text:
# Виборче право молоді
Молодіжне виборче право — це право молоді голосувати та є частиною ширшого руху за загальне виборче право та права молоді. Більшість демократичних країн знизили вік голосування до 16-18 років, тоді як деякі прихильники виборчого права дітей сподіваються повністю зняти вікові обмеження.

## Обговорення

### Виборче право
Демократичний ідеал «Одна людина, один голос» підтримує надання виборчих прав якомога більшій кількості людей, щоб мудрість більш представницького електорату створила кращі результати для суспільства. Встановлення віку голосування на рівні 16 років або нижче, наприклад, досягне цієї практичної мети, а також створить більш етичну демократію для тих, хто вважає, що ті, на кого найбільше впливають урядові рішення (ті, хто має найдовшу очікувану тривалість життя), отримують принаймні рівне право голосу у прийнятті рішень.

#### Уявне включення
Ідея презумптивного включення, яка широко прийнята, особливо тими, хто вивчає демократію, стверджує, що люди повинні отримати право голосу за замовчуванням і бути вилученими, лише якщо уряд зможе рішуче довести, чому хтось не повинен мати цього права. Висвітлення на боці надмірного включення також стримує спокуси тих, хто має владу (або просто упередженість статус-кво), виключити здібних виборців. Першою причиною виключення, яку деякі теоретики демократії вважають законною, є компетентність, тоді як другою є зв'язок із суспільством. Дебати, пов'язані з віком, підпадають під питання компетентності.

### Достатня грамотність, розуміння та інтелігентність
Багато країн не вимагають грамотності для голосування, підтверджуючи ідею про те, що досягнення певного рівня освіти не потрібне, щоб зрозуміти, як голосувати відповідно до своїх інтересів чи переконань. Наприклад, у Законі США про виборчі права 1965 року було визначено, що 6-й клас освіти (зазвичай досягається у віці 12-13 років) забезпечує «достатню грамотність, розуміння та інтелект для голосування на будь-яких виборах». Якби дітям дали ті самі тести, які повинні пройти дорослі з нетиповим мозком, щоб проголосувати, тоді багато дітей допідліткового віку кваліфікувалися б як компетентні (див. також: здатність, нейрорізноманітність і виборче право для осіб з обмеженими можливостями). Крім того, бюлетені, вкинуті кимось (наприклад, дітьми), які мало розуміють, можуть просто випадково розподілити голоси і не вплинути на результат виборів.
Крім того, професор права Вівіан Гамільтон стверджує, що в світлі результатів досліджень психології розвитку, когнітивної та соціальної нейронауки уряди «більше не можуть виправдовувати недопущення дітей середнього підліткового віку до виборів, стверджуючи, що їм бракує відповідних навичок».
Джон Волл стверджує, що саме тому, що діти та молодь думають інакше, ніж дорослі, вони зробили б унікальний внесок у вирішення проблем завдяки своїм новим поглядам і корисним здібностям, таким як співчуття до страждань і навіть велика мудрість.

### Політичні знання
Що стосується знань про політичні рішення під час голосування, Деніел Харт стверджує, що 16-річні виявилися настільки ж здатними оцінювати кандидатів, які відповідають їхнім цінностям та інтересам, як 18- та 19-річні (хоча не так сильно як 30-річні).
Інші сперечаються, чи не мати середніх політичних знань у 18-річної дитини є вагомою причиною для виключення, враховуючи подвійні стандарти того, що дорослим не потрібно доводити певний рівень політичних знань перед голосуванням. Крім того, очікується, що не кожен виборець буде знати про кожне питання, але мудрість натовпу, отримана з різних знань і життєвого досвіду, є тим, що сприяє здоровому та поінформованому громадянству, включаючи перспективи, унікальні для тих, хто не досяг 18 років. Більшість людей використовують евристику (політична партія, підтримка тощо), щоб вирішити, за кого голосувати. Є докази того, що евристика може бути більш ефективним підходом до раціонального голосування, ніж детальний аналіз кожного кандидата в кожній гонці. Крім того, незважаючи на те, що попередні знання та досвід можуть забезпечити краще розуміння, це також може призвести до менш обґрунтованого прийняття рішень через закриття в іншому випадку відкритого розуму.
Деякі вчені, які виступають за подальше зниження віку голосування, пропагують ідею, що це завжди має бути необов'язковим для тих, хто не досяг певного віку, щоб тих, хто відчуває, що вони ще недостатньо знають, не примушували брати участь, доки вони цього не захочуть.

### Молодіжна активність
Молодіжні та студентські активісти мають довгу історію вивчення та захисту більш інклюзивного майбутнього, тому молоді активісти почали вимагати можливості голосувати за деякі або всі питання.

### Незалежність від однолітків і батьків
У дослідженнях країн, де голосували 16-річні, не було доведено, що батьки впливають на поведінку молоді при голосуванні, так само як цей страх не проявлявся, коли жінкам було надано право голосу. Так само було показано, що тиск з боку однолітків не має більшого впливу на підлітків, ніж на дорослих, коли справа стосується голосування.
Джон Волл стверджує, що навіть якби діти вибрали голосувати так само, як їхні батьки чи однолітки, це не виправдовувало б їх позбавлення виборчих прав, так само як така поведінка не дискваліфікувала б дорослих.

### Зрілість
У той час як підлітки можуть бути більш імпульсивними в певних «гарячих» ситуаціях до початку 20 років, у «прохолодних ситуаціях», наприклад у кабіні для голосування, немає суттєвої різниці в здатності 16-річного підлітка бути обережним, раціональні рішення, як і будь-який інший виборець. Інші стверджують, що уряди не повинні позбавляти маленьких дітей прав, як-от голосування, лише тому, що вони не отримали інших прав, якими вони не можуть користуватися, як-от водіння. Значний розвиток цієї аналітичної частини мозку відбувається між 14 і 16 роками, тому 16-річним підліткам часто надають більше соціальних привілеїв, як-от можливість працювати або водити автомобіль, що важче, ніж голосування. За римським правом мінімальний вік для повного громадянства становив 14 років (для чоловіків), тоді як у більшій частині Франції ІХ-ХІ століття, Німеччини та Північної Європи вік повноліття (головним чином для участі у війнах) становив XV років.

### Легітимність і довіра
Вчені не виявили жодних негативних наслідків від зниження віку виборців у країнах по всьому світу, а в багатьох місцях виявили позитивні наслідки, як-от підвищення довіри до інституцій і більш сприятливе ставлення до нижчого віку виборців з часом. Дослідження п'яти країн Латинської Америки, наприклад, де виборчий вік було знижено до 16 років, показало значний зв'язок із довірою до уряду та маргінальний зв'язок із задоволенням. На додаток до оподаткування без представництва, уряди отримують свою справедливу владу зі згоди тих, ким керують. Щоб бути легітимними, ті, хто керує та видає закони, стверджують, мають бути обрані народом, а не окремою групою людей.

### Навички та звички голосування
Вчені не виявили жодних негативних наслідків від зниження віку голосування до 18 років у країнах по всьому світу, а в багатьох місцях виявили позитивні наслідки, як-от підвищення явки та залученості. Було показано, що надання виборчих прав молоді на більш стабільному життєвому етапі (до 18 років) сприяє виробленню більш міцних і тривалих звичок голосування, що призводить до більшого рівня (приблизно на 25 % вище, згідно з одним дослідженням) голосування в майбутньому. Дослідження в Норвегії, Австрії та Шотландії виявили, що дозвіл 16-річним підліткам голосувати призвело до того, що ці виборці мали «суттєво вищий рівень взаємодії з представницькою демократією (через голосування), а також інші форми політичної участі». Дослідження попередньої реєстрації (реєстрація осіб до того, як вони отримають право голосу) у США показало, що це було пов'язано з вищою явкою молоді, і що політики стали більш чуйними на питання, яким молодь має сильні переваги, наприклад витрати на вищу освіту. Хоча деякі країни Південної Америки (Аргентина, Бразилія та Еквадор) знижують вік виборців до 16 років, вони також мають обов'язкове голосування, починаючи з 18 років, що ускладнює дослідження впливу нижчого віку виборців на вибори. Індонезія є потенційним прикладом для незахідних демократій, хоча вони лише знизили свій виборчий вік до 17 років. Виховання дітей щодо демократії й про демократію, ймовірно, було б тривалішим, якби вік виборців був знижений або скасований, тоді як невідомо, наскільки вправними можуть стати діти протягом кількох виборів, оскільки це ще потрібно спробувати, щоб досягти віку нижче 16 років.

### Рівність між поколіннями
Набагато більше представництва може бути надано особам молодше 18 років, щоб ті, хто найбільше виграє від довгострокового мислення, могли висловитися. Наприклад, зміна клімату є однією з головних проблем серед молоді в усьому світі.

## Пропонований мінімальний вік голосування

### 16
На даний момент це найнижчий вік для голосування в усьому світі, і, здається, у дослідженнях виборів існує консенсус, що виборці у 16 років виявилися практично такими ж, як виборці у 18. Більшість кампаній щодо зниження виборчого віку в усьому світі (станом на січень 2023 року) прагнуть встановити вік виборців до 16 років, і, мабуть, найпомітнішим прикладом є схвалення Європейським Союзом того, що його члени знизили вік виборців до 16 років. У країнах, де як обов'язкове голосування, так і вік для голосування становить 16 років (Аргентина, Бразилія та Еквадор), покарання за неголосування починаються з 18 років.

