text:
# Валка (місто)
Ва́лка (латис. Valka, нім. Walk) — місто на півночі Латвії, адміністративний центр Валкського краю.

## Назва
- Валка (латис. Valka;  вимова)
- Вальк (нім. Walk)

## Географія
Розташоване на кордоні з Естонією. Є сусідом естонської Валги, складаючи з ним, по суті, єдине місто.

## Історія
Перша згадка про місто (під назвою Валк) датується 1286 роком. 11 червня 1584 року польський король Стефан Баторій вручив Лівонське герцогство учредну грамоту і надав Валку права міста.
Після Північної війни місто увійшло до складу Російської імперії. У 1783 році імператриця Катерина II підписала указ, на основі якого був утворений Валкський повіт з центром у Валці, що увійшов до складу Ліфляндської губернії.
У 1889 році у Валці проживало 4450 жителів (2167 чоловіків і 2283 жінки); у 1860 році населення становило 2492 особи (1269 чоловіків і 1223 жінки).
Наприкінці XIX — на початку XX століття розвитку міста значно сприяло будівництво залізниці між Ригою і Ревелем.
У 1897 році в місті мешкали 10 922 особи, зокрема латиші — 4453 особи, естонці — 3594 особи, німці — 1145 осіб, росіяни — 1210 осіб, євреї — 303 особи та інші.
Восени 1917 року Валк став своєрідним центром Ліфляндії (оскільки Рига була зайнята німецькими військами, будь-яка легальна політична діяльність там була неможливою). Тут розташовувалися штаб і рада 12-ї армії, виходили кілька латиських газет, діяв Національний союз латиських вояків, працював більшовицький Ісколат (Виконком Ради робітничих, солдатських і безземельних депутатів Латвії).
Наприкінці листопада — на початку грудня 1917 року у Валці відбулася установча сесія Латвійської тимчасової національної ради.
Наприкінці лютого 1918 року латиські стрільці, відступаючи з Валка під натиском німецьких військ, підірвали артилерійський склад і водонапірну вежу місцевої залізничної станції.
1 липня 1920 року місто було розділено на дві частини — латвійську Валку і естонську Валгу (Естонії відійшла більша частина колись єдиного міста).
Існує версія, що відокремлення частини міста на користь Естонії стало актом вдячності за допомогу естонської армії у боротьбі за незалежність Латвії. Так, 20 вересня 1919 року Павло Бермондт-Авалов, командувач Західної добровольчої армії, оголосив, що він є «представником російської державної влади» і бере на себе всю повноту влади у Прибалтиці, ігноруючи таким чином факт латвійського суверенітету та існування латвійських органів влади.
7 жовтня, отримавши відмову у проханні пропустити його війська через територію Латвії на більшовицький фронт, Бермондт-Авалов почав бойові дії проти Латвії. 9 жовтня його війська зайняли західні передмістя Риги, а латвійський уряд евакуювався до Цесіса, запросивши військову допомогу у уряду Естонії. 10 жовтня Бермондт-Авалов замість продовження наступу запропонував Латвії перемир’я. У той самий день до Риги прибула ескадра британських крейсерів, а з Естонії — чотири бронепоїзди. Після успішного спільного відбиття інтервенції Естонія, окрім компенсації витрат на військову операцію, отримала як «премію» більшу частину міста Валка.
З 21 грудня 2007 року, після вступу Латвії та Естонії до Шенгенської зони, місто знову стало «єдиним»: прикордонний контроль відсутній, у місті діє латвійсько-естонська програма сусідства, хоча кожна з його частин зберігає власні органи управління.
До 1 липня 2009 року місто Валка входило до складу Валкського району і було його адміністративним центром.

## Економіка
Підприємства деревообробної промисловості.
У місті також працюють і українські інвестиції. Компанія «OvoStar» будує у Валці птахофабрику..

## Туризм
Краєзнавчий музей, театр. Є ряд пам'ятників архітектури — колишній житловий будинок барона фон Врангеля (1645), євангелістська лютеранська церква Святої Катрини (вперше згадується в 1477, зруйнована в 1702 і 1752, потім відновлювалася).

title: Валка (місто)

wikitext:
{{Otheruses|Валка (значення)}}
{{НП Латвії
 | name                     = Валка
 | native_name              = Valka
 | name2                    = Ва́лка
 | name3                    = Ва́льк
 | name4                    = Walk
 | settlement_type          = [[міста Латвії|місто]]
 | image_skyline            = Valkas baznīca.jpg
 | imagesize                =
 | image_caption            = Лютеранська церква
 | image_flag               = Flag of Valka.svg
 | flag_link                = Прапор Валки
 | image_shield             = Coat of Arms of Valka.svg
 | shield_link              = Герб Валки
 | shield_size              = 70px
 | pushpin_map              = Латвія
 | pushpin_label_position   = left
| latd = 57| latm = 46| lats = 30| latNS =N
| longd = 26| longm = 00| longs = 36| longEW =E
 | subdivision_type1        = [[Адміністративний поділ Латвії#Регіони|Регіон]]
 | subdivision_name1        = [[Ліфляндія (регіон)|Ліфляндія]]
 | subdivision_type2        = [[Краї Латвії|Край]]
 | subdivision_name2        = [[Валкський край]]
 | established_title        = Перша згадка
 | established_date         = [[1286]]
 | established_title2       =
 | established_date2        =
 | area_footnotes           =
 | area_total_km2           = 14,36
 | population_footnotes     = <ref name="iedz skaits">{{iedzsk|ats}}</ref>
 | population_total         = {{iedzsk|dati|Valka}}
 | population_as_of         = 2016
 | population_rank          =
 | population_density_km2   = 382,2
 | postal_code              = LV-4701, LV-4702
 | area_code                =
 | website                  = {{url|www.valka.lv}}
 | footnotes                =
}}
'''Ва́лка''' ({{lang-lv|Valka}}, {{lang-de|Walk}}) — місто на півночі [[Латвія|Латвії]], адміністративний центр [[Валкський край|Валкського краю]].

== Назва ==
* Валка ({{lang-lv|Valka}}; {{audio-nohelp|Lv-Valka.ogg|вимова}})
* [[Вальк]] ({{lang-de|Walk}})

== Географія ==
Розташоване на кордоні з [[Естонія|Естонією]]. Є сусідом естонської [[Валга|Валги]], складаючи з ним, по суті, єдине місто.

== Історія ==
Перша згадка про місто (під назвою Валк) датується 1286 роком. 11 червня 1584 року польський король [[Стефан Баторій]] вручив [[Лівонське герцогство]] учредну грамоту і надав Валку права міста.

Після [[Північна війна|Північної війни]] місто увійшло до складу [[Російська імперія|Російської імперії]]. У 1783 році імператриця [[Катерина II]] підписала указ, на основі якого був утворений Валкський повіт з центром у Валці, що увійшов до складу [[Ліфляндська губернія|Ліфляндської губернії]].

У 1889 році у Валці проживало 4450 жителів (2167 чоловіків і 2283 жінки); у 1860 році населення становило 2492 особи (1269 чоловіків і 1223 жінки).

Наприкінці XIX — на початку XX століття розвитку міста значно сприяло будівництво [[Залізниця|залізниці]] між [[Рига|Ригою]] і [[Таллін|Ревелем]].

У 1897 році в місті мешкали 10 922 особи, зокрема латиші — 4453 особи, естонці — 3594 особи, німці — 1145 осіб, росіяни — 1210 осіб, євреї — 303 особи та інші.

Восени 1917 року Валк став своєрідним центром [[Ліфляндія|Ліфляндії]] (оскільки Рига була зайнята німецькими військами, будь-яка легальна політична діяльність там була неможливою). Тут розташовувалися штаб і рада 12-ї армії, виходили кілька латиських газет, діяв Національний союз латиських вояків, працював більшовицький [[Ісколат]] (Виконком Ради робітничих, солдатських і безземельних депутатів Латвії).

Наприкінці листопада — на початку грудня 1917 року у Валці відбулася установча сесія [[Латвійська тимчасова національна рада|Латвійської тимчасової національної ради]].

Наприкінці лютого 1918 року латиські стрільці, відступаючи з Валка під натиском німецьких військ, підірвали артилерійський склад і водонапірну вежу місцевої залізничної станції.

1 липня 1920 року місто було розділено на дві частини — латвійську Валку і естонську [[Валга (місто)|Валгу]] (Естонії відійшла більша частина колись єдиного міста).

Існує версія, що відокремлення частини міста на користь Естонії стало актом вдячності за допомогу естонської армії у боротьбі за незалежність Латвії. Так, 20 вересня 1919 року [[Павло Бермондт-Авалов]], командувач [[Західна добровольча армія|Західної добровольчої армії]], оголосив, що він є «представником російської державної влади» і бере на себе всю повноту влади у Прибалтиці, ігноруючи таким чином факт латвійського суверенітету та існування латвійських органів влади.

7 жовтня, отримавши відмову у проханні пропустити його війська через територію Латвії на більшовицький фронт, Бермондт-Авалов почав бойові дії проти Латвії. 9 жовтня його війська зайняли західні передмістя Риги, а латвійський уряд евакуювався до [[Цесіс|Цесіса]], запросивши військову допомогу у [[Естонія|уряду Естонії]]. 10 жовтня Бермондт-Авалов замість продовження наступу запропонував Латвії перемир’я. У той самий день до Риги прибула ескадра британських крейсерів, а з Естонії — чотири бронепоїзди. Після успішного спільного відбиття інтервенції Естонія, окрім компенсації витрат на військову операцію, отримала як «премію» більшу частину міста Валка.

З 21 грудня 2007 року, після вступу Латвії та Естонії до [[Шенгенська зона|Шенгенської зони]], місто знову стало «єдиним»: прикордонний контроль відсутній, у місті діє латвійсько-естонська програма сусідства, хоча кожна з його частин зберігає власні органи управління.

До 1 липня 2009 року місто Валка входило до складу [[Валкський район|Валкського району]] і було його адміністративним центром.

== Економіка ==
Підприємства деревообробної промисловості.

У місті також працюють і українські інвестиції. Компанія «<nowiki/>[[Ovostar Union|OvoStar]]<nowiki/>» будує у Валці птахофабрику.<ref>{{Cite web |url=https://www.depo.ua/ukr/svit/u-latviyi-virobniki-yayec-zanepokoyeni-ukrayinskimi-konkurentami-zmi-20180524779271 |title=Архівована копія |accessdate=25 травня 2018 |archive-date=24 травня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180524222643/https://www.depo.ua/ukr/svit/u-latviyi-virobniki-yayec-zanepokoyeni-ukrayinskimi-konkurentami-zmi-20180524779271 }}</ref>.

== Туризм ==
Краєзнавчий музей, театр. Є ряд пам'ятників архітектури — колишній житловий будинок барона фон Врангеля ([[1645]]), євангелістська лютеранська церква Святої Катрини (вперше згадується в [[1477]], зруйнована в [[1702]] і [[1752]], потім відновлювалася).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [[Леонід Арбузов (1848–1912)|Arbusov, Leonid]]. ''[[Нарис історії Ліфляндії, Естляндії і Курляндії|Grundriss der Geschichte Liv-, Est- und Kurlands]]''. — Riga: Jonck und Poliewsky, 1918.

== Посилання ==
* [http://www.valka.lv/ Офіційний сайт міста] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210121214022/http://valka.lv/ |date=21 січня 2021 }}
{{нормативний контроль}}
{{Міста Латвії}}
[[Категорія:Міста Латвії]]
[[Категорія:Ліфляндія]]
[[Категорія:Засновані в Європі 1286]]

title: Валка

· Герб: · Прапор

Країна: Латвія

Регіон: Ліфляндія

Край: Валкський край

title: Площа

title: Населення (2016)

• Густота: 382,2 осіб/км²

Часовий пояс: EET (UTC+2)

• Літній час: EEST (UTC+3)


text:
# Кровотеча
Кровотеча (лат. haemorrhagia) — це витікання крові із кровоносних судин при порушенні їхньої цілісності (пошкодження, порушення проникливості).

