text:
# Антоніо Маніконе
Антоніо Маніконе (італ. Antonio Manicone, нар. 27 жовтня 1966, Мілан) — італійський футболіст, що грав на позиції півзахисника, зокрема за «Інтернаціонале», а також національну збірну Італії. По завершенні ігрової кар'єри — тренер. З 2014 року входить до тренерського штабу національної збірної Швейцарії.

## Клубна кар'єра
Народився 27 жовтня 1966 року в Мілані. Вихованець футбольної школи місцевого «Інтернаціонале».
У дорослому футболі дебютував 1986 року виступами за команду третьолігової «Лікати», в якій провів один сезон.
Згодом з 1987 по 1989 рік грав у четвертому і третьому дивізіонах за «Палермо», звідки був запрошений Зденеком Земаном до «Фоджі», якій 1991 року допоміг підвищитися до Серії A.
Утім сам гравець продовжив виступи у другому дивізіоні, перейшовши до «Удінезе». За результатами сезону 1991/92 і з цією командою здобув підвищення в класі і наступного сезону дебютував в елітному італійському дивізіоні. Провівши 9 ігор в Серії A за команду з Удіне, по ходу сезону перейшов до «Інтернаціонале», який повернув свого вихованця. У складі «нераззуррі» отримав постійне місце в основному складі, допомігши команді у першому ж сезоні посісти друге місце у чемпіонаті, а наступного року вибороти Кубок УЄФА 1993/94.
Але вже сезон 1994/95 провів в оренді у «Дженоа», а після повернення до «Інтера» протягом наступного сезону лише епізодично виходив на поле і 1996 року перейшов до «Перуджі», де також був гравцем ротації.
Протягом 1998–2000 років грав за друголігову «Козенцу» і третьоліговий «Лекко», а завершував ігрову кар'єру у команді «Про Патрія» з четвертого італійського дивізіону, за яку виступав протягом 2000—2003 років.

## Виступи за збірну
1993 року провів свій єдиний офіційний матч у складі національної збірної Італії.

## Кар'єра тренера
Розпочав тренерську кар'єру невдовзі по завершенні кар'єри гравця, 2004 року, повернувшись до «Інтернаціонале», де увійшов до тренерського штабу команди дублерів. Протягом наступних восьми років працював на різних посадах у міланському клубі, працюючи з юнацькими і молодіжними командами.
2012 року приєднався до очолюваного Владимиром Петковичем тренерського штабу римського «Лаціо». За два роки, у 2014, Петковича запросили очолити тренерський штаб національної збірної Швейцарії, до якого він включив і Маніконе.
| Дата      | Місто   | Господарі | Результат | Гості  | Турнір            | Голи | Примітки |
| --------- | ------- | --------- | --------- | ------ | ----------------- | ---- | -------- |
| 22-9-1993 | Таллінн | Естонія   | 0 – 3     | Італія | Відбір до ЧС 1994 | -    |          |
| Усього    |         | Матчів    | 1         |        | Голів             | 0    |          |

## Титули і досягнення
- Володар Кубка УЄФА (1):

«Інтернаціонале»: 1993-1994

wikiname: ukwiki

title: Антоніо Маніконе

in_language: uk

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Антоніо Маніконе
| зображення = Antonio Manicone (Inter).jpg
| підпис =
| місце-народження = [[Мілан]]
| країна-народження = [[Італія]]
| дата-народження = 27.10.1966
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст =
| вага =
| позиція = [[півзахисник]]
| юнацькі-роки = 1983-1986
| юнацькі-клуби ={{Прапорець|ITA}} «[[Інтернаціонале]]»
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|1986–1987 | {{Прапорець|ITA}} | [[Ліката (футбольний клуб)|«Ліката»]] | 32 |1}}
{{Футболіст рядок 0|1987–1989 | {{Прапорець|ITA}} | [[Палермо (футбольний клуб)|«Палермо»]] | 65 |4}}
{{Футболіст рядок 1|1989–1991 | {{Прапорець|ITA}} | [[Фоджа (футбольний клуб)|«Фоджа»]] | 67 |0}}
{{Футболіст рядок 0|1991–1992 | {{Прапорець|ITA}} | «[[Удінезе]]» | 43 |3}}
{{Футболіст рядок 1|1992–1994 | {{Прапорець|ITA}} | «[[Інтернаціонале]]» | 52 |1}}
{{Футболіст рядок 0|1994–1995 |{{оренда}} {{Прапорець|ITA}} | «[[Дженоа]]» | 25 |1}}
{{Футболіст рядок 1|1995–1996 | {{Прапорець|ITA}} | «[[Інтернаціонале]]» | 7 |0}}
{{Футболіст рядок 0|1996–1998 | {{Прапорець|ITA}} | [[Перуджа (футбольний клуб)|«Перуджа»]] | 24 |0}}
{{Футболіст рядок 1|1998–1999 | {{Прапорець|ITA}} | [[Козенца (футбольний клуб)|«Козенца»]] | 17 |0}}
{{Футболіст рядок 0|1999–2000 | {{Прапорець|ITA}} | [[Лекко (футбольний клуб)|«Лекко»]] | 36 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2000–2003 | {{Прапорець|ITA}} | [[Про Патрія (футбольний клуб)|«Про Патрія»]] | 70 |1}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|1993 | {{Прапорець|ITA}} | [[збірна Італії з футболу|Італія]] | 1 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| тренер = {{Футбольний тренер початок}}
{{Футбольний тренер заголовок}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2004–2005 | {{Прапорець|ITA}} | «[[Інтернаціонале]]»|(дубль/помічник)}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2005–2006 | {{Прапорець|ITA}} | «[[Інтернаціонале]]»|(підлітки)}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2006–2008 | {{Прапорець|ITA}} | «[[Інтернаціонале]]»|(підлітки)}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2008–2011 | {{Прапорець|ITA}} | «[[Інтернаціонале]]»|(дублери)}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2011–2012 | {{Прапорець|ITA}} | «[[Інтернаціонале]]»|(юн./помічник)}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2012–2014 | {{Прапорець|ITA}} | [[Лаціо (футбольний клуб)|«Лаціо»]]|(помічник)}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2014– | {{Прапорець|SUI}} | [[Збірна Швейцарії з футболу|Швейцарія]]|(помічник)}}
{{Футбольний тренер кінець}}
}}
'''Антоніо Маніконе''' ({{lang-it|Antonio Manicone}}, {{нар}} [[27 жовтня]] [[1966]], [[Мілан]]) — італійський [[футболіст]], що грав на позиції [[півзахисник]]а, зокрема за «[[Інтернаціонале]]», а також [[збірна Італії з футболу|національну збірну Італії]]. По завершенні ігрової кар'єри — [[Футбольний тренер|тренер]]. З 2014 року входить до тренерського штабу [[Збірна Швейцарії з футболу|національної збірної Швейцарії]].

== Клубна кар'єра ==
Народився [[27 жовтня]] [[1966]] року в [[Мілан]]і. Вихованець футбольної школи місцевого «[[Інтернаціонале]]».

У дорослому футболі дебютував 1986 року виступами за команду третьолігової [[Ліката (футбольний клуб)|«Лікати»]], в якій провів один сезон.

Згодом з 1987 по 1989 рік грав у четвертому і третьому дивізіонах за [[Палермо (футбольний клуб)|«Палермо»]], звідки був запрошений [[Зденек Земан|Зденеком Земаном]] до [[Фоджа (футбольний клуб)|«Фоджі»]], якій 1991 року допоміг підвищитися до [[Серія A (Італія)|Серії A]].

Утім сам гравець продовжив виступи у другому дивізіоні, перейшовши до «[[Удінезе]]». За результатами сезону 1991/92 і з цією командою здобув підвищення в класі і [[Італійська Серія A 1992–1993|наступного сезону]] дебютував в елітному італійському дивізіоні. Провівши 9 ігор в Серії A за команду з Удіне, по ходу сезону перейшов до «[[Інтернаціонале]]», який повернув свого вихованця. У складі «нераззуррі» отримав постійне місце в основному складі, допомігши команді у першому ж сезоні посісти друге місце у чемпіонаті, а наступного року вибороти [[Кубок УЄФА 1993-1994|Кубок УЄФА 1993/94]].

Але вже [[Італійська Серія A 1994–1995|сезон 1994/95]] провів в оренді у «[[Дженоа]]», а після повернення до «Інтера» протягом наступного сезону лише епізодично виходив на поле і 1996 року перейшов до [[Перуджа (футбольний клуб)|«Перуджі»]], де також був гравцем ротації.

Протягом 1998–2000 років грав за друголігову [[Козенца (футбольний клуб)|«Козенцу»]] і третьоліговий [[Лекко (футбольний клуб)|«Лекко»]], а завершував ігрову кар'єру у команді [[Про Патрія (футбольний клуб)|«Про Патрія»]] з четвертого італійського дивізіону, за яку виступав протягом 2000—2003 років.

== Виступи за збірну ==
1993 року провів свій єдиний офіційний матч у складі [[Збірна Італії з футболу|національної збірної Італії]].

==Кар'єра тренера==
Розпочав тренерську кар'єру невдовзі по завершенні кар'єри гравця, 2004 року, повернувшись до «[[Інтернаціонале]]», де увійшов до тренерського штабу команди дублерів. Протягом наступних восьми років працював на різних посадах у міланському клубі, працюючи з юнацькими і молодіжними командами.

2012 року приєднався до очолюваного [[Владимир Петкович|Владимиром Петковичем]] тренерського штабу римського [[Лаціо (футбольний клуб)|«Лаціо»]]. За два роки, у 2014, Петковича запросили очолити тренерський штаб [[Збірна Швейцарії з футболу|національної збірної Швейцарії]], до якого він включив і Маніконе.

== Статистика виступів ==
=== Статистика виступів за збірну ===
{{Матчі за збірну початок|ITA}}
{{Матчі за збірну|22-9-1993|Таллінн|EST|0|3|ITA||ВідбірЧС|1994}}
{{Матчі за збірну кінець|1|0}}

==Титули і досягнення==
*  Володар [[Кубок УЄФА|Кубка УЄФА]] '''(1)''':
:«[[Інтернаціонале]]»: [[Кубок УЄФА 1993-1994|1993-1994]]

== Посилання ==
*{{Transfermarkt}}
*{{NFT player}}
*{{Transfermarkt|||M}}
*{{EU-Football}}
*[http://www.interfc.it/Scheda.asp?id=718 Профіль гравця на сайті «Інтернаціонале».] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140109001402/http://www.interfc.it/Scheda.asp?id=718 |date=9 січня 2014 }} {{ref-it}}

{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Маніконе}}
[[Категорія:Італійські футболісти]]
[[Категорія:Італійські футбольні тренери]]
[[Категорія:Гравці збірної Італії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Лікати»]]
[[Категорія:Футболісти «Палермо»]]
[[Категорія:Футболісти «Фоджі»]]
[[Категорія:Футболісти «Удінезе»]]
[[Категорія:Футболісти «Інтернаціонале»]]
[[Категорія:Футболісти «Дженоа»]]
[[Категорія:Футболісти «Перуджі»]]
[[Категорія:Футболісти «Козенци»]]
[[Категорія:Футболісти «Лекко»]]
[[Категорія:Футболісти «Про Патрія»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Інтернаціонале»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Лаціо»]]
[[Категорія:Тренери збірної Швейцарії з футболу]]
[[Категорія:Уродженці Мілана]]

title: Особисті дані

Народження: 27 жовтня 1966 (58 років)

Вага: 64 кг

Громадянство: Італія

Позиція: півзахисник

title: Юнацькі клуби

«Інтернаціонале»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Ліката» · 32 · (1)

«Палермо» · 65 · (4)

«Фоджа» · 67 · (0)

«Удінезе» · 43 · (3)

«Інтернаціонале» · 52 · (1)

→ «Дженоа» · 25 · (1)

«Інтернаціонале» · 7 · (0)

«Перуджа» · 24 · (0)

«Козенца» · 17 · (0)

«Лекко» · 36 · (0)

«Про Патрія» · 70 · (1)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Італія · 1 · (0)

title: Тренерська діяльність**

Роки: Команда · Посада

«Інтернаціонале» · (дубль/помічник)

«Інтернаціонале» · (підлітки)

«Інтернаціонале» · (підлітки)

«Інтернаціонале» · (дублери)

«Інтернаціонале» · (юн./помічник)

«Лаціо» · (помічник)

Швейцарія · (помічник)

Тренерська діяльність**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.

Тренерська діяльність**: ** Тільки на посаді головного тренера.


text:
# Табачне (Джанкойський район)
Таба́чне (до 1948 року — Аджи́-Ахма́т, крим. Acı Ahmat) — село Джанкойського району Автономної Республіки Крим. Центр сільської ради. Розташоване на південному сході району.

## Географія
Табачне — село в східній частині району, в степовому Криму, на березі правої притоки впадаючої в Сиваш безіменної річки (зараз — колектор Північно- Кримського каналу), висота над рівнем моря — 18 м. Сусідні села: Світле за 3,5 км на північний схід, Хлібне за 2,8 км на північ і смт Азовське за 2,5 км на південний захід, там же найближча залізнична станція — Азовське (на лінії Джанкой — Феодосія). Відстань до райцентру — близько 25 кілометрів.