### 15
Аві Хейн і Та-Нехісі Коутс закликали знизити виборчий вік до 15 років. (примітка: ООН визначає «молодь» як вік від 15 до 24 років.)

### 6
Професор політики Девід Рансімен виступає за зниження віку голосування до 6 років, враховуючи, що в цьому віці діти, як правило, навчаються в школі та мають достатньо вмінь читати та заповнювати бюлетень із кількома варіантами відповіді.

### 5
До молодіжних рад (або дитячих парламентів) часто входять діти, починаючи з 5 років, що Джон Волл подає як доказ їхньої готовності до інших громадянських ролей, таких як голосування (зверніть увагу: він виступає за повне скасування вікових вимог).

### 4
Демократичні школи практикують і підтримують загальне виборче право в школі, яке дозволяє голосувати кожному члену школи, включаючи учнів і персонал. Школи вважають, що ця особливість необхідна для того, щоб учні були готові до переходу в суспільство загалом. Наприклад, у школі Садбері Веллі всі діти віком від 4 років мають рівну участь у своїй роботі.

### 0 (Скасувати вікові вимоги)
Дехто виступає за повне виключення віку як чинника надання виборчих прав, зазначаючи, що на практиці більшість дуже маленьких дітей не хочуть голосувати, але вони повинні мати право зробити це, коли відчують готовність, а деякі підтримують голосування за довіреністю батьками до тих пір, доки не захоче проголосувати дитина. Інші посилаються на те, що тести на грамотність були заборонені для дорослих, і тому їх слід було б скасувати також для маленьких дітей, скасувавши вік голосування.

## Подальше читання
- Wall, John. Give Children the Vote: On Democratizing Democracy. 2022. ISBN 978-1-350-19630-8.
- Caplan, Sheri J. Old Enough: How 18-Year-Olds Won the Vote & Why it Matters. Heath Hen, 2020. ISBN 978-1-7354-9300-8
- John B. Holbein and D. Sunshine Hillygus. 2020. Making Young Voters: Converting Civic Attitudes into Civic Action. Cambridge University Press.
- * Hyde, Martin (2001). Democracy education and the Canadian voting age (Дипломна робота PhD). University of British Columbia. hdl:2429/12999.

title: Виборче право молоді

wikitext:
{{універсальна картка}}
'''Молодіжне [[Право голосу|виборче право]]''' — це право [[Молодь|молоді]] голосувати та є частиною ширшого руху [[Загальне виборче право|за загальне виборче право]] та [[права молоді]]. Більшість [[Демократія|демократичних країн]] знизили [[вік голосування]] до 16-18 років, тоді як деякі прихильники виборчого права дітей сподіваються повністю зняти вікові обмеження.<ref name=":2"/>

== Обговорення ==

=== Виборче право ===
{{Детальніше|Право голосу}}
Демократичний ідеал «<nowiki/>[[Одна людина, один голос]]<nowiki/>» підтримує надання виборчих прав '''[[Загальне виборче право|якомога більшій кількості людей,]]''' щоб мудрість більш представницького електорату створила кращі результати для суспільства. Встановлення [[Вік голосування|віку голосування]] на рівні 16 років або нижче, наприклад, досягне цієї '''практичної мети''', а також створить '''більш [[Міжгенераційна справедливість|етичну]] демократію''' для тих, хто вважає, що ті, на кого найбільше впливають урядові рішення (ті, хто має найдовшу очікувану тривалість життя<ref>{{Cite web|date=2021-03-19|title=World Happiness Report: living long and living well|url=https://blogs.lse.ac.uk/businessreview/2021/03/19/world-happiness-report-living-long-and-living-well/|accessdate=2023-01-20|website=LSE Business Review}}</ref>), отримують принаймні рівне право голосу у прийнятті рішень.

==== Уявне включення ====
Ідея [[Презумптивне включення|презумптивного включення]], яка широко прийнята, особливо тими, хто вивчає демократію, стверджує, що люди повинні отримати право голосу за замовчуванням і бути вилученими, лише якщо уряд зможе рішуче довести, чому хтось не повинен мати цього права.<ref name=":0">{{Cite journal|last=Hamilton|first=Vivian E.|date=2012|title=Democratic Inclusion, Cognitive Development, and the Age of Electoral Majority|url=https://papers.ssrn.com/abstract=2086875|language=en|location=Rochester, NY|ssrn=2086875}}</ref><ref>{{Citation|last=Wiland|first=Eric|title=Should Children Have the Right to Vote?|date=2018|url=http://dx.doi.org/10.1007/978-3-319-93907-0_17|journal=The Palgrave Handbook of Philosophy and Public Policy|page=223|place=Cham|publisher=Springer International Publishing|doi=10.1007/978-3-319-93907-0_17|isbn=978-3-319-93906-3|access-date=2023-02-19}}</ref><ref>{{Cite journal|last=Olsson|first=Stefan|date=2008|title=Children's Suffrage: A Critique of the Importance of Voters' Knowledge for the Well-Being of Democracy|url=http://dx.doi.org/10.1163/092755608x267120|journal=The International Journal of Children's Rights|volume=16|issue=1|page=56|doi=10.1163/092755608x267120|issn=0927-5568}}</ref> Висвітлення на боці надмірного включення також стримує спокуси тих, хто має владу (або просто [[Упередження статусу-кво|упередженість статус-кво]]), виключити здібних виборців. Першою причиною виключення, яку деякі теоретики демократії вважають законною, є компетентність, тоді як другою є зв'язок із суспільством. Дебати, пов'язані з віком, підпадають під питання компетентності.<ref name=":0" />

=== Достатня грамотність, розуміння та інтелігентність ===
Багато країн не вимагають грамотності для голосування, підтверджуючи ідею про те, що досягнення певного рівня освіти не потрібне, щоб зрозуміти, як голосувати відповідно до своїх інтересів чи переконань. Наприклад, у Законі США про виборчі права 1965 року було визначено, що 6-й клас освіти (зазвичай досягається у віці 12-13 років) забезпечує ''«достатню грамотність, розуміння та інтелект для голосування на будь-яких виборах»''.<ref name=":33">{{Cite book
|url=https://www.worldcat.org/oclc/1124772479
|title=You call this democracy? : how to fix our government and deliver power to the people
|last=Rusch
|first=Elizabeth
|date=2020
|location=Boston
|isbn=978-0-358-17692-3
|oclc=1124772479
}}</ref> Якби дітям дали ті самі тести, які повинні пройти дорослі з нетиповим мозком, щоб проголосувати, тоді багато дітей допідліткового віку кваліфікувалися б як компетентні<ref name=":0" /> (див. також: [[Ейблізм|здатність]], [[Нейрорізноманіття|нейрорізноманітність]] і [[виборче право для осіб з обмеженими можливостями]]). Крім того, бюлетені, вкинуті кимось (наприклад, дітьми), які мало розуміють, можуть просто випадково розподілити голоси і не вплинути на результат виборів.<ref name=":0" />

Крім того, професор права Вівіан Гамільтон стверджує, що в світлі результатів досліджень психології розвитку, когнітивної та соціальної нейронауки уряди ''«більше не можуть виправдовувати недопущення дітей середнього підліткового віку до виборів, стверджуючи, що їм бракує відповідних навичок»''.<ref name=":0" />

[[Джон Волл]] стверджує, що саме тому, що діти та молодь думають інакше, ніж дорослі, вони зробили б унікальний внесок у вирішення проблем завдяки своїм новим поглядам і корисним здібностям, таким як співчуття до страждань і навіть велика мудрість.<ref name=":4">{{Cite book
|url=https://www.worldcat.org/oclc/1262678642
|title=Give Children the Vote: On Democratizing Democracy
|last=Wall
|first=John
|date=2022
|location=London, UK
|chapter=Chapter 2
|isbn=978-1-350-19630-8
|oclc=1262678642
}}</ref>

=== Політичні знання ===
Що стосується знань про політичні рішення під час голосування, Деніел Харт стверджує, що 16-річні виявилися настільки ж здатними оцінювати кандидатів, які відповідають їхнім цінностям та інтересам, як 18- та 19-річні (хоча не так сильно як 30-річні).<ref name=":02" />

Інші сперечаються, чи не мати середніх політичних знань у 18-річної дитини є вагомою причиною для виключення, враховуючи подвійні стандарти того, що дорослим не потрібно доводити певний рівень політичних знань перед голосуванням.<ref name=":0" /> Крім того, очікується, що не кожен виборець буде знати про кожне питання, але мудрість натовпу, отримана з різних знань і життєвого досвіду, є тим, що сприяє здоровому та поінформованому громадянству, включаючи перспективи, унікальні для тих, хто не досяг 18 років.<ref name=":0" /> Більшість людей використовують евристику (політична партія, підтримка тощо), щоб вирішити, за кого голосувати. Є докази того, що евристика може бути більш ефективним підходом до раціонального голосування, ніж детальний аналіз кожного кандидата в кожній гонці.<ref name=":0" /> Крім того, незважаючи на те, що попередні знання та досвід можуть забезпечити краще розуміння, це також може призвести до менш обґрунтованого прийняття рішень через закриття в іншому випадку відкритого розуму.<ref name=":0" />