## Види кровотеч
I. Анатомічна (тип ушкодженої судини):
- артеріальна
- венозна
- капілярна
- паренхіматозна
- комбінована (поєднана)

II. Стосовно зовнішнього середовища:
- зовнішні
- внутрішні
- змішана
- прихована

III. Клінічна (за проявами щодо інтенсивності кровотечі та об'єму крововтрати): легка, середня, важка
Причиною кровотечі може бути ушкодження судин: внаслідок травмування (укол, поріз, удар, розрив-відрив, «ушкоджуючий» вплив хімічних та фізичних факторів), внаслідок захворювань (виразкова хвороба, артеріальна гіпертензія, і т. д.); рідше- через «випотівання» крові крізь стінку судини.
Розрізняють кровотечі зовнішні й внутрішні (кров виливається із внутрішніх органів в сусідні тканини чи порожнини) та приховані (коли яскравих клінічних ознак кровотечі немає, але кровотеча триває).
Інтенсивність кровотечі та об'єм втраченої крові залежить від кількості ушкоджених судин, їхнього калібру, виду ушкодженої судини (артерія, вена, капіляр), рівня артеріального тиску, стану системи згортання крові, стану самого постраждалого чи пацієнта до того як почалась кровотеча. При значній крововтраті розвивається геморагічний шок.
Класифікація кровотеч Американської Колегії хірургів (P.L.Marino, 1998):
| Клас | Клінічні ознаки                                               | Об'єм крововтрати, % від ОЦК |
| ---- | ------------------------------------------------------------- | ---------------------------- |
| I    | Ортостатична тахікардія                                       | 15                           |
| II   | Ортостатична гіпотензія                                       | 20-25                        |
| III  | Артеріальна гіпотензія в положенні лежачи на спині, олігоурія | 30-40                        |
| IV   | Порушення свідомості, колапс                                  | понад 40                     |

## Клінічна характеристика

### Артеріальна кровотеча
При цьому виді кровотеч кров яскраво-червоного кольору, викидається з рани сильним пульсувальним струменем. Ця кровотеча найнебезпечніша і дуже інтенсивна. В такій ситуації зупинити кров можна тільки способом накладання артеріального джгута вище місця поранення. Є місця, де накласти джгут неможливо, в таких випадках використовують пальцеве перетискання, тампонаду, чи навіть стискальну пов'язку.  Варто не забувати про те, що під джгут необхідно підкладати шматок м'якої тканини, щоб запобігти пошкодженню шкірного покриву та обов'язково занотувати аркуш з точно вказаним часом (год. хв.) накладання джгута. Влітку (при високій температурі повітря) час тримання джгуту у нерухомому положенні може досягати 1,5 — 2 год. Після закінчення можливого часу джгут необхідно поступово відпустити і через 5-10 секунд, за необхідності накласти знову на повторний час (якщо кровотеча відновлюється). Взимку (при низьких температурах повітря) максимальна тривалість накладання джгуту може сягати до 1 год. Звільнення від джгута проводимо таким же чином, як і у першому випадку.

### Венозна кровотеча
При цьому виді кровотеч кров, темно-вишневого кольору, витікає менш інтенсивно, рідко має загрозливий характер. Однак потрібно пам'ятати, що при пораненні вен шиї і грудної клітки є небезпека виникнення в судинах негативного тиску під час глибокого вдиху. Пухирці повітря, проникаючи з потоком крові в серце, можуть викликати повітряну емболію — закупорку кровоносних судин (наприклад серця, легень)та стати причиною смерті. В такій ситуації припинити кровотечу можна методом пальцевого перетискання, стискальної пов'язки,  або накладання артеріального джгута. Методика накладання джгута така ж сама, як і при його накладанні у випадку артеріальної кровотечі. Застосування венозного джгута для зупинки кровотечі є малоефективним.

### Капілярна кровотеча
Цей тип кровотеч спостерігається при неглибоких порізах шкіри, саднах. Завдяки зсіданню крові капілярна кровотеча припиняється самостійно. Варто лише використати певні антисептичні засоби чи засоби з вмістом спирту для дезінфекції ушкодженої ділянки покриву.

### Паренхіматозна кровотеча
Паренхіматозна кровотеча виникає в разі пошкодження печінки, нирок, селезінки і завжди небезпечна для життя. Самостійної зупинки кровотечі майже ніколи не відбувається.
У деяких випадках кровотеча може стати небезпечною не через кількість крові, яка витікає з ушкодженої судини, а внаслідок того, що кров викликає стискування життєво важливих органів. Так, скупчення крові в ендокарді може призвести до стискування серця (тампонаді) та його зупинки, а скупчення крові в порожнині черепа призведе до стиснення мозку й смерті. При крововиливах у міжтканинні простори утворюються гематоми. Кровотечі небезпечні тим, що зі зменшенням кількості циркулюючої крові погіршується діяльність серця, що своєю чергою, знижує постачання кисню до життєво важливих органів (мозок, серця, нирок, печінки). Це прискорює розвиток термінальних станів.

## Оцінка ступеня крововтрати
Важливим етапом допомоги при кровотечі є оцінка ступеня крововтрати, що дозволить надати адекватну допомогу пораненому чи постраждалому.

## Перша допомога
Усі методи зупинки кровотеч поділяють на дві великі групи:
- тимчасові
- кінцеві (завершальні)

Перша медична допомога передбачає застосування тимчасових методів зупинки кровотечі, які легко і швидко виконати, рятуючи життя постраждалим чи пораненим.
В умовах подання першої допомоги можлива тільки тимчасова або попередня зупинка кровотечі на період, необхідний для доставляння потерпілого до лікувального закладу. Найшвидший та доступний спосіб тимчасової зупинки артеріальної кровотечі — пальцеве притискування артерії до кістки центральніше місця поранення.
1. Скронева артерія. Її притискують одним пальцем до скроневої кістки спереду вушної раковини на 1-1,5 см від неї при кровоточивих ранах голови.
2. Нижньощелепну артерію притискують одним пальцем до кута нижньої щелепи при кровоточивих ранах на обличчі.
3. Сонна артерія. Цю артерію притискують нижче (ближче до серця) її поранення до шийних хребців. Потім накладають стискальну пов'язку, під яку на пошкоджену артерію підкладають щільний валик з бинта, стерильних серветок або вати.
4. Підключична артерія. її притискують до першого ребра в ямці над ключицею, коли кровоточива рана розташована високо на плечі, в області плечового суглоба або в пахвинній впадині.
5. Пахвова артерія. Її притискують до голівки плечової кістки, при рані в ділянці середньої або нижньої третини плеча, для цього, опираючись одним пальцем на верхню поверхню плечового суглоба, іншими пальцями здавлюють артерію.
6. Плечову артерію притискують до плечової кістки з внутрішньої сторони плеча збоку від двоголового м'яза, якщо рана розташована в нижній третині плеча або на передпліччі.
7. Променеву артерію притискують до кістки, що розташована під судиною в ділянці зап'ястка великого пальця при пошкодженні артерії кисті.
8. Стегнову артерію притискують в паховій ділянці до лобкової кістки таза шляхом натиснення кулаком.
9. Підколінну артерію притискують в ділянці підколінної ямки при рані гомілки або стопи, для чого великі пальці кладуть на передню поверхню колінного суглоба, а іншими притискують артерію до кістки.
10. Артерії тилу стопи можна притиснути до кісток стопи що розташовані під судинами, а потім накласти стискальну пов'язку. За сильних кровотеч накласти джгут на ділянку гомілки.

Притискування артерій пальцем вимагає значних зусиль. Навіть фізично сильна і добре підготована людина може здійснювати його не більше ніж 15 — 20 хвилин. Тому, зробивши пальцеве притискування судини, необхідно накласти джгут, закрутку або стерильну стискальну пов'язку. Імпровізованим джгутом може слугувати закручена хустка, відірваний рукав чи штанка, хустка або ремінь.
Ніколи не використовуйте як закрутку волосінь, капронову нитку, тонкий дріт, шнурки від взуття, вузькі ремені (менше 3 см ширини). Ними можна перерізати м'які тканини, через травматичний характер за рахунок великого тиску при малій площі контакту, та ризику унеможливлення повного подальшого функціонування кінцівки.
Щоб через кілька днів на місці травми не утворилася інфікована рана, потрібно правильно обробити її в момент ушкодження (або якомога швидше після травми) — туалет рани. Перед обробкою рани треба вимити руки з милом і протерти їх спиртом. Рану можна промивати тільки 3 % розчином перекису водню (або кип'яченою водою з милом). Шкіру навколо рани можна протерти етиловим спиртом (горілкою, самогоном, розчином йоду), не допускаючи потрапляння рідини в рану, тому що, потрапивши в рану, дія йоду або спирту викличе загибель живих клітин та ускладнить загоєння. Перед накладанням пов'язки не кладіть на рану вату, тому що ватяні волокна присохнуть до поверхні рани і потім видалити їх буде дуже складно.

wikiname: ukwiki

title: Кровотеча

in_language: uk

wikitext:
{{Infobox_Disease
 | name          = Кровотеча
 | image          = Bleeding finger.jpg
 | caption        = Капілярна кровотеча з пальця
 | DiseasesDB     =
 | ICD10          =  {{ICD10|R|58||r|50}}
 | ICD9           =
 | ICDO           =
 | OMIM           =
 | MedlinePlus    = 000045
 | eMedicineSubj  =
 | eMedicineTopic =
 | MeshID         = D006470
}}
'''Кровотеча''' ({{lang-la|haemorrhagia}}) — це витікання крові із [[Кровоносні судини|кровоносних судин]] при порушенні їхньої цілісності (пошкодження, порушення проникливості).<ref name="Скрипниченко_42">Скрипниченко Д. Ф. Хірургія, 1992, С.42</ref><ref>Кіт О. М., Ковальчук О.Л., Вардинець І.С., Боб А.Ю., 2004, С.57</ref><ref>Manning, JE «Fluid and Blood Resuscitation» in Emergency Medicine: A Comprehensive Study Guide. JE Tintinalli Ed. McGraw-Hill: New York 2004. p.227</ref>

== Види кровотеч ==
[[Файл:Eye hemorrhage.jpg|thumbnail|[[Субкон'юнктивальний крововилив]] є поширеним і відносно незначним пост-[[LASIK]] ускладненням.]]
[[Файл:Linitis plastica 2.jpg|thumb|Ендоскопічне зображення [[Рак шлунка|раку шлунка]], відомого як [[linitis plastica]]. Можливе виникнення кровотечі, як це видно на цьому зображенні.]]

I. Анатомічна (тип ушкодженої судини):<ref>Скрипниченко Д. Ф. Хірургія, 1992, С.42-43</ref><ref>Кіт О. М., Ковальчук О.Л., Вардинець І.С., Боб А.Ю., 2004, С.57-58</ref>
* артеріальна
* венозна
* капілярна
* паренхіматозна
* комбінована (поєднана)

II. Стосовно зовнішнього середовища:<ref name="Скрипниченко_43">Скрипниченко Д. Ф. Хірургія, 1992, С.43</ref><ref>Кіт О. М., Ковальчук О.Л., Вардинець І.С., Боб А.Ю., 2004, С.58</ref>

* зовнішні
* внутрішні
* змішана
* прихована

III. Клінічна (за проявами щодо інтенсивності кровотечі та об'єму крововтрати): легка, середня, важка

Причиною кровотечі може бути ушкодження судин: внаслідок травмування (укол, поріз, удар, розрив-відрив, «ушкоджуючий» вплив хімічних та фізичних факторів), внаслідок захворювань (виразкова хвороба, артеріальна гіпертензія, і т. д.); рідше- через «[[випотівання]]» крові крізь стінку судини.

Розрізняють кровотечі зовнішні й внутрішні (кров виливається із внутрішніх органів в сусідні тканини чи порожнини) та приховані (коли яскравих клінічних ознак кровотечі немає, але кровотеча триває).

Інтенсивність кровотечі та об'єм втраченої крові залежить від кількості ушкоджених судин, їхнього калібру, виду ушкодженої судини (артерія, вена, капіляр), рівня артеріального тиску, стану системи згортання крові, стану самого постраждалого чи [[пацієнт]]а до того як почалась кровотеча. При значній крововтраті розвивається [[геморагічний шок]].

Класифікація кровотеч Американської Колегії хірургів (P.L.Marino, 1998):
{| class="wikitable sortable"
|- style="background: #ececec;"
! Клас
! Клінічні ознаки
! Об'єм крововтрати, % від [[Об'єм циркулюючої крові|ОЦК]]
|-
| I || Ортостатична тахікардія || 15
|-
|  II || Ортостатична гіпотензія || 20-25
|-
|  III || Артеріальна гіпотензія в положенні лежачи на спині, олігоурія || 30-40
|-
|  IV || Порушення свідомості, [[Колапс (медицина)|колапс]] || понад 40

|}

== Клінічна характеристика ==

=== Артеріальна кровотеча ===
При цьому виді кровотеч кров яскраво-червоного кольору, викидається з [[рана|рани]] сильним пульсувальним струменем. Ця кровотеча найнебезпечніша і дуже інтенсивна.<ref name="Скрипниченко_42" /> В такій ситуації зупинити кров можна тільки способом накладання артеріального джгута ''вище місця поранення''. Є місця, де накласти джгут неможливо, в таких випадках використовують пальцеве перетискання, тампонаду, чи навіть стискальну [[пов'язка|пов'язку]].  Варто не забувати про те, що під джгут необхідно підкладати шматок м'якої тканини, щоб запобігти пошкодженню шкірного покриву та обов'язково занотувати аркуш з точно вказаним часом (год. хв.) накладання джгута. Влітку (при високій температурі повітря) час тримання джгуту у нерухомому положенні може досягати 1,5 — 2 год. Після закінчення можливого часу джгут необхідно поступово відпустити і через 5-10 секунд, за необхідності накласти знову на повторний час (якщо кровотеча відновлюється). Взимку (при низьких температурах повітря) максимальна тривалість накладання джгуту може сягати до 1 год. Звільнення від джгута проводимо таким же чином, як і у першому випадку.

