text:
# Федоткино
Федо́ткино (рос. Федоткино, марій. Аматисола) — присілок у складі Гірськомарійського району Марій Ел, Росія. Входить до складу Пайгусовського сільського поселення.

## Населення
Населення — 43 особи (2010; 54 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- гірські марійці — 94 %

title: Федоткино

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Федоткино
 | назва ін.       = {{lang-ru|Федоткино}}<br/>{{lang-chm|Аматисола}}
 | карта розташування1 = Росія Марій Ел
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Марій Ел]]
 | район           = [[Гірськомарійський район]]
 | поселення       = [[пайгусовське сільське поселення|Пайгусовське]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 43 особи ([[2010]]{{RUS-ME-census-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 56
 | lat_min= 09
 | lat_sec= 55
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 46
 | lon_min= 17
 | lon_sec= 39
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

'''Федо́ткино''' ({{lang-ru|Федоткино}}, {{lang-chm|Аматисола}}) — [[присілок]] у складі [[гірськомарійський район|Гірськомарійського району]] [[Марій Ел]], [[Росія]]. Входить до складу [[пайгусовське сільське поселення|Пайгусовського сільського поселення]].

== Населення ==
Населення — 43 особи ([[2010]]; 54 у [[2002]]<ref>[http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Marii-El_new.xls Дані перепису населення Росії 2002 року]</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[гірські марійці]] — 94 %

== Джерела ==
* {{Карта|O-38-141}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=56.166104&lon=46.295872&z=13&show=/9831073/ru/ На Вікімапії]

{{Mari El-stub}}
{{гірськомарійський район}}

[[Категорія:Населені пункти Гірськомарійського району]]
[[Категорія:Присілки Марій Ел]]

title: присілок Федоткино

Суб'єкт Російської Федерації: Марій Ел

Муніципальний район: Гірськомарійський район

Поселення: Пайгусовське

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Федоткино · Федоткино


text:
# Ансамбль пісні і танцю Російської армії імені Олександра Александрова
Анса́мбль пі́сні і та́нцю Радя́нської а́рмії (Червонопрапорний імені О. В. Александрова ансамбль пісні і танцю Радянської Армії) — центральний художній колектив Збройних Сил СРСР, а нині Збройних сил Росії.

## Історія створення
Створений 1928 року. Організатором і багаторічним керівником ансамблю був Олександр Александров.

## Творчий склад
У складі ансамблю: чоловічий хор, оркестр, хореограф. група — всього близько 300 осіб. Репертуар ансамблю: військові, народні пісні й танці.

## Катастрофа 25 грудня 2016 р.
25 грудня 2016 64 артисти ансамблю загинули в авіакатастрофі Ту-154, який прямував вітати контингент РФ у Сирії з Новим роком, — майже весь хор, а також частина оркестру — баяністи та балалаєчники.

wikiname: ukwiki

in_language: uk

wikitext:
[[Файл:Chor Aleksandrowa 2006.jpg|300px|thumb|Ансамбль пісні і танцю Радянської армії, 2006]]
'''Анса́мбль пі́сні і та́нцю Радя́нської а́рмії''' (''Червонопрапорний імені О. В. Александрова ансамбль пісні і танцю Радянської Армії'') — центральний художній колектив [[Збройні сили СРСР|Збройних Сил СРСР]], а нині [[Збройні сили Російської Федерації|Збройних сил Росії]].
== Історія створення ==

Створений [[1928]] року. Організатором і багаторічним керівником ансамблю був [[Александров Олександр Васильович|Олександр Александров]].

== Творчий склад ==
{{головна категорія|Солісти Ансамблю пісні і танцю імені Олександра Александрова}}
У складі ансамблю: чоловічий [[хор]], [[оркестр]], хореограф. група — всього близько 300 осіб. Репертуар ансамблю: військові, народні пісні й танці.

== Катастрофа 25 грудня 2016 р. ==

25 грудня 2016 64 артисти ансамблю загинули в [[Катастрофа російського військового Ту-154 (2016)|авіакатастрофі Ту-154]], який прямував вітати [[Інтервенція Росії в Сирію|контингент РФ]] у [[Сирія|Сирії]] з Новим роком,<ref>{{Cite web |url=https://lenta.ru/news/2016/12/25/tu_music/ |title=На борту пропавшего самолета Минобороны вылетели музыканты ансамбля Александрова |accessdate=25 грудня 2016 |archive-date=25 грудня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161225081349/https://lenta.ru/news/2016/12/25/tu_music/ }}</ref> — майже весь хор, а також частина оркестру — баяністи та балалаєчники.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* {{УРЕ}}
{{Commons category|Alexandrov Ensemble}}
* [https://web.archive.org/web/20090803124837/http://www.ensemble-aleksandrova.ru/ Академический ансамбль песни и пляски Российской Армии имени А. В. Александрова] (Russian)
* [https://web.archive.org/web/20150512051232/http://www.ensemble-alexandrova.eu/ European Homepage of the Academic Ensemble] (Russian, German, French, English)
* [https://web.archive.org/web/20071024231041/http://www.vor.ru/culture/cultarch271_eng.html VOR Article celebrating 75th anniversary of Alexandrov Ensemble] (English)

== Посилання ==
{{Вікіцитати1}}
* [https://redarmychorus.mil.ru/ Офіційний сайт ансамблю]

{{Росія в темах}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Музичні колективи Росії]]
[[Категорія:Збройні сили Росії]]
[[Категорія:Засновані в СРСР 1928]]
[[Категорія:Хорові колективи Росії]]


text:
# Ютіка (Огайо)
Ютіка (англ. Utica) — селище (англ. village) в США, в округах Лікінґ і Нокс штату Огайо. Населення — 2064 особи (2020).

## Географія
Ютіка розташована за координатами 40°14′14″ пн. ш. 82°26′27″ зх. д. / 40.23722° пн. ш. 82.44083° зх. д. (40.237166, -82.440885).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році селище мало площу 4,42 км², з яких 4,38 км² — суходіл та 0,04 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у селищі мешкали 2132 особи в 841 домогосподарстві у складі 564 родин. Густота населення становила 482 особи/км².  Було 937 помешкань (212/км²).
Расовий склад населення:
| - 97,7 % — білих - 0,5 % — чорних або афроамериканців - 0,2 % — азіатів - 0,1 % — вихідців з тихоокеанських островів - 0,1 % — корінних американців |

До двох чи більше рас належало 1,2 %. Частка іспаномовних становила 0,9 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 27,1 % — особи молодші 18 років, 57,1 % — особи у віці 18—64 років, 15,8 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 37,4 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 87,3 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 86,3 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 46 367 доларів США (медіана — 40 714), а середній дохід на одну сім'ю — 54 269 доларів (медіана — 47 958). Медіана доходів становила 38 210 доларів для чоловіків та 28 684 долари для жінок. За межею бідності перебувало 16,2 % осіб, у тому числі 21,4 % дітей у віці до 18 років та 7,3 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 1025 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 25,5 %, виробництво — 18,2 %, роздрібна торгівля — 11,8 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 11,0 %.

title: Ютіка (Огайо)

wikitext:
{{Otherplaces|Ютіка}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = селище
|українська назва   = Ютіка
|оригінальна назва  = {{lang-en|Utica}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Ohio Utica Ye Olde Mill01.jpg
|опис зображення= <!-- Ye Olde Mill -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Огайо
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Лікінґ (округ, Огайо)|Лікінґ]], [[Нокс (округ, Огайо)|Нокс]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 4,42
|висота центру НП   = 292
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 482,35
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 740
|поштовий індекс        = 43080
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 3979114
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Ютіка''' ({{lang-en|Utica}}) — селище ({{lang-en|village}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в округах [[Лікінґ (округ, Огайо)|Лікінґ]] і [[Нокс (округ, Огайо)|Нокс]] штату [[Огайо]]. Населення — 2064 особи (2020).

== Географія ==
Ютіка розташована за координатами {{Coord|40|14|14|N|82|26|27|W|type:city_region:US-DE}} (40.237166, -82.440885){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році селище мало площу 4,42 км², з яких 4,38 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,04 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1830 = 194
| 1840 = 355
| 1870 = 384
| 1880 = 702
| 1890 = 763
| 1900 = 826
| 1910 = 1729
| 1920 = 1658
| 1930 = 1394
| 1940 = 1376
| 1950 = 1510
| 1960 = 1854
| 1970 = 1977
| 1980 = 2238
| 1990 = 1997
| 2000 = 2130
| 2010 = 2132
| 2020 = 2064
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у селищі мешкали {{formatnum:2132}} особи в 841 домогосподарстві у складі 564 родин. [[Густота населення]] становила 482 особи/км².  Було 937 помешкань (212/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 97,7 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,5 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,2 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,1 % — вихідців з [[Тихий океан|тихоокеанських островів]]
* 0,1 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
|}
До двох чи більше рас належало 1,2 %. Частка іспаномовних становила 0,9 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 27,1 % — особи молодші 18 років, 57,1 % — особи у віці 18—64 років, 15,8 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 37,4 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 87,3 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 86,3 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:46367}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:40714}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:54269}} доларів (медіана — {{formatnum:47958}}). Медіана доходів становила {{formatnum:38210}} доларів для чоловіків та {{formatnum:28684}} долари для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 16,2 % осіб, у тому числі 21,4 % дітей у віці до 18 років та 7,3 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:1025}} осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 25,5 %, виробництво — 18,2 %, роздрібна торгівля — 11,8 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 11,0 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Лікінґ (округ, Огайо)}}
{{Нокс (округ, Огайо)}}

[[Категорія:Селища Огайо]]
[[Категорія:Населені пункти округу Лікінґ (Огайо)]]
[[Категорія:Населені пункти округу Нокс (Огайо)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Огайо

Округ: Лікінґ, Нокс

Водойма: North Fork Licking Riverd

Густота населення: 482,35 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4

Автомобільний код: 45 (Лікінґ)


text:
# Проклятий (Цілком таємно)
Проклятий (Sanguinarium) — шоста серія четвертого сезону американського науково-фантастичного телевізійного серіалу «Цілком таємно». Прем'єра в мережі «Фокс» відбулася 10 листопада 1996 року.
Серія за шкалою Нільсена отримала 11.1 %, його переглядали 18.85 мільйонів людей під час першої трансляції .
В епізоді розслідуються химерні вбивства в лікарні пластичного відділення хірургії, які приводять Малдера та Скаллі до підозри на надприродну силу. Поки тривають неконтрольовані вбивства, Малдер виявляє зв'язок між датами народження жертв та ключовими датами в календарі чаклунства.