Деякі вчені, які виступають за подальше зниження віку голосування, пропагують ідею, що це завжди має бути необов'язковим для тих, хто не досяг певного віку, щоб тих, хто відчуває, що вони ще недостатньо знають, не примушували брати участь, доки вони цього не захочуть.<ref>Tremmel, J., Wilhelm, J. (2015). Democracy or Epistocracy? Age as a Criterion of Voter Eligibility. In: Tremmel, J., Mason, A., Godli, P., Dimitrijoski, I. (eds) Youth Quotas and other Efficient Forms of Youth Participation in Ageing Societies. Springer, Cham. https://doi.org/10.1007/978-3-319-13431-4_9</ref>

=== Молодіжна активність ===
{{Докладніше|Молодіжна активність|Студентська активність}}
Молодіжні та студентські активісти мають довгу історію вивчення та захисту більш інклюзивного майбутнього, тому молоді активісти почали вимагати можливості голосувати за деякі або всі питання.<ref>{{Cite web|title=Learning by Voting: Students Want the Right to Make a Difference in Real Life - MindShift|url=https://www.kqed.org/mindshift/56909/learning-by-voting-students-want-the-right-to-make-a-difference-in-real-life|accessdate=2023-01-31|website=KQED|language=en-us}}</ref>

=== Незалежність від однолітків і батьків ===
У дослідженнях країн, де голосували 16-річні, не було доведено, що батьки впливають на поведінку молоді при голосуванні, так само як цей страх не проявлявся, коли [[Жіноче виборче право|жінкам було надано право голосу]].<ref name=":02">{{Cite web|date=2011-02-23|title=Daniel Hart: Time for American Teens Under 18 to Hit the Polls|url=https://www.aapss.org/news/daniel-hart-time-for-american-teens-under-18-to-hit-the-polls/|accessdate=2022-12-29|website=AAPSS|language=en-US}}</ref><ref name=":5">{{Cite journal|last=Douglas|first=Joshua A.|date=2017-01-01|title=In Defense of Lowering the Voting Age|url=https://papers.ssrn.com/abstract=2903669|language=en|location=Rochester, NY|ssrn=2903669}}</ref> Так само було показано, що тиск з боку однолітків не має більшого впливу на підлітків, ніж на дорослих, коли справа стосується голосування.<ref>{{Cite book
|url=https://www.worldcat.org/oclc/783150326
|title=The social citizen : peer networks and political behavior
|last=Sinclair
|first=Betsy
|date=2012
|location=Chicago
|isbn=978-0-226-92281-2
|oclc=783150326
}}</ref>

Джон Волл стверджує, що навіть якби діти вибрали голосувати так само, як їхні батьки чи однолітки, це не виправдовувало б їх позбавлення виборчих прав, так само як така поведінка не дискваліфікувала б дорослих.<ref name=":4" />

=== Зрілість ===
У той час як підлітки можуть бути більш імпульсивними в певних ''«гарячих»'' ситуаціях до початку 20 років,<ref>[http://politics.guardian.co.uk/apathy/story/0,,1719744,00.html 'We can have sex, so why can't we vote?'], [[The Guardian]], Feb. 28, 2006.</ref> у ''«прохолодних ситуаціях»'', наприклад у кабіні для голосування, немає суттєвої різниці в здатності 16-річного підлітка бути обережним, раціональні рішення, як і будь-який інший виборець.<ref name=":5"/> Інші стверджують, що уряди не повинні позбавляти маленьких дітей прав, як-от голосування, лише тому, що вони не отримали інших прав, якими вони не можуть користуватися, як-от водіння.<ref name=":2">{{Cite web|last=Pearse|first=Harry|title=Why aren't children allowed to vote? An expert debunks the arguments against|url=http://theconversation.com/why-arent-children-allowed-to-vote-an-expert-debunks-the-arguments-against-187497|accessdate=2023-01-18|website=The Conversation|language=en}}</ref> Значний розвиток цієї аналітичної частини мозку відбувається між 14 і 16 роками, тому 16-річним підліткам часто надають більше соціальних привілеїв, як-от можливість працювати або водити автомобіль, що важче, ніж голосування.<ref>{{Cite web|last=Begley|first=Patrick|date=2015-03-27|title=Hot and cold thinking: why 16-year-olds are smart enough to vote, but not drink|url=https://www.smh.com.au/national/nsw/hot-and-cold-thinking-why-16yearolds-are-smart-enough-to-vote-but-not-drink-20150212-13cpg0.html|accessdate=2022-12-24|website=The Sydney Morning Herald|language=en}}</ref> За римським правом мінімальний вік для повного громадянства становив 14 років (для чоловіків), тоді як у більшій частині Франції ІХ-ХІ століття, Німеччини та Північної Європи вік повноліття (головним чином для участі у війнах) становив XV років.<ref name=":0" />

=== Легітимність і довіра ===
Вчені не виявили жодних негативних наслідків від зниження віку виборців у країнах по всьому світу, а в багатьох місцях виявили позитивні наслідки, як-от підвищення довіри до інституцій і більш сприятливе ставлення до нижчого віку виборців з часом.<ref name=":1">{{Cite journal|last=Eichhorn|first=Jan|date=14 липня 2021|title=Lowering the Voting Age to 16 in Practice: Processes and Outcomes Compared|url=https://doi.org/10.1093/pa/gsab019|journal=Parliamentary Affairs|volume=74|issue=3|pages=507–521|doi=10.1093/pa/gsab019}}</ref> Дослідження п'яти країн Латинської Америки, наприклад, де виборчий вік було знижено до 16 років, показало значний зв'язок із довірою до уряду та маргінальний зв'язок із задоволенням.<ref>{{Citation|last=Sanhueza Petrarca|first=Constanza|title=Does Voting at a Younger Age Have an Effect on Satisfaction with Democracy and Political Trust? Evidence from Latin America|date=2020|url=https://doi.org/10.1007/978-3-030-32541-1_6|journal=Lowering the Voting Age to 16: Learning from Real Experiences Worldwide|pages=103–119|editor-last=Eichhorn|editor-first=Jan|place=Cham|publisher=Springer International Publishing|language=en|doi=10.1007/978-3-030-32541-1_6|isbn=978-3-030-32541-1|access-date=2023-01-20|editor2-last=Bergh|editor2-first=Johannes}}</ref> На додаток до [[Немає податків без представництва|оподаткування без представництва]], уряди отримують свою справедливу владу зі [[Згода тих, ким керують|згоди тих, ким керують]]. Щоб бути легітимними, ті, хто керує та видає закони, стверджують, мають бути обрані народом, а не окремою групою людей.

=== Навички та звички голосування ===
Вчені не виявили жодних негативних наслідків від зниження віку голосування до 18 років у країнах по всьому світу, а в багатьох місцях виявили позитивні наслідки, як-от підвищення явки та залученості.<ref name=":1" /> Було показано, що надання виборчих прав молоді на більш стабільному життєвому етапі (до 18 років) сприяє виробленню більш міцних і тривалих звичок голосування<ref name=":5"/>, що призводить до більшого рівня (приблизно на 25 % вище, згідно з одним дослідженням) голосування в майбутньому.<ref name=":33" /> Дослідження в Норвегії<ref>[http://www.youthrights.org/issues/voting-age/top-ten-reasons-to-lower-the-voting-age/ Top Ten Reasons to Lower the Voting Age], National Youth Rights Association.</ref>, Австрії<ref>{{Cite journal|last=Zeglovits|first=Eva|last2=Aichholzer|first2=Julian|date=2014-07-03|title=Are People More Inclined to Vote at 16 than at 18? Evidence for the First-Time Voting Boost Among 16- to 25-Year-Olds in Austria|url=https://doi.org/10.1080/17457289.2013.872652|journal=Journal of Elections, Public Opinion and Parties|volume=24|issue=3|pages=351–361|doi=10.1080/17457289.2013.872652|issn=1745-7289|pmc=4864896|pmid=27226806}}</ref> та Шотландії<ref>{{Cite journal|last=Eichhorn|first=Jan|date=2018-04-01|title=Votes At 16: New Insights from Scotland on Enfranchisement|url=https://www.pure.ed.ac.uk/ws/files/46486791/Eichhorn_PA_2017_VotesAt16.pdf|journal=Parliamentary Affairs|language=en|volume=71|issue=2|pages=365–391|doi=10.1093/pa/gsx037|issn=0031-2290|hdl-access=free}}</ref><ref>{{Cite web|last=Eichhorn|first=Jan|date=2018-01-02|title=Beyond anecdotes on lowering the voting age: New evidence from Scotland|url=https://blogs.lse.ac.uk/europpblog/2018/01/02/beyond-anecdotes-on-lowering-the-voting-age-new-evidence-from-scotland/|accessdate=2023-01-20|website=EUROPP}}</ref> виявили, що дозвіл 16-річним підліткам голосувати призвело до того, що ці виборці мали ''«суттєво вищий рівень взаємодії з представницькою демократією (через голосування), а також інші форми політичної участі»''. Дослідження попередньої реєстрації (реєстрація осіб до того, як вони отримають право голосу) у США показало, що це було пов'язано з вищою явкою молоді, і що політики стали більш чуйними на питання, яким молодь має сильні переваги, наприклад витрати на вищу освіту.<ref>{{Cite journal|last=Bertocchi|first=Graziella|last2=Dimico|first2=Arcangelo|last3=Lancia|first3=Francesco|last4=Russo|first4=Alessia|date=2020|title=Youth Enfranchisement, Political Responsiveness, and Education Expenditure: Evidence from the US|journal=American Economic Journal: Economic Policy|language=en|volume=12|issue=3|pages=76–106|doi=10.1257/pol.20180203|issn=1945-7731|doi-access=free}}</ref> Хоча деякі країни Південної Америки (Аргентина, Бразилія та Еквадор) знижують вік виборців до 16 років, вони також мають [[обов'язкове голосування]], починаючи з 18 років, що ускладнює дослідження впливу нижчого віку виборців на вибори. Індонезія є потенційним прикладом для незахідних демократій, хоча вони лише знизили свій виборчий вік до 17 років.<ref>{{Cite book
|url=https://www.worldcat.org/oclc/1026492463
|title=Voting behavior in Indonesia since democratization : critical democrats
|last=Mujani
|first=Saiful
|date=2018
|location=Cambridge
|isbn=978-1-108-38988-4
|oclc=1026492463
}}</ref> Виховання дітей щодо демократії й про демократію, ймовірно, було б тривалішим, якби вік виборців був знижений або скасований, тоді як невідомо, наскільки вправними можуть стати діти протягом кількох виборів, оскільки це ще потрібно спробувати, щоб досягти віку нижче 16 років.<ref name=":4" />