=== Венозна кровотеча ===
При цьому виді кровотеч кров, темно-вишневого кольору, витікає менш інтенсивно, рідко має загрозливий характер. Однак потрібно пам'ятати, що при пораненні вен шиї і грудної клітки є небезпека виникнення в судинах негативного тиску під час глибокого вдиху. Пухирці повітря, проникаючи з потоком крові в [[серце]], можуть викликати повітряну [[емболія|емболію]] — закупорку кровоносних судин (наприклад [[серце|серця]], [[легені|легень]])та стати причиною смерті.<ref name="Скрипниченко_42" /> В такій ситуації припинити кровотечу можна методом пальцевого перетискання, стискальної пов'язки,<ref>[https://www.youtube.com/watch?v=z5vtZzF7QF0 Перша допомога при венозній кровотечі. Зупинка венозної кровотечі] 2019 р., 2'05"</ref>  або накладання артеріального [[джгут]]а. Методика накладання джгута така ж сама, як і при його накладанні у випадку артеріальної кровотечі. Застосування венозного джгута для зупинки кровотечі є малоефективним.<ref>[https://paramedic.ua/ua/pervaja-pomoshh-pri-krovotechenii#toc_2_0_3 Як надати першу допомогу при кровотечах?:Перша допомога при венозній кровотечі]</ref>

=== Капілярна кровотеча ===
Цей тип кровотеч спостерігається при неглибоких порізах шкіри, саднах. Завдяки зсіданню крові капілярна кровотеча припиняється самостійно. Варто лише використати певні антисептичні засоби чи засоби з вмістом спирту для дезінфекції ушкодженої ділянки покриву.<ref name="Скрипниченко_43" />

=== Паренхіматозна кровотеча ===
Паренхіматозна кровотеча виникає в разі пошкодження печінки, нирок, селезінки і завжди небезпечна для життя. Самостійної зупинки кровотечі майже ніколи не відбувається.<ref name="Скрипниченко_43" />
У деяких випадках кровотеча може стати небезпечною не через кількість крові, яка витікає з ушкодженої судини, а внаслідок того, що кров викликає стискування життєво важливих органів. Так, скупчення крові в ендокарді може призвести до стискування серця (тампонаді) та його зупинки, а скупчення крові в порожнині черепа призведе до стиснення мозку й смерті. При крововиливах у міжтканинні простори утворюються [[Гематома|гематоми]]. Кровотечі небезпечні тим, що зі зменшенням кількості циркулюючої крові погіршується діяльність серця, що своєю чергою, знижує постачання кисню до життєво важливих органів ([[мозок]], [[Серце|серця]], [[Нирки|нирок]], [[Печінка|печінки]]). Це прискорює розвиток термінальних станів.

== Оцінка ступеня крововтрати ==
Важливим етапом допомоги при кровотечі є оцінка ступеня крововтрати, що дозволить надати адекватну допомогу пораненому чи постраждалому.

== Перша допомога ==
{{Медпопередження}}

Усі методи [[зупинка кровотечі|зупинки кровотеч]] поділяють на дві великі групи:
* ''тимчасові''
* ''кінцеві (завершальні)''

[[Перша медична допомога]] передбачає застосування тимчасових методів зупинки кровотечі, які легко і швидко виконати, рятуючи життя постраждалим чи пораненим.

В умовах подання першої допомоги можлива тільки тимчасова або попередня [[Гемостаз|зупинка кровотечі]] на період, необхідний для доставляння потерпілого до лікувального закладу. Найшвидший та доступний спосіб тимчасової зупинки артеріальної кровотечі — пальцеве притискування артерії до кістки центральніше місця поранення.
[[Файл:Arterial_pressure_points.png|right|180px|thumb|Точки пальцевого перетискання при артеріальних кровотечах]]
# [[Поверхнева скронева артерія|Скронева артерія]]. Її притискують одним пальцем до скроневої кістки спереду вушної раковини на 1-1,5 см від неї при кровоточивих ранах голови.
# Нижньощелепну артерію притискують одним пальцем до кута нижньої щелепи при кровоточивих ранах на обличчі.
# Сонна артерія. Цю артерію притискують нижче (ближче до серця) її поранення до шийних хребців. Потім накладають стискальну пов'язку, під яку на пошкоджену артерію підкладають щільний валик з бинта, стерильних серветок або вати.
# [[Підключична артерія]]. її притискують до першого ребра в ямці над ключицею, коли кровоточива рана розташована високо на плечі, в області плечового суглоба або в пахвинній впадині.
# Пахвова артерія. Її притискують до голівки плечової кістки, при рані в ділянці середньої або нижньої третини плеча, для цього, опираючись одним пальцем на верхню поверхню плечового суглоба, іншими пальцями здавлюють артерію.
# Плечову артерію притискують до плечової кістки з внутрішньої сторони плеча збоку від двоголового м'яза, якщо рана розташована в нижній третині плеча або на передпліччі.
# Променеву артерію притискують до кістки, що розташована під судиною в ділянці зап'ястка великого пальця при пошкодженні артерії кисті.
# Стегнову артерію притискують в паховій ділянці до лобкової кістки таза шляхом натиснення кулаком.
# Підколінну артерію притискують в ділянці підколінної ямки при рані гомілки або стопи, для чого великі пальці кладуть на передню поверхню колінного суглоба, а іншими притискують артерію до кістки.
# Артерії тилу стопи можна притиснути до кісток стопи що розташовані під судинами, а потім накласти стискальну пов'язку. За сильних кровотеч накласти джгут на ділянку гомілки.

Притискування артерій пальцем вимагає значних зусиль. Навіть фізично сильна і добре підготована людина може здійснювати його не більше ніж 15 — 20 хвилин. Тому, зробивши пальцеве притискування судини, необхідно накласти [[джгут]], закрутку або стерильну стискальну пов'язку. Імпровізованим джгутом може слугувати закручена хустка, відірваний рукав чи штанка, хустка або ремінь.

Ніколи не використовуйте як закрутку волосінь, капронову нитку, тонкий дріт, шнурки від взуття, вузькі ремені (менше 3 см ширини). Ними можна перерізати [[м'які тканини]], через травматичний характер за рахунок великого тиску при малій площі контакту, та ризику унеможливлення повного подальшого функціонування кінцівки.

Щоб через кілька днів на місці [[травма|травми]] не утворилася [[інфікована рана]], потрібно правильно обробити її в момент ушкодження (або якомога швидше після травми) — [[туалет рани]]. Перед обробкою [[рана|рани]] треба вимити руки з милом і протерти їх спиртом. Рану можна промивати тільки 3 % розчином перекису водню (або кип'яченою водою з [[мило]]м). Шкіру навколо рани можна протерти [[спирт етиловий|етиловим спиртом]] (горілкою, самогоном, розчином йоду), не допускаючи потрапляння рідини в рану, тому що, потрапивши в рану, дія йоду або спирту викличе загибель живих клітин та ускладнить загоєння. Перед накладанням пов'язки не кладіть на рану вату, тому що ватяні волокна присохнуть до поверхні рани і потім видалити їх буде дуже складно.

== Див. також ==
* [[Крововилив]]
* [[Гематома]]
* [[Субарахноїдальна кровотеча]]
* [[Носова кровотеча]]
* [[Шлунково-кишкова кровотеча]]
* [[Маткова кровотеча]]
* [[Вузлова кровотеча]]
* [[Зупинка кровотечі]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Кіт О. М., Ковальчук О. Л., Вардинець І. С., Боб А. Ю.. Хірургія. — Тернопіль: Укрмедкнига, 2004.- 644 с. ISBN 966-673-063-4. — C.57-72
* {{Кіт медсестринство|165-180}}
* {{Скрипниченко хірургія|42-51}}
* [http://aumf.net/pdf/Emergency_War_Surgery_uk.pdf НЕВІДКЛАДНА ВІЙСЬКОВА ХІРУРГІЯ]. / пер. з англ. — Київ, Наш Формат, 2015. — 568 с. {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171124064104/http://aumf.net/pdf/Emergency_War_Surgery_uk.pdf |date=24 листопада 2017 }} ISBN 978-617-7279-07-4, ISBN 978-617-7279-09-8. — С.65-70

{{disorder-stub}}
{{ac}}

[[Категорія:Невідкладні стани]]
[[Категорія:Кровотечі| ]]
[[Категорія:Хірургічні захворювання]]
[[Категорія:Симптоми захворювань]]

title: Кровотеча

Спеціальність: невідкладна медична допомога

Причини: руйнування

Препарати: десмопресин, апротинінd, транексамова кислота, амінокапронова кислота, protamine sulfated і Ляпіс

title: Класифікація та зовнішні ресурси


text:
# Ктир
Ктир (англ. Shrike, букв. сорокопуд, деколи може вживатися англійське оригінальне ім'я — Шрайк) — вигаданий наскрізний персонаж роману-епопеї «Пісні Гіперіона» американського письменника-фантаста Дена Сіммонса. Має вигляд високої людиноподібної істоти, повністю покритої металевими лезами. Відомий тим, що жорстоко вбиває всіх, хто опиняється у його володіннях, насаджуючи на шипи, але поодиноким дарує здійснення одного бажання. Оригінальна назва відсилає до птаха сорокопуда, що насаджує свою здобич на колючки рослин.
Місцем «проживання» Ктира є планета Гіперіон, а саме — її таємничі споруди, Гробниці Часу, які оточені антиентропійними полями і рухаються з майбутнього в минуле. Ктир є об'єктом поклоніння Церкви останньої спокути (Церкви Ктира), його також називають Повелителем Болю, Аватарою, Янголом останньої спокути. Згідно вірувань Церкви Ктира, коли настане Судний день, Гробниці відчиняться, Володар Болю буде звільнений від кайданів часу і принесе загибель людству за його гріхи.

## Зовнішній вигляд
Виглядає Ктир як триметрового зросту людиноподібна істота з чотирма руками і вагою близько тони. Все його тіло вкрите металевими шипами і колючим дротом, переливається ртутним блиском. Пальці мають вигляд довгих скальпелів, а ступні — вигнутих лопатей. На лобі знаходиться кривий тридцятисантиметровий клинок, з грудини стирчить довгий шип, на який він наколює своїх жертв, коміром із шипів оточена шия. Часто акцентується увага на палаюче-червоних фасеткових очах. Також описується, що обличчя в Ктира — зі сталі, хрому і кості; таким чином, Ктир — частково органічна істота.

## Можливості
Ктир вільно поводиться з часом, проходячи крізь вимір Зв'язкової Порожнечі. Сторонньому спостерігачеві здається, що Ктир зникає в одному місці і миттєво з'являється в іншому — насправді, він сповільнює час або навіть цілком його зупиняє навколо, що дозволяє швидко, з точки зору сторонніх спостерігачів, подолати великі відстані. Починаючи з кінця другої книги циклу, Ктир вже не є прив'язаний до планети Гіперіон і може з'являтись на космічних кораблях чи інших світах. Ктир невразливий до жодної відомої зброї чи агресивного середовища. Тільки електромагнітний імпульс здатний тимчасово сповільнити його.
В легендах про Ктира згадується Древо Болю — величезне металеве дерево, чиї гілки є довгими розгалуженими шипами. Жертв Ктира, а також паломників, яких він визнав за недостойних, чекає страшна доля бути настромленим на один із таких шипів, де вони зазнають несамовитих мук впродовж багатьох років. На думку церкви, найстрахітливіша можливість Ктира — це видалення штучного органа хрестоформи, який забезпечує безсмертя. Зазвичай видалити хрестоформу, не вбивши носія, неможливо, оскільки вона проростає в усе тіло. Проте Ктир вирізає її, лишаючи людину без жодних слідів операції.

## Походження
Достеменно походження Ктира невідоме. В романі «Падіння Гіперіона» описується, що в далекому майбутньому Абсолютний інтелект ТехноКорду створив багатьох Ктирів, які боролися з Абсолютним інтелектом людства за доступ у Гробниці Часу. Пізніше згадується про те, як риси особистості й ДНК Федмана Кассада було використано у створенні Ктира-захисника людства. Тому вважається, що в різний час персонажам «Пісень Гіперіона» зустрічаються різні Ктирі.

title: Ктир

wikitext:
[[Файл:Ктир (Шрайк) Гіперіона.jpg|міні|Ктир на ілюстрації в українському виданні «Гіперіона»]]
'''Ктир''' ({{lang-en|Shrike}}, букв. [[сорокопуд]], деколи може вживатися англійське оригінальне ім'я — '''Шрайк''') — вигаданий наскрізний персонаж роману-епопеї «[[Пісні Гіперіона]]» американського письменника-фантаста [[Ден Сіммонс|Дена Сіммонса]]. Має вигляд високої людиноподібної істоти, повністю покритої металевими лезами. Відомий тим, що жорстоко вбиває всіх, хто опиняється у його володіннях, насаджуючи на шипи, але поодиноким дарує здійснення одного бажання. Оригінальна назва відсилає до птаха сорокопуда, що насаджує свою здобич на колючки рослин.