## Історія
Перша документальна згадка про село зустрічається в Камеральному Описі Криму … 1784, судячи з якого, в останній період Кримського ханства в Насивський кадилик Карасубазарського каймакамства входило 2 села: Гаджи Аймат і Ергі Гаджи Аймат, надалі фігурують, як одне.
Після анексії Криму Російською імперією, на території колишнього Кримського Ханства була утворена Таврійська область і село було приписане до Перекопського повіту.
За даними на 21 жовтня 1805, в селі Ілгери-Аджи-Ахмат значилося 11 дворів та 78 жителів кримських татар. На військово-топографічній карті 1817 село Алгери найман позначена з тими ж 11 дворами. Після реформи волосного поділу 1829  Ільгери Аджи-Акмат  віднесли до Башкірицької волості. Потім, мабуть, внаслідок еміграції кримських татар через політику російської адміністрації село помітно спорожніло і на карті 1842 Ільгери-Аджи-Акмат позначене умовним знаком «мале село», тобто, менше 5 дворів.
У 1860-х роках, після земської реформи Олександра II, село приписали до Байгончекської волості.
У «Списку населених місць Таврійської губернії за відомостями 1864», складеному за результатами VIII ревізії 1864 року, Ахмат — «власницьке» (тобто, що знаходиться в приватній власності) татарське село з 1 двором, 9 жителями і мечеттю при колодязях, а, згідно «Пам'ятної книжки Таврійської губернії за 1867», село Ельгара Аджи Акмат була покинуте жителями в 1860–1864 роках, в результаті еміграції кримських татар, особливо масової після Кримської війни 1853–1856 років, в Туреччину і залишалося в руїнах.
Після того, як 4 червня 1871 Олександром II були затверджені Правила про влаштування поселян-власників (колишніх колоністів) …, була утворена німецька Ейгенфельдська волость, до якої приписали відроджене, мабуть, кримськими німцями, село, хоча, згідно енциклопедичного словника «Німці Росії», село Грінфельд, або Аджи-Ахмат німецький, було засноване тільки в 1897 році.
Уже в «Пам'ятній книзі Таврійської губернії 1889», складеної за результатами Х ревізії 1887, в Елгері-Аджи-Ахмата значилося 12 дворів та 65 жителів.
Після земської реформи 1890 року село віднесли до Ак-Шейхської волості. З 1897 року ведеться історія євангелістсько-лютеранського села Грінфельд, заснованого вихідцями з бердянських колоній.
За «… Пам'ятною книжці Таврійської губернії на 1900 рік» вже в селі Аджи-Ахмат значилося 172 жителя в 17 дворах, в 1905 році, згідно енциклопедичного словника «Німці Росії» — 149. У  Статистичному довіднику Таврійської губернії 1915 , в Ак-Шейхській волості Перекопського повіту значиться село Аджи-Ахмат німецький  з населенням 182 людини.
Після радянської окупації, за постановою Кримревкома від 8 січня 1921 № 206 «Про зміну адміністративних кордонів» була скасована волосна система і в складі Джанкойського повіту був створений Джанкойський район. У 1922 році повіти перетворили в округи. 11 жовтня 1923, згідно з постановою ВЦВК, в адміністративний поділ Кримської АРСР були внесені зміни, в результаті яких округи були ліквідовані, основною адміністративною одиницею став Джанкойський район і село включили до його складу. Згідно  Списком населених пунктів Кримської АРСР по Всесоюзного перепису 17 грудня 1926 , Аджи-Ахмат, з населенням 163 особи, з яких 153 німця, входив до складу Акшейхської сільради Джанкойського району  Постановою КримЦВК від 15 вересня 1930 був знову створений Біюк-Онларський район (указом Президії Верховної Ради РРФСР № 621/6 від 14 грудня 1944 перейменований в Октябрьский), тепер як німецький національний, в який включили село. Після утворення в 1935 році Колайського району (перейменованого указом ЗС РРФСР № 621/6 від 14 грудня 1944 року в Азовський) село включили до його складу.
Незабаром після початку німецько-радянської війни, 18 серпня 1941 кримські німці були виселені, спочатку в Ставропольський край, а потім в Сибір і північний Казахстан, до того часу жителів було 128 осіб. Після звільнення Криму від нацистів у квітні, після депортації кримських татар, 12 серпня 1944 було прийнято постанову № ГОКО-6372с «Про переселення колгоспників у райони Криму» і у вересні 1944 року в Азовський район Криму приїхали перші новосели (162 сім'ї) з Житомирської області, а на початку 1950-х років пішла друга хвиля переселенців з різних областей України.
Указом Президії Верховної Ради РРФСР від 18 травня 1948, Аджи Ахмат перейменували в Табачне.
Указом Президії Верховної Ради УРСР «Про укрупнення сільських районів Кримської області», від 30 грудня 1962 Азовський район був скасований і село приєднали до Джанкойського .

## Населення

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова                | Відсоток |
| ------------------- | -------- |
| російська           | 68,73%   |
| кримськотатарська   | 19,06%   |
| українська          | 11,16%   |
| білоруська          | 0,8%     |
| інші/не визначилися | 0,25%    |

title: Табачне (Джанкойський район)

wikitext:
{{Село
 | назва           = Табачне
 | область         = [[Автономна Республіка Крим]]
 | район           = [[Джанкойський район]]
 | рада            = [[Табачненська сільська рада (Джанкойський район)|Табачненська сільська рада]]
 | код КАТОТТГ=UA01060470010070359
 | код КОАТУУ      = 0121186201
 | розташування    =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | засновано       =
 | населення       = 1 506
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           =
 | ref-площа       =
 | щільність       =
 | висота          =
 | ref-висота      =
 | водойма         =
 | поштовий індекс = 96177
 | телефонний код  = 6564
 | координати      =  {{coord|45|36|47|N|34|36|52|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 45 || lat_min = 36 || lat_sec = 47
   | lon_deg = 34 || lon_min = 36 || lon_sec = 52
 | адреса          = 96177, АРК, Джанкойський район, с.Табачне, вул.Гагаріна, 23
 | облікова картка = [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=20.10.2003&rf7571=320 Табачне]
 | зображення =Tabachnoe (Dzhankoy) 90.JPG
 | зображення_розмір =
 | зображення_підпис =
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
}}
{{Otheruses|тип=НП}}

'''Таба́чне''' (до [[1948]] року — '''Аджи́-Ахма́т''', {{lang-crh|Acı Ahmat}}) — [[село]] [[Джанкойський район|Джанкойського району]] [[Автономна Республіка Крим|Автономної Республіки Крим]]. Центр [[Табачненська сільська рада (Джанкойський район)|сільської ради]]. Розташоване на південному сході району.

== Географія ==
''Табачне'' — село в східній частині району, в [[Степовий Крим|степовому]] [[Крим]]у, на березі правої притоки впадаючої в [[Сиваш]] безіменної річки (зараз — колектор [[Північно-Кримський канал|Північно- Кримського каналу]]), висота над рівнем моря — 18 м<ref>{{cite web | url = http://weather.in.ua/krym/25696 | title = Прогноз погоди в с. Табачне (Крим) | publisher = Weather.in.ua | accessdate = 2015-04-05}}</ref>. Сусідні села: [[Світле (Джанкойський район)|Світле]] за 3,5 км на північний схід, [[Хлібне (Джанкойський район)|Хлібне]] за 2,8 км на північ і [[смт]] [[Азовське (смт)|Азовське]] за 2,5 км на південний захід, там же найближча [[залізнична станція]] — [[Азовська (станція)|Азовське]] (на лінії [[Джанкой (станція)|Джанкой]] — [[Феодосія (станція)|Феодосія]]). Відстань до райцентру — близько 25 кілометрів.

== Історія ==
[[Файл:Tabachnoe (Dzhankoy) 6.JPG|250px|міні|ліворуч]]
Перша документальна згадка про село зустрічається в ''Камеральному Описі Криму'' … 1784, судячи з якого, в останній період [[Кримське ханство|Кримського ханства]] в Насивський [[кадилик]] Карасубазарського [[каймакам]]ства входило 2 села: ''Гаджи Аймат'' і ''Ергі Гаджи Аймат''<ref>{{книга | автор = Лашков Ф. Ф. | частина = каймаканства і в оних каймаканамі хто перебуває. | назва = Камеральне опис Криму, 1784 года|ссылка=http://www.vostlit.info/Texts/Dokumenty/Krym/XVIII/1780-1800/Kamer_opis_1784/text4.phtml?id=5744|издательство=Известия Таврійської вченої архівної комісії | рік = 1888 | тому = 6}}</ref>, надалі фігурують, як одне.

Після [[Анексія Кримського ханства|анексії Криму Російською імперією]], на території колишнього Кримського Ханства була утворена [[Таврійська область]] і село було приписане до [[Перекопський повіт|Перекопського повіту]].

За даними на 21 жовтня 1805, в селі ''Ілгери-Аджи-Ахмат'' значилося 11 дворів та 78 жителів [[кримські татари|кримських татар]]<ref name = "Лашков">{{книга | автор = Лашков Ф. Ф. | частина = Відомість про всіх селищах в Перекопському повіті перебувають з показанням в якій волості скільки числом дворів і душ ... від 21 жовтня 1805. | назва = Известия таврійської вченої комісії, т. 26. Стор. 120|ссылка=http://library.chersonesos.org/showtome.php?tome_code=27&section_code=1|издательство=Симферополь : Таврійська Губернська Друкарня | рік = 1897 |}}</ref>. На військово-топографічній карті 1817 село ''Алгери найман'' позначена з тими ж 11 дворами<ref>{{cite web | url = http://www.archmap.ru/1817/33-a3-4.jpg | title = Карта Мухіна 1817. | publisher = Археологічна карта Криму | accessdate = 2015-03-19 | lang =  | archiveurl = https://web.archive.org/web/20150923173415/http://www.archmap.ru/1817/33-a3-4.jpg | archivedate = 2015-09-23 | deadurl = yes }}</ref>. Після реформи волосного поділу 1829 '' Ільгери Аджи-Акмат '' віднесли до [[Башкірицька волость|Башкірицької волості]]. Потім, мабуть, внаслідок еміграції кримських татар через політику російської адміністрації<ref>{{cite web | url = http://elib.crimea.edu/index.php?Option=com_content&task=view&id=28 | title = До питання про переселення кримських мусульман в Туреччину в кінці XVIII - першій половині ХІХ століть | author = Ляшенко В. І. | publisher = Культура народів Причорномор'я. Том 2 | accessdate = 2015-01-04 | archiveurl = https://web.archive.org/web/20150103110343/http://elib.crimea.edu/index.php | archivedate = 2015-01-03 | deadurl = yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150103110343/http://elib.crimea.edu/index.php |date=2015-01-03 }}</ref> село помітно спорожніло і на карті 1842 Ільгери-Аджи-Акмат позначене умовним знаком «мале село», тобто, менше 5 дворів<ref>{{cite web | url = http://www.archmap.ru/1842/42-5-1.jpg | title = Карта Бетева і Оберга. Військово-топографічне депо, 1842 | publisher = Археологічна карта Криму | accessdate = 2015-03-22 | lang =  | archiveurl = https://web.archive.org/web/20150923173623/http://www.archmap.ru/1842/42-5-1.jpg | archivedate = 2015-09-23 | deadurl = yes }}</ref>.

У 1860-х роках, після [[Земська реформа|земської реформи]] [[Олександр II|Олександра II]], село приписали до [[Байгончекська волость|Байгончекської волості]].
У ''«Списку населених місць Таврійської губернії за відомостями 1864»'', складеному за результатами VIII ревізії 1864 року, Ахмат — «власницьке» (тобто, що знаходиться в приватній власності) татарське село з 1 двором, 9 жителями і мечеттю ''при колодязях''<ref name = "Список">{{cite web | url = http://viewer.rusneb.ru/ru/rsl01003831183?page=75 | title = Таврійська губернія. Список населених місць за відомостями 1864 Стор. 75 | publisher = Санкт-Петербург. Друкарня Карла Вульфа | рік = 1865 | accessdate = 2015-03-27 | lang =}}</ref>, а, згідно ''«Пам'ятної книжки Таврійської губернії за 1867»'', село ''Ельгара Аджи Акмат'' була покинуте жителями в 1860–1864 роках, в результаті еміграції кримських татар, особливо масової після [[Кримська війна|Кримської війни]] 1853–1856 років, в [[Османська імперія|Туреччину]]<ref>{{книга | автор = Сейдаметов Е. Х. | частина = Еміграція кримських татар в XIX-поч. XX ст. | Назва = Культура народів Причорномор'я, № 68 | ссылка = http://archive.nbuv.gov.ua/articles/Kultnar/knp68/knp68_30-33.pdf | Місце = Сімферополь | видавництво = Таврійський Національний Університет | рік = 2005 | назва = Архівована копія | archivedate = 2013-10-19 | archiveurl = https://web.archive.org/web/20131019195431/http://archive.nbuv.gov.ua/articles/Kultnar/knp68/knp68_30-33.pdf }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131019195431/http://archive.nbuv.gov.ua/articles/Kultnar/knp68/knp68_30-33.pdf |date=2013-10-19 }}</ref> і ''залишалося в руїнах''<ref>{{книга-ру| ссылка = http://book-old.ru/BookLibrary/42001-Pam-kn-Tavricheskoy-gub/1867.-Pamyatnaya-knizhka-Tavricheskoy-gubernii.html | заглавие = 1867. Пам'ятна книжка Таврійської губернії | сторінки = 423 | автор = Ханацкій К. В. | місце = Сімферополь | видавництво = друкарня Таврійського Губернського Правління | рік = 1867 | accessdate = 2015-04-02 | назва = Архівована копія | archivedate = 2015-06-26 | archiveurl = https://web.archive.org/web/20150626150810/http://book-old.ru/BookLibrary/42001-Pam-kn-Tavricheskoy-gub/1867.-Pamyatnaya-knizhka-Tavricheskoy-gubernii.html }} {{Cite web |url=http://book-old.ru/BookLibrary/42001-Pam-kn-Tavricheskoy-gub/1867.-Pamyatnaya-knizhka-Tavricheskoy-gubernii.html |title=Архівована копія |accessdate=20 квітня 2015 |archive-date=26 червня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150626150810/http://book-old.ru/BookLibrary/42001-Pam-kn-Tavricheskoy-gub/1867.-Pamyatnaya-knizhka-Tavricheskoy-gubernii.html }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150626150810/http://book-old.ru/BookLibrary/42001-Pam-kn-Tavricheskoy-gub/1867.-Pamyatnaya-knizhka-Tavricheskoy-gubernii.html |date=2015-06-26 }}</ref>.

