text:
# Урочище Демерджі
Уро́чище Демерджі́ — геологічна пам'ятка природи національного значення Кримських гір на теренах Алуштинської міської ради АР Крим. Створена відповідно до Постанови Кабінету міністрів УРСР від 30 березня 1981 за № 145 шляхом реорганізації пам'ятки природи місцевого значення, затвердженої 1960 року.

## Загальні відомості
Землекористувачем є Державне підприємство Алуштинське державне лісове господарство. Урочище розташовано у 38 квадраті Алуштинського лісництва, південніше плато Демерджі-яйла, що належить до Головного пасма Кримських гір і біля підніжжя якого розташоване селище Лучисте. Плато увінчують вершини Північна і Південна Демерджі. Для плато є характерним випаровування надмірної вологи, що піднімається легким димком, закриваючи туманом гору. Через це греки називали її Фуна — «паруюча», а назва Демірджі пішла від тюркського слова «коваль» — demirci.
Площа пам'ятки 20 гектар. Урочище опускається по схилу плато до долини, де найближче розташованим поселенням є селище Лучисте (крим. Demirci), неподалік автомобільної траси Сімферополь-Алушта.

## Опис
Урочище Демерджі розташоване на схилі однойменної гори Південна Демерджі (1 239 м) за 1 км від селища Лучисте. Схили гори складаються з осадових гірських порід верхньоюрського періоду (135—160 млн. років тому), коли уламки гірських порід (глина, пісок, гравій, валуни, вапнякові мули) утворили конгломерат, що легко піддається денудації. В процесі вивітрювання скелі набули стовпоподібного вигляду з нішами, карнизами, виступами, пронизаними широкими тріщинами. Їхні форми заввишки до 25 м віддалено нагадують фігури фантастичних істот, тварин, людей, предметів. Зі зміною освітлення впродовж дня змінюється їхнє сприйняття через зміну тіней, відтінків скель. Найзагадковішого вигляду вони отримують, коли урочище губиться вищезгаданому тумані, характерному для Демерджі. Через це урочище отримало назву «Долина привидів». Загалом тут зосереджено більше сотні подібних геологічних утворень. Внаслідок обвалу Південної Демерджі 1894 від скелі відколовся блок скали, який при падінні роздробився на уламки до 25 м в поперечнику. Декотрі з них долетіли до села, зруйнувавши 4 будинки. Після цього селище перенесли на нове місце, заснувавши нинішнє село Лучисте. При обвалі 1966 сейсмічна станція «Алушта» зафіксувала поштовхи, аналогічні землетрусу. Останній обвал пройшов 1992 року.
Найвідомішою серед даних формацій є скеля Хой-Кая, звана ще «Воїн», «Катерина». Стовп «Великан» має діаметр 5 м і висоту 25 м. Він оточений стовпами заввишки 10-20 м.
В урочищі представлено 420 видів рослин, серед яких тис ягідний (Taxus baccata L.), лядвенець таврійський (Lotus tauricus), еспарцет яйлинський (Onobrychis jailae), піраканта (Pyracantha coccinea).

## Галерея
- Скеля Марія-Катерина
- Сосна в долині привидів

## Легенда
За легендою до Криму прийшли завойовники і на вершині гори побудували кузню, де коваль виготовляв зброю. Через жар з кузні сохли річки, джерела. Старійшини з селищ пішли просити коваля загасити горно кузні, але той їх вбив. Тоді до кузні з села пішла дівчина Марія, яка просила коваля покинути гору. Вона відштовхнула коваля, який хотів її схопити, а той за це її вбив щойно викуваним мечем. Цього не витримала гора, що розійшлась і проковтнула кузню з ковалем, про яких нагадував дим над горою. На вершині появились скелі, що нагадували людей, а одна з них нагадувала жіночу голову, через що її стали звати Марія.
У Російській імперії скелю перейменували на «Катерина» на честь Катерини ІІ.

title: Урочище Демерджі

wikitext:
{{Картка:Природоохоронна територія
  | name                = Геологічна пам'ятка природи загальнодержавного значення «Урочище Демерджі»
  | image               = Украина, Крым, вид с Демерджи на Бабуган и Чатыр-Даг (панорама) 02.jpg
  | зображення_підпис   = Краєвид із Демерджі на Долину Привидів
  | ширина_зображення   = 300px
  | категорія_мсоп      = III
  | map                 =
  | caption             =
  | ширина_мапи         =
  | локатор_x           =
  | локатор_y           =
  |країна = {{UKR}}
  | розташування        = [[Алушта]]<br/>[[Автономна Республіка Крим|АР Крим]]
  | nearest_city        = [[Алушта]]
  |lat_degrees          = 44 | lat_minutes  = 45 | lat_seconds  = 00 | lat_direction  = N
  |long_degrees         = 34 | long_minutes =  24| long_seconds = 23 | long_direction = E
  | площа               = 20 га
  | заснований          = [[30 березня]] [[1981]]
  | число_відвідувачів  =
  | рік_відвідувачів    =
  | керуюча_організація = Алуштинське ДЛГ
  | Карта розташування  = Україна Крим
  | Карта розташування 2  =
}}
[[Файл:Південне Демерджі на світанку.jpg|міні|праворуч|Урочище «Демерджі» на світанку (2013)]]
'''Уро́чище Демерджі́''' — [[Геологія|геологічна]] [[пам'ятка природи]] національного значення [[Кримські гори|Кримських гір]] на теренах [[Алуштинська міська рада|Алуштинської міської ради]] [[Автономна Республіка Крим|АР Крим]]. Створена відповідно до [[Постанова|Постанови]] [[Кабінет міністрів|Кабінету міністрів]] [[УРСР]] від [[30 березня]] [[1981]] за № 145 шляхом реорганізації пам'ятки природи місцевого значення, затвердженої [[1960]] року.

== Загальні відомості ==
[[Земельна ділянка|Землекористувачем]] є Державне підприємство Алуштинське державне лісове господарство. Урочище розташовано у 38 квадраті Алуштинського [[Лісництво|лісництва]], [[Південь|південніше]] плато [[Демерджі-яйла]], що належить до [[Головне пасмо Кримських гір|Головного пасма Кримських гір]] і біля підніжжя якого розташоване селище Лучисте. Плато увінчують вершини [[Північна Демерджі|Північна]] і Південна Демерджі. Для плато є характерним випаровування надмірної вологи, що піднімається легким димком, закриваючи [[туман]]ом гору. Через це греки називали її Фуна — «паруюча», а назва Демірджі пішла від тюркського слова «[[Ковальство|коваль]]» — ''demirci''.

Площа пам'ятки 20 [[гектар]]. Урочище опускається по схилу плато до долини, де найближче розташованим поселенням є селище [[Лучисте]] ({{lang-crh|Demirci}}), неподалік автомобільної траси [[Сімферополь]]-[[Алушта]].

== Опис ==
[[Файл:2006-02-21 Долина приведений. Димерджи.jpg|міні|праворуч|200пкс|Долина привидів — на спуску з Демерджі по південно-західному схилу]]
Урочище Демерджі розташоване на схилі однойменної гори [[Південна Демерджі]] (1 239 м) за 1 [[км]] від селища Лучисте. Схили гори складаються з [[Осадові гірські породи|осадових гірських порід]] [[Юрський період|верхньоюрського періоду]] (135—160 [[млн.]] років тому), коли уламки гірських порід ([[глина]], [[пісок]], [[гравій]], валуни, вапнякові мули) утворили конгломерат, що легко піддається [[Денудація|денудації]]. В процесі [[вивітрювання]] скелі набули стовпоподібного вигляду з нішами, карнизами, виступами, пронизаними широкими тріщинами. Їхні форми заввишки до 25 м віддалено нагадують фігури фантастичних істот, тварин, людей, предметів. Зі зміною освітлення впродовж дня змінюється їхнє сприйняття через зміну тіней, відтінків скель. Найзагадковішого вигляду вони отримують, коли урочище губиться вищезгаданому тумані, характерному для Демерджі. Через це урочище отримало назву «[[Долина привидів]]». Загалом тут зосереджено більше сотні подібних геологічних утворень. Внаслідок обвалу Південної Демерджі [[1894]] від скелі відколовся блок скали, який при падінні роздробився на уламки до 25 м в поперечнику. Декотрі з них долетіли до села, зруйнувавши 4 будинки. Після цього селище перенесли на нове місце, заснувавши нинішнє село Лучисте. При обвалі [[1966]] сейсмічна станція «Алушта» зафіксувала поштовхи, аналогічні землетрусу. Останній обвал пройшов [[1992]] року.

Найвідомішою серед даних формацій є скеля [[Хой-Кая]], звана ще «Воїн», «Катерина». Стовп «Великан» має діаметр 5 м і висоту 25 м. Він оточений стовпами заввишки 10-20 м.

В урочищі представлено 420 видів рослин, серед яких [[тис ягідний]] (''Taxus baccata L.''), [[Лядвенець|лядвенець таврійський]] (''Lotus tauricus''), еспарцет яйлинський<ref>{{Cite web |url=http://flora.crimea.ru/esparcet/esparcet.html |title=Еспарцет Onobrychis  |accessdate=13 травня 2015 |archive-date=18 травня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150518103620/http://flora.crimea.ru/esparcet/esparcet.html }} Еспарцет Onobrychis {{ref-ru}}</ref> (''Onobrychis jailae''), піраканта<ref>{{Cite web |url=http://www.botansad.com.ua/index.php/04/69-розові-rosaceae-juss/923-пираканта-шарлаховая-%E2%80%94-руracantha-coccinea-roera-cotoneaster-pyracantha-s-p-а-с-h.html |title=ПИРАКАНТА ШАРЛАХОВАЯ — Pyracantha coccinea Roera. (Cotoneaster pyracantha S p а с h).  |accessdate=13 травня 2015 |archive-date=18 травня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150518075918/http://www.botansad.com.ua/index.php/04/69-розові-rosaceae-juss/923-пираканта-шарлаховая-%E2%80%94-руracantha-coccinea-roera-cotoneaster-pyracantha-s-p-а-с-h.html }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150518075918/http://www.botansad.com.ua/index.php/04/69-розові-rosaceae-juss/923-пираканта-шарлаховая-%E2%80%94-руracantha-coccinea-roera-cotoneaster-pyracantha-s-p-а-с-h.html |date=2015-05-18 }}</ref> (''Pyracantha coccinea'').

