказав, що він хотів, щоб сюжет був зосереджений на стосунках Гохана та Пікколо, враховуючи, що Пікколо мотивує Гохана боротися навіть більше, ніж його батько Гоку<ref>{{Cite web|url=https://highoncinemaa.com/tv-shows/anime/dragon-ball-super-gohan-is-the-strongest-says-akira-toriyama/2364/|title=Dragon Ball Super: Gohan Is The Strongest, Says Akira Toriyama|last=Gupta|first=Abheet|date=28 травня 2022|website=High on Cinemaa|archive-url=https://web.archive.org/web/20220602093436/https://highoncinemaa.com/tv-shows/anime/dragon-ball-super-gohan-is-the-strongest-says-akira-toriyama/2364/|archive-date=2 червня 2022|url-status=live|access-date=5 червня 2022}}</ref>.

== Сприйняття ==

=== Відгуки критиків ===
На сайті-[[Агрегатор рецензій|агрегаторі рецензій]] [[Rotten Tomatoes]] 93% з 59 відгуків критиків є позитивними, а середньою оцінкою є 7,2/10. Консенсус на сайті такий: «Поєднуючи чудово анімований екшн зі свіжим розвитком персонажів, ''Dragon Ball Super: Super Hero'' — це все, що шукають фанати франшизи»<ref>{{Cite web|url=https://www.rottentomatoes.com/m/dragon_ball_super_super_hero|title=Dragon Ball Super: Super Hero {{!}} Rotten Tomatoes|website=www.rottentomatoes.com|language=en|access-date=2024-09-12}}</ref>. [[Metacritic]], який використовує середньозважену оцінку, присвоїв фільму 65 балів зі 100, спираючись на відгуки 12 критиків, що свідчить про «загалом схвальні» рецензії<ref>{{Cite Metacritic|id=dragon-ball-super-super-hero}}</ref>. Американські глядачі, опитані PostTrak, дали фільму 85% позитивних оцінок, причому 75% сказали, що обов'язково порекомендують його, а японські глядачі, опитані японською дослідницькою компанією Filmarks, оцінили ''Dragon Ball Super: Super Hero'' на 4,0 бали з 5,0 можливих<ref>{{Cite web|url=https://filmarks.com/movies/96851|title=映画『ドラゴンボール超 スーパーヒーロー』の感想・レビュー[5479件]|website=Filmarks.com|archive-url=https://web.archive.org/web/20220712040535/https://filmarks.com/movies/96851|archive-date=12 липня 2022|url-status=live|access-date=12 липня 2022}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.crunchyroll.com/anime-news/2022/06/13-1/japan-box-office-dragon-ball-super-super-hero-beats-top-gun-maverick-in-its-debut-weekend|title=Japan Box Office: Dragon Ball Super: SUPER HERO Beats Top Gun Maverick in Its Debut Weekend|website=[[Crunchyroll]]|archive-url=https://web.archive.org/web/20220621182538/https://www.crunchyroll.com/anime-news/2022/06/13-1/japan-box-office-dragon-ball-super-super-hero-beats-top-gun-maverick-in-its-debut-weekend|archive-date=21 червня 2022|url-status=live|access-date=12 липня 2022}}</ref><ref name="opening22">{{Cite web|url=https://deadline.com/2019/01/glass-m-night-shyamalan-opening-weekend-box-office-1202537391/|title='Glass' Now Looking At Third-Best MLK Weekend Opening With $47M+ Despite Cracks In Tracking – Sunday Final|last=D'Alessandro|first=Anthony|date=20 січня 2018|website=[[Deadline Hollywood]]|archive-url=https://web.archive.org/web/20190118131004/https://deadline.com/2019/01/glass-m-night-shyamalan-opening-weekend-box-office-1202537391/|archive-date=18 січня 2019|url-status=live|access-date=23 січня 2019}}</ref>.

Річард Айзенбайс з [[Anime News Network]] дав фільму оцінку B−. Він відзначив численні відсилання до попередніх частин ''Dragon Ball'' і високо оцінив характеризацію Пікколо, якого він вважає знехтуваним персонажем. Він також високо оцінив анімацію фільму. Однак Айзенбайс критикував Целла Макс за те, що він невиразний злодій<ref>{{Cite web|url=https://www.animenewsnetwork.com/review/dragon-ball-super/super-hero/.186560|title=Dragon Ball Super: Super Hero|website=[[Anime News Network]]|archive-url=https://web.archive.org/web/20220712040723/https://www.animenewsnetwork.com/review/dragon-ball-super/super-hero/.186560|archive-date=12 липня 2022|url-status=live|access-date=12 липня 2022}}</ref>. Цезарі Ян Струсевич з [[Polygon (сайт)|Polygon]] описав фільм як ностальгічний, зазначивши, що його можна дивитися і звичайним фанатам, і людям, які ніколи раніше не дивилися ''Dragon Ball''. На відміну від Айзейнбайса, Струсевичу не сподобалася анімація, яку він вважав незвичною для серіалу<ref>{{Cite web|url=https://www.polygon.com/reviews/23191578/dragon-ball-super-super-hero-review-piccolo-gohan|title=The new Dragon Ball Super movie honors anime's best dad ever|date=5 липня 2022|website=[[Polygon (website)|Polygon]]|archive-url=https://web.archive.org/web/20220712040533/https://www.polygon.com/reviews/23191578/dragon-ball-super-super-hero-review-piccolo-gohan|archive-date=12 липня 2022|url-status=live|access-date=12 липня 2022}}</ref>.

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==

* {{Official|https://2022dbs.com/}}
* {{IMDb title|14614892}}
{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Аніме та манґа}}

[[Категорія:Аніме та манґа про супергероїв]]
[[Категорія:Фільми Sony Pictures]]
[[Категорія:Аніме та манґа про бойові мистецтва]]
[[Категорія:Фільми-бойовики Японії]]
[[Категорія:Фільми IMAX]]
[[Категорія:Фентезійні аніме та манґа]]
[[Категорія:Аніме Crunchyroll]]
[[Категорія:Пригодницькі аніме та манґа]]
[[Категорія:Фільми 2022]]
[[Категорія:Dragon Ball]]

title: яп. ドラゴンボール超 スーパーヒーロー

Жанр: аніме-фільмd, кіно бойових мистецтв, фентезійний фільм, пригодницький фільм, бойовик і фантастичний фільм

Режисер: Tetsuro Kodamad

Продюсер: Norihiro Hayashidad

Сценарист: Торіяма Акіра

Композитор: Наокі Сатоd

Кінокомпанія: Toei Animation

Дистриб'ютор: Toei Company, Sony Pictures Releasing Franced і Crunchyroll

Мова: японська

Країна: Японія

Попередній: Dragon Ball Super: Broly


text:
# Alfresco (ECM-система)
Alfresco — це система управління корпоративними інформаційними ресурсами (ECM) і документообігом, один з лідерів на ринку вільного програмного забезпечення, серед програм для організації електронного документообігу. Alfresco ECM — це стратегічна інфраструктура та технічна архітектура для підтримки єдиного життєвого циклу інформацію (контенту) різних типів і форматів. Alfresco активно займається розробкою продуктів, які є популярними в Європі, Америці та деяких країнах СНД.

## Історія
Alfresco ECM є відносно молодою системою, проект якої з'явився у 2005 році. Відомо, що команда, яка створила Alfresco, має більш ніж 15 років досвіду в проектуванні та експлуатації подібних систем. Серед них є один з лідерів Documentum — Джон Ньютон (John Newton) і Джон Поуелл (John Powell) головний директор Business Objects.
Спочатку Alfresco призначалася як альтернатива Microsoft Sharepoint, з відкритим вихідним кодом. Але з розвитком системи ця ідея відійшла у бік, тим же створивши ряд унікальних можливостей, які недоступні іншим аналогічним системам.
З 2007 року залишається визнаним лідером серед відкритим вихідним кодом для управління корпоративним контентом (ECM).
В жовтні 2009 було повідомлено, що Alfresco є провідною open source Java-based системою управління контентом. Цей висновок був зроблений на основі розширеного аналізу показників сили бренду і опитування, проведеного серед користувачів системи.

## Загальна характеристика
Alfresco побудований виключно на відкритих стандартах, використовується принцип вільного програмного забезпечення, доступний вихідний код. Модульний дизайн дозволяє, при необхідності, вибирати між функціональністю та продуктивністю.
Alfresco працює як на Windows, так і на Unix сумісну систему, необхідну для Java Runtime Environment. Система включає в себе вбудований OpenOffice для конвертації різних типів документів, отримування текстових даних для індексування. В комплекті також є Tomcat, який можна замінити  на будь-який потрібний вебконтейнер.
Alfresco має свою власну базу даних користувачів. Однак,  можливе автоматичне створення користувачів під час першого входу або синхронізації із зовнішнім джерелом: LDAP, каталогом Microsoft Active Directory, доменом компанії і т. д.
Система працює з документами будь-якого формату: Microsoft Office, Open Office, pdf тощо. Якщо необхідного формату немає в списку підтримуваних — можна додати свій модуль конвертації в один з підтримуваних і ланцюг  конвертації буде побудований у всіх необхідних форматах.
Також, можна повністю відмовитися від стандартного вебінтерфейсу і створити власний. В такому випадку, Alfresco буде використовуватися тільки як сховище.
Для інтеграції з іншими ПО, підтримуються різні типи аутентифікації. Наприклад, користувач може отримати доступ в систему за допомогою Single sign-on. Якщо ж користувач не авторизований, то система автоматично подасть запит на авторизацію.
Варто відзначити, що модель даних підтримує велику кількість успадкування (за допомогою аспектів), тобто у будь-який час  можна до об'єкта додати будь-який аспект, і об'єкт придбає усі властивості даного аспекту.
Доступ до даних можна гнучко налаштовувати. Система авторизації користується наступними термінами: об'єкт даних, дозвіл, користувач, група, роль. Ролі призначаються для користувачів і груп під час роботи програми.

