text:
# Стрілянина в Мосс Сайді (2020)
21 червня 2020 року, на таємному вуличному рейві в манчестерському мікрорайоні Мосс-Сайд сталася масова стрілянина. Це була перша масова стрілянина в Великій Британії після масової стрілянини також в Мосс Сайді 2018 року.
Масові розстріли рідкісні у Великій Британії, останній - масовий розстріл відбувся у тому ж мікрорайоні у 2018 році. До цього були лише стрілянина в Камбрії в 2010 році та шкільна стрілянина в Данблані в 1996 році.
Стрілянина відбулася після вечірки, яка була незаконна за правилами карантину під час COVID-19. Під час інших незаконних рейвів у Великому Манчестері незадовго до інциденту помер  чоловік від підозри на передозування, ще одна жінка була зґвалтована. Поліція стверджує, що існує багато суперечок, коли справа стосується заборони або дозволу дозволу рейвів. Вечірка, була незапланованою подією, яка відбулася після барбекю Black Lives Matter, яке раніше проводилося неподалік від місця проведення вечірки.

## Інцидент
Під час нічної вуличної вечірки на автостоянці на перетині Кайторп-стріт, Бродфілд-роуд та вулиці Боуз, чоловік відкрив вогонь по присутніх близько 00:30 за тихоокеанським часом, люди в паніці втікали та кричали про допомогу. Повідомлялося про постріл на місці розташування вечірки на вулиці Кайторп, поліція прибула на місце події о 01:00. Вони виявили вечірку, в якій брали участь сотні людей, що порушували правила карантину в країні щодо COVID-19. Поліція повідомляє, що раніше в цьому районі відбувся "громадський захід", а вечірка була позаплановою, так як ді-джей залишився щоб вести вечірку. Місцеві жителі заявляють, що вечірка розпочалася близько 22:00 напередодні, і що Мосс Сайд - це мирний район з нечастою активністю насильства.

## Наслідки
Відділення екстреної допомоги повідомляє про двох смертельно поранених чоловіків. Спочатку повідомлялося про одну смерть чоловіка 36 років, пізніше помер хлопець 21 року. Того ж дня було відкрито справу розслідування вбивства.

title: Стрілянина в Мосс Сайді (2020)

wikitext:
{{Картка події}}
21 червня 2020 року, на таємному вуличному рейві в [[Манчестер|манчестерському]] мікрорайоні Мосс-Сайд сталася масова стрілянина. Це була перша масова стрілянина в Великій Британії після масової стрілянини також в Мосс Сайді 2018 року.

Масові розстріли рідкісні у Великій Британії, останній - масовий розстріл відбувся у тому ж мікрорайоні у 2018 році. До цього були лише стрілянина в [[Камбрія|Камбрії]] в 2010 році та шкільна стрілянина в Данблані в 1996 році.<ref name="1BBC">{{cite web|url=https://www.bbc.co.uk/news/10216955|title=Mass shootings and gun control|website=BBC|accessdate=12 серпня 2018|archive-date=1 квітня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180401062816/http://www.bbc.co.uk/news/10216955}}</ref>

Стрілянина відбулася після вечірки, яка була незаконна за правилами [[Коронавірусна хвороба 2019 у Великій Британії|карантину під час COVID-19]]. Під час інших незаконних рейвів у [[Великий Манчестер|Великому Манчестері]] незадовго до інциденту помер  чоловік від підозри на передозування, ще одна жінка була зґвалтована. Поліція стверджує, що існує багато суперечок, коли справа стосується заборони або дозволу дозволу рейвів<ref name=bbc/>. Вечірка, була незапланованою подією, яка відбулася після барбекю [[Black Lives Matter]], яке раніше проводилося неподалік від місця проведення вечірки.<ref>{{Cite web|last=Wilkinson|first=Damon|last2=Rucki|first2=Alexandra|date=2020-06-21|title='This isn't a Moss Side problem, it's a people problem': Residents react to double shooting at lockdown rave|url=https://www.manchestereveningnews.co.uk/news/greater-manchester-news/this-isnt-moss-side-problem-18462334|access-date=2020-06-21|website=men|archive-date=22 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200622193144/https://www.manchestereveningnews.co.uk/news/greater-manchester-news/this-isnt-moss-side-problem-18462334}}</ref>

== Інцидент ==
Під час нічної вуличної вечірки на автостоянці на перетині Кайторп-стріт, Бродфілд-роуд та вулиці Боуз, чоловік відкрив вогонь по присутніх<ref>{{Cite web|last=Wilkinson|first=Damon|last2=Shammas|first2=John|date=2020-06-21|title=Latest updates from Moss Side in aftermath of 'lockdown street party'|url=https://www.manchestereveningnews.co.uk/news/greater-manchester-news/latest-updates-moss-side-aftermath-18460329|access-date=2020-06-21|website=men|archive-date=22 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200622112728/https://www.manchestereveningnews.co.uk/news/greater-manchester-news/latest-updates-moss-side-aftermath-18460329}}</ref> близько 00:30 за тихоокеанським часом, люди в паніці втікали та кричали про допомогу<ref name=Hainey/>. Повідомлялося про постріл на місці розташування вечірки на вулиці Кайторп, поліція прибула на місце події о 01:00. Вони виявили вечірку, в якій брали участь сотні людей, що порушували правила карантину в країні щодо COVID-19. Поліція повідомляє, що раніше в цьому районі відбувся "громадський захід", а вечірка була позаплановою, так як ді-джей залишився щоб вести вечірку. Місцеві жителі заявляють, що вечірка розпочалася близько 22:00 напередодні, і що Мосс Сайд - це мирний район з нечастою активністю насильства.<ref name=bbc>{{Cite news|date=2020-06-21|title=Two men die in shooting after 'lockdown party'|work=BBC News|url=https://www.bbc.com/news/uk-england-manchester-53125627|access-date=2020-06-21|archive-date=21 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200621201818/https://www.bbc.com/news/uk-england-manchester-53125627}}</ref><ref name=Hainey/>