## Зміст
З цим пацієнтом покінчено
Під час рутинної операції з ліпосакції у Грінвудській лікарні (відділення естетичної хірургії) що у Віннетці (штат Іллінойс) доктор Гаррісон Ллойд чистить собі руки до крові. В часі операції він раптово починає видаляти стільки жирових тканин з пацієнта, що оперований помирає.
Після незвичайної операції Ллойд розповідає Фоксу Малдеру, що він убив пацієнта через те, що став одержимим. Дейна Скаллі скептично ставиться до висловлювань Ллойда, вважаючи, що він лише намагається уникнути юридичних наслідків. Малдер оглядає операційну кімнату і виявляє пентаграму, згорілу в підлозі; він починає підозрювати що чаклунство можливо, зіграло свою роль у злочині. Тим часом співробітники клініки Ллойда в шоці, коли інший пластичний хірург, доктор Ілаква, вбиває літнього пацієнта, пропалюючи дірку через щоку та шию хірургічним лазером та пошкодивши стовбур мозку. Скаллі допитує Ілаква, який стверджує, що нічого не пам'ятає про інцидент. Підозри Малдера посилюються, коли він переглядає стрічку про друге вбивство, і бачить на животі жертви пентаграмний візерунок.
Занепокоєна подіями, координатор лікарні доктор Тереза Шеннон розповідає Малдеру та Скаллі про подібну серію смертей, що сталися в тій самій лікарні за десять років до цього. Вони підозрюють Ребекку Вейт, медсестру, яка є єдиною людиною, присутньою на всіх випадках смерті. Агенти відвідують будинок Вейт, виявляючи докази того, що вона практикує чаклунство; однак згодом дізнаються, що докази там лишив співробітник лікарні.
В іншому місці доктор Джек Френклін є смертельним нападником Вейт в її будинку. Там Вейт заарештовують і підходять агенти, які намагаються допитати Вейт, але їм заважають, коли вона починає блювати шпильками, помираючи незабаром після цього. Після інциденту Малдер відвідує доктора Джека Френкліна, сподіваючись дізнатися більше про можливу мотивацію Вейт. Хоча Френклін, здавалося б, невинний, коли Малдер виходить з кімнати, він починає левітувати і диявольськи посміхатися.
Пізніше тієї ночі Малдер припускає, що дні народження всіх жертв збігаються з датами відьомських шабашів і що Вейт насправді намагалася захистити жертв від доктора Джека Френкліна (вона розмістила пентаграми — власне захисні символи — навколо жертв з надією захистити їх від темної магії). Це також пояснює, чому Вейт намагалася вбити Френкліна. На жаль, Малдер також розуміє, що оскільки Вейт не була вбивцею, то розмах вбивств продовжиться. І як він підозрював, ще одного пацієнта вбивають з кислотою в лікарні.
Незабаром агенти знову зустрічаються із доктором Терезою Шеннон, і вона далі обговорює поширення вбивств, що відбулися десять років тому. За словами Шеннона, в клініці було вбито п'ятьох людей: четверо пацієнтів та лікар-косметолог на ім'я Кліффорд Кокс, який нібито помер від передозування наркотиками.
Дотримуючись своєї інтуїції, Малдер вважає, що доктор Кліффорд Кокс був єдиним із загиблих п'яти, день народження яких збігається з датами шабашів. Потім Малдер використовує комп'ютерну програму лікарні, щоб визначити, як виглядатиме Кокс, якби він переніс важку пластичну операцію. Комп'ютер створює зображення, схоже на Френкліна, припускаючи, що він насправді доктор Кліффорд Кокс у маскуванні. Коли доктор Шеннон виявляє Кокса в операційній, він використовує чаклунство, щоб магічно телепортувати хірургічні інструменти в її кишку, що змушує її кровоточити внутрішньо. На щастя, доктор Шеннон кинулася в операційну і виживає. Кокс, однак, тікає; пізніше його бачать, як він знімає шкіру обличчя і виконує ритуал, щоби виглядати молодшим. Виявлено, що Кокс вбиває в прагненні виграти вічну молодість.
Епізод закінчується тим, що молодий Кокс успішно подає заявку на посаду в іншій лікарні.
Всі ми хочемо бути красивими

## Створення
У 1990-х роках телевізійна індустрія широко використовувала сценарії специфікацій або сценарії епізодів, які створювалися незалежними авторами. У той час як в «Цілком таємно» був великий штат письменників, створювачі періодично повинні були ризикувати телевізійним рейтингом, сценізуючи написане неавторизованим письменником, щоб заповнити замовлення на повний сезон. «Проклятий» був таким випадком, про який написали сестри Вівіан та Валерія Мейх'ю. Це ознаменувало їх перший досвід написання одногодинної мережевої програми, згодом вони пізніше напишуть кілька сценаріїв епізодів у телесеріалі «Усі жінки — відьми». Перед тим, як їхній сценарій був схвалений серіалом, сестри попросили письменників-співробітників Глена Моргана та Джеймса Вонга для написання пропозицій. Морган і Вонг сказали їм: «найстрашніші речі — це ті, які повторюються щодня». Вівіан зрозуміла, що пейджери по-своєму страшні — адже невідома людина може з'єднатися з власником пейджера. Тоді Мейх'ю перейшли від зосередження уваги на пейджери до групи людей, які їх зазвичай використовують — лікарів. Сестри зрозуміли, про що буде сюжет: лікарі втрачають контроль і стають одержимі. Після написання специфічного сценарію вони представили його Моргану і Вонгу, які запропонували змінити лиходія з жінки на чоловіка, оскільки «пластична хірургія пов'язана з марнославством, і всі очікують цього від жінки, але не від чоловіка».
Після того, як сценарій епізоду був підготований, Кріс Картер та співробітники переробили його у телегру. Картер зосередив більшу частину сюжету на темах жадібності та марнославства, а Говард Гордон розробив кілька графічних сцен. У Картера виникла ідея розмістити витончену пентаграму на столі возз'єднання, дизайнер виробництва Грем Мюррей вирішив розвинути це, створивши кімнати з п'ятьма сторонами, а відділ пластичної хірургії з п'ятьма операційними кімнатами являв собою уявну пентаграму. Як і в попередньому епізоді «Дім», Fox Standards та Practices заперечували проти графічного змісту, і Картеру довелося втрутитися, щоб зберегти деякі сцени.
З огляду тематики в епізоді є багато посилань на чаклунство та окультизм. Медсестра з епізоду, Ребекка Уейт, спочатку була названа на честь подруги письменників під назвою Ребекка Вайт. Однак це було змінено — оскільки там була справжня медсестра з Чикаго, прізвище якої було Біла. Деякі глядачі вважають, що ім'я Вайті є посиланням на Медсестру Ребекку (Rebecca Nurse), невинну жінку, яку переслідували під час судових процесів над відьмами Салема, або на таро Райдера — Вейта, найпопулярнішу колоду таро, що використовується у світі. Сам епізод безпосередньо посилається на Джеральда Гарднера, відомого тим, що опублікував кілька книг про чаклунство та є засновником секти. Сестри Мейх'ю намагалися зобразити окультизм, не ображаючи нікого, не прив'язуючи персонажів до якогось відомого культу, вікканці надсилали Фоксу гнівні листи та електронні повідмлення щодо відображення їх переконань.

## Сприйняття
Джилліан Андерсон описала «Sanguinarium» як «один з найбільш відразливих сценаріїв, в якому я коли-небудь знімалась», пояснивши, що вона не може дивитися сцени, такі як лікар, колючий пацієнта. Девід Духовни заявив, що не розумів сюжет, але йому сподобався сценарій, зазначивши, що Картер і його команда покращили слабку телегру; а режисер Кім Меннерс зробив чудову роботу. «Entertainment Weekly» дав епізоду «B -». Оцінка The A.V. Club була більш негативною. SFScope відзначив «Sanguinarium» двома зірками з п'яти.
Оглядач Cinefantastique дав «Sanguinarium» неоднозначну оцінку.

## Знімались
| Актор             | Роль                   |
| ----------------- | ---------------------- |
| Девід Духовни     | Фокс Малдер            |
| Джилліан Андерсон | Дейна Скаллі           |
| О-Лан Джонс       | медсестра Ребекка Вейт |
| Джон Джуліані     | доктор Гаррісон Ллойд  |
| Ендрю Ерлі        | адвокат                |
| Річард Беймер     | доктор Джек Френклін   |
| Грег Тірловей     | доктор Мітчелл Каплан  |

title: Проклятий (Цілком таємно)

wikitext:
{{Картка:Серія
|назва_серіалу=[[Цілком таємно (телесеріал)|Цілком таємно]]
|назва_серії=Проклятий
|серія_мова_оригіналу=
|серія_оригінал=Sanguinarium
|зображення=The X-Files logo.svg
| розмір_зображення = 200px
| підпис_зображення =
|серія_№=79 (4X06)
|сезон_№=4
|з'явився_сша=10 листопада 1996
|сценарій=[[Кім Меннерс]]
|режисер=Вівіан Мейх'ю; Валері Мейх'ю
|попередній=[[Поле, на якому я помер (Цілком таємно)|Поле, на якому я помер]]
|наступний=[[Мрії Курця (Цілком таємно)|Мрії Курця]]
}}
[[Файл:David Duchovny 2011 Shankbone.JPG|міні|ліворуч]]
[[Файл:Gillian Anderson Berlinale 2017.jpg|міні|праворуч]]
[[Файл:Dick Beymer by Frank Bez, 1961.jpg|міні|ліворуч]]

'''Проклятий''' (Sanguinarium) — шоста серія четвертого сезону американського науково-фантастичного телевізійного серіалу «Цілком таємно». Прем'єра в мережі [[Fox Broadcasting Company|«Фокс»]] відбулася 10 листопада 1996 року.

Серія за [[рейтинг Нільсена|шкалою Нільсена]] отримала 11.1 %, його переглядали 18.85 мільйонів людей під час першої трансляції<ref name="ratings">Meisler (1998), p. 298</ref> .

В епізоді розслідуються химерні вбивства в лікарні пластичного відділення хірургії, які приводять Малдера та Скаллі до підозри на надприродну силу. Поки тривають неконтрольовані вбивства, Малдер виявляє зв'язок між датами народження жертв та ключовими датами в календарі чаклунства.

== Зміст ==
'''З цим пацієнтом покінчено'''

Під час рутинної операції з [[ліпосакція|ліпосакції]] у Грінвудській лікарні (відділення естетичної хірургії) що у [[Віннетка (Іллінойс)|Віннетці]] (штат [[Іллінойс]]) доктор Гаррісон Ллойд чистить собі руки до крові. В часі операції він раптово починає видаляти стільки жирових тканин з пацієнта, що оперований помирає.

Після незвичайної операції Ллойд розповідає Фоксу Малдеру, що він убив пацієнта через те, що став одержимим. Дейна Скаллі скептично ставиться до висловлювань Ллойда, вважаючи, що він лише намагається уникнути юридичних наслідків. Малдер оглядає операційну кімнату і виявляє [[пентаграма|пентаграму]], згорілу в підлозі; він починає підозрювати що чаклунство можливо, зіграло свою роль у злочині. Тим часом співробітники клініки Ллойда в шоці, коли інший пластичний хірург, доктор Ілаква, вбиває літнього пацієнта, пропалюючи дірку через щоку та шию [[лазерна хірургія|хірургічним лазером]] та пошкодивши стовбур мозку. Скаллі допитує Ілаква, який стверджує, що нічого не пам'ятає про інцидент. Підозри Малдера посилюються, коли він переглядає стрічку про друге вбивство, і бачить на животі жертви пентаграмний візерунок.

Занепокоєна подіями, координатор лікарні доктор Тереза Шеннон розповідає Малдеру та Скаллі про подібну серію смертей, що сталися в тій самій лікарні за десять років до цього. Вони підозрюють Ребекку Вейт, медсестру, яка є єдиною людиною, присутньою на всіх випадках смерті. Агенти відвідують будинок Вейт, виявляючи докази того, що вона практикує чаклунство; однак згодом дізнаються, що докази там лишив співробітник лікарні.

В іншому місці доктор Джек Френклін є смертельним нападником Вейт в її будинку. Там Вейт заарештовують і підходять агенти, які намагаються допитати Вейт, але їм заважають, коли вона починає блювати шпильками, помираючи незабаром після цього. Після інциденту Малдер відвідує доктора Джека Френкліна, сподіваючись дізнатися більше про можливу мотивацію Вейт. Хоча Френклін, здавалося б, невинний, коли Малдер виходить з кімнати, він починає левітувати і диявольськи посміхатися.

Пізніше тієї ночі Малдер припускає, що дні народження всіх жертв збігаються з датами [[Шабаш (відьомський)|відьомських шабашів]] і що Вейт насправді намагалася захистити жертв від доктора Джека Френкліна (вона розмістила пентаграми — власне захисні символи — навколо жертв з надією захистити їх від темної магії). Це також пояснює, чому Вейт намагалася вбити Френкліна. На жаль, Малдер також розуміє, що оскільки Вейт не була вбивцею, то розмах вбивств продовжиться. І як він підозрював, ще одного пацієнта вбивають з кислотою в лікарні.

Незабаром агенти знову зустрічаються із доктором Терезою Шеннон, і вона далі обговорює поширення вбивств, що відбулися десять років тому. За словами Шеннона, в клініці було вбито п'ятьох людей: четверо пацієнтів та лікар-косметолог на ім'я Кліффорд Кокс, який нібито помер від передозування наркотиками.

Дотримуючись своєї інтуїції, Малдер вважає, що доктор Кліффорд Кокс був єдиним із загиблих п'яти, день народження яких збігається з датами шабашів. Потім Малдер використовує комп'ютерну програму лікарні, щоб визначити, як виглядатиме Кокс, якби він переніс важку пластичну операцію. Комп'ютер створює зображення, схоже на Френкліна, припускаючи, що він насправді доктор Кліффорд Кокс у маскуванні. Коли доктор Шеннон виявляє Кокса в операційній, він використовує чаклунство, щоб магічно телепортувати хірургічні інструменти в її [[Кишка|кишку]], що змушує її кровоточити внутрішньо. На щастя, доктор Шеннон кинулася в операційну і виживає. Кокс, однак, тікає; пізніше його бачать, як він знімає шкіру обличчя і виконує ритуал, щоби виглядати молодшим. Виявлено, що Кокс вбиває в прагненні виграти вічну молодість.

Епізод закінчується тим, що молодий Кокс успішно подає заявку на посаду в іншій лікарні.