== Галерея ==
<gallery>
Файл:Демерджи, голова Екатерины.JPG|Скеля Марія-Катерина
Файл:2013. Крым 143.jpg|
Файл:Долина привидів1.JPG|
Файл:Сосна в Долинi Привидiв. Урочище Демерджі.jpg|Сосна в долині привидів
Скелі долини привидів в урочищі Демірджі-яйли.jpg
Файл:Урочище «Демерджи».jpg|
Файл:2013. Крым 193.jpg|
Файл:2013. Крым 196.jpg|
Файл:Урочище Демерджи, Долина привидів.JPG|

</gallery>

== Легенда ==
За легендою до Криму прийшли завойовники і на вершині гори побудували [[Кузня|кузню]], де [[Ковальство|коваль]] виготовляв зброю. Через жар з кузні сохли річки, джерела. Старійшини з селищ пішли просити коваля загасити горно кузні, але той їх вбив. Тоді до кузні з села пішла дівчина Марія, яка просила коваля покинути гору. Вона відштовхнула коваля, який хотів її схопити, а той за це її вбив щойно викуваним мечем. Цього не витримала гора, що розійшлась і проковтнула кузню з ковалем, про яких нагадував дим над горою. На вершині появились скелі, що нагадували людей, а одна з них нагадувала жіночу голову, через що її стали звати Марія.

У [[Російська імперія|Російській імперії]] скелю перейменували на «Катерина» на честь [[Катерина II (імператриця Росії)|Катерини ІІ]].

== Джерела ==
* Ена В. Г. Заповедные ландшафты Крыма. — Симферополь: Таврия, 1989
* {{ГЕУ}}

== Посилання ==
* [http://www.autotravel.ua/countries/ukraine/dolyna-pryvydiv/ Долина Привидів] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160430170048/http://www.autotravel.ua/countries/ukraine/dolyna-pryvydiv/ |date=30 квітня 2016 }}
* [http://www.pizzatravel.com.ua/ukr/Ukraina/2/dolyna_pryvydiv_na_demerji Долина привидів на Демерджі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150518085426/http://www.pizzatravel.com.ua/ukr/Ukraina/2/dolyna_pryvydiv_na_demerji |date=18 травня 2015 }}
* [http://crimea-blog.com/demerji.html Достопримечательности Крыма. Гора Демерджи. Долина Привидений] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150509212515/http://crimea-blog.com/demerji.html |date=9 травня 2015 }} {{ref-ru}}
* [http://crimeamap.ru/dolina_privideniy/#ll=34.413171,44.748878&z=16&mt=sat Долина Привидений, карта] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150511205442/http://crimeamap.ru/dolina_privideniy/#ll=34.413171,44.748878&z=16&mt=sat |date=11 травня 2015 }} {{ref-ru}}
* [http://adonis-crimea.com.ua/legendy-kryma/62-gora-kuznets.html Гора-кузнец] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150518084231/http://adonis-crimea.com.ua/legendy-kryma/62-gora-kuznets.html |date=18 травня 2015 }} {{ref-ru}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Природоохоронні території загальнодержавного значення АР Крим}}
{{Пам'ятки природи України загальнодержавного значення}}
{{Природно-заповідний фонд Алушти}}

[[Категорія:Категорія МСОП III]]
[[Категорія:Геологічні пам'ятки природи Криму]]
[[Категорія:Природоохоронні об'єкти, засновані 1960]]

Розташування: Алушта · АР Крим

Найближче місто: Алушта

Площа: 20 га

Засновано: 30 березня 1981

Оператор: Алуштинське ДЛГ


text:
# Цоппе-ді-Кадоре
Цоппе-ді-Кадоре (італ. Zoppè di Cadore, вен. Zopé de Cador) — муніципалітет в Італії, у регіоні Венето,  провінція Беллуно.
Цоппе-ді-Кадоре розташоване на відстані близько 500 км на північ від Рима, 110 км на північ від Венеції, 28 км на північ від Беллуно.
Населення — 226 осіб (2014).
Щорічний фестиваль відбувається 26 липня. Покровитель — Sant'Anna.

## Демографія
Населення за роками:

Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 8 іноземців з 5 країн, серед них 4 громадяни країн Євросоюзу.

## Сусідні муніципалітети
- Валь-ді-Цольдо
- Водо-ді-Кадоре

wikiname: ukwiki

title: Цоппе-ді-Кадоре

in_language: uk

wikitext:
{{Комуна Італії
 | назва         = Цоппе-ді-Кадоре
 | місцева_назва = Zoppè di Cadore
 | герб          = <!-- Logo_zoppè_di_cadore.gif -->
 | регіон        = VEN <!-- Лише 3-літерний КОД -->
 | провінція     = BL <!-- Лише 2-літерний КОД -->
 | latd   = 46
 | latm   = 23
 | lats   = 0
 | longd  = 12
 | longm  = 11
 | longs  = 0
 | висота = 1.461
 | населення     = 195
 | рік_насел     = 01-01-2023
 | площа         = 4
 | густота       = 45,0
 | поштові_індекси  = 32010
 | телефонний_код = 0437
 | код_ISTAT     = 025069
 | покровитель   = Sant'Anna
 | мер           = Paolo Simonetti
 | обраний       = 22-9-2020
 | www           = http://www.comune.zoldoalto.bl.it/opencms/comune.act?dir=/opencms/opencms/CMCLZ/Zoppe/
}}

'''Цоппе-ді-Кадоре''' ({{lang-it|Zoppè di Cadore}}, {{lang-vec|Zopé de Cador}}) — [[муніципалітет]] в [[Італія|Італії]], у регіоні [[Венето]],  [[Беллуно (провінція)|провінція Беллуно]].

Цоппе-ді-Кадоре розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані та напрямки розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 500 км на північ від [[Рим|Рима]], 110 км на північ від [[Венеція|Венеції]], 28 км на північ від [[Беллуно]].

Населення — {{formatnum:226}} {{МНОЖИНА:226|особа|особи|осіб}} (2014)<ref name="dem1">{{cite web |url=http://www.demo.istat.it/bil2014/index.html |title=Демографічний баланс 2014 року та населення на 31 грудня |publisher=[[ISTAT]] |accessdate=25 грудня 2014 |archive-date=2015-06-26 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150626150429/http://demo.istat.it/bil2014/index.html }}{{ref-it}}</ref>.
Щорічний фестиваль відбувається 26 липня. Покровитель — Sant'Anna.

== Демографія ==
{{Демографія/Zoppè di Cadore}}

{{Іноземці в Італії | назва=Цоппе-ді-Кадоре | дата=1 січня 2023 року
 | всього=8 | країн=5 | Укр=0 | ЄС=4 | таблиця= | країна1=[[Мексика|Мексики]]
 | примітка=<ref>{{cite web| url=https://demo.istat.it/app/?i=RCS&l=en
  | title=Resident population by sex, municipality and citizenship | language=англ.
  | trans_title=Постійне населення за статтю, муніципалітетом і громадянством
  | publisher=[[ISTAT]]| accessdate=12 червня 2024}}</ref>
}}

== Сусідні муніципалітети ==

* [[Валь-ді-Цольдо]]
* [[Водо-ді-Кадоре]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Italy-geo-stub}}
{{Провінція Беллуно}}
{{Noimg}}

{{Портали|Географія|Італія}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Беллуно]]

title: Цоппе-ді-Кадоре · Zoppè di Cadore

Країна: Італія

Регіон: Венето

Провінція: Беллуно

Площа: 4 км²

title: Розміщення

Розміщення: Commune

title: Влада

Мер: Paolo Simonetti (22-9-2020)


text:
# Аньхойська кліка
Аньхойська кліка (спрощ.: 皖系军阀; кит. трад.: 皖系軍閥; піньїнь: Wǎn Xì Jūn Fá) — одна з клік (фракцій), на які розпалось угрупування бейянських мілітаристів після смерті Юань Шикая.
Мала значну перевагу в центральному уряді в Пекіні в 1916-1920 роках, ведучи боротьбу за вплив із Чжилійською та Фентянською кліками. Її лідери неодноразово очолювали уряд.
Аньхойська кліка дотримувалась жорсткої позиції щодо Руху на захист Конституції.

## Історія
Свою назву кліка отримала від назви провінції Аньхой, уродженцем якої був лідер кліки Дуань Ціжуй, там же народився могутній сановник Лі Хунчжан, який згуртував офіцерів після Тайпінського повстання. Кліка також мала підтримку з боку Японії. Військові сили кліки розташовувались у провінціях Хенань, Чахар, Чжилі, Шаньдун і в Зовнішній Монголії. Ті сили кліка використовувала для затвердження свого панування в Північному Китаї.
1918 року генерал Сюй Шучжен і політик Ван Ітан заснували клуб Аньфу — політичне відділення Аньхойської кліки. На виборах до новоствореного парламенту Китайської Республіки політики, які були членами клубу, здобули три чверті місць. Тоді президентом був призначений нейтральний Сюй Шічан, однак клуб Аньфу фактично керував країною, а представники Чжилійської кліки були усунуті від найвищих посад.
Сюй Шучжен очолив китайський десятитисячний корпус, який у липні 1919 року зайняв столицю богдо-ханської Монголії Ургу, та встановив там свою владу.
В липні 1920 року спалахнула чжилійсько-аньхойська війна, що завершилась нищівною поразкою Аньхойської кліки. На боці Чжилійської кліки виступав глава Фентянської кліки Чжан Цзолінь. Основна битва відбувалась 14-17 липня. Аньхойці виступали на два фронти. У Пейфу зумів прорвати західний фронт і розгромити його. Після поразки командувач східного фронту Сюй Шучжен утік, залишивши армію. За два дні Дуань Ціжуй подав у відставку, й 23 липня чжилійські війська ввійшли до Пекіна.
Аньхойська кліка припинила своє існування, а її клуб було розпущено. До 1924 року всі провінції, що їх контролювала Аньхойська кліка, перейшли до Чжилійської кліки, за винятком Шаньдуну. Частина генералів Аньхойської кліки невдовзі отримала амністію, й хоч окремі її представники продовжували брати участь у політичному житті Китаю, кліка більше не була організованою силою.
Лу Юнсян продовжував працювати на посаді військового губернатора провінції Чжецзян, поки не спалахнула цзянсу-чжецзянська війна 1924 року, й він утік, але потім знову отримував посади військових губернаторів інших провінцій.

## Лідери кліки
- Лі Хунчжан
- Дуань Ціжуй
- Сюй Шучжен
- Ван Ітан
- Лу Юнсян
- Сюй Шічан

title: Аньхойська кліка

wikitext:
{{Картка організації
|зображення        = TerritoriosDeLaCamarilladeAnhui1917.svg
|розмір_зображення = 250px
|підпис            = Територія домінування Аньхойської кліки станом на 1917 рік (позначено синім кольором)
}}

'''Аньхойська кліка''' ({{zh|t=皖系軍閥|s=皖系军阀|p=Wǎn Xì Jūn Fá}}) — одна з клік (фракцій), на які розпалось угрупування [[Бейянські мілітаристи|бейянських мілітаристів]] після смерті [[Юань Шикай|Юань Шикая]].

Мала значну перевагу в центральному уряді в [[Пекін]]і в [[1916]]-[[1920]] роках, ведучи боротьбу за вплив із [[Чжилійська кліка|Чжилійською]] та [[Фентянська кліка|Фентянською кліками]]. Її лідери неодноразово очолювали уряд.