== Наслідки ==
[[Відділення екстреної допомоги]]<ref name=bbc/> повідомляє про двох смертельно поранених чоловіків<ref>{{Cite web|last=Shammas|first=John|date=2020-06-21|title=Man dies and another fighting for life after shooting in Moss Side|url=https://www.manchestereveningnews.co.uk/news/greater-manchester-news/man-dies-another-fighting-life-18460232|access-date=2020-06-21|website=men|archive-date=30 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200630030052/https://www.manchestereveningnews.co.uk/news/greater-manchester-news/man-dies-another-fighting-life-18460232}}</ref><ref name=Hainey>{{Cite web|last=Hainey|first=Fionnula|date=2020-06-21|title=Moss Side illegal rave in pictures|url=https://www.manchestereveningnews.co.uk/news/greater-manchester-news/gallery/pictures-police-respond-moss-side-18460986|access-date=2020-06-21|website=men|archive-date=29 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200629230645/https://www.manchestereveningnews.co.uk/news/greater-manchester-news/gallery/pictures-police-respond-moss-side-18460986}}</ref><ref name=bbc/>. Спочатку повідомлялося про одну смерть чоловіка 36 років, пізніше помер хлопець 21 року.<ref>{{Cite news|last=Association|first=Press|date=2020-06-21|title=Manchester shooting: one man dead and another in hospital|language=en-GB|work=The Guardian|url=https://www.theguardian.com/uk-news/2020/jun/21/manchester-shooting-death-moss-side|access-date=2020-06-21|issn=0261-3077|archive-date=28 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200628110152/https://www.theguardian.com/uk-news/2020/jun/21/manchester-shooting-death-moss-side}}</ref> Того ж дня було відкрито справу розслідування вбивства.<ref>{{Cite web|title=Murder hunt after second man dies following shooting at "unplanned event" in Manchester|url=https://www.itv.com/news/granada/2020-06-21/one-man-dead-another-fighting-for-life-after-street-party-shooting/|access-date=2020-06-21|website=ITV News|archive-date=24 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200624095025/https://www.itv.com/news/granada/2020-06-21/one-man-dead-another-fighting-for-life-after-street-party-shooting/}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Конфлікти у 2020]]
[[Категорія:Події 21 червня]]
[[Категорія:Червень 2020]]
[[Категорія:Убивства у Великій Британії]]
[[Категорія:2020 у Великій Британії]]
[[Категорія:Убивства 2020]]


text:
# Дягілєв Сергій Павлович
Дя́гілєв Сергій Павлович (рос. Дягилев Сергей Павлович; 19 березня 1872, садиба Грузіно, Новгородська губернія, Російська імперія — 19 серпня 1929, Венеція, Королівство Італія) — російський реформатор театрального мистецтва, антрепренер, засновник Російських сезонів у Парижі на початку XX століття. Створив у Парижі Російський балет Сергія Дягілєва.

## Біографія
Дягілєв — син російського військового, кавалергарда. Мати (з родини Єврєінових) померла під час пологів. Дитину виховувала мачуха — Олена Панаєва. Сергій мав двох братів, Юрія і Валентина.
Садиба Грузіно колись належала сумнозвісному Аракчеєву. Первісне найменування Друзіно з часом перетворилося на Грузіно. Аракчеєв вислужився перед імператором Павлом, отримав графа, був комендантом самого Петербурга. Садибу в Грузіно будували 38 років. До розбудови причетна низка відомих майстрів (арх. В. П. Стасов, Ф. П. Демерцов та ін.), серед яких і скульптор Іван Мартос. Садиба зруйнована під час Другої світової війни, зараз не існує. Практично зруйноване і військове поселення Селищі, (Новгородська область), де народився Дягілєв.
Батька перевели в місто Перм, куди переїхала і вся родина. Зберігся родинний будинок Дягілєвих в місті в стилі пізнього російського класицизму (арх. Карвовський Р. О., 1850-ті рр.), де тепер знаходиться гімназія (дані на 2009 рік). В родині полюбляли музику. Сергій займався співом, а потім композиторством. Після закінчення гімназії в Пермі, Сергій переїхав до Петербурга, де жили родичі і де він став студентом юридичного факультету Петербурзького університету.

## Петербурзький період з 1890
Університет і студентство мало цікавили Сергія. Тиск батьків і необхідність мати освіту, якийсь фах привели до закінчення університету і диплому, яким Дягілєв не скористався. Зате провінціал швидко набирався столичного досвіду і шалено займався самовдосконаленням. Цьому сприяв і гурток однодумців, в який входили Олександр Бенуа і Костянтин Сомов, в майбутньому відомі художники, Вальтер Нувель, Дмитро Філософов, Лев Розенберг (уславлений Леон Бакст), Юрій Мамонтов та ін. З гуртка виростуть майбутні діячі Світу мистецтва, цікавого мистецького об'єднання графіків, художників, художніх критиків, мистецтвознавців Петербурга. Розпочав свою бурхливу діяльність і Дягілєв. Він не став ні художником, ні композитором, ні співаком. Він став надзвичайно енергійним менеджером і антрепренером.
1897 — виставка англійських і німецьких акварелістів (успіх).
1898 — виставка художників Фінляндії, що входила тоді в склад Російської імперії.
10 листопада 1898 — за участю Дягілєва надруковане 1-е число часопису (журналу) «Світ мистецтва».
1899—1901 — невдала спроба кар'єри чиновника при Імператорських театрах.
1902 — дослідження Дягілева, присвячене художнику Дмитру Левицькому (1735—1822), українцю за походженням. Дослідження мало схвалення від самої Академії мистецтв Петербурга.
1905 — Таврійський палац, художньо-історична виставка російських портретів 1705—1905 років. Вперше в одному місці побачили твори митців імперії за 200 років. Шість тисяч творів, іноземних і своїх майстрів, серед яких були першокласні. Гучний успіх.
1906 — виїзд за кордон.
- Портрет архітектора Олександра Кокорінова, 1769
- Портрет Урсули Мнішек, 1782
- Портрет Алимової, випускниці інституту шляхетних дівчат, 1776

## Подорож Європою. Париж
1906 рік. Дягілєв вдивлявся в Західну Європу, яку буде підкоряти декілька десятиліть. Подорож закінчив у Парижі, де готував художню виставку з Росії. І знову успіх. Тоді і з'явилась думка про показ в Парижі панорами російського мистецтва взагалі, а не тільки живопису і скульптури. Так народилась концепція Руських сезонів.
Незвичний проєкт збігся з думками російського уряду, зацікавленого у підвищенні свого престижу за кордоном. Дягілєв навіть буде отримувати гроші від держави і підтримку від посла в Парижі. Але свою бурхливу і талановиту діяльність Дягілєв не припинить і після сварки-лайки, після забраної субсидії, і після відмови самого Дягілєва від покровителів з Росії.
Недовге повернення до Петербурга. Підготовка до нового Руського сезону, цього разу до концертів. Серед учасників — Рахманінов, Римський-Корсаков, Глазунов, співак Шаляпін, всесвітня слава якого і почалася з Руських сезонів Дягілєва. Відбулося п'ять надзвичайних концертів.