## Базова функціональність Alfresco

### Електронне сховище
- За допомогою платформи для Alfresco ECM і WCM (Web Content Management) можна створити електронні сховища та архіви різного рівня складності.
- Зберігання файлів будь-якого розміру та в будь-якому форматі (включаючи аудіо- і відеофайли).
- Інтегрований пошук в архіві.

### Електронний документообіг
Керування документами в Alfresco ECM:
- Прописування workflow відповідно до бізнес-правил.
- Створення нового документа на основі шаблона (. txt,. html).
- Зберігання будь-якої кількості документів у будь-якому форматі.
- Категоризація документів в залежності від метаданих.
- Конвертація документів у різні формати (doc > pdf, ppt > flash).
- Контроль версій документів.
- Управління життєвим циклом документів.
- Багаторівневі диференціації доступу до документів.
- Повідомлення користувачів про зміни, завдання і т. д.
- Індексування і повнотекстовий пошук.
- Перехресні посилання на документи.
- Створення типових шаблонів документообігу

### Управління вхідною/вихідною інформацією
- Автоматичне управління вхідної кореспонденції, факсами, сканування зображення.
- Створення звітів на вхідні/вихідні документи, звіти, записи.
- Зберігання й архівації усіх типів вхідних даних.

### Групова робота
- Користувачі можуть працювати з усіма документами або проектами у виробничому середовищі Alfresco ECM:
- В системі легко налаштовуються форуми і дошки оголошень як загальні, так і поділені на групи.
- Аудит документів: журнали створення, редагування, авторів, користувачів.
- Користувачам системи надсилаються повідомлення електронною поштою про зміни.

### Керування Web-порталами, Intranet-портали
- Створення будь-якої кількості корпоративних ресурсів різного рівня складності.
- Кілька вебсайтів управляються з єдиного командного центру.
- Служба віртуалізації дозволяє оцінити, заздалегідь, зовнішній вигляд і функціональність створеного сайту.
- Служба контролю дозволяє контролювати будь-які зміни на сайтах і завантажувати в мережу будь-які версії сайтів.
- Підготовка даних для вебпублікації (занесення інформації по шаблонам).
- Експортування даних до зовнішніх порталів.

### Забезпечення інформаційної безпеки
- Управління політиками груп і користувачів їх складі.
- Захист на рівні файлів.
- Авторизація користувачів через NTLM або LDAP.

## Області застосування і призначення
Alfresco є ідеальним рішенням для:
- Організації документообігу;
- Створення єдиного інформаційного простору;
- Організації та структуризації знань компанії;
- Обміну цих знань;
- Розмежування доступу до даних для різних працівників;
- Керування роботою співробітників.

Alfresco призначена для того, щоб:
- Зберігати документи в ієрархічній системі папок
- Зберігати мета-дані документів: стан і атрибути.
- Зберігати версії документів.
- Забезпечувати пошук документів по змісту або атрибутам[3].

## Архітектура
Система Alfresco розроблена за допомогою технологій Java і у склад робочого середовища входять ще ряд стандартних компонентів: Apache Tomcat, OpenOffice.org (для конвертації документів), набір розробника Java SE (JDK), SWF інструменти (pdf2swf утиліта, необхідна для огляду документів PDF в Flash) та інші. Використовуючи Alfresco, необхідна наявність СУБД: Apache Derby, MySQL, PostgreSQL і HSQL. Розробники рекомендують використовувати Derby (він пропонується під час установки) при тестуванні Alfresco. У виробничому середовищі краще вибрати MySQL або PostgreSQL.
ECM-система складається з додатків, які взаємодіють один з одним, а також використовуються і функціонують самостійно та мають наступні основні компоненти:
- Управління документами — експорт/імпорт, керування версіями, безпека та обслуговування та служби бібліотек для ділових документів.
- Управління зображеннями документів (Document Imaging) — захоплення, перетворення і керування паперовими документами.
- Управління записами — довгострокового архівування, автоматизація політики зберігання даних згідно з нормативними вимогами, дотримання нормативів і стандартів.
- Керування потоками роботи (workflow) — підтримка бізнес-процесів, передача контенту по маршрутам, створення журналів аудиту.
- Керування вебконтентом — автоматизація ролі вебмайстрів, управління динамічним контентом і взаємодії між користувачами.
- Документно-орієнтована взаємодія — спільне використання документів користувачами і підтримка проектних команд.

## Конкурентні переваги системи
Конкуренти Alfresco — закриті ПО, такі як EMC Documentum, Open Text і Sharepoint. Розробники Alfresco пишуть про своїх конкурентів, як про системи 90-х років, які:
- є занадто дорогими
- занадто складно використовувати, розгортати, масштабувати
- занадто важко змінювати відповідно до своїх потреб

Alfresco забезпечує інтеграцію з усіма поширеними платформами електронного документообігу, включаючи Lotus Domino, MS Sharepoint, EOS. Також з'явилася можливість розгортання Alfresco Enterprise Edition 3.2 в архітектурі «cloud computing», роботи з потоками даних електронної пошти даних на основі вбудованої підтримки протоколу IMAP, посилена співпраця та створення проектних порталів на основі технології Alfresco Surf.

### Переваги Alfresco
- Легкість у використанні

Ключова особливість Alfresco ЕСМ — система віртуальних дисків для зберігання і роботи з інформацією. Працювати з документами не важче, ніж із загальними ресурсами в локальній мережі. Система підтримує доступ до протоколів CIFS, WebDAV, FTP, які дозволяють працювати з документами Alfresco ECM через провідник Windows.
Простий пошук документів, інтегрований з веббраузером, зручна система каталогів та пошуку по ним. Пошук враховує місцеперебування файла, метадані, атрибути, типи об'єктів.
- Простота в налаштуванні

В Alfresco ECM реалізована просте налаштування правил документообігу завдяки вбудованим сценаріям налаштування для усіх інтерфейсів, високий рівень інфомраціної безпеки досягається за рахунок потужних інструментів управління ролей користувачів та груп.
- Зручність спільної роботи

Шаблони спільних робочих інструментів дозволяють легко створювати і редагувати структуру окремих проектів, змісту спільних папок, логіку документообігу і т.д.

### Ключові особливості Alfresco
- Підтримує поширені технології, сумісні з офісними пакетами.
- Характеризується масштабованістю і високою продуктивністю.
- Має відкритий код. Надає можливість самостійно допрацювати та модифікувати систему відповідно до внутрішніх вимог організації.
- Характеризується простотою роботи у системі, як для користувачів, так і для адміністраторів.
- Дає можливість підключатися до віддалених підрозділів компанії.
- Для роботи у системі необхідний лише браузер.
- Повна заміна загальних папок в локальній мережі.
- Автоматизація правил вхідних/вихідних документів.
- Зручність пошуку, інтеграція з веббраузером.
- Автоматичне видобування та ділення на категорії метаданих.
- Загальний простір для групової роботи користувачів.

wikiname: ukwiki

title: Alfresco (ECM-система)

in_language: uk

wikitext:
[[Файл:Alfresco-logo.png|міні|праворуч|200пкс|]]
'''Alfresco''' — це система управління корпоративними інформаційними ресурсами (ECM) і документообігом, один з лідерів на ринку [[Вільне програмне забезпечення|вільного програмного забезпечення]], серед програм для організації електронного [[Документообіг|документообігу]]. Alfresco ECM — це стратегічна інфраструктура та технічна архітектура для підтримки єдиного життєвого циклу інформацію (контенту) різних типів і форматів. Alfresco активно займається розробкою продуктів, які є популярними в Європі, Америці та деяких країнах СНД.

== Історія ==
Alfresco ECM є відносно молодою системою, проект якої з'явився у 2005 році. Відомо, що команда, яка створила Alfresco, має більш ніж 15 років досвіду в проектуванні та експлуатації подібних систем. Серед них є один з лідерів Documentum — Джон Ньютон (John Newton) і Джон Поуелл (John Powell) головний директор Business Objects<ref>Яремчук С.Обзор Open Source ECM-системы Alfresco [Текст] / С. Яремчук // Системный администратор. — 2009. — № 3 (76)</ref>.
Спочатку Alfresco призначалася як альтернатива [[SharePoint|Microsoft Sharepoint]], з відкритим вихідним кодом. Але з розвитком системи ця ідея відійшла у бік, тим же створивши ряд унікальних можливостей, які недоступні іншим аналогічним системам.
З 2007 року залишається визнаним лідером серед відкритим вихідним кодом для управління корпоративним контентом (ECM).
В жовтні 2009 було повідомлено, що Alfresco є провідною open source Java-based системою управління контентом. Цей висновок був зроблений на основі розширеного аналізу показників сили бренду і опитування, проведеного серед користувачів системи.