Аньхойська кліка дотримувалась жорсткої позиції щодо [[Рух на захист Конституції|Руху на захист Конституції]].

== Історія ==
Свою назву [[кліка]] отримала від назви провінції [[Аньхой]], уродженцем якої був лідер кліки [[Дуань Ціжуй]], там же народився могутній сановник [[Лі Хунчжан]], який згуртував офіцерів після [[Тайпінське повстання|Тайпінського повстання]]{{sfn|Nathan|1998|p=107}}. Кліка також мала підтримку з боку [[Японія|Японії]]. Військові сили кліки розташовувались у провінціях [[Хенань]], [[Чахар]], [[Чжилі]], [[Шаньдун]] і в Зовнішній Монголії. Ті сили кліка використовувала для затвердження свого панування в Північному Китаї.

[[1918]] року генерал [[Сюй Шучжен]] і політик [[Ван Ітан]] заснували клуб Аньфу — політичне відділення Аньхойської кліки. На виборах до новоствореного парламенту [[Республіка Китай (1912—1949)|Китайської Республіки]] політики, які були членами клубу, здобули три чверті місць{{sfn|Nathan|1998|p=101}}. Тоді президентом був призначений нейтральний [[Сюй Шічан]], однак клуб Аньфу фактично керував країною, а представники Чжилійської кліки були усунуті від найвищих посад.

[[Сюй Шучжен]] очолив китайський десятитисячний корпус, який у липні [[1919]] року зайняв столицю [[Богдо-ханська Монголія|богдо-ханської Монголії]] [[Улан-Батор|Ургу]], та встановив там свою владу<ref>{{Cite web |url=http://www.ibiblio.org/chinesehistory/contents/03pol/c05s04.html |title=Exploring Chinese History :: Politics :: International Relations ... |language=en |accessdate=2019-04-12 |archive-date=7 квітня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160407175611/http://www.ibiblio.org/chinesehistory/contents/03pol/c05s04.html }}</ref>.

В липні [[1920]] року спалахнула [[чжилійсько-аньхойська війна]], що завершилась нищівною поразкою Аньхойської кліки. На боці Чжилійської кліки виступав глава [[Фентянська кліка|Фентянської кліки]] [[Чжан Цзолінь]]. Основна битва відбувалась 14-17 липня. Аньхойці виступали на два фронти. [[У Пейфу]] зумів прорвати західний фронт і розгромити його. Після поразки командувач східного фронту [[Сюй Шучжен]] утік, залишивши армію. За два дні [[Дуань Ціжуй]] подав у відставку, й 23 липня чжилійські війська ввійшли до [[Пекін]]а.

Аньхойська кліка припинила своє існування, а її клуб було розпущено. До 1924 року всі провінції, що їх контролювала Аньхойська кліка, перейшли до Чжилійської кліки, за винятком [[Шаньдун]]у{{sfn|Nathan|1998|p=175}}. Частина генералів Аньхойської кліки невдовзі отримала амністію, й хоч окремі її представники продовжували брати участь у політичному житті Китаю, кліка більше не була організованою силою.

[[Лу Юнсян (військовий губернатор)|Лу Юнсян]] продовжував працювати на посаді військового губернатора провінції [[Чжецзян]], поки не спалахнула [[Перша Цзянсу-чжецзянська війна|цзянсу-чжецзянська війна]] 1924 року, й він утік, але потім знову отримував посади військових губернаторів інших провінцій.

== Лідери кліки ==
<gallery>
Файл:LiHungChang.jpg|[[Лі Хунчжан]]
Файл:DuanQirui.jpg|[[Дуань Ціжуй]]
Файл:Xu Shuzheng.jpg|[[Сюй Шучжен]]
Файл:Wang Yitang2.jpg|[[Ван Ітан]]
Файл:Lu Yongxiang.jpg|[[Лу Юнсян (військовий губернатор)|Лу Юнсян]]
Файл:Xu shichang.jpg|[[Сюй Шічан]]
</gallery>

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Джерела ==
* {{книга |автор=[[Селіванов Ігор Миколайович|Селиванов И. Н.]]|частина=§ 5 Китай в 1914—1925 гг.|заголовок=Новейшая история стран Азии и Африки, XX век: Учебник для студентов высших учебных заведений: В 2 ч. Часть 1: 1900—1945 |відповідальний=Під ред. А. М. Родрігеса |місце=М.|видавництво=Гуманитарный издательский центр Владос |рік= 2001|сторінки=88—101|сторінок=368|isbn=5-691-00644-4, ISBN 5-691-00645-2}}
* {{книга |автор=McCord E. A.|заголовок=The Power of the Gun, The Emergence of Modern Chinese Warlordism |посилання=http://www.escholarship.org/editions/view?docId=ft167nb0p4;brand=ucpress |місце=Berkeley |видавництво=[[University of California Press]] |рік=1993 |allpages=436|isbn=978-0-520-08128-4}}
* {{книга|автор = Andrew J. Nathan|заголовок = Peking Politics 1918-1923: Factionalism and the Failure of Constitutionalism|видавництво  = Center for Chinese Studies|рік = 1998|isbn= 9780892641314|ref=Nathan}}
* {{книга |автор=Arthur Waldron|заголовок=From War to Nationalism: China’s Turning Point, 1924—1925|посилання=https://books.google.ru/books?id=MOK2HJ7BHigC&printsec=frontcover&hl=ru&source=gbs_ge_summary_r&cad=0#v=onepage&q&f=false |місце=Cambridge |видавництво=[[Cambridge University Press]] |рік=1995 |allpages=416}}
* {{книга|автор=Wou O. Y. K.|заголовок = Militarism in modern China. The career of Wu P’ei-Fu, 1916-1939|видавництво= Australian National University Press|рік= 1978|сторінок= 349|isbn= 0708108326}}

{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Китай}}

[[Категорія:XX століття в Китаї]]

title: Аньхойська кліка

Тип: Кліка

Країна: Республіка Китай (1912—1949)


text:
# Заколодна Ольга Валентинівна
О́льга Валенти́нівна Заколо́дна (* 1973; до шлюбу Захарова) — українська альпіністка та тренерка. Майстер спорту міжнародного класу; чемпіонка світу та України.

## Життєпис
Народилась 1973 року.

### Спортивні досягнення
- Чемпіонка світу (1999)
- та 4-те місце (2003)
- тричі володарка Кубка світу (1998, 1999, 2001),
- призерка (2000, 2002, 2004);
- чемпіонка України[3]
- призерка чемпіонату Європи (2002, 2003).

Згодом — викладачка; Миколаївський фаховий коледж культури і мистецтв.
Серед вихованок — Анастасія Заколодна та Ксенія Захарова. Донька Маргарита — майстер спорту зі спортивного скелелазіння.
В часі війни готувала обіди для військових та бійців територіальної оборони.
Її чоловік, Олександр Заколодний, загинув у січні 2023 року у бою під Соледаром. Родина виховувала двох дітей Ольги від першого шлюбу й двох спільних. У перші дні повномасштабного вторгнення чоловік відвіз Ольгу й дітей до Львова.

title: Заколодна Ольга Валентинівна

wikitext:
{{однофамільці|Захарова}}
{{однофамільці|Заколодний{{!}}Заколодна}}
{{спортсмен
|дата народження = 3.5.1973
|місце народження = [[Харків]]
|нагороди = {{майстер спорту України міжнародного класу}}
}}
'''О́льга Валенти́нівна Заколо́дна''' (* 1973; [[Дошлюбне та шлюбне прізвище|до шлюбу]] '''Захарова''') — українська альпіністка та тренерка. Майстер спорту міжнародного класу; чемпіонка світу та України.

== Життєпис ==
Народилась 1973 року.

=== Спортивні досягнення ===
* Чемпіонка світу (1999)
* та 4-те місце (2003)
* тричі володарка Кубка світу (1998, 1999, 2001),
* призерка (2000, 2002, 2004);
* чемпіонка України<ref>[https://fais.org.ua/index.php?do=category&name=news&article=1194 Чемпіонат України з альпінізму]</ref>
* призерка чемпіонату Європи (2002, 2003).

Згодом — викладачка; Миколаївський фаховий коледж культури і мистецтв.

Серед вихованок — Анастасія Заколодна та Ксенія Захарова.<ref>[https://4sport.ua/news?id=35973 Харків'янки на подіумі скелелазних змагань Petzen climbing trophy 2023 в Австрії]</ref> Донька [[Захарова Маргарита Володимирівна|Маргарита]] — майстер спорту зі спортивного скелелазіння.

[[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|В часі війни]] готувала обіди для військових та бійців територіальної оборони.<ref>[https://suspilne.media/216693-mikolaivski-osvitani-gotuut-bezkostovni-obidi-dla-vijskovih-ta-teroboroni/ Миколаївські освітяни готують безкоштовні обіди для військових та тероборони]</ref>

Її чоловік, [[Заколодний Олександр Іванович|Олександр Заколодний]], загинув у січні 2023 року у [[Бої за Соледар|бою під Соледаром]]. Родина виховувала двох дітей Ольги від першого шлюбу й двох спільних. У перші дні повномасштабного вторгнення чоловік відвіз Ольгу й дітей до Львова.<ref>[https://glavcom.ua/country/society/khvilina-movchannja-zhadajmo-alpinista-oleksandra-zakolodnoho-919063.html Хвилина мовчання: згадаймо альпініста Олександра Заколодного]</ref><ref>[https://www.victims.memorial/post/казав-я-тебе-люблю-через-тиждень-повернуся-історії-воїнів-які-загинули-в-боях-за-соледар Платформа пам'яті Меморіал]</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://alpclub.com.ua/node/124 Альпклуб]
* [https://4sport.ua/news?id=35973 Харків'янки на подіумі скелелазних змагань Petzen climbing trophy 2023 в Австрії]
{{ukr-sport-bio-stub}}
[[Категорія:Уродженці Харкова]]
[[Категорія:Альпіністи України]]
[[Категорія:Чемпіони світу]]
[[Категорія:Чемпіони України]]
[[Категорія:Українські тренерки]]
[[Категорія:Українські волонтерки]]
[[Категорія:Альпіністки]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Україна

Місце проживання: Харків

Народження: 3 травня 1973 (51 рік) · Харків

Alma mater: Донбаська державна машинобудівна академія (1995)

title: Спорт

Вид спорту: скелелазіння

Дисципліна: лазіння на швидкість


text:
# Лускавник
Лускавник (Rhagologus leucostigma) — вид горобцеподібних птахів монотипової родини Rhagologidae.

## Таксономія
Тривалий час вид відновили до родини свистунових. У 2009 році за видом визнали невизначене положення. Згідно з генетичним аналізом 2014 року вирішено вид виокремити у монотипову родину. Найближчими родичами лускавника є представники родини ланграйнових (Artamidae).