=== Рівність між поколіннями ===
{{Докладніше|Міжгенераційна справедливість}}
'''Набагато більше представництва''' може бути надано особам молодше 18 років, щоб ті, хто найбільше виграє від довгострокового мислення, могли висловитися. Наприклад, зміна клімату є однією з головних проблем серед молоді в усьому світі.<ref>{{Cite news|date=2021-09-14|title=Climate change: Young people very worried - survey|language=en-GB|work=BBC News|url=https://www.bbc.com/news/world-58549373|accessdate=2023-01-20}}</ref>

== Пропонований мінімальний вік голосування ==

=== 16 ===
На даний момент це найнижчий [[вік для голосування]] в усьому світі, і, здається, у дослідженнях виборів існує консенсус, що виборці у 16 років виявилися практично такими ж, як виборці у 18.<ref>{{Cite journal|last=Wagner|first=Markus|last2=Johann|first2=David|last3=Kritzinger|first3=Sylvia|date=2012|title=Voting at 16: Turnout and the quality of vote choice|journal=Electoral Studies|language=en|volume=31|issue=2|pages=372–383|doi=10.1016/j.electstud.2012.01.007|pmc=4020373|pmid=24850994}}</ref><ref>{{Cite journal|last=Stiers|first=Dieter|last2=Hooghe|first2=Marc|last3=Goubin|first3=Silke|date=2020-02-01|title=Are 16-year-olds able to cast a congruent vote? Evidence from a "voting at 16" initiative in the city of Ghent (Belgium)|journal=Electoral Studies|language=en|volume=63|pages=102107|doi=10.1016/j.electstud.2019.102107|issn=0261-3794|doi-access=free}}</ref> Більшість кампаній щодо зниження виборчого віку в усьому світі (станом на січень 2023 року) прагнуть встановити вік виборців до 16 років, і, мабуть, найпомітнішим прикладом є схвалення [[Європейський Союз|Європейським Союзом]] того, що його члени знизили вік виборців до 16 років.<ref name=":3">{{Cite book
|url=https://www.worldcat.org/oclc/1262678642
|title=Give Children the Vote: On Democratizing Democracy
|last=Wall
|first=John
|date=2022
|location=London, UK
|chapter=Ch. 1
|isbn=978-1-350-19630-8
|oclc=1262678642
}}</ref> У країнах, де як [[обов'язкове голосування]], так і [[вік для голосування]] становить 16 років (Аргентина, Бразилія та Еквадор), покарання за неголосування починаються з 18 років.

=== 15 ===
Аві Хейн і Та-Нехісі Коутс закликали знизити виборчий вік до 15 років.<ref>{{Cite web|title=Avi Hein – 20th Anniversary Reflection – NYRA|url=https://www.youthrights.org/avi-hein-20th-anniversary-reflection/|accessdate=2023-02-01|language=en-US}}</ref><ref>{{Cite web|last=Coates|first=Ta-Nehisi|date=2011-01-07|title=Kids Are Citizens, Let Them Vote|url=https://www.theatlantic.com/politics/archive/2011/01/kids-are-citizens-let-them-vote/69092/|accessdate=2023-02-01|website=The Atlantic|language=en}}</ref> (примітка: ООН визначає ''«молодь»'' як вік від 15 до 24 років.)<ref>{{Cite web|title=Frequently asked questions {{!}} United Nations For Youth|url=https://www.un.org/development/desa/youth/what-we-do/faq.html|accessdate=2023-02-01|website=www.un.org}}</ref>

=== 6 ===
Професор політики [[Девід Рансімен]] виступає за зниження віку голосування до 6 років, враховуючи, що в цьому віці [[Дитина|діти,]] як правило, навчаються в школі та мають достатньо вмінь читати та заповнювати бюлетень із кількома варіантами відповіді.<ref>{{Cite web|date=2018-12-06|title=Lower voting age to six to tackle bias against young, says academic|url=http://www.theguardian.com/politics/2018/dec/06/give-six-year-olds-the-vote-says-cambridge-university-academic|accessdate=2023-01-17|website=the Guardian|language=en}}</ref><ref>{{Cite web|date=2021-11-16|title=Votes for children! Why we should lower the voting age to six {{!}} David Runciman|url=https://www.theguardian.com/politics/2021/nov/16/reconstruction-after-covid-votes-for-children-age-six-david-runciman|accessdate=2023-01-17|website=the Guardian|language=en}}</ref>

=== 5 ===
До молодіжних рад (або дитячих парламентів) часто входять діти, починаючи з 5 років, що Джон Волл подає як доказ їхньої готовності до інших громадянських ролей, таких як голосування (зверніть увагу: він виступає за повне скасування вікових вимог).<ref name=":3" />

=== 4 ===
Демократичні школи практикують і підтримують [[загальне виборче право]] в школі, яке дозволяє голосувати кожному члену школи, включаючи учнів і персонал. Школи вважають, що ця особливість необхідна для того, щоб учні були готові до переходу в суспільство загалом. Наприклад, у школі Садбері Веллі всі діти віком від 4 років мають рівну участь у своїй роботі.<ref>Greenberg, D. (1987) The Sudbury Valley School Experience, [https://books.google.com/books?id=-UMqvLEcH0wC&dq=Universal+suffrage+the+sudbury+valley+school+experience&pg=PA173 «Subtleties of a Democratic School.»] Retrieved 21 February 2010.</ref>

=== 0 (Скасувати вікові вимоги) ===
Дехто виступає за повне виключення віку як чинника надання виборчих прав, зазначаючи, що на практиці більшість дуже маленьких дітей не хочуть голосувати, але вони повинні мати право зробити це, коли відчують готовність<ref name=":2" />, а деякі підтримують [[голосування за довіреністю]] батьками до тих пір, доки не захоче проголосувати дитина.<ref name=":3" /> Інші посилаються на те, що тести на грамотність були заборонені для дорослих, і тому їх слід було б скасувати також для маленьких дітей, скасувавши вік голосування.<ref>{{Cite web|date=2001-04-21|title=Fotenos '99 Pursues Child Suffrage|url=http://www.theherald.org/herald/issues/092397/vote.f.html|accessdate=2023-01-20|archiveurl=https://web.archive.org/web/20010421020031/http://www.theherald.org/herald/issues/092397/vote.f.html|archivedate=2001-04-21}}</ref><ref>{{Cite journal|last=Wallace|first=Vita|date=1992-04-01|title=Immodest Proposals II: Give Children The Vote|url=https://www.pdcnet.org/pdc/bvdb.nsf/purchase?openform&fp=thinking&id=thinking_1992_0010_0001_0046_0047|journal=Thinking: The Journal of Philosophy for Children|language=en|volume=10|issue=1|pages=46–47|doi=10.5840/thinking199210126}}</ref>

== Див. також ==
* [[Ейблізм]]
* [[Кандидатський вік]]
* [[Міжгенераційна справедливість]]
* [[Виборче право для осіб з обмеженими можливостями]]
* [[Вік для голосування]]
* [[Молодь]]
* [[Молодіжна активність]]
* [[Права молоді]]
* [[Молодіжний голос]]

== Посилання ==
{{Reflist}}

== Подальше читання ==
* Wall, John. ''Give Children the Vote: On Democratizing Democracy.'' 2022. ISBN 978-1-350-19630-8.
* Caplan, Sheri J. ''Old Enough: How 18-Year-Olds Won the Vote & Why it Matters''. Heath Hen, 2020. {{ISBN|978-1-7354-9300-8}}
* John B. Holbein and D. Sunshine Hillygus. 2020. ''[https://www.cambridge.org/us/academic/subjects/politics-international-relations/american-government-politics-and-policy/making-young-voters-converting-civic-attitudes-civic-action?format=PB Making Young Voters: Converting Civic Attitudes into Civic Action]''. Cambridge University Press.
* * {{cite thesis|degree=PhD|last=Hyde|first=Martin|title=Democracy education and the Canadian voting age|publisher=University of British Columbia|date=2001|hdl=2429/12999}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20071012150818/http://freechild.org/SNAYR/suffrage.htm Молодіжне виборче право — Зниження віку виборців], опитування проекту Freechild щодо прав молоді в Північній Америці.
* [http://www.youthrights.org/issues/voting-age/ Ресурси зниження виборчого віку], Національна асоціація прав молоді
{{бібліоінформація}}

[[Категорія:Вибори]]
[[Категорія:Сторінки з неперевіреними перекладами]]


text:
# Йордан Лесов
Йордан Лесов (болг. Йордан Лесов; 19 грудня 1959) — болгарський боксер, призер чемпіонату Європи.
Йордан Лесов — двоюрідний брат Петра Лесова, боксера, олімпійського чемпіона.