Після того, як 4 червня 1871 [[Олександр II|Олександром II]] були затверджені Правила про влаштування поселян-власників (колишніх колоністів) …<ref>[[s:Височайше затверджені Правила про влаштування поселян-власників.|Височайше затверджені Правила про влаштування поселян-власників (колишніх колоністів), проштовхування на казенних землях в губерніях: С.-Петербурзької, Новгородської, Самарської, Саратовської, Воронезької, Чернігівської, Полтавської, Катеринославської, Херсонської і Таврійської і в області Бессарабської.]]</ref>, була утворена німецька [[Ейгенфельдська волость]], до якої приписали відроджене, мабуть, [[Кримські німці|кримськими німцями]], село, хоча, згідно енциклопедичного словника ''«Німці Росії»'', село ''Грінфельд'', або ''Аджи-Ахмат німецький'', було засноване тільки в 1897 році<ref name = "Німці Росії">{{книга
 | Автор = Упоряд. Дізендорф, Віктор Фридрихович
 | Назва = Німці Росії: населені пункти і місця поселення: енциклопедичний словник
 | Жанр = Довідник
 | Відповідальний =
 | Посилання = http://wolgadeutsche.net/diesendorf/Ortslexikon.pdf
 | Місце = Москва
 | Видавництво = Громадська Академія наук російських німців
 | Рік = 2006
 | Тому =
 | Сторінок = 479
 | Сторінки =
 | Isbn = 5-93227-002-0
}}</ref>.
Уже в ''«Пам'ятній книзі Таврійської губернії 1889»'', складеної за результатами Х ревізії 1887, в Елгері-Аджи-Ахмата значилося 12 дворів та 65 жителів<ref>{{Книга: Пам'ятна книжка Таврійської губернії}}</ref>.

Після земської реформи 1890 року<ref>{{книга | назва = Історія земства за сорок років. Т. 4; Історія земства | автор = Борис Веселовский|ссылка=http://www.prlib.ru/Lib/pages/item.aspx?itemid=647|издательство=Санкт-Петербург : Видавництво О. Н. Попової | рік = 1911 |}}</ref> село віднесли до [[Ак-Шейхська волость|Ак-Шейхської волості]]. З 1897 року ведеться історія [[євангелісти|євангелістсько]]-[[лютерани|лютеранського]] села ''Грінфельд'', заснованого вихідцями з [[Бердянський колоністських округ|бердянських колоній]]<ref name = "Німці Росії" />.
За ''«… Пам'ятною книжці Таврійської губернії на 1900 рік»'' вже в селі Аджи-Ахмат значилося 172 жителя в 17 дворах<ref name = "Календар і Пам'ятна">{{Книга: Календар і Пам'ятна книжка Таврійської губернії на 1900 рік | 102-103 | 1}}</ref>, в 1905 році, згідно енциклопедичного словника ''«Німці Росії»'' — 149<ref name = "Німці Росії" />. У '' Статистичному довіднику Таврійської губернії 1915 ''<ref>Статистичний довідник Таврійської губернії. Ч.1-я. Статистичний нарис, випуск четвертого Перекопський повіт, 1915</ref>, в Ак-Шейхській волості Перекопського повіту значиться село Аджи-Ахмат німецький {{sfn | Гржибовська | 1999 | loc = Статистичний довідник Таврійської губернії. Ч.I-я. Статистичний нарис, випуск четвертого Перекопський повіт, 1915, с. 231}} з населенням 182 людини<ref name = "Німці Росії" />.

Після радянської окупації, за постановою Кримревкома від 8 січня 1921 № 206 «Про зміну адміністративних кордонів» була скасована волосна система і в складі Джанкойського повіту був створений Джанкойський район<ref name = "Історія">{{cite web|url=http://dzhankoy.com.ua/publications/?IDpub=26|title=Історія Джанкойського района|publisher=|accessdate=2013-08-16|lang=|archiveurl=https://www.webcitation.org/6JEkZHqGe?url=http://dzhankoy.com.ua/publications/?IDpub=26|archivedate=2013-08-29|deadurl=no}}</ref>. У 1922 році повіти перетворили в округи<ref name = "НАСЕЛЕННЯ">{{cite web|url=http://kirimtatar.com/index.php?option=com_content&task=view&id=24&Itemid=370|title=Население і промисловість|publisher=І.М.Саркізов-Серазини, 1925|accessdate=2013-06-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HE32h4jp?url=http://kirimtatar.com/index.php?option=com_content|archivedate=8 червня 2013}}</ref>. 11 жовтня 1923, згідно з постановою ВЦВК, в адміністративний поділ Кримської АРСР були внесені зміни, в результаті яких округи були ліквідовані, основною адміністративною одиницею став Джанкойський район<ref name = "РОЗПОДІЛ КРИМУ">{{cite web|url=http://whp057.narod2.ru/krwm.htm|title=Административно-территориальное поділ Крыма|publisher=|accessdate=2013-04-27|lang=|archiveurl=https://www.webcitation.org/6GFWhURMg?url=http://whp057.narod2.ru/krwm.htm|archivedate=2013-04-29|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://archive.today/20130504105858/http://whp057.narod2.ru/krwm.htm |date=2013-05-04 }}</ref> і село включили до його складу. Згідно '' Списком населених пунктів Кримської АРСР по Всесоюзного перепису 17 грудня 1926 '', Аджи-Ахмат, з населенням 163 особи, з яких 153 німця<ref name = "Німці Росії" />, входив до складу [[Новосільцеве|Акшейхської]] сільради Джанкойського району {{sfn | Гржибовська | 1999 | loc = Список населених пунктів Кримської АРСР по Всесоюзного перепису 17 грудня 1926, с. 310}} Постановою КримЦВК від 15 вересня 1930 був знову створений Біюк-Онларський район (указом Президії Верховної Ради РРФСР № 621/6 від 14 грудня 1944 перейменований в [[Октябрський район (Крим)|Октябрьский]]<ref>[http://road-crimea.narod.ru/rename.htm Указ Президії Верховної Ради РРФСР 14 грудня 1944 р]</ref>), тепер як німецький [[Національні райони#Національні райони 1920-30-х років|національний]]<ref>{{cite web | url = https://7law.info/ussr/act8u/w175.htm | title = Про реорганізацію мережі районів Кримської АРСР. Постанова ВЦВК від 30.10.1930 | publisher =  | accessdate = 2013-07-01 | archiveurl = https://web.archive.org/web/20140728200126/https://7law.info/ussr/act8u/w175.htm | archivedate = 28.07.2014 | deadurl = yes }}</ref>, в який включили село. Після утворення в 1935 році [[Колайський район|Колайського району]]<ref name = "РОЗПОДІЛ КРИМУ" /> (перейменованого указом ЗС РРФСР № 621/6 від 14 грудня 1944 року в [[Азовський район (Крим)|Азовський]]<ref>[http://road-crimea.narod.ru/rename.htm Указ Президії Верховної Ради РРФСР від № 621/6 від 14 грудня 1944 р]</ref>) село включили до його складу.

Незабаром після початку [[німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]], 18 серпня 1941 кримські німці були виселені, спочатку в [[Ставропольський край]], а потім в [[Сибір]] і північний [[Казахстан]]<ref>[[s: Указ Президії ВР СРСР від 28.08.1941 про переселення німців, які проживають в районах Поволжя|Указ Президії ВР СРСР від 28.08.1941 про переселення німців, які проживають в районах Поволжя]]</ref>, до того часу жителів було 128 осіб<ref name = "Німці Росії" />. Після [[Кримська операція (1944)|звільнення Криму]] від нацистів у квітні, після [[Депортація кримських татар|депортації кримських татар]], 12 серпня 1944 було прийнято постанову № ГОКО-6372с «Про переселення колгоспників у райони Криму»<ref>{{cite web|url=http://teatrskazka.com/Raznoe/PostanovGKO/194408/gko_6372.html|title=Государственный Комітет Оборони. Постанова № ГОКО-6372с|publisher=|accessdate=2013-06-11|lang=|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HIefF2d7?url=http://teatrskazka.com/Raznoe/PostanovGKO/194408/gko_6372.html|archivedate=2013-06-11|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130921055853/http://teatrskazka.com/Raznoe/PostanovGKO/194408/gko_6372.html |date=2013-09-21 }}</ref> і у вересні 1944 року в Азовський район Криму приїхали перші новосели (162 сім'ї) з [[Житомирська область|Житомирської області]], а на початку 1950-х років пішла друга хвиля переселенців з різних областей України<ref>{{cite web|url=http://www.goloskrima.com/?p=9229|title=Як заселяли Крим (1944-1954).|publisher=Ельвіна Сеітова, аспірант історичного факультету ТНУ|accessdate=2013-06-26|lang=|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HlmIq05V?url=http://www.goloskrima.com/?p=9229|archivedate=2013-06-30|deadurl=no}}</ref>.

Указом Президії Верховної Ради РРФСР від 18 травня 1948, Аджи Ахмат перейменували в Табачне<ref>[[s: Указ Президії ВР УРСР від 18.05.1948 про перейменування населених пунктів Кримської області|Указ Президії Верховної Ради РРФСР від 18.05.1948 про перейменування населених пунктів Кримської області]]</ref>.

Указом Президії Верховної Ради УРСР «Про укрупнення сільських районів Кримської області», від 30 грудня 1962 Азовський район був скасований і село приєднали до Джанкойського {{sfn | Гржибовська | 1999 | loc = З Указу Президії Верховної Ради Української РСР Про внесення змін до адміністративного районування Української РСР з Кримської області, с. 442}}<ref>{{книга | автор = Єфімов С.А., Шевчук А.Г., Селезньова О.А. | назва = Адміністративно-територіальний поділ Криму другої половини XX століття: досвід реконструкції. Стор. 44 | ссылка = http://www.science.crimea.edu/zapiski/2007/geography/uch_20_1g/ | издательство = Таврический національний університет імені В. І. Вернадського | рік = 2007 | тому = 20 | archivedate = 2015-09-24 | archiveurl = https://web.archive.org/web/20150924095249/http://www.science.crimea.edu/zapiski/2007/geography/uch_20_1g/ }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150924095249/http://www.science.crimea.edu/zapiski/2007/geography/uch_20_1g/ |date=2015-09-24 }} {{Cite web |url=http://www.science.crimea.edu/zapiski/2007/geography/uch_20_1g/ |title=Архівована копія |accessdate=20 квітня 2015 |archive-date=24 вересня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150924095249/http://www.science.crimea.edu/zapiski/2007/geography/uch_20_1g/ }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150924095249/http://www.science.crimea.edu/zapiski/2007/geography/uch_20_1g/ |date=2015-09-24 }}</ref>.

== Населення ==
=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року{{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="standard"
|-
! Мова
! Відсоток
|-
| [[російська мова в Україні|російська]]
| align="right"| 68,73%
|-
| [[кримськотатарська мова|кримськотатарська]]
| align="right"| 19,06%
|-
| [[українська мова|українська]]
| align="right"| 11,16%
|-
| [[білоруська мова|білоруська]]
| align="right"| 0,8%
|-
| інші/не визначилися
| align="right"| 0,25%
|}