## Поширення
Лускавник поширений у Новій Гвінеї. Природним середовищем проживання є субтропічні і тропічні гірські дощові ліси.

title: Лускавник

wikitext:
{{Taxobox
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name = "IUCN">{{IUCN|id=22705411 |title=''Rhagologus leucostigma'' |assessor=BirdLife International |assessor-link=BirdLife International |version=2013.2 |year=2012 |accessdate=26 листопада 2013}}</ref>
| image = Rhagologus leucostigma - Henrik Grönvold.jpg
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| subordo = [[Співочі птахи]] (Passeri)
| infraordo = [[Corvida]]
| superfamilia = [[Corvoidea]]
| familia = '''Rhagologidae'''
| familia_authority = [[Річард Шодде|Schodde]] & [[Les Christidis|Christidis]], 2014
| genus = '''''Rhagologus'''''
| genus_authority = [[Ервін Штреземан|Stresemann]] & [[Knud Paludan|Paludan]], 1934
| species = '''Лускавник'''
| binomial = ''Rhagologus leucostigma''
| binomial_authority = ([[Томмазо Сальвадорі|Salvadori]], 1875)
| wikispecies = Rhagologus leucostigma
}}
'''Лускавник'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Rhagologus leucostigma'') — вид [[Горобцеподібні|горобцеподібних]] [[птахи|птахів]] монотипової родини '''Rhagologidae'''.

== Таксономія ==
Тривалий час вид відновили до родини [[Свистунові (родина птахів)|свистунових]]. У 2009 році за видом визнали [[Incertae sedis|невизначене положення]]. Згідно з генетичним аналізом 2014 року вирішено вид виокремити у монотипову родину. Найближчими родичами лускавника є представники родини [[ланграйнові|ланграйнових]] (Artamidae).

== Поширення ==
Лускавник поширений у [[нова Гвінея|Новій Гвінеї]]. Природним середовищем проживання є субтропічні і тропічні гірські дощові ліси.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* del Hoyo, J.; Elliot, A. & Christie D. (editors). (2007). ''[[Handbook of the Birds of the World]]''. Volume 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Lynx Edicions. {{ISBN|978-84-96553-42-2}}

{{птахи-доробити}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Горобцеподібні]]
[[Категорія:Птахи Нової Гвінеї]]
[[Категорія:Птахи, описані 1875]]

title: ?Лускавник

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Підряд: Співочі птахи (Passeri)

Інфраряд: Corvida

Надродина: Corvoidea

Родина: Rhagologidae · Schodde & Christidis, 2014

Рід: Rhagologus · Stresemann & Paludan, 1934

Вид: Лускавник

Вікісховище: Rhagologus leucostigma

Віківиди: Rhagologus leucostigma


text:
# Павло та 90 сподвижників
Павло та 90 сподвижників — монахи-домініканці, мученики католицької церкви.
Павло та інші монахи-домініканці (переважно угорці за походженням) проповідували в сусідніх з Угорщиною землях.
Павло вивчав право в Болонському університеті, де чув проповіді св. Домініка, та вступив до його формування братів-проповідників. Пізніше Павло повернувся до рідної Угорщини, щоб заснувати там Домініканський Орден. Проповідував в Угорщині, серед половців, у Валахії, де Павло та його послідовники були вбиті бл. 1240 р.

title: Павло та 90 сподвижників

wikitext:
{{Без джерел|дата=липень 2023}}
'''Павло та 90 сподвижників''' — монахи-[[домініканці]], мученики [[Католицька церква|католицької]] церкви.

Павло та інші монахи-домініканці (переважно угорці за походженням) проповідували в сусідніх з Угорщиною землях.
Павло вивчав [[право]] в [[Болонський університет|Болонському університеті]], де чув проповіді св. [[Домінік де Гусман|Домініка]], та вступив до його формування братів-проповідників. Пізніше Павло повернувся до рідної [[Угорщина|Угорщини]], щоб заснувати там [[Домініканський Орден]]. Проповідував в Угорщині, серед [[половці]]в, у [[Валахія|Валахії]], де Павло та його послідовники були вбиті бл. 1240 р.

[[Категорія:Домініканці]]
[[Категорія:Померли 1240]]
[[Категорія:Католицькі святі]]


text:
# Quercus auricoma
Quercus auricoma — вид рослин з родини Букові (Fagaceae); поширений у Китаї, Таїланді, В'єтнамі.

## Опис
Пагони запушені. Листки 5.5–7 × 2–2.7 см, еліптичні, верхівка округла, основа ослаблена; зверху зелені й голі; знизу сірувато-зелені; ніжка листка довжиною 0.7–1 см. Жолудь яйцюватий, поодинокий; чашечка жолудя діаметром 1–1.2 см, зовні золотисто запушена; ніжка жолудя 1.5 см.

## Середовище проживання
Поширення: південно-східний Китай, Таїланд, В'єтнам.

title: Quercus auricoma

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Quercus auricoma''
| image =
| image_width = 268px
| status = LC
| status_system = iucn3.1
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Рослини]] (Plantae)
| subdivisio1 = [[Судинні рослини|Судинні]] (Tracheophyta)
| subdivisio2 = [[Покритонасінні]] (Angiosperms)
| subdivisio3 = [[Евдикоти]] (Eudicots)
| subdivisio4 = [[Розиди]] (Rosids)
| ordo = [[Букоцвіті]] (Fagales)
| familia = [[Букові]] (Fagaceae)
| genus = [[Дуб]] (''Quercus'')
| species = '''''Q. auricoma'''''
| binomial = ''Quercus auricoma''
| binomial_authority = A.Camus, 1935<ref>{{cite web |url=http://www.theplantlist.org/tpl1.1/record/kew-171696 |назва=The Plant List |дата-доступу=29.08.2020 |archive-date=24 лютого 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200224101552/http://www.theplantlist.org/tpl1.1/record/kew-171696 }} {{ref-en}}</ref>
| range_map =
| range_map_caption =
| wikispecies = Quercus auricoma
| synonyms = ''Cyclobalanopsis hui'' (Chun) Y.C.Hsu & H.Wei Jen
''Quercus hui'' Chun
}}
'''''Quercus auricoma''''' — вид рослин з родини [[Букові]] (Fagaceae); поширений у Китаї, Таїланді, В'єтнамі.

== Опис ==
Пагони запушені. [[Листок|Листки]] 5.5–7 × 2–2.7 см, еліптичні, верхівка округла, основа ослаблена; зверху зелені й голі; знизу сірувато-зелені; ніжка листка довжиною 0.7–1 см. [[Жолудь]] яйцюватий, поодинокий; чашечка жолудя діаметром 1–1.2 см, зовні золотисто запушена; ніжка жолудя 1.5 см<ref name="oaks">{{cite web |url=http://oaks.of.the.world.free.fr/quercus_auricoma.htm |назва=Oaks of the World |дата-доступу=29.08.2020 |archive-date=31 січня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220131203829/http://oaks.of.the.world.free.fr/quercus_auricoma.htm }} {{ref-en}}</ref>.

== Середовище проживання ==
Поширення: південно-східний [[Китай]], [[Таїланд]], [[В'єтнам]]<ref name="iucn">{{cite web |url=https://www.iucnredlist.org/species/78805229/136139502 |назва=''Quercus auricoma'' |автор=Botanic Gardens Conservation International (BGCI) & IUCN SSC Global Tree Specialist Group |дата=2018 |видавець=The IUCN |дата-доступу=29.08.2020 |archive-date=28 липня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200728094832/https://www.iucnredlist.org/species/78805229/136139502 }} {{ref-en}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Квіткові-доробити}}

{{Портали|Ботаніка|Біологія}}

[[Категорія:Дуб|auricoma]]
[[Категорія:Флора Китаю]]
[[Категорія:Флора Таїланду]]
[[Категорія:Флора В'єтнаму]]
[[Категорія:Рослини, описані 1935]]

title: ?Quercus auricoma

Царство: Рослини (Plantae)

Судинні (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Розиди (Rosids)

Порядок: Букоцвіті (Fagales)

Родина: Букові (Fagaceae)

Рід: Дуб (Quercus)

Вид: Q. auricoma

Віківиди: Quercus auricoma


text:
# Шевченко Денис Сергійович
Денис Сергійович Шевченко (нар. 3 квітня 2003, Кривий Ріг, Україна) — український футболіст, півзахисник клубу «Кривбас».

## Ігрова кар'єра

### Клубна
Уродженець Кривого Рогу Денис Шевченко почав займатися футболом у своєму рідному місті. Згодом він приєднався до футбольної академії донецького «Шахтаря». В основі „гірників“ Денис не провів жодного матчу, граючи переважно за дублюючий склад.
Влітку 2021 року Шевченко підписав контракт з клубом «Кривбас», разом з яким вийшов до Прем'єр - ліги. Першу гру в новій команді Денис провів 22 серпня 2022 року.

### Збірна
У 2018 році Денис Шевченко зіграв один матч у складі юнацької збірної України (U-15).

title: Шевченко Денис Сергійович

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Денис Шевченко
| зображення =
| повне-ім'я = Денис Сергійович Шевченко
| дата-народження = 3.04.2003
| місце-народження = [[Кривий Ріг]], [[Україна]]
| зріст = 171 см
| вага = 64 кг
| громадянство = {{UKR}}
| поточний-клуб = {{Прапорець|UKR}} «Кривбас»
| позиція = [[півзахисник (футбол)|півзахисник]]
| номер = 22
| юнацькі-роки = 2016–2021
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|UKR}} [[Шахтар (Донецьк)|«Шахтар»]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2021–    | {{Прапорець|UKR}} | «Кривбас» | 2 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2018     | {{Прапорець|UKR}} | [[Юнацька збірна України з футболу (U-15)|Україна (U-15)]] | 1 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 18 жовтня 2022
| збірна-поновлення = 18 жовтня 2022
}}

'''Денис Сергійович Шевченко''' ({{нар}} 3 квітня 2003, [[Кривий Ріг]], [[Україна]]) — український футболіст, [[півзахисник (футбол)|півзахисник]] клубу «Кривбас».

== Ігрова кар'єра ==
=== Клубна ===
Уродженець Кривого Рогу Денис Шевченко почав займатися футболом у своєму рідному місті. Згодом він приєднався до футбольної академії донецького [[Шахтар (Донецьк)|«Шахтаря»]]. В основі „гірників“ Денис не провів жодного матчу, граючи переважно за дублюючий склад.

