text:
# Карл Ейсебіус Ліхтенштейн
Карл Ейсебіус фон унд цу Ліхтенштейн (нім. Karl Eusebius von und zu Liechtenstein, 30 вересня 1611 — 2 лютого 1684) — князь Ліхтенштейн, представник першої (Карлової) лінії князів.

## Біографія
Після смерті свого батька, князя Карла І, неповнолітній Карл Ейсебіус перебував під опікою свого дядька Максиміліана. Кілька років подорожував по Європі в рамках церемоніальної поїздки. Зокрема, в період з 1629 по 1630 роки відвідав Італію, де  придбав кілька предметів мистецтва, що поклали початок його колекції.
У 1632 році вступив у володіння князівствами (герцогствами) Троппау та Егерндорф. З 1639 по 1641 роки був Верховним головнокомандувачем герцогств Верхньої та Нижньої Сілезії.
На відміну від предків, Ейсебіус вів миролюбну внутрішню політику. Основним напрямком його діяльності було відновлення володінь, які постраждали в результаті Тридцятирічної війни. Він терпів великі фінансові збитки, пов'язані з оскарженням Казначейством законності операцій з придбання батьком Карла Ейсебіуса, князем Карлом І, його володінь.
Великі фінансові витрати, тим не менш, не стали перешкодою для Карла Ейсебіуса у його діяльності з облаштування власних володінь. Карл Ейсебіус був відомим коняром. Його стайні були відомі по всій Європі, він робив дорогі подарунки правлячим монархам свого часу, зокрема французькому королю Людовику XIV
.
Карл Ейсебіус виявляв інтерес до архітектури та декоративного садівництва, поклавши початок парку Фельдсберг — Айсгруб. Він також став написав трактат з архітектури. У період з 1666 по 1669 роки під патронатом Карла Ейсебіуса був побудований палацовий комплекс Леднице (нині на території Чехії, поруч з австрійським кордоном), куди він пізніше переніс свою резиденцію з Валтице.

## Князівська колекція Ліхтенштейнів
Князь Карл Ейсебіус — засновник колекції Ліхтенштейнів, у якій зібрані картини, а також інші предмети мистецтва з усієї Європи. Колекція формувалася незважаючи на існуючі фінансові труднощі. Окреме місце в колекції займає картинна галерея Ліхтенштейнів. Збереглося чимало свідчень угод з купівлі князем предметів мистецтва. Карл Ейсебіус став першим з князів Ліхтенштейну, хто систематизував придбання нових предметів колекції. У нього були великі зв'язки з торговцями по всій Європі, зокрема з дилерами з Антверпена Олександром nf Вільхемом Форхуд, у яких була власна галерея у Відні (Юденплатц, Відень). Свою колекцію Князь розділив на кілька частин: у літньому палаці (маєток Айсгруб) та його основної резиденції у Фельдсбругу, де картини експонувалися в спеціально збудованому будинку «Хрестова палата». Під кінець життя Карла Ейсебіуса його колекція так розрослася, що він був змушений відмовлятися від нових покупок, оскільки нові картини не було куди вішати..
Після своєї смерті у 1684 році своєму синові, князю Гансу Адаму, він залишив багату спадщину та велику колекцію предметів мистецтва, примножену згодом його сином та іншими нащадками.

title: Карл Ейсебіус Ліхтенштейн

wikitext:
{{Державний діяч
| українське ім'я    = Карл Ейсебіус фон унд цу Ліхтенштейн
| оригінальне ім'я   = {{lang-de|Karl Eusebius von und zu Liechtenstein}}
| портрет            = Karl Eusebius v Liechtenstein.jpg
| ширина портрета    = 200px
| підпис             = Карл Ейсебіус
| титул              = [[Список князів Ліхтенштейну|Князь Ліхтенштейну]]
| прапор             =
| період початку     = [[12 лютого]] [[1627]]
| період кінця       = [[2 лютого]] [[1627]]
| попередник         = [[Карл I (князь Ліхтенштейну)|Карл І]]
| спадкоємець        = [[Ганс Адам I фон Ліхтенштейн|Ганс Адам I]]
| дата народження    = [[13 вересня]] [[1611]]
| місце народження   =
| дата смерті        = [[2 лютого]] [[1684]]
| місце смерті       = [[Прага]], [[Чехія]]
| династія           = [[Ліхтенштейни]]
| батько             = [[Карл I (князь Ліхтенштейну)|Карл І]]
| мати               = Анна Марія фон Чорна-Гора унд Аусзее
| дружина            = Йоганна фон Дітріхштейн
| діти               = [[Ганс Адам I фон Ліхтенштейн|Ганс Адам]]
Елеонора-Марія
Йоганна
| автограф           =
| нагороди
| нагороди          =
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}}
{{!}}-
{{!}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}}
{{!}}
{{!)}}
}}
'''Карл Ейсебіус фон унд цу Ліхтенштейн''' ({{lang-de|Karl Eusebius von und zu Liechtenstein}}, [[30 вересня]] [[1611]] — [[2 лютого]] [[1684]]) — [[Список князів Ліхтенштейну|князь Ліхтенштейн]], представник першої (Карлової) [[Ліхтенштейни|лінії князів]]<ref>[http://books.google.ru/books?id=ZRI9pZL3k34C&pg=PA323&lpg=PA323&dq=Князь+карл+эйсебиус&source=bl&ots=bJGSM0TTNk&sig=L9tu0T_6y998AajOIfU0vHuGpC4&hl=ru&ei=zAbYSvj0Hob0_Aalr-2UAQ&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=3&ved=0CAwQ6AEwAg#v=onepage&q=Князь%20карл%20эйсебиус&f=false Семенов И. С. Христианские династии Европы, Олма-Пресс, 2002]</ref>.

== Біографія ==
Після смерті свого батька, [[Карл I (князь Ліхтенштейну)|князя Карла І]], неповнолітній Карл Ейсебіус перебував під опікою свого дядька Максиміліана. Кілька років подорожував по Європі в рамках церемоніальної поїздки. Зокрема, в період з [[1629]] по [[1630]] роки відвідав [[Італія|Італію]], де  придбав кілька предметів мистецтва, що поклали початок його колекції<ref>[http://www.metmuseum.org/works_of_art/collection_database/european_paintings/charity/objectView.aspx?&OID=110001872&collID=11&vw=0 Works of Art: European Paintings] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20081025032912/http://www.metmuseum.org/works_of_art/collection_database/european_paintings/charity/objectView.aspx?&OID=110001872&collID=11&vw=0 |date=25 жовтня 2008 }} — Картина Гвідо Рені з колекції Карла Ейсебіуса{{ref-en}}</ref>.

У [[1632]] році вступив у володіння князівствами (герцогствами) [[Троппау]] та [[Карновське князівство|Егерндорф]]. З [[1639]] по [[1641]] роки був [[Верховний головнокомандувач|Верховним головнокомандувачем]] [[Герцогство|герцогств]] [[Верхня Сілезія|Верхньої]] та [[Нижня Сілезія|Нижньої Сілезії]].

На відміну від предків, Ейсебіус вів миролюбну внутрішню політику. Основним напрямком його діяльності було відновлення володінь, які постраждали в результаті [[Тридцятирічна війна|Тридцятирічної війни]]. Він терпів великі фінансові збитки, пов'язані з оскарженням Казначейством законності операцій з придбання батьком Карла Ейсебіуса, князем Карлом І, його володінь.

Великі фінансові витрати, тим не менш, не стали перешкодою для Карла Ейсебіуса у його діяльності з облаштування власних володінь. Карл Ейсебіус був відомим [[Конярство|коняром]]. Його стайні були відомі по всій Європі, він робив дорогі подарунки правлячим монархам свого часу, зокрема французькому королю [[Людовик XIV|Людовику XIV]]
<ref>[http://www.lgt.com/en/wir_ueber_uns/lgt_portrait/engagement/reitkultur/fuerstliche_reitkultur.html The Princely House of Liechtenstein and equestrian culture] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090109073319/http://www.lgt.com/en/wir_ueber_uns/lgt_portrait/engagement/reitkultur/fuerstliche_reitkultur.html |date=9 січня 2009 }}{{ref-en}}</ref>.

Карл Ейсебіус виявляв інтерес до [[Архітектура|архітектури]] та [[Садово-паркове мистецтва|декоративного садівництва]], поклавши початок парку [[Парковий комплекс Ледниці-Вальтиці|Фельдсберг — Айсгруб]]. Він також став написав трактат з архітектури<ref>[http://www.about-liechtenstein.co.uk/history/royals/Karl-Eusebius.html Prince Karl Eusebius von Liechtenstein] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090107140016/http://www.about-liechtenstein.co.uk/history/royals/Karl-Eusebius.html |date=7 січня 2009 }}{{ref-en}}</ref>. У період з 1666 по 1669 роки під патронатом Карла Ейсебіуса був побудований палацовий комплекс [[Замок Ледниці|Леднице]] (нині на території [[Чехія|Чехії]], поруч з австрійським кордоном), куди він пізніше переніс свою резиденцію з [[Валтице]].

== Князівська колекція Ліхтенштейнів ==
{{Main|Колекція Ліхтенштейнів}}
Князь Карл Ейсебіус — засновник колекції Ліхтенштейнів, у якій зібрані картини, а також інші предмети мистецтва з усієї Європи. Колекція формувалася незважаючи на існуючі фінансові труднощі. Окреме місце в колекції займає картинна галерея Ліхтенштейнів. Збереглося чимало свідчень угод з купівлі князем предметів мистецтва. Карл Ейсебіус став першим з князів Ліхтенштейну, хто систематизував придбання нових предметів колекції. У нього були великі зв'язки з торговцями по всій Європі, зокрема з дилерами з [[Антверпен]]а Олександром nf Вільхемом Форхуд, у яких була власна галерея у [[Відень|Відні]] (Юденплатц, Відень). Свою колекцію Князь розділив на кілька частин: у літньому палаці (маєток Айсгруб) та його основної резиденції у Фельдсбругу, де картини експонувалися в спеціально збудованому будинку «Хрестова палата». Під кінець життя Карла Ейсебіуса його колекція так розрослася, що він був змушений відмовлятися від нових покупок, оскільки нові картини не було куди вішати<ref>[http://www.christies.com/LotFinder/lot_details.aspx?pos=1&intObjectID=5103635&sid= Інформація про Карла Ейсебіуса на сайті Аукціонного дому Крістіс]{{ref-en}}</ref>..

Після своєї смерті у 1684 році своєму синові, князю [[Ганс Адам I фон Ліхтенштейн|Гансу Адаму]], він залишив багату спадщину<ref>[http://www.fuerstenhaus.li/en/fuerstenhaus/fuersten/fuerst_karl_eusebius.html Княжий дім Ліхтенштейнів: Князь Карл Ейсебіус] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130121175419/http://www.fuerstenhaus.li/en/fuerstenhaus/fuersten/fuerst_karl_eusebius.html |date=21 січня 2013 }}{{ref-en}}</ref> та велику колекцію предметів мистецтва<ref>[http://www.liechtensteinmuseum.at/en/pages/1327.asp Княжа колекція в Музеї Ліхтенштейну у Відні] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090802121957/http://www.liechtensteinmuseum.at/en/pages/1327.asp |date=2 серпня 2009 }}{{ref-en}}</ref>, примножену згодом його сином та іншими нащадками.

== Див. також ==
* [[Ліхтенштейни]]
* [[Список князів Ліхтенштейну]]

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Бібліоінформація}}
{{Князі Ліхтенштейну}}
[[Категорія:Ліхтенштейни]]
[[Категорія:Опавські князі]]
[[Категорія:Карновські князі]]

title: | Князь Ліхтенштейну |

Попередник: Карл І

Спадкоємець: Ганс Адам I

Народження: 13 вересня 1611

Смерть: 2 лютого 1684 · Прага, Чехія

Поховання: Сімейна гробниця Ліхтенштейнівd

Рід: Ліхтенштейни

Батько: Карл І

Мати: Анна Марія фон Чорна-Гора унд Аусзее

Шлюб: Йоганна фон Дітріхштейн

Діти: Ганс Адам · Елеонора-Марія · Йоганна

| Князь Ліхтенштейну |: Медіафайли у Вікісховищі


text:
# Ctenomys yolandae
Туко-туко Йоланди (Ctenomys yolandae) — вид гризунів родини тукотукових, що зустрічається в Аргентині уздовж річок Парана і Сан-Хавьєр в провінції Санта-Фе.