== Примітки ==
{{примітки}}

{{Джанкойський район}}

{{Портали|Україна|Крим|Географія України}}

title: село Табачне

Країна: Україна

Регіон: Автономна Республіка Крим

Район/міськрада: Джанкойський район

Рада: Табачненська сільська рада

Облікова картка: Табачне

title: Основні дані

title: Географічні дані

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Табачне

title: Мапа

Мапа: Табачне у Вікісховищі


text:
# Пулавський плацдарм
Пулавський плацдарм знаходився на лівому березі річки Вісла поблизу міста Пулави, був захоплений у кінці липня — на початку серпня 1944 року частинами Першого Білоруського фронту (командував маршал СРСР Костянтин Рокоссовський) в завершальних боях Люблін-Берестейської операції.
В ніч з 28 на 29 липня два полки 134-ї стрілецької дивізії (керував з 30 липня полковник Олександр Бойцов — генерал Володимир Марценкевич напередодні загинув при авіаційному нальоті)) непомітно форсують Віслу, ранковою атакою німецькі сили вибиті із села Бжесце (ґміна Бабошево) та захоплено невеликий плацдарм, який згодом розширявся, були полонені вояки 11-го поліцейського полку.
З 29 липня по 1 серпня 1944 року підрозділи 69-ї армії (керував генерал Володимир Колпакчи) — в їх складі 247-ма Рославльська стрілецька дивізія (генерал Григорій Мухін) — форсують Віслу, до якої вийшли 28 липня, в 6-ти місцях на фронті у 25 кілометрів та займають 3 тактичні плацдарми, що були величиною 3-4 кілометри по фронту і вглиб до 1-2 км. Бої відбувалися з німецькими 56-го танковим корпусом та 17-та й 214-та піхотні дивізії.
Протягом боїв 30-31 липня піхотинці 738-го плку відбили під Бжесце кілька контратак противника, вбивши до 400 солдатів.
Перед Пулавським плацдармом нацистська 17-та піхотна дивізія тримала 15-кілометровий фронт, мала із засобами посилення 9 батальйонів, 294 гармати, 118 мінометів, 62 танки та САУ й 585 кулеметів, система оборони складалася із 3-х ліній, по передньому краю були намотані суцільні загородження із спіралі Бруно та мінні поля вглиб до 100 метрів.
В подальших боях за утримання та розширення плацдармів були задіяні підрозділи 8-ї гвардійської армії (керував генерал Василь Чуйков), було захоплено Маґнушевський плацдарм, на який відтягується велика кількість нацистських сил з оперативних резервів та літаки Люфтваффе.
У контратаці 1 серпня нацистські сили в кількості близько 25 танків та 10 САУ атакують позиції, займані батальйоном капітана Дмитра Іванова, в ході бою було ліквідовано 10 танків та 4 САУ, втрати артилеристів склали 2 гармати, плацдарм було відстояно, капітан Іванов згодом вдостоєний звання Героя СРСР.
2 серпня починається наступ на лівому березі Вісли частин 69-ї армії із 11-м танковим корпусом за сприяння підрозділів 1-ї армії Війська Польського, німецьку оборону було подолано, до кінця дня глибина просування сягла 3-6 кілометрів, об'єднано центральний та плацдарм з лівого флангу в один, котрий сягнув 24 кілометрів по фронту і вглиб 8 км.
Пртягом 5-го — 14 серпня нацистські сили здійснюють ряд контратак, що мали на меті ліквідувати плацдарм, займаний силами 69-ї армії та Війська Польського, однак успіху вони не досягли.
В наступних боях з — 15 серпня починаючи — було створено єдиний плацдарм, котрий станом на 27 серпня сягав до 30 кілометрів по фронту та вглиб до 10 км.
У часі серпневих боїв за плацдарм — по радянських даних — було вбито до 15000 німецьких вояків та знищено 50 ворожих танків й штурмових гармат.
У грудні 1944 року інженерні війська будують 5-ть переправ через Віслу, по яких на плацдарм у кінці грудня та початку січня 1945 переходить 312-та Смоленська стрілецька дивізія — для посилення планованого подальшого наступу.
В подальшому з Пулавського плацдарму у часі Варшавсько-Познанської операції 33-тя (командував генерал В'ячеслав Цвєтаєв) та 69-ї армії Першого Білоруського фронту, посилені 9-м та 11-м танковими корпусами, здійснили удар на початковому етапі у напрямі на Лодзь, 17 січня була зайнята Варшава.
14 січня 1945 року з Пулавського плацдарму в наступ йдуть полки 49-ї стрілецької дивізії. За перший день боїв було прорвано нацистські лінії оборони, 212-й стрілецький полк дивізії біля села Бабин знищив мінометний та 5 кулеметних розрахунків, до вечора було зайнято 3 населені пункти; чотири вояки були вдостоєні звання Героя СРСР — комбат Павло Суботін, замполіт батальйону Василь Ровенський, командир роти Петро Дмитрієв та командир роти Василь Шошин.
312-та стрілецька дивізія (генерал Олександр Моісеєвський, підпорядковувалася керівництву 91-го стрілецького корпусу — генерал-майор Федір Волков) наступає на позиції нацистської 17-ї стрілецької та в напрямі Полічни, першим йшов батальйон майора Дауда Нехая, посилений танковою ротою, що зміг прорвати нацистську оборону на 12 кілометрів (згодом майор Нехай вдостоєний звання Героя СРСР). Лейтенант Михайло Костриков в запеклому наступальному бою убив до взводу нацистів біля села Курошув, за що був нагороджений другим орденом Олександра Невського.
Із Сандомирського плацдарму наступала 117-та гвардійська стрілецька дивізія, до вечора спільний наступ сягнув населеного пункту Марковоля.
Капітан Павло Улицький біля містечка Нова Мшадла на південний захід від міста Пулави 14 січня під час атаки перебував біля самохідної артилерійської установки, керуючи вогнем дивізіону. У розпал бою самохідна артилерійська установка була підпалена і оточена противником; Улицький викликав вогонь артилерії на себе. Вибравшись з палаючої машини, повів за собою в атаку передові ланцюги стрільців — за це був вдостоєний звання Героя СРСР.
Протягом 14 — 16 січня відзначився командир взводу пішої розвідки 738-го стрілецького полку Дмитро Жеребилов при прориві біля населеного пункту Коханув західніше Пулави — доставлені ним розвіддані виявилися цінними при рекогносцируванні наступу; в лютому того ж року вдостоєний звання Героя СРСР.

title: Пулавський плацдарм

wikitext:
{{Картка:Військовий конфлікт
|конфлікт      = Пулавський плацдарм
|partof        =
|зображення    =

|підпис        =
|дата1         = [[29 липня]] [[1944]] — [[14 січня]] [[1945]]
|місце         = околиці міста  [[Пулави]], Польща
|результат     =
|сторони1      = {{URS}}
{{POL}}
|сторони2       = {{GERnazi}}
|командуючий1 = {{URS}}
{{POL}}
|командуючий2 = {{GERnazi}}
|сили1 = {{URS}}
{{POL}}
|сили2 = {{GERnazi}}
|втрати1 = {{URS}}
{{POL}}
кілька тисяч вбитих та поранених
|втрати2 = {{GERnazi}}
не менше 15000 вбитих, полонені
не менше 50 танків та САУ
}}
{{Театри військових дій Другої світової війни}}
{{Східноєвропейський театр військових дій Другої світової війни}}
'''Пулавський плацдарм''' знаходився на лівому березі річки [[Вісла]] поблизу міста [[Пулави]], був захоплений у кінці липня — на початку серпня [[1944 рік|1944 року]] частинами [[Перший Білоруський фронт|Першого Білоруського фронту]] (командував маршал СРСР [[Рокоссовський Костянтин Костянтинович|Костянтин Рокоссовський]]) в завершальних боях [[Люблін-Берестейська операція|Люблін-Берестейської операції]].

В ніч з 28 на 29 липня два полки [[134-та стрілецька дивізія (СРСР)|134-ї стрілецької дивізії]] (керував з [[30 липня]] полковник [[Бойцов Олександр Герасимович|Олександр Бойцов]] — генерал [[Марценкевич Володимир Миколайович|Володимир Марценкевич]] напередодні загинув при авіаційному нальоті)) непомітно форсують Віслу, ранковою атакою німецькі сили вибиті із села [[Бжесце]] (ґміна Бабошево) та захоплено невеликий плацдарм, який згодом розширявся, були полонені вояки 11-го поліцейського полку.

З [[29 липня]] по [[1 серпня]] 1944 року підрозділи [[69-та армія (СРСР)|69-ї армії]] (керував генерал [[Колпакчи Володимир Якович|Володимир Колпакчи]]) — в їх складі [[247-ма стрілецька дивізія (СРСР)|247-ма Рославльська стрілецька дивізія]] (генерал [[Мухін Григорій Денисович|Григорій Мухін]]) — форсують Віслу, до якої вийшли [[28 липня]], в 6-ти місцях на фронті у 25 кілометрів та займають 3 тактичні плацдарми, що були величиною 3-4 кілометри по фронту і вглиб до 1-2 км. Бої відбувалися з німецькими [[56-й танковий корпус (Третій Рейх)|56-го танковим корпусом]] та [[17-та піхотна дивізія (Третій Рейх)|17-та]] й [[214-та піхотна дивізія (Третій Рейх)|214-та піхотні дивізії]].

Протягом боїв 30-[[31 липня]] піхотинці 738-го плку відбили під Бжесце кілька контратак противника, вбивши до 400 солдатів.

Перед Пулавським плацдармом нацистська 17-та піхотна дивізія тримала 15-кілометровий фронт, мала із засобами посилення 9 батальйонів, 294 гармати, 118 мінометів, 62 танки та САУ й 585 кулеметів, система оборони складалася із 3-х ліній, по передньому краю були намотані суцільні загородження із [[Спіраль Бруно|спіралі Бруно]] та мінні поля вглиб до 100 метрів.

В подальших боях за утримання та розширення плацдармів були задіяні підрозділи [[8-ма гвардійська армія|8-ї гвардійської армії]] (керував генерал [[Чуйков Василь Іванович|Василь Чуйков]]), було захоплено [[Маґнушевський плацдарм]], на який відтягується велика кількість нацистських сил з оперативних резервів та літаки Люфтваффе.

У контратаці 1 серпня нацистські сили в кількості близько 25 танків та 10 САУ атакують позиції, займані батальйоном капітана [[Іванов Дмитро Трохимович|Дмитра Іванова]], в ході бою було ліквідовано 10 танків та 4 САУ, втрати артилеристів склали 2 гармати, плацдарм було відстояно, капітан Іванов згодом вдостоєний звання Героя СРСР.

[[2 серпня]] починається наступ на лівому березі Вісли частин 69-ї армії із [[11-й гвардійський танковий корпус|11-м танковим корпусом]] за сприяння підрозділів [[Польська армія СРСР|1-ї армії]] [[Військо Польське|Війська Польського]], німецьку оборону було подолано, до кінця дня глибина просування сягла 3-6 кілометрів, об'єднано центральний та плацдарм з лівого флангу в один, котрий сягнув 24 кілометрів по фронту і вглиб 8 км.

Пртягом [[5 серпня|5-го]] — [[14 серпня]] нацистські сили здійснюють ряд контратак, що мали на меті ліквідувати плацдарм, займаний силами 69-ї армії та Війська Польського, однак успіху вони не досягли.

В наступних боях з — [[15 серпня]] починаючи — було створено єдиний плацдарм, котрий станом на [[27 серпня]] сягав до 30 кілометрів по фронту та вглиб до 10 км.

У часі серпневих боїв за плацдарм — по радянських даних — було вбито до 15000 німецьких вояків та знищено 50 ворожих танків й штурмових гармат.

У грудні 1944 року інженерні війська будують 5-ть переправ через Віслу, по яких на плацдарм у кінці грудня та початку січня 1945 переходить [[312-та стрілецька дивізія (СРСР)|312-та Смоленська стрілецька дивізія]] — для посилення планованого подальшого наступу.

В подальшому з Пулавського плацдарму у часі [[Варшавсько-Познанська операція|Варшавсько-Познанської операції]] [[33-тя армія (СРСР)|33-тя]] (командував генерал [[Цвєтаєв В'ячеслав Дмитрович|В'ячеслав Цвєтаєв]]) та 69-ї армії Першого Білоруського фронту, посилені [[9-й танковий корпус (СРСР)|9-м]] та 11-м танковими корпусами, здійснили удар на початковому етапі у напрямі на [[Лодзь]], [[17 січня]] була зайнята [[Варшава]].

[[14 січня]] [[1945 рік|1945 року]] з Пулавського плацдарму в наступ йдуть полки [[49-та стрілецька дивізія (СРСР)|49-ї стрілецької дивізії]]. За перший день боїв було прорвано нацистські лінії оборони, 212-й стрілецький полк дивізії біля села Бабин знищив мінометний та 5 кулеметних розрахунків, до вечора було зайнято 3 населені пункти; чотири вояки були вдостоєні звання Героя СРСР — комбат [[Суботін Павло Захарович|Павло Суботін]], замполіт батальйону [[Ровенський Василь Григорович|Василь Ровенський]], командир роти [[Дмитрієв Петро Дмитрович|Петро Дмитрієв]] та командир роти [[Шошин Володимир Никифорович|Василь Шошин]].

312-та стрілецька дивізія (генерал [[Моісеєвський Олександр Гаврилович|Олександр Моісеєвський]], підпорядковувалася керівництву [[91-й стрілецький корпус (СРСР)|91-го стрілецького корпусу]] — генерал-майор [[Волков Федір Андрійович|Федір Волков]]) наступає на позиції нацистської 17-ї стрілецької та в напрямі [[Полічна (гміна)|Полічни]], першим йшов батальйон майора [[Нехай Дауд Ереджибович|Дауда Нехая]], посилений танковою ротою, що зміг прорвати нацистську оборону на 12 кілометрів (згодом майор Нехай вдостоєний звання Героя СРСР). Лейтенант [[Костриков Михайло Андріанович|Михайло Костриков]] в запеклому наступальному бою убив до взводу нацистів біля села [[Курошув]], за що був нагороджений другим орденом Олександра Невського.

Із [[Сандомирський плацдарм|Сандомирського плацдарму]] наступала [[117-та гвардійська стрілецька дивізія]], до вечора спільний наступ сягнув населеного пункту [[Марковоля]].

Капітан [[Улицький Павло Михайлович|Павло Улицький]] біля містечка [[Нова Мшадла]] на південний захід від міста Пулави 14 січня під час атаки перебував біля самохідної артилерійської установки, керуючи вогнем дивізіону. У розпал бою самохідна артилерійська установка була підпалена і оточена противником; Улицький викликав вогонь артилерії на себе. Вибравшись з палаючої машини, повів за собою в атаку передові ланцюги стрільців — за це був вдостоєний звання Героя СРСР.

Протягом 14 — 16 січня відзначився командир взводу пішої розвідки 738-го стрілецького полку [[Жеребилов Дмитро Абрамович|Дмитро Жеребилов]] при прориві біля населеного пункту Коханув західніше Пулави — доставлені ним розвіддані виявилися цінними при рекогносцируванні наступу; в лютому того ж року вдостоєний звання Героя СРСР.