## Аматорська кар'єра
1980 року взяв участь у Олімпійських іграх в категорії до 60 кг, на яких переміг Патріса Мартіна (Бенін) і Тібора Дезамітса (Угорщина), а у чвертьфіналі програв Віктору Дем'яненко (СРСР).
На чемпіонаті Європи 1981 переміг Руді Фінка (НДР) і Віорела Іоана (Румунія), а у чвертьфіналі програв Віктору Рибакову (СРСР).
На чемпіонаті Європи 1983 завоював бронзову медаль в категорії до 63,5 кг.
- В 1/8 фіналу переміг Вільяма Волша (Ірландія) — 5-0
- В 1/4 фіналу переміг Імре Бачкаї (Угорщина) — 5-0
- В півфіналі програв Василю Шишову (СРСР) — 0-5

wikiname: ukwiki

title: Йордан Лесов

in_language: uk

wikitext:
{{Боксер
|ім'я                      = Йордан Лесов
|зображення                =
|підпис                    =
|повне ім'я                =
|прізвисько                =
|громадянство              = {{BUL}}
|дата народження           = 19.12.1959
|місце народження          = [[Раковський (Пловдивська область)|Секирово]]
|дата смерті               =
|місце смерті              =
|місце проживання          =

|вагова категорія          = [[легка вага в боксі|легка]]<br/>[[перша напівсередня вага в боксі|перша напівсередня]]
|стійка                    = [[ортодокс (позиція)|ортодокс]]
|зріст                     =
|розмах рук                =
|стиль                     =
|спортивний клуб           =
|промоутер                 =
|тренер                    =
|нагороди                  =
|сайт                      =
|боїв                      =
|перший бій                =
|останній бій              =
|пояс                      =
|перемог                   =
|нокаутів                  =
|поразок                   =
|нічиїх                    =
|не відбулося              =
|боїв любительських        =
|перемог любительських     =
|нокаутів любительських    =
|поразок любительських     =
|ничиїх любительських      =
}}
{{MedalTableTop|}}
{{MedalCountry|{{BUL}}}}
{{MedalSport|[[Бокс]]}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Європи з боксу|Чемпіонат Європи]]}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат Європи з боксу 1983|Варна 1983]]|до 63,5 кг}}
{{MedalBottom}}
{{однофамільці|Лесов}}
'''Йордан Лесов''' ({{lang-bg|Йордан Лесов}}; [[19 грудня]] [[1959]]) — [[Болгарія|болгарський]] [[бокс]]ер, призер чемпіонату Європи.

Йордан Лесов — двоюрідний брат [[Петр Лесов|Петра Лесова]], боксера, [[олімпійський чемпіон|олімпійського чемпіона]].

== Аматорська кар'єра ==
1980 року взяв участь у [[Літні Олімпійські ігри 1980|Олімпійських іграх]] в категорії до 60 кг, на яких переміг Патріса Мартіна (Бенін) і Тібора Дезамітса (Угорщина), а у чвертьфіналі програв [[Дем'яненко Віктор Леонідович|Віктору Дем'яненко]] (СРСР).

На чемпіонаті Європи 1981 переміг [[Руді Фінк]]а (НДР) і [[Віорел Іоана|Віорела Іоана]] (Румунія), а у чвертьфіналі програв [[Рибаков Віктор Григорович|Віктору Рибакову]] (СРСР).

На чемпіонаті Європи 1983 завоював бронзову медаль в категорії до 63,5 кг.
* В 1/8 фіналу переміг Вільяма Волша (Ірландія) — 5-0
* В 1/4 фіналу переміг [[Імре Бачкаї]] (Угорщина) — 5-0
* В півфіналі програв [[Шишов Василь Олександрович|Василю Шишову]] (СРСР) — 0-5

== Посилання ==
* [https://www.olympedia.org/athletes/1085 Йордан Лесов на сайті olympedia]
* [http://www.amateur-boxing.strefa.pl/Championships/ Результати змагань на amateur-boxing.strefa]

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Лесов Йордан}}
[[Категорія:Уродженці Пловдивської області]]
[[Категорія:Болгарські боксери]]
[[Категорія:Бронзові призери чемпіонатів Європи з боксу]]
[[Категорія:Боксери на літніх Олімпійських іграх 1980]]
[[Категорія:Боксери легкої ваги]]
[[Категорія:Боксери першої напівсередньої ваги]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Болгарія

Народження: 19 грудня 1959 (65 років) · Секирово

Вагова категорія: легка · перша напівсередня

Стійка: ортодокс

title: Чемпіонат Європи

Бронза: Варна 1983 · до 63,5 кг


text:
# КАМАЗ 5490
КамАЗ-5490 (англ. KamAZ 5490) — сімейство сідлових тягачів виробництва КАМАЗ з компонувальною схемою «кабіна над двигуном» призначене для перевезення напівпричепів по дорогах з твердим покриттям, прийшло на заміну КАМАЗ 5460.

## Опис
Автомобілі виготовляються з 2013 року і обладнані ліцензійною кабіною від Mercedes-Benz Axor шириною 2300 мм. Друга назва моделі KamAZ М1840.
В 2016 році дебютувала модель KamAZ-5490 NEO зі збільшеною колісною базою і технічним оновленням.
На виставці комерційного транспорту «Комтранс-2017» в Москві представлено прототип перспективного сідлового тягача, який отримав індекс КамАЗ-54901. Його оснастили кабіною К5, створеною спільно з концерном Daimler AG. Виробництво моделі 54901 має стартувати в 2019 році. Тоді ж був показаний тягач КамАЗ-54909, оснащений унікальною системою гідростатичного приводу передніх коліс. Така конструкція робить звичайний тягач з колісною формулою 4х2 повнопривідним.
Передня підвіска на листових ресорах, задня підвіска на двох пневматичних подушках з системою ECAS.
Рульове управління фірми ZF, гальмівна система de: Knorr-Bremse. Пневматичні гальма з дисковими гальмівними механізмами. У гальмівній системі знайшли застосування такі пристрої, як EBS, ESP, ASR. Висота сідельно-зчіпного пристрою — 1150 мм. Шини — 315/60 R22.5.

## Технічні характеристики
Характеристики залежать від типу встановленого двигуна, конструкторами розроблені два варіанти:
- 8-циліндровий дизельний мотор КамАЗ-740.75-440 оснащений системою турбонаддува з проміжним охолодженням повітря об'ємом 11,76 л., Потужністю 440 к.с. Комплектується 12-ступінчасту несинхронізованою КПП ZF-AS-Tronic 12AS-2131.
- 6-циліндровий турбодизель Mercedes-Benz OM 457LA 11,97 л потужністю 428 к.с. Комплектується 16-ступінчастою синхронізованою коробкою ZF 16S-2221.
- 6-циліндровий турбодизель Mercedes-Benz OM 457LA 11,97 л потужністю 401 к.с. Комплектується 16-ступінчастою синхронізованою коробкою ZF 16S-2222 або 12-ступінчасту несинхронізованою КПП ZF-AS-Tronic 12AS-2130.

Передня підвіска і рульове управління від попередніх моделей характеризується ненадійністю і неможливістю зробити розвал сходження. Електрообладнання китайського виробництва.