Місцем «проживання» Ктира є планета Гіперіон, а саме — її таємничі споруди, Гробниці Часу, які оточені [[Ентропія|антиентропійними]] полями і рухаються з майбутнього в минуле. Ктир є об'єктом поклоніння Церкви останньої спокути (Церкви Ктира), його також називають Повелителем Болю, Аватарою, Янголом останньої спокути. Згідно вірувань Церкви Ктира, коли настане [[Страшний суд|Судний день]], Гробниці відчиняться, Володар Болю буде звільнений від кайданів часу і принесе загибель людству за його гріхи.

== Зовнішній вигляд ==
Виглядає Ктир як триметрового зросту людиноподібна істота з чотирма руками і вагою близько тони. Все його тіло вкрите металевими шипами і колючим дротом, переливається ртутним блиском. Пальці мають вигляд довгих скальпелів, а ступні — вигнутих лопатей. На лобі знаходиться кривий тридцятисантиметровий клинок, з грудини стирчить довгий шип, на який він наколює своїх жертв, коміром із шипів оточена шия. Часто акцентується увага на палаюче-червоних [[Фасеткове око|фасеткових очах]]. Також описується, що обличчя в Ктира — зі сталі, хрому і кості; таким чином, Ктир — частково органічна істота.

== Можливості ==
Ктир вільно поводиться з часом, проходячи крізь вимір Зв'язкової Порожнечі. Сторонньому спостерігачеві здається, що Ктир зникає в одному місці і миттєво з'являється в іншому — насправді, він сповільнює час або навіть цілком його зупиняє навколо, що дозволяє швидко, з точки зору сторонніх спостерігачів, подолати великі відстані. Починаючи з кінця другої книги циклу, Ктир вже не є прив'язаний до планети Гіперіон і може з'являтись на космічних кораблях чи інших світах. Ктир невразливий до жодної відомої зброї чи агресивного середовища. Тільки електромагнітний імпульс здатний тимчасово сповільнити його.

В легендах про Ктира згадується Древо Болю — величезне металеве дерево, чиї гілки є довгими розгалуженими шипами. Жертв Ктира, а також паломників, яких він визнав за недостойних, чекає страшна доля бути настромленим на один із таких шипів, де вони зазнають несамовитих мук впродовж багатьох років. На думку церкви, найстрахітливіша можливість Ктира — це видалення штучного органа хрестоформи, який забезпечує безсмертя. Зазвичай видалити хрестоформу, не вбивши носія, неможливо, оскільки вона проростає в усе тіло. Проте Ктир вирізає її, лишаючи людину без жодних слідів операції.

== Походження ==
Достеменно походження Ктира невідоме. В романі «<nowiki/>[[Падіння Гіперіона]]<nowiki/>» описується, що в далекому майбутньому Абсолютний інтелект ТехноКорду створив багатьох Ктирів, які боролися з Абсолютним інтелектом людства за доступ у Гробниці Часу. Пізніше згадується про те, як риси особистості й ДНК Федмана Кассада було використано у створенні Ктира-захисника людства. Тому вважається, що в різний час персонажам «Пісень Гіперіона» зустрічаються різні Ктирі.

== Література ==
* Simmons, Dan (2011-01-12). ''Hyperion''(en). Random House Publishing Group.ISBN 9780307781888.
* Simmons, Dan (2011-02-02)''The Fall of Hyperion'' (en). Random House Publishing Group.ISBN 9780307781895.
* Simmons, Dan (2011-01-05). ''Endymion''(en). Random House Publishing Group.ISBN 9780307781918.
* Simmons, Dan (2011-01-12). ''Rise of Endymion'' (en). Random House Publishing Group.ISBN 9780307781925.
* Сіммонс Д. Гіперіон: роман / Д. Сіммонс; пер. з англ. Б. Стасюка. — Тернопіль: Навчальна книга — Богдан, 2016. — 448 с.

[[Категорія:Персонажі науково-фантастичних творів]]


text:
# 9518 Роббінейш
9518 Роббінейш (9518 Robbynaish) — астероїд головного поясу, відкритий 7 квітня 1978 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,522.

title: 9518 Роббінейш

wikitext:
{{Планета
| назва = 9518 Роббінейш
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Гарвардська обсерваторія]]
| місце відкриття = [[Гарвардська обсерваторія]]
| дата відкриття = [[7 квітня]] [[1978]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1978 GA'''
1989 AA8
4152 T-1
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|9518|2014.05.13|2014.01.24}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,702079572164 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,027129164546 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,364604368355 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,142719521424
| орбітальний період = 1328,116457117 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,271060567068 °/д
| середня аномалія = 17,92777793510°
| нахил орбіти = 7,963721551254°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 157,5979639896°
| арг_перицентру = 307,8010534657°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 14,3
| спектр_тип =
}}

'''9518 Роббінейш''' (9518 Robbynaish) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[7 квітня]] [[1978]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,522.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Роббінейш}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (9501-9600)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|9518}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|9517 Niehaisheng|(9519) 1978 VK3}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1978]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 9518 Роббінейш

Відкривач: Гарвардська обсерваторія

Місце відкриття: Гарвардська обсерваторія

Дата відкриття: 7 квітня 1978

title: Позначення

Названа на честь: Robby Naishd

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Новенська сільська рада (Мелітопольський район)
| Новенська сільська рада — колишній орган місцевого самоврядування у Мелітопольському районі Запорізької області з адміністративним центром у с-щі Нове. Водоймища на території, підпорядкованій даній раді: р. Тащенак. Сільській раді підпорядковані населені пункти: - с-ще Нове - с. Данило-Іванівка - с-ще Зелене - с. Піщанське - с-ще Садове - с. Тащенак |

## Склад ради
Рада складається з 16 депутатів та голови.

### Керівний склад ради
| ПІБ                      | Основні відомості                                                    | Дата обрання | Дата звільнення |
| ------------------------ | -------------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Паршина Олена Миколаївна | Сільський голова, 1958 року народження, освіта, член народної партії | 26.03.2006   | 31.10.2010      |

Примітка: таблиця складена за даними джерела

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Новенська сільська рада
   | будівля             =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Запорізька область]]
   | район               = {{Зп-Мл}}
   | центр               = с-ще [[Нове (Мелітопольський район)|Нове]]
   | голова              =
   | кількість членів    = 16
   | код КОАТУУ          = 2323081800
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=12452 Новенська сільська рада]
   | площа               = 117,145
   | населення           = 2641 ''(станом на 2001 рік)''
   | щільність           = 22,54
   | населені пункти     = 6
   | поштовий індекс     = 72380
   | телефонний код      = 619
   | адреса              = 72380, Запорізька обл., Мелітопольський р-н, с-ще Нове, вул.Поздовжня,1
| вебсторінка         =
  }}
{{Otheruses|Новенська сільська рада}}
{|
| valign="top" | '''Новенська сільська рада''' — колишній [[орган місцевого самоврядування]] у [[Мелітопольський район|Мелітопольському районі]] [[Запорізька область|Запорізької області]] з [[Адміністративний центр|адміністративним центром]] у с-щі [[Нове (Мелітопольський район)|Нове]].

== Загальні відомості ==
Водоймища на території, підпорядкованій даній раді: р. [[Тащенак (річка)|Тащенак]].

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* с-ще [[Нове (Мелітопольський район)|Нове]]
* с. [[Данило-Іванівка]]
* с-ще [[Зелене (Мелітопольський район)|Зелене]]
* с. [[Піщанське (Мелітопольський район)|Піщанське]]
* с-ще [[Садове (Мелітопольський район)|Садове]]
* с. [[Тащенак (село)|Тащенак]]
| width="30%" | __TOC__
|}

== Склад ради ==
Рада складається з 16 депутатів та голови.

=== Керівний склад ради ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|-bgcolor="#FFFFBB"
! ПІБ !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Паршина Олена Миколаївна
| Сільський голова, 1958 року народження, освіта, член народної партії
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|}
''Примітка: таблиця складена за даними джерела''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=10780&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=12452 Картка ради на сайті Верховної Ради України]
{{Zaporizhia-geo-stub}}

{{Портали|Україна|Запорізька область|Географія}}
{{Адміністративний устрій Мелітопольського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Мелітопольського району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Запорізька область

Район: Мелітопольський район

Адм. центр: с-ще Нове

Облікова картка: Новенська сільська рада

title: Склад

title: Територія та населення

Населення: 2641 (станом на 2001 рік)

Густота: 22,54 осіб/км²

title: Контактні дані


text:
# Яскравоока райка
Яскравоока райка (Agalychnis) — рід земноводних піродини Phyllomedusinae родини Райкові ряду Безхвості. Має 14 видів. Інша назва «листова райка».

## Опис
Загальна довжина представників цього роду коливається від 4 до 8 см. Голова майже трикутна. Очі великі та опуклі з вертикальними зіницями. Повіки являють собою прозорі плівки з тонким сітчастим малюнком. Кінцівки з 4 пальцями, які не з'єднані перетинками і мають присоски на кінцях. Денне забарвлення менш яскраве за нічне, що дозволяє маскуватися. Особливістю є очі, що мають яскраві кольори, переважно червоний, помаранчевий. Звідси й походить назва цих земноводних. Тулуб переважно у зеленуватих тонах. Лапки можуть бути різних світлих кольорів.

## Спосіб життя
Полюбляють тропічні та субтропічні ліси. Зустрічаються уздовж водойм. День проводять під листям біля дерев. Активні вночі. Живляться безхребетними.
Це яйцекладні амфібії. Самиці відкладають до 100 яєць.

## Розповсюдження
Мешкають у Мексиці, Центральній і Південній Америці.

## Види
- Agalychnis annae
- Agalychnis aspera
- Agalychnis buckleyi
- Agalychnis callidryas
- Agalychnis dacnicolor
- Agalychnis danieli
- Agalychnis granulosa
- Agalychnis hulli
- Agalychnis lemur
- Agalychnis medinae
- Agalychnis moreletii
- Agalychnis psilopygion
- Agalychnis saltator
- Agalychnis spurrelli

title: Яскравоока райка

wikitext:
{{Картка:Таксономія
|name = ''Яскравоока райка''
| image = 03-04RedEyedFrog.jpg
| image_width =
| image_caption = [[Райка червоноока]]
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Земноводні]] (Amphibia)
| subclassis = [[Безпанцерні]] (Lissamphibia)
| superordo = [[Батрахії]] (Batrachia)
| ordo = [[Безхвості]] (Anura)
| subordo = [[Neobatrachia]]
| familia ='''[[Райкові]]'''
| genus = '''Яскравоока райка (Agalychnis)'''
| genus_authority = [[Едвард Коп|Cope]], 1864
| range_map =
| range_map_caption =
| commons = Agalychnis
| wikispecies = Agalychnis
| ncbi = 75989
| itis = 208127
| synonyms =Hylomantis<br/>Pachymedusa
}}
'''Яскравоока райка''' (''Agalychnis'') — рід [[земноводні|земноводних]] піродини [[Phyllomedusinae]] родини [[Райкові]] ряду [[Безхвості]]. Має 14 видів. Інша назва «листова райка».

== Опис ==
Загальна довжина представників цього роду коливається від 4 до 8 см. Голова майже трикутна. Очі великі та опуклі з вертикальними [[зіниця]]ми. Повіки являють собою прозорі плівки з тонким сітчастим малюнком. Кінцівки з 4 пальцями, які не з'єднані перетинками і мають присоски на кінцях. Денне забарвлення менш яскраве за нічне, що дозволяє маскуватися. Особливістю є очі, що мають яскраві кольори, переважно червоний, помаранчевий. Звідси й походить назва цих земноводних. Тулуб переважно у зеленуватих тонах. Лапки можуть бути різних світлих кольорів.

== Спосіб життя ==
Полюбляють тропічні та суб[[тропічні ліси]]. Зустрічаються уздовж водойм. День проводять під листям біля дерев. Активні вночі. Живляться [[безхребетні|безхребетними]].

Це яйцекладні амфібії. Самиці відкладають до 100 яєць.

== Розповсюдження ==
Мешкають у [[Мексика|Мексиці]], [[Центральна Америка|Центральній]] і [[Південна Америка|Південній Америці]].