== Джерела ==
* [http://slovari.yandex.ru/~книги/БСЭ/Пулавский%20плацдарм/ Пулавський плацдарм]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} {{ref-ru}};
* [http://www.tverlife.ru/news/60998.html Прорив на Пулавському плацдармі] {{ref-ru}};
* [http://www.ainros.ru/obda/t2/hl312gl4.pdf В Радом-Лодзинській операції] {{ref-ru}}.

[[Категорія:Конфлікти в 1944]]
[[Категорія:Конфлікти в 1945]]
[[Категорія:Операції і битви радянсько-німецької війни]]
[[Категорія:Битви в Польщі]]
[[Категорія:Пулави]]
[[Категорія:1944 у Польщі]]
{{wwii-stub}}
{{Друга світова війна}}
{{Плацдарми в Другій світовій війні}}

title: Пулавський плацдарм

Місце: околиці міста Пулави, Польща

title: Сторони

СРСР · Польща: Третій Рейх

title: Командувачі

title: Військові сили

title: Втрати

СРСР · Польща · кілька тисяч вбитих та поранених: Третій Рейх · не менше 15000 вбитих, полонені · не менше 50 танків та САУ

title: Театри воєнних · дій

Театри воєнних · дій: Основні битви (1939—1942) · Основні битви (1943—1945) · Основні аспекти · Учасники

1939: · • Польська кампанія · • Радянське вторгнення до Польщі · • Приєднання Західної Білорусі до СРСР · • Приєднання Західної України до СРСР · • Приєднання Бессарабії та Північної Буковини до СРСР · • Окупація балтійських країн · • Радянсько-фінська війна · • «Дивна війна» · • Битва за Атлантику · • Блокада Німеччини · 1940: · • Операція «Везерюбунг» · • Французька кампанія · • Битва за Середземномор'я · • Битва за Британію · • Східноафриканська кампанія · • Північноафриканська кампанія · • Кампанія в Лівійській пустелі · • Сенегальська операція · • Габонська операція · • Битва за Мальту · • Італо-грецька війна · 1941: · • Операція «Ауфмарш 25» · • Операція «Маріта» · • Бій біля мису Матапан · • Іракська операція · • Операція «Меркурій» · • Сирійсько-Ліванська кампанія · • Операція «Зільберфукс» · • Битва за Борнео · • Німецько-радянська війна · • Операція «Барбаросса» · • Радянсько-фінська війна 1941—1944 · • Оборона Заполяр'я · • Битва за Київ · • Оборона Одеси · • Блокада Ленінграда · • Іранська операція · • Смоленська битва · • Битва за Москву · • Сумсько-Харківська операція · • Севастопольська оборона · • Напад на Перл-Гарбор · • Таїландська операція · • Малайська операція · • Гонконзька битва · • Філіппінська операція 1941—1942 · • Гуамська операція · • Вейкська операція · • Голландсько-Ост-Індійська операція · • Третя Чаншайська операція 1942: · • Ржевська битва · • Дем'янська операція · • Битва за Батаан · • Тиморська операція · • Битва за Австралію · • Новогвінейська кампанія · • Сінгапурська оборона · • Битва за Індійський океан · • Битва в Кораловому морі · • Битва за Мідвей · • Битва за Гуадалканал · • Битва за Дьєпп · • Битва біля Газали · • Битва біля східних Соломонових островів · • Мадагаскарська операція · • Алеутська операція · • Андаманська операція · • Харківська операція · • Операція «Блау» · • Битва за Кавказ · • Сталінградська битва · • Друга битва за Ель-Аламейн · • Операція «Смолоскип» · • Чжецзян-Цзянсійська операція · 1943: · • Деблокада Ленінграда · • Воронезько-Харківська операція · • Третя битва за Харків · • Туніська кампанія · • Італійська кампанія · • Курська битва · • Смоленська операція · • Сицилійська операція · • Додеканеська кампанія · • Центрально-Тихоокеанська кампанія · • Бірманська кампанія · • Битва за Дніпро · •• Битва за Київ · • Хуаїнь-Янченська операція · • Чунцинська операція · • Битва при Чанде · • Дніпровсько-Карпатська операція · 1944: · • Операція «Шінгл» · • Битва при Монте-Кассіно · • Наступ під Ленінградом · • Корсунь-Шевченківська операція · • Кримська операція · • Виборзько-Петрозаводська операція · • Операція «Оверлорд» · • Операція «Нептун» · • Нормандська операція · • Операція «Драгун» · • Битва за Нарву · • Операція «Багратіон» · • Прибалтійська операція · • Курляндський мішок · • Філіппінська кампанія 1944—1945 · • Варшавське повстання · • Львівсько-Сандомирська операція · • Яссько-Кишинівська операція · • Румунська операція · • Східно-Карпатська операція · • Дебреценська операція · • Операція «Маркет-Гарден» · • Гуамська операція · • Маріансько-палауська операція · • Будапештська операція · • Петсамо-Кіркенеська операція · • Лапландська війна · • Битва за Пелеліу · • Арденнська операція · • Операція «Іті-Го» · 1945: · • Битва за Іодзіму · • Операція «Боденплатте» · • Вісло-Одерська операція · • Борнейська операція · • Східно-Прусська операція · • Рюкюсько-Бонінська операція · • Балатонська операція · • Хенань-Хубейська операція · • Операція «Верітебл» · • Рурська операція · • Верхньо-Сілезька операція · • Нижньо-Сілезька операція · • Східно-Померанська операція · • Битва за Берлін · • Празька операція · • Віденська операція · • Радянсько-японська війна · • Ядерне бомбардування Хіросіми і Нагасакі · • докладніше… · Міжнародні угоди: · • Мюнхенська угода · • Пакт Молотова — Ріббентропа · • Пакт чотирьох держав · • Договір між СРСР та Німеччиною · • Японсько-радянський пакт · Ключові конфлікти напередодні світової війни: · • Маньчжурський інцидент · • Кампанія у Внутрішній Монголії · • Друга італо-ефіопська війна · • Угорсько-українська війна · • Японсько-китайська війна · Протиборчі сторони: · • Ленд-ліз · • Колабораціонізм · • Допоміжна поліція Третього Рейху · • Радянські фронти часів Другої світової війни · • Пропаганда · • Військова техніка · • Військове виробництво · • Штрафні військові підрозділи · • Операція «Валькірія» · • Операція «Бернгард» · • Операція «Даунфол» · • Операція «Скріпка» · Гуманітарні катастрофи: · • Голокост · • Блокада Ленінграда · • Марш Смерті з Батаану · • Голод у Бенгалії · • Голод у Нідерландах · • Воєнні злочини країн Осі · • Воєнні злочини союзників · • Воєнні злочини РСЧА · • Катинський розстріл · • Депортація народів у СРСР · • Операція «Кілгол» · • Видача козаків у Лієнці · • Жінки для втіхи · • Стратегічні бомбардування · • Різанина в Нанкіні · • Американські військовополонені · • Британські військовополонені · • Італійські військовополонені · • Німецькі військовополонені · • Радянські військовополонені · • Румунські військовополонені · • Фінські військовополонені · • Французькі військовополонені · • Японські військовополонені · Окупації: · • Чехословаччини · • Польщі · • Данії · • Норвегії · • Бельгії · • Люксембургу · • Нідерландів · • Нормандських островів · • Франції · • Югославії: · •• Сербії · •• Словенії · •• Боснії і Герцеговини ·  •• Македонії · • Греції · • СРСР: · •• Української РСР · •• Білоруської РСР · •• країн Балтії · •• Російської РФСР · • Китаю · • Індонезії · • Малайї · • Філіппін · • Таїланду · • Індокитаю · • Сінгапуру · • Бірми · • Німеччини · • Японії Наслідки: · • Наслідки · • Втрати · • Відзначання · • Депортація німців · • Нюрнберзький процес · • Токійський процес · • Іранська криза · • Холодна війна · · Антигітлерівська коаліція · • Лідери · • СРСР · • США · • Велика Британія · • Китай · • Канада · • Франція · • Норвегія · • Польща · • Нідерланди · • Бельгія · • Люксембург · • Чехословаччина · • Югославія · • Греція · • Єгипет · • Індія · • Австралія · • Нова Зеландія · • ПАС · • Бразилія · • Мексика · • докладніше… Країни Осі · • Лідери · • Німеччина · • Італія · • Японія · • Вішістська Франція · • Фінляндія · • Угорщина · • Румунія · • Болгарія · • Хорватія · • Словаччина · • Таїланд · • докладніше… Рух опору: · • Польща · • Норвегія · • Данія · • Бельгія · • Нідерланди · • Франція · • Німеччина · • Греція · • Югославія · • Радянські партизани · • Україна · • Білорусь · • В'єтнам


text:
# Прип'ять (радіометр)
РКС-20.03 «Прип'ять» (англ. RKS-20.03 "Prypyat") — радіометр бета—гамма випромінення. Вироблявся в Україні. Призначений для індивідуального і колективного використання при вимірюванні потужності еквівалентної дози фонового іонізуючого випромінювання, щільності потоку бета-випромінювання, питомої радіоактивності в рідких і сипких речовинах.
Також відомий під експортними назвами Prypyat і Hurpa HJ001.[джерело?]

## Використання
Прилад має вимикач звукового сигналізатора і кнопку контролю заряду батареї, що виводить на екран значення напруги батареї живлення у вольтах.
Для вимірювання щільності потоку бета-частинок необхідно здійснити два вимірювання: виміряти потужність дози в режимі «бета», а потім зняти із задньої панелі металеву кришку-фільтр та виміряти потужність знову. Різниця між двома виміряними значеннями вказує на щільність бета-випромінювання.

## Технічні характеристики
| Характеристика                                                        | Діапазон              |
| --------------------------------------------------------------------- | --------------------- |
| Потужність експозиційної дози гамма- і рентгенівського випромінювання | 0,01 … 20,00 мР/год   |
| Потужність еквівалентної дози гамма- і рентгенівського випромінювання | 0,1 … 200,00 мкЗв/год |
| Щільність потоку бета-випромінювання                                  | 5 … 20000 част/см²·хв |
| Границі основної відносної похибки вимірювань                         | ±25%, P=0,95          |
| Робочі температури повітря                                            | -20 … +40 °С          |
| Напруга живлення                                                      | 9,0 В                 |
| Вага                                                                  | 0,3 кг                |
| Габаритні розміри                                                     | 146×73×37 мм          |

Датчиками випромінювання у радіометрі слугують два лічильника типу СБМ-20.
Джерелом живлення слугує батарейка «Крона». У раніших моделях також був роз'єм для живлення від блоку постійного току напругою від 4,7 до 12 В (наприклад, блоку живлення «Електроніка Д2-10 М» або «Електроніка БП2-1»).

## Виробники
Радіометр виготовляли декілька заводів в Україні:
- ВАТ «Меридіан» ім. С. П. Корольова (Київ)[1][8][9][2]
- «Полярон» (Львів)
- «Арсенал» (Київ)
- «Галич-М» (Львів).

## У масовій культурі
У комп'ютерній грі «S.T.A.L.K.E.R.: Тінь Чорнобиля» (2007) радіометр «Прип'ять» використано як основу двох предметів — «ДА-2» і «Декодер».

title: Прип'ять (радіометр)

wikitext:
[[Файл:URFF-0144 Дозиметр.jpg|міні|праворуч|250пкс|Радіометр «Прип'ять» у заказнику «[[Чорнобильський спеціальний заказник|Чорнобиль спеціальний]]»]]
'''РКС-20.03 «Прип'ять»''' ({{lang-en|RKS-20.03 "Prypyat"}}) — [[радіометр]] [[Бета-частинки|бета]]—[[Гамма-промені|гамма]] випромінення. Вироблявся в [[Україна|Україні]].<ref name="kor"/><ref name="forum18">{{Cite web |url=http://forum.rhbz.org/topic.php?forum=2&topic=6&postid=1535551045#1535551045 |title=Фото и комплектация радиометра РКС 20.03 "Припять" 2018 года выпуска |access-date=2018-08-29 |archive-date=2018-08-29 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180829212221/http://forum.rhbz.org/topic.php?forum=2&topic=6&postid=1535551045#1535551045 |deadlink=no }}</ref> Призначений для індивідуального і колективного використання при вимірюванні потужності [[Еквівалентна доза|еквівалентної дози]] фонового [[Іонізуюче випромінювання|іонізуючого випромінювання]], щільності потоку бета-випромінювання, питомої радіоактивності в рідких і сипких речовинах.

Також відомий під експортними назвами '''Prypyat'''<ref name="forum18"/> і '''Hurpa HJ001'''.{{джерело}}

== Використання ==
[[Файл:Černobyl, 92.jpg|міні|праворуч|Радіометр «Прип'ять»]]
Прилад має вимикач звукового сигналізатора і кнопку контролю заряду батареї, що виводить на екран значення напруги батареї живлення у вольтах.