## Мадам Едвардс (Місі Серт)
Відома особа привертає увагу незвичних людей. Серед знайомих Дягілєва — балерини Ганна Павлова і Карсавіна, Жан Кокто, Пікассо, Коко Шанель та ін. З 1908 року він заприятелював з мадам Едвардс, полькою за походженням. Вона буде довгий час підтримувати Дягілєва, а їх приятелювання продовжиться 20 років.
Самостійна і утаємничена Коко Шанель не афішувала своїх стосунків зі скандально відомим Дягілєвим. Але збіднілого Дягілєва поховали на її гроші.

## Сезон 1909 року. Балетний тріумф
Саме Місі Серт врятувала Дягілєвський сезон 1909 року. У квітні 1909 року трупу, яку вдалося зібрати в Петербурзі і Москві, привезли в Париж. Винятком було те, що вперше в столицю Франції привезли російський балет. Дізнавшись про фінансову скруту Дягілєва, Місі Серт організувала підписку серед меценатів і театралів і зібрала необхідні кошти. А коли не було театру, організувала оренду театру Шатлє.
Російський балет того сезону став європейською сенсацією. Йшли балети «Павільйон Арміди» і Половецькі танці з опери «Князь Ігор». Давали також «Псков'янку» з Шаляпіним, перший акт «Руслана і Людмили», «Сільфіди» Шагіняна. Серед балетних артистів — Карсавіна, Караллі, Фокін, Ніжинський та ін. Паризька публіка вперше побачила і Ганну Павлову в «Сільфідах». Дягілєвський сезон 1909 року мав шалений успіх. А російський балет породив ще одну театральну легенду.

## Дещо про сезони
Сезон тривав шість тижнів. Балетні вистави (аби не набридати) йшли в інші дні після опери. Сенсацією були і оздоби вистав. Почалося нове відродження сценографії. Серед сценографів заблищали імена художників Бенуа Олександра Миколайовича, Костянтина Коровіна, Леона Бакста, Реріха.
Дягілєв ще не мав своєї постійної трупи. Більшість акторів і танцівників балету проводили в Парижі лише свої відпустки. Галас успіхів Дягілєва роздратував російських ворогів антрепренера і йому почали заважати. З 1911 року він організував власну трупу, яку назвав Російський балет Сергія Дягілєва (Le Ballet Russe de Serge Diadilev). Головною базою трупи обрали маленьке князівство Монте-Карло на узбережжі Середземного моря. Сезони Дягілєва проіснували 20 років.

## Театральні твори Бакста
- Ескіз (балетний костюм до балету Жар Птиця). 1910
- Вацлав Ніжинський в балеті «Післяполуденний відпочинок фавна», 1912
- Ескіз костюма для Іди Рубінштейн до балету «Олена Спартанська»

## Галерея

### У філателії
- Поштові марки РФ
- 1997:
 оригінальна марка на конверті
- 2000:
 Сергій Дягілєв і Руські сезони

## Хвороба
Ще у 1921 році і нього виявилися перші ознаки цукрового діабету. З 1927 року він почав згортати свою антрепризу за погіршеним станом здоров'я.

## Дягілєв-колекціонер
Вивільнений час сприяв народженню Дягілєва-колекціонера. Він і раніше цікавився портретним жанром. Тепер він портрети збирав. Хвилювала його і мінлива, скороминуща доля вистав і балетів. До портретів він додав і театральні раритети: музичні партітури, автографи, книги. Коли колекція розрослася, прийшла думка про створення музею-книгозбірки про російську історію і культуру за кордоном. Про повернення до СРСР не йшлося.
Серед раритетів колекції Дягілєва були матеріали про поета Олександра Пушкіна, першодруки Івана Федорова, який помер в Україні в місті Львів. В збірці Дягілєва опинився і унікум — «Церковно-слов'янська граматика» 1574 року, про яку не мали уяви і вчені.
Доля колекції сумна. ЇЇ не придбали для СРСР. Після смерті Дягілева вона розійшлася по спадкоємцях і була розпродана за кордоном.

## Смерть. Дягілєв і Венеція
Він помер в улюбленій Венеції. Дягілєв приїздив сюди ще студентом. Незвичний вигляд міста приваблював не тільки Дягілєва, бо в Венеції нема автомобілів, сучасних потворних споруд, притаманних кітчу в архітектурі. До того ж Дягілєв був закоханим в італійську оперу, інші різновиди італійського театру.
Ще у 1902 році, в 30 років, він написав листа, де віднайшли сумні рядки: «Я так полюбляю Венецію, що хотів би, як Вагнер, померти там». Він і помер у Венеції. Його поховали на цвинтарі невеличкого острова Св. Архангела Михаїла (Сан Мікеле) на ділянці для некатоликів.

## Доля рідних братів Дягілєва
Брати Юрій і Валентин залишилися в сталінському СРСР. Обидва були репресовані. Валентина розстріляли в Соловецькому концтаборі у 1929 році.

## Вшанування
В місті Перм поводять міжнародні фестивалі «Дягілєвські сезони: Перм-Петербург-Париж». Видано декілька книжок і надруковано декілька статей.
На честь театрального діяча названо астероїд 4005 Дягілєв.

wikiname: ukwiki

title: Дягілєв Сергій Павлович

in_language: uk

wikitext:
{{однофамільці|Дягілєв}}
{{Особа
| ім'я                 = Дягілєв Сергій Павлович
| ім'я_при_народженні  = {{lang-ru|Дягилев Сергей Павлович}}
| зображення           = Sergej Diaghilev (1872-1929) ritratto da Valentin Aleksandrovich Serov.jpg
| розмір_зображення    = 200пкс
| підпис_зображення    = Худ. [[Сєров Валентин Олександрович]], незакінчений портрет С. Дягілєва, [[1909]].[[Російський музей]], [[Петербург]]

| дата_народження      = 19.3.1872
| місце_народження     = садиба Грузіно, [[Новгородська губернія]], [[Російська імперія]]
| дата_смерті          = 19.8.1929
| місце_смерті         = [[Венеція]], [[Королівство Італія (1861—1946)|Королівство Італія]]
| причина_смерті       = ускладнення цукрового діабету
| громадянство         = {{RUSold}}
| національність       = [[росіянин]]
| місце_проживання     = [[Перм]], [[Санкт-Петербург]], [[Париж]], [[Венеція]]

| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       = антрепренер, театральний діяч, колекціонер
| титул                =
| термін               =
| попередник           =
| наступник            =
| партія               =
| головував_(-ла)      =
| конфесія     =
| дружина              =
| діти                 =
| родичі               =
| нагороди             =
| сторінка_в_інтернеті =
| примітки             =
| employer             =
}}
'''Дя́гілєв Сергій Павлович''' ({{lang-ru|Дягилев Сергей Павлович}}; [[19 березня]] [[1872]], садиба Грузіно, [[Новгородська губернія]], [[Російська імперія]] — [[19 серпня]] [[1929]], [[Венеція]], [[Королівство Італія (1861—1946)|Королівство Італія]]) — російський реформатор театрального мистецтва, [[антрепренер]], засновник [[Російські сезони|Російських сезонів]] у Парижі на початку XX століття. Створив у Парижі [[Російський балет Сергія Дягілєва]].