== Види ==
* ''[[Agalychnis annae]]''
* ''[[Agalychnis aspera]]''
* ''[[Agalychnis buckleyi]]''
* ''[[Райка червоноока|Agalychnis callidryas]]''
* ''[[Agalychnis dacnicolor]]''
* ''[[Agalychnis danieli]]''
* ''[[Agalychnis granulosa]]''
* ''[[Agalychnis hulli]]''
* ''[[Agalychnis lemur]]''
* ''[[Agalychnis medinae]]''
* ''[[Agalychnis moreletii]]''
* ''[[Agalychnis psilopygion]]''
* ''[[Agalychnis saltator]]''
* ''[[Agalychnis spurrelli]]''

== Джерела ==
* Grzimek, Bernhard Het leven de dieren deel V:Vissen (II) en amfibieën, Kindler Verlag AG, 1971, Pagina 525 ISBN 90 274 8625 5.
* Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.) (2011). Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.. Species 2000: Reading, UK.. Retrieved on 24 september 2012.

[[Категорія:Райкові]]

title: ?Яскравоока райка

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Земноводні (Amphibia)

Підклас: Безпанцерні (Lissamphibia)

Надряд: Батрахії (Batrachia)

Ряд: Безхвості (Anura)

Підряд: Neobatrachia

Родина: Райкові

Рід: Яскравоока райка (Agalychnis) · Cope, 1864

Вікісховище: Agalychnis

Віківиди: Agalychnis


text:
# Ландсберзьке маркграфство
51°31′32″ пн. ш. 12°09′50″ сх. д. / 51.525597° пн. ш. 12.163958° сх. д.
Ландсберзьке маркграфство (нім. Mark Landsberg) — марка Священної Римської імперії, яка існувала з XIII по XIV століття під правлінням династії Веттінів. Утворене в 1156 році шляхов відділення від Лужицької марки і отримало назву від Ландсберзького замку у сучасній землі Саксонія-Ангальт. У 1347 приєднане до Майсенського маркграфства.

## Географія
Територія, розташована в історичному регіоні Остерланд, складалася з крайньої західної частини Лужицької марки (Саксонська східна марка) між річками Заале та Мульде. Остерланд включав маркграфську фортецю Ландсберг і сусіднє місто Деліч, а також прилеглу територію Лейпцига, яка раніше була частиною Майсенського маркграфства. Він простягався до колишнього графства Гройч на півдні та до Зангерхаузена на заході, включаючи місто Вайсенфельс, яке стало резиденцією маркграфства. Він також включав замок Грімма та колишнє місто Цвікау з Пляйснерланду.

## Історія
Після смерті маркграфа Конрада в 1156 році веттінські володіння Майсен і Лужиця були переорганізовані. Молодший син Конрада, маркграф Лужицький Теодорік I  в 1174 року збудував замок Ландсберг і почав називати себе «маркграфом Ландсберзьким».
Проте самостійна імперська держава не була створена до 1261 року, коли маркграф Генріх III (всупереч законодавчим положенням) відокремив територію західного Ландсберга від Лужицької марки як окреме маркграфство для свого другого сина Теодоріка. Після того, як у 1291 році син Теодоріка Фредерік Тута помер без спадкоємців чоловічої статі, його дядько, маркграф Альберт II Майсенський, продав його маркграфу Отто IV Бранденбурзькому з дому Асканіїв.
У 1327 році вельфський герцог Брауншвейг-Люнебурзький Магнус I успадкував Ландсберзьке маркграфство, одружившись із Софією Бранденбурзько-Стендальською, сестрою останнього асканійського маркграфа Генріха II, а також племінницею німецького короля Людовика IV, який захопив бранденбурзькі володіння в 1320 році. У 1347 році герцог Магнус продав Ландсберг маркграфу Майсенському Фрідріху II, і таким чином колишнє маркграфство остаточно повернулося до дому Веттінів.

## Маркграфи

### Веттіни
- Теодорік, 1265—1285, син маркграфа Генріха III
- Фрідріх Тута, 1285—1291, син, також маркграф Лужицький з 1288

Дісталось Альберту II, маркграфу Майсена, продане Бранденбургу

### Асканії
- 1291—1298: Конрад, Оттон IV, Генріх I, Оттон V, Альберт III
- 1298—1300: Конрад, Оттон IV, Генріх I, Альберт III, Герман I
- 1300—1304: Конрад, Оттон IV, Генріх I, Герман I
- 1304—1308: Оттон IV, Генріх I, Герман I
- 1308—1317: Генріх I, Вальдемар I, Йоганн V
- 1317—1319: Вальдемар I
- 1319—1320: Генріх II
- 1320—1347: Софія, одружена з:

### Вельфи
- 1327—1347: Магнус I, герцог Брауншвейг-Люнебурзький, 1327—1347, одружений із Софією Бранденбурзько-Стендальською

Продано Майсенському маркграфству.

title: Ландсберзьке маркграфство

wikitext:
{{Універсальна картка}}
'''Ландсберзьке маркграфство''' ({{Langx|de|Mark Landsberg}}) — [[Марка (адміністративна одиниця)|марка]] [[Священна Римська імперія|Священної Римської імперії]], яка існувала з XIII по XIV століття під правлінням династії [[Веттіни|Веттінів]]. Утворене в 1156 році шляхов відділення від Лужицької марки і отримало назву від [[Ландсберг (Саксонія-Ангальт)|Ландсберзького]] замку у сучасній землі [[Саксонія-Ангальт]]. У 1347 приєднане до [[Майсенське маркграфство|Майсенського маркграфства]].

== Географія ==
Територія, розташована в історичному регіоні [[Остерланд]], складалася з крайньої західної частини [[Лужицька марка|Лужицької марки]] ([[Саксонська марка|Саксонська східна марка]]) між річками [[Заале]] та [[Мульде]]. Остерланд включав маркграфську фортецю [[Ландсберг (Саксонія-Ангальт)|Ландсберг]] і сусіднє місто [[Деліч]], а також прилеглу територію [[Лейпциг|Лейпцига]], яка раніше була частиною [[Майсенське маркграфство|Майсенського маркграфства]]. Він простягався до колишнього графства [[Гройч]] на півдні та до [[Зангергаузен|Зангерхаузена]] на заході, включаючи місто [[Вайсенфельс]], яке стало резиденцією маркграфства. Він також включав замок [[Грімма]] та колишнє місто [[Цвікау]] з [[Пляйсе|Пляйснерланду]].

== Історія ==
[[Файл:Karte Mark Brandenburg 1320.png|ліворуч|міні|Ландсберзьке маркграфство в 1320 році]]
Після смерті маркграфа [[Конрад (маркграф Майсену)|Конрада]] в 1156 році веттінські володіння [[Майсенське маркграфство|Майсен]] і [[Лужицька марка|Лужиця]] були переорганізовані. Молодший син Конрада, маркграф Лужицький Теодорік I  в 1174 року збудував замок Ландсберг і почав називати себе «маркграфом Ландсберзьким».

Проте самостійна [[Імперські стани|імперська держава]] не була створена до 1261 року, коли маркграф [[Генріх III (маркграф Майсену)|Генріх III]] (всупереч законодавчим положенням) відокремив територію західного Ландсберга від Лужицької марки як окреме маркграфство для свого другого сина Теодоріка. Після того, як у 1291 році син Теодоріка Фредерік Тута помер без спадкоємців чоловічої статі, його дядько, маркграф [[Альбрехт II (маркграф Майсену)|Альберт II Майсенський,]] продав його маркграфу [[Отто IV (маркграф Бранденбургу)|Отто IV Бранденбурзькому]] з дому [[Асканії]]в.

У 1327 році [[Вельфи|вельфський]] герцог [[Брауншвейг-Люнебурзьке герцогство|Брауншвейг-Люнебурзький]] Магнус I успадкував Ландсберзьке маркграфство, одружившись із Софією Бранденбурзько-Стендальською, сестрою останнього асканійського маркграфа [[Генріх II (маркграф Бранденбургу)|Генріха II]], а також племінницею німецького короля [[Людовик IV (імператор Священної Римської імперії)|Людовика IV]], який захопив бранденбурзькі володіння в 1320 році. У 1347 році герцог Магнус продав Ландсберг маркграфу [[Майсенське маркграфство|Майсенському]] [[Фрідріх II (маркграф Майсену)|Фрідріху II]], і таким чином колишнє маркграфство остаточно повернулося до дому [[Веттіни|Веттінів]].

== Маркграфи ==
[[Файл:Wappen-Fürstenzug02.jpg|міні| Герб Ландсберга, зображений на дрезденській [[Хода князів|"Ході князів"]]]]
=== [[Веттіни]] ===

* Теодорік, 1265—1285, син маркграфа [[Генріх III (маркграф Майсену)|Генріха III]]
* Фрідріх Тута, 1285—1291, син, також [[Лужицька марка|маркграф Лужицький]] з 1288

Дісталось [[Альбрехт II (маркграф Майсену)|Альберту II, маркграфу Майсена]], продане [[Бранденбурзьке маркграфство|Бранденбургу]]

=== [[Асканії]] ===

* 1291—1298: [[Конрад I (маркграф Бранденбургу)|Конрад]], [[Отто IV (маркграф Бранденбургу)|Оттон IV]], [[Генріх I (маркграф Бранденбургу)|Генріх I]], [[Отто V (маркграф Бранденбургу)|Оттон V]], [[Альбрехт III (маркграф Бранденбургу)|Альберт III]]
* 1298—1300: [[Конрад I (маркграф Бранденбургу)|Конрад]], [[Отто IV (маркграф Бранденбургу)|Оттон IV]], [[Генріх I (маркграф Бранденбургу)|Генріх I]], [[Альбрехт III (маркграф Бранденбургу)|Альберт III]], [[Герман (маркграф Бранденбургу)|Герман I]]
* 1300—1304: [[Конрад I (маркграф Бранденбургу)|Конрад]], [[Отто IV (маркграф Бранденбургу)|Оттон IV]], [[Генріх I (маркграф Бранденбургу)|Генріх I]], [[Герман (маркграф Бранденбургу)|Герман I]]
* 1304—1308: [[Отто IV (маркграф Бранденбургу)|Оттон IV]], [[Генріх I (маркграф Бранденбургу)|Генріх I]], [[Герман (маркграф Бранденбургу)|Герман I]]
* 1308—1317: [[Генріх I (маркграф Бранденбургу)|Генріх I]], [[Вальдемар (маркграф Бранденбургу)|Вальдемар I]], [[Йоган V (маркграф Бранденбургу)|Йоганн V]]
* 1317—1319: [[Вальдемар (маркграф Бранденбургу)|Вальдемар I]]
* 1319—1320: [[Генріх II (маркграф Бранденбургу)|Генріх II]]
* 1320—1347: Софія, одружена з:

=== [[Вельфи]] ===

* 1327—1347: Магнус I, герцог [[Брауншвейг-Люнебурзьке герцогство|Брауншвейг-Люнебурзький]], 1327—1347, одружений із Софією Бранденбурзько-Стендальською

Продано [[Майсенське маркграфство|Майсенському маркграфству]].

== Посилання ==

*[http://susi.e-technik.uni-ulm.de:8080/Meyers2/seite/werk/meyers/band/10/seite/0465/meyers_b10_s0465.html У Meyers Konversationslexikon, 1888]
* [https://web.archive.org/web/20070310051152/http://www.zedler-lexikon.de/blaettern/einzelseite.html?id=152665&bandnummer=16&seitenzahl=0238&supplement=0&dateiformat=1 У Zedlers Universal-Lexicon, том.] [https://web.archive.org/web/20070310051152/http://www.zedler-lexikon.de/blaettern/einzelseite.html?id=152665&bandnummer=16&seitenzahl=0238&supplement=0&dateiformat=1 16, стор. 238]

== Джерела ==

* Stefan Auert-Watzik, Henning Mertens (Hrsg.): ''Peripherien sächsischer Geschichte. Mitteldeutschland, Seeburg und Landsberg als Herrschafts- und Kulturräume der Ekkehardiner und Wettiner 936–1347.'' (= ''Beiträge zur Landsberger Regionalgeschichte, Bd. 1.'') Landsberg 2011, (ISBN 978-3-940744-43-2).

{{СРІ}}
[[Категорія:Держави і території, засновані 1156]]
[[Категорія:Засновані в Європі 1261]]
[[Категорія:Марки Священної Римської імперії]]

Країна: Німеччина

Адміністративна одиниця: Саксонія-Ангальт


text:
# Костів Микола Андрійович
Микола Андрійович Костів (псевдо.: «Вихор»; нар. 1912, с. Станимир, нині Львівський район, Львівська область — пом. 20 жовтня 1945, с. Туркотин, нині Львівський район, Львівська область) — український військовик, член ОУН, районний провідник Глинянського районного проводу ОУН .