## Модифікації
- КамАЗ-5490-001-T5 — сідловий тягач для магістральних перевезень з короткою базою, високою кабіною і двигуном Daimler OM 457LA потужністю 428 к.с. і 16-ст. МКПП ZF 16S-2221.
- КамАЗ-5490-014-S5 — сідловий тягач для перевезення небезпечних вантажів з короткою базою, з низькою кабіною і двигуном Daimler ОМ 457LA потужністю 401 к.с. і 16-ст. МКПП ZF 16S-2222.
- КамАЗ-5490-009-S5 — сідловий тягач для магістральних перевезень з короткою базою, з високою кабіною і двигуном Daimler OM 457LA потужністю 401 к.с. і 12-ст. АКПП ZF 12AS2130.
- КамАЗ-5490-022-S5 — сідловий тягач для магістральних перевезень з довгою базою, з високою кабіною і двигуном Daimler OM 457LA потужністю 401 к.с. і 16-ст. МКПП ZF 16S-2222.
- КамАЗ-5490-023-S5 — сідловий тягач для магістральних перевезень з довгою базою, з високою кабіною і двигуном Daimler OM 457LA потужністю 401 к.с. і 12-ст. АКПП ZF 12AS2130.
- КамАЗ-5490-990010-S5 — сідловий тягач для магістральних перевезень з короткою базою, з високою кабіною і двигуном Daimler OM 457LA потужністю 401 к.с. і 16-ст. МКПП ZF 16S-2222.
- КамАЗ-54901 (KamAZ М1855) — сідловий тягач для магістральних перевезень, з кабіною К5 від Mercedes-Benz Actros другого покоління з рівною підлогою і двигуном КамАЗ-910.10.550 І6 (це дещо змінений двигун Liebherr D946 розробки швейцарської компанії Liebherr-International AG) об'ємом 11,95 л потужністю 540 к.с. і 16-ст. АКПП ZF TraXon.

title: КАМАЗ 5490

wikitext:
{{Картка:Автомобіль
 | зображення       = [[Файл:КАМАЗ-5490. BAMAP-2019 exhibition (Minsk, Belarus) — Выставка БАМАП-2019 (Минск, Беларусь) 00017.jpg|250пкс]] КамАЗ-5490
 | назва            = КАМАЗ 5490
 | виробник         = [[КАМАЗ]]
 | батьківська_компанія  =
 | інші_назви       = KamAZ М1840
 | виробництво      = з [[2013]]
 | складається_у    = {{RUS}}, [[Набережні Човни]]
 | попередник       = [[КАМАЗ 5460]]
 | наступник        =
 | клас             =
 | кузов            =
 | компонування     =
 | платформа        =
 | двигун           = [[Дизельний двигун|Дизельні двигуни]]
 | трансмісія       =
 | колісна_база     = 3580 [[мм]]
3780 мм (NEO)
 | довжина          = 6130 мм
6300 мм (NEO)
 | ширина           = 2550 мм
 | висота           = 3300 мм
3780 мм
 | кліренс          = 200 мм
 | передня_колія    =
 | задня_колія      =
 | вага             =
 | швидкість        = 110 км/год
 | бак              = 2х400 [[літр|л]]
 | споріднені       =
 | подібні          = [[DAF XF]]
[[Ford Cargo]]
[[Foton Auman]]
 [[Hyundai Trago]] / [[Hyundai Xcient]]
 [[Iveco Stralis]]
 [[MAN TGX]]
  [[Mercedes-Benz Actros]]
 [[Renault T]]
 [[Scania R-Серії]]
[[Sinotruk Howo]]
 [[Volvo FH]]
 [[МАЗ-5440]]
 | дизайнер         =
}}
'''КамАЗ-5490''' (англ. '''KamAZ 5490''') — сімейство сідлових тягачів виробництва [[КАМАЗ]] з компонувальною схемою «кабіна над двигуном» призначене для перевезення напівпричепів по дорогах з твердим покриттям, прийшло на заміну [[КАМАЗ 5460]].

== Опис ==
[[Файл:Камаз-5490.jpg|міні|ліворуч|200пкс|]]
Автомобілі виготовляються з [[2013]] року і обладнані ліцензійною кабіною від [[Mercedes-Benz Axor]] шириною 2300 мм. Друга назва моделі '''KamAZ М1840'''.

В [[2016]] році дебютувала модель '''KamAZ-5490 NEO''' зі збільшеною колісною базою і технічним оновленням.

На виставці комерційного транспорту «Комтранс-2017» в Москві представлено прототип перспективного сідлового тягача, який отримав індекс '''КамАЗ-54901'''. Його оснастили кабіною К5, створеною спільно з концерном [[Daimler AG]]. Виробництво моделі 54901 має стартувати в 2019 році. Тоді ж був показаний тягач '''КамАЗ-54909''', оснащений унікальною системою гідростатичного приводу передніх коліс. Така конструкція робить звичайний тягач з колісною формулою 4х2 повнопривідним.

Передня підвіска на листових ресорах, задня підвіска на двох пневматичних подушках з системою ECAS.
Рульове управління фірми ZF, гальмівна система de: Knorr-Bremse. Пневматичні гальма з дисковими гальмівними механізмами. У гальмівній системі знайшли застосування такі пристрої, як [[EBS]], [[Електронний контроль стійкості|ESP]], ASR. Висота сідельно-зчіпного пристрою — 1150 мм. Шини — 315/60 R22.5.

== Технічні характеристики ==
Характеристики залежать від типу встановленого двигуна, конструкторами розроблені два варіанти:
* 8-циліндровий дизельний мотор КамАЗ-740.75-440 оснащений системою турбонаддува з проміжним охолодженням повітря об'ємом 11,76 л., Потужністю 440 к.с. Комплектується 12-ступінчасту несинхронізованою КПП ZF-AS-Tronic 12AS-2131.
* 6-циліндровий [[турбодизель]] Mercedes-Benz OM 457LA 11,97 л потужністю 428 к.с. Комплектується 16-ступінчастою синхронізованою коробкою ZF 16S-2221.
* 6-циліндровий турбодизель Mercedes-Benz OM 457LA 11,97 л потужністю 401 к.с. Комплектується 16-ступінчастою синхронізованою коробкою ZF 16S-2222 або 12-ступінчасту несинхронізованою КПП ZF-AS-Tronic 12AS-2130.

Передня підвіска і рульове управління від попередніх моделей характеризується ненадійністю і неможливістю зробити розвал сходження. Електрообладнання китайського виробництва.

== Модифікації ==
* КамАЗ-5490-001-T5 — [[сідловий тягач]] для магістральних перевезень з короткою базою, високою кабіною і двигуном Daimler OM 457LA потужністю 428 к.с. і 16-ст. [[МКПП]] ZF 16S-2221.
* КамАЗ-5490-014-S5 — сідловий тягач для перевезення небезпечних вантажів з короткою базою, з низькою кабіною і двигуном Daimler ОМ 457LA потужністю 401 к.с. і 16-ст. МКПП ZF 16S-2222.
* КамАЗ-5490-009-S5 — сідловий тягач для магістральних перевезень з короткою базою, з високою кабіною і двигуном Daimler OM 457LA потужністю 401 к.с. і 12-ст. [[АКПП]] ZF 12AS2130.
* КамАЗ-5490-022-S5 — сідловий тягач для магістральних перевезень з довгою базою, з високою кабіною і двигуном Daimler OM 457LA потужністю 401 к.с. і 16-ст. МКПП ZF 16S-2222.
* КамАЗ-5490-023-S5 — сідловий тягач для магістральних перевезень з довгою базою, з високою кабіною і двигуном Daimler OM 457LA потужністю 401 к.с. і 12-ст. АКПП ZF 12AS2130.
* КамАЗ-5490-990010-S5 — сідловий тягач для магістральних перевезень з короткою базою, з високою кабіною і двигуном Daimler OM 457LA потужністю 401 к.с. і 16-ст. МКПП ZF 16S-2222.
* [[KAMAZ-54901|КамАЗ-54901]] (KamAZ М1855) — сідловий тягач для магістральних перевезень, з кабіною К5 від [[Mercedes-Benz Actros]] другого покоління з рівною підлогою і двигуном КамАЗ-910.10.550 І6 (це дещо змінений двигун Liebherr D946 розробки швейцарської компанії Liebherr-International AG) об'ємом 11,95 л потужністю 540 к.с. і 16-ст. АКПП ZF TraXon.

== Посилання ==
{{commonscat|KamAZ-5490}}
* [http://kamaz.ru Офіційний сайт виробника] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220323205223/https://kamaz.ru/ |date=23 березня 2022 }}
{{Автомобілі КАМАЗ}}
[[Категорія:Автомобілі КАМАЗ]]
[[Категорія:Автомобілі Росії]]

title: КАМАЗ 5490

Виробник: КАМАЗ

Також називається: KamAZ М1840

Місце виробництва: Росія, Набережні Човни

Попередник(и): КАМАЗ 5460

Двигун(и): Дизельні двигуни

Найвища швидкість: 110 км/год

Подібні: DAF XF · Ford Cargo · Foton Auman · Hyundai Trago / Hyundai Xcient · Iveco Stralis · MAN TGX · Mercedes-Benz Actros · Renault T · Scania R-Серії · Sinotruk Howo · Volvo FH · МАЗ-5440


text:
# Заклиння (Дєдовицький район)
Заклиння (рос. Заклинье) — присілок в Дєдовицькому районі Псковської області Російської Федерації.
Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Пожеревицька волость.

## Історія
Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Пожеревицька волость.

## Населення
| 2001 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- |
| 2    | ↘0   | →0   |

title: Заклиння (Дєдовицький район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Заклиння
|назва ін.       = Заклинье
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Псковська область]]
|район           = [[Дєдовицький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Пожеревицька волость]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{стабільно}} 0
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Псковська область
}}
'''Заклиння''' ({{lang-ru|Заклинье}}) — [[присілок]] в [[Дєдовицький район|Дєдовицькому районі]] [[Псковська область|Псковської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Пожеревицька волость]].

== Історія ==

Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Пожеревицька волость<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/924013744 |title=Закон Псковской области от 28 февраля 2005 года N 420-ОЗ «Об установлении границ и статусе вновь образуемых муниципальных образований на территории Псковской области» |access-date=2020-02-07 |archive-date=2020-03-18 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200318103329/http://docs.cntd.ru/document/924013744 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Заклинье (Дедовичский район)  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Дєдовицький район}}
{{Pskov-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Дєдовицького району]]

title: присілок Заклиння

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Псковська область

Муніципальний район: Дєдовицький район

Поселення: Пожеревицька волость

title: Основні дані

Населення: ▬ 0

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Заклиння · Заклиння


text:
# Хуан Хуа
Хуан Хуа (кит.: 黄华 — Huáng Huá, 1913, Хебей, Республіка Китай –2010, Пекін, КНР) — китайський державний діяч, дипломат.