== Біографія ==
[[Файл:Selischi 02 1.jpg|міні|праворуч|280пкс|Арх. В. Стасов. Руїни комплексу військового поселення, с. Селище, стан на 2010]]

Дягілєв — син російського військового, кавалергарда. Мати (з родини Єврєінових) померла під час пологів. Дитину виховувала мачуха — Олена Панаєва. Сергій мав двох братів, Юрія і Валентина.

Садиба [[Грузіно]] колись належала сумнозвісному Аракчеєву. Первісне найменування Друзіно з часом перетворилося на Грузіно. Аракчеєв вислужився перед імператором Павлом, отримав графа, був комендантом самого [[Петербург]]а. Садибу в Грузіно будували 38 років. До розбудови причетна низка відомих майстрів (арх. В. П. Стасов, Ф. П. Демерцов та ін.), серед яких і скульптор [[Мартос Іван Петрович|Іван Мартос]]. Садиба зруйнована під час [[Друга світова війна|Другої світової війни]], зараз не існує. Практично зруйноване і військове поселення Селищі, (Новгородська область), де народився Дягілєв.

Батька перевели в місто [[Перм]], куди переїхала і вся родина. Зберігся родинний будинок Дягілєвих в місті в стилі пізнього російського [[класицизм]]у (арх. Карвовський Р. О., 1850-ті рр.), де тепер знаходиться гімназія (дані на 2009 рік). В родині полюбляли музику. Сергій займався співом, а потім композиторством. Після закінчення гімназії в Пермі, Сергій переїхав до Петербурга, де жили родичі і де він став студентом юридичного факультету [[Санкт-Петербурзький державний університет|Петербурзького університету]].

== Петербурзький період з 1890 ==
[[Файл:VO Universitet 12 Kollegiy 15-04-2004.jpg|right|thumb|250пкс|Головний корпус Петербурзького університету]]

Університет і студентство мало цікавили Сергія. Тиск батьків і необхідність мати освіту, якийсь фах привели до закінчення університету і диплому, яким Дягілєв не скористався. Зате провінціал швидко набирався столичного досвіду і шалено займався самовдосконаленням. Цьому сприяв і гурток однодумців, в який входили [[Бенуа Олександр Миколайович|Олександр Бенуа]] і [[Сомов Костянтин Андрійович|Костянтин Сомов]], в майбутньому відомі художники, Вальтер Нувель, Дмитро Філософов, Лев Розенберг (уславлений [[Леон Бакст]]), Юрій Мамонтов та ін. З гуртка виростуть майбутні діячі [[Світ мистецтва (товариство)|Світу мистецтва]], цікавого мистецького об'єднання графіків, художників, художніх критиків, мистецтвознавців Петербурга. Розпочав свою бурхливу діяльність і Дягілєв. Він не став ні художником, ні композитором, ні співаком. Він став надзвичайно енергійним менеджером і антрепренером.

1897 — виставка англійських і німецьких акварелістів (успіх).

1898 — виставка художників [[Фінляндія|Фінляндії]], що входила тоді в склад Російської імперії.

10 листопада 1898 — за участю Дягілєва надруковане 1-е число часопису (журналу) «Світ мистецтва».

1899—1901 — невдала спроба кар'єри чиновника при Імператорських театрах.

1902 — дослідження Дягілева, присвячене художнику [[Левицький Дмитро Григорович|Дмитру Левицькому]] (1735—1822), українцю за походженням. Дослідження мало схвалення від самої [[Петербурзька академія мистецтв|Академії мистецтв]] [[Петербург]]а.

1905 — Таврійський палац, художньо-історична виставка російських портретів 1705—1905 років. Вперше в одному місці побачили твори митців імперії за 200 років. Шість тисяч творів, іноземних і своїх майстрів, серед яких були першокласні. Гучний успіх.

1906 — виїзд за кордон.

<gallery widths="200" heights="200">
Файл:Levitsky kokrinov.jpg|[[Портрет архітектора Олександра Кокорінова]], 1769
Файл:Levitsky mniszek.jpg|Портрет Урсули Мнішек, 1782
Файл:LevitzkyAlymova1775.jpg|Портрет Алимової, випускниці інституту шляхетних дівчат, 1776
</gallery>

== Подорож Європою. Париж ==
[[Файл:Sorbonne DSC09369.jpg|thumb|200пкс|left|Париж, університет Сорбонна]]

1906 рік. Дягілєв вдивлявся в Західну Європу, яку буде підкоряти декілька десятиліть. Подорож закінчив у Парижі, де готував художню виставку з Росії. І знову успіх. Тоді і з'явилась думка про показ в Парижі панорами російського мистецтва взагалі, а не тільки живопису і скульптури. Так народилась концепція Руських сезонів.

Незвичний проєкт збігся з думками російського уряду, зацікавленого у підвищенні свого престижу за кордоном. Дягілєв навіть буде отримувати гроші від держави і підтримку від посла в Парижі. Але свою бурхливу і талановиту діяльність Дягілєв не припинить і після сварки-лайки, після забраної субсидії, і після відмови самого Дягілєва від покровителів з Росії.

Недовге повернення до Петербурга. Підготовка до нового Руського сезону, цього разу до концертів. Серед учасників — [[Рахманінов Сергій Васильович|Рахманінов]], [[Римський-Корсаков Микола Андрійович|Римський-Корсаков]], [[Глазунов]], співак [[Шаляпін]], всесвітня слава якого і почалася з Руських сезонів Дягілєва. Відбулося п'ять надзвичайних концертів.