## Короткий опис діяльності
В ОУН Микола Костів вступив, очевидно, ще в період польської окупації. Очолював районний провід щонайменше з періоду німецької окупації. З поверненням радянської окупаційної адміністрації продовжував керувати оунівським підпіллям Глинянського району до моменту загибелі. Головним постоєм, як районного провідника ОУН, слугували: с. Станимир, Станимирський лісовий масив та лісовий масив біля с. Туркотин. У підпорядкуванні «Вихора», безпосередньо чи опосередковано, знаходились: районний провід ОУН, підрайонні/кущові проводи ОУН, станичні, а також Самооборонні Кущові відділи.

## Загибель
Микола Костів-«Вихор» загинув 20 жовтня 1945 року у криївці, котра розташовувалась у лісовому масиві неподалік с. Туркотин. Разом з ним тоді загинули кущовий провідник ОУН Петро Стельмах-«Левко» (ур.с. Туркотин) та кущовий господарчий Михайло Кухар-«Руляй» (ур. с. Станимир). Як свідчать підпільні звіти ОУН під час бою «вони вбили 8 більшевиків з відділу ОББ». Після загибелі тіло загиблого НКВД-истами було закопано біля Глинян. У 1991 році після розкопок урочисто перепохований разом з іншими загиблими учасниками ОУН у Братській могилі в м. Глиняни на подвір'ї стародавньої церкви Успіння Пресв'ятої Богородиці.

title: Костів Микола Андрійович

wikitext:
{{Військовик2
| ім'я                = Микола Костів
| портрет             =
| розмір              =
| підпис              =
| ім'я при народженні = Микола Андрійович Костів
| дата народження     = 1912
| місце народження    = с.[[Станимир]], нині [[Львівський район]], [[Львівська область]]
| дата смерті         = 20.10.1945
| місце смерті        = с.[[Туркотин]], нині [[Львівський район]], [[Львівська область]]
| прізвисько          = '''«Вихор»'''
| вид збройних сил    = {{FUPA}}
{{fОУНР}}
| країна              = {{UD (1941)}}
| рід військ          =
| роки служби         =
| звання              =
| посада              = районний провідник Глинянського районного проводу ОУН
| командування        =
| формування          = [[УПА-Захід]]
| битви               = [[Друга Світова війна]]
[[Визвольні змагання|Українські визвольні змагання (1938—1950)]]
| нагороди            =
| відносини =
| інше =
}}

{{однофамільці|Костів}}
'''Микола Андрійович Костів''' (''псевдо''.: '''«Вихор»'''; {{н}} 1912, с. [[Станимир]], нині [[Львівський район]], [[Львівська область]] — {{с}} 20 жовтня 1945, с. [[Туркотин]], нині [[Львівський район]], [[Львівська область]]) — український військовик, член ОУН, районний провідник Глинянського районного проводу ОУН<ref>{{Cite web|url=http://chtyvo.org.ua/authors/Hnyda_Petro/Boivka_Chaiky/|title=Боївка «Чайки». Діяльність боївки Служби безпеки Глинянського районного проводу ОУН (б) 1944—1946 р.р. під командою Володимира Макаровського-«Чайки».|author=[[Петро Гнида]]|year=2016|pages=144|website=|publisher=ПП Видавництво «БОНА»|language=|accessdate=1 травня 2021|archive-date=30 жовтня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201030042128/https://chtyvo.org.ua/authors/Hnyda_Petro/Boivka_Chaiky/}}</ref> .

== Короткий опис діяльності ==
В ОУН Микола Костів вступив, очевидно, ще в період польської окупації. Очолював районний провід щонайменше з періоду німецької окупації. З поверненням радянської окупаційної адміністрації продовжував керувати оунівським підпіллям [[Глинянський район|Глинянського району]] до моменту загибелі. Головним постоєм, як районного провідника ОУН, слугували: с. Станимир, Станимирський лісовий масив та лісовий масив біля с. Туркотин. У підпорядкуванні «Вихора», безпосередньо чи опосередковано, знаходились: районний провід ОУН, підрайонні/кущові проводи ОУН, станичні, а також Самооборонні Кущові відділи.

== Загибель ==
Микола Костів-«Вихор» загинув 20 жовтня 1945 року у криївці, котра розташовувалась у лісовому масиві неподалік с. Туркотин. Разом з ним тоді загинули [[кущовий провідник ОУН]] Петро Стельмах-«Левко» (ур.с. Туркотин) та кущовий господарчий Михайло Кухар-«Руляй» (ур. с. Станимир). Як свідчать підпільні звіти ОУН під час бою «вони вбили 8 більшевиків з відділу ОББ»<ref>{{Cite web|url=http://avr.org.ua/index.php/viewDoc/7339/|title=Інформаційний звіт за час з 11 жовтня до 13 листопада 1945 р.|last=|first=|date=|website=|publisher=[[Електронний архів Українського визвольного руху]]|language=|accessdate=1 травня 2021}}</ref>. Після загибелі тіло загиблого НКВД-истами було закопано біля [[Глиняни|Глинян]]. У 1991 році після розкопок урочисто перепохований разом з іншими загиблими учасниками ОУН у Братській могилі в м. Глиняни на подвір'ї стародавньої церкви Успіння Пресв'ятої Богородиці.

== Література ==
* [[Гнида Петро Петрович|Гнида Петро.]] Глинянський районний провід ОУН 1944-1949. Львів: Растр-7, 2021.-92 с.
*Книга полеглих членів ОУН і вояків УПА Львівщини: матеріяли до біографій (з архівних документів) / упоряд. М. Павлишин; ред. М. Горбаль.— Торонто; Л.: Літопис УПА, 2002. — 1054 с. — Літопис Української Повстанської Армії; т. 36
* Золочівська округа ОУН: Організаційні документи, 1941-1952 / НАН України, Ін-т укр. археографії та джерелознавства ім. М. С. Грушевського НАН України, Вид-во «Літопис УПА», Галуз. держ. архів Служби безпеки України; упоряд. Михайло Романюк. — Київ; Торонто: Літопис УПА, 2014. — 1397 с.: фот. — Літопис УПА. Нова серія; т. 24

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Структура УПА-Захід}}
{{ВП-Портали|Українська повстанська армія|Друга світова війна|Біографії|Тернопільщина|Україна}}
{{UPA-mil-bio-stub}}
{{OUN-bio-stub}}
[[Категорія:Українські підпільники]]
[[Категорія:Діячі ОУНР]]
[[Категорія:Діячі УПА]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни]]
[[Категорія:Вояки Української повстанської армії]]
[[Категорія:Персоналії:Глиняни]]
[[Категорія:Уродженці Станимира]]
[[Категорія:Померли в Золочівському районі Львівської області]]
[[Категорія:Загинули в боях за незалежну Україну]]

title: Загальна інформація

Народження: 1912 · с.Станимир, нині Львівський район, Львівська область

Смерть: 20 жовтня 1945 · с.Туркотин, нині Львівський район, Львівська область

Псевдо: «Вихор»

title: Військова служба

Приналежність: Українська держава (1941)

Вид ЗС: УПА · ОУНР

Формування: УПА-Захід

Війни / битви: Друга Світова війна · Українські визвольні змагання (1938—1950)


text:
# Дрімлюга блідий
Дрімлюга блідий (Caprimulgus inornatus) — вид дрімлюгоподібних птахів родини дрімлюгових (Caprimulgidae). Мешкає в Африці на південь від Сахари та на Аравійському півострові.

## Опис
Довжина птаха становить 22-23 см, самці важать 33-61 г, самиці 32-57 г. Забарвлення верхньої частини тіла темне, варіюється від чорнувато-коричневого до піщано-охристого, голова і плечі поцятковані чорнувато-бурими плямками. На верхніх покривних перах крил є охристі плямки. Горла пляма на горлі відсутня. Нижня частина тіла коричнювата або охриста, поцяткована коричневими смужками. У самців на 4 махових перах білі плями, крайні стернові пера на кінці білі. У самиць плями на хвості відсутні, на крилах вони охристі.

## Поширення і екологія
Бліді дрімлюги гніздяться в регіоні Сахелю, від південної Мавританії і північного Сенегалу до південного Судану, Ефіопії, Еритреї і Сомалі, а також на південному заході Саудівської Аравії та в Ємені. Взимку вони мігрують до Західної і Центральної Африки, досягаючи Габону, північних районів Демократичної Республіки Конго і північної Танзанії. Бліді дрімлюги живуть в саванах, сухих чагарникових заростях, на сухих луках та в напівпустелях. Зустрічаються на висоті до 1800 м над рівнем моря. Живляться комахами, яких ловлять в польоті. Сезон розмноження в Малі триває з квітня по червень, в Нігері з травня по червень, в Ефіопії з березня по червень, в Сомалі з грудня по червень. Відкладають яйця просто на голу землю, під чагарником. В кладці 2 яйця.

title: Дрімлюга блідий

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Дрімлюга блідий
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref>{{cite web |url=https://www.iucnredlist.org/species/22689977/93254587 |title=''Caprimulgus inornatus'' |author=BirdLife International |author-link=BirdLife International |year=2016 |accessdate=29 квітня 2022 |archive-date=12 червня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210612230916/https://www.iucnredlist.org/species/22689977/93254587 }}</ref>
| image =Caprimulgus inornatus Smit.jpg
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Дрімлюгоподібні]] (Caprimulgiformes)
| familia = [[Дрімлюгові]] (Caprimulgidae)
| genus = [[Дрімлюга (рід)|Дрімлюга]] (''Caprimulgus'')
| species = '''Дрімлюга блідий'''
| binomial = ''Caprimulgus inornatus''
| binomial_authority = [[Теодор Гойглін|Heuglin]], 1869
| range_map =
| range_map_caption =
| synonyms =
| wikispecies = Caprimulgus inornatus
| commonscat = Caprimulgus inornatus
| commons = Caprimulgus inornatus
}}
'''Дрімлюга блідий'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Caprimulgus inornatus'') — вид [[Дрімлюгоподібні|дрімлюгоподібних]] птахів родини [[Дрімлюгові|дрімлюгових]] (Caprimulgidae)<ref name=ioc>{{cite web|editor1-last=Gill|editor1-first=Frank|editor1-link=Frank Gill (ornithologist)|editor2-last=Donsker|editor2-first=David|year=2022|title=Nightjars, Oilbird, potoos, frogmouths|work=IOC World Bird List Version 12.1|url=https://www.worldbirdnames.org/new/bow/nightjars/|publisher=International Ornithologists' Union|access-date=29 квітня 2022|archive-date=7 квітня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220407033012/https://www.worldbirdnames.org/new/bow/nightjars/}}</ref>. Мешкає в [[Субсахарська Африка|Африці на південь від Сахари]] та на [[Аравійський півострів|Аравійському півострові]].

== Опис ==
Довжина птаха становить 22-23 см, самці важать 33-61 г, самиці 32-57 г. Забарвлення верхньої частини тіла темне, варіюється від чорнувато-коричневого до піщано-охристого, голова і плечі поцятковані чорнувато-бурими плямками. На верхніх покривних перах крил є охристі плямки. Горла пляма на горлі відсутня. Нижня частина тіла коричнювата або охриста, поцяткована коричневими смужками. У самців на 4 махових перах білі плями, крайні стернові пера на кінці білі. У самиць плями на хвості відсутні, на крилах вони охристі<ref>{{Cite book|url=https://books.google.com/books?id=jcN1OCKC-bQC&q=Plain+nightjar&pg=PA210|title=Birds of East Africa: Kenya, Tanzania, Uganda, Rwanda, Burundi|last1=Stevenson|first1=Terry|last2=Fanshawe|first2=John|date=2004-12-01|publisher=A&C Black|isbn=9780713673470|language=en|accessdate=29 квітня 2022|archive-date=29 квітня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220429190555/https://books.google.com/books?id=jcN1OCKC-bQC&q=Plain+nightjar&pg=PA210}}</ref>.