== Загальна характеристика ==
Alfresco побудований виключно на відкритих стандартах, використовується принцип вільного програмного забезпечення, доступний вихідний код. Модульний дизайн дозволяє, при необхідності, вибирати між функціональністю та продуктивністю.
Alfresco працює як на Windows, так і на Unix сумісну систему, необхідну для Java Runtime Environment. Система включає в себе вбудований [[OpenOffice.org|OpenOffice]] для конвертації різних типів документів, отримування текстових даних для індексування. В комплекті також є Tomcat, який можна замінити  на будь-який потрібний вебконтейнер.
Alfresco має свою власну базу даних користувачів. Однак,  можливе автоматичне створення користувачів під час першого входу або синхронізації із зовнішнім джерелом: [[LDAP]], каталогом [[Active Directory|Microsoft Active Directory]], доменом компанії і т. д<ref>Ежегодный отчет по ECM системам [Электронный ресурс]. — Электрон. дан. — Режим доступа: World Wide Web. — URL: http://www.cmswatch.com/ECM/Report/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100212140018/http://www.cmswatch.com/ECM/Report/ |date=12 лютого 2010 }}</ref>.
Система працює з документами будь-якого формату: Microsoft Office, Open Office, pdf тощо. Якщо необхідного формату немає в списку підтримуваних — можна додати свій модуль конвертації в один з підтримуваних і ланцюг  конвертації буде побудований у всіх необхідних форматах.
Також, можна повністю відмовитися від стандартного вебінтерфейсу і створити власний. В такому випадку, Alfresco буде використовуватися тільки як сховище.
Для інтеграції з іншими ПО, підтримуються різні типи аутентифікації. Наприклад, користувач може отримати доступ в систему за допомогою Single sign-on. Якщо ж користувач не авторизований, то система автоматично подасть запит на авторизацію.
Варто відзначити, що модель даних підтримує велику кількість успадкування (за допомогою аспектів), тобто у будь-який час  можна до об'єкта додати будь-який аспект, і об'єкт придбає усі властивості даного аспекту.
Доступ до даних можна гнучко налаштовувати. Система авторизації користується наступними термінами: об'єкт даних, дозвіл, користувач, група, роль. Ролі призначаються для користувачів і груп під час роботи програми.

== Базова функціональність Alfresco ==

=== Електронне сховище ===
* За допомогою платформи для Alfresco ECM і WCM (Web Content Management) можна створити електронні сховища та архіви різного рівня складності.
* Зберігання файлів будь-якого розміру та в будь-якому форматі (включаючи аудіо- і відеофайли).
* Інтегрований пошук в архіві.

=== Електронний документообіг ===
Керування документами в Alfresco ECM:
* Прописування workflow відповідно до бізнес-правил.
* Створення нового документа на основі шаблона (. txt,. html).
* Зберігання будь-якої кількості документів у будь-якому форматі.
* Категоризація документів в залежності від метаданих.
* Конвертація документів у різні формати (doc > pdf, ppt > flash).
* Контроль версій документів.
* Управління життєвим циклом документів.
* Багаторівневі диференціації доступу до документів.
* Повідомлення користувачів про зміни, завдання і т. д.
* Індексування і повнотекстовий пошук.
* Перехресні посилання на документи.
* Створення типових шаблонів документообігу

=== Управління вхідною/вихідною інформацією ===
* Автоматичне управління вхідної кореспонденції, факсами, сканування зображення.
* Створення звітів на вхідні/вихідні документи, звіти, записи.
* Зберігання й архівації усіх типів вхідних даних.

=== Групова робота ===
* Користувачі можуть працювати з усіма документами або проектами у виробничому середовищі Alfresco ECM:
* В системі легко налаштовуються форуми і дошки оголошень як загальні, так і поділені на групи.
* Аудит документів: журнали створення, редагування, авторів, користувачів.
* Користувачам системи надсилаються повідомлення електронною поштою про зміни.

=== Керування Web-порталами, Intranet-портали ===
* Створення будь-якої кількості корпоративних ресурсів різного рівня складності.
* Кілька вебсайтів управляються з єдиного командного центру.
* Служба віртуалізації дозволяє оцінити, заздалегідь, зовнішній вигляд і функціональність створеного сайту.
* Служба контролю дозволяє контролювати будь-які зміни на сайтах і завантажувати в мережу будь-які версії сайтів.
* Підготовка даних для вебпублікації (занесення інформації по шаблонам).
* Експортування даних до зовнішніх порталів.

=== Забезпечення інформаційної безпеки ===
* Управління політиками груп і користувачів їх складі.
* Захист на рівні файлів.
* Авторизація користувачів через [[NTLM]] або LDAP.

== Області застосування і призначення ==
Alfresco є ідеальним рішенням для:
* Організації документообігу;
* Створення єдиного інформаційного простору;
* Організації та структуризації знань компанії;
* Обміну цих знань;
* Розмежування доступу до даних для різних працівників;
* Керування роботою співробітників.
Alfresco призначена для того, щоб:
* Зберігати документи в ієрархічній системі папок
* Зберігати мета-дані документів: стан і атрибути.
* Зберігати версії документів.
* Забезпечувати пошук документів по змісту або атрибутам<ref>Документооборот Alfresco [Электронный ресурс]. — Электрон. дан. — Режим доступа: World Wide Web. — URL: http://www.evelopers.ru/content/alfresco {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130906130944/http://evelopers.ru/content/alfresco |date=6 вересня 2013 }}</ref>.

== Архітектура ==
Система Alfresco розроблена за допомогою технологій Java і у склад робочого середовища входять ще ряд стандартних компонентів: Apache Tomcat, OpenOffice.org (для конвертації документів), набір розробника Java SE (JDK), SWF інструменти (pdf2swf утиліта, необхідна для огляду документів PDF в Flash) та інші. Використовуючи Alfresco, необхідна наявність СУБД: Apache Derby, [[MySQL]], [[PostgreSQL]] і HSQL. Розробники рекомендують використовувати Derby (він пропонується під час установки) при тестуванні Alfresco<ref>Alfresco [Электронный ресурс]. — Электрон. дан. — Режим доступа :World Wide Web. — URL: http://www.pingwinsoft.ru/pages/resheniya/produkty/alfresco {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120426222814/http://www.pingwinsoft.ru/pages/resheniya/produkty/alfresco |date=26 квітня 2012 }}</ref>. У виробничому середовищі краще вибрати MySQL або PostgreSQL.
ECM-система складається з додатків, які взаємодіють один з одним, а також використовуються і функціонують самостійно та мають наступні основні компоненти:
* Управління документами — експорт/імпорт, керування версіями, безпека та обслуговування та служби бібліотек для ділових документів.
* Управління зображеннями документів (Document Imaging) — захоплення, перетворення і керування паперовими документами.
* Управління записами — довгострокового архівування, автоматизація політики зберігання даних згідно з нормативними вимогами, дотримання нормативів і стандартів.
* Керування потоками роботи (workflow) — підтримка бізнес-процесів, передача контенту по маршрутам, створення журналів аудиту.
* Керування вебконтентом — автоматизація ролі вебмайстрів, управління динамічним контентом і взаємодії між користувачами.
* Документно-орієнтована взаємодія — спільне використання документів користувачами і підтримка проектних команд.

== Конкурентні переваги системи ==
Конкуренти Alfresco — закриті ПО, такі як EMC Documentum, Open Text і Sharepoint<ref>Ермаков А. Alfresco — открытая платформа ECM [Текст] / А. Ермаков // Системный администратор. — 2011. — № 1-2(98-99)</ref>. Розробники Alfresco пишуть про своїх конкурентів, як про системи 90-х років, які:
* є занадто дорогими
* занадто складно використовувати, розгортати, масштабувати
* занадто важко змінювати відповідно до своїх потреб
Alfresco забезпечує інтеграцію з усіма поширеними платформами електронного документообігу, включаючи [[Lotus Notes / Domino|Lotus Domino]], MS Sharepoint, EOS. Також з'явилася можливість розгортання Alfresco Enterprise Edition 3.2 в архітектурі «cloud computing», роботи з потоками даних електронної пошти даних на основі вбудованої підтримки протоколу IMAP, посилена співпраця та створення проектних порталів на основі технології Alfresco Surf.

=== Переваги Alfresco ===
* Легкість у використанні
Ключова особливість Alfresco ЕСМ — система віртуальних дисків для зберігання і роботи з інформацією. Працювати з документами не важче, ніж із загальними ресурсами в локальній мережі. Система підтримує доступ до протоколів CIFS, WebDAV, FTP, які дозволяють працювати з документами Alfresco ECM через провідник Windows<ref>Shariff M. Alfresco 3 Enterprise Content Management Implementation / Munwar Shariff, Amita Bhandari, Vinita Choudhary, Pallika Majumdar. — Birmingham: Packt Publishing, 2009. — 573 p. — ISBN 1847197361</ref>.
Простий пошук документів, інтегрований з веббраузером, зручна система каталогів та пошуку по ним. Пошук враховує місцеперебування файла, метадані, атрибути, типи об'єктів.
* Простота в налаштуванні
В Alfresco ECM реалізована просте налаштування правил документообігу завдяки вбудованим сценаріям налаштування для усіх інтерфейсів, високий рівень інфомраціної безпеки досягається за рахунок потужних інструментів управління ролей користувачів та груп.
* Зручність спільної роботи
Шаблони спільних робочих інструментів дозволяють легко створювати і редагувати структуру окремих проектів, змісту спільних папок, логіку документообігу і т.д.

=== Ключові особливості Alfresco ===
* Підтримує поширені технології, сумісні з офісними пакетами.
* Характеризується масштабованістю і високою продуктивністю.
* Має відкритий код. Надає можливість самостійно допрацювати та модифікувати систему відповідно до внутрішніх вимог організації.
* Характеризується простотою роботи у системі, як для користувачів, так і для адміністраторів.
* Дає можливість підключатися до віддалених підрозділів компанії.
* Для роботи у системі необхідний лише браузер.
* Повна заміна загальних папок в локальній мережі.
* Автоматизація правил вхідних/вихідних документів.
* Зручність пошуку, інтеграція з веббраузером.
* Автоматичне видобування та ділення на категорії метаданих.
* Загальний простір для групової роботи користувачів.