== Мадам Едвардс (Місі Серт) ==
Відома особа привертає увагу незвичних людей. Серед знайомих Дягілєва — балерини [[Павлова Анна Павлівна|Ганна Павлова]] і Карсавіна, [[Жан Кокто]], [[Пікассо]], [[Коко Шанель]] та ін. З 1908 року він заприятелював з мадам Едвардс, полькою за походженням. Вона буде довгий час підтримувати Дягілєва, а їх приятелювання продовжиться 20 років.

Самостійна і утаємничена Коко Шанель не афішувала своїх стосунків зі скандально відомим Дягілєвим. Але збіднілого Дягілєва поховали на її гроші.

== Сезон 1909 року. Балетний тріумф ==
Саме Місі Серт врятувала Дягілєвський сезон 1909 року. У квітні 1909 року трупу, яку вдалося зібрати в Петербурзі і Москві, привезли в Париж. Винятком було те, що вперше в столицю Франції привезли російський балет. Дізнавшись про фінансову скруту Дягілєва, Місі Серт організувала підписку серед меценатів і театралів і зібрала необхідні кошти. А коли не було театру, організувала оренду театру Шатлє.

Російський балет того сезону став європейською сенсацією. Йшли балети «Павільйон Арміди» і [[Половецькі танці]] з опери «<nowiki/>[[Князь Ігор (опера)|Князь Ігор]]<nowiki/>». Давали також «<nowiki/>[[Псков'янка|Псков'янку]]<nowiki/>» з Шаляпіним, перший акт «Руслана і Людмили», «Сільфіди» Шагіняна. Серед балетних артистів — Карсавіна, Караллі, [[Фокін Михайло Михайлович|Фокін]], Ніжинський та ін. Паризька публіка вперше побачила і Ганну [[Павлову]] в «Сільфідах». Дягілєвський сезон 1909 року мав шалений успіх. А російський балет породив ще одну театральну легенду.

== Дещо про сезони ==
Сезон тривав шість тижнів. Балетні вистави (аби не набридати) йшли в інші дні після опери. Сенсацією були і оздоби вистав. Почалося нове відродження [[сценографія|сценографії]]. Серед сценографів заблищали імена художників [[Бенуа Олександр Миколайович|Бенуа Олександра Миколайовича]], [[Коровін Костянтин Олексійович|Костянтина Коровіна]], [[Леон Бакст|Леона Бакста]], Реріха.

Дягілєв ще не мав своєї постійної трупи. Більшість акторів і танцівників балету проводили в Парижі лише свої відпустки. Галас успіхів Дягілєва роздратував російських ворогів антрепренера і йому почали заважати. З 1911 року він організував власну трупу, яку назвав [[Російський балет Сергія Дягілєва]] (''Le Ballet Russe de Serge Diadilev''). Головною базою трупи обрали маленьке князівство [[Монте-Карло]] на узбережжі Середземного моря. Сезони Дягілєва проіснували 20 років.

== Театральні твори Бакста ==
<gallery widths="200" heights="200">
Image:Léon Bakst 001.jpg|Ескіз (балетний костюм до балету Жар Птиця). 1910
Image:Bakst Nizhinsky.jpg|[[Вацлав Ніжинський]] в балеті «Післяполуденний відпочинок фавна», 1912
Image:Bakst - Ida Rubinstein (1885-1960) comme Helene de Sparte, 1912.jpg|Ескіз костюма для Іди Рубінштейн до балету «Олена Спартанська»
</gallery>

== Галерея ==
<gallery widths="200" heights="200">
File:Sergei Diaghilev 01.jpg
File:Дягилев, Сергей Павлович.jpg
File:Dyagilev SP.jpg
</gallery>

=== У філателії ===
<gallery widths="200" heights="200" caption="[[Поштові марки]] [[Росія|РФ]]">
File:Stamp of Russia1997Diaghilev.jpg|[[1997]]:
 [[оригінальна марка]] на конверті
Файл:Russia-2000-stamp-Sergei Diaghilev.jpg|[[2000]]:
 Сергій Дягілєв і Руські сезони
</gallery>

== Хвороба ==
Ще у 1921 році і нього виявилися перші ознаки цукрового [[діабет]]у. З 1927 року він почав згортати свою антрепризу за погіршеним станом здоров'я.

== Дягілєв-колекціонер ==
Вивільнений час сприяв народженню Дягілєва-колекціонера. Він і раніше цікавився портретним жанром. Тепер він портрети збирав. Хвилювала його і мінлива, скороминуща доля вистав і балетів. До портретів він додав і театральні раритети: музичні партітури, автографи, книги. Коли колекція розрослася, прийшла думка про створення музею-книгозбірки про російську історію і культуру за кордоном. Про повернення до СРСР не йшлося.

Серед раритетів колекції Дягілєва були матеріали про поета Олександра [[Пушкін]]а, першодруки [[Іван Федоров|Івана Федорова]], який помер в [[Україна|Україні]] в місті [[Львів]]. В збірці Дягілєва опинився і унікум — «Церковно-слов'янська граматика» 1574 року, про яку не мали уяви і вчені.

Доля колекції сумна. ЇЇ не придбали для СРСР. Після смерті Дягілева вона розійшлася по спадкоємцях і була розпродана за кордоном.

== Смерть. Дягілєв і Венеція ==
[[Файл:Cimitero di San Michele in Isola - Tomba di Sergej Djagilev.jpg|міні|200пкс|Надгробок на могилі Дягілєва у Венеції]]

Він помер в улюбленій Венеції. Дягілєв приїздив сюди ще студентом. Незвичний вигляд міста приваблював не тільки Дягілєва, бо в Венеції нема автомобілів, сучасних потворних споруд, притаманних [[кітч]]у в архітектурі. До того ж Дягілєв був закоханим в італійську оперу, інші різновиди італійського [[театр]]у.

Ще у 1902 році, в 30 років, він написав листа, де віднайшли сумні рядки: «Я так полюбляю Венецію, що хотів би, як [[Ріхард Вагнер|Вагнер]], померти там». Він і помер у Венеції. Його поховали на цвинтарі невеличкого острова Св. Архангела Михаїла (Сан Мікеле) на ділянці для некатоликів.

== Доля рідних братів Дягілєва ==
Брати Юрій і Валентин залишилися в сталінському СРСР. Обидва були репресовані. Валентина розстріляли в Соловецькому концтаборі у 1929 році.

== Вшанування ==
В місті [[Перм]] поводять міжнародні [[фестиваль|фестивалі]] «Дягілєвські сезони: Перм-Петербург-Париж». Видано декілька книжок і надруковано декілька статей.

На честь театрального діяча названо астероїд [[4005 Дягілєв]]<ref>{{DMPN}}</ref>.