## Етимологія
Вид названий на честь аргентинського біолога Йоланди Девіс (ісп. Yolanda Davis).

wikiname: ukwiki

title: Ctenomys yolandae

in_language: uk

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Speciesbox
| name =
| status = DD
| status_system = iucn3.1
| genus = Ctenomys
| species = yolandae
| authority = Contreras & Berry, [[1984]]
}}

'''Туко-туко Йоланди'''<ref>{{УБН}}</ref> (''Ctenomys yolandae'') — вид [[гризуни|гризунів]] родини [[Тукотукові|тукотукових]], що зустрічається в [[Аргентина|Аргентині]] уздовж річок [[Парана (річка)|Парана]] і [[Сан-Хавьєр]] в провінції [[Санта-Фе (провінція)|Санта-Фе]].

== Етимологія ==
Вид названий на честь аргентинського біолога Йоланди Девіс ({{lang-es|Yolanda Davis}}).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.iucnredlist.org/apps/redlist/details/136681/0 вебсайт] [[МСОП]]
* Bo Beolens, Michael Watkins, Michael Grayson The Eponym Dictionary of Mammals / JHU Press, 2009, p. 455

{{mammal-stub}}
{{Портали|Біологія}}
{{Taxonbar|from=Q1768710}}

[[Категорія:Тварини, описані 1984]]
[[Категорія:Тукотукові]]
[[Категорія:Ссавці Південної Америки]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Даних недостатньо (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Мишоподібні (Rodentia)

Родина: Тукотукові (Ctenomyidae)

Рід: Туко-туко (Ctenomys)

Вид: C. yolandae

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Ctenomys yolandae · Contreras & Berry, 1984


text:
# Цемінко
Цемінко (пол. Cieminko) — село в Польщі, у гміні Островіце Дравського повіту Західнопоморського воєводства.
Населення — 66 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Кошалінського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 31      | 5                  | 24               | 2                    |
| Жінки    | 35      | 9                  | 19               | 7                    |
| Разом    | 66      | 14                 | 43               | 9                    |

title: Цемінко

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Цемінко
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Cieminko}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Західнопоморське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Дравський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Островіце{{!}}Островіце
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     = 158
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 66
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 94
|поштовий індекс        = 78-523
|автомобільний код      = ZDR
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0308442
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Цемінко''' ({{lang-pl|Cieminko}}) — село в Польщі, у [[Гміна Островіце|гміні Островіце]] [[Дравський повіт|Дравського повіту]] [[Західнопоморське воєводство|Західнопоморського воєводства]].
Населення — {{formatnum:66}} {{МНОЖИНА:66|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Кошалінське воєводство|Кошалінського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=31 |ЧолПре=5 |ЧолПрац=24 |ЧолПост=2
|Жін=35 |ЖінПре=9 |ЖінПрац=19 |ЖінПост=7
|Разом=66 |РазомПре=14 |РазомПрац=43 |РазомПост=9
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Островиці}}

[[Категорія:Села Дравського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Західнопоморське воєводство

Повіт: Дравський повіт

Гміна: Островіце

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: ZDR

OSM: ↑2895999 ·R (Ґміна Злоценець)


text:
# Совя-Ґура (Мендзиходський повіт)
Совя-Ґура (пол. Sowia Góra, нім. Eulenberg) — село в Польщі, у гміні Мендзихуд Мендзиходського повіту Великопольського воєводства.
Населення — 24 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Гожовського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 12      | 2                  | 10               | 0                    |
| Жінки    | 12      | 1                  | 10               | 1                    |
| Разом    | 24      | 3                  | 20               | 1                    |

title: Совя-Ґура (Мендзиходський повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Совя-Ґура
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Sowia Góra}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Sowia Gora, Monument to victims of nazism 02.JPG
|опис зображення    =  <!--Miejsce straceń w okolicy wsi-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Великопольське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Мендзиходський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Мендзихуд (гміна){{!}}Мендзихуд
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 24
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 95
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = PMI
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0183851
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Совя-Ґура''' ({{lang-pl|Sowia Góra}}, {{lang-de|Eulenberg}}) — село в Польщі, у [[Мендзихуд (гміна)|гміні Мендзихуд]] [[Мендзиходський повіт|Мендзиходського повіту]] [[Великопольське воєводство|Великопольського воєводства]].
Населення — {{formatnum:24}} {{МНОЖИНА:24|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Гожовське воєводство|Гожовського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=12 |ЧолПре=2 |ЧолПрац=10 |ЧолПост=0
|Жін=12 |ЖінПре=1 |ЖінПрац=10 |ЖінПост=1
|Разом=24 |РазомПре=3 |РазомПрац=20 |РазомПост=1
}}

== Примітки ==
{{commonscat-inline|Sowia Góra, powiat międzychodzki}}
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Мендзихуд}}

[[Категорія:Села Мендзиходського повіту]]

title: Країна

Воєводство: Великопольське воєводство

Повіт: Мендзиходський повіт

Гміна: Мендзихуд

Автомобільний код: PMI

OSM: ↑2853757 ·R (Ґміна М'єндзихуд)


text:
# Орехівський Микола Борисович
Микола Борисович Орехівський — солдат Збройних Сил України, учасник російсько-української війни, що загинув у ході російського вторгнення в Україну в 2022 році.

## Життєпис
Микола Орехівський 19 травня 1998 року в селі Суховоля (з 2020 року — Хорошівської селищної громади) Хорошівського району Житомирської області в багатодітній родині. Серед чотирьох дітей, яких виховували батьки Борис Іванович та Галина Миколаївна, він був найменшим. З початком повномасштабного російського вторгнення в Україну був призваний першочергово по мобілізації 26 лютого 2022 року. Військову службу ніс у складі 95-тої окремої десантно-штурмової бригади. Загинув 6 березня 2022 року внаслідок авіаційного удару.

## Нагороди
- Орден «За мужність» III ступеня (2022, посмертно) — за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі[3].

title: Орехівський Микола Борисович

wikitext:
{{Військовик2
| ім'я                = Микола Орехівський
| оригінал імені      = Орехівський Микола Борисович
| портрет             = Орехівський Микола Борисович.jpg
| підпис              = Микола Орехівський в 2018 році
| дата народження     = 19.05.1998
| місце народження    = с. [[Суховоля (Житомирський район)|Суховоля]] (з 2020 року - [[Хорошівська селищна громада|Хорошівської селищної громади]]) [[Хорошівський район|Хорошівського району]] [[Житомирська область|Житомирської області]], [[Україна]]
| дата смерті         = 06.03.2022
| місце смерті        =
| причина смерті      = загинув у ході [[Російське вторгнення в Україну (2022)|російського вторгнення в Україну]]
| національність      = українець
| університет         =
| ступінь             =
| прізвисько          =
| партія              =
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    = {{fЗСУ}}
| рід військ          = {{InВДВ Укр}}
| роки служби         =
| звання              = {{Ранг|країна=Україна|звання=Солдат}}
| формування          = {{95 ОДШБр ЗСУ|1}}
| командування        =
| битви               = [[Російсько-українська війна (з 2014)|Російсько-українська війна]]
| нагороди            = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден За мужність III ступеня|2022}}
{{!)}}
}}
{{однофамільці|Орехівський}}
'''Микола Борисович Орехівський''' — [[солдат]] [[Збройні сили України|Збройних Сил України]], [[Учасники російсько-української війни О|учасник російсько-української війни]], що загинув у ході [[Російське вторгнення в Україну (2022)|російського вторгнення в Україну в 2022 році]].

== Життєпис ==
Микола Орехівський 19 травня 1998 року в селі [[Суховоля (Житомирський район)|Суховоля]] (з 2020 року — [[Хорошівська селищна громада|Хорошівської селищної громади]]) [[Хорошівський район|Хорошівського району]] [[Житомирська область|Житомирської області]] в багатодітній родині. Серед чотирьох дітей, яких виховували батьки Борис Іванович та Галина Миколаївна, він був найменшим. З початком [[Російське вторгнення в Україну (2022)|повномасштабного російського вторгнення в Україну]] був призваний першочергово по мобілізації 26 лютого 2022 року. Військову службу ніс у складі [[95-та окрема десантно-штурмова бригада (Україна)|95-тої окремої десантно-штурмової бригади]]. Загинув 6 березня 2022 року внаслідок авіаційного удару<ref>{{Cite web|title=Вічна пам'ять |url=https://horoshihv-rada.gov.ua/news/1647260080/ |website=horoshihv-rada.gov.ua |date=2022-03-14|accessdate=2022-09-21|language=uk|first=|last=}}</ref><ref>{{Cite web|title=Внаслідок авіаційного удару загинув 23-річний десантник з Житомирщини |url=https://topnews.zt.ua/other/2022/03/14/193610.html |website=topnews.zt.ua |date=2022-03-14|accessdate=2022-09-21|language=uk|first=|last=}}</ref>.

== Нагороди ==
* Орден [[Орден «За мужність»|«За мужність» III ступеня]] (2022, посмертно) — ''за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі''<ref name="відзначив 8 травня">{{Cite web|title=Президент відзначив державними нагородами захисників України|url=https://armyinform.com.ua/2022/05/08/prezydent-vidznachyv-derzhavnymy-nagorodamy-zahysnykiv-ukrayiny-3/ |website=Арміяinform |date=2022-05-08|accessdate=2022-09-21|language=uk|first=|last=}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Джерела ==
* {{УПУ|320/2022|7 травня 2022|Про відзначення державними нагородами України|link= https://www.president.gov.ua/documents/3202022-42469}}
{{Учасники РУВ|загинув=так}}
{{ukr-mil-bio-stub}}
[[Категорія:Уродженці Хорошівського району]]

title: Загальна інформація

Народження: 19 травня 1998 · с. Суховоля (з 2020 року - Хорошівської селищної громади) Хорошівського району Житомирської області, Україна

Смерть: 6 березня 2022 (23 роки) · (загинув у ході російського вторгнення в Україну)

Національність: українець

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Вид ЗС: Збройні сили

Рід військ: Десантні війська

Формування: 95 ОДШБр

Війни / битви: Російсько-українська війна


text:
# Поемен
Авва Пимен Великий (грец.: Ὁ Ἅγιος Ποιμήν; ποιμήν означає «пастир») (бл. 340–450) — християнський чернець і раннім отець пустелі, який є найцитованішим аввою (батьком) у Apophthegmata Patrum (Вислови отців пустелі). Авву Пимена найчастіше цитували за його дар духовного наставництва, що відображено в назві «Пимен» («Пастир»), а не за аскетизм. У східному християнстві він вважається святим. Його свято — 27 серпня за юліанським календарем (9 вересня за григоріанським календарем).

## Біографія
Авва Пимен жив у монастирі в Скиті, одному з перших центрів раннього християнського чернецтва. У 407 році нашої ери монастир був захоплений набігами, розігнавши ченців. Авва Пимен і авва Анув разом із купкою ченців втекли до Теренутіса, що на річці Ніл. Покинувши Скит, авва Пимен і його група спочатку жили в покинутому язичницькому храмі. Різні набіги на Скит стали поворотним моментом у пустельному чернецтві. Після цього діаспора призвела до того, що авва Пимен і його група підтримали колективну мудрість ченців Скиту, створивши основну частину Apophthegmata Patrum (Вислови отців пустелі).
Особу авви Пимена описували як мудрого пастиря, аніж пустельного подвижника. Він був відомий своєю терпимістю до слабкості інших. В одній апокрифічній історії розповідається, що деякі зі старших ченців зверталися до авви Пимена за його порадою, як поводитися з ченцями, які заснули під час молитви. Вони були схильні розбудити сплячого ченця, тоді як авва Пимен підійшов більш милосердно, порадивши: «Зі свого боку, коли я бачу брата, який дрімає, я поклав його голову на коліна і даю йому відпочити». Авва Пимен, як правило, був проти того, щоб давати сувору покуту тим, хто занепав духовно — коли до нього прийшов чернець, який вчинив «великий гріх», авва Пимен зменшив свою покуту з трьох років до трьох днів.
Інша історія, хоча також використана на підтримку тенденції Пимена «утримуватися від осуду», розповідає про брата-ченця з дружиною (Harmless цитує джерело, яке стверджує, що вона «коханка», але систематична збірка використовує грецьке слово для «жінки»/«дружини»), які мали дитину — можливо, неясно, хто був батьком. Авва Пимен послав йому в подарунок пляшку вина, щоб відсвяткувати, і брат був настільки «вражений... [що] пізніше відпустив жінку».
Авву Пимена також описували як харизматичного оратора, який досі навчав більше на прикладі, ніж читаючи лекції іншим. Коли приїжджий монах запитав його, чи повинен він взяти на себе роль влади над братами, з якими він жив, авва Пимен відповів: «Ні, будь їм прикладом, а не їхнім законодавцем». Судження інших також було чужим для його природи. Одного разу він сказав: «Може здатися, що людина мовчить, але якщо її серце засуджує інших, вона невпинно лепече». Сучасні письменники зараховують дар пам’яті Авви Пимена за те, що він зберіг багато історій з Apophthegmata Patrum. Багато з цих історій є спогадами авви Пимена з часів його перебування у ченцях у Скиті. Пізніший коптський письменник Захарій із Сахи вважав, що авва Пимен також був письменником, що призвело до припущень, що він міг бути одним із авторів Apophthegmata Patrum.
Деякі вчені вважають, що авва Пимен з Apophthegmata Patrum є просто звичайним пустельним подвижником, у той час як інші приписують Пимену та його групі збір багатьох висловів, які стали Apophthegmata Patrum. Вільгельм Буссе та Вільям Гармлесс розглядають Пимена як історичну особистість.