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Джерела ==
# Boyko B. Content Management Bible / Bob Boyko. — 2nd Edition. — Indianapolis: Wiley, 2004. — 1168 p. — ISBN 0-7645-7371-3.
# Shariff M. Alfresco 3 Enterprise Content Management Implementation / Munwar Shariff, Amita Bhandari, Vinita Choudhary, Pallika Majumdar. — Birmingham: Packt Publishing, 2009. — 573 p. — ISBN 1847197361.
# Jenkins Т. Enterprise Content Management Technology: What You Need to Know / Tom Jenkins, David Glazer, Hartmut Schaper. — Waterloo: Open Text Corporation, 2004. — 300 p.
# Ежегодный отчет по ECM системам [Электронный ресурс]. — Электрон. дан. — Режим доступа: World Wide Web. — URL: https://web.archive.org/web/20100212140018/http://www.cmswatch.com/ECM/Report/.
# Сайт проекта Alfresco [Электронный ресурс]. — Электрон. дан. — Режим доступа: World Wide Web. —URL: http://alfresco.com/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120429094239/http://www.alfresco.com/ |date=29 квітня 2012 }}
# Яремчук С.Обзор Open Source ECM-системы Alfresco [Текст] / С. Яремчук // Системный администратор. — 2009. — № 3 (76).
# Ермаков А. Alfresco — открытая платформа ECM [Текст] / А. Ермаков // Системный администратор. — 2011. — № 1-2(98-99).
# Alfresco [Электронный ресурс]. — Электрон. дан. — Режим доступа :World Wide Web. — URL: https://web.archive.org/web/20120426222814/http://www.pingwinsoft.ru/pages/resheniya/produkty/alfresco.
# Документооборот Alfresco [Электронный ресурс]. — Электрон. дан. — Режим доступа: World Wide Web. — URL: https://web.archive.org/web/20130906130944/http://evelopers.ru/content/alfresco.
# Potts J. Alfresco Developer Guide [Text] / Jeff Potts. — Birmingham: Packt Publishing, 2008. — 533 р. — ISBN 1847193110.
# Официальный сайт Alfresco [Электронный ресурс]. — Электрон. дан. — Режим доступа: World Wide Web. —URL: http://www.alfresco.com {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080914050529/http://blogs.alfresco.com/ |date=14 вересня 2008 }}.
# Cei Ugo. Alfresco 3 Web Services [Text] / Ugo Cei , Piergiorgio Lucidi. — Packt Publishing, 2010. — 436 р. — ISBN 1849511527.

[[Категорія:Електронний документообіг]]
[[Категорія:Виробники програмного забезпечення США]]
[[Категорія:Вільні системи керування вмістом]]


text:
# Сантьяго Альба Ріко
Сантьяго Альба Ріко (нар. 1960) — іспанський публіцист і філософ, тривалий час жив у Тунісі.

## Біографія
Народився в Мадриді 1960 року в сім'ї журналістки, продюсерки та сценаристки Лоло Ріко, його сестра — письменниця Ізабель Альба Ріко. Він також є правнуком політика Сантьяго Альби Боніфаса і дядьком Нагуа Альби, колишнього депутата Конгресу від Подемос.
Альба отримав ступінь ліценціата з філософії в Мадридському університеті Комплутенсе. Він приєднався до знімальної групи TVE для дитячого шоу La bola de cristal (створеного його матір'ю) як сценарист (1984–1988), представляючи контент із марксистської точки зору. Переїхав до Каїра в 1991 році, а потім до Тунісу в 1998 році. Працював перекладачем з арабської на іспанську. Сантьяго Альба Ріко виступав проти правління Муаммара Каддафі та Башара Асада в контексті лівійського та сирійського конфліктів.
Під час загальних виборів 2015 року Подемос висунули Сантьяго Альбу Ріко як свого кандидата в Сенат у виборчому окрузі провінції Авіла (він володіє резиденцією в П'єдралавес), але він не зміг здобути місце.

## Праці
- (1992). ¡Viva el mal! ¡Viva el capital!
- (1995). Las reglas del caos. Apuntes para una antropología del mercado
- (1999). El mundo incompleto. Un cuento sobre la creación y los autores
- (2001). ¡Viva la CIA! ¡Viva la Economía!
- (2001). La ciudad intangible. Ensayo sobre el fin del neolítico
- (2003). Torres más altas
- (2003). Galería de gente victoriosa: relatos y artículos sobre Irak
- (2006). Vendrá la realidad y nos encontrará dormidos. Partes de guerra y prosas de resistencia
- (2007). Leer con niños
- (2015). Islamofobia: nosotros, los otros, el miedo. Barcelona: Icaria
- (2021). España. Madrid: Lengua de Trapo

### Переклади українською
- Сирія, геополітика і ліві // Спільне, 17.12.2024

title: Сантьяго Альба Ріко

wikitext:
{{Особа}}
'''Сантьяго Альба Ріко''' ({{нар}} [[1960]]) — іспанський публіцист і філософ, тривалий час жив у [[Туніс]]і.

== Біографія ==
Народився в [[Мадрид]]і 1960 року в сім'ї журналістки, продюсерки та сценаристки {{нп|Лоло Ріко|Лоло Ріко|es|Lolo Rico}}, його сестра — письменниця {{нп|Ізабель Альба Ріко|Ізабель Альба Ріко|es|Isabel Alba Rico}}<ref name="lavanguardia">{{Cite web|url=https://www.lavanguardia.com/cultura/20201115/49475969209/santiago-alba-rico-con-solo-criterios-medicos-crecera-la-desigualdad.html|title=Santiago Alba Rico: "Con sólo criterios médicos, crecerá la desigualdad"|last=Escudero Ruiz|first=Ignacio|date=15 листопада 2020|website=[[La Vanguardia]]}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.diariovasco.com/culturas/libros/biblioteca-navarra-recibe-20190620172611-nt.html|title=La Biblioteca de Navarra recibe en donación la biblioteca personal de Lolo Rico|date=20 червня 2019|website=[[Diario Vasco]]}}</ref>. Він також є правнуком політика {{нп|Сантьяго Альба Боніфас|Сантьяго Альби Боніфаса|es|Santiago Alba Bonifaz}} і дядьком {{нп|Нагуа Альба|Нагуа Альби|es|Nagua Alba}}, колишнього депутата [[Конгрес депутатів (Іспанія)|Конгресу]] від [[Подемос]]<ref name="lavanguardia" />.

Альба отримав [[Ліценціат|ступінь ліценціата]] з філософії в [[Мадридський університет|Мадридському університеті Комплутенсе]]<ref name="lavanguardia" />. Він приєднався до знімальної групи [[TVE]] для дитячого шоу ''La bola de cristal'' (створеного його матір'ю) як сценарист (1984–1988), представляючи контент із [[Марксизм|марксистської]] точки зору<ref>{{Cite web|url=https://elpais.com/cultura/2019/01/21/television/1548065866_062696.html|title=Leer con niños, el legado de Lolo Rico en la prosa de su hijo|last=Molino|first=Sergio del|date=22 січня 2019|website=[[El País]]}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://vertele.eldiario.es/videos/actualidad/electroduendes-fabulas-marxistas-ninos_1_7793018.html|title=Los Electroduendes: Fábulas marxistas para niños|date=27 травня 2002|website=Vertele!|via=[[eldiario.es]]}}</ref>. Переїхав до [[Каїр]]а в 1991 році, а потім до [[Туніс]]у в 1998 році<ref name="elconfidencial">{{Cite web|url=https://www.elconfidencial.com/espana/2015-11-10/podemos-ficha-al-filosofo-santiago-alba-rico-guionista-de-la-bola-de-cristal_1091007/#|title=Podemos ficha al filósofo Santiago Alba Rico, guionista de 'La bola de cristal'|date=10 листопада 2015|website=[[El Confidencial]]}}</ref>. Працював перекладачем з арабської на іспанську<ref name="elconfidencial" />. Сантьяго Альба Ріко виступав проти правління [[Муаммар Каддафі|Муаммара Каддафі]] та [[Башар аль-Асад|Башара Асада]] в контексті [[Перша громадянська війна в Лівії|лівійського]] та [[Громадянська війна в Сирії|сирійського конфліктів]]<ref>{{Cite web|url=https://www.huffingtonpost.es/jorge-berastegui/la-izquierda-que-no-coma-izquierda_b_4624281.html|title=La izquierda, que no coma izquierda|last=Berástegui|first=Jorge|date=24 січня 2014|website=[[HuffPost]]}}</ref>.

Під час загальних виборів 2015 року [[Подемос]] висунули Сантьяго Альбу Ріко як свого кандидата в [[Сенат Іспанії|Сенат]] у виборчому окрузі провінції Авіла (він володіє резиденцією в [[П'єдралавес]])<ref name="elconfidencial" />, але він не зміг здобути місце.

== Праці ==
* (1992). ¡Viva el mal! ¡Viva el capital!
* (1995). Las reglas del caos. Apuntes para una antropología del mercado
* (1999). El mundo incompleto. Un cuento sobre la creación y los autores
* (2001). ¡Viva la CIA! ¡Viva la Economía!
* (2001). La ciudad intangible. Ensayo sobre el fin del neolítico
* (2003). Torres más altas
* (2003). Galería de gente victoriosa: relatos y artículos sobre Irak
* (2006). Vendrá la realidad y nos encontrará dormidos. Partes de guerra y prosas de resistencia
* (2007). Leer con niños
* (2015). Islamofobia: nosotros, los otros, el miedo. Barcelona: Icaria
* (2021). España. Madrid: Lengua de Trapo

=== Переклади українською ===
* [https://commons.com.ua/uk/siriya-geopolitika-i-livi/ Сирія, геополітика і ліві] // [[Спільне (журнал)|Спільне]], 17.12.2024

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Іспанські есеїсти]]
[[Категорія:Живі люди]]
[[Категорія:Народились 1960]]

title: Сантьяго Альба Ріко

Народився: 1960 · Мадрид, Іспанія

Країна: Іспанія

Діяльність: письменник, філософ, колумніст, інтелектуал

Знання мов: іспанська

Мати: Лоло Рікоd

Брати, сестри: Ізабель Альба Рікоd


text:
# Вяземська повітрянодесантна операція
Вя́земська повітрянодеса́нтна опера́ція — перша масштабна повітрянодесантна операція в часи німецько-радянської війни, яка була проведена радянськими військами в період з 18 січня по 28 лютого 1942 року в ході Московської битви 1941—1942 рр.
Головним завданням цієї операції ставилося сприяння військам Західного і Калінінського фронтів в оточенні і розгромі основних сил групи армій «Центр» у районі Ржев — Вязьма — Юхнов — Гжатськ. Проводилася за рішенням Ставки ВГК силами 4-го повітрянодесантного корпусу, 201-ї повітряно-десантної бригади 5-го повітрянодесантного корпусу і 250-го окремого стрілецького полку.