== Див. також ==
* [[Антреприза]]
* [[Бенуа Олександр Миколайович]]
* [[Світ мистецтва (товариство)]]
* [[Афіша для балерини Анни Павлової]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ж «Ленинградская панорама»,№ 1,1985 (статья И. И. Лисаевич «Был в усадьбе Невский проспект»)
* Пружан И. Н. «Бакст», Л, «Искусство»,1975
* Балабко О. В. «Київ, Іринінська, Лифарям…». Повість за листами митця — Чернівці: Букрек, 2011. — 236 с.: іл.
{{бібліоінформація}}

{{Портали|Біографії|Театр}}

[[Категорія:Російські театральні критики]]
[[Категорія:Російські театральні діячі]]
[[Категорія:Російські антрепренери]]
[[Категорія:Російська еміграція часів імперії]]
[[Категорія:Світ мистецтва]]
[[Категорія:Люди, на честь яких названо астероїд]]
[[Категорія:Померли від цукрового діабету]]
[[Категорія:Геї]]
[[Категорія:ЛГБТ-люди Росії]]
[[Категорія:ЛГБТ-продюсери]]
[[Категорія:ЛГБТ-підприємці]]

title: рос. Сергей Павлович Дягилев

рос. Сергей Павлович Дягилев: Худ. Сєров Валентин Олександрович, незакінчений портрет С. Дягілєва, 1909.Російський музей, Петербург

Ім'я при народженні: рос. Дягилев Сергей Павлович

Народився: 19 березня 1872 · садиба Грузіно, Новгородська губернія, Російська імперія

Помер: 19 серпня 1929 (57 років) · Венеція, Королівство Італія · ·ускладнення цукрового діабету

Поховання: Цвинтар Сан Мікелеd

Громадянство: Російська імперія

Національність: росіянин

Місце проживання: Перм, Санкт-Петербург, Париж, Венеція

Галузь: art criticismd і балет

Alma mater: Імператорський Санкт-Петербурзький університет (1896) і Санкт-Петербурзька державна консерваторія імені Миколи Римського-Корсакова

Вчителі: Римський-Корсаков Микола Андрійович

Відомі учні: Marie Rambertd

Знання мов: російська

Членство: Російський балет Сергія Дягілєва

Жанр: балет

Magnum opus: Російський балет Сергія Дягілєва і Світ мистецтва

Рід: Diaghilevd

Батько: Pavel Diaghilevd

Родичі: Vasily Dyagilevd і Sergey Diaghilevd


text:
# Марко да Гальяно
Марко да Гальяно (італ. Marco da Gagliano; 1 травня 1582 — 25 лютого 1643) — італійський композитор, зробивши значний внесок в становлення та розвиток опери як жанру.

## Життєпис
Родина походила з села Гальяно неподалік міста Барберино-ді-Муджелло. Син Зенобі да Гальяно, різьбяра. Народився у Флоренції 1582 року. Спочатку вивчав родинну справу. Потім навчався в релігійному братстві «Товариство архангела Рафаїла» (італ. Compagnia dell'Arcangelo Raffaello). де отримав знання з богослов'я й отримав сан священника. Тут затоваришував зі спадкоємцем тосканського трону Козімо.
Продовжив освіту в композитора Луки Баті. З 1602 року був помічником останнього (Баті очолював хор) в церкві Сан-Лоренцо. Навчав клірів співу та відповідав за виконання музики під час Страсного тижня.
У 1607 році разом з Оттавіо Рінуччіні та Якопо Пері був одним із головних засновників музичної установи «Академії Піднесених» (італ. Accademia degli Elevati). Невдовзі він поїхав до Мантуї, де виконував замовлення герцога Вінченцо I Гонзага для його синів Франческо і Фердинандо.
У 1609 році повернувся до Флоренції, щоб стати очолити капелу в «Товаристві архангела Рафаїла» та став хормейстером собору Санта-Марія-дель-Фьоре у Флоренції. Пізніше того ж року отримує також посаду каноніка церкви Сан-Лоренцо, а 1611 року — очільника капели двору великого герцога Тосканського, яку він обіймав до самої смерті. 1614 року стає апостольським протонотаром.
З 1631 року мав проблеми зі здоров'ям. Помер у 1643 році.

## Творчість
Є автором духовної та світської музики. Його доробок складає 14 опер, з яких збереглися дві: «Дафна» (1608 рік) і «Флора» (1628 рік) на лібрето Андреа Сальвадорі. Перша була визнана найкращою постановкою лібрето Оттавіо Рінучині. Гальяно переробив оперу того для лібрето настільки, що подекуди неможливо знайти слідів оригіналу.
Інша музика включає світські монодії та численні мадригали. У 1602 році випустив першу збірку мадригалів, а до 1607 року — ще 4. Більшість мадригалів написані в стилі, що нагадує пізнє Відродження, виконуються а капела. Поєднання прогресивних і консервативних тенденцій можна побачити в усій його музиці: деякі з його духовної музики у стилі prima prattica попереднього століття, тоді як інші твори демонструють вплив венеційської школи.
Крім того, був співаком і інструменталістом, який розважав приватно членів династії Медічі. Він часто співпрацював з Якопо Пері та Франческою Каччіні для створення музики для танців, маскарадів та інших розваг для флорентійських карнавалів при дворі Медічі.
Популярність його творів зменшилася після смерті.

title: Марко да Гальяно

wikitext:
{{особа}}
'''Марко да Гальяно''' ({{lang-it|Marco da Gagliano}}; [[1 травня]] [[1582]] — [[25 лютого]] [[1643]]) — [[італійці|італійський]] [[композитор]], зробивши значний внесок в становлення та розвиток [[опера|опери]] як жанру.

== Життєпис ==
Родина походила з села Гальяно неподалік міста [[Барберино-ді-Муджелло]]. Син Зенобі да Гальяно, різьбяра. Народився у Флоренції 1582 року. Спочатку вивчав родинну справу. Потім навчався в релігійному братстві «Товариство архангела Рафаїла» ({{lang-it|Compagnia dell'Arcangelo Raffaello)}}. де отримав знання з богослов'я й отримав сан священника. Тут затоваришував зі спадкоємцем тосканського трону [[Козімо II Медічі|Козімо]].

Продовжив освіту в композитора Луки Баті. З 1602 року був помічником останнього (Баті очолював хор) в [[Базиліка Сан-Лоренцо (Флоренція)|церкві Сан-Лоренцо]]. Навчав клірів співу та відповідав за виконання музики під час [[Страсний тиждень|Страсного тижня]].