Для вимірювання щільності потоку бета-частинок необхідно здійснити два вимірювання: виміряти потужність дози в режимі «бета», а потім зняти із задньої панелі металеву кришку-фільтр та виміряти потужність знову. Різниця між двома виміряними значеннями вказує на щільність бета-випромінювання.<ref>{{Cite web |url=https://sorbpolimer.com.ua/uploads/rks-20_03-manual.pdf |title=Руководство по эксплуатации радиометра РКС-20.03 "Припять" |access-date=2018-08-31 |archive-date=2017-08-28 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170828193015/http://sorbpolimer.com.ua/uploads/rks-20_03-manual.pdf |deadlink=no }}</ref>

== Технічні характеристики ==
{| class="wikitable"
|-
! Характеристика !! Діапазон<ref name="kor"/>
|-
| Потужність експозиційної дози гамма- і рентгенівського випромінювання || 0,01 … 20,00 [[Рентген (одиниця)|мР]]/год
|-
| Потужність еквівалентної дози гамма- і рентгенівського випромінювання || 0,1 … 200,00 [[Зіверт|мкЗв]]/год
|-
| Щільність потоку бета-випромінювання || 5 … 20000 част/см²·хв
|-
| Границі основної відносної похибки вимірювань<ref name="forum18"/> || ±25%, P=0,95
|-
| Робочі температури повітря || -20 … +40 °С
|-
| Напруга живлення || 9,0 В
|-
| Вага || 0,3 кг
|-
| Габаритні розміри || 146×73×37 мм
|}

Датчиками випромінювання у радіометрі слугують два лічильника типу СБМ-20.<ref name="ker">{{cite web |url=https://zkk.nmu.org.ua/ua/uchbovyi_proces/materialy/Passport_Radiometr_PRIPYAT_RKS_low.pdf |year=1992 |title=«Припять». Радиометр бета-гамма излучения РКС-20.03. Руководство по эксплуатации |accessdate=2022-10-23 }}</ref><ref name="polenov">{{cite book |title=Дозиметрические приборы для населения |last=Поленов |publisher=Энергоатомиздат |location=Москва |year=1991 |first=Борис Владимирович |ISBN=5-283-03128-4 |pages=64 |url=https://djvu.online/file/mtkMgYLatAOCg }}</ref>

Джерелом живлення слугує [[батарейка «Крона»]]. У раніших моделях також був роз'єм для живлення від блоку постійного току напругою від 4,7 до 12 В (наприклад, блоку живлення «Електроніка Д2-10 М» або «Електроніка БП2-1»).<ref name="mity"/><ref>{{Cite web |url=http://www.chornobyl.in.ua/dosimeter.htm |title=Дозиметры для населения |work=Chornobyl.in.ua |access-date=2009-09-23 |archive-date=2009-08-19 |archive-url=https://web.archive.org/web/20090819083900/http://www.chornobyl.in.ua/dosimeter.htm |deadlink=yes }}</ref>

== Виробники ==
Радіометр виготовляли декілька заводів в Україні:<ref name="mity">{{Cite web |url=http://promieniowanie.blogspot.com/2013/12/polaron-pripyat-recenzja.html?m=1 |title=Promieniotwórczość wokół nas – fakty i mity |date=2013-12-05 |access-date=2022-10-23 |archive-date=2018-08-27 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180827210022/http://promieniowanie.blogspot.com/2013/12/polaron-pripyat-recenzja.html?m=1 |language=pl |deadlink=no }}</ref>
* ВАТ «Меридіан» ім. С. П. Корольова (Київ)<ref name="kor">{{Cite web |title=Радиометр бета-гамма излучения РКС-20.03 «ПРИПЯТЬ» |url=http://www.merydian.kiev.ua/production/radiometer-of-diation-pkc-20.php |work=ОАО «Меридиан» им. С.П. Королёва |accessdate=2022-10-23 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20180906122540/http://www.merydian.kiev.ua/production/radiometer-of-diation-pkc-20.php |archivedate=2018-09-06 |deadlink=yes }}</ref><ref>{{Cite web |url=https://merydian.uaprom.net/p37801-radiometr-beta-gamma.html |title=Торговый портал ОАО "Меридиан" им. С.П. Королёва |access-date=2018-08-27 |archive-date=2018-08-28 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180828001732/https://merydian.uaprom.net/p37801-radiometr-beta-gamma.html |deadlink=no }}</ref><ref>{{Cite web |url=https://prom.ua/ua/p50291389-dozimetr-beta-gamma.html |title=ООО "Эспан" espan.com.ua |access-date=2018-08-28 |archive-date=2018-08-29 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180829000237/https://prom.ua/ua/p50291389-dozimetr-beta-gamma.html |deadlink=no }}</ref><ref name="forum18"/>
* «Полярон» (Львів)
* «Арсенал» (Київ)
* «Галич-М» (Львів).

== У масовій культурі ==
У комп'ютерній грі «[[S.T.A.L.K.E.R.: Тінь Чорнобиля]]» (2007) радіометр «Прип'ять» використано як основу двох предметів — «ДА-2» і «Декодер».<ref>https://stalker.fandom.com/wiki/DA-2_detector<br /> https://stalker.fandom.com/ru/wiki/Детектор_аномалий_(ДА-2)</ref>

== Див. також ==
* [[Порівняння дозиметрів і радіометрів]]

== Примітки ==
{{Примітки|2}}

[[Категорія:Дозиметри]]


text:
# Білл Мастертон
Білл Мастертон (англ. Bill Masterton, нар. 13 серпня 1938, Вінніпег — пом. 15 січня 1968, Міннеаполіс) — канадський та американський хокеїст, що грав на позиції центрального нападника. Грав за збірну команду США.

## Біографія
Хокейну кар'єру розпочав 1955 року виступаючи за клуб Манітобської юніорської хокейної ліги «Св. Боніфатія Канадієнс». У складі «канадієнс» виступав у фінальному турнірі Меморіального кубка.
Згодом продовжив виступи за університетську команду «Денвер Пайнієр» у складі якого відіграв три сезони.
Свій перший контракт з професійним клубом «Галл-Оттава Канадієнс» уклав перед сезоном 1961/62. Наступного сезону вже грав у складі клубу АХЛ «Клівленд Баронс».
У 1963 він закінчив університет Денвера та отримав ступінь магістра. Оселився в Міннеаполісі, штат Міннесота, де влаштувався на роботу приєднавшись до компанії Honeywell Corporation та працював за програмою Apollo. Білл і його дружина Керол усиновили двох дітей, Скотта і Саллі.
У сезоні 1965/66 він повернувся до аматорського хокею та виступав за «Сент-Пол Стіє», а ще через рік отримав громадянство США і отримав право виступати за національну збірну США.
У сезоні 1967/68 він уклав контракт з клубом НХЛ «Міннесота Норт-Старс». 13 січня 1968 року під час матчу проти «Окленд Сілс» він отримав важку внутрішню черепно-мозкову травму, через те що він як і більшість гравців того часу виступав без захисного шолому, втративши свідомість. 15 січня не прохидячи до тями він помер у лікарні.
Загалом провів 38 матчів у НХЛ.

## Пам'ять
На його честь того ж року був заснований — Приз Білла Мастертона, яким нагороджується гравець, який проявив високий рівень спортивної майстерності та відданість хокею.

## Статистика
| Сезон        | Клуб                      | Ліга         | Регулярний сезон | Регулярний сезон | Регулярний сезон | Регулярний сезон | Регулярний сезон | Плей-оф | Плей-оф | Плей-оф | Плей-оф | Плей-оф |
| Сезон        | Клуб                      | Ліга         | І                | Г                | П                | О                | ШХ               | І       | Г       | П       | О       | ШХ      |
| ------------ | ------------------------- | ------------ | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ------- | ------- | ------- | ------- | ------- |
| 1955–56      | «Св. Боніфатія Канадієнс» | МЮХЛ         | 22               | 23               | 26               | 49               | 16               | 4       | 4       | 2       | 6       | 2       |
| 1955–56      | «Св. Боніфатія Канадієнс» | МК           | —                | —                | —                | —                | —                | 6       | 3       | 5       | 8       | 2       |
| 1956–57      | «Св. Боніфатія Канадієнс» | МЮХЛ         | 30               | 23               | 30               | 53               | 16               | 7       | 8       | 10      | 18      | 2       |
| 1958–59      | «Денвер Пайнієр»          | ЗКХА         | 23               | 21               | 28               | 49               | 6                | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1959–60      | «Денвер Пайнієр»          | ЗКХА         | 34               | 21               | 46               | 67               | 2                | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1960–61      | «Денвер Пайнієр»          | ЗКХА         | 32               | 24               | 56               | 80               | 4                | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1961–62      | «Галл-Оттава Канадієнс»   | СПХЛ         | 65               | 31               | 35               | 66               | 18               | 12      | 0       | 4       | 4       | 0       |
| 1962–63      | «Клівленд Баронс»         | АХЛ          | 72               | 27               | 55               | 82               | 12               | 7       | 4       | 5       | 9       | 2       |
| 1965–66      | «Сент-Пол Стіє»           | ХЛСШ         | 30               | 27               | 40               | 67               | 6                | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1966–67      | США                       | ММ           | 23               | 10               | 29               | 39               | 4                | —       | —       | —       | —       | —       |
| 1967–68      | «Міннесота Норт-Старс»    | НХЛ          | 38               | 4                | 8                | 12               | 4                | —       | —       | —       | —       | —       |
| Усього в НХЛ | Усього в НХЛ              | Усього в НХЛ | 38               | 4                | 8                | 12               | 4                | —       | —       | —       | —       | —       |

title: Білл Мастертон

wikitext:
{{Infobox Ice Hockey Player
| name            = {{прапорець|USA}} Білл Мастертон
| image           =
| image_caption   =
| image_size      = 200пкс
| position      = [[Центральний нападник (хокей із шайбою)|центральний нападник]]
| shoots        = правий
| height        = 183 см
| weight        = 84 кг
| played_for      = «[[Міннесота Норт-Старс]]»
| ntl_team      =  {{Прапорець|USA}} [[Збірна США з хокею із шайбою|США]]
| birth_date      = 13.8.1938
| birth_place     = [[Вінніпег]], [[Канада]]
| death_date      = 15.1.1968
| death_place      = [[Міннеаполіс]], [[Сполучені Штати Америки|США]]
| draft           =
| draft_year      =
| draft_team      =
| career_start      = 1961
| career_end      = 1968
| halloffame     =
}}
'''Білл Мастертон''' ({{lang-en|Bill Masterton}}, {{н}} [[13 серпня]] [[1938]], [[Вінніпег]] — {{†}} [[15 січня]] [[1968]], [[Міннеаполіс]]) — канадський та американський [[хокей із шайбою|хокеїст]], що грав на позиції [[Центральний нападник (хокей із шайбою)|центрального нападника]]. Грав за [[Збірна США з хокею із шайбою|збірну команду США]].

== Біографія ==
Хокейну кар'єру розпочав 1955 року виступаючи за клуб Манітобської юніорської хокейної ліги «Св. Боніфатія Канадієнс». У складі «канадієнс» виступав у фінальному турнірі [[Меморіальний кубок|Меморіального кубка]].

Згодом продовжив виступи за університетську команду «Денвер Пайнієр» у складі якого відіграв три сезони.

Свій перший контракт з професійним клубом «Галл-Оттава Канадієнс» уклав перед сезоном 1961/62. Наступного сезону вже грав у складі клубу [[Американська хокейна ліга|АХЛ]] «Клівленд Баронс».

У 1963 він закінчив університет Денвера та отримав ступінь магістра. Оселився в Міннеаполісі, штат Міннесота, де влаштувався на роботу приєднавшись до компанії Honeywell Corporation та працював за програмою [[Аполлон (космічна програма)|Apollo]]<ref name="TSNRetrospective">{{cite news |url=http://www.tsn.ca/nhl/story/?id=227492 |title=Remembering Minnesota's Bill Masterton |publisher=The Sports Network |date=2008-01-16 |accessdate=2013-02-03}}</ref>. Білл і його дружина Керол усиновили двох дітей, Скотта і Саллі.<ref name="StarInvestigation">{{cite news |last=Cribb |first=Rob |title=Star investigation: What really killed NHL's Bill Masterton |url=http://www.thestar.com/sports/hockey/article/998665--star-investigation-what-really-killed-nhl-s-bill-masterton |work=Toronto Star |date=2011-05-28 |accessdate=2013-02-03 |archive-date=15 серпня 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20120815150159/http://www.thestar.com/sports/hockey/article/998665--star-investigation-what-really-killed-nhl-s-bill-masterton }}</ref>

У сезоні 1965/66 він повернувся до аматорського хокею та виступав за «Сент-Пол Стіє», а ще через рік отримав [[громадянство]] США і отримав право виступати за національну збірну [[Збірна США з хокею із шайбою|США]].

У сезоні 1967/68 він уклав контракт з клубом НХЛ «[[Міннесота Норт-Старс]]». 13 січня 1968 року під час матчу проти «[[Каліфорнія Голден-Сілс|Окленд Сілс]]» він отримав важку внутрішню черепно-мозкову травму, через те що він як і більшість гравців того часу виступав без захисного шолому, втративши свідомість. 15 січня не прохидячи до тями він помер у лікарні.

Загалом провів 38 матчів у [[Національна хокейна ліга|НХЛ]].

== Пам'ять ==
На його честь того ж року був заснований — Приз Білла Мастертона, яким нагороджується гравець, який проявив високий рівень спортивної майстерності та відданість хокею.