## Історія
Висадка десанту здійснювалася в 3 етапи: 18—22 січня в районі Желанья були висаджені 201-ша повітрянодесантна бригада та 250-й стрілецький полк, 27 січня — 2 лютого в районі Озеречня — 8-ма повітряно-десантна бригада і 18—24 лютого в районі Желанья — головні сили 4-го повітряно-десантного корпусу (9-та і 214-та повітряно-десантні бригади) — всього понад 10 тис. десантників, 320 мінометів, 541 кулемет, 300 протитанкових рушниць.
По суті, повітряно-десантна операція розпочалася раніше — з висадки 3 — 4 січня 1942 батальйону 201-ї повітряно-десантної бригади та загону майора Старчака в районі Мятлево. В цих групах було 348 і 415 парашутистів відповідно. Але перша фаза проведення операції успіху не мала й висадка головних сил була перенесена на другу половину січня.
18—22 січня 1942 в нічний час була десантована в тил противника у район Знаменка, Луги, Желанья (на південь від Вязьми), на відстані 35-40 км від лінії фронту лише 201-ша повітряно-десантна бригада і здійснив посадочний десант 250-й окремий стрілецький полк. Десантники перехопили і утримували найважливіші дороги в тилу юхновського угрупування німців, сковували її маневр, чим сприяли наступальним діям 1-го гвардійського кавалерійського корпусу і 33-ї армії, які 1-2 лютого зав'язали бої на околицях Вязьми.
Радянське командування вирішило висадити також весь 4-й повітрянодесантний корпус (8-ма, 9-та і 214-та повітряно-десантні бригади) із завданням не допустити відходу противника з району Вязьми на захід.
27 січня — 2 лютого десантуються в район Озеречня (на південний захід від Вязьми) лише три батальйони 8-ї повітряно-десантної бригади (близько 2500 осіб), після чого десантування було припинене. До 6 лютого 8-ма повітряно-десантна бригада діяла самостійно в тилу вяземського угрупування противника, паралізувала роботу залізниці і шосе Смоленськ — Вязьма, потім вийшла в район бойових дій 1-го гвардійського кк і була включена до його склад. У 1-й половині лютого бої за вяземський вузол прийняли затяжний характер. Противник підтягнув сюди резерви, а радянські війська після тривалого наступу були ослаблені. Війська 11-го КК Калінінського фронту і 1-го гвардійських кк Західного фронту не змогли з'єднатися і замкнути оточення противника, а частина військ 33-ї армії сама опинилася оточеною південно-східніше Вязьми. Південніше противник продовжував утримувати Юхнов.
У цій обстановці Ставка ВГК 10 лютого передала 4-й повітряно-десантний корпус Західному фронту із завданням десантувати його західніше Юхнова, в районі Желанья, прорвати оборону противника з тилу, перерізати Варшавське шосе в 25-30 км південно-західніше Юхнова і з'єднатися з 50-ю армією для спільних дій.
18-24 лютого в нічний час було проведене десантування 9-ї і 214-ї повітряно-десантних бригад, а також батальйону 8-ї повітряно-десантної бригади. Корпус відразу зіткнувся з організованою обороною противника. Не зважаючи на відсутність чисельної переваги в людях і важкому озброєнні, частини корпусу просунулися на 20-22 км і 28 лютого вийшли на рубіж, вказаний для зустрічі з 50-ю армією. Проте війська армії не змогли вирішити свого завдання, і з'єднанням 4-го повітряно-десантного корпусу довелося перейти до оборони.
Це був перший досвід проведення в ході війни повітрянодесантної операції такого масштабу. Внаслідок недоліків в організації і проведенні (різночасність застосування сил, відсутність чіткого управління в ході висадки десантів, розпилення сил в ході операції, нестача авіаційних засобів десантування) Вяземська повітряно-десантна операція не повністю досягла своєї мети, однак зіграла певну роль в поразці німецьких військ під Москвою.

title: Вяземська повітрянодесантна операція

wikitext:
{{Infobox Military Conflict
|conflict        = Вяземська повітрянодесантна операція
|partof          = [[Битва за Москву]]
|image           = Airbornearticle01 pic11.jpg
|size            = 300px
|caption         = Шикування десанту перед літаками.
|date            = [[18 січня]] — [[28 лютого]] [[1942]]
|place           = [[Смоленська область]], [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|РРФСР]]
|result          = частковий успіх визначеного за задумом [[Бойове завдання|завдання]] операції
|combatant1      = {{URS}}
|combatant2      = {{GERnazi}}
|commander1      = {{Прапорець|URS}} [[генерал-майор]] [[Затевахін Іван Іванович|Затевахін І. І.]]
|commander2      = {{Прапорець|GERnazi}}
|strength1       = понад 10 тис. чол.
|strength2       =
|casualties1     =
|casualties2     =
|campaign        =
}}
{{Ржевська битва}}

'''Вя́земська повітрянодеса́нтна опера́ція''' — перша масштабна [[повітрянодесантна операція]] в часи [[Німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]], яка була проведена [[Червона армія|радянськими військами]] в період з [[18 січня]] по [[28 червня|28 лютого]] [[1942]] року в ході [[Битва за Москву|Московської битви 1941—1942 рр]].

Головним завданням цієї операції ставилося сприяння військам [[Західний фронт (СРСР, Друга світова війна)|Західного]] і [[Калінінський фронт|Калінінського фронтів]] в оточенні і розгромі основних сил [[Група армій «Центр»|групи армій «Центр»]] у районі [[Ржев]] — [[Вязьма]] — [[Юхнов]] — [[Гагарін (Смоленська область)|Гжатськ]]. Проводилася за рішенням [[Ставка Верховного Головнокомандування|Ставки ВГК]] силами [[4-й повітрянодесантний корпус (СРСР)|4-го повітрянодесантного корпусу]], [[201-ша повітрянодесантна бригада (СРСР)|201-ї повітряно-десантної бригади]] [[5-й повітрянодесантний корпус (СРСР)|5-го повітрянодесантного корпусу]] і 250-го окремого стрілецького полку.

== Історія ==
Висадка десанту здійснювалася в 3 етапи: 18—22 січня в районі [[Желанья]] були висаджені 201-ша повітрянодесантна бригада та 250-й стрілецький полк, 27 січня — 2 лютого в районі Озеречня — [[8-ма повітряно-десантна бригада (СРСР)|8-ма повітряно-десантна бригада]] і 18—24 лютого в районі Желанья — головні сили 4-го повітряно-десантного корпусу ([[9-та повітряно-десантна бригада (СРСР)|9-та]] і [[214-та повітряно-десантна бригада (СРСР)|214-та повітряно-десантні бригади]]) — всього понад 10 тис. десантників, 320 [[міномет]]ів, 541 [[кулемет]], 300 [[протитанкова рушниця|протитанкових рушниць]].

По суті, повітряно-десантна операція розпочалася раніше — з висадки [[3 січня|3]] — [[4 січня]] 1942 батальйону 201-ї повітряно-десантної бригади та загону [[майор]]а Старчака в районі Мятлево. В цих групах було 348 і 415 парашутистів відповідно. Але перша фаза проведення операції успіху не мала й висадка головних сил була перенесена на другу половину січня.

[[18 січня|18]]—[[22 січня]] [[1942]] в нічний час була десантована в [[тил]] противника у район [[Знаменка (Смоленська область)|Знаменка]], [[Луги (Угранський район)|Луги]], [[Желанья]] (на південь від [[Вязьма|Вязьми]]), на відстані 35-40 км від [[Лінія фронту|лінії фронту]] лише 201-ша повітряно-десантна бригада і здійснив посадочний десант 250-й окремий стрілецький полк. [[Десантник]]и перехопили і утримували найважливіші дороги в тилу юхновського угрупування німців, сковували її [[маневр]], чим сприяли наступальним діям 1-го гвардійського кавалерійського корпусу і [[33-тя армія (СРСР)|33-ї армії]], які 1-2 лютого зав'язали бої на околицях Вязьми.

Радянське командування вирішило висадити також весь 4-й повітрянодесантний корпус ([[8-ма повітряно-десантна бригада (СРСР)|8-ма]], [[9-та повітряно-десантна бригада (СРСР)|9-та]] і [[214-та повітряно-десантна бригада (СРСР)|214-та повітряно-десантні бригади]]) із [[Бойове завдання|завданням]] не допустити відходу противника з району Вязьми на захід.

27 січня — 2 лютого десантуються в район Озеречня (на південний захід від Вязьми) лише три батальйони 8-ї повітряно-десантної бригади (близько 2500 осіб), після чого [[десантування]] було припинене. До 6 лютого [[8-ма повітряно-десантна бригада (СРСР)|8-ма повітряно-десантна бригада]] діяла самостійно в тилу вяземського угрупування противника, паралізувала роботу залізниці і шосе [[Смоленськ]] — [[Вязьма]], потім вийшла в район [[Бойові дії|бойових дій]] 1-го гвардійського {{comment|кк|кавалерійський корпус}} і була включена до його склад. У 1-й половині лютого бої за вяземський вузол прийняли затяжний характер. Противник підтягнув сюди [[Військовий резерв|резерви]], а радянські війська після тривалого наступу були ослаблені. Війська 11-го КК [[Калінінський фронт|Калінінського фронту]] і 1-го гвардійських кк [[Західний фронт (СРСР, Друга світова війна)|Західного фронту]] не змогли з'єднатися і замкнути [[оточення]] противника, а частина військ 33-ї армії сама опинилася оточеною південно-східніше Вязьми. Південніше противник продовжував утримувати Юхнов.