## Вибрані вислови авви Пимена
Авва Пимен — це найцитованіший отець у Apophthegmata Patrum — майже чверть висловів — це авторство Пимена або про нього, — що наштовхнуло деяких вчених на думку, що вислови від різних отців були зібрані під загальною назвою «Авва Пастух». Авва Пимен також займає чільне місце в іншій збірці прислів’їв Отцівлі, Ethiopic Collectio Monastica. Він відзначався своєю добротою та співчуттям до своїх побратимів-ченців, у тому числі до тих, хто відпав від високих ідеалів отців пустелі. Брати часто зверталися до нього за мудрим і співчутливим керівництвом.
- «Багато наших Отців стали дуже мужніми в аскеті, але в тонкості сприйняття їх дуже мало».
- У відповідь на брата-ченця, який дорікав Пимену за те, що він омив ноги, він сказав: «Нас вчили не вбивати свої тіла, а вбивати пристрасті».[3]
- Багато висловів Пимена включали набори з трьох, наприклад, список із трьох «інструментів для роботи душі»: «покаятися перед Богом, а не міряти свій прогрес, залишити позаду всяку сваволю».

## Подальше читання
- Palladius of Galatia (1907). Of A Certain Brother Who Was A Neighbour Of Abba Poemen . The paradise, or garden of the holy fathers: being histories of the anchorites, recluses, monks, coenobites, and ascetic fathers of the deserts of Egypt between A.D. CCL and A.D. CCCC circiter. Chatto & Windus.

title: Поемен

wikitext:
{{Особа}}
'''Авва Пимен Великий''' ([[Грецька мова|грец]].: Ὁ Ἅγιος Ποιμήν; ποιμήν означає «пастир») (бл. 340–450) — християнський чернець і раннім отець пустелі, який є найцитованішим аввою (батьком) у ''{{iw|Apophthegmata_Patrum|Apophthegmata Patrum|en|Apophthegmata_Patrum}}'' (''Вислови отців пустелі''). Авву Пимена найчастіше цитували за його дар духовного наставництва, що відображено в назві «Пимен» («Пастир»), а не за аскетизм.<ref name="Harmless2000">{{Cite journal|last=Harmless, William|year=2000|title=Remembering Poemen Remembering: The Desert Fathers and the Spirituality of Memory|url=http://www.highbeam.com/doc/1G1-66380509.html|journal=Church History|publisher=American Society of Church History|volume=15|archive-url=https://web.archive.org/web/20130518162103/http://www.highbeam.com/doc/1G1-66380509.html|archive-date=2013-05-18}}</ref> У східному християнстві він вважається святим. Його свято — 27 серпня за [[Юліанський календар|юліанським календарем]] (9 вересня за григоріанським календарем).

== Біографія ==
Авва Пимен жив у монастирі в [[Ваді-Натрун|Скиті]], одному з перших центрів раннього християнського чернецтва. У 407 році нашої ери монастир був захоплений набігами, розігнавши ченців. Авва Пимен і авва Анув разом із купкою ченців втекли до Теренутіса, що на річці Ніл.<ref name="Harmless2000" /> Покинувши Скит, авва Пимен і його група спочатку жили в покинутому язичницькому храмі. Різні набіги на Скит стали поворотним моментом у пустельному чернецтві. Після цього [[діаспора]] призвела до того, що авва Пимен і його група підтримали колективну мудрість ченців Скиту, створивши основну частину ''Apophthegmata Patrum'' (''Вислови отців пустелі'').<ref name="Harmless2004">{{Cite book
|url=https://books.google.com/books?id=zn2ml4g79WcC&pg=PA206
|title=Desert Christians: An Introduction to the Literature of Early Monasticism
|last=William Harmless
|date=17 червня 2004
|publisher=Oxford University Press
|pages=206–211
|chapter=Abba Poemen
|isbn=978-0-19-516222-6
|accessdate=4 липня 2012
}}</ref>

Особу авви Пимена описували як мудрого пастиря, аніж пустельного подвижника. Він був відомий своєю терпимістю до слабкості інших. В одній апокрифічній історії розповідається, що деякі зі старших ченців зверталися до авви Пимена за його порадою, як поводитися з ченцями, які заснули під час молитви. Вони були схильні розбудити сплячого ченця, тоді як авва Пимен підійшов більш милосердно, порадивши: ''«Зі свого боку, коли я бачу брата, який дрімає, я поклав його голову на коліна і даю йому відпочити»''.<ref name="omhksea">[http://www.omhksea.org/2012/08/abba-poemen-brief-life-and-sayings/ "Abba Poemen: Brief Life and Sayings", Orthodox Metropolitanate of Hong Kong and south East Asia]</ref> Авва Пимен, як правило, був проти того, щоб давати сувору покуту тим, хто занепав духовно — коли до нього прийшов чернець, який вчинив «великий гріх», авва Пимен зменшив свою покуту з трьох років до трьох днів.<ref name="Harmless2004" />

Інша історія, хоча також використана на підтримку тенденції Пимена ''«утримуватися від осуду»'', розповідає про брата-ченця з дружиною (Harmless цитує джерело, яке стверджує, що вона «коханка»,<ref name="Harmless2004" /> але систематична збірка використовує грецьке слово для «жінки»/«дружини»), які мали дитину — можливо, неясно, хто був батьком. Авва Пимен послав йому в подарунок пляшку вина, щоб відсвяткувати, і брат був настільки ''«вражений... [що] пізніше відпустив жінку»''.<ref>{{Cite book
|url=https://www.amazon.com/Les-Apophtegmes-Peres-systematique-chretiennes/dp/2204048089
|title=Apophtegmes des Pères
|editor-last=Guy, Jean-Claude
|publisher=Les Éditions du Cerf
|pages=442
|isbn=2204048089
}}</ref>

Авву Пимена також описували як харизматичного оратора, який досі навчав більше на прикладі, ніж читаючи лекції іншим. Коли приїжджий монах запитав його, чи повинен він взяти на себе роль влади над братами, з якими він жив, авва Пимен відповів: ''«Ні, будь їм прикладом, а не їхнім законодавцем»''.<ref name="Harmless2004" /> Судження інших також було чужим для його природи. Одного разу він сказав: ''«Може здатися, що людина мовчить, але якщо її серце засуджує інших, вона невпинно лепече»''.<ref>[https://www.oca.org/saints/lives/2017/08/27/102404-venerable-pimen-the-great "Venerable Pimen the Great", Orthodox Church in America]</ref> Сучасні письменники зараховують дар пам’яті Авви Пимена за те, що він зберіг багато історій з ''Apophthegmata Patrum''. Багато з цих історій є спогадами авви Пимена з часів його перебування у ченцях у Скиті. Пізніший коптський письменник Захарій із Сахи вважав, що авва Пимен також був письменником, що призвело до припущень, що він міг бути одним із авторів ''Apophthegmata Patrum''.<ref name="Harmless2004" />

Деякі вчені вважають, що авва Пимен з ''Apophthegmata Patrum'' є просто звичайним пустельним подвижником, у той час як інші приписують Пимену та його групі збір багатьох висловів, які стали ''Apophthegmata Patrum''. [[Вільгельм Буссе]] та Вільям Гармлесс розглядають Пимена як історичну особистість.<ref name="Harmless2000" />

== Вибрані вислови авви Пимена ==
Авва Пимен — це найцитованіший отець у ''Apophthegmata Patrum'' — майже чверть висловів — це авторство Пимена або про нього, — що наштовхнуло деяких вчених на думку, що вислови від різних отців були зібрані під загальною назвою «Авва Пастух». Авва Пимен також займає чільне місце в іншій збірці прислів’їв Отцівлі, ''Ethiopic Collectio Monastica''. Він відзначався своєю добротою та співчуттям до своїх побратимів-ченців, у тому числі до тих, хто відпав від високих ідеалів отців пустелі. Брати часто зверталися до нього за мудрим і співчутливим керівництвом.<ref name="Harmless2000" />

* ''«Багато наших Отців стали дуже мужніми в аскеті, але в тонкості сприйняття їх дуже мало»''.
* У відповідь на брата-ченця, який дорікав Пимену за те, що він омив ноги, він сказав: ''«Нас вчили не вбивати свої тіла, а вбивати пристрасті»''.<ref name="omhksea"/>
* Багато висловів Пимена включали набори з трьох, наприклад, список із трьох ''«інструментів для роботи душі»: «покаятися перед Богом, а не міряти свій прогрес, залишити позаду всяку сваволю»''.

== Подальше читання ==
* {{Cite book
|title=The paradise, or garden of the holy fathers: being histories of the anchorites, recluses, monks, coenobites, and ascetic fathers of the deserts of Egypt between A.D. CCL and A.D. CCCC circiter
|last=Palladius of Galatia
|authorlink1=
|year=1907
|publisher=Chatto & Windus
|chapter=[[s:The Paradise/Volume 1/Book 2/Chapter 33|Of A Certain Brother Who Was A Neighbour Of Abba Poemen]]
}}

== Посилання ==
{{Reflist}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Померли 450]]
[[Категорія:Народились у 4 столітті]]
[[Категорія:Християнські святі V століття]]
[[Категорія:Отці Церкви]]

title: Поемен

Народився: 340 · Єгипет

Помер: 450 · Ваді-Натрун, Бухейра, Єгипет

Країна: Єгипет

Діяльність: чернець

Знання мов: арабська і єгипетська арабська

Конфесія: православ'я


text:
# Volvo P1800
Volvo P1800 — серія спортивних автомобілів купе шведської автомобільної компанії Volvo Cars. Модель випускалася в 4-х версіях з 1960 по 1973 рік. Всього виготовлено 45 627 авто.

## Історія
Після провалу прототипу першої спортивної моделі фірми Volvo P1900 фірма в 1957 році доручила дизайн нового варіанту Хельмеру Петтерсену, автору Volvo PV444. Перший новий автомобіль ручної збірки був готовий вже до грудня, але розбіжності з західнонімецькою Фольксваген, де передбачалося виробництво (на заводах Karmann) мало не призвели до повної зупинки проекту. В результаті цих конкурентних суперечок виробництво P1800 почалося лише у вересні 1960 року на потужностях англійською фірмою Jensen. Серія виявилася успіхом Volvo і вироблялася протягом 13 років до 1973 року.

## Технічні дані
Двигун 1.8 л B18 потужністю 100 к.с. (75 кВт) був фактично укороченим варіантом B38 V8 від вантажівок Вольво того часу. З 1966 року на автомобілі ставився посилений двигун 115 к.с., а в 1969 році він був замінений на новий 2.0 л B20B потужністю 118 к.с. (89 кВт). На модель встановлювалася трансмісія М40 (аж до 1963), а пізніше - М41. Максимальна швидкість досягала 190 км/год, а розгін від 0 до 100 км/год займав 9,5 секунд.

## Моделі
Серія випускалася в 4-х основних модифікаціях:
- P1800 - 1960-1963
- P1800 S - 1963-1970
- P1800 E - 1970-1972
- P1800 ES - 1971-1973

## P1800 ES
У серпні 1971 року представлено Volvo P1800 ES — універсал-купе (шутінг-брейк) на технічній базі 1800E.
У зв'язку з високою ціною, автомобіль який отримав називу «Труна Білосніжки", мав обмежений комерційний успіх. Виробництво було припинено в кінці 1973 року.

## Телесеріал The Saint
P1800 став особливо знаменитий, коли в 1962 році він був обраний для зйомок американського телесеріалу The Saint з Роджером Муром в головній ролі і залишався символом серіалу до 1970-х років.

## Світовий рекорд довгоживучості та пробігу
З середини 1990-х років світовий рекорд найдовшого пробігу для некомерційного автомобіля, без серйозних замін вузлів або ремонту, належить спортивному купе Volvo P1800S 1966 року випуску.
До моменту, коли рекорд був зафіксований в книзі рекордів Гіннеса в листопаді 1998 року, автомобіль пройшов понад 2,5 млн км (1671 тис. миль). До вересня 2006 року це спортивне купе подолало рубіж 4 млн км. В липні 2012 автомобілю залишалося 34 тис. км до 3 міліонної марки в милях або 4,8 млн кілометрів.
Належить автомобіль-рекордсмен колишньому шкільному вчителеві, а нині пенсіонеру, Ірвіну Гордону (англ. Irvin Gordon) з Лонг-Айланда, штат Нью-Йорк, єдиному його власнику, який в 25-річному віці купив автомобіль в 1966 за $4.150. Автомобіль досі має рідний двигун, радіо, шасі і трансмісію. Він об'їздив не тільки Сполучені Штати, Канаду і Мексику, але і багато європейських країн (Нідерланди, Німеччину, Швецію).