У 1607 році разом з Оттавіо Рінуччіні та [[Якопо Пері]] був одним із головних засновників музичної установи «Академії Піднесених» ({{lang-it|Accademia degli Elevati}}). Невдовзі він поїхав до Мантуї, де виконував замовлення герцога [[Вінченцо I Гонзага]] для його синів [[Франческо IV Ґонзаґа|Франческо]] і [[Фердинандо Ґонзаґа|Фердинандо]].

У 1609 році повернувся до Флоренції, щоб стати очолити капелу в «Товаристві архангела Рафаїла» та став хормейстером собору Санта-Марія-дель-Фьоре у Флоренції. Пізніше того ж року отримує також посаду каноніка церкви Сан-Лоренцо, а 1611 року — очільника капели двору великого герцога Тосканського, яку він обіймав до самої смерті. 1614 року стає [[Апостольський протонотар|апостольським протонотаром]].

З 1631 року мав проблеми зі здоров'ям. Помер у 1643 році.

== Творчість ==
Є автором духовної та світської музики. Його доробок складає 14 опер, з яких збереглися дві: «Дафна» (1608 рік) і «Флора» (1628 рік) на лібрето Андреа Сальвадорі. Перша була визнана найкращою постановкою лібрето [[Оттавіо Рінучині]]. Гальяно переробив оперу того для лібрето настільки, що подекуди неможливо знайти слідів оригіналу.

Інша музика включає світські [[Монодія|монодії]] та численні [[мадригал]]и. У 1602 році випустив першу збірку мадригалів, а до 1607 року — ще 4. Більшість мадригалів написані в стилі, що нагадує пізнє Відродження, виконуються [[а капела]]. Поєднання прогресивних і консервативних тенденцій можна побачити в усій його музиці: деякі з його духовної музики у стилі prima prattica попереднього століття, тоді як інші твори демонструють вплив [[Венеційська школа (музика)|венеційської школи]].

Крім того, був співаком і інструменталістом, який розважав приватно членів династії [[Медічі]]. Він часто співпрацював з Якопо Пері та [[Франческа Каччіні|Франческою Каччіні]] для створення музики для танців, маскарадів та інших розваг для флорентійських карнавалів при дворі Медічі.

Популярність його творів зменшилася після смерті.

== Примітки ==
{{reflist}}
== Джерела ==
* The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. London: Macmillan Publishers. 1980. ISBN 1-56159-174-2.
* Lorenzo Bianconi, Il Seicento, Storia della Musica vol. IV, a cura della Società Italiana di Musicologia, Torino, EDT, 1982. ISBN 978-88-7063-099-2.
{{нк}}
[[Категорія:Італійські композитори бароко]]

title: Марко да Гальяно

Народився: 1 травня 1582 · Флоренція, Італія

Помер: 25 лютого 1643[…] (60 років) · Флоренція, Італія

Діяльність: композитор, диригент

Вчителі: Luca Batid

Знання мов: італійська

Напрямок: музика бароко

Жанр: опера


text:
# Городницька сільська рада (Гусятинський район)
Городни́цька сільська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування в Гусятинському районі Тернопільської області. Адміністративний центр — село Городниця.

## Загальні відомості
- Територія ради: 37,92 км²
- Населення ради: 1 603 особи (станом на 2001 рік)
- Територією ради протікає річка Гнила

## Населені пункти
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
- с. Городниця

## Склад ради
Рада складалася з 16 депутатів та голови.
- Голова ради: Батринчук Володимир Леонтійович
- Секретар ради: Саска Ганна Пилипівна

### Керівний склад попередніх скликань
| Прізвище, ім'я, по батькові     | Основні відомості                                                               | Дата обрання | Дата звільнення |
| ------------------------------- | ------------------------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Батринчук Володимир Леонтійович | Сільський голова, 1965 року народження                                          | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Батринчук Володимир Леонтійович | Сільський голова, 1965 року народження, освіта середня спеціальна, безпартійний | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України

### Депутати
За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали:

#### За суб'єктами висування
| Суб'єкт висування | Кількість обраних депутатів | %   |
| ----------------- | --------------------------- | --- |
| Самовисування     | 16                          | 100 |

#### За округами
| № округу | Прізвище, ім'я, по батькові  | Дата визнання обраним | Освіта             | Партійна приналежність                        | Відомості про обраного депутата                                 |
| -------- | ---------------------------- | --------------------- | ------------------ | --------------------------------------------- | --------------------------------------------------------------- |
| 1        | Сас Андрій Степанович        | 01.11.2010            | вища               | позапартійний                                 | тимчасово не працює                                             |
| 2        | Мілух Ольга Степанівна       | 01.11.2010            | середня спеціальна | член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | Городницька сільська рада, землевпорядникс. Городниця           |
| 3        | Олійник Михайло Степанович   | 01.11.2010            | середня            | позапартійний                                 | ПАП «Любий», тракторист                                         |
| 4        | Боднар Людмила Леонідівна    | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна                                  | Городницький фельшерсько-акушерський пункт, завідувачка         |
| 5        | Коломия Степан Михайлович    | 01.11.2010            | середня            | позапартійний                                 | ПАП «Любий», тракторист                                         |
| 6        | Гриців Оксана Федорівна      | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна                                  | Городницька сільська рада, бухгалтер                            |
| 7        | Саска Ганна Пилипівна        | 01.11.2010            | вища               | позапартійна                                  | Городницька сільська рада, секретар                             |
| 8        | Древняк Іван Миколайович     | 01.11.2010            | середня            | позапартійний                                 | тимчасово не працює                                             |
| 9        | Ліщинські Ганна Михайлівна   | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна                                  | приватний підприємець                                           |
| 10       | Кульчицька Оксана Михайлівна | 01.11.2010            | вища               | позапартійна                                  | пенсіонер                                                       |
| 11       | Гузеляк Ярослав Васильович   | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний                                 | тимчасово не працює                                             |
| 12       | Турецька Ольга Михайлівна    | 01.11.2010            | вища               | позапартійна                                  | Городницький дитячий садок, завідувачка                         |
| 13       | Соболь Марія Любомирівна     | 01.11.2010            | середня            | позапартійна                                  | Гусятинський районний територіальний центр, соціальний робітник |
| 14       | Ярема Василь Володимирович   | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний                                 | приватний підприємець                                           |
| 15       | Маланчин Марія Степанівна    | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна                                  | Городницька загальноосвітня школа І-ІІІ ст., вчитель            |
| 16       | Кравець Василь Васильвич     | 01.11.2010            | середня            | позапартійний                                 | тимчасово не працює                                             |