У цій обстановці Ставка ВГК [[10 лютого]] передала 4-й повітряно-десантний корпус Західному фронту із завданням десантувати його західніше Юхнова, в районі Желанья, прорвати оборону [[противник]]а з тилу, перерізати [[Автошлях E30|Варшавське шосе]] в 25-30 км південно-західніше Юхнова і з'єднатися з [[50-та армія (СРСР)|50-ю армією]] для спільних дій.

18-24 лютого в нічний час було проведене [[десантування]] 9-ї і 214-ї повітряно-десантних бригад, а також [[батальйон]]у 8-ї повітряно-десантної бригади. [[Корпус (армія)|Корпус]] відразу зіткнувся з організованою обороною противника. Не зважаючи на відсутність чисельної переваги в людях і важкому озброєнні, частини корпусу просунулися на 20-22 км і 28 лютого вийшли на рубіж, вказаний для зустрічі з 50-ю армією. Проте війська армії не змогли вирішити свого завдання, і з'єднанням 4-го повітряно-десантного корпусу довелося перейти до [[Оборона|оборони]].

Це був перший [[Бойовий досвід|досвід]] проведення в ході війни [[Повітрянодесантна операція|повітрянодесантної операції]] такого масштабу. Внаслідок недоліків в організації і проведенні (різночасність застосування сил, відсутність чіткого [[Управління військами|управління]] в ході висадки [[Десант повітряний|десантів]], розпилення сил в ході операції, нестача авіаційних засобів десантування) Вяземська повітряно-десантна операція не повністю досягла своєї мети, однак зіграла певну роль в поразці німецьких військ під Москвою.

== Див. також ==
* [[Операція «Ганновер»]]
* [[Операція «Бюффель» (1943)]]
* [[Повітрянодесантні війська Німеччини]]
* [[Дніпровська повітряно-десантна операція]]
* [[Операція «Меркурій»]]
* [[Операція «Маркет-Гарден»]]

== Джерела ==
* [http://glory-id.narod.ru/libra/nenachov.htm Ю. Ненахов. Воздушно-десантные войска во Второй мировой войне]{{Недоступне посилання|date=травень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [http://bse.sci-lib.com/article007683.html Вяземская воздушнодесантная операция 1942] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101215025832/http://bse.sci-lib.com/article007683.html |date=15 грудня 2010 }}
* [http://www.rkka.ru/analys/vdv/main.htm Из опыта управления воздушными десантами в годы войны Источник: «Военно-исторический журнал» № 12, 1979 г.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080516072639/http://www.rkka.ru/analys/vdv/main.htm |date=16 травня 2008 }}
* [https://web.archive.org/web/20100426210849/http://www.serpukhov.su/dima/war/airv.htm Авиадесант под Вязьмой]

== Література ==
* Советские воздушно-десантные, М., 1980, Лисов И. И., Десантники, М., 1968.
* Леонид Жуков. Воздушная гвардия. // Нижегородские новости (Нижний Новгород).- 01.08.2000.
* Суконкин Алексей Сергеевич Лиса в курятнике. Вдв и Спн. Часть 3. История десантных и разведывательно-диверсионных войск СССР и России
* Лукашенко А. И., Дорогами воздушного десанта. 2 изд., М., 1977;
* Фёдоров А. Г., Авиация в битве под Москвой, 2 изд., М., 1975.
* Мирослав Морозов, Андрей Платонов, Владислав Гончаров Десанты Великой Отечественной войны. Эксмо, 2008 г. ISBN 978-5-699-26702-6

[[Категорія:Повітрянодесантні операції]]
[[Категорія:Московська битва (1941-1942)]]
[[Категорія:Битви в СРСР]]
[[Категорія:Битви Німеччини в Другій світовій війні]]
[[Категорія:Битви СРСР]]
[[Категорія:Битви 1942]]
[[Категорія:Вязьма]]
[[Категорія:1942 в СРСР]]
[[Категорія:Події 18 січня]]
[[Категорія:Січень 1942]]
[[Категорія:Події 28 лютого]]
[[Категорія:Лютий 1942]]

title: Вяземська повітрянодесантна операція

Дата: 18 січня — 28 лютого 1942

Місце: Смоленська область, РРФСР

Результат: частковий успіх визначеного за задумом завдання операції

title: Сторони

СРСР: Третій Рейх

title: Командувачі

генерал-майор Затевахін І. І.: Третій Рейх


text:
# Тордеумос
Тордеумос (ісп. Tordehumos) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Кастилія-і-Леон, у провінції Вальядолід. Населення — 463 особи (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 200 км на північний захід від Мадрида, 39 км на північний захід від Вальядоліда.

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

title: Тордеумос

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Тордеумос
 | місцева_назва       = ''Tordehumos''
 | прапор              =
 | герб                =
 | автономна_спільнота = [[Кастилія-і-Леон]]
 | провінція           = [[Вальядолід (провінція)|Вальядолід]]
 | комарка             =
 | широта              = 41.817
 | довгота             = -5.15
 | висота              = 734
 | населення           = 463
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 61,28
 | густота             = 7,56
 | поштові_індекси     = 47830
 | телефонний_код      = 34 983
 | код_INE             = 47164
 | мер                 = Модесто Аргуельйо Тріго
 | рік_обрання         = 2007
 | www                 = http://www.tordehumos.com
}}
'''Тордеумос''' ({{lang-es|Tordehumos}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Кастилія-і-Леон]], у провінції [[Вальядолід (провінція)|Вальядолід]]. Населення — {{formatnum:463}} особи (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 200 км на північний захід від [[Мадрид]]а, 39 км на північний захід від [[Вальядолід]]а.

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Tordehumos}}

== Посилання ==

<!-- * [http://www.diputaciondevalladolid.es/nuestros_pueblos/nuestros_pueblos.shtml?idmuni=164 Diputación de Valladolid]. Datos de interés sobre la población. -->
<!-- * [http://www.tordehumos.com www.tordehumos.com] -->

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Вальядолід}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Вальядолід]]

title: Муніципалітет

Автономна спільнота: Кастилія-і-Леон

Провінція: Вальядолід

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Модесто Аргуельйо Тріго (з 2007)

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Пестово (Дем'янський район)
Пестово (рос. Пестово) — присілок у Дем'янському районі Новгородської області Російської Федерації.
Населення становить 6 осіб. Належить до муніципального утворення Пісоцьке сільське поселення.

## Історія
До 1927 року населений пункт перебував у складі Новгородської губернії. У 1927-1944 роках перебував у складі Ленінградської області.
Орган місцевого самоврядування від 2010 року — Пісоцьке сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 6    |

title: Пестово (Дем'янський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Пестово
|назва ін.       = Пестово
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Новгородська область]]
|район           = [[Дем'янський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Пісоцьке сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 6
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Новгородська область
}}
'''Пестово''' ({{lang-ru|Пестово}}) — [[присілок]] у [[Дем'янський район|Дем'янському районі]] [[Новгородська область|Новгородської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 6 осіб. Належить до муніципального утворення [[Пісоцьке сільське поселення]].

== Історія ==

До 1927 року населений пункт перебував у складі [[Новгородська губернія|Новгородської губернії]]. У 1927-1944 роках перебував у складі [[Ленінградська область|Ленінградської області]].

Орган місцевого самоврядування від 2010 року — Пісоцьке сільське поселення<ref>{{cite web 2 |date=30.03.2010 |url=https://docs.cntd.ru/document/469208311 |title= Закон Новгородской области «О преобразовании некоторых муниципальных образований, входящих в состав территории Демянского муниципального района...» |type=закон от 30.03.2010 № 718-ОЗ |website=[[Новгородська обласна дума|Новгородская областная Дума]] |accessdate=15 липня 2021 року |archiveid=20200614141706 |lang=ru |showlang=1 |ref= }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Пестово (Демянский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Дем'янський район}}
{{Novgorod-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Дем'янського району]]

title: присілок Пестово

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Новгородська область

Муніципальний район: Дем'янський район

Поселення: Пісоцьке сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Пестово · Пестово


text:
# Хондожко Анастасія Іванівна
Анастасія Іванівна Хондожко (25 травня 1924, с. Форостовичі, Чернігівська область — 13 грудня 2000, м. Шостка Сумської області) — бригадир цеху № 7 Шосткинського заводу «Зірка», Герой Соціалістичної Праці (1971).

## Життєпис
Анастасія Хондожко народилася 25 травня 1924 року в селі Форостовичі Новгород-Сіверського району Чернігівської області в селянській родині. Українка. Закінчила 7 класів в рідному селі. Працювала в колгоспі. Хотіла стати лікарем, але завадила війна.
У вересні 1943 року приїхала до міста Шостка Сумської області. У 1944 році закінчила фабрично-заводське училище. Залишилася працювати в училищі майстром виробничого навчання, була секретарем комсомольської організації.
У 1949—1978 роках, з невеликою перервою після оформлення пенсії в 1974 році, працювала на Шосткинському заводі «Зірка», підприємстві, яке в основному спеціалізувалося на виробництві пороху та інших вибухових речовин. Була аппаратчицею в цеху № 5, потім — бригадиром в цеху № 7. Стала передовиком виробництва. Її першій бригаді було присвоєно звання «Бригада Комуністичної праці».
Цех № 7 оборонного підприємства був дуже відповідальний, бо тут деталі доводили до ступеня готового виробу. Робота вимагала від робітників великої точності, вміння, уваги та надійності.
У 1960-і роки Анастасія Хондожко була нагороджена орденом Леніна. Це була перша така нагорода на підприємстві.
Анастасія Хондожко стала ініціатором впровадження і освоєння в цеху нової техніки. Коли кілька років вчені галузевого інституту (Державний науково-дослідний інститут хімічної промисловості) працювали в цеху над впровадженням нової автоматичної лінії збирання виробів, вона стала їх найближчим помічником. Її глибокі знання технічного процесу виробництва допомогли довести до кондиції впроваджувану лінію, потім це поставило перед працівницею якісно нові завдання. За підсумками 8-ї п'ятирічки її бригада показала високі результати в праці.
Указом Президії Верховної Ради СРСР від 25 квітня 1971 року за проявлений трудовий героїзм, значний внесок у підвищення ефективності суспільного виробництва, сприяння піднесенню народного господарства, зростанню могутності та слави СРСР, Хондожко Анастасії Іванівні було присвоєно звання Героя Соціалістичної Праці з врученням ордена Леніна і золотої медалі «Серп і Молот».
З 1978 року — майстер виробничого навчання ПТУ № 10 міста Шостка. В 1979 році була знову переведена на завод «Зірка» бригадиром. Пропрацювала на підприємстві більше 50 років. У вересні 1992 року вийшла на заслужений відпочинок. Працювала на громадських засадах у радах ветеранів заводу і міста.
Обиралася делегатом XXIV з'їзду Комуністичної партії Української РСР, депутатом Сумської обласної ради, Шосткинської міської ради, членом міськкому партії.
Жила в місті Шостка. Трагічно загинула 13 грудня 2000 року. Її збив поїзд. Похована на Центральному кладовищі (Артемівського мікрорайону) в Шостці.