## Виноски
1. ↑  New York Daily News: Retired schoolteacher Irvin Gordon nears 3 million mile mark in his 1966 Volvo P1800S [Архівовано 1 липня 2013 у Wayback Machine.]
2. ↑  NBC: NY man nears 3 millionth mile in beloved '66 Volvo [Архівовано 1 квітня 2013 у Wayback Machine.]

title: Volvo P1800

wikitext:
{{Картка:Автомобіль
 | зображення       = [[Файл:Volvo P1800 mfd 1965 1780cc Essex.JPG|300px]] Volvo P1800
 | назва            = Volvo P1800
 | виробник         = [[Volvo Cars]]
 | батьківська_компанія  =
 | інші_назви       =
 | виробництво      = [[1960]]–[[1973]]
 | складається_у    =
 | попередник       = [[Volvo P1900]]
 | наступник        =
 | клас             =
 | кузов            = [[купе]] <br /> 3-дверний [[Універсал (авто)|універсал]]
 | компонування     =
 | платформа        =
 | двигун           =
 | трансмісія       =
 | колісна_база     = 2450 мм
 | довжина          = 4350 мм
 | ширина           = 1700 мм
 | висота           = 1280 мм
 | кліренс          =
 | передня_колія    =
 | задня_колія      =
 | вага             = 1130 кг
 | швидкість        =
 | бак              =
 | споріднені       = [[Volvo Amazon]]
 | подібні          =
 | дизайнер         = Пеле Петерсон (Pelle Petterson)
}}
'''Volvo P1800''' — серія спортивних автомобілів [[купе]] шведської автомобільної компанії [[Volvo Cars]]. Модель випускалася в 4-х версіях з [[1960]] по [[1973]] рік. Всього виготовлено 45 627 авто.

== Історія ==
[[Файл:1966 Volvo P1800 (2721299598).jpg|міні|ліворуч|200пкс|]]
[[Файл:Volvo P1800 in Swed-Mobil.jpg|міні|ліворуч|200пкс|]]
Після провалу прототипу першої спортивної моделі фірми [[Volvo P1900]] фірма в [[1957]] році доручила [[дизайн]] нового варіанту Хельмеру Петтерсену, автору [[Volvo PV444]]. Перший новий автомобіль ручної збірки був готовий вже до грудня, але розбіжності з західнонімецькою [[Фольксваген]], де передбачалося виробництво (на заводах [[Karmann]]) мало не призвели до повної зупинки проекту. В результаті цих конкурентних суперечок виробництво P1800 почалося лише у вересні 1960 року на потужностях англійською фірмою [[Jensen Motors|Jensen]]. Серія виявилася успіхом Volvo і вироблялася протягом 13 років до 1973 року.

== Технічні дані ==
Двигун 1.8 л B18 потужністю 100 [[к.с.]] (75 [[кВт]]) був фактично укороченим варіантом B38 V8 від вантажівок Вольво того часу. З [[1966]] року на автомобілі ставився посилений двигун 115 к.с., а в [[1969]] році він був замінений на новий 2.0 л B20B потужністю 118 к.с. (89 кВт). На модель встановлювалася трансмісія М40 (аж до 1963), а пізніше - М41. Максимальна швидкість досягала 190 км/год, а розгін від 0 до 100 км/год займав 9,5 секунд.

== Моделі ==
Серія випускалася в 4-х основних модифікаціях:
* P1800 - 1960-1963
* P1800 S - 1963-1970
* P1800 E - 1970-1972
* P1800 ES - 1971-1973
[[Файл:Volve 1800ES 1971.JPG|міні|праворуч|200пкс|3-дверний [[Універсал (авто)|універсал]] Volvo P1800 ES]]

== P1800 ES ==
У серпні 1971 року представлено Volvo P1800 ES — універсал-купе ([[Шутінг брейк|шутінг-брейк]]) на технічній базі 1800E.

У зв'язку з високою ціною, автомобіль який отримав називу «Труна Білосніжки", мав обмежений комерційний успіх. Виробництво було припинено в кінці 1973 року.

== Телесеріал The Saint ==
P1800 став особливо знаменитий, коли в 1962 році він був обраний для зйомок американського телесеріалу ''The Saint'' з [[Роджер Мур|Роджером Муром]] в головній ролі і залишався символом серіалу до 1970-х років.

== Світовий рекорд довгоживучості та пробігу ==
З середини 1990-х років світовий [[рекорд]] найдовшого пробігу для некомерційного автомобіля, без серйозних замін вузлів або ремонту, належить спортивному купе [[Volvo]] P1800S 1966 року випуску.

До моменту, коли рекорд був зафіксований в [[Книга рекордів Гіннесса|книзі рекордів Гіннеса]] в листопаді 1998 року, автомобіль пройшов понад 2,5 млн км (1671 тис. миль). До вересня [[2006]] року це спортивне купе подолало рубіж 4 млн км. В липні 2012 автомобілю залишалося 34 тис. км до 3 міліонної марки в милях або 4,8 млн кілометрів.<ref>[[New York Daily News]]: [http://www.nydailynews.com/autos/retired-schoolteacher-irvin-gordon-nears-3-million-mile-mark-1966-volvo-p1800s-article-1.1110752 Retired schoolteacher Irvin Gordon nears 3 million mile mark in his 1966 Volvo P1800S] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130701125935/http://www.nydailynews.com/autos/retired-schoolteacher-irvin-gordon-nears-3-million-mile-mark-1966-volvo-p1800s-article-1.1110752 |date=1 липня 2013 }}</ref>

Належить автомобіль-рекордсмен колишньому шкільному вчителеві, а нині пенсіонеру, Ірвіну Гордону ({{lang-en|Irvin Gordon}}) з [[Лонг-Айланд]]а, штат [[Нью-Йорк]], єдиному його власнику, який в 25-річному віці купив автомобіль в 1966 за $4.150<ref>[[NBC]]: [http://www.nbcnews.com/business/n-y-man-nears-3-millionth-mile-beloved-66-volvo-871301 NY man nears 3 millionth mile in beloved '66 Volvo] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130401133925/http://www.nbcnews.com/business/n-y-man-nears-3-millionth-mile-beloved-66-volvo-871301 |date=1 квітня 2013 }}</ref>. Автомобіль досі має рідний [[двигун]], [[радіо]], [[шасі]] і [[трансмісія|трансмісію]]. Він об'їздив не тільки [[Сполучені Штати Америки|Сполучені Штати]], [[Канада|Канаду]] і [[Мексика|Мексику]], але і багато європейських країн ([[Нідерланди]], [[Німеччина|Німеччину]], [[Швеція|Швецію]]).

==Виноски==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Commonscat|Volvo P1800}}
* [https://web.archive.org/web/20121206022234/http://www.volvop1800club.se/ Svenska Volvo P1800-klubben]
* http://www.theautochannel.com/news/press/date/19981123/press000853.html {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111025210230/http://theautochannel.com/news/press/date/19981123/press000853.html |date=25 жовтня 2011 }}
* http://www.theautochannel.com/news/2006/06/20/011973.html {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130914143227/http://www.theautochannel.com/news/2006/06/20/011973.html |date=14 вересня 2013 }}
* [https://web.archive.org/web/20181229003557/http://volvobricks.ru/ Old Volvo Club]

{{Автомобілі Volvo}}
{{ВП-портали|Автомобілі|Транспорт|Техніка}}

[[Категорія:Автомобілі Volvo]]
[[Категорія:Купе]]

title: Volvo P1800

Виробник: Volvo Cars

Попередник(и): Volvo P1900

Наступник(и): Volvo 480

Стиль кузова: купе · 3-дверний універсал

Двигун(и): Бензиновий двигун

Споріднені: Volvo Amazon

Дизайнер: Пеле Петерсон (Pelle Petterson)


text:
# Божевільні сусіди
«Божевільні сусіди» (фр. À bras ouverts) — копродукційна французько-бельгійська кінокомедія 2017 року, поставлена французьким режисером Філіппом де Шовроном з Крістіаном Клав'є у головній ролі. В українському прокаті фільм з 17 серпня 2017 року.

## Сюжет
У запалі передвиборчих дебатів рафінований буржуа Жан-Етьєн Фужероль (Крістіан Клав'є) необережно кидає з екрану телевізора, що його улюблена Франція відкрита для будь-яких іммігрантів, вони всюди знайдуть собі притулок і їжу, навіть у його будинку. Не минає й доби, як біля його воріт з'являється циганський табір на чолі з нахабою Бабіком (Ері Абіттан). Не пустити для Жана-Етьена означає втратити голоси виборців. Розміреному сімейному життю приходить кінець: неочікувані гості плавають у критому басейні, влаштовують концерти у дворі, обживають хазяйський туалет, п'ють колекційні вина і навіть намагаються залицятися до дружини Жан-Етьєна Дафні (Ельза Зільберштейн).

## У ролях
| • Крістіан Клав'є    | … | Жан-Етьєн Фужероль |
| • Ельза Зільберштейн | … | Дафні Фужероль     |
| • Ері Абіттан        | … | Бабік              |
| • Сиріл Леконт       | … | Ерван Берруто      |
| • Нану Гарсія        | … | Ізабель Шеруа      |
| • Оскар Берт         | … | Ліонель Фужорель   |
| • Мірела Ніколау     | … | Сімза              |

## Знімальна група
- Автори сценарію — Гі Лоран, Марк де Шоврон, Філіпп де Шоврон
- Режисер-постановник — Філіпп де Шоврон
- Продюсери — Крістіан Клав'є, Патріс Леду
- Виконавчий продюсер — Марк Ваде
- Співпродюсер — Серж де Пу, Тьєррі Демішель, Сільвен Голдберг, Ремі Гіменес, Надя Гамліші, Адріан Політовськи, Жиль Ватеркейн
- Оператор — Філіпп Гільбер
- Композитор — Ерве Ракотофірінга
- Монтаж — Філіпп Бургей
- Артдиректор — Адріан Кристі
- Підбір акторів — Флорентина Братфеноф

title: Божевільні сусіди

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Божевільні сусіди
| оригінальна назва =
| зображення        = À bras ouverts poster.jpg
| зображення розмір = 220пкс
| підпис            = Український постер до фільму
| жанр              = [[кінокомедія]]
| режисер           = [[Філіпп де Шоврон]]
| продюсери         = {{ublist|[[Крістіан Клав'є]]|Патріс Леду}}
| сценаристи        = {{ublist|Гі Лоран|Марк де Шоврон|Філіпп де Шоврон}}
| актори            = [[Крістіан Клав'є]]
[[Ельза Зільберштейн]]
[[Ері Абіттан]]
| оператор          = Філіпп Гільбер
| художник          =
| костюмер          =
| композитор        = Ерве Ракотофірінга
| кінокомпанія      = {{ublist|• Pulsar Productions|• Ouille Productions|• SND}}
| дистриб'ютор      = [[Артхаус Трафік]]
| тривалість        = 92 {{abbr|хв.|хвилин(а)|0}}
| мова              = {{французька}}
| країна            = {{FRA}}
{{BEL}}
 {{POR}}
| рік               = 2017
| кошторис          = 17 214 408 млн [[€]]<ref name="jpbox">[http://www.jpbox-office.com/fichfilm.php?id=16779 À bras ouverts (2017)] на сайті ''JPBox-Office''</ref>
| касові збори      = 1 021 866 {{small|(глядачів у Франції)}}{{r|jpbox}}
| дата виходу       = 5 квітня 2017 {{small|(Франція)}}
17 серпня 2017 {{small|(Україна)}}
| рейтинг           = [[IMDb]]: {{рейтинг-10|5.2}}
}}

«'''Божевільні сусіди'''» ({{lang-fr|'''À bras ouverts'''}}) — [[Копродукція|копродукційна]] [[Франція|французько]]-[[Бельгія|бельгійська]] [[кінокомедія]] [[2017 у кіно|2017 року]], поставлена французьким режисером [[Філіпп де Шоврон|Філіппом де Шовроном]] з [[Крістіан Клав'є|Крістіаном Клав'є]] у головній ролі. В українському прокаті фільм з [[17 серпня]] [[2017]] року<ref>[http://arthousetraffic.com/ua/films/a-bras-ouverts/ Божевільні сусіди] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170719112721/http://arthousetraffic.com/ua/films/a-bras-ouverts |date=19 липня 2017 }} на сайті ''[[Артхаус Трафік|Arthouse Traffic]]''</ref>.