'''Всі ми хочемо бути красивими'''

== Створення ==
У 1990-х роках телевізійна індустрія широко використовувала сценарії специфікацій або сценарії епізодів, які створювалися незалежними авторами. У той час як в «Цілком таємно» був великий штат письменників, створювачі періодично повинні були ризикувати телевізійним рейтингом, сценізуючи написане неавторизованим письменником, щоб заповнити замовлення на повний сезон. «Проклятий» був таким випадком, про який написали сестри Вівіан та Валерія Мейх'ю<ref>[https://charmed.fandom.com/wiki/Vivian_and_Valerie_Mayhew Vivian and Valerie Mayhew]</ref>. Це ознаменувало їх перший досвід написання одногодинної мережевої програми, згодом вони пізніше напишуть кілька сценаріїв епізодів у телесеріалі «[[Усі жінки — відьми]]». Перед тим, як їхній сценарій був схвалений серіалом, сестри попросили письменників-співробітників Глена Моргана та Джеймса Вонга для написання пропозицій. Морган і Вонг сказали їм: «найстрашніші речі — це ті, які повторюються щодня». Вівіан зрозуміла, що пейджери по-своєму страшні — адже невідома людина може з'єднатися з власником пейджера. Тоді Мейх'ю перейшли від зосередження уваги на пейджери до групи людей, які їх зазвичай використовують — лікарів. Сестри зрозуміли, про що буде сюжет: лікарі втрачають контроль і стають одержимі. Після написання специфічного сценарію вони представили його Моргану і Вонгу, які запропонували змінити лиходія з жінки на чоловіка, оскільки «пластична хірургія пов'язана з марнославством, і всі очікують цього від жінки, але не від чоловіка»<ref name=meisler>Meisler, pp. 57-8</ref>.

Після того, як сценарій епізоду був підготований, Кріс Картер та співробітники переробили його у телегру. Картер зосередив більшу частину сюжету на темах жадібності та марнославства, а Говард Гордон розробив кілька графічних сцен. У Картера виникла ідея розмістити витончену пентаграму на столі возз'єднання, дизайнер виробництва Грем Мюррей вирішив розвинути це, створивши кімнати з п'ятьма сторонами, а відділ пластичної хірургії з п'ятьма операційними кімнатами являв собою уявну пентаграму. Як і в попередньому епізоді «[[Дім (Цілком таємно)|Дім]]», Fox Standards та Practices заперечували проти графічного змісту, і Картеру довелося втрутитися, щоб зберегти деякі сцени<ref>[https://www.thrillist.com/entertainment/nation/the-x-files-episodes-all-201-episodes-ranked Best X-Files Episodes]</ref>.

З огляду тематики в епізоді є багато посилань на чаклунство та окультизм. Медсестра з епізоду, Ребекка Уейт, спочатку була названа на честь подруги письменників під назвою Ребекка Вайт. Однак це було змінено — оскільки там була справжня медсестра з Чикаго, прізвище якої було Біла. Деякі глядачі вважають, що ім'я Вайті є посиланням на [[Медсестра Ребекка|Медсестру Ребекку]] (Rebecca Nurse), невинну жінку, яку переслідували під час [[Процес над салемськими відьмами|судових процесів над відьмами Салема]], або на [[таро Райдера — Вейта]], найпопулярнішу колоду таро, що використовується у світі. Сам епізод безпосередньо посилається на [[Джеральд Гарднер (Вікка)|Джеральда Гарднера]], відомого тим, що опублікував кілька книг про чаклунство та є засновником секти. Сестри Мейх'ю намагалися зобразити окультизм, не ображаючи нікого, не прив'язуючи персонажів до якогось відомого культу, вікканці надсилали Фоксу гнівні листи та електронні повідмлення щодо відображення їх переконань<ref>[https://worddisk.com/wiki/Sanguinarium/ Reading | Sanguinarium]{{Недоступне посилання}}</ref>.

== Сприйняття ==
Джилліан Андерсон описала «Sanguinarium» як «один з найбільш відразливих сценаріїв, в якому я коли-небудь знімалась», пояснивши, що вона не може дивитися сцени, такі як лікар, колючий пацієнта. Девід Духовни заявив, що не розумів сюжет, але йому сподобався сценарій, зазначивши, що Картер і його команда покращили слабку телегру; а режисер Кім Меннерс зробив чудову роботу. «[[Entertainment Weekly]]» дав епізоду «B -». Оцінка [[The A.V. Club]] була більш негативною. [[SFScope]] відзначив «Sanguinarium» двома зірками з п'яти.

Оглядач [[Cinefantastique]] дав «Sanguinarium» неоднозначну оцінку.

== Знімались ==
{{ВРоляхВерх}}
{{ВРолях|[[Девід Духовни]]|[[Фокс Малдер]]}}
{{ВРолях|[[Джилліан Андерсон]]|[[Дейна Скаллі]]}}
{{ВРолях|[[О-Лан Джонс]]|медсестра Ребекка Вейт}}
{{ВРолях|[[Джон Джуліані]]|доктор Гаррісон Ллойд}}
{{ВРолях|[[Ендрю Ерлі]]|адвокат}}
{{ВРолях|[[Річард Беймер]]|доктор Джек Френклін}}
{{ВРолях|[[Грег Тірловей]]|доктор Мітчелл Каплан}}
{{ВРоляхНиз}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://www.imdb.com/title/tt0751197/ Sanguinarium]

{{Серіал Секретні матеріали}}
{{ВП-портали|Кінематограф|Фантастика|Наукова фантастика||США}}

[[Категорія:Цілком таємно (сезон 4)|*x]]
[[Категорія:Фантастичні фільми 1996]]
[[Категорія:Телесеріали англійською мовою]]

title: «Проклятий»

«Проклятий»: Sanguinarium

Перший показ: 10 листопада 1996

Сценарій: Кім Меннерс

Режисер(и): Вівіан Мейх'ю; Валері Мейх'ю

title: Хронологія

← Попередня: Наступна →

Поле, на якому я помер: Мрії Курця


text:
# Нікотинамідаденіндинуклеотид
Нікотинамідаденіндинуклеоти́д або НАД (англ. Nicotinamide adenine dinucleotide, NAD) — складна органічна сполука, кофермент, наявний у всіх живих клітинах, бере участь у всіх процесах метаболізму.

## Загальні відомості
НАД є дінуклеотідом і складається з двох нуклеотидів, з'єднаних своїми фосфатними групами. Нікотинамідаденіндинуклеотид існує в двох формах: окисненої (NAD+, NADox) і відновленої (NADH, NADred).
Є небілковою частиною ферментів дегідрогеназ, які беруть участь у процесах окиснення органічних сполук у клітині. Молекула НАД складається з двох залишків п'ятивуглецевого цукру рибози, які з'єднані двома фосфатними групами. Один цукор зв'язаний з аденіном, а другий — з іншою азотистою основою — нікотинамідом. Фермент дегідрогеназа переносить атом водню з двома електронами з субстрату, що окиснюється, на кофермент НАД. Активною групою коферменту є амід нікотинової кислоти. Він приймає водень у вигляді гідрид-йону на піридинове кільце, інший атом водню у вигляді протона переходить у розчин. Цей процес є стереоспецифічним, одна група ферментів (алкогольдегідрогеназа, лактатдегідрогеназа) переносять водень на одну сторону піридинового кільця, інші (гліцеральдегідфосфатдегідрогеназа) — на іншу сторону. Таке дегідрування можна коротко описати рівнянням:
CH3-CH2-OH + NAD+ → CH3-CH-O + NADH + H+
Кофермент вільно дисоціює, тобто можуть відділятися від одного ферменту й з'єднуватись з іншим, переносячи водень та електрони від молекули донора на молекулу акцептор. NADH переносить водень на попередників кінцевих продуктів бродіння або передає у дихальний ланцюг.
Хоча NAD+ записується з плюсом через формальний позитивний заряд атома азоту, за фізіологічних значеннях pH велика частина NAD+ насправді є аніоном з негативним зарядом -1, а NADH — аніоном з зарядом -2.
Окиснені та відновлені форми коферментів мають різні максимуми в спектрах поглинання світла. На цій властивості засновані оптичні методи визначення активності ферментів.

## Фармакологічне та медичне застосування
Ферменти, залучені у синтезу, і використання NAD+, мають важливе значення для фармакології та досліджень, спрямованих на пошук нових способів лікування хвороб. При розробленні нових препаратів NAD+ розглядається з трьох позицій: як безпосередня мішень для ліків, для розробки інгібіторів і активаторів ферментів, що завдяки своїй структурі змінюють активність NAD-залежних ферментів, і для вивчення методів придушення біосинтезу NAD+.
Наразі сам по собі кофермент NAD+ не використовується для лікування жодних захворювань. Однак вивчається його потенційна роль у терапії нейродегенеративних захворювань, таких як хвороба Альцгеймера і хвороба Паркінсона. Є різні дані про дію NAD+ у нейродегенеративних хворобах. Деякі дослідження на мишах дають обнадійливі результати, проте клінічні випробування на людях з використанням плацебо не дали жодного ефекту.
NAD+ також є безпосередньою мішенню препарату ізоніазиду, що застосовується для лікування туберкульозу — інфекції, спричиненої бактерією Mycobacterium tuberculosis. Ізоніазид є проліками і при попаданні в клітину бактерії він активується пероксидазою, яка окиснює цю речовину до вільно-радикальної форми. Цей радикал далі реагує з NADH з утворенням аддуктів, які є дуже сильними інгібіторами ферментів редуктази білка-переносника еноіл-ацілу й дигідрофолатредуктази. В одному експерименті у мишей, яким давали NAD протягом тижня, поліпшувалося взаємодія клітинного ядра і мітохондрій.
Через величезну кількість оксидоредуктаз, що використовують NAD+ і NADH в якості субстратів і зв'язуються з ними за допомогою одного висококонсервативного структурного мотиву, ідея розроблення інгібітору, що блокує центр зв'язування NAD+, і специфічного лише для певного ферменту, здається сумнівною. Однак це може бути здійсненним: так, інгібітори, засновані на мікофеноліновій кислоті й тіазофурині, пригнічують інозинмонофосфатдегідрогенази у місті зв'язування з NAD+. Через важливу роль цього ферменту в метаболізмі пуринів ці сполуки можуть бути корисними протипухлинними і противірусними препаратами або імуносупресорами. Інші препарати не є інгібіторами, а, навпаки, активаторами ферментів, залучених у метаболізм NAD+. Зокрема, цікавою мішенню для таких препаратів можуть бути сиртуїни, бо активація цих NAD-залежних деацетілаз збільшують тривалість життя. Такі сполуки, як резвератрол, збільшують активність цих ферментів, які можуть мати велике значення завдяки їх здатності до переносу старіння на пізніший строк як у хребетних, так і модельних організмів з числа безхребетних.
Через відмінності шляхів біосинтезу NAD+ у різних організмів, зокрема, між бактеріями і людиною, біосинтез NAD+ може стати новою сферою розвитку нових антибіотиків. Наприклад, фермент нікотинамідаза, перетворює нікотинамід у нікотинову кислоту, слугує мішенню розроблюваних ліків, так як цей фермент відсутній у людини, але є у бактерій і дріжджів.