== Статистика ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
|-
!rowspan="2"|Сезон
!rowspan="2"|Клуб
!rowspan="2"|Ліга
!colspan="5"|Регулярний сезон
!colspan="5"|Плей-оф
|-
! {{comment|І|Ігор}}
! {{comment|Г|Голів}}
! {{comment|П|Передач}}
! {{comment|О|Очок}}
! {{comment|ШХ|Штрафних хвилин}}
! {{comment|І|Ігор}}
! {{comment|Г|Голів}}
! {{comment|П|Передач}}
! {{comment|О|Очок}}
! {{comment|ШХ|Штрафних хвилин}}
|-
|1955–56
|«Св. Боніфатія Канадієнс»
|МЮХЛ
|22
|23
|26
|49
|16
|4
|4
|2
|6
|2
|- bgcolor="#f0f0f0"
|1955–56
|«Св. Боніфатія Канадієнс»
|[[Меморіальний кубок|МК]]
|—
|—
|—
|—
|—
|6
|3
|5
|8
|2
|-
|1956–57
|«Св. Боніфатія Канадієнс»
|МЮХЛ
|30
|23
|30
|53
|16
|7
|8
|10
|18
|2
|- bgcolor="#f0f0f0"
|1958–59
|«Денвер Пайнієр»
|ЗКХА
|23
|21
|28
|49
|6
|—
|—
|—
|—
|—
|-
|1959–60
|«Денвер Пайнієр»
|ЗКХА
|34
|21
|46
|67
|2
|—
|—
|—
|—
|—
|- bgcolor="#f0f0f0"
|1960–61
|«Денвер Пайнієр»
|ЗКХА
|32
|24
|56
|80
|4
|—
|—
|—
|—
|—
|-
|1961–62
|«Галл-Оттава Канадієнс»
|СПХЛ
|65
|31
|35
|66
|18
|12
|0
|4
|4
|0
|- bgcolor="#f0f0f0"
|1962–63
|«Клівленд Баронс»
|[[Американська хокейна ліга|АХЛ]]
|72
|27
|55
|82
|12
|7
|4
|5
|9
|2
|-
|1965–66
|«Сент-Пол Стіє»
|ХЛСШ
|30
|27
|40
|67
|6
|—
|—
|—
|—
|—
|- bgcolor="#f0f0f0"
|1966–67
|[[Збірна США з хокею із шайбою|США]]
|ММ
|23
|10
|29
|39
|4
|—
|—
|—
|—
|—
|-
|[[НХЛ у сезоні 1967–68|1967–68]]
|«[[Міннесота Норт-Старс]]»
|[[Національна хокейна ліга|НХЛ]]
|38
|4
|8
|12
|4
|—
|—
|—
|—
|—
|-
! colspan="3" |Усього в НХЛ
! 38
! 4
! 8
! 12
! 4
! —
! —
! —
! —
! —
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{legendsofhockey|13562}}
* {{Hockeydb|12409}}

{{DEFAULTSORT:Мастертон}}
[[Категорія:Уродженці Вінніпега]]
[[Категорія:Канадські хокеїсти]]
[[Категорія:Американські хокеїсти]]
[[Категорія:Гравці збірної США з хокею]]
[[Категорія:Хокеїсти НХЛ з невикористовуваними номерами]]
[[Категорія:Хокеїсти «Міннесота Норз-Старс»]]
[[Категорія:Хокеїсти АХЛ]]
[[Категорія:Спортсмени Вінніпега]]

title: Білл Мастертон

Народився: 13 серпня 1938 · Вінніпег, Канада

Помер: 15 січня 1968 (29 років) · Міннеаполіс, США

Вага: 84 кг

Позиція: центральний нападник

Кидок: правий

Проф. клуби: «Міннесота Норт-Старс»

Нац. збірна: США


text:
# Післяумова (формальні методи)
Пі́сляумова, в програмуванні та формальних методах — правило відносно результатів виконання функції, яке має виконуватись, якщо було виконано вимоги передумови.  Післяумова є складовою частиною формальної специфікації функції і використовується для її верифікації: в разі виконання передумов, мусять, відповідно, виконуватись і всі післяумови, в іншому випадку, функція не коректна.
Післяумови, відіграють, також, важливу роль і в менш формальному тестуванні, оскільки легко можна порівняти результати тестів із післяумовами.  Такий підхід використовується в так званих модульних тестах.

## Приклади написання
Зазначення післяумов підтримується в мовах формальних специфікацій.  Наприклад, декларація функції находження максимального числа в парі двох цілих чисел на мові VDM матиме вигляд:
{\displaystyle max(i:\mathbf {Z} ,j:\mathbf {Z} )r:\mathbf {Z} }
{\displaystyle \mathrm {pre} \,\mathrm {true} }
{\displaystyle \mathrm {post} (r=i\lor r=j)\land i\leq r\land j\leq r}

title: Післяумова (формальні методи)

wikitext:
'''Пі́сляумова''', в [[програмування|програмуванні]] та [[формальні методи|формальних методах]] — правило відносно результатів виконання [[підпрограма|функції]], яке має виконуватись, якщо було виконано вимоги [[передумова (формальні методи)|передумови]].  Післяумова є складовою частиною [[формальна специфікація|формальної специфікації]] функції і використовується для її [[верифікація формальна|верифікації]]: в разі виконання передумов, мусять, відповідно, виконуватись і всі післяумови, в іншому випадку, функція не коректна.

Післяумови, відіграють, також, важливу роль і в менш формальному тестуванні, оскільки легко можна порівняти результати тестів із післяумовами.  Такий підхід використовується в так званих [[Модульне тестування|модульних тестах]].

==Приклади написання==

Зазначення післяумов підтримується в мовах формальних специфікацій.  Наприклад, декларація функції находження максимального числа в парі двох цілих чисел на мові [[VDM]] матиме вигляд:
:<math>max(i:\mathbf{Z}, j:\mathbf{Z})r : \mathbf{Z}</math>
:<math>\mathrm{pre} \, \mathrm{true}</math>
:<math>\mathrm{post} (r = i \lor r = j)\land i\leq r \land j \leq r</math>

==Джерела інформації==

*[http://de.wikipedia.org/w/index.php?title=Nachbedingung_%28Informatik%29&oldid=8754304 Nachbedingung (Informatik)] — стаття в німецькомовній вікіпедії.
*Cliff B Jones, «Systematic software development using VDM, second edition», The University, Manchester, England.

== Див. також ==

* [[Передумова (формальні методи)]]
* [[Твердження (програмування)]]

[[Категорія:Формальні методи]]
[[Категорія:Логіка в інформатиці]]


text:
# Exile on Main St.
Exile on Main St. — подвійний альбом гурту The Rolling Stones. Виданий 12 травня 1972 року лейблами Rolling Stones Records, Atlantic Records. Не зважаючи на те, що видання отримало різноманітні оцінки, більшість критиків схиляється до того, що це найкращий альбом гурту, зокрема, за жанрову різноманітність матеріалу. Журнал Rolling Stone відвів платівці 7-ме місце у переліку П'ятисот найкращих альбомів на всі часи.

## Виробництво
Матеріал для альбому накопичувався з 1968 року. Навесні 71-го з метою уникнення сплати непосильних податків гурт перебирається з Великої Британії до Франції. Всі жили у різних місцях, та записуватися з'їжджалися до Кейта Річардса на віллу Nellcôte. Запис розпочався на початку червня. Графік був ненормований, зокрема тому, що Кейт постійно вживав героїн і часом просто не міг брати участь у роботі колективу. Кілька треків, розпочатих ще у Франції, зводили/дописували/мікшували у Лос-Анжелесі, на студії Sunset Sound Recorders. Треки «Torn and Frayed» і «Loving Cup» були повністю записані в Лос-Анжелесі. Там же музиканти відвідували євангелістську церкву, тому деякі з пісень мають елементи госпелу.
У березні 72-го альбом був готовий, а 12 травня потрапив на полиці крамниць.

## Реакція
Найвищі бали альбом отримав від таких видань: Allmusic, NME, Q magazine i Rolling Stone.

## Список пісень

### Сторона 1
1. «Rocks Off[en]» — 4:32
2. «Rip This Joint[en]» — 2:23
3. «Shake Your Hips[en]» (Slim Harpo) — 2:59
4. «Casino Boogie[en]» — 3:33
5. «Tumbling Dice[en]» — 3:45

### Сторона 2
1. «Sweet Virginia[en]» — 4:25
2. «Torn and Frayed[en]» — 4:17
3. «Sweet Black Angel[en]» — 2:54
4. «Loving Cup[en]» — 4:23

### Сторона 3
1. «Happy» — 3:04
2. «Turd on the Run» — 2:37
3. «Ventilator Blues[en]» (Jagger, Richards, Mick Taylor) — 3:24
4. «I Just Want to See His Face[en]» — 2:52
5. «Let It Loose[en]» — 5:17

### Сторона 4
1. «All Down the Line[en]» — 3:49
2. «Stop Breaking Down[en]» (Роберт Джонсон) — 4:34
3. «Shine a Light[en]» — 4:14
4. «Soul Survivor[en]» — 3:49

## Чарт

### Щотижневі чарти
| Чарт (1972)                                  | Найвища позиція |
| -------------------------------------------- | --------------- |
| Australian Albums (Kent Music Report)        | 2               |
| Канада Canada Top Albums/CDs (RPM)           | 1               |
| Нідерланди Dutch Albums (MegaCharts)         | 1               |
| Finland (The Official Finnish Charts)        | 7               |
| Німеччина German Albums (Offizielle Top 100) | 2               |
| Japanese Albums (Oricon)                     | 7               |
| Норвегія Norwegian Albums (VG-lista)         | 1               |
| Spanish Albums Chart                         | 1               |
| Swedish Albums (Sverigetopplistan)           | 2               |
| Велика Британія UK Albums (OCC)              | 1               |
| США Billboard 200                            | 1               |

| Чарт (2010)                                          | Найвища позиція |
| ---------------------------------------------------- | --------------- |
| Австралія Australian Albums (ARIA)                   | 6               |
| Австрія Austrian Albums (Ö3 Austria)                 | 7               |
| Бельгія Belgian Albums (Ultratop Flanders)           | 8               |
| Бельгія Belgian Albums (Ultratop Wallonia)           | 9               |
| Фінляндія Finnish Albums (Suomen virallinen lista)   | 25              |
| Франція French Albums (SNEP)                         | 97              |
| Данія Danish Albums (Hitlisten)                      | 5               |
| Нідерланди Dutch Albums (MegaCharts)                 | 2               |
| Німеччина German Albums (Offizielle Top 100)         | 3               |
| Греція Greek Albums (IFPI)                           | 2               |
| Ірландія Irish Albums (IRMA)                         | 11              |
| Італія Italian Albums (FIMI)                         | 4               |
| Japanese Albums (Oricon)                             | 12              |
| Нова Зеландія New Zealand Albums (Recorded Music NZ) | 4               |
| Норвегія Norwegian Albums (VG-lista)                 | 1               |
| Іспанія Spanish Albums (PROMUSICAE)                  | 2               |
| Швеція Swedish Albums (Sverigetopplistan)            | 1               |
| Швейцарія Swiss Albums (Schweizer Hitparade)         | 8               |
| Велика Британія UK Albums (OCC)                      | 1               |
| США Billboard 200                                    | 2               |

### Чарти на кінець року
| Чарт (1972)                           | Позиція |
| ------------------------------------- | ------- |
| Australian Albums (Kent Music Report) | 19      |
| Dutch Albums (MegaCharts)             | 11      |
| German Albums (Offizielle Top 100)    | 29      |
| US Billboard Top Pop Albums[джерело?] | 31      |

| Чарт (2010)                        | Позиція |
| ---------------------------------- | ------- |
| Dutch Albums (MegaCharts)          | 66      |
| German Albums (GfK)                | 84      |
| Swedish Albums (Sverigetopplistan) | 72      |
| UK Albums (OCC)                    | 126     |
| US Billboard 200                   | 176     |

## Сертифікації
| Регіон                                                                                | Сертифікація | Продажі    |
| ----------------------------------------------------------------------------------------------- | ------------ | ---------- |
| Австралія (ARIA) original release                                                               | Золотий      | 20 000^    |
| Австралія (ARIA) 2010 release                                                                   | Платиновий   | 70 000^    |
| Італія (FIMI)                                                                                | Золотий      | 25 000*    |
| Нова Зеландія (RIANZ) 2010 release                                                              | Золотий      | 7500^      |
| Велика Британія (BPI) 2010 release                                                              | Платиновий   | 300 000*   |
| США (RIAA)                                                                                | Платиновий   | 1 000 000^ |
| *продажі, що базуються лише на сертифікаціях ^відвантаження, що базуються лише на сертифікаціях |              |            |

title: Exile on Main St.

wikitext:
{{Заголовок курсивом}}
{{Музичний альбом
| Назва      = Exile on Main St.
| Тип        = студійний альбом
| Виконавець = [[The Rolling Stones]]
| Обкладинка = ExileMainSt.jpg
| Випущено   = [[12 травня]] [[1972]]
| Записаний  = [[10 липня]] [[1971]], [[14 жовтня]]-[[23 листопада]] [[1971]] [[4 грудня]]-[[19 грудня]] [[1971]], [[10 січня]]-[[25 березня]] [[1972]]
| Жанр       = [[рок-музика|рок]]
| Тривалість = 67:17
| Лейбл      = [[Rolling Stones Records]], [[Atlantic Records]]
| Продюсер   = [[Jimmy Miller]]
| Огляди     =
| Попередній = ''[[Sticky Fingers]]''
(1971)
| Рік        = 1972
| Наступний = ''[[Goats Head Soup]]''
(1973)
}}

'''''Exile on Main St.''''' — подвійний альбом гурту [[The Rolling Stones]]. Виданий [[12 травня]] [[1972]] року лейблами [[Rolling Stones Records]], [[Atlantic Records]]. Не зважаючи на те, що видання отримало різноманітні оцінки, більшість критиків схиляється до того, що це найкращий альбом гурту, зокрема, за жанрову різноманітність матеріалу. Журнал [[Rolling Stone]] відвів платівці 7-ме місце у переліку П'ятисот найкращих альбомів на всі часи.