== Сюжет ==
У запалі передвиборчих дебатів рафінований буржуа Жан-Етьєн Фужероль ([[Крістіан Клав'є]]) необережно кидає з екрану телевізора, що його улюблена [[Франція]] відкрита для будь-яких [[імміграція|іммігрантів]], вони всюди знайдуть собі притулок і їжу, навіть у його будинку. Не минає й доби, як біля його воріт з'являється [[цигани|циганський]] табір на чолі з нахабою Бабіком ([[Ері Абіттан]]). Не пустити для Жана-Етьена означає втратити голоси виборців. Розміреному сімейному життю приходить кінець: неочікувані гості плавають у критому басейні, влаштовують концерти у дворі, обживають хазяйський туалет, п'ють колекційні вина і навіть намагаються залицятися до дружини Жан-Етьєна Дафні ([[Ельза Зільберштейн]]).

== У ролях ==
{|style="line-height:1.42em;"
! !! !!
|-
|• [[Крістіан Клав'є]] ||…||''Жан-Етьєн Фужероль
|-
|• [[Ельза Зільберштейн]] ||…||''Дафні Фужероль
|-
|• [[Ері Абіттан]] ||…||''Бабік
|-
|• Сиріл Леконт ||…||''Ерван Берруто
|-
|• Нану Гарсія ||…||''Ізабель Шеруа
|-
|• Оскар Берт ||…||''Ліонель Фужорель
|-
|• Мірела Ніколау ||…||''Сімза
|}

== Знімальна група ==
{{columns-list|2; line-height:1.42em|
* [[Сценарист|Автори сценарію]] — Гі Лоран, Марк де Шоврон, Філіпп де Шоврон
* [[Кінорежисер|Режисер-постановник]] — [[Філіпп де Шоврон]]
* [[Кінопродюсер|Продюсери]] — [[Крістіан Клав'є]], Патріс Леду
* Виконавчий продюсер — Марк Ваде
* Співпродюсер — Серж де Пу, Тьєррі Демішель, Сільвен Голдберг, Ремі Гіменес, Надя Гамліші, Адріан Політовськи, Жиль Ватеркейн
* [[Кінооператор|Оператор]] — Філіпп Гільбер
* [[Композитор]] — Ерве Ракотофірінга
* [[Монтаж (кінематограф)|Монтаж]] — Філіпп Бургей
* [[Артдиректор]] — Адріан Кристі
* [[Кастинг|Підбір акторів]] — Флорентина Братфеноф
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [[Файл:IMDB Logo 2016.svg|30px]] {{IMDb title|5804948}} {{рейтинг-10|5.2}} (станом на 3.08.2017)
* {{Allociné title|246797}} {{рейтинг-5|1.8}} (станом на 3.08.2017)
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми Франції 2017]]
[[Категорія:Кінокомедії 2017]]
[[Категорія:Кінокомедії Франції]]
[[Категорія:Фільми французькою мовою]]
[[Категорія:Фільми Філіппа де Шоврона]]
[[Категорія:Фільми про іммігрантів]]

title: фр. À bras ouverts

фр. À bras ouverts: Український постер до фільму

Жанр: кінокомедія

Режисер: Філіпп де Шоврон

Продюсери: - Крістіан Клав'є - Патріс Леду

Сценаристи: - Гі Лоран - Марк де Шоврон - Філіпп де Шоврон

У головних · ролях: Крістіан Клав'є · Ельза Зільберштейн · Ері Абіттан

Оператор: Філіпп Гільбер

Композитор: Ерве Ракотофірінга

Кінокомпанія: - • Pulsar Productions - • Ouille Productions - • SND

Дистриб'ютор: Артхаус Трафік

Мова: французька

Країна: Франція · Бельгія · Португалія

Дата виходу: 5 квітня 2017 (Франція) · 17 серпня 2017 (Україна)

Касові збори: 1 021 866 (глядачів у Франції)

Рейтинг: IMDb


text:
# Корнешть (Унгенський район)
Корнешть (рум. Cornești) — село в Унгенському районі Молдови. Утворює окрему комуну.

## Історія
Тут 5 (16) жовтня 1791 помер Потьомкін на шляху з Ясс до Миколаєва.

## Населення
За даними перепису населення 2004 року у селі проживали 2038 осіб.
Національний склад населення села:
| Національність       | Кількість осіб | Відсоток   |
| -------------------- | -------------- | ---------- |
| молдавани румуни     | 2013 9         | 98,8% 0,4% |
| росіяни              | 8              | 0,4%       |
| українці             | 6              | 0,3%       |
| гагаузи              | 1              | < 0,1%     |
| інша / без відповіді | 1              | < 0,1%     |
| Всього               | 2038           | 100%       |

title: Корнешть (Унгенський район)

wikitext:
{{Otheruses|Корнешти}}
{{Населений пункт Молдови
| тип                    = село
| назва                  = Корнешть
| місцева назва          = {{lang-mo|Cornești}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             =
| зображення_розмір      =
| зображення_підпис      =
| розташування           =
| опис розташування      =
| mapx                   =
| mapy                   =
| marksize               =
| район                  = [[Унгенський район]]
| комуна                 = Корнешть
| засноване              =
| перша згадка           =
| агломерація            =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 2038 ([[2004]])<ref>{{cite web|url=http://www.statistica.md/public/files/Recensamint/Recensamintul_populatiei/vol_1/2_Populatia_pe_sexe_localit_ro.xls|title=Recensamîntul populaţiei din 2004. Populaţia pe medii, localităţi şi sexe, în profil teritorial|language=ro, ru|accessdate=2012-01-07|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150924120315/http://www.statistica.md/public/files/Recensamint/Recensamintul_populatiei/vol_1/2_Populatia_pe_sexe_localit_ro.xls|archivedate=2015-09-24|deadurl=yes}}</ref>
| площа                  =
| ref-площа              =
| густота                =
| поштові індекси        = MD-3621
| код                    = 236
| координати             = {{coord|47|21|28|N|28|0|20|E|scale:100000|display=inline,title}}
| висота                 = 222
| водойма                =
| етнікон                =
| станція                =
| відстань               =
| залізниця р            =
| автошлях р             =
| фізична р              = 23
| залізниця с            =
| фізична с              = 73
| автошлях с             =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| примар                 =
| ремарки                =
}}
'''Корнешть''' ({{lang-mo|Cornești}}) — село в [[Унгенський район|Унгенському районі]] [[Молдова|Молдови]]. Утворює окрему комуну<ref>{{cite web|url=http://lex.justice.md/viewdoc.php?action=view&view=doc&id=312874&lang=2|title=ЗАКОН Nr. 764 от 27.12.2001 об административно-территориальном устройстве Республики Молдова|language=ru|accessdate=2012-01-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/6A09Gn3Te?url=http://lex.justice.md/viewdoc.php?action=view|archivedate=18 серпня 2012}}</ref>.

== Історія ==
Тут 5 (16) жовтня [[1791]] помер [[Потьомкін Григорій Олександрович|Потьомкін]] на шляху з [[Ясси|Ясс]] до [[Миколаїв|Миколаєва]]<ref>Алабин П. В. Защита Севастополя (1854-1856). — С. 5.</ref>.

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Молдови (2004)|перепису населення 2004 року]]<ref>{{cite web|url=http://www.statistica.md/public/files/Recensamint/Recensamintul_populatiei/vol_1/7_Populatia_pe_nation_localit_ro.xls|title=Recensamîntul populaţiei din 2004. Populaţia pe naţionalităţi şi localităţi, în profil teritorial|language=ro, ru|accessdate=2012-01-07|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120128021019/http://www.statistica.md/public/files/Recensamint/Recensamintul_populatiei/vol_1/7_Populatia_pe_nation_localit_ro.xls|archivedate=2012-01-28|deadurl=yes}}</ref> у селі проживали {{formatnum:2038}} осіб.

Національний склад населення села:
{| class="standard"
|-
! Національність
! Кількість осіб
! Відсоток
|-
| молдавани
''румуни''
| 2013
''9''
| 98,8%
''0,4%''
|-
| росіяни
| 8
| 0,4%
|-
| [[Українці Молдови|українці]]
| 6
| 0,3%
|-
| [[гагаузи]]
| 1
| < 0,1%
|-
| інша / без відповіді
| 1
| < 0,1%
|-
| '''Всього'''
| 2038
| 100%
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Унгенський район}}
{{Moldova-geo-stub}}

{{Портали|Молдова|Географія}}

[[Категорія:Села Молдови]]

title: Основні дані

Країна: Молдова

Район: Унгенський район

Комуна: Корнешть

Часовий пояс: DAZD

title: Відстань

Відстань:
До районного центру
До Кишинева

— фізична:
23 км
73 км

title: Ідентифікатори і посилання

title: Карта

Карта:
КорнештьКорнешть (Молдова)
Корнешть у Вікісховищі


text:
# Шлях кинджалів
Шлях кинджалів (англ. The Path of Daggers) — восьмий роман з циклу «Колесо часу» (англ. The Wheel of Time) американського письменника Роберта Джордана в жанрі епічного фентезі. Роман опублікувало видавництво Tor Books, він побачив світ 20 жовтня 1998 року. Це найкоротший роман циклу, він складається з пролога та 31 глави.
Роман першим серед книг циклу очолив список бестселерів газети «Нью-Йорк таймс». Він залишався на першій позиції упродовж двох місяців.
Із трьох та'веренів у цій книзі відсутній Матрім Каутон через контузію в кінці попереднього роману.

## Стислий зміст
Елейн Траканд, Найнів аль-Міра та Ав'єнда з допомогою інших жінок, здатних каналювати Єдину силу, використовують тер'ангреал Чашу вітрів щоб подолати спеку, яку насилає на світ Темний. Утікаючи від шончанської інтервенції, вони переносяться в Андор, і Елейн проголошує своє право на трон.
Перрін вирушає в Гелдан проти самопроголошеного пророка Маземи Дагара. Він рятує, не усвідомлюючи цього, королеву Андору Моргейз, а також отримує клятву вірності від королеви Гелдану Алліандр. У кінці книги шайдо викрадають дружину Перріна Фаїл.
Егвейн аль-Вір, обрана амірлін-сіт бунтівних айз-седай, зміцнює свою владу й авторитет. Вона розпочинає облогу Білої вежі в Тар-Валоні.
Ранд аль-Тор з аша'манами та ілліанцями вирушає назустріч шончанам, намагаючись зупинити їхнє вторгнення. Після перших успіхів Ранд втрачає контроль над магічним мечем Калландором й трощить як чужих, так і своїх. Після цієї невдачі він повертається в Кайрієн, де на нього вчиняють невдалий замах аша'мани на чолі з Корланом Дашівою.

title: Шлях кинджалів

wikitext:
{{Видання
|назва              = Шлях кинджалів
|назва_оригіналу    = The Path of Daggers
|зображення         =
| розмір            =
| підпис_зображення =
|автор              = [[Роберт Джордан]]
|ілюстрації         =
|дизайн_обкладинки  =
|країна             =
|мова               =
|серія              =
|тема               =
|жанр               =
|місце              =
|видавництво_укр    =
|видавництво_ориг   =
|дата_публікації    =
|дата публікації українською=
|перекладач         =
|носій              =
|розмір             =
|сторінки           =
|isbn               =
|попередній_твір    =
|наступний_твір     =
|тираж              =
}}
'''Шлях кинджалів''' ({{lang-en|The Path of Daggers}}) — восьмий роман з циклу «[[Колесо часу]]» ({{lang-en|The Wheel of Time}}) американського письменника [[Роберт Джордан|Роберта Джордана]] в жанрі епічного [[фентезі]]. Роман опублікувало видавництво [[Tor Books]], він побачив світ 20 жовтня 1998 року. Це найкоротший роман циклу, він складається з [[Пролог (сюжет)|пролог]]а та 31 глави.

Роман першим серед книг циклу очолив [[Список бестселерів «Нью-Йорк таймс»|список бестселерів газети «Нью-Йорк таймс»]]. Він залишався на першій позиції упродовж двох місяців.

Із трьох ''та'веренів'' у цій книзі відсутній Матрім Каутон через [[Контузія|контузію]] в кінці попереднього роману.

== Стислий зміст ==
Елейн Траканд, Найнів аль-Міра та Ав'єнда з допомогою інших жінок, здатних каналювати Єдину силу, використовують тер'ангреал Чашу вітрів щоб подолати спеку, яку насилає на світ Темний. Утікаючи від шончанської інтервенції, вони переносяться в Андор, і Елейн проголошує своє право на трон.

Перрін вирушає в Гелдан проти самопроголошеного пророка Маземи Дагара. Він рятує, не усвідомлюючи цього, королеву Андору Моргейз, а також отримує клятву вірності від королеви Гелдану Алліандр. У кінці книги шайдо викрадають дружину Перріна Фаїл.