## Історія
Кофермент NAD+ був відкритий англійськими біохіміками Артуром Гарденом та Вільямом Янґом 1904 року. Вони помітили, що додавання прокип'яченого і профільтрованого екстракту дріжджів до непрокип'ячених екстрактів значно посилювало спиртове бродіння в останніх. Невідомий фактор, відповідальний за це явище, вони назвали коферментом. У ході тривалого і складного виділення з екстрактів дріжджів цей теплостійкий фактор був ідентифікований як нуклеотид-сахарофосфат Гансом Ейлером-Хельпіном. 1936 року німецький вчений Отто Генріх Варбург встановив функцію цього коферменту з перенесення гідридного йона і визначив, що в окисно-відновних реакціях бере участь нікотинамідний залишок.
Джерело нікотинаміду було визначено 1938 року, коли Конрад Елведжем виділив ніацин з печінки і показав, що цей вітамін містить нікотинову кислоту і нікотинамід. Пізніше, 1939 року, він надав перший переконливий доказ того, що ніацин використовується при утворенні NAD+. На початку 1940-х Артур Корнберґ зробив наступний крок до розуміння ролі NAD+ в метаболізмі: він першим встановив присутність цього коферменту в біосинтетичних шляхах. Далі, 1949 року американські біохіміки Морріс Фрідкін і Альберт Ленінджер довели, що NAD+ пов'язаний з такими метаболічними шляхами, як цикл трикарбонових кислот і окисне фосфорилювання. Нарешті, 1959 року Джек Прісс (англ. Jack Preiss) і Філіп Гандлер (англ. Philip Handler) описали ферменти і проміжні сполуки біосинтезу NAD+, тому шлях синтезу NAD+ de novo часто називають шляхом Прісса — Гандлера на їхню честь.
Функції NAD і NADP, не пов'язані з окисно-відновними реакціями, були відкриті лише недавнім часом. Такою першою відкритою функцією NAD+ була участь у ролі донора ADP-рібозного залишку в реакціях ADP-рибозилювання; це було встановлено на початку 1960-х. Пізніші дослідження 1980-х і 1990-х років показали участь NAD+ і NADP+ у переданні сигналу між клітинами. Зокрема, дію циклічної ADP-рибози було встановлено 1987 року. Метаболізм NAD+ і XXI сторіччя залишається у сфері інтенсивних досліджень. Цей інтерес особливо зріс після відкриття 2000 року Шініхіро Імаі (англ. Shinichiro Imai) й співробітниками з Массачусетського технологічного інституту NAD+-залежних деацетілаз — сіртуїнів.

title: Нікотинамідаденіндинуклеотид

wikitext:
{{Речовина
| назва = Нікотинамідаденіндинуклеотид
| зображення = NAD+ phys.svg
| систематична_назва =
| інші_назви = Дифосфопіридиннуклеотид (DPN{{sup|+}}), Коензим I
| поле1 = {{Речовина Ідентифікатори
| абревіатури = НАД, NAD
| номер_CAS = 53-84-9
| PubChem =
| назва_MeSH =
| SMILES = C1=CC(=C[N+](=C1)C2C(C(C(O2)COP(=O)([O-])OP(=O)(O)OCC3C(C(C(O3)N4C=NC5=C4N=CN=C5N)O)O)O)O)C(=O)N
  }}
| поле2 = {{Речовина Властивості
|   формула    = C21H27N7O14P2
|   молярна_маса    = 663,43 г/моль
|   зовнішній_вигляд =
|   густина =
|   температура_плавлення = 160 °C
|   температура_кипіння =
|   розчинність =
|   розчинність1 =
|   розчинник1 =
|   pKa =
|   ізоелектрична_точка =
  }}
}}
'''Нікотинамідаденіндинуклеоти́д''' або '''НАД''' ({{lang-en|Nicotinamide adenine dinucleotide}}, '''NAD''') — складна органічна сполука, [[кофермент]], наявний у всіх живих [[клітина]]х, бере участь у всіх процесах [[метаболізм]]у.

== Загальні відомості ==
НАД є дінуклеотідом і складається з двох [[нуклеотид]]ів, з'єднаних своїми [[фосфат]]ними групами. Нікотинамідаденіндинуклеотид існує в двох формах: [[Окиснення|окисненої]] (NAD+, NAD''ox'') і [[Відновлення|відновленої]] (NADH, NAD''red'').

Є небілковою частиною [[фермент]]ів дегідрогеназ, які беруть участь у процесах окиснення органічних сполук у клітині. [[Молекула]] НАД складається з двох залишків п'ятивуглецевого цукру [[рибоза|рибози]], які з'єднані двома фосфатними групами. Один цукор зв'язаний з [[аденін]]ом, а другий — з іншою азотистою основою — нікотинамідом. Фермент дегідрогеназа переносить атом водню з двома електронами з субстрату, що окиснюється, на кофермент НАД. Активною групою коферменту є амід [[Нікотинова кислота|нікотинової кислоти]]. Він приймає водень у вигляді гідрид-йону на піридинове кільце, інший атом водню у вигляді протона переходить у розчин. Цей процес є стереоспецифічним, одна група ферментів ([[алкогольдегідрогеназа]], [[лактатдегідрогеназа]]) переносять водень на одну сторону піридинового кільця, інші (гліцеральдегідфосфатдегідрогеназа) — на іншу сторону. Таке дегідрування можна коротко описати рівнянням:

: CH3-CH2-OH + NAD+ → CH3-CH-O + NADH + H+

Кофермент вільно [[Дисоціація (хімія)|дисоціює]], тобто можуть відділятися від одного ферменту й з'єднуватись з іншим, переносячи водень та електрони від молекули донора на молекулу акцептор. NADH переносить [[водень]] на попередників кінцевих продуктів бродіння або передає у дихальний ланцюг.

Хоча NAD+ записується з плюсом через [[Ступінь окиснення|формальний позитивний заряд]] [[атом]]а [[азот]]у, за фізіологічних значеннях [[Водневий показник|pH]] велика частина NAD+ насправді є [[аніон]]ом з негативним зарядом -1, а NADH — аніоном з зарядом -2.

Окиснені та відновлені форми коферментів мають різні максимуми в [[спектр поглинання|спектрах поглинання]] світла. На цій властивості засновані оптичні методи визначення активності ферментів.

== Фармакологічне та медичне застосування ==
Ферменти, залучені у синтезу, і використання NAD+, мають важливе значення для [[Фармакологія|фармакології]] та досліджень, спрямованих на пошук нових способів лікування хвороб. При розробленні нових препаратів NAD+ розглядається з трьох позицій: як безпосередня мішень для ліків, для розробки інгібіторів і активаторів ферментів, що завдяки своїй структурі змінюють активність NAD-залежних ферментів, і для вивчення методів придушення [[біосинтез]]у NAD+<ref>{{cite pmid|17465726}}</ref>.

Наразі сам по собі кофермент NAD+ не використовується для лікування жодних захворювань. Однак вивчається його потенційна роль у терапії [[Нейродегенеративні захворювання|нейродегенеративних захворювань]], таких як [[хвороба Альцгеймера]] і [[хвороба Паркінсона]]. Є різні дані про дію NAD+ у нейродегенеративних хворобах. Деякі дослідження на мишах дають обнадійливі результати<ref>{{cite pmid|16988050}}</ref>, проте клінічні випробування на людях з використанням [[плацебо]] не дали жодного ефекту<ref>{{cite pmid|9805207}}</ref>.

NAD+ також є безпосередньою мішенню препарату [[ізоніазид]]у, що застосовується для лікування [[туберкульоз]]у — інфекції, спричиненої бактерією ''[[Mycobacterium tuberculosis]]''. Ізоніазид є [[Проліки|проліками]] і при попаданні в клітину бактерії він активується пероксидазою, яка окиснює цю речовину до [[Вільні радикали|вільно-радикальної]] форми. Цей радикал далі реагує з NADH з утворенням [[аддукт]]ів, які є дуже сильними інгібіторами ферментів {{нп5|Редуктаза білка-переносника еноіл-ацілу|редуктази білка-переносника еноіл-ацілу|en|Enoyl-acyl carrier protein reductase}}<ref>{{cite pmid|14623976}}</ref> й [[DHFR|дигідрофолатредуктази]]. В одному експерименті у мишей, яким давали NAD протягом тижня, поліпшувалося взаємодія клітинного ядра і мітохондрій<ref>{{cite pmid|24360282}}</ref>.

Через величезну кількість [[Оксидоредуктази|оксидоредуктаз]], що використовують NAD+ і NADH в якості субстратів і зв'язуються з ними за допомогою одного висококонсервативного структурного мотиву, ідея розроблення інгібітору, що блокує центр зв'язування NAD+, і специфічного лише для певного ферменту, здається сумнівною<ref name=Pankiewicz>{{cite pmid|15083807}}</ref>. Однак це може бути здійсненним: так, інгібітори, засновані на [[Мікофенолінова кислота|мікофеноліновій кислоті]] й {{нп5|Тіазофурин|тіазофурині|en|Tiazofurin}}, пригнічують {{нп5|Інозинмонофосфатдегідрогеназа|інозинмонофосфатдегідрогенази|en|IMP dehydrogenase}} у місті зв'язування з NAD+. Через важливу роль цього ферменту в [[Пуриновий метаболізм|метаболізмі пуринів]] ці сполуки можуть бути корисними [[Протипухлинні препарати|протипухлинними]] і [[Противірусні препарати|противірусними препаратами]] або [[Імуносупресори|імуносупресорами]]<ref name=Pankiewicz/><ref>{{cite pmid|10390603}}</ref>. Інші препарати не є інгібіторами, а, навпаки, активаторами ферментів, залучених у метаболізм NAD+. Зокрема, цікавою мішенню для таких препаратів можуть бути сиртуїни, бо активація цих NAD-залежних деацетілаз збільшують тривалість життя<ref name=Kim>{{cite pmid|19017485}}</ref>. Такі сполуки, як [[резвератрол]], збільшують активність цих ферментів, які можуть мати велике значення завдяки їх здатності до переносу старіння на пізніший строк як у [[Хребетні|хребетних]]<ref>{{cite pmid|16461283}}</ref>, так і [[Модельний організм|модельних організмів]] з числа [[Безхребетні|безхребетних]]<ref>{{cite pmid|12939617}}</ref><ref>{{cite pmid|15254550}}</ref>.

Через відмінності шляхів біосинтезу NAD+ у різних організмів, зокрема, між бактеріями і людиною, біосинтез NAD+ може стати новою сферою розвитку нових [[антибіотик]]ів. Наприклад, фермент {{нп5|нікотинамідаза||en|Nicotinamidase}}, перетворює нікотинамід у нікотинову кислоту, слугує мішенню розроблюваних ліків, так як цей фермент відсутній у людини, але є у бактерій і дріжджів.

== Історія ==
[[Файл:ArthurHarden.jpg|thumb|upright=0.6|Артур Гарден, один з першовідкривачів NAD+]]
Кофермент NAD+ був відкритий англійськими [[біохімік]]ами [[Артур Гарден|Артуром Гарденом]] та {{нп5|Янґ Вільям|Вільямом Янґом|en|William John Young}} 1904 року<ref>{{ref-en}} {{Cite journal|author= A. Harden, W. J. Young |title= The alcoholic ferment of yeast-juice Part II.--The coferment of yeast-juice |work= Proceedings of the Royal Society of London|series= Series B, Containing Papers of a Biological Character|volume= 78|date= 24 жовтня 1906|pages= 369–375|issue= 526|jstor=80144 }}</ref>. Вони помітили, що додавання прокип'яченого і профільтрованого екстракту [[дріжджі]]в до непрокип'ячених екстрактів значно посилювало [[спиртове бродіння]] в останніх. Невідомий фактор, відповідальний за це явище, вони назвали ''коферментом''. У ході тривалого і складного виділення з екстрактів дріжджів цей теплостійкий фактор був ідентифікований як нуклеотид-сахарофосфат [[Ганс Карл Август Симон фон Ейлер-Хельпін|Гансом Ейлером-Хельпіном]]<ref>{{ref-en}} {{Cite web|url= http://nobelprize.org/nobel_prizes/chemistry/laureates/1929/euler-chelpin-lecture.pdf|title= Fermentation of sugars and fermentative enzymes|work= Nobel Lecture, 23 May 1930|accessdate= 2007-09-30|publisher= Nobel Foundation|format= PDF|archive-date= 27 вересня 2007|archive-url= https://web.archive.org/web/20070927170330/http://nobelprize.org/nobel_prizes/chemistry/laureates/1929/euler-chelpin-lecture.pdf}}</ref>. 1936 року німецький вчений [[Отто Генріх Варбург]] встановив функцію цього коферменту з перенесення гідридного йона і визначив, що в [[Окисно-відновна реакція|окисно-відновних реакціях]] бере участь нікотинамідний залишок<ref>{{ref-de}} {{Cite journal|author=Warburg O, Christian W.|title=Pyridin, der wasserstoffübertragende bestandteil von gärungsfermenten (pyridin-nucleotide)|trans_title=Pyridin, the hydrogen-transferring component of the fermentation enzymes (pyridine nucleotide)|journal=[[Biochemische Zeitschrift]]|volume=287|year=1936|page=291|doi=10.1002/hlca.193601901199 }}</ref>.