## Нагороди
- два ордени Леніна,
- медалі:
  - «Захиснику Вітчизни», відзнака Президента України.
  - «За доблесну працю. В ознаменування 100-річчя з дня народження В. І. Леніна»,
  - «Ветеран праці».

## Ушанування
У Шосткинському краєзнавчому музеї та музеї Шосткинського професійного ліцею відкриті експозиції, присвячена Герою Соціалістичної праці Анастасії Хондожко.

title: Хондожко Анастасія Іванівна

wikitext:
{{Особа
|оригінал імені =
|місце_смерті =
|сайт =
|автограф =
|нагороди і премії = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Медаль Серп і Молот}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден Леніна}} {{!}}{{!}} {{Орден Леніна}} {{!}}{{!}} {{Медаль В ознаменування 100-річчя з дня народження Володимира Ілліча Леніна}} {{!}}{{!}} {{Медаль «Ветеран праці»}}
{{!}}
{{!)}}
{{(!}}
{{!}}{{Почесна відзнака Президента України}}{{!!}}{{Медаль Захиснику Вітчизни}}
{{!)}}
|діти =
|матір =
|батько =
|дата_смерті =
|ім'я при народженні =
|громадянство =
|місце_народження =
|дата_народження =
|рід_діяльності =
|опис зображення =
|ширина =
|зображення =
|вікісховище =
}}
{{однофамільці|Хондожко}}
'''Анастасія Іванівна Хондожко''' ([[25 травня]] [[1924]], с. [[Форостовичі]], [[Чернігівська область]] — [[13 грудня]] [[2000]], м. [[Шостка]] [[Сумська область|Сумської області]]) — бригадир цеху № 7 Шосткинського заводу «Зірка», [[Герой Соціалістичної Праці]] (1971).

== Життєпис ==
Анастасія Хондожко народилася 25 травня 1924 року в селі [[Форостовичі]] [[Новгород-Сіверський район|Новгород-Сіверського району]] [[Чернігівська область|Чернігівської області]] в селянській родині. Українка. Закінчила 7 класів в рідному селі. Працювала в колгоспі. Хотіла стати лікарем, але завадила війна.

У вересні 1943 року приїхала до міста Шостка [[Сумська область|Сумської області]]. У 1944 році закінчила фабрично-заводське училище. Залишилася працювати в училищі майстром виробничого навчання, була секретарем комсомольської організації.

У 1949—1978 роках, з невеликою перервою після оформлення пенсії в 1974 році, працювала на Шосткинському заводі «Зірка», підприємстві, яке в основному спеціалізувалося на виробництві пороху та інших вибухових речовин. Була аппаратчицею в цеху № 5, потім — бригадиром в цеху № 7. Стала передовиком виробництва. Її першій бригаді було присвоєно звання «Бригада Комуністичної праці».

Цех № 7 оборонного підприємства був дуже відповідальний, бо тут деталі доводили до ступеня готового виробу. Робота вимагала від робітників великої точності, вміння, уваги та надійності.

У 1960-і роки Анастасія Хондожко була нагороджена орденом [[Орден Леніна|Леніна]]. Це була перша така нагорода на підприємстві.<ref>[https://www.liveinternet.ru/users/kakula/post221424436/ 25 МАЯ РОДИЛИСЬ…]</ref>

Анастасія Хондожко стала ініціатором впровадження і освоєння в цеху нової техніки. Коли кілька років вчені галузевого інституту (Державний науково-дослідний інститут хімічної промисловості) працювали в цеху над впровадженням нової автоматичної лінії збирання виробів, вона стала їх найближчим помічником. Її глибокі знання технічного процесу виробництва допомогли довести до кондиції впроваджувану лінію, потім це поставило перед працівницею якісно нові завдання. За підсумками 8-ї п'ятирічки її бригада показала високі результати в праці.

Указом Президії [[Верховна рада Союзу Радянських Соціалістичних Республік|Верховної Ради СРСР]] від 25 квітня 1971 року за проявлений трудовий героїзм, значний внесок у підвищення ефективності суспільного виробництва, сприяння піднесенню народного господарства, зростанню могутності та слави СРСР, Хондожко Анастасії Іванівні було присвоєно звання Героя Соціалістичної Праці з врученням [[Орден Леніна|ордена Леніна]] і золотої медалі «Серп і Молот».

З 1978 року — майстер виробничого навчання ПТУ № 10 міста Шостка. В 1979 році була знову переведена на завод «Зірка» бригадиром. Пропрацювала на підприємстві більше 50 років. У вересні 1992 року вийшла на заслужений відпочинок. Працювала на громадських засадах у радах ветеранів заводу і міста.

Обиралася делегатом XXIV з'їзду Комуністичної партії Української РСР, депутатом Сумської обласної ради, Шосткинської міської ради, членом міськкому партії.

Жила в місті Шостка. Трагічно загинула 13 грудня 2000 року. Її збив поїзд<ref>{{Cite web |url=http://museum.shostka.org/publ/historical_works/ekspozicija_prisvjachena_khondozhko_anastasiji_ivanivni/4-1-0-149 |title=Експозиція, присвячена Хондожко Анастасії Іванівні |accessdate=7 березня 2020 |archive-date=17 лютого 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190217045826/http://museum.shostka.org/publ/historical_works/ekspozicija_prisvjachena_khondozhko_anastasiji_ivanivni/4-1-0-149 }}</ref>. Похована на Центральному кладовищі (Артемівського мікрорайону) в Шостці.

== Нагороди ==

* два ордени [[Орден Леніна|Леніна]],
* медалі:
** «Захиснику Вітчизни», відзнака Президента України.
** «За доблесну працю. В ознаменування 100-річчя з дня народження В. І. Леніна»,
** «Ветеран праці».

== Ушанування ==

У Шосткинському краєзнавчому музеї та музеї Шосткинського професійного ліцею відкриті експозиції, присвячена Герою Соціалістичної праці Анастасії Хондожко<ref>[http://www.shostka-rada.gov.ua/anons/anons_kulturnogo_zhittya_msta_040814_po_100814/ Анонс культурного життя міста]</ref>.

== Посилання ==
{{Warheroes.ru|id=13018|name=Анастасия Ивановна Хондожко|accessdate=2014-09-01}}

== Література ==

* Свидетельство родных или самого Героя
* Сумщина в іменах: Енциклопедичний довідник. Суми, 2003.
* Сюрин М. С. Завод Звезда наш второй дом. Сумы: Собор, 2000.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Нормативний контроль}}

[[Категорія:Делегати XXIV з'їзду КПРС]]
[[Категорія:Поховані в Шостці]]
[[Категорія:Депутати Сумської обласної ради]]
[[Категорія:Делегати з'їздів КП України]]
[[Категорія:Вікіпедія:Статті з іншим значенням на Вікіданих]]
[[Категорія:Нагороджені медаллю «Захиснику Вітчизни»]]
[[Категорія:Кавалери ордена «За заслуги» (Почесна відзнака Президента України)]]
[[Категорія:Нагороджені медаллю «Ветеран праці»]]
[[Категорія:Кавалери ордена Леніна]]
[[Категорія:Герої Соціалістичної Праці]]
[[Категорія:Померли 2000]]
[[Категорія:Померли 13 грудня]]
[[Категорія:Уродженці Новгород-Сіверського району]]
[[Категорія:Народились 1924]]
[[Категорія:Народились 25 травня]]

title: Хондожко Анастасія Іванівна

Народилася: 25 травня 1924 · Форостовичі, Новгород-Сіверський район, Новгород-Сіверська округа, Чернігівська губернія, Українська СРР, СРСР

Померла: 13 грудня 2000 (76 років) · Шостка, Сумська область, Україна

Країна: СРСР

Партія: КПРС

Нагороди: | Герой Соціалістичної Праці | | Орден Леніна | Орден Леніна | Медаль «За доблесну працю (За військову доблесть)» | Медаль «Ветеран праці» | | | Почесна відзнака Президента України | Медаль «Захиснику Вітчизни» |

title: Партія

Орден Леніна: Орден Леніна · Медаль «За доблесну працю (За військову доблесть)» · Медаль «Ветеран праці»

title: Партія

Почесна відзнака Президента України: Медаль «Захиснику Вітчизни»


text:
# Вишня Вулетич
Вишня Вулетич (нар. 7 січня 1982) — колишня сербська тенісистка. Найвищу одиночну позицію світового рейтингу — 648 місце досягла 7 травня 2001, парну — 280 місце — 11 червня 2001 року. Завершила кар'єру 2009 року.