Егвейн аль-Вір, обрана амірлін-сіт бунтівних айз-седай, зміцнює свою владу й авторитет. Вона розпочинає облогу Білої вежі в Тар-Валоні.

Ранд аль-Тор з аша'манами та ілліанцями вирушає назустріч шончанам, намагаючись зупинити їхнє вторгнення. Після перших успіхів Ранд втрачає контроль над магічним мечем Калландором й трощить як чужих, так і своїх. Після цієї невдачі він повертається в Кайрієн, де на нього вчиняють невдалий замах аша'мани на чолі з Корланом Дашівою.

== Посилання ==
* [http://www.encyclopaedia-wot.org/books/tpod/index.html Детальний опис кожної глави на http://www.encyclopaedia-wot.org] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080914014014/http://www.encyclopaedia-wot.org/books/tpod/index.html |date=14 вересня 2008 }}

{{ВП-портали|Література|Фантастика|Книги|Фентезі|США}}
[[Категорія:Фентезійні романи США]]
[[Категорія:Твори Роберта Джордана]]
[[Категорія:Англомовні фантастичні романи]]
[[Категорія:Фентезійні романи 1998]]
[[Категорія:Темпорально-фантастичні романи]]

title: «Шлях кинджалів»

Автор: Роберт Джордан

Назва мовою оригіналу: The Path of Daggers

Мова: англійська

Серія: Колесо часу

Жанр: фентезі і епічне фентезі

Видавництво: Tor Booksd і Orbit Booksd

Видано: 20 жовтня 1998


text:
# Успення (Псковська область)
Успення (рос. Успенье) — присілок в Бєжаницькому районі Псковської області Російської Федерації.
Населення становить 1 особу. Входить до складу муніципального утворення Лющикська волость.

## Історія
Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Лющикська волость.

## Населення
| 2001 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- |
| 4    | ↗5   | ↘1   |

title: Успення (Псковська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Успення
|назва ін.       = Успенье
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Псковська область]]
|район           = [[Бєжаницький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Лющикська волость]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 1
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Псковська область
}}
'''Успення''' ({{lang-ru|Успенье}}) — [[присілок]] в [[Бєжаницький район|Бєжаницькому районі]] [[Псковська область|Псковської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 1 особу. Входить до складу муніципального утворення [[Лющикська волость]].

== Історія ==

Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Лющикська волость<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/924013744 |title=Закон Псковской области от 28 февраля 2005 года N 420-ОЗ «Об установлении границ и статусе вновь образуемых муниципальных образований на территории Псковской области» |access-date=2020-02-17 |archive-date=2020-03-18 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200318103329/http://docs.cntd.ru/document/924013744 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Успенье (Псковская область)  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Бєжаницький район}}
{{Pskov-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Бєжаницького району]]

title: присілок Успення

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Псковська область

Муніципальний район: Бєжаницький район

Поселення: Лющикська волость

title: Основні дані

Населення: ▼ 1

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Успення · Успення


text:
# Ельвіра Донес
Ельвіра Донес (алб.: Elvira Dones) — албанська письмнниця, журналістка, сценаристка та продюсерка документальних фільмів для швейцарського громадського радіо та телебачення, драматургиня. Пише албанською та італійською мовами.

## Біографія
Народилася в місті Дуррес на узбережжі Адріатичного моря, а виростала в столиці Тирані. Читати почала у віці чотирьох років і вже в початковій школі написала кілька сторінок, які назвала римськими. Навчалася в Тиранському державному університеті.
У 16 років почала працювати на Албанському телебаченні та завдяки цьому в 1988 році поїхала до Швейцарії, де оселилася.
У 1997 році опублікувала свій перший роман «Іноземне кохання», в перекладі на італійську — «Без багажу» (Senza bagagli). На швейцарському ґрунті[уточнити] викладає курси: літературні твори — кінематографіста та журналіста-режисера документального фільму. Вона є авторкою дев'яти творів.
З 2004 по 2015 роки проживала в районі затоки Сан-Франциско, Каліфорнія, розділяючи час між США, Швейцарією, Італією та Албанією. В кінці 2015 року вона повернулася до Італійської Швейцарії.

## Вибрана бібліографія
- 1998 — Кардиган. Тирана: видавництво Кабей.
- 1999 — Неправильні квіти. Тирана: Видавництво Онуфрі.
- 2001 — Зірки не так одягаються. Елбасан: Видавництво Сейко.
- 2001 — Ображений Білий день. Елбасан: Видавництво Сейко.
- 2002 — Я люблю Тома Хенкса. Елбасан: Видавництво Сейко.
- 2004 — З Після мовчання. Елбасан: Видавництво Сейко.
- 2007 — Верджин гіурата. Мілан: Фельтрінеллі.
- 2011 — Piccola guerra perfetta. Турин: Ейнауді.
- 2014 — Заклята Діва. Лондон: та інші історії.

## Фільмографія
- 2003 : «Брунільда» / ( Brunilda )
- 2004 : «Прибиті цвяхами» / ( I ngujuar (Nailed) ')
- 2015 : «Клятвена незаймана» / (Vergine giurata)

title: Ельвіра Донес

wikitext:
{{Письменник
|ім'я                = Ельвіра Донес
|оригінал імені      = Elvira Dones
|мовою               = <!-- код мови, наприклад: uk, ru, en тощо -->
|ім'я при народженні = <!-- повне ім'я при народженні  -->
|псевдоніми          = <!-- псевдоніми -->
|зображення          = <!-- Example.jpg -->
|розмір              = 250px;
|підпис              = <!-- опис картинки -->
|дата народження     = 1960
|місце народження    = [[Дуррес]], [[Албанія]]
|дата смерті         = <!-- дд.мм.рррр -->
|місце смерті        = <!-- місце смерті -->
|поховання           = <!-- місце поховання -->
|національність      = албанка
|громадянство        = {{ALB}}, {{CHE}}, {{USA}}
|alma mater          = <!-- місце навчання -->
|науковий ступінь    = <!-- науковий ступінь -->
|вчене звання        = <!-- вчене звання -->
|мова творів         = <!-- мова, якою писав/писала -->
|рід діяльності      = прозаїк, журналістка, сценаристка та продюсер
|напрямок            = <!-- літературний напрямок -->
|жанр                = [[художня література]], [[новела]], [[поезія]]
|magnum opus         = Sworn Virgin, Yjet Nuk Vishen Keshtu etc
|член політичної партії =
|батько              = <!-- Ім'я, Прізвище -->
|мати                = <!-- Ім'я, Прізвище -->
|чоловік             =
|дружина             = <!-- чоловік або дружина. Ім'я, -->
|діти =
|нагороди            = <!-- головні професійні нагороди-->
|сайт                = https://www.elviradones.com/
|автограф            = <!-- Підпис.jpg -->
|примітки            =
}}

'''Ельвіра Донес''' ([[Албанська мова|алб]].: ''Elvira Dones'') — албанська письмнниця, журналістка, сценаристка та продюсерка документальних фільмів для швейцарського громадського радіо та телебачення, драматургиня. Пише албанською та італійською мовами.

== Біографія ==
Народилася в місті [[Дуррес]] на узбережжі [[Адріатичне море|Адріатичного моря]], а виростала в столиці [[Тирана|Тирані]]. Читати почала у віці чотирьох років і вже в початковій школі написала кілька сторінок, які назвала ''римськими''. Навчалася в [[Тиранський державний університет|Тиранському державному університеті]].<ref>[https://www.elviradones.com/about/biografia-italiano/ Ельвіра Донес] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20230306224747/http://www.elviradones.com/about/biografia-italiano/ |date=2023-03-06 }} elviradones.com {{ref-it}}</ref>

У 16 років почала працювати на [[Албанське радіо і телебачення|Албанському телебаченні]] та завдяки цьому в 1988 році поїхала до [[Швейцарія|Швейцарії]], де оселилася.<ref>[http://floripress.blogspot.com/2015/12/kush-eshte-elvira-dones.html Хто така Ельвіра Донес?] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210425131234/http://floripress.blogspot.com/2015/12/kush-eshte-elvira-dones.html |date=25 квітня 2021 }} floripress.blogspot.com 24.12.2015</ref>

У 1997 році опублікувала свій перший роман «Іноземне кохання», в перекладі на італійську — «Без багажу» (''Senza bagagli''). На швейцарському ґрунті{{уточнити}} викладає курси: літературні твори — кінематографіста та журналіста-режисера документального фільму. Вона є авторкою дев'яти творів.

З 2004 по 2015 роки проживала в районі затоки [[Сан-Франциско]], Каліфорнія, розділяючи час між США, Швейцарією, Італією та Албанією. В кінці 2015 року вона повернулася до [[Італійська Швейцарія|Італійської Швейцарії]].

== Вибрана бібліографія ==
* [[1998]] — Кардиган. Тирана: видавництво Кабей.
* [[1999]] — Неправильні квіти. Тирана: Видавництво Онуфрі.
* [[2001]] — Зірки не так одягаються. Елбасан: Видавництво Сейко.
* [[2001]] — Ображений Білий день. Елбасан: Видавництво Сейко.
* [[2002]] — Я люблю Тома Хенкса. Елбасан: Видавництво Сейко.
* [[2004]] — З Після мовчання. Елбасан: Видавництво Сейко.
* [[2007]] — Верджин гіурата. Мілан: Фельтрінеллі.
* [[2011]] — Piccola guerra perfetta. Турин: Ейнауді.
* [[2014]] — Заклята Діва. Лондон: та інші історії.

== Фільмографія ==
* {{рук|2003}} : «[[Брунільда]]» / ('' Brunilda '')
* {{рук|2004}} : «[[Прибиті цвяхами]]» / ('' I ngujuar (Nailed) ')
* {{рук|2015}} : «[[Клятвена незаймана (фільм)|Клятвена незаймана]]» / (''Vergine giurata'')

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.elviradones.com/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210423161830/https://www.elviradones.com/ |date=23 квітня 2021 }}
{{Бібліоінформація}}
{{ВП-портали|Албанія|Культура|Література}}

{{DEFAULTSORT:Донес Ельвіра}}
[[Категорія:Уродженці Дурреса]]
[[Категорія:Письменники XX століття]]
[[Категорія:Письменники XXI століття]]
[[Категорія:Албанські письменниці]]
[[Категорія:Албанські поети]]
[[Категорія:Кінорежисери-документалісти]]
[[Категорія:Сценаристки]]

title: Elvira Dones

Народилася: 1960 · Дуррес, Албанія

Громадянство: Албанія, Швейцарія, США

Національність: албанка

Alma mater: Тиранський університет

Жанр: художня література, новела, поезія

Elvira Dones:
Сайт: elviradones.com
п о р


text:
# Татьяна Марія
Татьяна Марія (нім. Tatjana Maria, до шлюбу Малек (нім. Malek)) — німецька тенісистка.
Свій перший турнір WTA в одиночному розряді виграла на Mallorca Open 2018. В своєму активі має також 3 перемоги в парній грі.
У грудні 2013 року народила дочку Шарлотт у шлюбі зі своїм тренером Шарлем Едуаром Марією, ставши ще однією матір'ю, що зуміла виграти турнір WTA.