Джерело нікотинаміду було визначено 1938 року, коли {{нп5|Елведжем Конрад|Конрад Елведжем|en|Conrad Elvehjem}} виділив ніацин з [[Печінка|печінки]] і показав, що цей вітамін містить нікотинову кислоту і нікотинамід<ref>{{ref-en}} {{Cite journal |author=Elvehjem CA, Madden RJ, Strong FM, Woolley DW |title=The isolation and identification of the anti-black tongue factor |journal=J. Biol. Chem. |volume=123 |issue=1 |pages=137–49 |year=1938 |url=http://www.jbc.org/cgi/reprint/123/1/137.pdf |format=PDF |accessdate=6 грудня 2017 |archive-date=26 березня 2009 |archive-url=https://web.archive.org/web/20090326072528/http://www.jbc.org/cgi/reprint/123/1/137.pdf }}</ref>. Пізніше, 1939 року, він надав перший переконливий доказ того, що ніацин використовується при утворенні NAD+<ref>{{ref-en}} {{Cite journal |author=Axelrod AE, Madden RJ, Elvehjem CA |title=The effect of a nicotinic acid deficiency upon the coenzyme I content of animal tissues |journal=J. Biol. Chem. |volume=131 |issue=1 |pages=85–93 |year=1939 |url=http://www.jbc.org/cgi/reprint/131/1/85.pdf |format=PDF |accessdate=6 грудня 2017 |archive-date=26 березня 2009 |archive-url=https://web.archive.org/web/20090326072552/http://www.jbc.org/cgi/reprint/131/1/85.pdf }}</ref>. На початку 1940-х [[Корнберґ Артур|Артур Корнберґ]] зробив наступний крок до розуміння ролі NAD+ в метаболізмі: він першим встановив присутність цього коферменту в біосинтетичних шляхах<ref>{{cite pmid|18098602}}</ref>. Далі, 1949 року [[США|американські]] біохіміки Морріс Фрідкін і [[Ленінджер Альберт Лестер|Альберт Ленінджер]] довели, що NAD+ пов'язаний з такими метаболічними шляхами, як цикл трикарбонових кислот і окисне фосфорилювання<ref>{{cite pmid|18116985}}</ref>. Нарешті, 1959 року Джек Прісс ({{lang-en|Jack Preiss}}) і Філіп Гандлер ({{lang-en|Philip Handler}}) описали ферменти і проміжні сполуки біосинтезу NAD+<ref>{{cite pmid|13563526}}</ref><ref>{{cite pmid|13563527}}</ref>, тому шлях синтезу NAD+ ''de novo'' часто називають шляхом Прісса — Гандлера на їхню честь.

Функції NAD і NADP, не пов'язані з окисно-відновними реакціями, були відкриті лише недавнім часом. Такою першою відкритою функцією NAD+ була участь у ролі донора ADP-рібозного залишку в реакціях ADP-рибозилювання; це було встановлено на початку 1960-х<ref>{{cite pmid|14019961}}</ref>. Пізніші дослідження 1980-х і 1990-х років показали участь NAD+ і NADP+ у переданні сигналу між клітинами. Зокрема, дію циклічної ADP-рибози було встановлено 1987 року<ref>{{cite pmid|3496336}}</ref>. Метаболізм NAD+ і XXI сторіччя залишається у сфері інтенсивних досліджень. Цей інтерес особливо зріс після відкриття 2000 року Шініхіро Імаі ({{lang-en|Shinichiro Imai}}) й співробітниками з [[Массачусетський технологічний інститут|Массачусетського технологічного інституту]] NAD+-залежних деацетілаз — сіртуїнів<ref>{{cite pmid|10693811}}</ref>.

== Література ==
* {{ref-en}} {{книга
 | автор         = David E. Metzler.
 | заголовок     = Biochemistry: The Chemical Reactions of Living Cells.
 | видання       = 2nd edition
 | видавництво   = Academic Press
 | рік           = 2003
 | том           = 2
 | сторінок      = 1973
 | isbn          = 978-0-1249-2541-0
 | ref           = Metzler
}}
* {{ref-en}} {{книга |автор             = David L. Nelson, Michael M. Cox.
 |заголовок     = ''Lehninger'' Principles of biochemistry
 |видання         = Fifth edition
 |місце             = New York
 |видавництво = W. H. Freeman and company
 |рік                 = 2008
 |allpages               = 1158
 |isbn                   = 978-0-7167-7108-1
 |ref                    = Nelson, Cox
 |url-access             = registration
 |url                    = https://archive.org/details/lehningerprincip00lehn_1
}}
* {{ref-en}} {{книга|автор=Campbell N. A., Reece J. B., Urry L. A. e. a.|заголовок=Biology. 9th ed|видавництво=Benjamin Cummings|рік=2011|pages=|allpages=1263|isbn=978-0-321-55823-7|ref=Campbell|url-access=registration|url=https://archive.org/details/campbellbiologyj00reec}}
* {{ref-ru}} {{книга
 | автор         = Кольман Я., Рём К.—Г.
 | заголовок     = Наглядная биохимия
 | видання       = 4-е изд.
 | місце         = М.
 | видавництво   = БИНОМ. Лаборатория знаний
 | рік           = 2012
 | сторінок      = 469
 | isbn          = 978-5-9963-0620-6
 | ref           = Кольман, Рём
}}
* {{ref-ru}} ''Шлегель Г.'' Общая микробиология / Перевод с нем. Л. В. Алексеевой. — М. : Мир, 1987. — 567 с.
* {{ref-ru}} {{книга
 | заголовок     = Биологическая химия с упражнениями и задачами
 | відповідальний= Под ред. С. Е. Северина
 | місце         = М.
 | видавництво   = Издательская группа «ГЭОТАР-Медиа»
 | рік           = 2011
 | сторінок      = 624
 | ref           = Северин
}}

== Примітки ==
{{примітки|2}}

== Посилання ==
* [http://referatu.net.ua/referats/66/11890/?page=7 Регуляція активності ферментів]
* [https://web.archive.org/web/20050502200003/http://www.cultinfo.ru/fulltext/1/001/008/081/824.htm Нікотинамідаденіндинуклеотид]
{{Кофактори ферментів}}

[[Категорія:Коферменти]]
[[Категорія:Нуклеотиди]]

title: Нікотинамідаденіндинуклеотид

Інші назви: Дифосфопіридиннуклеотид (DPN+), Коензим I

title: Ідентифікатори

Абревіатури: НАД, NAD

title: Властивості

Властивості: Якщо не зазначено інше, дані наведено для речовин у стандартному стані (за 25 °C, 100 кПа)

Властивості: Інструкція з використання шаблону

Властивості: Примітки картки


text:
# Гангаєв Олексій Кузьмич
Олексій Кузьмич Ганга́єв (рос. Алексей Кузьмич Гангаев; нар. 17 травня 1917, Мордовський Пімбур — пом. 17 березня 1990, Охтирка) — радянський офіцер; учасник німецько-радянської війни; Герой Радянського Союзу з 1943 року.

## Біографія
Народився 17 травня 1917 року в селі Мордовському Пімбурі (тепер у складі Зубово-Полянського району Мордовії, Росія) в селянській сім'ї. Росіянин. Закінчив семирічну школу, працював в колгоспі, згодом в Москві арматурником міського шляхово-будівельного управління.
У Червоній армії з жовтня 1938 року. Брав участь у Польському поході Червоної армії у 1939 році і в радянсько-фінській війні у 1939—1940 роках. Учасник німецько-радянської війни з перших днів.
На посаді заступника командира батальйону 256-го стрілецького полку (30-та стрілецька дивізія, 23-й стрілецький корпус, 47-а армія, Воронезький фронт) старший лейтенант Олексій Гангаєв в ніч на 26 вересня 1943 року в районі села Студенця Канівського району Київської області у числі перших форсував Дніпро. Утримував плацдарм, брав участь у відбитті численних контратак противника.
У травні 1945 року закінчив курси удосконалення офіцерського складу. Служив у військкоматі в місті Полтаві. 1947 року у військовому званні капітана вийшов в запас. Жив в місті Охтирці Сумської області Української РСР. Працював термістом на заводі «Промзв'язок». Помер в Охтиці 17 березня 1990 року. Похований на Центральному кладовищі в Охтирці.

## Нагороди
- Герой Радянського Союзу (указ Президії Верховної Ради СРСР від 25 жовтня 1943 року; за мужність і відвагу, проявлені при форсуванні Дніпра і утриманні плацдарму на його правому березі; орден Леніна і медаль «Золота Зірка» № 4 119);
- Нагороджений також орденом Вітчизняної війни І-го ступеня (6 квітня 1985), медаллю «За перемогу над Німеччиною»[1].

## Вшанування пам'яті
У місті Охтирці на Алеї Героїв встановлене погруддя Героя, в його рідному селі — меморіальна дошка.

title: Гангаєв Олексій Кузьмич

wikitext:
{{військовик
|зображення =Гангаєв О. К.jpg
| звання = {{Ранг|країна=СРСР|звання=Капітан}}
}}
'''Олексій Кузьмич Ганга́єв''' ({{lang-ru|Алексей Кузьмич Гангаев}}; {{н}} [[17 травня]] [[1917]], [[Мордовський Пімбур]] — {{с}} [[17 березня]] [[1990]], [[Охтирка]]) — [[СРСР|радянський]] [[офіцер]]; учасник [[німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]]; [[Герой Радянського Союзу]] з [[1943]] року.

== Біографія ==
Народився [[17 травня]] [[1917]] року в селі [[Мордовський Пімбур|Мордовському Пімбурі]] (тепер у складі [[зубово-Полянський район|Зубово-Полянського району]] [[Мордовія|Мордовії]], [[Росія]]) в [[селяни|селянській]] [[сім'я|сім'ї]]. [[Росіяни]]н. Закінчив [[семирічна школа|семирічну школу]], працював в [[колгосп]]і, згодом в [[Москва|Москві]] арматурником міського шляхово-будівельного управління.

У [[Червона армія|Червоній армії]] з жовтня [[1938]] року. Брав участь у [[Радянське вторгнення до Польщі|Польському поході Червоної армії]] у [[1939]] році і в [[радянсько-фінська війна|радянсько-фінській війні]] у [[1939]]—[[1940]] роках. Учасник німецько-радянської війни з перших днів.

На посаді заступника командира батальйону 256-го стрілецького полку (30-та стрілецька дивізія, 23-й стрілецький корпус, [[47-а армія (СРСР)|47-а армія]], [[Воронезький фронт]]) [[старший лейтенант]] Олексій Гангаєв в ніч на [[26 вересня]] [[1943]] року в районі села [[Студенець (Черкаський район)|Студенця]] [[Канівський район|Канівського району]] [[Київська область|Київської області]] у числі перших форсував [[Дніпро]]. Утримував [[плацдарм]], брав участь у відбитті численних [[контратака|контратак]] противника.
[[Файл:Памятник на могилі Гангаєва О.К. Героя Радянського Союзу.jpg|міні|ліворуч|160пкс|Могила в Охтирці.]]
У травні [[1945]] року закінчив курси удосконалення офіцерського складу. Служив у [[військкомат]]і в місті [[Полтава|Полтаві]]. [[1947]] року у [[військове звання|військовому званні]] [[капітан (військове звання)|капітана]] вийшов в запас. Жив в місті [[Охтирка|Охтирці]] [[Сумська область|Сумської області]] [[УРСР|Української РСР]]. Працював термістом на заводі «Промзв'язок». Помер в Охтиці [[17 березня]] [[1990]] року. Похований на Центральному кладовищі в Охтирці.

== Нагороди ==
* [[Герой Радянського Союзу]] (указ [[Президія Верховної Ради СРСР|Президії Верховної Ради СРСР]] від [[25 жовтня]] [[1943]] року; за мужність і відвагу, проявлені при форсуванні Дніпра і утриманні плацдарму на його правому березі; [[орден Леніна]] і [[медаль «Золота Зірка» (СРСР)|медаль «Золота Зірка»]] № 4 119);
* Нагороджений також [[орден Вітчизняної війни|орденом Вітчизняної війни]] І-го ступеня ([[6 квітня]] [[1985]]), [[медаль «За перемогу над Німеччиною»|медаллю «За перемогу над Німеччиною»]]<ref>[https://pamyat-naroda.ru/heroes/podvig-chelovek_yubileinaya_kartoteka1511281996/?backurl=%2Fheroes%2F%3Fadv_search%3Dy%26last_name%3DГангаев%26first_name%3DАлексей%26middle_name%3DКузмич%26static_hash%3De47d8bb21b3d711eee1dfc4adac12da5v4%26group%3Dall%26types%3Dpamyat_commander%3Anagrady_nagrad_doc%3Anagrady_uchet_kartoteka%3Anagrady_ubilein_kartoteka%3Apdv_kart_in%3Apdv_kart_in_inostranec%3Apamyat_voenkomat%3Apotery_vpp%3Apamyat_zsp_parts%3Akld_ran%3Akld_bolezn%3Akld_polit%3Akld_upk%3Akld_vmf%3Apotery_doneseniya_o_poteryah%3Apotery_gospitali%3Apotery_utochenie_poter%3Apotery_spiski_zahoroneniy%3Apotery_voennoplen%3Apotery_iskluchenie_iz_spiskov%3Apotery_kartoteki%3Asame_doroga%26page%3D1%26grouppersons%3D1 Пам'ять народу.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210501135804/https://pamyat-naroda.ru/heroes/podvig-chelovek_yubileinaya_kartoteka1511281996/?backurl=%2Fheroes%2F%3Fadv_search%3Dy%26last_name%3DГангаев%26first_name%3DАлексей%26middle_name%3DКузмич%26static_hash%3De47d8bb21b3d711eee1dfc4adac12da5v4%26group%3Dall%26types%3Dpamyat_commander%3Anagrady_nagrad_doc%3Anagrady_uchet_kartoteka%3Anagrady_ubilein_kartoteka%3Apdv_kart_in%3Apdv_kart_in_inostranec%3Apamyat_voenkomat%3Apotery_vpp%3Apamyat_zsp_parts%3Akld_ran%3Akld_bolezn%3Akld_polit%3Akld_upk%3Akld_vmf%3Apotery_doneseniya_o_poteryah%3Apotery_gospitali%3Apotery_utochenie_poter%3Apotery_spiski_zahoroneniy%3Apotery_voennoplen%3Apotery_iskluchenie_iz_spiskov%3Apotery_kartoteki%3Asame_doroga%26page%3D1%26grouppersons%3D1 |date=1 травня 2021 }}{{ref-ru}}</ref>.