Влітку 2021 року Шевченко підписав контракт з клубом «Кривбас»,<ref>{{Cite web |url=https://fckryvbas.com/player/shevchenko-denis |title=Архівована копія |accessdate=2022-10-18 |archive-date=2022-10-18 |archive-url=https://web.archive.org/web/20221018142335/https://fckryvbas.com/player/shevchenko-denis }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20221018142335/https://fckryvbas.com/player/shevchenko-denis |date=2022-10-18 }}</ref> разом з яким вийшов до Прем'єр - ліги. Першу гру в новій команді Денис провів 22 серпня 2022 року.<ref>[https://upl.ua/ua/report/view/6318 Колос] - офіційний сайт Української прем'єр-ліги</ref>

=== Збірна ===
У 2018 році Денис Шевченко зіграв один матч у складі юнацької збірної України (U-15).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://fckryvbas.com/player/shevchenko-denis Денис Шевченко] на сайті «Кривбаса»
* {{transfermarkt}}
* {{soccerway}}

[[Категорія:Уродженці Кривого Рогу]]
[[Категорія:Українські футболісти]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Денис Сергійович Шевченко

Народження: 3 квітня 2003 (22 роки)

Вага: 64 кг

Позиція: півзахисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Кривбас»

title: Юнацькі клуби

«Шахтар»

title: Професіональні клуби*

Роки: клуб · І (г)

«Кривбас» · 2 · (0)

title: Національна збірна**

Роки: збірна · І (г)

Україна (U-15) · 1 · (0)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 18 жовтня 2022.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 18 жовтня 2022.


text:
# Список президентів Гвінеї-Бісау
Президент Гвінеї-Бісау — глава держави Гвінея-Бісау.
| №  | Президент                | Фото | Роки життя | Початок правління | Кінець правління | Примітки                                             |
| -- | ------------------------ | ---- | ---------- | ----------------- | ---------------- | ---------------------------------------------------- |
| 1  | Жуан Бернарду Вієйра     |      | 1939-2009  | 29 вересня 1973   | 7 травня 1999    |                                                      |
| 2  | Малам Бакай Санья        |      | 1947-2012  | 7 травня 1999     | 17 лютого 2000   | в. о. президента                                     |
| 3  | Кумба Яла                |      | 1953-2014  | 17 лютого 2000    | 14 вересня 2003  |                                                      |
| 4  | Веріссімо Коррейя Сеабра |      | 1953-2014  | 14 вересня 2003   | 28 вересня 2003  | в. о. президента                                     |
| 5  | Енріке Роза              |      | 1946-2013  | 28 вересня 2003   | 1 жовтня 2005    | в. о. президента                                     |
| 6  | Жуан Бернарду Вієйра     |      | 1939-2009  | 1 жовтня 2005     | 2 березня 2009   | Убитий під час спроби захоплення влади військовиками |
| 7  | Раймунду Перейра         |      | 1955-      | 3 березня 2009    | 8 вересня 2009   | в. о. президента                                     |
| 8  | Малам Бакай Санья        |      | 1947-2012  | 8 вересня 2009    | 9 січня 2012     | Помер на посаді                                      |
| 9  | Раймунду Перейра         |      | 1955-      | 9 січня 2012      | 13 квітня 2012   | в. о. президента                                     |
| 10 | Мамаду Туре Курума       |      | 1947-      | 13 квітня 2012    | 11 травня 2012   | Голова військового командування                      |
| 11 | Мануель Серіфу Ньямаджу  |      | 1958-2020  | 11 травня 2012    | 23 червня 2014   | Призначений військовиками                            |
| 12 | Жозе Маріу Ваз           |      | 1957-      | 23 червня 2014    | 23 червня 2019   | Призначений військовиками                            |
| 13 | Мануель Серіфу Ньямаджу  |      | 1958-2020  | 23 червня 2019    | 27 червня 2019   | Призначений військовиками                            |
| 14 | Жозе Маріу Ваз           |      | 1957-      | 27 червня 2019    | 27 лютого 2020   | Призначений військовиками                            |

title: Список президентів Гвінеї-Бісау

wikitext:
'''Президент Гвінеї-Бісау''' — [[глава держави]] [[Гвінея-Бісау]]<ref name="WF"/><ref name="WL"/>.

{| width=100% class="wikitable"
! width=3%  | №
! width=16%  | Президент
! width=8% | Фото
! width=8%  | Роки життя
! width=18%  | Початок правління
! width=18%  | Кінець правління
! width=24%  | Примітки
|-
! colspan=6|
|-
|align="center"|1 ||align="center"| [[Жуан Бернарду Вієйра]]||align="center"| [[Файл:João Bernardo Vieira.jpg|80px]] ||align="center"|1939-2009||align="center"| [[29 вересня]] 1973 || align="center" |[[7 травня]] [[1999]] ||align="center"|
|-
|align="center"|2 || align="center" |[[Малам Бакай Санья]]||align="center"|[[Файл:Malam Bacai Sanhá.jpg|80px]] ||align="center"|1947-2012||align="center"| [[7 травня]] [[1999]] ||align="center"| [[17 лютого]] [[2000]]||align="center"| в. о. президента
|-
|align="center"|3 || align="center" |[[Кумба Яла]]||align="center"|[[Файл:Koumbayala.jpg|80px]]||align="center"|1953-2014||align="center"| [[17 лютого]] [[2000]] ||align="center"| [[14 вересня]] [[2003]] ||align="center"|
|-
|align="center"|4 || align="center" |[[Веріссімо Коррейя Сеабра]]||align="center"| || align="center" |1953-2014||align="center"| [[14 вересня]] [[2003]] ||align="center"| [[28 вересня]] [[2003]] ||align="center"|в. о. президента
|-
|align="center"|5 || align="center" |[[Енріке Роза]]||align="center"|[[Файл:Henrique Rosa 2005.jpg|80px]]||align="center"|''1946-2013''||align="center"| [[28 вересня]] [[2003]] ||align="center"| [[1 жовтня]] [[2005]] ||align="center"|в. о. президента
|-
|align="center"|6 || align="center" |[[Жуан Бернарду Вієйра]]||align="center"| [[Файл:João Bernardo Vieira.jpg|80px]] ||align="center"|1939-2009||align="center"| [[1 жовтня]] [[2005]] ||align="center"|[[2 березня]] [[2009]] ||align="center"| Убитий під час спроби захоплення влади військовиками
|-
|align="center"|7 || align="center" |[[Раймунду Перейра]]||align="center"|[[Файл:Guinea Bissaus interim President Raimundo Pereira (cropped).jpg|80px]]||align="center"|''1955-''||align="center"| [[3 березня]] [[2009]]||align="center"| [[8 вересня]] [[2009]] ||align="center"|в. о. президента
|-
|align="center"|8 || align="center" |[[Малам Бакай Санья]]||align="center"|[[Файл:Malam Bacai Sanhá.jpg|80px]] ||align="center"|1947-2012||align="center"| [[8 вересня]] [[2009]] ||align="center"| [[9 січня]] [[2012]]||align="center"| Помер на посаді
|-
|align="center"|9 || align="center" |[[Раймунду Перейра]]||align="center"|[[Файл:Guinea Bissaus interim President Raimundo Pereira (cropped).jpg|80px]]||align="center"|1955-||align="center"| [[9 січня]] [[2012]]||align="center"| [[13 квітня]] [[2012]] ||align="center"|в. о. президента
|-
|align="center"|10 || align="center" |[[Мамаду Туре Курума]]||align="center"| || align="center" |1947-||align="center"| [[13 квітня]] [[2012]]||align="center"| [[11 травня]] [[2012]] ||align="center"|Голова військового командування
|-
|align="center"|11 || align="center" |[[Мануель Серіфу Ньямаджу]]||align="center"| || align="center" |1958-2020||align="center"| [[11 травня]] [[2012]] ||align="center"| [[23 червня]] [[2014]] ||align="center"|Призначений військовиками
|-
|align="center"|12 || align="center" |[[Жозе Маріу Ваз]]||align="center"|[[Файл:José Mário Vaz 2014.jpg|80px]]||align="center"|1957-||align="center"| [[23 червня]] [[2014]] ||align="center"| 23 червня
2019
| align="center" |Призначений військовиками
|-
|13
|[[Мануель Серіфу Ньямаджу]]
|
|1958-2020
|23 червня
2019
|27 червня
2019
|Призначений військовиками
|-
|14
|[[Жозе Маріу Ваз]]
|
|1957-
|27 червня
2019
| 27 лютого
2020
|Призначений військовиками
|-
|}

== Див. також ==

== Примітки ==
{{reflist|2|refs=
<ref name="WF">{{ref-en}} {{cite web 2 |url = https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/pu.html |title = Guinea-Bissau |work = [[The World Factbook]]  |publisher = {{comment|Washington, D.C.|Вашингтон, округ Колумбія}} : [[Центральне розвідувальне управління|Central Intelligence Agency]] |date = 2017 |language = англ. |issn = 1553-8133 |accessdate = 21 лютого 2017 року |ref = The World Factbook }}</ref>
<ref name="WL">{{ref-en}} {{cite web 2 |url =https://www.cia.gov/library/publications/resources/world-leaders-1/PU.html |title = Guinea-Bissau |work = Chiefs of State and Cabinet Members of Foreign Governments |publisher = {{comment|Washington, D.C.|Вашингтон, округ Колумбія}} : [[Центральне розвідувальне управління|Central Intelligence Agency]] |date = 2017 |language = англ. |issn = |accessdate = 21 лютого 2017 року |ref = World Leaders}}</ref>
<!--
<ref name="УРЕ">[ Гвінея-Бісау] // {{УРЕ}}</ref>
<ref name="ЮЕ"> Гвінея-Бісау // {{Юридична енциклопедія|номер тому|номери сторінок}}</ref>
--->
}}

== Література ==
* {{книга |автор = [[Дахно Іван Іванович|Дахно І. І.]] |частина = Гвінея-Бісау |посилання частина =  |заголовок = Країни світу: енциклопедичний довідник |посилання =  |том   |відповідальний = І. І. Дахно, С. М. Тимофієв |місце = {{К.}} |видавництво = [[Мапа (видавництво)|«МАПА»]] |рік = 2011 |сторінок = 608 |сторінки = |серія = Бібліотека нового українця |тираж = |isbn= 978-966-8804-23-6 |ref = Дахно І. І. }}

== Посилання ==
* {{Cite web 2 |url= http://www.worldstatesmen.org/Guinea-Bissau |title= Guinea-Bissau |author=  |website= World Statesmen.org  |type=  |date= |accessdate=  |lang= en |showlang = 1  |ref = worldstatesmen }}

{{Президенти Гвінеї-Бісау}}
{{Президенти країн Африки}}
{{ac}}
{{Портали|Політологія|Гвінея-Бісау|Африка}}

[[Категорія:Президенти Гвінеї-Бісау| ]]
[[Категорія:Списки президентів|Гвінея-Бісау]]


text:
# Хахуда Володимир Миколайович
Володи́мир Микола́йович Хахуда (народився 26 листопада 1967 в с. Підгайне Носівського району Чернігівської області — помер 18 червня 2024 поблизу села Федорівка Бахмутського району Донецької області) — український військовик, водій, молодший сержант ЗСУ, доброволець, загинув на Російсько-українській війні. Нагороджений орденом «За мужність» ІІІ ступеня (посмертно).