== Виробництво ==
Матеріал для альбому накопичувався з 1968 року. Навесні 71-го з метою уникнення сплати непосильних податків гурт перебирається з Великої Британії до [[Франція|Франції]]. Всі жили у різних місцях, та записуватися з'їжджалися до [[Кейт Річардс|Кейта Річардса]] на віллу Nellcôte. Запис розпочався на початку червня. Графік був ненормований, зокрема тому, що Кейт постійно вживав героїн і часом просто не міг брати участь у роботі колективу. Кілька треків, розпочатих ще у Франції, зводили/дописували/мікшували у [[Лос-Анжелес]]і, на студії Sunset Sound Recorders. Треки «Torn and Frayed» і «Loving Cup» були повністю записані в Лос-Анжелесі. Там же музиканти відвідували [[євангелізм|євангелістську]] церкву, тому деякі з пісень мають елементи [[госпел]]у.
У березні 72-го альбом був готовий, а 12 травня потрапив на полиці крамниць.

== Реакція ==
Найвищі бали альбом отримав від таких видань: [[Allmusic]], [[NME]], [[Q (журнал)|Q magazine]] i [[Rolling Stone]].

== Список пісень ==

=== Сторона 1 ===
# «{{нп|Rocks Off}}» — 4:32
# «{{нп|Rip This Joint}}» — 2:23
# «{{нп|Shake Your Hips}}» ([[Slim Harpo]]) — 2:59
# «{{нп|Casino Boogie}}» — 3:33
# «{{нп|Tumbling Dice}}» — 3:45

=== Сторона 2 ===
# «{{нп|Sweet Virginia}}» — 4:25
# «{{нп|Torn and Frayed}}» — 4:17
# «{{нп|Sweet Black Angel}}» — 2:54
# «{{нп|Loving Cup}}» — 4:23

=== Сторона 3 ===
# «[[Happy (Твір the Rolling Stones)|Happy]]» — 3:04
# «Turd on the Run» — 2:37
# «{{нп|Ventilator Blues}}» (Jagger, Richards, [[Mick Taylor]]) — 3:24
# «{{нп|I Just Want to See His Face}}» — 2:52
# «{{нп|Let It Loose}}» — 5:17

=== Сторона 4 ===
# «{{нп|All Down the Line}}» — 3:49
# «{{нп|Stop Breaking Down}}» ([[Роберт Джонсон]]) — 4:34
# «{{нп|Shine a Light}}» — 4:14
# «{{нп|Soul Survivor}}» — 3:49

== Чарт ==
=== Щотижневі чарти ===
{{col-begin}}
{{col-2}}
{| class="wikitable sortable plainrowheaders"
! Чарт (1972)
! Найвища
позиція
|-
! scope="row"| Australian Albums ([[Kent Music Report]])<ref name=AUS>{{cite book|last=Kent|first=David|author-link=David Kent (historian)|title=Australian Chart Book 1970–1992|edition=illustrated|publisher=Australian Chart Book|location=St Ives, N.S.W.|year=1993|isbn=0-646-11917-6}}</ref>
| align="center"| 2
|-
{{Album chart|Canada|1|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main St.|chartid=7679|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Netherlands|1|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
! scope="row"| Finland ([[The Official Finnish Charts]])<ref name=FINI>{{cite book|last=Pennanen|first=Timo|title=Sisältää hitin – levyt ja esittäjät Suomen musiikkilistoilla vuodesta 1972|edition=1st|publisher=Kustannusosakeyhtiö Otava|location=Helsinki|year=2006|isbn=978-951-1-21053-5| language= fi}}</ref>
| align="center"| 7
|-
{{Album chart|Germany4|2|id=21059|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
!scope="row"|Japanese Albums ([[Oricon]])<ref name="JPN">{{cite book|title=Oricon Album Chart Book: Complete Edition 1970–2005|publisher=[[Oricon|Oricon Entertainment]]|location=Roppongi, Tokyo|year=2006|isbn=4-87131-077-9|language=ja}}</ref>
| align="center"| 7
|-
{{Album chart|Norway|1|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
! scope="row"| [[Productores de Música de España|Spanish Albums Chart]]<ref>{{cite book |last=Salaverri|first=Fernando|title=Sólo éxitos: año a año, 1959–2002|edition=1st |date=September 2005|publisher=Fundación Autor-SGAE|location=Spain|isbn=84-8048-639-2}}</ref>
| align="center"| 1
|-
!scope="row"|Swedish Albums ([[Sverigetopplistan]])<ref>{{cite web|url= http://www.hitsallertijden.nl/charts/swedish%20charts/SwedishCharts%200969-0872.pdf|title= Swedish Charts 1969–1972 / Kvällstoppen – Listresultaten vecka för vecka > Juni 1972 > 13 Juni|language= sv|work= hitsallertijden.nl|accessdate= 13 лютого 2014|archivedate= 14 October 2012|archiveurl= https://web.archive.org/web/20121014071535/http://hitsallertijden.nl/charts/swedish%20charts/SwedishCharts%200969-0872.pdf|url-status= live}}'''Note''': [[Sverigetopplistan|Kvällstoppen]] combined sales for albums and singles in the one chart; ''Exile on Main St'' peaked at the number-three on the list, behind Sven-Bertil Taube's "frihetEn sång om frihet" and Gilbert O'Sullivan's ''Himself''.</ref>
| align="center"| 2
|-
{{Album chart|UK|1|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Billboard200|1|artist=The Rolling Stones|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|}
{{col-2}}
{| class="wikitable sortable plainrowheaders"
! Чарт (2010)
! Найвища
позиція
|-
{{Album chart|Australia|6|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Austria|7|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Flanders|8|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Wallonia|9|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Finland|25|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|France|97|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Denmark|5|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Netherlands|2|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Germany4|3|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|id=21059|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Greece|2|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Ireland2|11|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Italy|4|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
!scope="row"|Japanese Albums ([[Oricon]])<ref name="Jachart">{{cite web| url=http://www.oricon.co.jp/music/release/d/865506/1/|title=ザ・ローリング・ストーンズ-リリース-ORICON STYLE-ミュージック|language=ja|work=oricon.co.jp|publisher=[[Oricon|Oricon Style]]|accessdate=8 травня 2013|archivedate=3 October 2013|archiveurl=https://web.archive.org/web/20131003215506/http://www.oricon.co.jp/music/release/d/865506/1/}}</ref>
| align="center"|12
|-
{{Album chart|New Zealand|4|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Norway|1|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Spain|2|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Sweden|1|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Switzerland|8|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|UK|1|artist=The Rolling Stones|album=Exile on Main Street|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|-
{{Album chart|Billboard200|2|artist=The Rolling Stones|rowheader=true|accessdate=22 грудня 2022}}
|}
{{col-end}}

=== Чарти на кінець року ===
{{col-begin}}
{{col-2}}
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="text-align:center;"
! Чарт (1972)
! Позиція
|-
!scope="row"|Australian Albums (Kent Music Report)<ref name="auchart">{{Cite book|title=Australian Chart Book 1970–1992|last=Kent|first=David|author-link=David Kent (historian)|publisher=Australian Chart Book|location=[[St Ives, New South Wales|St Ives, NSW]]|year=1993|isbn=0-646-11917-6|title-link=Kent Music Report}}</ref>

|19
|-
!scope="row"|Dutch Albums (MegaCharts)<ref>{{cite web|url=http://dutchcharts.nl/jaaroverzichten.asp?year=1972&cat=a|title=Dutch charts jaaroverzichten 1972|format=ASP|language=nl|accessdate=2 квітня 2014|archivedate=12 May 2014|archiveurl=https://web.archive.org/web/20140512112232/http://dutchcharts.nl/jaaroverzichten.asp?year=1972&cat=a|url-status=live}}</ref>
|11
|-
! scope="row" | German Albums (Offizielle Top 100)<ref>{{cite web|url=https://www.offiziellecharts.de/charts/album-jahr/for-date-1972|title=Top 100 Album-Jahrescharts|date=1972|publisher=[[GfK Entertainment Charts]]|language=de|accessdate=2 квітня 2022|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150509214918/https://www.offiziellecharts.de/charts/album-jahr/for-date-1972|archivedate=9 May 2015}}</ref>
| 29
|-
!scope="row"|US [[Billboard Year-End|''Billboard'' Top Pop Albums]]{{citation needed|date=April 2016}}
|31
|}
{{col-2}}
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="text-align:center;"
! Чарт (2010)
! Позиція
|-
!scope="row"|Dutch Albums (MegaCharts)<ref>{{cite web|url=http://dutchcharts.nl/jaaroverzichten.asp?year=2010&cat=a|title=Jaaroverzichten – Album 2010|language=nl|accessdate=2 травня 2013|url-status=dead|archiveurl=https://web.archive.org/web/20130617230857/http://www.dutchcharts.nl/jaaroverzichten.asp?year=2010&cat=a|archivedate=17 June 2013}}</ref>
|66
|-
!scope="row"|German Albums ([[GfK Entertainment charts|GfK]])<ref>[http://www.viva.tv/charts/viva-album-jahrescharts-2010-2010-211/] {{webarchive |url=https://web.archive.org/web/20110108131925/http://www.viva.tv/charts/viva-album-jahrescharts-2010-2010-211/ |date=8 січня 2011 }}</ref>
|84
|-
!scope="row"|Swedish Albums (Sverigetopplistan)<ref>{{Cite web |url=http://www.hitlistan.se/netdata/ghl002.mbr/lista?liid=83&dfom=20100001&navi=no |publisher=Hitlistan.se. [[Sverigetopplistan]] |language=sv |accessdate=17 січня 2013 |archivedate=22 February 2014 |title=Årslista Album – År 2010 |url-status=dead |archiveurl=https://web.archive.org/web/20140222022447/http://www.hitlistan.se/netdata/ghl002.mbr/lista?liid=83&dfom=20100001&navi=no }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140222022447/http://www.hitlistan.se/netdata/ghl002.mbr/lista?liid=83&dfom=20100001&navi=no |date=2014-02-22 }}</ref>
|72
|-
!scope="row"|UK Albums (OCC)<ref>{{cite web|url=http://www.ukchartsplus.co.uk/UKChartsPlusEOY2010.pdf|title=End of Year 2010|publisher=[[UKChartsPlus]]|accessdate=30 листопада 2021}}</ref>
|126
|-
!scope="row"|US ''Billboard'' 200<ref>{{cite magazine |url=http://www.billboard.com/charts/year-end/2010/the-billboard-200 |title=Best of 2010 – Billboard Top 200 |magazine=[[Billboard]] |publisher=[[Nielsen Business Media, Inc]] |accessdate=31 грудня 2010 |archivedate=18 April 2013 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20130418021743/http://www.billboard.com/charts/year-end/2010/the-billboard-200}}</ref>
|176
|}
{{col-end}}

== Сертифікації ==
{{Certification Table Top}}
{{Certification Table Entry|type=album|region=Australia|award=Gold|certref=<ref>{{cite web|url=https://www.julienslive.com/lot-details/index/catalog/341/lot/143243|accessdate=12 березня 2023|title=An Australian "gold" record award mounted to wood panel plaque presented to Mick Taylor by WEA Records PTY Limited for Australian Sales of Exile on Main St. in excess of $50,000}}</ref>|relyear=1972|certyear=1972|note=original release}}
{{Certification Table Entry|region=Australia|type=album|artist=The Rolling Stones|title=Exile on Main St|award=Platinum|note=2010 release|certyear=2010|accessdate=1 травня 2012}}
{{Certification Table Entry|region=Italy|type=album|artist=The Rolling Stones|title=Exile on Main St|award=Gold|relyear=2003|certyear=2014|accessdate=27 червня 2014}}
{{Certification Table Entry|region=New Zealand|type=album|artist=The Rolling Stones|title=Exile on Main St|award=Gold|note=2010 release|relyear=2010|certyear=2010|id=1730|accessdate=1 травня 2012}}
{{Certification Table Entry|region=United Kingdom|type=album|artist=The Rolling Stones|title=Exile on Main St|award=Platinum|note=2010 release|certyear=2013|certmonth=8|accessdate=1 травня 2012|id=10393-44-2}}
{{Certification Table Entry|region=United States|type=album|artist=The Rolling Stones|title=Exile on Main St|award=Platinum|relyear=1972|accessdate=1 травня 2012}}
{{Certification Table Bottom}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{cite web|last=Erlewine|first=Stephen Thomas|title=Exile on Main St.|publisher=Allmusic|url=http://www.allmusic.com/album/exile-on-main-st-r16834/review|accessdate=2006-07-06|archiveurl=https://www.webcitation.org/6I6HkHK0n?url=http://www.allmusic.com/album/exile-on-main-st-mw0000191639|archivedate=2013-07-14|deadurl=no}}
{{Дискографія The Rolling Stones}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Альбоми The Rolling Stones]]
[[Категорія:Альбоми, які ввійшли у список 500 найкращих альбомів за версією журналу Rolling Stone]]
[[Категорія:Альбоми Atlantic Records]]
[[Категорія:Золоті музичні альбоми]]
[[Категорія:Платинові музичні альбоми]]
[[Категорія:Альбоми, які були записані на домашній студії]]

title: Студійний альбом

Виконавець: The Rolling Stones

Дата випуску: 12 травня 1972

Записаний: 10 липня 1971, 14 жовтня-23 листопада 1971 4 грудня-19 грудня 1971, 10 січня-25 березня 1972

Жанр: рок

Мова: англійська

Продюсер: Jimmy Miller

title: Хронологія The Rolling Stones

| Попередній | Sticky Fingers (1971) |: | Goats Head Soup (1973) | Наступний |

Попередній: Sticky Fingers · (1971)

Goats Head Soup · (1973): Наступний