== Вшанування пам'яті ==
У місті Охтирці на Алеї Героїв встановлене [[погруддя]] Героя<ref>[http://www.warheroes.ru/hero/hero.asp?id=16778 Герої країни.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201114074820/http://www.warheroes.ru/hero/hero.asp?id=16778 |date=14 листопада 2020 }}{{ref-ru}}</ref>, в його рідному селі — [[меморіальна дошка]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* Герои-освободители Черкасщины. — Дніпропетровськ: Промінь, 1980;
* Герои Советского Союза: краткий биографический словарь. Том 1. — Москва, 1987;
* ''Троценко В. І.'' Гангаєв Олексій Кузьмич // {{ЕСУ}}

{{нк|#DD0000}}
{{Герої Радянського Союзу}}
{{Портали|Біографії|Друга світова війна}}

[[Категорія:Учасники Польського походу РСЧА]]
[[Категорія:Учасники радянсько-фінської війни]]
[[Категорія:Радянські офіцери Другої світової війни]]
[[Категорія:Учасники битви за Дніпро]]
[[Категорія:Герої Радянського Союзу — росіяни]]
[[Категорія:Персоналії:Охтирка]]
[[Категорія:Члени КПРС]]

title: Гангаєв Олексій Кузьмич

Народження: 17 травня 1917 · Мордовський Пімбур, Спаський повітd, Тамбовська губернія, Російська імперія

Смерть: 17 березня 1990 (72 роки) · Охтирка, Сумська область, Українська РСР, СРСР

Поховання: Охтирка

Країна: СРСР

Партія: КПРС

Звання: Капітан

Війни / битви: вторгнення СРСР до Польщі, радянсько-фінська війна і німецько-радянська війна

Нагороди: Герой Радянського Союзу · орден Леніна · орден Вітчизняної війни I ступеня · медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»


text:
# Чемпіонат Європи з художньої гімнастики 2002
Чемпіонат Європи з художньої гімнастики 2002 пройшов з 9 по 10 листопада в місті Гранада, Іспанія. Тоді змагання проходили лише в командній та абсолютній індивідуальній першості.

## Медалісти
| Дисципліна         | Золото                                          | Срібло                                  | Бронза                                    |
| Команда            | Команда                                         | Команда                                 | Команда                                   |
| ------------------ | ----------------------------------------------- | --------------------------------------- | ----------------------------------------- |
| Командна першість  | Росія Зарина Гізікова Аліна Кабаєва Вєра Сесіна | Україна Тамара Єрофеєва Ганна Безсонова | Болгарія Сімона Пейчева Елізабет Паісієва |
| Особиста першість  |                                                 |                                         |                                           |
| Абсолютна першість | Аліна Кабаєва (RUS)                             | Тамара Єрофеєва (UKR)                   | Ганна Безсонова (UKR)                     |

## Медальний залік
| Місце              | Країна             | Золото | Срібло | Бронза | Загалом |
| ------------------ | ------------------ | ------ | ------ | ------ | ------- |
| 1                  | Росія (RUS)        | 2      | 0      | 0      | 2       |
| 2                  | Україна (UKR)      | 0      | 2      | 1      | 3       |
| 3                  | Болгарія (BUL)     | 0      | 0      | 1      | 1       |
| Загалом (3 збірні) | Загалом (3 збірні) | 2      | 2      | 2      | 6       |

## Зовнішні посилання
- European Union of Gymnastics

wikitext:
{{Fencing Competition|title=Чемпіонат Європи з художньої гімнастики 2002|image=|imagesize=|caption=|comptype=|startdate=9 листопада|enddate=10 листопада|fencingseason=|location={{ESP}}, [[Гранада]]|host=|venue=|prizemoney=|previouscomp=[[Чемпіонат Європи з художньої гімнастики 2001|2001]]|nextcomp=[[Чемпіонат Європи з художньої гімнастики 2003|2003]]|previousgp=|nextgp=}}

'''Чемпіонат Європи з художньої гімнастики 2002''' пройшов з 9 по 10 листопада в місті [[Гранада]], [[Іспанія]]. Тоді змагання проходили лише в командній та абсолютній індивідуальній першості.<ref name=":0">{{cite web|title=Results Book 2002 European Championships|url=http://www.ueg.org/files/page/editor/files/2002_Results_ECh_RG%20Granada%20ESP%281%29.pdf|publisher=UEG European Gymnastics}}</ref><ref>{{cite web|title=UEG 2002 European Championships|url=https://www.europeangymnastics.com/event/2002-european-championships-rhythmic-gymnastics/results|publisher=UEG European Gymnastics}}</ref>

== Медалісти ==
{| {{MedalistTable|type=Дисципліна}}
|- bgcolor="DFDFDF"
! colspan="4" | Команда
|-
| Командна першість
|  align=left |{{Flagicon|RUS}} [[Росія]]
[[Зарина Гізікова]]
[[Аліна Кабаєва]]
[[Вєра Сесіна]]
|  align=left |{{Flagicon|UKR}} [[Україна]]
[[Єрофеєва Тамара Анатоліївна|Тамара Єрофеєва]]
[[Безсонова Ганна Володимирівна|Ганна Безсонова]]
|  align=left |{{Flagicon|BUL}} [[Болгарія]]
[[Сімона Пейчева]]
[[Елізабет Паісієва]]
|- bgcolor="DFDFDF"
! colspan="4" | Особиста першість
|-
| Абсолютна першість
|| {{flagathlete|[[Аліна Кабаєва]]|RUS}}
||{{flagathlete|[[Єрофеєва Тамара Анатоліївна|Тамара Єрофеєва]]|UKR}}
|| {{flagathlete|[[Безсонова Ганна Володимирівна|Ганна Безсонова]]|UKR}}
|- bgcolor="DFDFDF"
|}

<ref name=":0"/>

==Медальний залік==

{{Medals table
 | caption        =
 | host           =
 | flag_template  =
 | event          =
 | team           =
 | gold_RUS = 2 | silver_RUS = 0 | bronze_RUS = 0
 | gold_UKR = 0 | silver_UKR = 2 | bronze_UKR = 1
 | gold_BUL = 0 | silver_BUL = 0 | bronze_BUL = 1
}}

== Примітки ==
<references />

== Зовнішні посилання ==
*[https://web.archive.org/web/20160404035750/http://www.ueg.org/en European Union of Gymnastics]

[[Категорія:Чемпіонати Європи з художньої гімнастики]]
[[Категорія:2002 в іспанському спорті]]

Дати: 9 листопада —10 листопада

Місце проведення: Іспанія, Гранада


text:
# Талес Осс
Талес Густаво Осс (порт. Thales Gustawo Hoss; нар. 26 квітня 1989) — бразильський волейболіст, який грає на позиції ліберо, у тому числі за збірну Бразилії.

## Ігрова кар'єра
Грав, зокрема, у бразильських клубах «Сада Крузейро», «Фунвік» (Натал), французькому «Шомон-52». Із початку сезону 2023-2024 виступає у складі команди клубу польської Плюс Ліги «Богданка ЛУК» із міста Любліна.

## Досягнення

### У збірній
- переможець Ліги націй 2021
- срібний призер чемпіонату світу 2018
- бронзовий призер чемпіонату світу 2022

### Клубні
- чемпіон Бразилії.

title: Талес Осс

wikitext:
{{спортсмен}}
'''Талес Густаво Осс''' ({{lang-pt|Thales Gustawo Hoss}}; {{нар}} 26 квітня 1989) — бразильський [[волейбол]]іст, який грає на позиції [[ліберо (волейбол)|ліберо]], у тому числі за [[Чоловіча збірна Бразилії з волейболу|збірну Бразилії]].

== Ігрова кар'єра ==
Грав, зокрема, у бразильських клубах «[[Сада Крузейро]]», «Фунвік» ([[Натал]]), французькому «Шомон-52». Із початку сезону 2023-2024 виступає у складі команди клубу польської [[Плюс Ліга|Плюс Ліги]] [[ЛУК Люблін|«Богданка ЛУК»]] із міста [[Люблін]]а.

== Досягнення ==
=== У збірній ===
* переможець Ліги націй 2021
* срібний призер [[Чемпіонат світу з волейболу серед чоловіків 2018|чемпіонату світу 2018]]
* бронзовий призер [[Чемпіонат світу з волейболу серед чоловіків 2022|чемпіонату світу 2022]]

=== Клубні ===
* чемпіон Бразилії.

== Посилання ==
* {{Olympics.com profile|thales-hoss|Player profile}}
* {{Olympedia|141285|Player profile}}
* [https://www.plusliga.pl/players/id/2120978 Профіль гравця на PlusLiga.pl] {{in lang|pl}}
* [https://volleybox.net/thales-hoss-p2335 Профіль гравця на Volleybox.net] {{ref-en}}

{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Осс Талес}}

[[Категорія:Бразильські волейболісти]]
[[Категорія:Волейболісти «Богданки»]]
[[Категорія:Волейболісти «Сади»]]
[[Категорія:Волейболісти «Фунвіка»]]
[[Категорія:Волейболісти «Шомону-52»]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Бразилія

Народження: 27 квітня 1989 (35 років) · Сан-Леополдуd, Ріу-Гранді-ду-Сул, Бразилія

title: Спорт

Вид спорту: волейбол

Команда: Фунвікd


text:
# Бузин (Загреб)
Бузин (хорв. Buzin) — населений пункт у Хорватії, у складі громади Загреба.

## Населення
Населення за даними перепису 2011 року становило 1 055 осіб.
Динаміка чисельності населення поселення:

## Клімат
Середня річна температура становить 10,78 °C, середня максимальна – 25,33 °C, а середня мінімальна – -6,10 °C. Середня річна кількість опадів – 880 мм.
| Клімат поселення                              | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення |
| Показник                                      | Січ.             | Лют.             | Бер.             | Квіт.            | Трав.            | Черв.            | Лип.             | Серп.            | Вер.             | Жовт.            | Лист.            | Груд.            |                  |
| Середній максимум, °C                         | 6,19             | 8,10             | 12,69            | 17,32            | 22,20            | 25,33            | 24,75            | 24,02            | 19,99            | 14,80            | 8,82             | 4,96             |                  |
| Середня температура, °C                       | 0,04             | 1,93             | 6,52             | 11,15            | 16,05            | 19,19            | 20,93            | 20,18            | 16,16            | 10,97            | 4,99             | 1,14             |                  |
| Середній мінімум, °C                          | −6,1             | −4,21            | 0,39             | 4,99             | 9,90             | 13,03            | 17,10            | 16,36            | 12,35            | 7,16             | 1,17             | −2,69            |                  |
| Норма опадів, мм                              | 51               | 48               | 57               | 66               | 77               | 92               | 81               | 89               | 85               | 85               | 86               | 63               |                  |
| Середньомісячна швидкість вітру, м/с          | 1.70             | 1.89             | 2.30             | 2.20             | 2.00             | 1.80             | 1.80             | 1.60             | 1.60             | 1.60             | 1.70             | 1.70             |                  |
| Середньомісячна сонячна радіація, кДж/м²·день | 4125             | 6865             | 10495            | 14934            | 18996            | 20921            | 21809            | 19189            | 14077            | 8693             | 4554             | 3360             |                  |
| --------------------------------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| Джерело:                                      |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |

title: Бузин (Загреб)

wikitext:
{{Infobox Settlement
| name = Бузин
| other_name = Buzin
| image_skyline =
| pushpin_map = Хорватія
| latd = 45 | latm = 44 | lats = 59.658 | latNS = N
| longd = 15 | longm = 59 | longs = 38.0904 | longEW = E
| coor_footnotes = {{coord|45.749905|15.993914|format=dms|display=title}}
| subdivision_type = [[Країна]]
| subdivision_name = {{CRO}}
| subdivision_type1 = [[Адміністративний поділ Хорватії|місто]]
| subdivision_name1 = [[Загреб]]
| population_footnotes = <ref name="census2011"/>
| population_as_of = 2011
| population_total = 1 055
| website =
| postal_code =
| postal_code_type = Поштовий індекс
| elevation_m =
| timezone = UTC+1
}}
'''Бузин''' ({{lang-hr|Buzin}}) — населений пункт у [[Хорватія|Хорватії]], у складі громади [[Загреб]]а.