## Життєпис
Народився в родині, де виховувалось шестеро дітей, навчався у п'ятій школі міста Носівка, фах водія здобував у Мринському профтехучилищі й відразу пішов працювати водієм, далі вже як підприємець займався автоперевезеннями. Останні п’ять років перед війною працював за кордоном.
18 лютого 2022 року він приїхав у відпустку. А 24 лютого зранку він серед перших стояв у черзі біля військкомату. Певний період Володимир Хахуда працював при Носівському РТЦК, а в серпні 2023 був переміщений спочатку в навчальний центр, а далі на Харківський, потім Донецький напрямки Російсько-української війни.
Він виконував обов'язки старшого водія, командира 1-го піхотного відділення 3-го піхотного взводу, 3-ї піхотної роти військової частини.
Загинув 18 червня 2024 року під час виконання бойового завдання — внаслідок скидання невідомого вибухового предмета з ворожого дрону зазнав поранень, несумісних з життям, і помер на місці. Сталося це поблизу населеного пункту Федорівка Бахмутського району Донецької області.
Володимира Хахуду поховано в Носівці на кладовищі на вул. Центральній (у напрямку села Андріївка).

## Родина
Дружина Алла Григорівна, доньки-школярки Вікторія та Марійка, сестри Ніна, Галина, Світлана, брати Микола та Анатолій.

## Відзнаки
Нагороджений орденом «За мужність» ІІІ ступеня (посмертно).

title: Хахуда Володимир Миколайович

wikitext:
{{Військовик2
|зображення =Володимир Хахуда.jpg
|звання = {{Ранг|країна=Україна|звання=Молодший сержант}}
|битви = [[російсько-українська війна]]
}}
'''Володи́мир Микола́йович Хахуда''' (народився [[26 листопада]] [[1967]] в с. [[Підгайне (Ніжинський район)|Підгайне]] Носівського району Чернігівської області — помер [[18 червня]] [[2024]] поблизу села [[Федорівка (Бахмутський район)|Федорівка]] Бахмутського району Донецької області) — український військовик, водій, молодший сержант ЗСУ, доброволець, загинув на Російсько-українській війні. Нагороджений орденом «За мужність» ІІІ ступеня (посмертно).

== Життєпис ==
Народився в родині, де виховувалось шестеро дітей, навчався у п'ятій школі міста [[Носівка]], фах водія здобував у [[Мрин]]ському профтехучилищі й відразу пішов працювати водієм, далі вже як підприємець займався автоперевезеннями. Останні п’ять років перед війною працював за кордоном.

18 лютого 2022 року він приїхав у відпустку. А 24 лютого зранку він серед перших стояв у черзі біля військкомату. Певний період Володимир Хахуда працював при Носівському РТЦК, а в серпні 2023 був переміщений спочатку в навчальний центр, а далі на Харківський, потім Донецький напрямки Російсько-української війни.

Він виконував обов'язки старшого водія, командира 1-го піхотного відділення 3-го піхотного взводу, 3-ї піхотної роти військової частини.

Загинув 18 червня 2024 року під час виконання бойового завдання — внаслідок скидання невідомого вибухового предмета з ворожого дрону зазнав поранень, несумісних з життям, і помер на місці. Сталося це поблизу населеного пункту [[Федорівка (Бахмутський район)|Федорівка]] Бахмутського району Донецької області.

Володимира Хахуду поховано в Носівці на кладовищі на вул. Центральній (у напрямку села [[Андріївка (Ніжинський район)|Андріївка]]).

== Родина ==

Дружина Алла Григорівна, доньки-школярки Вікторія та Марійка, сестри Ніна, Галина, Світлана, брати Микола та Анатолій.

== Відзнаки ==
Нагороджений орденом «За мужність» ІІІ ступеня (посмертно).<ref>{{Cite web | url = https://www.president.gov.ua/documents/6242024-52097 | title = УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №624/2024 | publisher = Офіційне інтернет-представництво Президента України| author = | date = | access-date = | language = }}</ref>

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Посилання ==
* {{Cite web | url = https://nosgromada.cg.gov.ua/index.php?id=497612&tp=page | title = Носівщина в жалобі | publisher = Носівська міська рада | author = | date = 2024-06-20 | access-date = 2025-01-24 | language = }}
* {{Cite web | url = https://petition.president.gov.ua/petition/232450 | title = Присвоєння Звання Героя України (посмертно) Електронні петиції | publisher = Офіційне інтернет-представництво Президента України | author = | date = | access-date = | language = }}
* [https://www.facebook.com/profile.php?id=100023789718423 Володимир Хахуда у Facebook]

{{Бібліоінформація}}
{{Учасники РУВ|загинув=так}}
[[Категорія:Поховані в Носівці]]

title: Загальна інформація

Народження: 26 листопада 1967 · Підгайне, Носівський район, Чернігівська область, Українська РСР, СРСР

Смерть: 18 червня 2024 (56 років) · Федорівка, Соледарська міська громада, Бахмутський район, Донецька область, Україна · (битва )

title: Військова служба

Війни / битви: російсько-українська війна

Військова служба: орден «За мужність» III ступеня


text:
# П'яццола-суль-Брента
П'яццола-суль-Брента (італ. Piazzola sul Brenta, вен. Piasoła sol Brenta) — муніципалітет в Італії, у регіоні Венето, провінція Падуя.
П'яццола-суль-Брента розташовані на відстані близько 410 км на північ від Рима, 50 км на захід від Венеції, 17 км на північний захід від Падуї.
Населення — 11 265 осіб (2014).
Щорічний фестиваль відбувається 11 листопада. Покровитель — святий Мартин.

## Демографія
Населення за роками:

Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 827 іноземців з 52 країн, серед них 397 громадян країн Євросоюзу та 6 громадян України.

## Сусідні муніципалітети
- Камізано-Вічентіно
- Кампо-Сан-Мартіно
- Камподоро
- Куртароло
- Гаццо
- Гранторто
- Лімена
- Сан-Джорджо-ін-Боско
- Віллафранка-Падована

title: П'яццола-суль-Брента

wikitext:
{{Комуна Італії
 | назва         = П'яццола-суль-Брента
 | місцева_назва = Piazzola sul Brenta
 | герб          = Piazzola sul Brenta-Stemma.png
 | регіон        = VEN <!-- Лише 3-літерний КОД -->
 | провінція     = PD <!-- Лише 2-літерний КОД -->
 | latd   = 45
 | latm   = 32
 | lats   = 0
 | longd  = 11
 | longm  = 46
 | longs  = 0
 | висота = 30
 | населення     = 11079
 | рік_насел     = 01-01-2023
 | площа         = 41,38
 | густота       = 271,0
 | поштові_індекси  = 35016
 | телефонний_код = 049
 | код_ISTAT     = 028063
 | покровитель   = San Martino
 | мер           = Valter Milani
 | обраний       = 27-5-2019
 | www           = http://www.comune.piazzola-sul-brenta.pd.it/
}}

'''П'яццола-суль-Брента''' ({{lang-it|Piazzola sul Brenta}}, {{lang-vec|Piasoła sol Brenta}}) — [[муніципалітет]] в [[Італія|Італії]], у регіоні [[Венето]], [[Падуя (провінція)|провінція Падуя]].

П'яццола-суль-Брента розташовані на відстані<ref>Фізичні відстані та напрямки розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 410 км на північ від [[Рим|Рима]], 50 км на захід від [[Венеція|Венеції]], 17 км на північний захід від [[Падуя|Падуї]].

[[Файл:Villa Contarini 2.jpg|thumb|300px|none|]]

Населення — {{formatnum:11265}} {{МНОЖИНА:11265|особа|особи|осіб}} (2014)<ref name="dem1">{{cite web |url=http://www.demo.istat.it/bil2014/index.html |title=Демографічний баланс 2014 року та населення на 31 грудня |publisher=[[ISTAT]] |accessdate=25 грудня 2014 |archive-date=2015-06-26 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150626150429/http://demo.istat.it/bil2014/index.html }}{{ref-it}}</ref>.
Щорічний фестиваль відбувається 11 листопада. Покровитель — [[Мартин Турський|святий Мартин]].

== Демографія ==
{{Демографія/Piazzola sul Brenta}}
{{Іноземці в Італії | назва=П'яццола-суль-Брента | дата=1 січня 2023 року
 | всього=827 | країн=52 | Укр=6 | ЄС=397 | таблиця= | країна1=[[Румунія|Румунії]]
 | примітка=<ref>{{cite web| url=https://demo.istat.it/app/?i=RCS&l=en
  | title=Resident population by sex, municipality and citizenship | language=англ.
  | trans_title=Постійне населення за статтю, муніципалітетом і громадянством
  | publisher=[[ISTAT]]| accessdate=12 червня 2024}}</ref>
}}

== Сусідні муніципалітети ==

* [[Камізано-Вічентіно]]
* [[Кампо-Сан-Мартіно]]
* [[Камподоро]]
* [[Куртароло]]
* [[Гаццо]]
* [[Гранторто]]
* [[Лімена]]
* [[Сан-Джорджо-ін-Боско]]
* [[Віллафранка-Падована]]

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів провінції Падуя]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Italy-geo-stub}}
{{Провінція Падуя}}

{{Портали|Географія|Італія}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Падуя]]

title: П'яццола-суль-Брента · Piazzola sul Brenta

Провінція: Падуя

title: Розміщення

title: Влада

Мер: Valter Milani (27-5-2019)


text:
# Відеомагнітофон
Відеомагнітофо́н — апарат для запису відеосигналу та звуку на магнітну плівку з метою подальшого відтворення.
Відеомагнітофони класифікуються по форматах відеозапису, стандартах телемовлення та видах використання.

## Професійні відеомагнітофони

### Студійний відеомагнітофон
Ці магнітофони дуже надійні і здатні робити відеозапис з високою якістю. Використовуються в технічних і ефірних апаратних, в пересувних телевізійних станціях (ПТС), в системах архівування.
Студійні апарати, як правило, мають спеціальні засоби для монтажу з покадровою точністю, регулювання параметру часових викривлень, лічильник синхроімпульсів. Висока якість запису цих відеомагнітофонів зумовлена стабільною конструкцією механізма протягування плівки, поєднанням електроніки і точної механіки.

### Монтажний відеомагнітофон
Дані апарати — це, можна сказати, спрощена версія студійного магнітофона. Вони, як правило, обладнанні пультом дистанційного керування, коректором часових виправлень, можливістю відеомонтажу з покадровою точністю. Використовуються в монтажних і ефірних апаратних, ПТС.

### Компактний відеомагнітофон
Ці апарати мають малу вагу і розміри, призначені для позастудійної роботи, застосовуються для контрольного перегляду телесюжетів, а деколи і для резервного запису. Теоретично на них можна проводити монтаж, але це приведе до передчасного зносу. Можуть працювати як від електричної мережі так і від акумуляторів.
Портативні пристрої мають ще менші розміри і вагу і можуть входити до складу телевізійного журналістського комплекту (ТЖК). Запис може проводитися як на магнітну стрічку, так і на жорсткий диск (для цифрових пристроїв). Вони не призначені для повноцінних монтажних робіт, але цілком придатні для попереднього монтажу в період зйомки.