== Поширення і екологія ==
Бліді дрімлюги гніздяться в регіоні [[Сахель|Сахелю]], від південної [[Мавританія|Мавританії]] і північного [[Сенегал]]у до південного [[Судан]]у, [[Ефіопія|Ефіопії]], [[Еритрея|Еритреї]] і [[Сомалі]], а також на південному заході [[Саудівська Аравія|Саудівської Аравії]] та в [[Ємен]]і. Взимку вони мігрують до [[Західна Африка|Західної]] і [[Центральна Африка|Центральної Африки]], досягаючи [[Габон]]у, північних районів [[Демократична Республіка Конго|Демократичної Республіки Конго]] і північної [[Танзанія|Танзанії]]. Бліді дрімлюги живуть в саванах, сухих чагарникових заростях, на сухих луках та в напівпустелях. Зустрічаються на висоті до 1800 м над рівнем моря. Живляться комахами, яких ловлять в польоті. Сезон розмноження в [[Малі]] триває з квітня по червень, в [[Нігер]]і з травня по червень, в Ефіопії з березня по червень, в Сомалі з грудня по червень. Відкладають яйця просто на голу землю, під чагарником. В кладці 2 яйця.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q1270252}}

{{птахи-доробити}}

[[Категорія:Дрімлюгові]]
[[Категорія:Птахи, описані 1869]]
[[Категорія:Птахи Саудівської Аравії]]
[[Категорія:Птахи Ємену]]
[[Категорія:Птахи Африки]]

title: ?Дрімлюга блідий

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Дрімлюгоподібні (Caprimulgiformes)

Родина: Дрімлюгові (Caprimulgidae)

Рід: Дрімлюга (Caprimulgus)

Вид: Дрімлюга блідий

Вікісховище: Caprimulgus inornatus

Віківиди: Caprimulgus inornatus


text:
# OR10A3
OR10A3 (англ. Olfactory receptor family 10 subfamily A member 3) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 11-ї хромосоми. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 314 амінокислот, а молекулярна маса — 35 535.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MKRQNQSCVV |  | EFILLGFSNF |  | PELQVQLFGV |  | FLVIYVVTLM |  | GNAIITVIIS |
| LNQSLHVPMY |  | LFLLNLSVVE |  | VSFSAVITPE |  | MLVVLSTEKT |  | MISFVGCFAQ |
| MYFILLFGGT |  | ECFLLGAMAY |  | DRFAAICHPL |  | NYPVIMNRGV |  | FMKLVIFSWI |
| SGIMVATVQT |  | TWVFSFPFCG |  | PNEINHLFCE |  | TPPVLELVCA |  | DTFLFEIYAF |
| TGTILIVMVP |  | FLLILLSYIR |  | VLFAILKMPS |  | TTGRQKAFST |  | CASHLTSVTL |
| FYGTANMTYL |  | QPKSGYSPET |  | KKLISLAYTL |  | LTPLLNPLIY |  | SLRNSEMKRT |
| LIKLWRRKVI |  | LHTF       |  |            |  |            |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Кодований геном білок за функціями належить до рецепторів, g-білокспряжених рецепторів, білків внутрішньоклітинного сигналінгу.
Локалізований у клітинній мембрані, мембрані.

title: OR10A3

wikitext:
{{Картка гена}}
'''OR10A3''' ({{lang-en|Olfactory receptor family 10 subfamily A member 3}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 11-ї хромосоми.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:8162 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:8162 |language=англ. |accessdate=8 вересня 2017 |url-status=dead }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 314 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 35 535<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/P58181#sequences |title=UniProt, P58181 |language=англ. |accessdate=8 вересня 2017 |archive-date=22 вересня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170922143741/http://www.uniprot.org/uniprot/P58181#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MKRQNQSCVV		EFILLGFSNF		PELQVQLFGV		FLVIYVVTLM		GNAIITVIIS

LNQSLHVPMY		LFLLNLSVVE		VSFSAVITPE		MLVVLSTEKT		MISFVGCFAQ

MYFILLFGGT		ECFLLGAMAY		DRFAAICHPL		NYPVIMNRGV		FMKLVIFSWI

SGIMVATVQT		TWVFSFPFCG		PNEINHLFCE		TPPVLELVCA		DTFLFEIYAF

TGTILIVMVP		FLLILLSYIR		VLFAILKMPS		TTGRQKAFST		CASHLTSVTL

FYGTANMTYL		QPKSGYSPET		KKLISLAYTL		LTPLLNPLIY		SLRNSEMKRT

LIKLWRRKVI		LHTF

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функціями належить до [[рецептор (білок)|рецепторів]], [[g-білокспряжені рецептори|g-білокспряжених рецепторів]], [[білок внутрішньоклітинного сигналінгу|білків внутрішньоклітинного сигналінгу]].
Локалізований у [[плазмалема|клітинній мембрані]], мембрані.

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
* {{cite journal|назва=The human olfactory receptor gene family. |journal=Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A. |автор=Malnic B., Godfrey P.A., Buck L.B. |дата=2004 |сторінки=2584 — 2589|volume=101}} {{PMID|14983052}} {{DOI|10.1073/pnas.0307882100}}
* {{cite journal|назва= |journal=Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A. |автор=Malnic B., Godfrey P.A., Buck L.B. |дата=2004 |сторінки=7205 — 7205|volume=101}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 11 (людина)|Хромосома 11]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Нюхові рецептори}}
[[Категорія:Білкові рецептори]]
[[Категорія:Некатегоризовані білки]]

title: Ідентифікатори

Символи: OR10A3, HSHTPCRX12, HTPCRX12, olfactory receptor family 10 subfamily A member 3

Зовнішні ІД: MGI: 3030352 HomoloGene: 133601 GeneCards: OR10A3

Молекулярна функція: • G protein-coupled receptor activity · • olfactory receptor activity · • signal transducer activity

Клітинна компонента: • integral component of membrane · • клітинна мембрана · • мембрана

Біологічний процес: • sensory perception of smell · • GO:0072468 сигнальна трансдукція · • відповідь на стимул · • detection of chemical stimulus involved in sensory perception of smell · • G protein-coupled receptor signaling pathway

title: Шаблон експресії

Шаблон експресії: Більше даних

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Єнбекші (Казигуртський район)
Єнбекші́ (каз. Еңбекші) — село у складі Казигуртського району Туркестанської області Казахстану. Входить до складу сільського округу Каракози Абдалієва.
Населення — 1127 осіб (2021; 1216 у 2009, 1137 у 1999, 947 у 1989).

title: Єнбекші (Казигуртський район)

wikitext:
{{Otheruses|Єнбекші}}
{{Населений пункт Казахстану
| тип                    = село
| назва                  = Єнбекші
| місцева назва          = {{Lang-kk|Еңбекші}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             =
| зображення_розмір      = <!--300px -->
| зображення_підпис      =
| область                = [[Туркестанська область|Туркестанська]]
| район                  = [[казигуртський район|Казигуртський]]
| округ                  = [[сільський округ Каракози Абдалієва|Каракози Абдалієва]]
| адміністрація          =
| засноване              =
| перша згадка           =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 1127 осіб ([[2021]]{{KAZ-pop-stat-2021}})
| площа                  = 2,72<ref>[http://adilet.zan.kz/rus/docs/V19UF005370 Совместное постановление акимата Казыгуртского района Туркестанской области от 31 декабря 2019 года № 5 и решение Казыгуртского районного маслихата Туркестанской области от 31 декабря 2019 года № 53/330-VI. Зарегистрировано Департаментом юстиции Туркестанской области 14 января 2020 года № 5370 «Об изменении границ населенных пунктов Казыгуртского района»] - Информационно-правовая система нормативных правовых актов Республики Казахстан {{ref-ru}}</ref>
| ref-площа              =
| густота                =
| поштові індекси        =
| код                    =
|lat=
|long=
|lat_dir=N | lat_deg= 42 | lat_min= 02
           | lat_sec= 18
|lon_dir=E | lon_deg= 69 | lon_min= 24
           | lon_sec= 55
| карта розташування1    = Казахстан Туркестанська область
| висота                 =
| водойма                =
| етнікон                =
| станція                =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| голова                 =
| ремарки                =
}}

'''Єнбекші́''' ({{Lang-kk|Еңбекші}}) — [[село]] у складі [[казигуртський район|Казигуртського району]] [[Туркестанська область|Туркестанської області]] [[Казахстан]]у. Входить до складу [[сільський округ Каракози Абдалієва|сільського округу Каракози Абдалієва]].

Населення — 1127 осіб ([[2021]]; 1216 у [[2009]], 1137 у [[1999]], 947 у [[1989]]).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|K-42-67}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=42.040497&lon=69.419775&z=14&m=b&show=/28084621/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/6FgMQh4oQ?url=http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=42.040497&lon=69.419775&z=14&m=b&show=/28084621/ru/ |date=6 квітня 2013 }}

{{Казигуртський район}}

{{Kazakhstan-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Казигуртського району]]
[[Категорія:Села Туркестанської області]]

title: Основні дані

Країна: Казахстан

Область: Туркестанська

Район: Казигуртський

Округ: Каракози Абдалієва

Основні дані:
Карта
· Єнбекші · Єнбекші


text:
# 14994 Уппенкамп
14994 Уппенкамп (14994 Uppenkamp) — астероїд головного поясу, відкритий 28 жовтня 1997 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,126.

title: 14994 Уппенкамп

wikitext:
{{Планета
| назва = 14994 Уппенкамп
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Spacewatch]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Кітт-Пік]]
| дата відкриття = [[28 жовтня]] [[1997]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1997 UW18'''
1994 GZ11
1999 CL17
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|14994|2014.05.15|2013.05.14}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 3,477840046995 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 3,322490621057 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 3,400165334026 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,022844392945
| орбітальний період = 2290,068535308 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,157200535464 °/д
| середня аномалія = 113,8996052481°
| нахил орбіти = 9,211305133447°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 62,42907768659°
| арг_перицентру = 103,5764391855°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 12,4
| спектр_тип =
}}

'''14994 Уппенкамп''' (14994 Uppenkamp) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[28 жовтня]] [[1997]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,126.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Уппенкамп}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (14901-15000)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|14994}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|(14993) 1997 UC15|14995 Archytas|}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1997]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 14994 Уппенкамп

Відкривач: Spacewatch

Місце відкриття: Обсерваторія Кітт-Пік

Дата відкриття: 28 жовтня 1997

title: Позначення

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Біллі Найт (тенісист)
Біллі Найт (англ. Billy Knight; нар. 12 листопада 1935) — колишній британський тенісист.
Перемагав на турнірах Великого шолома в змішаному парному розряді.
Завершив кар'єру 1968 року.

## Фінали турнірів Великого шолома

### Мікст: 2 (1–1)
| Результат | Рік  | Турнір              | Покриття | Партнер      | Суперники               | Рахунок       |
| --------- | ---- | ------------------- | -------- | ------------ | ----------------------- | ------------- |
| Поразка   | 1957 | Чемпіонат Австралії | Трава    | Джилл Ленґлі | Фей Мюллер Мал Андерсон | 5–7, 6–3, 1–6 |
| Перемога  | 1959 | Чемпіонат Франції   | Ґрунт    | Йола Рамірес | Род Лейвер Рене Схюрман | 6–4, 6–4      |

## Титули на юніорських турнірах Великого шлему

### Одиночний розряд: 2
| Результат | Рік  | Турнір                                 | Покриття | Суперник           | Рахунок  |
| --------- | ---- | -------------------------------------- | -------- | ------------------ | -------- |
| Перемога  | 1953 | Вімблдонський турнір                   | Трава    | Раманатхан Крішнан | 7–5, 6–4 |
| Перемога  | 1954 | Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу | Трава    | Рой Емерсон        | 6–3, 6–1 |

title: Біллі Найт (тенісист)

wikitext:
{{Тенісист
|ім'я_гравця         = Біллі Найт
 Billy Knight
|фото                =
|громадянство        = {{GBR}}
|місце_проживання    =
|дата_народження     = 12 листопада 1935
|місце_народження    = [[Нортгемптон]], [[Англія]]
|дата_смерті         =
|місце_смерті        =
|зріст               =
|вага                =
|початок_кар'єри     = 1952 (в аматорському турі)
|завершення_кар'єри  = 1968
|робоча_рука         = ліва (одноручний бекгенд)
|тренер              =
|призові_гроші       =
|одиночні_результати             =
|одиночних_титулів               =
|найвища_одиночна_позиція        =
|поточна_одиночна_позиція        =
|результати_Australian_Open      = 2р ([[Чемпіонат Австралії з тенісу 1954, чоловіки, одиночний розряд|1954]], [[Чемпіонат Австралії з тенісу 1957, чоловіки, одиночний розряд|1957]])
|результати_Roland_Garros        = ЧФ ([[Чемпіонат Франції з тенісу 1959, чоловіки, одиночний розряд|1959]])
|результати_Wimbledon            = 4р ([[Вімблдонський турнір 1957, чоловіки, одиночний розряд|1957]], [[Вімблдонський турнір 1959, чоловіки, одиночний розряд|1959]], [[Вімблдонський турнір 1961, чоловіки, одиночний розряд|1961]], [[Вімблдонський турнір 1964, чоловіки, одиночний розряд|1964]])
|результати_US_Open              = 4р ([[Національний чемпіонат США з тенісу 1958, чоловіки, одиночний розряд|1958]], [[Національний чемпіонат США з тенісу 1962, чоловіки, одиночний розряд|1962]])
|результати_на_World_Tour_Finals =
|результати_Олімпіади            =
|парні_результати                  =
|парних_титулів                    =
|найвища_парна_позиція             =
|результати_парні_Australian_Open  = ПФ ([[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 1957, чоловіки, парний розряд|1957]])
|результати_парні_Roland_Garros    =
|результати_парні_Wimbledon        =
|результати_парні_US_Open          =
|результати_парні_Олімпіади        =
|результати_мікст_Australian_Open  = Ф ([[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 1957, чоловіки, змішаний парний розряд|1957]])
|результати_мікст_Roland_Garros    = '''П''' ([[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 1959, чоловіки, змішаний парний розряд|1959]])
|результати_мікст_Wimbledon        =
|результати_мікст_US_Open          =
|результати_мікст_Олімпіади        =
|останнє_оновлення   =
|медалі              =
}}

'''Біллі Найт''' ({{lang-en|Billy Knight}}; нар. 12 листопада 1935) — колишній британський тенісист.
Перемагав на турнірах Великого шолома в змішаному парному розряді.
Завершив кар'єру 1968 року.