== Населення ==
Населення за даними перепису 2011 року становило 1 055 осіб<ref name="census2011">{{cite web
|url=https://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup21.html
|title=Перепис населення 2011 року
|publisher=Хорватське бюро статистики
|language=хорв.
|accessdate=22 червня 2018
|archive-date=4 червня 2017
|archive-url=https://web.archive.org/web/20170604085503/http://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup21.html
}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170604085503/http://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup21.html |date=2017-06-04 }}</ref>.

Динаміка чисельності населення поселення<ref name="populationHistory">{{cite web
|url=https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_path=Naselja%20i%20stanovništvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovništvo__Naselja&px_tableid=Tabela4_21.px&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovništvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3
|title=Чисельність населення за роками
|publisher=Хорватське бюро статистики
|language=хорв.
|accessdate=22 червня 2018
|archive-date=12 серпня 2020
|archive-url=https://web.archive.org/web/20200812233438/https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_tableid=Tabela4_21.px&px_path=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovni%C5%A1tvo__Naselja&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3
}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200812233438/https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_tableid=Tabela4_21.px&px_path=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovni%C5%A1tvo__Naselja&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3 |date=2020-08-12 }}</ref>:
{{Демографія/Діаграма населення
|Ширина зображення=500
|Висота зображення=300
|Максимум шкали=1100
|Крок більшої шкали=100
|Крок меншої шкали=20
|Колір стовпця=rgb(0,0.6,0.85)
|Рік1=1857|Значення1=285
|Рік2=1869|Значення2 =333
|Рік3=1880|Значення3 =349
|Рік4=1890|Значення4 =419
|Рік5=1900|Значення5 =443
|Рік6=1910|Значення6 =514
|Рік7=1921|Значення7 =486
|Рік8=1931|Значення8 =618
|Рік9=1948|Значення9 =621
|Рік10=1953|Значення10 =684
|Рік11=1961|Значення11 =808
|Рік12=1971|Значення12 = 876
|Рік13=1981|Значення13 = 873
|Рік14=1991|Значення14 = 133
|Рік15=2001|Значення15 = 141
|Рік16=2011|Значення16 = 1055
}}

== Клімат ==
Середня річна температура становить 10,78 °C, середня максимальна – 25,33 °C, а середня мінімальна – -6,10 °C. Середня річна кількість опадів – 880 мм.<ref name=worldclim>{{citeweb|url=http://www.worldclim.org|title=Worldclim 2: New 1-km spatial resolution climate surfaces for global land areas.|authors=Fick, S.E., R.J. Hijmans|year=2017|publisher=International Journal of Climatology.|accessdate=30 травня 2022|archive-date=12 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220312224814/https://www.worldclim.org/}}</ref><ref name=determ>Значення визначено за географічними координатами поселення із роздільною здатністю 2,5'</ref>
{{Клімат міста
|Місто_род= поселення
|Джерело= <ref name=worldclim/><ref name=determ/>
| Січ_сер=0.04           | Січ_сер_опади=51
| Лют_сер=1.93           | Лют_сер_опади=48
| Бер_сер=6.52           | Бер_сер_опади=57
| Кві_сер=11.15           | Кві_сер_опади=66
| Тра_сер=16.05           | Тра_сер_опади=77
| Чер_сер=19.19           | Чер_сер_опади=92
| Лип_сер=20.93           | Лип_сер_опади=81
| Сер_сер=20.18           | Сер_сер_опади=89
| Вер_сер=16.16           | Вер_сер_опади=85
| Жов_сер=10.97           | Жов_сер_опади=85
| Лис_сер=4.99           | Лис_сер_опади=86
| Гру_сер=1.14           | Гру_сер_опади=63

| Січ_сер_мін= -6.10       | Січ_сер_макс= 6.19
| Лют_сер_мін= -4.21       | Лют_сер_макс= 8.10
| Бер_сер_мін= 0.39       | Бер_сер_макс= 12.69
| Кві_сер_мін= 4.99       | Кві_сер_макс= 17.32
| Тра_сер_мін= 9.90       | Тра_сер_макс= 22.20
| Чер_сер_мін= 13.03       | Чер_сер_макс= 25.33
| Лип_сер_мін= 17.10       | Лип_сер_макс= 24.75
| Сер_сер_мін= 16.36       | Сер_сер_макс= 24.02
| Вер_сер_мін= 12.35       | Вер_сер_макс= 19.99
| Жов_сер_мін= 7.16       | Жов_сер_макс= 14.80
| Лис_сер_мін= 1.17       | Лис_сер_макс= 8.82
| Гру_сер_мін= -2.69       | Гру_сер_макс= 4.96

|Січ_вітер = 1.70	|Січ_рад = 4125
|Лют_вітер = 1.89	|Лют_рад = 6865
|Бер_вітер = 2.30	|Бер_рад = 10495
|Кві_вітер = 2.20	|Кві_рад = 14934
|Тра_вітер = 2.00	|Тра_рад = 18996
|Чер_вітер = 1.80	|Чер_рад = 20921
|Лип_вітер = 1.80	|Лип_рад = 21809
|Сер_вітер = 1.60	|Сер_рад = 19189
|Вер_вітер = 1.60	|Вер_рад = 14077
|Жов_вітер = 1.60	|Жов_рад = 8693
|Лис_вітер = 1.70	|Лис_рад = 4554
|Гру_вітер = 1.70	|Гру_рад = 3360
}}

== Примітки ==
{{Портал|Хорватія}}
{{reflist}}

{{Croatia-geo-stub}}

[[Категорія:Громада Загреба]]
[[Категорія:Населені пункти Хорватії]]

title: Координати45°45′00″ пн. ш. 15°59′38″ сх. д. / 45.749905° пн. ш. 15.993914° сх. д.: 45°44′59.658″ пн. ш. 15°59′38.0904″ сх. д. / 45.74990500° пн. ш. 15.993914000° сх. д.

Країна: Хорватія

місто: Загреб

Населення (2011)


text:
# Реньюс-Каппагейден
Реньюс-Каппагейден (англ. Renews-Cappahayden) — містечко в Канаді, у провінції Ньюфаундленд і Лабрадор.

## Населення
За даними перепису 2016 року, містечко нараховувало 301 особу, показавши скорочення на 2,9%, порівняно з 2011-м роком. Середня густина населення становила 2,4 осіб/км².
З офіційних мов обидвома одночасно не володів жоден з жителів, тільки англійською — 300.
Працездатне населення становило 54,2% усього населення, рівень безробіття — 18,8% (38,9% серед чоловіків та 0% серед жінок). 90,6% осіб були найманими працівниками, а 9,4% — самозайнятими.

## Клімат
Середня річна температура становить 5,4°C, середня максимальна – 18,5°C, а середня мінімальна – -8,9°C. Середня річна кількість опадів – 1 562 мм.
| Клімат поселення                              | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення |
| Показник                                      | Січ.             | Лют.             | Бер.             | Квіт.            | Трав.            | Черв.            | Лип.             | Серп.            | Вер.             | Жовт.            | Лист.            | Груд.            |                  |
| Середній максимум, °C                         | 1,15             | 0,75             | 3,35             | 7,50             | 11,60            | 15,61            | 17,61            | 18,48            | 16,18            | 11,49            | 7,24             | 2,75             |                  |
| Середня температура, °C                       | −3,67            | −4,03            | −1,45            | 2,69             | 6,79             | 10,82            | 14,30            | 15,15            | 12,85            | 8,15             | 3,92             | −0,62            |                  |
| Середній мінімум, °C                          | −8,47            | −8,85            | −6,28            | −2,1             | 2,00             | 6,01             | 10,96            | 11,84            | 9,52             | 4,83             | 0,59             | −3,93            |                  |
| Норма опадів, мм                              | 151              | 127              | 136              | 124              | 112              | 110              | 111              | 111              | 132              | 141              | 157              | 150              |                  |
| Середньомісячна швидкість вітру, м/с          | 8.89             | 7.87             | 7.40             | 6.80             | 6.00             | 5.49             | 5.29             | 5.39             | 6.11             | 7.09             | 7.87             | 8.65             |                  |
| Середньомісячна сонячна радіація, кДж/м²·день | 4174             | 6973             | 10806            | 14061            | 17227            | 19189            | 19241            | 16308            | 12317            | 7469             | 4436             | 3311             |                  |
| --------------------------------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| Джерело:                                      |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |

title: Реньюс-Каппагейден

wikitext:
{{НП
|площа = 127,89
|рік перепису = 2016
|населення = 301
|густота населення  = 2,4
}}
'''Реньюс-Каппагейден''' ({{lang-en|Renews-Cappahayden}}) — [[містечко]] в Канаді, у провінції [[Ньюфаундленд і Лабрадор]].

== Населення ==
За даними перепису 2016 року<ref name="stat_population"/>, містечко нараховувало 301 особу, показавши скорочення на 2,9%, порівняно з 2011-м роком. Середня густина населення становила 2,4 осіб/км².

З [[Мови Канади|офіційних мов]] обидвома одночасно не володів жоден з жителів, тільки англійською — 300.<ref name="stat_lang"/>

Працездатне населення становило 54,2% усього населення, рівень безробіття — 18,8% (38,9% серед чоловіків та 0% серед жінок). 90,6% осіб були найманими працівниками, а 9,4% — самозайнятими<ref name="stat_labour"/>.

== Клімат ==
Середня річна температура становить 5,4°C, середня максимальна – 18,5°C, а середня мінімальна – -8,9°C. Середня річна кількість опадів – 1 562 мм.<ref name=worldclim/><ref name=determ/>
{{Клімат міста
|Місто_род= поселення
|Джерело= <ref name=worldclim/><ref name=determ/>
| Січ_сер=-3.67           | Січ_сер_опади=151
| Лют_сер=-4.03           | Лют_сер_опади=127
| Бер_сер=-1.45           | Бер_сер_опади=136
| Кві_сер=2.69           | Кві_сер_опади=124
| Тра_сер=6.79           | Тра_сер_опади=112
| Чер_сер=10.82           | Чер_сер_опади=110
| Лип_сер=14.30           | Лип_сер_опади=111
| Сер_сер=15.15           | Сер_сер_опади=111
| Вер_сер=12.85           | Вер_сер_опади=132
| Жов_сер=8.15           | Жов_сер_опади=141
| Лис_сер=3.92           | Лис_сер_опади=157
| Гру_сер=-0.62           | Гру_сер_опади=150

| Січ_сер_мін= -8.47       | Січ_сер_макс= 1.15
| Лют_сер_мін= -8.85       | Лют_сер_макс= 0.75
| Бер_сер_мін= -6.28       | Бер_сер_макс= 3.35
| Кві_сер_мін= -2.10       | Кві_сер_макс= 7.50
| Тра_сер_мін= 2.00       | Тра_сер_макс= 11.60
| Чер_сер_мін= 6.01       | Чер_сер_макс= 15.61
| Лип_сер_мін= 10.96       | Лип_сер_макс= 17.61
| Сер_сер_мін= 11.84       | Сер_сер_макс= 18.48
| Вер_сер_мін= 9.52       | Вер_сер_макс= 16.18
| Жов_сер_мін= 4.83       | Жов_сер_макс= 11.49
| Лис_сер_мін= 0.59       | Лис_сер_макс= 7.24
| Гру_сер_мін= -3.93       | Гру_сер_макс= 2.75