## Біографія
Народився 25 січня 1913 року в провінції Хебей, Китай. Закінчив Яньцзінський університет.
Служив в Радянській Червоній армії.
З 1936 — вступив до Комуністичної партії Китаю. Працював на різних партійних і державних посадах, був секретарем у генерала Є Цзяньїна.
З 1949 — співробітник міністерства закордонних справ Китаю.
У 1953 — брав участь в мирних переговорах на Корейському півострові.
З 1953 — директор Відділу Департаментів Західної Європи та Африки МЗС Китаю.
З 1954 по 1955 — радник Чжоу Еньлая на Женевській і Бандунзькій конференціях.
З 1960 по 1970 — Надзвичайний і Повноважний Посол КНР в Гані та в Єгипті.
З 1970 по 1971 — Надзвичайний і Повноважний Посол КНР в Оттаві (Канада).
З 1971 — перший постійний представник КНР в ООН і в Раді Безпеки ООН.
З 1976 по 1982 — міністр закордонних справ Китаю.
24 листопада 2010 — помер в Пекіні.

title: Хуан Хуа

wikitext:
{{Державний діяч
| українське ім'я    = Хуан Хуа
| оригінальне ім'я   = {{lang-zh|黄华}}
| портрет            = Huang Hua (1978).jpg
| ширина портрета    = 200px
| титул              = [[Список міністрів закордонних справ Китаю|Міністр закордонних справ КНР]]
| прапор             = Flag of the People's Republic of China.svg
| періодпочаток      = [[1976]]
| періодкінець       = [[1982]]
| попередник         = [[Цяо Гуаньхуа]]
| спадкоємець        = [[У Сюецянь]]
}}

'''Хуан Хуа''' ({{lang-zh|黄华}} — Huáng Huá, [[1913]], [[Хебей]], [[Республіка Китай]] –[[2010]], [[Пекін]], [[КНР]]) — [[КНР|китайський]] державний діяч, [[дипломат]].

== Біографія ==

Народився [[25 січня]] [[1913]] року в провінції [[Хебей]], [[Китай]]. Закінчив [[Яньцзінський університет]].

Служив в [[Червона Армія|Радянській Червоній армії]].

З 1936 — вступив до Комуністичної партії Китаю. Працював на різних партійних і державних посадах, був секретарем у генерала Є Цзяньїна.

З 1949 — співробітник міністерства закордонних справ Китаю.

У 1953 — брав участь в мирних переговорах на Корейському півострові.

З 1953 — директор Відділу Департаментів Західної Європи та Африки МЗС Китаю.

З 1954 по 1955 — радник Чжоу Еньлая на Женевській і Бандунзькій конференціях.

З 1960 по 1970 — Надзвичайний і Повноважний Посол КНР в [[Гана|Гані]] та в [[Єгипет|Єгипті]].

З 1970 по 1971 — Надзвичайний і Повноважний Посол [[КНР]] в [[Оттава|Оттаві]] ([[Канада]]).

З 1971 — [[Постійні представники Китаю при Організації Об'єднаних Націй|перший постійний представник]] [[КНР]] в [[ООН]] і в [[Рада Безпеки ООН|Раді Безпеки ООН]].

З 1976 по 1982 — [[Список міністрів закордонних справ Китаю|міністр закордонних справ Китаю]].

24 листопада 2010 — помер в [[Пекін]]і.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.fmprc.gov.cn/eng/ziliao/wjrw/3606/t44159.htm] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101125230055/http://www.fmprc.gov.cn/eng/ziliao/wjrw/3606/t44159.htm |date=25 листопада 2010 }}
* [http://www.gov.cn/gjjg/2008-10/23/content_1128857.htm] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101230100917/http://www.gov.cn/gjjg/2008-10/23/content_1128857.htm |date=30 грудня 2010 }}

[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Китайські дипломати]]
[[Категорія:Посли Китаю в Канаді]]
[[Категорія:Посли Китаю в Єгипті]]
[[Категорія:Посли Китаю в Гані]]
[[Категорія:Представники Китаю в ООН]]
[[Категорія:Міністри закордонних справ Китаю]]
[[Категорія:Народились 1913]]
[[Категорія:Померли 2010]]
[[Категорія:Китайські довгожителі]]

title: 1976 — 1982

Попередник: Цяо Гуаньхуа

Спадкоємець: У Сюецянь

Народження: 25 січня 1913 · Цичжоуd або Ци, КНР

Смерть: 24 листопада 2010[…] (97 років) · Пекін

Поховання: Революційне кладовище Бабаошаньd

Країна: Китай · КНР

Освіта: Яньцзинський університет

Партія: КПК

Шлюб: He Liliangd

Медіафайли у Вікісховищі

Прапор: Міністр закордонних справ КНР


text:
# USS Montgomery (1858)

USS Montgomery, третій корабель з цим ім'ям був дерев'яним гвинтовим пароплавом у військово-морському флоті Союзу під час Громадянської війни в США.
«Монтгомері» був побудований в Нью-Йорку в 1858 році, зафрахтований ВМС у травні 1861 р.; придбано в Нью-Йорку 28 серпня 1861 р. і введений до складу ВМС 27 травня 1861 року в Нью-Йорку, Капітан О.С.Гліссон, командер.

## Історія
З червня по листопад «Монтгомері» блокував Апалачіколу, штат Флорида, біля якої він захопив «Фінляндію», яка не мала відповідних документів, 29 серпня. У листопаді корабель почав патрулювати узбережжя від Вашингтона до мису Фір-Рівер, а 8-го провела бій з «Таллахассі», залізним гвинтовим пароплавом Конфедерації. Після тимчасової служби біля  острова Шип 2 грудня корабель був атакований біля проток Горн-Айленд через два дні паровим шлюпом «Флорида» та канонерським човном «Памліко», але уник пошкоджень.
Приєднавшись до ескадри блокади Східної Затоки 20 січня 1862 року, «Монтгомері» 1 лютого захопив шхуну «Isabel» (раніше називалася «W.R. King ) у затоці Атчафалайя, а потім доставила депеші до Тампи, штат Флорида, перш ніж приєднатися до ескадри блокади Західної Затоки. Переслідував шхуну «Columbia» біля проходу Сан-Луїс, штат Техас, 5 квітня. Знайшовши цю шхуну покинутою, екіпаж «Монтгомері»  спалив її, а потім захопив великий шлюп. Рухаючись вздовж узбережжя Мексики та Техасу, корабель допоміг звільнити американських громадян, які перебували в Мексиці в другій половині квітня, а 3 червня захопила британську шхуну «Will o' the Wisp» поблизу Ріо-Гранде.
Наступними призами були «Бланш», що мусила викинутися на берег поблизу Гавани 7 жовтня, конфедеративний пароплав CSS Caroline, захоплений поблизу Мобіл, Алабама 28 жовтня, шлюп «William E. Chester», захоплений 20 листопада. Корабель продовжував блокувати Мобіл до 1863 року, потім приєдналася до Північноатлантичної ескадри блокади, розшукуючи рейдер Конфедерації «Таконі» біля Нантакет Шоулз у червні та інший рейдер  «Флорида» в тому ж районі в липні. У серпні корабель приєднався до блокади Вілмінгтона до кінця року.
У 1864 серед операцій корабля у цьому районі були захоплення «Пет» 11 лютого, знищення пароплава-блокадопроривача «Dove» 7 червня, захоплення «Бендіго», який сів на мілину біля Вілмінгтон-Бар 13 червня, і захоплення «Бат» біля Західного Бару 11 жовтня. У цих захопленнях допомагали інші кораблі сил блокади. У грудні та січні «Монтгомері» брав участь у захопленні Фішер.
У лютому 1865 року «Монтгомері» патрулював біля річки Кейп-Фір, 11-го вів перестрілку з береговою батареєю Хаф Мун. Після цього патрулював узбережжя від Вілмінгтона до Джорджтауна, Південна Кароліна, 24 лютого виведений з експлуатації на верфі Філадельфії 20 червня 1865 року, судно була продали на публічному аукціоні 10 серпня 1865 року. Перебувало на торговій службі до 1877 року.

title: USS Montgomery (1858)

wikitext:
{{Otheruses2|USS Montgomery}}
{|{{Картка судна <!-- військові кораблі окрім підводних човнів -->
|підпис картки= <!-- ключі: yes, nodab; або текст підпису -->
|відображення назви= <!-- ключі: none, ital; або назва статті із розміткою -->
}}
{{Картка судна (зображення)
|зображення судна= USS Montgomery (1861).jpg
|розмір зображення судна= 320px
|підпис зображення=
}}
{{Картка судна (кар'єра)
|приховати заголовок=
|країна судна= США
|прапор судна=
|назва судна=  USS Montgomery
|тезка судна=
|порт приписки=
|замовлення судна=
|будівник судна=
|закладення судна=
|спуск судна= 1858
|отримання судна=
|прийняття судна= 27 травня 1861 р.
|виведення судна= 20 червня 1865
|потоплення судна= 18 січня 1865 р.
|підняття судна=
|на службі судна=
|зняття судна=
|списання судна=
|відновлення судна=
|відзнаки судна=
|доля судна= Продане для цивільного використання 10 серпня 1865 р.
|статус судна=
|зауваження судна=
}}
{{Картка судна (характеристики)
|приховати заголовок=
|доповнення заголовка=
|клас судна= озброєний пароплав
|водотоннажність= 800 т.
|довжина судна= 61,42 м.
|ширина судна= 8,71 м.
|осадка судна= 4,72 м.
|двигуни судна= парова машина
|швидкість судна= 8 [[Вузол (одиниця швидкості)|вузлів]]
|дальність=
|екіпаж судна=
|сенсори судна=
|електроніка судна=
|озброєння судна=
* 1 x 203 мм гармата
* 1 x 32 фунтова гармата
|бронювання судна=
|авіаційна група=
|авіаційне обладнання=
|зауваження судна=
}}
|}

'''USS ''Montgomery,''''' третій корабель з цим ім'ям був дерев'яним гвинтовим пароплавом у [[Військово-морські сили Союзу|військово-морському флоті Союзу]] під час [[Громадянська війна в США|Громадянської війни]] в США.