### Накамерний відеомагнітофон
Ці апарати через спеціальний адаптер кріпляться до відеокамери, роблячи єдиний блок. Для роботи використовуються акумулятори різної ємності, які забезпечують живленням відеомагнітофон, відеокамеру і освітлювальний прилад. «Накамерник» має входи для виносних мікрофонів, значення часового коду (TC, timecode), можливість перегляду матеріалу.

## Побутові відеомагнітофони
Ці апарати призначені для використання вдома. Мають меншу надійність і функціональність, ніж професійні і як наслідок — меншу вартість.

## Історія
Перший у світі відеомагнітофон моделі «VRX-1000» був представлений фірмою «Ampex» 14 березня 1956.

title: Відеомагнітофон

wikitext:
{{unibox}}[[Файл:VCR-03.jpg|thumb|300 px|Побутовий відеомагнітофон [[VHS]]|альт=]]
'''Відеомагнітофо́н''' — апарат для запису [[відео]]сигналу та звуку на [[Магнітна стрічка|магнітну плівку]] з метою подальшого відтворення.

Відеомагнітофони класифікуються по форматах відеозапису, стандартах телемовлення та видах використання.

== Професійні відеомагнітофони ==

=== Студійний відеомагнітофон ===
Ці магнітофони дуже надійні і здатні робити відеозапис з високою якістю. Використовуються в технічних і ефірних апаратних, в пересувних телевізійних станціях (ПТС), в системах архівування.

Студійні апарати, як правило, мають спеціальні засоби для монтажу з покадровою точністю, регулювання параметру часових викривлень, лічильник синхроімпульсів. Висока якість запису цих відеомагнітофонів зумовлена стабільною конструкцією механізма протягування плівки, поєднанням електроніки і точної механіки.

=== Монтажний відеомагнітофон ===
Дані апарати — це, можна сказати, спрощена версія студійного магнітофона. Вони, як правило, обладнанні пультом дистанційного керування, коректором часових виправлень, можливістю відеомонтажу з покадровою точністю. Використовуються в монтажних і ефірних апаратних, ПТС.

=== Компактний відеомагнітофон ===
Ці апарати мають малу вагу і розміри, призначені для позастудійної роботи, застосовуються для контрольного перегляду телесюжетів, а деколи і для резервного запису. Теоретично на них можна проводити монтаж, але це приведе до передчасного зносу. Можуть працювати як від електричної мережі так і від акумуляторів.

Портативні пристрої мають ще менші розміри і вагу і можуть входити до складу телевізійного журналістського комплекту (ТЖК). Запис може проводитися як на магнітну стрічку, так і на жорсткий диск (для цифрових пристроїв). Вони не призначені для повноцінних монтажних робіт, але цілком придатні для попереднього монтажу в період зйомки.

=== Накамерний відеомагнітофон ===
Ці апарати через спеціальний адаптер кріпляться до відеокамери, роблячи єдиний блок. Для роботи використовуються акумулятори різної ємності, які забезпечують живленням відеомагнітофон, відеокамеру і освітлювальний прилад. «Накамерник» має входи для виносних мікрофонів, значення часового коду (TC, timecode), можливість перегляду матеріалу.

== Побутові відеомагнітофони ==
Ці апарати призначені для використання вдома. Мають меншу надійність і функціональність, ніж професійні і як наслідок — меншу вартість.

== Історія ==
[[Файл:FirstSovietVHSVideorecorderElektronikaBM12.jpg|thumb|right|Електроніка ВМ-12 перший [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|радянський]] відеомагнітофон 1984 рік.]]

Перший у світі відеомагнітофон моделі «VRX-1000» був представлений фірмою «[[Ampex]]» [[14 березня]] [[1956]]<ref>{{cite web|url=http://www.firsty.org.ua/news.php?lng=ru&pg=29|title=Первый в мире видеомагнитофон|work=«Первый в мире» сайт|accessdate=2010-01-01|deadurl=yes|archiveurl=https://web.archive.org/web/20071013105745/http://firsty.org.ua/news.php?lng=ru|archivedate=2007-10-13}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{cite web|url=http://broadcasting.ru/wiki/index.php?title=Видеомагнитофон|title=Видеомагнитофон|work=Энциклопедия@Broadcasting.ru|accessdate=2010-01-02|archiveurl=https://www.webcitation.org/6I435D6bL?url=http://broadcasting.ru/wiki/index.php?title=Видеомагнитофон|archivedate=12 липня 2013|deadurl=no}} {{ref-ru}}

== Див. також ==
* [[Магнітофон]]
* [[Побутова техніка]]

{{Доробити}}

[[Категорія:Побутова техніка]]
[[Категорія:Електропобутова техніка]]
[[Категорія:Побутова електроніка]]
[[Категорія:Техніка телебачення]]
[[Категорія:Відео]]
[[Категорія:Термінологія телебачення]]


text:
# Темперанс (Мічиган)
Темперанс (англ. Temperance) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Монро штату Мічиган. Населення — 9188 осіб (2020).

## Географія
Темперанс розташований за координатами 41°46′3″ пн. ш. 83°34′18″ зх. д. / 41.76750° пн. ш. 83.57167° зх. д. (41.767537, -83.571672).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 12,02 км², з яких 11,93 км² — суходіл та 0,09 км² — водойми.

### Клімат
| Клімат : Темперанс                                                                                | Клімат : Темперанс | Клімат : Темперанс | Клімат : Темперанс | Клімат : Темперанс | Клімат : Темперанс | Клімат : Темперанс | Клімат : Темперанс | Клімат : Темперанс | Клімат : Темперанс | Клімат : Темперанс | Клімат : Темперанс | Клімат : Темперанс | Клімат : Темперанс |
| Показник                                                                                | Січ.               | Лют.               | Бер.               | Квіт.              | Трав.              | Черв.              | Лип.               | Серп.              | Вер.               | Жовт.              | Лист.              | Груд.              | Рік                |
| Середній максимум, °C                                                                                | 0,1                | 2,2                | 7,1                | 14,8               | 21,2               | 26,9               | 28,9               | 27,7               | 23,8               | 17,1               | 9,7                | 2,2                | 15,2               |
| Середня температура, °C                                                                                | −4,6               | −3,2               | 1,5                | 8,3                | 14,4               | 20,3               | 22,3               | 21,0               | 16,9               | 10,4               | 4,6                | −2,1               | 9,2                |
| Середній мінімум, °C                                                                                | −9,3               | −8,6               | −4,1               | 1,8                | 7,6                | 13,7               | 15,6               | 14,3               | 10,1               | 3,7                | −0,7               | −6,5               | 3,2                |
| Середня кількість сонячних годин на місяць                                                                              | 313                | 314                | 388                | 417                | 468                | 471                | 477                | 443                | 387                | 357                | 309                | 301                | 4645               |
| ----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ------------------ |
| Джерело: Weatherbase.com Monthly All Weather Averages Temperance, Michigan. weatherbase.com. Процитовано 19 липня 2015. |                    |                    |                    |                    |                    |                    |                    |                    |                    |                    |                    |                    |                    |

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкало 8517 осіб у 3340 домогосподарствах у складі 2420 родин. Густота населення становила 709 осіб/км².  Було 3500 помешкань (291/км²).
Расовий склад населення:
| - 97,0 % — білих - 0,8 % — азіатів - 0,4 % — чорних або афроамериканців - 0,2 % — корінних американців |

До двох чи більше рас належало 1,0 %. Частка іспаномовних становила 2,2 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 23,9 % — особи молодші 18 років, 61,0 % — особи у віці 18—64 років, 15,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 42,4 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 93,7 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 90,4 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 77 504 долари США (медіана — 61 371), а середній дохід на одну сім'ю — 91 158 доларів (медіана — 77 908). Медіана доходів становила 58 000 доларів для чоловіків та 44 939 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 8,8 % осіб, у тому числі 15,5 % дітей у віці до 18 років та 6,1 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 4162 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 27,2 %, виробництво — 17,3 %, роздрібна торгівля — 9,7 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 7,1 %.

title: Темперанс (Мічиган)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Темперанс
|оригінальна назва  = {{lang-en|Temperance}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Lewis Avenue Facing South Temperance Michichigan.JPG
|опис зображення= <!-- Lewis Avenue at Temperance Road -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Мічиган
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Монро (округ, Мічиган)|Монро]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 12,02
|висота центру НП   = 190

<!-- Population   ----------------------->
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 708,57
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 734
|поштовий індекс        = 48182
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 2679240
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Темперанс''' ({{lang-en|Temperance}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Монро (округ, Мічиган)|Монро]] штату [[Мічиган]]. Населення — 9188 осіб (2020).

== Географія ==
Темперанс розташований за координатами {{Coord|41|46|3|N|83|34|18|W|type:city_region:US-DE}} (41.767537, -83.571672){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 12,02 км², з яких 11,93 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,09 км² — [[водойма|водойми]].

=== Клімат ===
{{Клімат міста
| Місто_род = : Темперанс

| Січ_сер_макс =  0.1
| Лют_сер_макс =  2.2
| Бер_сер_макс =  7.1
| Кві_сер_макс =  14.8
| Тра_сер_макс =  21.2
| Чер_сер_макс =  26.9
| Лип_сер_макс =  28.9
| Сер_сер_макс =  27.7
| Вер_сер_макс =  23.8
| Жов_сер_макс =  17.1
| Лис_сер_макс =  9.7
| Гру_сер_макс =  2.2
| Рік_сер_макс = 15.2

| Січ_сер =  -4.6
| Лют_сер =  -3.2
| Бер_сер =  1.5
| Кві_сер =  8.3
| Тра_сер =  14.4
| Чер_сер =  20.3
| Лип_сер =  22.3
| Сер_сер =  21.0
| Вер_сер =  16.9
| Жов_сер =  10.4
| Лис_сер =  4.6
| Гру_сер =  -2.1
| Рік_сер = 9.2

| Січ_сер_мін =  -9.3
| Лют_сер_мін =  -8.6
| Бер_сер_мін =  -4.1
| Кві_сер_мін =  1.8
| Тра_сер_мін =  7.6
| Чер_сер_мін =  13.7
| Лип_сер_мін =  15.6
| Сер_сер_мін =  14.3
| Вер_сер_мін =  10.1
| Жов_сер_мін =  3.7
| Лис_сер_мін =  -0.7
| Гру_сер_мін =  -6.5
| Рік_сер_мін = 3.2

| Січ_сонце =  208.7
| Січ_сонце = 313
| Лют_сонце =  207.2
| Лют_сонце = 314
| Бер_сонце =  258.3
| Бер_сонце = 388
| Кві_сонце =  278.0
| Кві_сонце = 417
| Тра_сонце =  312.0
| Тра_сонце = 468
| Чер_сонце =  314.0
| Чер_сонце = 471
| Лип_сонце =  318.2
| Лип_сонце = 477
| Сер_сонце =  295.5
| Сер_сонце = 443
| Вер_сонце =  258.0
| Вер_сонце = 387
| Жов_сонце =  237.6
| Жов_сонце = 357
| Лис_сонце =  206.0
| Лис_сонце = 309
| Гру_сонце =  200.4
| Гру_сонце = 301
| Рік_сонце = 4645

| Джерело =  Weatherbase.com {{ cite web
|url=http://www.weatherbase.com/weather/weatherall.php3?s=593692&units=|title=Monthly All Weather Averages Temperance, Michigan |accessdate=2015-07-19|publisher=weatherbase.com }}
| br = 1
}}