## Фінали турнірів WTA

### Одиночний розряд: 4 (4 титули)
| Результат |     | Дата         | Турнір                              | Поверхня | Супротивниця        | Рахунок          |          |
| --------- | --- | ------------ | ----------------------------------- | -------- | ------------------- | ---------------- | -------- |
| Перемога  | 1–0 | червень 2018 | Mallorca Open, Мальорка             | Трава    | Анастасія Севастова | 6-4, 7-5         |          |
| Перемога  | 2–0 | Квітень 2022 | Copa Colsanitas Santander, Колумбія | Ґрунт    | Лаура Пігоссі       | 6–3, 4–6, 6–2    |          |
| Перемога  | 3–0 | Квітень 2024 | Copa Colsanitas Santander, Колумбія | Ґрунт    | Пейтон Стернс       | 6–3, 2–6, 6–4    |          |
| Перемога  | 4–0 | Чер 2025     | Queen's Club Championships          | WTA 500  | Трава               | Аманда Анісімова | 6–3, 6–4 |

### Пари: 7 (3 - 4 )
| Результат | №  | Дата            | Турнір                      | Поверхня | Партнерка           | Супротивниці                       | Рахунок                    |
| --------- | -- | --------------- | --------------------------- | -------- | ------------------- | ---------------------------------- | -------------------------- |
| Поразка   | 1. | 26 липня 2009   | Gastein Ladies, Бад-Гаштайн | Ґрунт    | Андреа Петкович     | Андреа Главачкова Луціє Градецька  | 2–6, 4–6                   |
| Перемога  | 1. | 16 вересня 2012 | Challenge Bell, Квебек-Сіті | Хард (i) | Крістіна Младенович | Аліція Росольська Гезер Вотсон     | 7–6(7–5), 6–7(6–8), [10–7] |
| Поразка   | 2. | 6 жовтня 2014   | HP Open, Осака              | Хард     | Лара Арруабаррена   | Аояма Сюко Рената Ворачова         | 1–6, 2–6                   |
| Поразка   | 3. | 19 липня 2015   | Swedish Open, Бостад        | Ґрунт    | Ольга Савчук        | Кікі Бертенс Юганна Ларссон        | 5–7, 4–6                   |
| Перемога  | 2. | 11 квітня 2016  | Copa Colsanitas, Богота     | Ґрунт    | Лара Арруабаррена   | Габріела Се Андреа Гаміс           | 6–2, 4–6, [10–8]           |
| Поразка   | 4. | 25 квітня 2016  | Morocco Open, Рабат         | Ґрунт    | Ралука Олару        | Ксенія Кнолль Александра Крунич    | 3–6, 0–6                   |
| Перемога  | 3. | 3 березня 2018  | Mexican Open, Акапулько     | Хард     | Гезер Вотсон        | Кейтлін Крістіан Сабіна Сантамарія | 7–5, 2–6, [10–2]           |

### Фінали серії WTA 125K

#### Пари (0–1)
| Результат | №  | Дата              | Турнір           | Поверхня | Партнерка          | Супротивниці                     | Рахунок          |
| --------- | -- | ----------------- | ---------------- | -------- | ------------------ | -------------------------------- | ---------------- |
| Поразка   | 1. | 23 листопада 2015 | Carlsbad Classic | Хард     | Оксана Калашнікова | Вероніка Сепеде Ройг Габріела Се | 6–1, 4–6, [8–10] |

## Зовнішні посилання
- Досьє на сайті Жіночої тенісної асоціації [Архівовано 24 червня 2018 у Wayback Machine.]

## Виноски
1. 1 2  Player Profile // WTA website

title: Татьяна Марія

wikitext:
{{Тенісист
|ім'я_гравця         = Татьяна Марія
|фото                = Maria WMQ16 (5) (28107258632).jpg
|громадянство        = {{GER}}
|місце_проживання    =
|дата_народження     =
|місце_народження    =
|дата_смерті         =
|місце_смерті        =
|зріст               = 172
|вага                =
|початок_кар'єри     = 2001
|завершення_кар'єри  =
|робоча_рука         = права
|бекхенд             = одноручний
|тренер              = Шарль Едуар Марія
|призові_гроші       = 6 347 351

|одиночні_результати         = 698-552
|одиночних_титулів           = 4
|найвища_одиночна_позиція    = 36 (14 липня 2025)
|поточна_одиночна_позиція    =
|результати_Australian_Open  = 2к ([[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 2009, жінки, одиночний розряд|2009]], [[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 2016, жінки, одиночний розряд|2016]], [[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 2024, жінки, одиночний розряд|2024]], [[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 2025, жінки, одиночний розряд|2025]])
|результати_Roland_Garros    = 2к ([[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 2016, жінки, одиночний розряд|2016]], [[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 2017, жінки, одиночний розряд|2017]])
|результати_Wimbledon        = ПФ ([[Вімблдонський турнір 2022, жінки, одиночний розряд|2022]])
|результати_US_Open          = 2к ([[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2012, жінки, одиночний розряд|2012]], [[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2017, жінки, одиночний розряд|2017]], [[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2018, жінки, одиночний розряд|2018]], [[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2024, жінки, одиночний розряд|2024]])
|результати_на_World_Tour_Finals=
|результати_Олімпіади        =

|парні_результати        = 270-251
|парних_титулів          = 4
|найвища_парна_позиція   = 54 (6 червня 2016)
|результати_парні_Australian_Open   = 2к ([[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 2017, жінки, парний розряд|2017]])
|результати_парні_Roland_Garros     = 3к ([[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 2016, жінки, парний розряд|2016]])
|результати_парні_Wimbledon         = ЧФ ([[Вімблдонський турнір 2018, жінки, парний розряд|2018]])
|результати_парні_US_Open           = 3к ([[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2023, жінки, парний розряд|2023]])
|командні_результати     = yes
|результати_FedCup       = ПФ ([[Fed Cup 2018|2018]]), record 13–10
|останнє_оновлення       = 14 липня 2025
}}

'''Татьяна Марія''' ({{lang-de|Tatjana Maria}}, [[Дошлюбне та шлюбне прізвище|до шлюбу]] '''Малек''' ({{lang-de|Malek}})) — німецька тенісистка.

Свій перший турнір WTA в одиночному розряді виграла на [[Mallorca Open]] 2018. В своєму активі має також 3 перемоги в парній грі.

У грудні 2013 року народила дочку Шарлотт у [[Шлюб|шлюбі]] зі своїм [[Тренер|тренером]] Шарлем Едуаром Марією, ставши ще однією [[Мати|матір'ю]], що зуміла виграти турнір [[Жіноча тенісна асоціація|WTA]].

== Фінали турнірів WTA ==
=== Одиночний розряд: 4 (4 титули) ===

{|class="sortable wikitable"
!style="width:65px"|Результат
!style="width:25px"|
!style="width:110px"|Дата
!style="width:240px"|Турнір
!style="width:50px"|Поверхня
!style="width:200px"|Супротивниця
!style="width:150px"|Рахунок
|-
| style="background:#98fb98;"|Перемога
|1–0
|[[Mallorca Open 2018, одиночний розряд|червень 2018]]
|[[Mallorca Open]], Мальорка
|Трава
|{{flagicon|LAT}} [[Анастасія Севастова]]
|6-4, 7-5
|-
| style="background:#98fb98;"|Перемога
|2–0
|[[Copa Colsanitas 2022, одиночний розряд|Квітень 2022]]
|[[Copa Colsanitas Santander]], Колумбія
|Ґрунт
|{{flagicon|BRA}} [[Лаура Пігоссі]]
|6–3, 4–6, 6–2
|-
| style="background:#98fb98;"|Перемога
|3–0
|[[Copa Colsanitas 2023, одиночний розряд|Квітень 2024]]
|Copa Colsanitas Santander, Колумбія
|Ґрунт
|{{flagicon|USA}} [[Пейтон Стернс]]
|6–3, 2–6, 6–4
|-
| bgcolor=98FB98|Перемога
|  4–0
| [[Queen's Club Championships 2025, жінки, одиночний розряд|Чер 2025]]
| style="background:#d4f1c5;"| [[Queen's Club Championships]]
| style="background:#d4f1c5;"| WTA 500
| Трава
| {{flagicon|USA}} [[Аманда Анісімова]]
| 6–3, 6–4
|}

=== Пари: 7 (3 - 4 ) ===
{|class="sortable wikitable" style=font-size:97%
!Результат
!№
!Дата
!Турнір
!Поверхня
!Партнерка
!Супротивниці
!Рахунок
|-
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 1.
| 26 липня 2009
| [[Gastein Ladies]], Бад-Гаштайн
| Ґрунт
| {{flagicon|GER}} [[Андреа Петкович]]
| {{flagicon|CZE}} [[Андреа Главачкова]]
 {{flagicon|CZE}} [[Луціє Градецька]]
| 2–6, 4–6
|-
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 1.
| 16 вересня 2012
| [[Challenge Bell]], Квебек-Сіті
| Хард (i)
| {{flagicon|FRA}} [[Крістіна Младенович]]
| {{flagicon|POL}} [[Аліція Росольська]]
 {{flagicon|GBR}} [[Гезер Вотсон]]
| 7–6(7–5), 6–7(6–8), [10–7]
|-
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 2.
| 6 жовтня 2014
| [[Japan Women's Open|HP Open]], Осака
| Хард
| {{flagicon|ESP}} [[Лара Арруабаррена]]
| {{flagicon|JPN}} [[Аояма Сюко]]
 {{flagicon|CZE}} [[Рената Ворачова]]
| 1–6, 2–6
|-
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 3.
| 19 липня 2015
| [[Swedish Open]], Бостад
| Ґрунт
| {{flagicon|UKR}} [[Савчук Ольга Миколаївна|Ольга Савчук]]
| {{flagicon|NED}} [[Кікі Бертенс]]
 {{flagicon|SWE}} [[Юганна Ларссон]]
| 5–7, 4–6
|-
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 2.
| 11 квітня 2016
| [[Copa Colsanitas]], Богота
| Ґрунт
| {{flagicon|ESP}} [[Лара Арруабаррена]]
| {{flagicon|BRA}} [[Габріела Се]]
 {{flagicon|VEN}} [[Андреа Гаміс]]
| 6–2, 4–6, [10–8]
|-
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 4.
| 25 квітня 2016
| [[Morocco Open]], Рабат
| Ґрунт
| {{flagicon|ROU}} [[Ралука Олару]]
| {{flagicon|SUI}} [[Ксенія Кнолль]]
 {{flagicon|SRB}} [[Александра Крунич]]
| 3–6, 0–6
|-
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 3.
| 3 березня 2018
| [[Mexican Open]], Акапулько
| Хард
| {{flagicon|GBR}} [[Гезер Вотсон]]
| {{flagicon|USA}} [[Кейтлін Крістіан]]
 {{flagicon|USA}} [[Сабіна Сантамарія]]
| 7–5, 2–6, [10–2]
|}

=== Фінали серії WTA 125K ===
==== Пари (0–1) ====
{|class="sortable wikitable" style=font-size:97%
!Результат
!№
!Дата
!Турнір
!Поверхня
!Партнерка
!Супротивниці
!Рахунок
|-style="background:silver;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 1.
| 23 листопада 2015
| [[Southern California Open|Carlsbad Classic]]
| Хард
| {{flagicon|GEO}} [[Оксана Калашнікова]]
| {{flagicon|PAR}} [[Вероніка Сепеде Ройг]]
 {{flagicon|BRA}} [[Габріела Се]]
| 6–1, 4–6, [8–10]
|}

== Зовнішні посилання ==
* [http://www.wtatennis.com/players/player/310440/title/tatjana-maria Досьє на сайті Жіночої тенісної асоціації] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180624204644/http://www.wtatennis.com/players/player/310440/title/tatjana-maria |date=24 червня 2018 }}

== Виноски ==
{{reflist}}

{{DEFAULTSORT:Марія Татьяна}}
[[Категорія:Німецькі тенісистки]]
[[Категорія:Поляки Німеччини]]
[[Категорія:Тенісисти та тенісистки на літніх Олімпійських іграх 2024]]

title: нім. Tatjana Maria

Громадянство: Німеччина

Дата народження: 8 серпня 1987 (37 років)

Місце народження: Бад-Заульгау, Німеччина

Вага: 62 кг

Робоча рука: права

Бекхенд: одноручний

Тренер: Шарль Едуар Марія

title: Одиночний розряд

title: Мейджори

title: Парний розряд

title: Мейджори


text:
# Королівка (Фастівський район)
Королі́вка — село в Україні, у Фастівському районі Київської області. Населення становить 583 осіб. Входить до складу Кожанської селищної громади.

## Історія
Перша сільська церква Пресвятої Трійці існувала тут з 1784 по 1842 рік. На її місці встановлено пам'ятний хрест.
Станом на 1885 рік у колишньому власницькому селі Кожанської волості Васильківського повіту Київської губернії мешкала 831 особа, налічувалось 130 дворових господарства, існували православна церква, постоялий будинок.
Метричні книги, клірові відомості, сповідні розписи 2-х православних церков Пресвятої Трійці, св. Михаїла села Королівка (приписні прис. Пилипівка, Бертники, хут. Єлизабетка) XVIII ст. — Васильківського пов. Київського нам., з 1797 р. Васильківського пов. Київської губ.; ХІХ ст. — Кожанської волості Васильківського пов. Київської губ. зберігаються в ЦДІАК України.
За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 1114 осіб (551 чоловічої статі та 563 — жіночої), з яких 1096 — православної віри.

## Галерея
- Пам'ятник загиблим у ДСВ
- Хрест на місці першої церкви
- Хрести з давніх могил

title: Королівка (Фастівський район)

wikitext:
{{Otheruses|Королівка}}
{{Село України
| назва           = Королівка
| область         = [[Київська область]]
| район           = [[Фастівський район|Фастівський]]
| громада         = [[Кожанська селищна громада]]
| код КОАТУУ      = 3224985404
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       = до 1784
| населення       = 583
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           = 2,65
| ref-площа       =
| щільність       = 220
| поштовий індекс = 08554
| телефонний код  = 4565
| координати      = {{coord|49|59|23|N|29|53|55|E|scale:30000|display=inline,title}}
| lat_deg         = 49|
| lat_min         = 59|
| lat_sec         = 23
| lon_deg         = 29|
| lon_min         = 53|
| lon_sec         = 55
| висота          = 207
| ref-висота      =
| водойма         = р. [[Кам'янка (притока Росі)|Кам'янка]]
| адреса          = 08553, с. Пилипівка, вул.Святомихайлівська,44а
| облікова картка = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=03.05.2012&rf7571=14849 Королівка]
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}

'''Королі́вка''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Фастівський район|Фастівському районі]] [[Київська область|Київської області]]. Населення становить 583 осіб. Входить до складу [[Кожанська селищна громада|Кожанської селищної громади]].