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Городницька сільська рада
   | будівля             =
   | розташування        =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Тернопільська область]]
   | район               = [[Гусятинський район]]
   | центр               = с. [[Городниця (Гусятинський район)|Городниця]]
   | голова              = Батринчук Володимир Лентійович
   | секретар            = Саска Ганна Пилипівна
   | кількість членів    = 16 депутатів
   | утворена            =
   | код КОАТУУ          = 6121681000
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=30718 Городницька сільська рада]
   | площа               = 37,92
   | населення           = 1 603 ''(на 2001 рік)''
   | щільність           = 42,27
   | населені пункти     = с. [[Городниця (Гусятинський район)|Городниця]]
   | поштовий індекс     = 48237
   | адреса              = <tt>48237, Тернопільська обл., Гусятинський р-н, с. Городниця</tt>
   | телефонний код      = 3557
   | телефонний номер    = 6-43-47
   | факс                =
   | електронна скринька =
   | вебсторінка         =
  }}
{{Otheruses|Городницька сільська рада}}
'''Городни́цька сільська́ ра́да''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[орган місцевого самоврядування]] в [[Гусятинський район|Гусятинському районі]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]]. [[Адміністративний центр]] — [[село]] [[Городниця (Гусятинський район)|Городниця]].

== Загальні відомості ==
* ''Територія ради:'' 37,92 км²
* ''Населення ради:'' 1 603 особи (станом на 2001 рік)
* Територією ради протікає річка [[Гнила (притока Збруча)|Гнила]]

== Населені пункти ==
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
* с. [[Городниця (Гусятинський район)|Городниця]]

== Склад ради ==
Рада складалася з 16 депутатів та голови.
* ''Голова ради:'' Батринчук Володимир Леонтійович
* ''Секретар ради:'' Саска Ганна Пилипівна

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#FAEBD7"
! Прізвище, ім'я, по батькові !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Батринчук Володимир Леонтійович
| Сільський голова, 1965 року народження
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Батринчук Володимир Леонтійович
| Сільський голова, 1965 року народження, освіта середня спеціальна, безпартійний
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними сайту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=10125&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151006232626/http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=10125&rid256=121 |date=6 жовтня 2015 }} на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=10125&rid256=122 Секретарі попередніх скликань ради] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151006235056/http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=10125&rid256=122 |date=6 жовтня 2015 }} на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

=== Депутати ===
За результатами [[Місцеві вибори в Україні 2010|місцевих виборів 2010 року]] депутатами ради стали<ref>{{cite web |url=http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=10125&PF7691=10125 |title=Городницька сільська рада. Результати виборів депутатів. |publisher=ЦВК |accessdate=6 жовтня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160304203442/http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=10125&PF7691=10125 |archivedate=4 березня 2016 |deadurl=yes }}</ref>:

==== За суб'єктами висування ====
{| class="wikitable sortable collapsible"
|-
! Суб'єкт висування !! Кількість обраних депутатів !! %
|-
| Самовисування || align="center"| 16 || align="center"| 100
|}

==== За округами ====
{| class="wikitable collapsible collapsed"
|-
! data-sort-type="number" | № округу !! Прізвище, ім'я, по батькові !! data-sort-type="date" | Дата визнання обраним !! Освіта !! Партійна приналежність !! Відомості про обраного депутата
|-
| align="center"| 1 || style=white-space:nowrap | Сас Андрій Степанович || align="center"| 01.11.2010 || вища || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 2 || style=white-space:nowrap | Мілух Ольга Степанівна || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» || Городницька сільська рада, землевпорядникс. Городниця
|-
| align="center"| 3 || style=white-space:nowrap | Олійник Михайло Степанович || align="center"| 01.11.2010 || середня || позапартійний || ПАП «Любий», тракторист
|-
| align="center"| 4 || style=white-space:nowrap | Боднар Людмила Леонідівна || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || Городницький фельшерсько-акушерський пункт, завідувачка
|-
| align="center"| 5 || style=white-space:nowrap | Коломия Степан Михайлович || align="center"| 01.11.2010 || середня || позапартійний || ПАП «Любий», тракторист
|-
| align="center"| 6 || style=white-space:nowrap | Гриців Оксана Федорівна || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || Городницька сільська рада, бухгалтер
|-
| align="center"| 7 || style=white-space:nowrap | Саска Ганна Пилипівна || align="center"| 01.11.2010 || вища || позапартійна || Городницька сільська рада, секретар
|-
| align="center"| 8 || style=white-space:nowrap | Древняк Іван Миколайович || align="center"| 01.11.2010 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 9 || style=white-space:nowrap | Ліщинські Ганна Михайлівна || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || приватний підприємець
|-
| align="center"| 10 || style=white-space:nowrap | Кульчицька Оксана Михайлівна || align="center"| 01.11.2010 || вища || позапартійна || пенсіонер
|-
| align="center"| 11 || style=white-space:nowrap | Гузеляк Ярослав Васильович || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 12 || style=white-space:nowrap | Турецька Ольга Михайлівна || align="center"| 01.11.2010 || вища || позапартійна || Городницький дитячий садок, завідувачка
|-
| align="center"| 13 || style=white-space:nowrap | Соболь Марія Любомирівна || align="center"| 01.11.2010 || середня || позапартійна || Гусятинський районний територіальний центр, соціальний робітник
|-
| align="center"| 14 || style=white-space:nowrap | Ярема Василь Володимирович || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || приватний підприємець
|-
| align="center"| 15 || style=white-space:nowrap | Маланчин Марія Степанівна || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || Городницька загальноосвітня школа І-ІІІ ст., вчитель
|-
| align="center"| 16 || style=white-space:nowrap | Кравець Василь Васильвич || align="center"| 01.11.2010 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|}

== Примітки та джерела ==
{{reflist}}
* {{ОКВРУ|30718|Городницька сільська рада}}

{{Ternopil-obl-stub}}
{{Адміністративний устрій Гусятинського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Гусятинського району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Тернопільська область

Район: Гусятинський район

Адм. центр: с. Городниця

Облікова картка: Городницька сільська рада

title: Склад

Кількість членів: 16 депутатів

Голова ради: Батринчук Володимир Лентійович

Секретар ради: Саска Ганна Пилипівна

title: Територія та населення

Густота: 42,27 осіб/км²

Населені пункти: с. Городниця

title: Контактні дані