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2010 = 8517
| 2020 = 9188
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкало {{formatnum:8517}} осіб у {{formatnum:3340}} домогосподарствах у складі {{formatnum:2420}} родин. [[Густота населення]] становила 709 осіб/км².  Було 3500 помешкань (291/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 97,0 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,8 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,4 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,2 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
|}
До двох чи більше рас належало 1,0 %. Частка іспаномовних становила 2,2 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 23,9 % — особи молодші 18 років, 61,0 % — особи у віці 18—64 років, 15,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 42,4 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 93,7 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 90,4 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:77504}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:61371}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:91158}} доларів (медіана — {{formatnum:77908}}). Медіана доходів становила {{formatnum:58000}} доларів для чоловіків та {{formatnum:44939}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 8,8 % осіб, у тому числі 15,5 % дітей у віці до 18 років та 6,1 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:4162}} особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 27,2 %, виробництво — 17,3 %, роздрібна торгівля — 9,7 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 7,1 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Монро (округ, Мічиган)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Мічигану]]
[[Категорія:Населені пункти округу Монро (Мічиган)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Мічиган

Округ: Монро

Густота населення: 708,57 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4


text:
# Тирлич (баскетбольний клуб)
«Тирлич» — український баскетбольний клуб, що представляє місто Коломия Івано-Франківської області.
За підсумками сезону 2010/2011 років команда фінішувала на п'ятому місці в групі «Захід» першої ліги чемпіонату України з баскетболу, а також здобула срібні нагороди першості Івано-Франківської області з баскетболу, пропустивши уперед івано-франківський клуб «ІМЕ-Галицька академія».
У 2012 році «Тирлич» посів третє місце в змаганні серед команд першої ліги, а також виборов звання чемпіона Івано-Франківської області. У фіналі коломияни переграли івано-франківський «Кооператор» — 87:67.
Основу команди на внутрішньообласних змаганнях складають місцеві вихованці, а в першій лізі чемпіонату України за нього виступають також гравці з інших міст.

title: Тирлич (баскетбольний клуб)

wikitext:
{{Баскетбольний клуб
| color1        = #000fff
| color2        = #fff600
| name          = Тирлич
| nickname      =
| logo          =
| imagesize     = 120px
| leagues       =
| founded       =
| history       =
| arena         =
| location      = [[Коломия]], {{UKR}}
| colors =
| president =
| coach     =
| championships =
| website   =
| д_назва     =
| д_майка     =
| д_зобр_майка= _thinbluesides
| д_шорти     =
| д_зобр_шорти=
| в_назва     =
| в_майка     =
| в_зобр_майка= _thinyellowsides
| в_шорти     =
| в_зобр_шорти=
| 3_назва     =
| 3_майка     =
| 3_зобр_майка=
| 3_шорти     =
| 3_зобр_шорти=
}}
'''«Тирлич»''' — [[Україна|український]] [[баскетбол]]ьний клуб, що представляє місто [[Коломия]] [[Івано-Франківська область|Івано-Франківської області]].

За підсумками сезону 2010/2011 років команда фінішувала на п'ятому місці в групі «Захід» першої ліги чемпіонату України з баскетболу, а також здобула срібні нагороди першості Івано-Франківської області з баскетболу, пропустивши уперед івано-франківський клуб «ІМЕ-Галицька академія».
У 2012 році «Тирлич» посів третє місце в змаганні серед команд першої ліги, а також виборов звання чемпіона Івано-Франківської області. У фіналі коломияни переграли івано-франківський «Кооператор» — 87:67.

Основу команди на внутрішньообласних змаганнях складають місцеві вихованці, а в першій лізі чемпіонату України за нього виступають також гравці з інших міст.

== Посилання ==
* http://tyrlych.com.ua/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120814114820/http://tyrlych.com.ua/ |date=14 серпня 2012 }}
{{Коломия-доробити}}
{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Спортивні клуби Коломиї]]
[[Категорія:Баскетбольні клуби України]]

Місто: Коломия, Україна

Сайт: Немає

Домашня: На виїзді


text:
# ГЕС Удунде
ГЕС Удунде (кит.: 乌东德水电站) — гідроелектростанція, що споруджується у центральній частині Китаю в провінції Юньнань. Знаходячись між ГЕС Гван'їнянь (вище по течії) та ГЕС Байхетань, входитиме до складу каскаду на одній з найбільших річок світу Янцзи (розташовується на ділянці її верхньої течії, що має назву Цзиньша).
У межах проекту річку перекриють бетонною арковою греблею висотою 270 метрів та товщиною до 52 метрів, яка потребуватиме 2,8 млн м3 матеріалу. Вона утримуватиме витягнуте по долині Янцзи на 206,7 км водосховище із площею поверхні 127,1 км2, об'ємом 7408 млн м3 (корисний об'єм для виробництва електроенергії 2615 млн м3, для протиповеневих заходів — 1450 млн м3) та нормальним рівнем поверхні на позначці 975 метрів НРМ.
Біля греблі по обох берегах річки облаштують підземні машинні зали, кожен з яких обладнають шістьома турбінами типу Френсіс потужністю по 850 МВт. Разом вони забезпечуватимуть виробництво 39 млрд кВт-год електроенергії на рік.
Введення станції в експлуатацію заплановане на 2020—2021 роки.

## Див також
- Південь-Північ (водно-транспортний проєкт)
- Список найбільших електростанцій світу

title: ГЕС Удунде

wikitext:
{{Гідроелектростанція
|Зображення                     =
|Назва                 = ГЕС Удунде
|Пікселі                        =
|Підпис                         =
|Країна                         = {{CHN}}
|lat_dir =N |lat_deg = 26 |lat_min = 19 |lat_sec = 30.5
  |lon_dir =E |lon_deg = 102 |lon_min = 38 |lon_sec = 2.2
|CoordScale =
|Статус = споруджується
|Річка = [[Янцзи]]
|Каскад = [[Каскад ГЕС на Янцзи|каскад на Янцзи]]
|Початок будівництва = [[2014]]
|Роки введення першого та останнього гідроагрегатів = [[2020]]—[[2021]] (план)
|Встановлена потужність = 10200
|Середнє річне виробництво = 38910
|Тип ГЕС = пригреблева
|Розрахований напір =
|Тип турбін = Френсіс
|Кількість та марка турбін = 6 Voith + 6 General Electric (Alstom)
|Витрата через турбіни =
|Кількість та марка гідрогенераторів = 12
|Потужність гідроагрегатів = 12х850
|Тип греблі = бетонна аркова
|Висота греблі = 270
|Довжина греблі =
|Шлюз =
|ЛЕП =
|Власник =
}}

'''ГЕС Удунде''' ({{lang-zh|乌东德水电站}}) — гідроелектростанція, що споруджується у центральній частині Китаю в провінції [[Юньнань]]. Знаходячись між [[ГЕС Гван'їнянь]] (вище по течії) та [[ГЕС Байхетань]], входитиме до складу каскаду на одній з найбільших річок світу [[Янцзи]] (розташовується на ділянці її верхньої течії, що має назву Цзиньша).

У межах проекту річку перекриють бетонною арковою греблею висотою 270 метрів та товщиною до 52 метрів, яка потребуватиме 2,8 млн м3 матеріалу. Вона утримуватиме витягнуте по долині Янцзи на 206,7 км водосховище із площею поверхні 127,1 км2, об'ємом 7408 млн м3 (корисний об'єм для виробництва електроенергії 2615 млн м3, для протиповеневих заходів — 1450 млн м3) та нормальним рівнем поверхні на позначці 975 метрів [[Висота над рівнем моря|НРМ]].

Біля греблі по обох берегах річки облаштують підземні машинні зали, кожен з яких обладнають шістьома турбінами типу Френсіс потужністю по 850 МВт. Разом вони забезпечуватимуть виробництво 39 млрд кВт-год електроенергії на рік.

Введення станції в експлуатацію заплановане на 2020—2021 роки.<ref>{{Cite web|url=https://baike.baidu.com/item/%E4%B9%8C%E4%B8%9C%E5%BE%B7%E6%B0%B4%E7%94%B5%E7%AB%99|title=乌东德水电站|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=}}</ref><ref>{{Cite web|title=90度岩壁上修大坝，乌东德水电站厉害了|url=https://zhuanlan.zhihu.com/p/60289505|website=知乎专栏|accessdate=2019-09-16|language=zh}}</ref><ref>{{Cite web|title=云南正在建设一座世界最大绿色能源工程基地，建成后秒杀2个三峡-看看云南|url=https://www.kankanyn.com/jianwen/29865.html|website=www.kankanyn.com|accessdate=2019-09-16}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://baike.baidu.com/item/%E4%B9%8C%E4%B8%9C%E5%BE%B7|title=乌东德|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=}}</ref><ref>{{Cite web|title=全球20大水电站 竟然有11个在中国！--中国水力发电工程学会|url=http://www.hydropower.org.cn/showNewsDetail.asp?nsId=21503|website=www.hydropower.org.cn|accessdate=2019-09-16|archive-date=19 липня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200719172225/http://www.hydropower.org.cn/showNewsDetail.asp?nsId=21503}}</ref><ref>{{Cite web|title=Wudongde Hydropower Project, Jinsha River - Power Technology {{!}} Energy News and Market Analysis|url=https://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:PBs6Xw6YKW4J:https://www.power-technology.com/projects/wudongde-hydropower-project-jinsha-river/+&cd=1&hl=uk&ct=clnk&gl=ua|website=webcache.googleusercontent.com|accessdate=2019-09-16}}</ref>

== Див також ==
*[[Південь-Північ (водно-транспортний проєкт)]]
*[[Список найбільших електростанцій світу]]

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Гідроелектростанції Китаю|Удунде]]
[[Категорія:Засновані в Китаї 2021]]

title: ГЕС Удунде

Країна: КНР

Адмінодиниця: Wudongde Townd · Луцюань-Ї-Мяоський автономний повіт

Стан: споруджується

Річка: Янцзи

Каскад: каскад на Янцзи

title: Основні характеристики

Середнє річне виробництво: 38910 млн кВт·год

Тип ГЕС: пригреблева

title: Характеристики обладнання

Тип турбін: Френсіс

Кількість та марка турбін: 6 Voith + 6 General Electric (Alstom)

title: Основні споруди

Тип греблі: бетонна аркова

Основні споруди: ГЕС Удунде