== Історія ==
Перша сільська церква Пресвятої Трійці існувала тут з [[1784]] по [[1842]] рік. На її місці встановлено пам'ятний хрест.

Станом на [[1885]] рік у колишньому власницькому селі [[Кожанська волость|Кожанської волості]] [[Васильківський повіт|Васильківського повіту]] [[Київська губернія|Київської губернії]] мешкала 831 особа, налічувалось 130 дворових господарства, існували православна церква, постоялий будинок<ref>{{ВВСЕР-3-1885}}</ref>.
Метричні книги, клірові відомості, сповідні розписи 2-х православних церков Пресвятої Трійці, св. Михаїла села Королівка (приписні прис. Пилипівка, Бертники, хут. Єлизабетка) XVIII ст. — Васильківського пов. Київського нам., з 1797 р. Васильківського пов. Київської губ.; ХІХ ст. — Кожанської волості Васильківського пов. Київської губ. зберігаються в ЦДІАК України<ref>{{Cite web |url=http://cdiak.archives.gov.ua/baza_geog_pok/church/koro_007.xml |title=ЦДІАК України |accessdate=7 грудня 2018 |archive-date=9 грудня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181209124245/http://cdiak.archives.gov.ua/baza_geog_pok/church/koro_007.xml }}</ref>.

{{Перепис-1897|+|551|563|1096||}}<ref>{{НМРИ-500-1905|1-88}}</ref>.

== Галерея ==
<gallery>
Файл:Korolivka_VVV.jpg|Пам'ятник загиблим у [[німецько-радянська війна|ДСВ]]
Файл:Korolivka_khrest.jpg|Хрест на місці першої церкви
Файл:Korolivka_khresty.jpg|Хрести з давніх могил
</gallery>

== Див. також ==
* [[Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Київська область)]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=03.05.2012&rf7571=14849 Облікова картка села] на сайті Верховної Ради України.
* [http://ukrgenealogy.com.ua/viewtopic.php?f=65&t=1270 Український Генеалогічний Форум] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160815143501/http://ukrgenealogy.com.ua/viewtopic.php?f=65&t=1270 |date=15 серпня 2016 }}
{{Кожанська селищна громада}}{{Kyiv-obl-geo-stub}}

[[Категорія:Села Київської області]]

title: село Королівка

Країна: Україна

Область: Київська область

Район: Фастівський

Тер. громада: Кожанська селищна громада

Облікова картка: Королівка

title: Основні дані

Густота населення: 220 осіб/км²

title: Географічні дані

Водойми: р. Кам'янка

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Королівка

title: Мапа

Мапа: Королівка у Вікісховищі


text:
# Бібліотека імені Миколи Трублаїні для дітей
Бібліотека імені М. Трублаїні для дітей Печерського району м.Києва.

## Адреса
01133 м.Київ, бульвар Марії Примаченко, 7

## Характеристика
Площа приміщення бібліотеки - 315 м², книжковий фонд - 27,5 тис. примірників. Щорічно обслуговує 2,8 тис. користувачів, кількість відвідувань за рік - 23,0 тис., книговидач - 62,0 тис. примірників.

## Історія бібліотеки
Бібліотека заснована у 1953 році. У 1957 році бібліотеці присвоєно ім'я українського дитячого письменника Миколи Петровича Трублаїні. Бібліотечне обслуговування: 2 абонементи, 2 читальні зали.

wikitext:
{{Картка:Бібліотека
| назва                    = Бібліотека імені М. Трублаїні для дітей (Київ)
| оригінальна назва        =
| зображення               =
| зображення_підпис        =
| тип                      =
| адреса                   = [[Київ]], [[Бульвар Марії Приймаченко]], 7
| дата_заснування          = [[1953]]
| кількість_філій          =
| обсяг_фондів             = ~ 27.500 видань
| річний_обіг              =
| кількість_читачів        = 2,800 читачів
| бюджет                   =
| директор                 =
| кількість_співробітників =
| вебсайт                 =
|}}

'''Бібліотека імені М. Трублаїні для дітей'''  [[Печерський район|Печерського району]] м.[[Київ|Києва]].

== Адреса ==

01133 м.[[Київ]], [[Бульвар Марії Приймаченко|бульвар Марії Примаченко]], 7

== Характеристика ==

Площа приміщення бібліотеки - 315 м², книжковий фонд - 27,5 тис. примірників. Щорічно обслуговує 2,8 тис. користувачів, кількість відвідувань за рік - 23,0 тис., книговидач - 62,0 тис. примірників.

== Історія бібліотеки ==

Бібліотека заснована у 1953 році. У 1957 році бібліотеці присвоєно ім'я українського дитячого письменника [[Трублаїні Микола Петрович|Миколи Петровича Трублаїні]]. Бібліотечне обслуговування: 2 абонементи, 2 читальні зали.

== Посилання ==
* [[Публічні бібліотеки Києва]]: Довідник.-2-е вид.,допов. - К.,2004. - 96 с.:іл.
* [http://pechersklibss.kiev.ua/index.php?item=libtrub Бібліотека ім. М.Трублаїні для дітей] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180421031338/http://pechersklibss.kiev.ua/index.php?item=libtrub |date=21 квітня 2018 }}, ЦБС Печерського району

{{DEFAULTSORT:Трублаїні бібліотека}}
[[Категорія:Бібліотеки Печерського району]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1953]]
[[Категорія:Бібліотеки України для дітей]]
[[Категорія:Публічні бібліотеки Києва]]

Тип: дитяча бібліотекаd

Назва на честь: Трублаїні Микола Петрович

Розташування: Печерський район

Адреса: Київ, Бульвар Марії Приймаченко, 7

Читачів: 2,800 читачів


text:
# Холежин
Холежин (пол. Cholerzyn) — село в Польщі, у гміні Лішки Краківського повіту Малопольського воєводства.
Населення — 1037 осіб (2011).

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 502     | 99                 | 349              | 54                   |
| Жінки    | 535     | 98                 | 330              | 107                  |
| Разом    | 1037    | 197                | 679              | 161                  |

title: Холежин

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Холежин
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Cholerzyn}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Малопольське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Краківський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Лішкі{{!}}Лішкі
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 1037
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 12
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = KRA
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0325067
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Холежин''' ({{lang-pl|Cholerzyn}}) — село в Польщі, у [[Лішки (гміна)|гміні Лішки]] [[Краківський повіт|Краківського повіту]] [[Малопольське воєводство|Малопольського воєводства]].
Населення — {{formatnum:1037}} {{МНОЖИНА:1037|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=502 |ЧолПре=99 |ЧолПрац=349 |ЧолПост=54
|Жін=535 |ЖінПре=98 |ЖінПрац=330 |ЖінПост=107
|Разом=1037 |РазомПре=197 |РазомПрац=679 |РазомПост=161
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Лішкі}}

{{Малопольське-доробити}}

[[Категорія:Села Краківського повіту]]

title: Країна

Воєводство: Малопольське воєводство

Повіт: Краківський повіт

Гміна: Лішкі

Автомобільний код: KRA

OSM: ↑2656598 ·R (Ґміна Лішкі)


text:
# Джеймс Клінтон
Джеймс Клінтон (англ. James Clinton) — шотландський боксер найлегшої ваги, фіналіст чемпіонату Європи з боксу (1947), дворазовий чемпіон Великої Британії (1944, 1947).

## Життєпис
У 1944 році виграв чемпіонат Великої Британії у найлегшій вазі, перемігши у фіналі А. А. Гамфрі.
У 1947 році вдруге виграв чемпіонат Великої Британії у найлегшій вазі, перемігши у фіналі Генрі Карпентера.
Того ж року на першому повоєнному чемпіонаті Європи з боксу в Дубліні (Ірландія) переміг Флоріо Панкані (Італія), Джо Мерфі (Англія), і Франтішека Майдлоха (Чехословаччина). У фінальному двобої поступився Луїсу Мартінесу (Іспанія), задовольнившись срібною медаллю.
Відразу ж після завершення чемпіонату Європи перейшов у професійний бокс, але, провівши всього два поєдинки, завершив боксерську кар'єру.

title: Джеймс Клінтон

wikitext:
{{Боксер
|ім'я                      = Джим Клінтон
|зображення                =
|підпис                    =
|повне ім'я                = Джеймс Клінтон
|прізвисько                =
|громадянство              = {{GBR}}
|дата народження           =
|місце народження          = Крой, [[Шотландія]], [[Велика Британія]]
|дата смерті               =
|місце смерті              =
|місце проживання          =

|вагова категорія          = [[Найлешка вага в боксі|найлегша]]
|стійка                    =
|зріст                     =
|розмах рук                =
|стиль                     =
|спортивний клуб           =
|промоутер                 =
|тренер                    =
|нагороди                  =
|сайт                      =

|боїв                      = 2
|перший бій                = [[2 липня]] [[1947]]
|останній бій              = [[7 серпня]] [[1947]]
|пояс                      =
|перемог                   = 1
|нокаутів                  = 1
|поразок                   = 1
|нічиїх                    = 0
|не відбулося              =
}}
{{MedalTableTop|}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Європи з боксу]]}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат Європи з боксу 1947|1947 Дублін]]|до 50.8 кг}}
{{MedalBottom}}

'''Джеймс Клінтон''' ({{lang-en|James Clinton}}) — [[Шотландія|шотландський]] [[Бокс|боксер]] [[Найлегша вага в боксі|найлегшої ваги]], фіналіст [[Чемпіонат Європи з боксу|чемпіонату Європи з боксу]] (1947), дворазовий чемпіон [[Велика Британія|Великої Британії]] (1944, 1947).

== Життєпис ==
У 1944 році виграв чемпіонат Великої Британії у найлегшій вазі, перемігши у фіналі А. А. Гамфрі.<ref>[http://amateur-boxing.strefa.pl/Nationalchamps/England1944.html 57.British ABA National Championships Belle Vue, Manchester, England July, 1944.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170327004523/http://www.amateur-boxing.strefa.pl/Nationalchamps/England1944.html |date=27 березня 2017 }}{{ref-en}}</ref>

У 1947 році вдруге виграв чемпіонат Великої Британії у найлегшій вазі, перемігши у фіналі Генрі Карпентера.<ref>[http://amateur-boxing.strefa.pl/Nationalchamps/England1947.html 60.British ABA National Championships — London — April 30 1947.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170327004533/http://www.amateur-boxing.strefa.pl/Nationalchamps/England1947.html |date=27 березня 2017 }}{{ref-en}}</ref>

Того ж року на першому повоєнному [[Чемпіонат Європи з боксу 1947|чемпіонаті Європи з боксу]] в [[Дублін]]і ([[Ірландія]]) переміг Флоріо Панкані ([[Італія]]), Джо Мерфі ([[Англія]]), і [[Франтішек Майдлох|Франтішека Майдлоха]] ([[Чехословаччина]]). У фінальному двобої поступився [[Луїс Мартінес Сапата|Луїсу Мартінесу]] ([[Іспанія]]), задовольнившись срібною медаллю.<ref>[http://amateur-boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships1947.html Любительський бокс.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140202143340/http://amateur-boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships1947.html |date=2 лютого 2014 }}{{ref-en}}</ref>

Відразу ж після завершення чемпіонату Європи перейшов у [[професійний бокс]], але, провівши всього два поєдинки, завершив боксерську кар'єру.<ref>[http://boxrec.com/en/boxer/429989 Профіль спортсмена на «BoxRec».]{{ref-en}}</ref>

== Примітки ==
{{примітки}}

{{Боксер-доробити}}
{{Britain-sport-bio-stub}}
{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Клінтон Джеймс}}

[[Категорія:Уродженці Шотландії]]
[[Категорія:Шотландські боксери]]
[[Категорія:Боксери найлегшої ваги]]
[[Категорія:Срібні призери чемпіонатів Європи з боксу]]

title: Загальна інформація

Повне ім'я: Джеймс Клінтон

Громадянство: Велика Британія

Народження: · Крой, Шотландія, Велика Британія

Вагова категорія: найлегша

title: Професіональна кар'єра

Перший бій: 2 липня 1947

Останній бій: 7 серпня 1947

title: Чемпіонат Європи з боксу

Срібло: 1947 Дублін · до 50.8 кг