## Фінали ITF
| Легенда         |
| --------------- |
| турніри $10,000 |

### Парний розряд: 3 (1–2)
| Результат | Ранг | Дата           | Турнір             | Покриття | Партнерка       | Суперниці                      | Рахунок  |
| --------- | ---- | -------------- | ------------------ | -------- | --------------- | ------------------------------ | -------- |
| Перемога  | 1.   | 25 червня 2000 | Істон, США         | Тверде   | Катріна Німмерс | Вітні Лайго Дженет Вокер       | 6–4, 6–4 |
| Поразка   | 2.   | 4 серпня 2002  | Дублін, Ірландія   | Трава    | Ребекка Ранкін  | Анна Говкінс Ніколь Кріз       | 2–6, 5–7 |
| Поразка   | 3.   | 1 червня 2003  | Кампобассо, Італія | Ґрунт    | Ана Йованович   | Ліенн Бейкер Катерина Кожокіна | 1–6, 1–6 |

title: Вишня Вулетич

wikitext:
{{Тенісист
|ім'я_гравця         = Вишня Вулетич
 Višnja Vuletić
|фото                =
|громадянство        = {{SCG}} (1998–2006) /
{{SRB}} (2006–2009)
|місце_проживання    =
|дата_народження     = 7 січня 1982
|місце_народження    = [[Белград]], СР Сербія, СФР Югославія
|дата_смерті         =
|місце_смерті        =
|зріст               =
|вага                =
|початок_кар'єри     =
|завершення_кар'єри  = 2009
|робоча_рука         = права (дворучний бекгенд)
|тренер              =
|призові_гроші       = $13,777
|одиночні_результати             =
|одиночних_титулів               =
|найвища_одиночна_позиція        = Ранг 648 (7 травня 2001)
|поточна_одиночна_позиція        =
|результати_Australian_Open      =
|результати_Roland_Garros        =
|результати_Wimbledon            =
|результати_US_Open              =
|результати_на_World_Tour_Finals =
|результати_Олімпіади            =
|парні_результати                  =
|парних_титулів                    =
|найвища_парна_позиція             = Ранг 280 (11 червня 2001)
|результати_парні_Australian_Open  =
|результати_парні_Roland_Garros    =
|результати_парні_Wimbledon        =
|результати_парні_US_Open          =
|результати_парні_Олімпіади        =
|результати_мікст_Australian_Open  =
|результати_мікст_Roland_Garros    =
|результати_мікст_Wimbledon        =
|результати_мікст_US_Open          =
|результати_мікст_Олімпіади        =
|останнє_оновлення   =
|медалі              =
}}

'''Вишня Вулетич''' (нар. 7 січня 1982) — колишня сербська [[Теніс|тенісистка]]. Найвищу одиночну позицію світового рейтингу — 648 місце досягла 7 травня 2001, парну — 280 місце — 11 червня 2001 року. Завершила кар'єру 2009 року.

== Фінали ITF ==
{|class="wikitable" style="font-size:85%"
! Легенда
|- style="background:#f0f8ff;"
|турніри $10,000
|}
=== Парний розряд: 3 (1–2) ===
{|class="sortable wikitable" style=font-size:97%
|-
! Результат
! Ранг
! Дата
! Турнір
! Покриття
! Партнерка
! Суперниці
! Рахунок
|- style="background:#f0f8ff;"
| bgcolor="98FB98"|Перемога
| 1.
| 25 червня 2000
| Істон, США
| Тверде
| {{flagicon|USA}} [[Катріна Німмерс]]
| {{flagicon|USA}} [[Вітні Лайго]]
 {{flagicon|USA}} Дженет Вокер
| 6–4, 6–4
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 2.
| 4 серпня 2002
| [[Дублін]], Ірландія
| Трава
| {{flagicon|GBR}} Ребекка Ранкін
| {{flagicon|GBR}} [[Анна Говкінс]]
 {{flagicon|AUS}} [[Ніколь Кріз]]
| 2–6, 5–7
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 3.
| 1 червня 2003
| [[Кампобассо]], Італія
| Ґрунт
| {{flagicon|SRB}} [[Ана Йованович]]
| {{flagicon|NZL}} [[Ліенн Бейкер]]
 {{flagicon|RUS}} [[Катерина Кожокіна]]
| 1–6, 1–6
|}

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* {{WTA|220235|Višnja Vuletić}}
* {{ITF|visnja-vuletic/800204844/srb|Višnja Vuletić}}

{{DEFAULTSORT:Вулетич Вишня}}
[[Категорія:Народились 1982]]
[[Категорія:Сербські тенісистки]]

title: Вишня Вулетич · Višnja Vuletić

Громадянство: Сербія та Чорногорія (1998–2006) / · Сербія (2006–2009)

Дата народження: 7 січня 1982 (43 роки)

Місце народження: Белград, СР Сербія, СФР Югославія

Робоча рука: права (дворучний бекгенд)

title: Одиночний розряд

Найвища позиція: Ранг 648 (7 травня 2001)

title: Парний розряд


text:
# Савчук Григорій Пантелеймонович
Григо́рій Пантелеймо́нович Савчу́к (нар. 12 листопада 1978 — пом. 25 липня 2014) — солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни.

## Життєпис
Народився в селі Залужне Локачинського району на Волині. Батьки рано померли. Закінчив Замличівську загальноосвітню школу у сусідньому селі Замличі. Побрався, жили у старенькій дерев'яній хаті, самостійно хазяйнували, спочатку п'ять корів тримали.
Мобілізований у квітні 2014-го, не ховався. Далекомірник — номер обслуги 51-ї окремої механізованої бригади (Володимир-Волинський).
Помер від важких поранень у Харківському військовому шпиталі, яких зазнав у бою під Луганськом — серце стало.
Залишились дружина Олена, троє неповнолітніх дітей — Степан, Вікторія, Тетяна, 86-річна бабця. 30 липня народився наймолодший син.
31 липня 2014-го похований у селі Залужне.

## Нагороди та вшанування
17 липня 2015 року — за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі під час російсько-української війни, відзначений — нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно).
22 грудня 2015 року у приміщенні Замличівської ЗОШ І—ІІІ ст. відкрито меморіальні дошки на честь випускників школи, які загинули у зоні АТО на сході України, — Григорія Савчука та Ігоря Упорова.

title: Савчук Григорій Пантелеймонович

wikitext:
{{Військовик2
| ім'я                = Савчук Григорій Пантелеймонович
| оригінал імені      =
| портрет             = Савчук Григорій Пантелеймонович.jpg
| ім'я при народженні =
| дата народження     = 12.11.1978
| місце народження    = [[Залужне (Локачинський район)|Залужне]]
| дата смерті         = 25.7.2014
| місце смерті        =
| причина смерті      = помер від поранень
| прізвисько          =
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    = {{FСВ ЗСУ}}
| рід військ          = {{InМЕХ Укр}}
| роки служби         =
| звання              = {{Ранг|країна=Україна|звання=Солдат}}
| формування          = {{51 ОМБр ЗСУ|2}}
 | командування        =
| битви               = [[Війна на сході України]]
* [[Бої за Луганський аеропорт]]
| нагороди            = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден За мужність III ступеня}}
{{!)}}
| університет         =
| signature           =
| інше                =
}}
{{Однофамільці|Савчук}}
'''Григо́рій Пантелеймо́нович Савчу́к''' ({{нар}} {{ДН|12|11|1978}} — {{пом}} {{ДС|25|7|2014}}) — солдат [[Збройні сили України|Збройних сил України]], учасник російсько-української війни.

== Життєпис ==
Народився в селі [[Залужне (Локачинський район)|Залужне]] [[Локачинський район|Локачинського району]] на Волині. Батьки рано померли. Закінчив Замличівську загальноосвітню школу у сусідньому селі [[Замличі]]. Побрався, жили у старенькій дерев'яній хаті, самостійно хазяйнували, спочатку п'ять корів тримали.

Мобілізований у квітні 2014-го, не ховався. Далекомірник — номер обслуги [[51-ша окрема механізована бригада (Україна)|51-ї окремої механізованої бригади]] (Володимир-Волинський).

Помер від важких поранень у Харківському військовому шпиталі, яких зазнав у бою під Луганськом — серце стало.

Залишились дружина Олена, троє неповнолітніх дітей — Степан, Вікторія, Тетяна, 86-річна бабця. 30 липня народився наймолодший син.

31 липня 2014-го похований у селі Залужне.

== Нагороди та вшанування ==
17 липня 2015 року — за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі під час [[Війна на сході України|російсько-української війни]], відзначений — нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно).<ref>{{УПУ|436/2015|17 липня|Про відзначення державними нагородами України|http://www.president.gov.ua/documents/4362015-19257}}
</ref>

22 грудня 2015 року у приміщенні Замличівської ЗОШ І—ІІІ ст. відкрито меморіальні дошки на честь випускників школи, які загинули у зоні АТО на сході України, — Григорія Савчука та [[Упоров Ігор Романович|Ігоря Упорова]]<ref>[http://www.locadm.gov.ua/press-tsentr/item/3408-vichna-pam%E2%80%99yat-geroyam Вічна пам'ять Героям!] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171028042628/http://www.locadm.gov.ua/press-tsentr/item/3408-vichna-pam%E2%80%99yat-geroyam |date=2017-10-28 }} // Локачинська РДА, 23 грудня 2015</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://memorybook.org.ua/21/savchuk.htm Савчук Григорій Пантелеймонович]
{{ukr-mil-bio-stub}}
{{Учасники РУВ|загинув=так}}

[[Категорія:Уродженці Локачинського району]]
[[Категорія:Поховані в Локачинському районі]]
[[Категорія:Військовики 51-ї механізованої бригади]]

title: Загальна інформація

Народження: 12 листопада 1978 · Залужне

Смерть: 25 липня 2014 (35 років) · (помер від поранень)

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Вид ЗС: Сухопутні війська

Рід військ: Механізовані війська

Формування: 51 ОМБр

Війни / битви: Війна на сході України - Бої за Луганський аеропорт