«''Монтгомері»'' був побудований в [[Нью-Йорк|Нью-Йорку]] в 1858 році, зафрахтований ВМС у травні 1861 р.; придбано в Нью-Йорку 28 серпня 1861 р. і введений до складу ВМС 27 травня 1861 року в Нью-Йорку, Капітан О.С.Гліссон, [[командер]].

== Історія ==
З червня по листопад ''«Монтгомері»'' блокував [[Апалачикола (Флорида)|Апалачіколу, штат Флорида]], біля якої він захопив ''«Фінляндію»'', яка не мала відповідних документів, 29 серпня. У листопаді корабель почав патрулювати узбережжя від Вашингтона до [[Кейп-Фір (річка)|мису Фір-Рівер]], а 8-го провела бій з ''«Таллахассі»'', залізним гвинтовим пароплавом [[Конфедеративні Штати Америки|Конфедерації]]. Після тимчасової служби біля  острова Шип 2 грудня корабель був атакований біля проток Горн-Айленд через два дні паровим шлюпом ''«Флорида»'' та [[Канонерський човен|канонерським човном]] ''«Памліко»'', але уник пошкоджень.

Приєднавшись до ескадри блокади Східної [[Мексиканська затока|Затоки]] 20 січня 1862 року, ''«Монтгомері»'' 1 лютого захопив шхуну ''«Isabel»'' (раніше називалася ''«W.R. King'' ) у затоці Атчафалайя, а потім доставила депеші до [[Тампа|Тампи, штат Флорида,]] перш ніж приєднатися до ескадри блокади Західної Затоки. Переслідував шхуну ''«Columbia»'' біля проходу Сан-Луїс, штат Техас, 5 квітня. Знайшовши цю шхуну покинутою, екіпаж ''«Монтгомері»''  спалив її, а потім захопив великий шлюп. Рухаючись вздовж узбережжя [[Мексика|Мексики]] та [[Техас|Техасу]], корабель допоміг звільнити американських громадян, які перебували в Мексиці в другій половині квітня, а 3 червня захопила [[Велика Британія|британську]] шхуну ''«Will o' the Wisp»'' поблизу [[Ріо-Гранде]].

Наступними призами були ''«Бланш»'', що мусила викинутися на берег поблизу [[Гавана|Гавани]] 7 жовтня, конфедеративний пароплав CSS ''Caroline'', захоплений поблизу [[Мобіл (Алабама)|Мобіл, Алабама]] 28 жовтня, шлюп ''«William E. Chester»'', захоплений 20 листопада. Корабель продовжував блокувати Мобіл до 1863 року, потім приєдналася до Північноатлантичної ескадри блокади, розшукуючи [[Рейдери (кораблі)|рейдер]] Конфедерації «''Таконі»'' біля Нантакет Шоулз у червні та інший рейдер  «''Флорида''» в тому ж районі в липні. У серпні корабель приєднався до блокади Вілмінгтона до кінця року.

У 1864 серед операцій корабля у цьому районі були захоплення ''«Пет»'' 11 лютого, знищення пароплава-блокадопроривача ''«Dove»'' 7 червня, захоплення ''«Бендіго»'', який сів на мілину біля Вілмінгтон-Бар 13 червня, і захоплення ''«Бат»'' біля Західного Бару 11 жовтня. У цих захопленнях допомагали інші кораблі сил блокади. У грудні та січні ''«Монтгомері»'' брав участь у захопленні Фішер.

У лютому 1865 року ''«Монтгомері»'' патрулював біля [[Кейп-Фір (річка)|річки Кейп-Фір]], 11-го вів перестрілку з береговою батареєю Хаф Мун. Після цього патрулював узбережжя від Вілмінгтона до [[Джорджтаун (Південна Кароліна)|Джорджтауна, Південна Кароліна]], 24 лютого виведений з експлуатації на верфі Філадельфії 20 червня 1865 року, судно була продали на публічному аукціоні 10 серпня 1865 року. Перебувало на торговій службі до 1877 року<ref>{{Cite web|title=Montgomery III (ScStGbt)|url=http://public2.nhhcaws.local/research/histories/ship-histories/danfs/m/montgomery-iii.html|website=public2.nhhcaws.local|accessdate=2022-04-05|language=en-US|url-status=dead}}</ref>.
== Примітки ==
{{reflist}}
[[Категорія:Кораблі США періоду Громадянської війни]]
[[Категорія:Кораблі 1858]]
{{DEFAULTSORT:Montgomery_(1858)}}

title: США

Назва: USS Montgomery

Прийнятий: 27 травня 1861 р.

Виведений: 20 червня 1865

title: Основні характеристики

Клас і тип: озброєний пароплав

Двигуни: парова машина

Швидкість: 8 вузлів

Озброєння: - 1 x 203 мм гармата - 1 x 32 фунтова гармата


text:
# Фізика і хімія поверхні
Фі́зика і хімія пове́рхні — галузь науки, що вивчає поверхневі явища на межі поділу фаз, принаймні одна з яких є твердою.

## Основні напрямки досліджень
Основні напрямки досліджень:
- Вивчення природи активних центрів поверхні, механізмів адсорбції і хімічних реакцій у поверхневому шарі.
- Розроблення наукових основ технології хімічного модифікування поверхні твердих тіл.
- Створення на основі високодисперсних твердих тіл нових матеріалів із наперед заданими властивостями, зокрема біологічно активних препаратів.
- Вивчення закономірностей взаємодії поверхні твердого тіла з біологічними структурами та фізіологічно активними молекулами.
- Розроблення основ теорії хімічної будови та реакційної здатності поверхні твердих тіл.
- Дослідження поверхонь потенціальної енергії систем «тверде тіло-реагент», їх динаміки і термодинамічних властивостей.
- Розроблення теоретичних основ взаємодії випромінювання із матричними, планарними, волокнонаповненими та аерозольними системами.
- Дослідження механізмів взаємодії в системі «матриця-наповнювач» і взаємозв'язків між просторовою структурою, електронною будовою поверхні твердого тіла та його фізико-хімічними властивостями.
- Методологія та історія науки про поверхню.

title: Фізика і хімія поверхні

wikitext:
{{unibox}}'''Фі́зика і хімія пове́рхні''' — галузь [[наука|науки]], що вивчає [[поверхневі явища]] на межі поділу [[термодинамічна фаза|фаз]], принаймні одна з яких є твердою.

== Основні напрямки досліджень ==

Основні напрямки досліджень:

* Вивчення природи активних центрів поверхні, механізмів [[адсорбція|адсорбції]] і [[хімічні реакції|хімічних реакцій]] у поверхневому шарі.
* Розроблення наукових основ технології хімічного модифікування поверхні [[тверде тіло|твердих тіл]].
* Створення на основі високодисперсних твердих тіл нових матеріалів із наперед заданими властивостями, зокрема [[біологічно активні препарати|біологічно активних препаратів]].
* Вивчення закономірностей взаємодії поверхні твердого тіла з біологічними структурами та фізіологічно активними [[молекула]]ми.
* Розроблення основ теорії хімічної будови та реакційної здатності поверхні твердих тіл.
* Дослідження поверхонь [[потенціальна енергія|потенціальної енергії]] систем «тверде тіло-реагент», їх динаміки і [[термодинамічні властивості|термодинамічних властивостей]].
* Розроблення теоретичних основ взаємодії випромінювання із [[матрична система|матричними]], [[планарна система|планарними]], [[волокнонаповнена система|волокнонаповненими]] та [[аерозольна система|аерозольними]] системами.
* Дослідження механізмів взаємодії в системі «матриця-наповнювач» і взаємозв'язків між просторовою структурою, електронною будовою поверхні твердого тіла та його фізико-хімічними властивостями.
* Методологія та історія науки про поверхню.

== Див. також ==
* [[Міжфазна поверхня]]
* [[Поверхневий заряд]]
* [[ПЕШ]]

== Література ==

* ВАК України. Паспорт спеціальності. N 17-09/1 від 29.01.98
{{Розділи хімії}}
{{chem-stub}}
{{phys-stub}}

[[Категорія:Фізико-хімія поверхні|*]]

Тема вивчення/дослідження: поверхневі явища