|Січ_вітер = 8.89	|Січ_рад = 4174
|Лют_вітер = 7.87	|Лют_рад = 6973
|Бер_вітер = 7.40	|Бер_рад = 10806
|Кві_вітер = 6.80	|Кві_рад = 14061
|Тра_вітер = 6.00	|Тра_рад = 17227
|Чер_вітер = 5.49	|Чер_рад = 19189
|Лип_вітер = 5.29	|Лип_рад = 19241
|Сер_вітер = 5.39	|Сер_рад = 16308
|Вер_вітер = 6.11	|Вер_рад = 12317
|Жов_вітер = 7.09	|Жов_рад = 7469
|Лис_вітер = 7.87	|Лис_рад = 4436
|Гру_вітер = 8.65	|Гру_рад = 3311
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=
<ref name="stat_population">{{cite web|url=https://www12.statcan.gc.ca/census-recensement/2016/dp-pd/prof/details/page.cfm?Lang=E&Geo1=CSD&Code1=1001131&Geo2=PR&Code2=10&B1=Population|title=Census Profile, 2016 Census. Population | publisher=[[Статистична служба Канади]] | accessdate=2019.10.01}}</ref>
<ref name="stat_lang">{{cite web|url=https://www12.statcan.gc.ca/census-recensement/2016/dp-pd/prof/details/page.cfm?Lang=E&Geo1=CSD&Code1=1001131&Geo2=PR&Code2=10&B1=Language|title=Census Profile, 2016 Census. Language| publisher=[[Статистична служба Канади]] | accessdate=2019.10.01}}</ref>
<ref name="stat_labour">{{cite web|url=https://www12.statcan.gc.ca/census-recensement/2016/dp-pd/prof/details/page.cfm?Lang=E&Geo1=CSD&Code1=1001131&Geo2=PR&Code2=10&B1=Labour|title=Census Profile, 2016 Census. Labour| publisher=[[Статистична служба Канади]] | accessdate=2019.10.01}}</ref><ref name=worldclim>{{citeweb|url=http://www.worldclim.org|title=Worldclim 2: New 1-km spatial resolution climate surfaces for global land areas. |authors=Fick, S.E., R.J. Hijmans|year=2017|publisher=International Journal of Climatology. }}</ref>
<ref name=determ>Значення визначено за географічними координатами поселення із роздільною здатністю 2,5'</ref>
}}

{{Ньюфаундленд і Лабрадор}}
[[Категорія:Міста Ньюфаундленду і Лабрадору]]
[[Категорія:Засновані в Північній Америці 1617]]

title: Країна

Країна: Канада

Адмінодиниця: Ньюфаундленд і Лабрадор

Офіційна мова: англійська мова (Ньюфаундленд і Лабрадор)

Густота населення: 2,4 осіб/км²

Часовий пояс: Ньюфаундлендський стандартний час, Атлантичний стандартний час (Ньюфаундленд і Лабрадор)


text:
# Індраджіт
Індраджіт (санскр. इन्द्रजीत, indrajīt IAST) абоМегханада (санскр. मेघनाद) — персонаж давньоіндійського епосу «Рамаяни», син демонічного правителя Ланки Равани. У буквальному перекладі Індраджіт означає «переміг Індру».
Індраджіт відіграв активну роль у війні між Рамою та Раваной. Перед кожною битвою він здійснював ягій, яка робила його непереможним. Двічі він перемагав у поєдинку з Лакшманой, але в третій раз Лакшмана, за сприяння Вібхішани, перервав ягій Індраджіта та вбив його.

title: Індраджіт

wikitext:
{{Літературний персонаж}}
'''Індраджіт''' ({{lang-sa|इन्द्रजीत}}, {{IAST|indrajīt}}) або'''Мегханада''' ({{lang-sa|मेघनाद}}) — персонаж давньоіндійського епосу «[[Рамаяна|Рамаяни]]», син демонічного правителя [[Ланка|Ланки]] [[Равана|Равани]]. У буквальному перекладі Індраджіт означає «переміг [[Індра|Індру]]».

Індраджіт відіграв активну роль у війні між [[Рама|Рамою]] та Раваной. Перед кожною битвою він здійснював [[яг'я|ягій]], яка робила його непереможним. Двічі він перемагав у поєдинку з [[Лакшмана|Лакшманой]], але в третій раз Лакшмана, за сприяння [[Вібхішана|Вібхішани]], перервав ягій Індраджіта та вбив його.<ref>[http://www.sacred- texts.com/hin/dutt/rama10.htm The Ramayana and Mahabharata] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170220175602/http://acn.com.ve/ |date=20 лютого 2017 }} by Romesh Chunder Dutt</ref>

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20090831210000/http://www.dharmathai.com/ramakian/2008/08/intarachit.html Інтарачіт в тайській «Рамакіяне» (Рамаяні)] {{ref-en}}

[[Категорія:Ракшаси]]
[[Категорія:Персонажі «Рамаяни»]]

title: Індраджіт

Твори: Рамаяна

Стать: чоловічаd

Родина: Sulochanad


text:
# Ця весела планета
«Ця весела планета» (рос. «Эта весёлая планета») — радянський фантастичний музичний комедійний телефільм 1973 року.

## Сюжет
Музична фантастична комедія про те, як на Землю прилетіли іншопланетяни, які потрапили на святкування Нового року в одній з радянських науково-дослідних організацій. Інопланетяни впевнені, що негайно стануть центром уваги, але, оскільки всі в карнавальних костюмах, ніякого ажіотажу їх поява на вечорі в Будинку культури не викликає. Вони намагаються довести своє позаземне походження, але їм ніхто не вірить. Один молодий астроном намагається довести до присутніх цю екстраординарну подію, але також безрезультатно, та й до того ж він глибоко помиляється — він прийняв за прибульця землянина (Савелій Крамаров), одягненого в костюм «вічного двигуна». Прибульці позбавлені емоцій, але, перейнявшись духом «незрозумілого земного свята», вчаться відчувати, плакати, любити…

## У ролях
- Віктор Сергачов —  Ікс, командир космічного корабля інопланетян
- Леонід Куравльов —  Ігрек, член екіпажу корабля інопланетян
- Катерина Васильєва —  Зет, жінка-інопланетянка, член екіпажу корабля інопланетян
- Савелій Крамаров —  Прохор, «Вічний двигун»
- Наталія Крачковська —  «Метелик»
- Володимир Носик —  Валерик, «Звіздар»
- Олена Максимова —  мати Прохора
- Лариса Барабанова —  «Червона Шапочка»
- Олександр Вокач —  Пал Палич, літній масовик-витівник
- Ігор Кашинцев —  «Пірат»
- Михайло Єзепов —  учений-фізик
- Валентин Голубенко —  «Ілля Муромець»
- Геннадій Юхтін —  «Буратіно»

## Знімальна група
- Автори сценарію:  Дмитро Іванов,  Юрій Сааков
- Режисери:  Юрій Сааков,  Юрій Цвєтков
- Композитор:  Давид Тухманов
- Оператор:  Костянтин Петриченко
- Художник:  Фелікс Ясюкевич
- Звукорежисер:  Віктор Бабушкін

title: Ця весела планета

wikitext:
{{Фільм
|українська назва = Ця весела планета
|оригінальна назва ={{lang-ru|Эта весёлая планета}}
|зображення =Ця весела планета.jpg
|жанр       = [[фантастика]]
[[комедія]]
[[мюзикл]]
|режисер    =[[Сааков Юрій Суренович | Юрій Сааков]]
[[Цвєтков Юрій Миколайович | Юрій Цвєтков]]
|сценарист  =[[Іванов Дмитро Георгійович | Дмитро Іванов]]
[[Сааков Юрій Суренович | Юрій Сааков]]
|Продюсер   =
|Актори     =[[Сергачов Віктор Миколайович | Віктор Сергачов]]
[[Куравльов Леонід В'ячеславович | Леонід Куравльов]]
[[Васильєва Катерина Сергіївна | Катерина Васильєва]]
[[Крамаров Савелій Вікторович | Савелій Крамаров]]
|оператор   =[[Петриченко Костянтин Никифорович | Костянтин Петриченко]]
|композитор =[[Тухманов Давид Федорович | Давид Тухманов]]
|художник   =[[Ясюкевич Фелікс Іванович | Фелікс Ясюкевич]]
|кінокомпанія =[[Мосфільм]]
|країна     = {{USSR}}
|тривалість = 94 [[хвилина|хв]]
|рік        = 1973
| ідентифікатор =0070042
}}
'''«Ця весела планета»''' ({{lang-ru|«Эта весёлая планета»}}) — радянський фантастичний музичний комедійний телефільм 1973 року.

== Сюжет ==
Музична фантастична комедія про те, як на Землю прилетіли іншопланетяни, які потрапили на святкування Нового року в одній з радянських науково-дослідних організацій. Інопланетяни впевнені, що негайно стануть центром уваги, але, оскільки всі в карнавальних костюмах, ніякого ажіотажу їх поява на вечорі в Будинку культури не викликає. Вони намагаються довести своє позаземне походження, але їм ніхто не вірить. Один молодий астроном намагається довести до присутніх цю екстраординарну подію, але також безрезультатно, та й до того ж він глибоко помиляється — він прийняв за прибульця землянина ([[Крамаров Савелій Вікторович|Савелій Крамаров]]), одягненого в костюм «вічного двигуна». Прибульці позбавлені емоцій, але, перейнявшись духом «незрозумілого земного свята», вчаться відчувати, плакати, любити…

== У ролях ==
* [[Сергачов Віктор Миколайович | Віктор Сергачов]] — '' Ікс, командир космічного корабля інопланетян ''
* [[Куравльов Леонід В'ячеславович | Леонід Куравльов]] — '' Ігрек, член екіпажу корабля інопланетян ''
* [[Васильєва Катерина Сергіївна | Катерина Васильєва]] — '' Зет, жінка-інопланетянка, член екіпажу корабля інопланетян ''
* [[Крамаров Савелій Вікторович | Савелій Крамаров]] — '' Прохор, «Вічний двигун» ''
* [[Крачковська Наталія Леонідівна | Наталія Крачковська]] — '' «Метелик» ''
* [[Носик Володимир Бенедиктович | Володимир Носик]] — '' Валерик, «Звіздар» ''
* [[Максимова Олена Олександрівна | Олена Максимова]] — '' мати Прохора ''
* [[Лариса Барабанова]] — '' «Червона Шапочка» ''
* [[Вокач Олександр Андрійович | Олександр Вокач]] — '' Пал Палич, літній масовик-витівник ''
* [[Кашинцев Ігор Костянтинович | Ігор Кашинцев]] — '' «Пірат» ''
* [[Єзепов Михайло Іванович | Михайло Єзепов]] — '' учений-фізик ''
* [[Голубенко Валентин Олексійович | Валентин Голубенко]] — '' «Ілля Муромець»
* [[Юхтін Геннадій Гаврилович|Геннадій Юхтін]] — '' «Буратіно» ''

== Знімальна група ==
* Автори сценарію: [[Іванов Дмитро Георгійович | Дмитро Іванов]], [[Сааков Юрій Суренович | Юрій Сааков]]
* Режисери: [[Сааков Юрій Суренович | Юрій Сааков]], [[Цвєтков Юрій Миколайович | Юрій Цвєтков]]
* Композитор: [[Тухманов Давид Федорович | Давид Тухманов]]
* Оператор: [[Петриченко Костянтин Никифорович | Костянтин Петриченко]]
* Художник: [[Ясюкевич Фелікс Іванович | Фелікс Ясюкевич]]
* Звукорежисер: [[Бабушкін Віктор Борисович | Віктор Бабушкін]]

== Посилання ==
* {{imdb|id=0070042|name=''Ця весела планета''}}
{{Бібліоінформація}}

{{ВП-портали|Кінематограф|Фантастика|Наукова фантастика|Росія|СРСР}}

[[Категорія:Фільми СРСР 1973]]
[[Категорія:Фантастичні фільми 1973]]
[[Категорія:Науково-фантастичні фільми Російської РФСР]]
[[Категорія:Музичні фільми СРСР]]
[[Категорія:Науково-фантастичні кінокомедії]]
[[Категорія:Кінокомедії СРСР]]

title: рос. Эта весёлая планета

Жанр: фантастика · комедія · мюзикл

Режисер: Юрій Сааков · Юрій Цвєтков

Сценарист: Дмитро Іванов · Юрій Сааков

У головних · ролях: Віктор Сергачов · Леонід Куравльов · Катерина Васильєва · Савелій Крамаров

Оператор: Костянтин Петриченко

Композитор: Давид Тухманов

Художник: Фелікс Ясюкевич

Кінокомпанія: Мосфільм

Тривалість: 94 хв

Мова: російська