== Фінали турнірів Великого шолома ==
=== Мікст: 2 (1–1) ===

{|class="sortable wikitable"
!style="width:40px"|Результат
!style="width:30px"|Рік
!style="width:160px"|Турнір
!style="width:50px"|Покриття
!style="width:150px"|Партнер
!style="width:150px"|Суперники
!style="width:100px" class="unsortable"|Рахунок
|-style="background:#ffc;"
|style="background:#ffa07a;"|Поразка ||  1957|| [[Чемпіонат Австралії з тенісу 1957|Чемпіонат Австралії]] || Трава || {{flagicon|AUS}} [[Джилл Ленґлі]] || {{flagicon|AUS}} [[Фей Мюллер]]
{{flagicon|AUS}} [[Мал Андерсон]]
|| 5–7, 6–3, 1–6
|-style="background:#ebc2af;"
|style="background:#98fb98;"|Перемога ||  1959|| [[Чемпіонат Франції з тенісу 1959|Чемпіонат Франції]] || Ґрунт || {{flagicon|MEX}} [[Йола Рамірес]] || {{flagicon|AUS}} [[Род Лейвер]]
{{flagicon|RSA|1928}} [[Рене Схюрман]]
|| 6–4, 6–4
|}

== Титули на юніорських турнірах Великого шлему ==
=== Одиночний розряд: 2 ===
{|class="sortable wikitable"
|-
!Результат
!Рік
!style="width:150px"|Турнір
!Покриття
!style="width:160px"|Суперник
!style="width:100px" class="unsortable"|Рахунок
|- style="background:#ccffcc;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| [[Вімблдонський турнір 1953, юнаки, одиночний розряд|1953]]
| [[Вімблдонський турнір]]
| [[Трав'яний корт|Трава]]
| {{flagicon|IND}} [[Раманатхан Крішнан]]
| 7–5, 6–4
|-style="background:#ffc;"
| style=background:#98fb98|Перемога
| [[Чемпіонат Австралії з тенісу 1954|1954]]
| [[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу]]
| Трава
|{{flagicon|AUS}} [[Рой Емерсон]]
| 6–3, 6–1
|}

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* {{ITF profile}}
* {{Davis Cup player}}

{{Переможці Відкритого чемпіонату Франції з тенісу в міксті}}
{{Переможці Відкритого чемпіонату Австралії з тенісу серед юнаків в одиночному розряді}}
{{Переможці Вімблдонського турніру серед юнаків в одиночному розряді}}

{{DEFAULTSORT:Найт Біллі}}
[[Категорія:Переможці та переможниці турнірів Великого шлему в міксті]]
[[Категорія:Переможці юніорського Вімблдонського турніру]]
[[Категорія:Британські тенісисти]]
[[Категорія:Народились 1935]]
[[Категорія:Англійські тенісисти]]

title: Біллі Найт · Billy Knight

Громадянство: Велика Британія

Дата народження: 12 листопада 1935 (89 років)

Місце народження: Нортгемптон, Англія

Початок кар'єри: 1952 (в аматорському турі)

Робоча рука: ліва (одноручний бекгенд)

title: Мейджори

title: Мейджори

title: Мікст


text:
# Кіферон (гора)
Кіферон або Кітерон (Κιθαιρών, -ῶνος) — гора та гірський масив довжиною близько шістнадцяти кілометрів у Центральній Греції. Ареал є фізичною межею між регіоном Беотія на півночі та регіоном Аттика на півдні. Він в основному складається з вапняку і піднімається на 1409 м.. Північно-східна сторона хребта утворена горою Пастра.
Це місце було місцем багатьох подій у грецькій міфології та було особливо священним для Діоніса. У "Вакханках " Евріпіда Діоніс виконує свої танці та обряди зі своїми вакханками, жрицями, на Кіфероні. Едіп був викритий на горі, а Актеон і Пентей були розчленовані на її схилах. Це також було місце, де Геракл або Алкатой полював і вбив Кіферонського лева.
В історичні часи гора була місцем битви при Платеях 479 року до н. ери і була ареною багатьох сутичок перед самою битвою. У пізніші часи у Платеях і Еріфраї були побудовані укріплення, оскільки гора утворювала спірний природний кордон між Афінами і Фівами.
Люди Платеї також уособлювали гору як свого первинного царя: «Але платейці не знають жодного царя, окрім Асопа та Кіферона до нього, вважаючи, що останній дав своє ім'я горі, а перший — річці». В одній казці говориться, що Кіферон брав участь у співочому змаганні з Геліконом, яке судили музи. Кіферон виграв змагання і був прикрашений гірляндами від муз, а Гелікон настільки розлютився через свою поразку, що розтрощив одну з великих скель на своїх схилах.
У середньовіччі село Міуполіс на його схилах було місцем монастиря, заснованого Мелетієм Молодшим.

title: Кіферон (гора)

wikitext:
{{Otheruses|Кіферон}}
{{Гора
| назва           = Кіферон
| фото            = Κιθαιρώνας και Αιγόσθενα 0372.jpg
| фото_розмір     = 300px
| коментар        = Вид на Кіферон з [[Егосфени]]
| висота          = 1409 м
| відносна висота =
| Isolation       =
| список          =
| гірська_система = Кіферон
| країна = {{GRE}}
| latd =
| longd =
| карта розташування =
| мапа =
| мапа_підпис =
| тип =
| вік =
| перше_сходження =
| класичний_маршрут =
}}
'''Кіферон''' або '''Кітерон''' (Κιθαιρών, -ῶνος) — гора та гірський масив довжиною близько шістнадцяти кілометрів у [[Центральна Греція|Центральній Греції]]. Ареал є фізичною межею між регіоном [[Беотія]] на півночі та регіоном [[Аттика]] на півдні. Він в основному складається з [[вапняк]]у і піднімається на 1409 м.. Північно-східна сторона хребта утворена горою [[Пастра (гора)|Пастра]].

Це місце було місцем багатьох подій у [[Давньогрецька міфологія|грецькій міфології]] та було особливо священним для [[Діоніс]]а.<ref name="EB1911">{{Cite EB1911|wstitle=Cithaeron|volume=6|page=395|first=Ernest Arthur|last=Gardner}}</ref> У "''[[Вакханки (Евріпід)|Вакханках]]'' " [[Евріпід|Евріпіда]] Діоніс виконує свої танці та обряди зі своїми [[Вакханки|вакханками]], жрицями, на Кіфероні.<ref>Euripides, ''Bacchae'', 62-63: 'For my part I will go to the glens of Cithaeron, where the bacchants are, and take part with them in their dances.'</ref> [[Едіп]] був викритий на горі, а [[Актеон]] і [[Пентей]] були розчленовані на її схилах. Це також було місце, де [[Геракл]] або [[Алкатой]] полював і вбив [[Кіферонський лев|Кіферонського лева]].

В історичні часи гора була місцем [[Битва при Платеях|битви при Платеях]] 479 року до н. ери і була ареною багатьох сутичок перед самою битвою. У пізніші часи у [[Платеї|Платеях]] і [[Erythres|Еріфраї]] були побудовані укріплення, оскільки гора утворювала спірний природний кордон між Афінами і [[Фіви|Фівами]].

Люди Платеї також уособлювали гору як свого первинного царя: «Але платейці не знають жодного царя, окрім [[Асопос|Асопа]] та Кіферона до нього, вважаючи, що останній дав своє ім'я горі, а перший — річці».<ref>[[Pausanias (geographer)|Pausanias]] [https://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.01.0160%3Abook%3D9%3Achapter%3D1%3Asection%3D2 9.1.2]</ref> В одній казці говориться, що Кіферон брав участь у співочому змаганні з [[Гелікон (гора)|Геліконом]], яке судили музи. Кіферон виграв змагання і був прикрашений гірляндами від муз, а Гелікон настільки розлютився через свою поразку, що розтрощив одну з великих скель на своїх схилах.<ref>[[Corinna]], fr. 654 Campbell.</ref>

У [[Середньовіччя|середньовіччі]] село Міуполіс на його схилах було місцем монастиря, заснованого [[Мелетій Молодший|Мелетієм Молодшим]].<ref>P. Armstrong and A. Kirby, «Text and Stone: Evergetis, Christodoulos and Meletios», in M. Mullett and A. Kirby (eds.), ''The Theotokos Evergetis and Eleventh-Century Monasticism'' (Belfast: Belfast Byzantine Enterprises, 1994), p. 153.</ref>

== Список літератури ==
{{Reflist}}

== Посилання ==

* [http://www.theoi.com/Georgikos/OrosKithairon.html Проект Theoi — Kithairon]
[[Категорія:Аттика]]

Країна: Греція

Регіон: Західна Аттика · Thiva Municipalityd

Система: Кіферон

Тип: гірський хребет


text:
# Пурпе
Пурпе́ (рос. Пурпе) — селище у складі Пурівського району Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області, Росія. Адміністративний центр та єдиний населений пункт Пурпейського сільського поселення.

## Географія
Селище розташоване поблизу від річки Пякупур, за 98 км від Тарко-Сале та за 16 км від міста Губкинський.

## Історія
Засноване в січні 1978 року як робітниче селище будівельників-залізничників, зайнятих на будівництві гілки Сургут — Новий Уренгой.

## Населення
Населення — 9598 осіб (2017, 9840 у 2010, 9074 у 2002).
Національний склад станом на 2002 рік: росіяни — 62 %.

## Економіка
Через Пурпе проходить магістральний нафтопровід «Транснафти». На вересень 2008 року заплановано введення в дію нової 550-кілометрової гілки нафтопроводу Ванкор — Пурпе.

title: Пурпе

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = селище
 | тип_род         = селища
 | назва           = Пурпе
 | назва ін.       = {{lang-ru|Пурпе}}
 | прапор          = Flag of Purpe (Yamal Nenetsia).jpg
 | опис прапора    = Прапор Пурпе
 | герб            = Coat of Arms of Purpe (Yamal Nenetsia).png
 | опис герба      = Герб Пурпе
 | карта розташування1 = Росія Ямало-Ненецький автономний округ
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Ямало-Ненецький автономний округ]]
 | район           = [[Пурівський район]]
 | поселення       = [[пурпейське сільське поселення|Пурпейське сільське]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       = [[1978]]
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 9598 осіб ([[2017]]{{RUS-population|2017}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
| lat_deg= 64
| lat_min= 29
| lat_sec= 10
 | lon_dir=E
| lon_deg= 76
| lon_min= 41
| lon_sec= 41
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

'''Пурпе́''' ({{lang-ru|Пурпе}}) — [[селище]] у складі [[пурівський район|Пурівського району]] [[ямало-Ненецький автономний округ|Ямало-Ненецького автономного округу]] [[тюменська область|Тюменської області]], [[Росія]]. Адміністративний центр та єдиний населений пункт [[пурпейське сільське поселення|Пурпейського сільського поселення]].

== Географія ==
Селище розташоване поблизу від річки [[Пякупур]], за 98 км від [[Тарко-Сале]] та за 16 км від міста [[Губкинський]].

== Історія ==
Засноване в січні [[1978]] року як робітниче селище будівельників-залізничників, зайнятих на будівництві гілки [[Сургут]] — [[Новий Уренгой]].

== Населення ==
Населення — 9598 осіб ([[2017]], 9840 у [[2010]]{{RUS-TYU-census}}, 9074 у [[2002]]{{RUS-lingvarium}}).

Національний склад станом на 2002 рік: [[росіяни]] — 62 %.

== Економіка ==
Через Пурпе проходить магістральний [[нафтопровід]] «[[Транснефть|Транснафти]]». На вересень [[2008]] року заплановано введення в дію нової 550-кілометрової гілки нафтопроводу Ванкор — Пурпе.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|Q-43-130}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=64.483740&lon=76.694870&z=11&show=/10319805/ru/ На Вікімапії]

{{Yamal-Nenets-geo-stub}}
{{пурівський район}}

[[Категорія:Населені пункти Пурівського району]]
[[Категорія:Селища Ямало-Ненецького автономного округу]]

title: рос. Пурпе

Герб Пурпе: Прапор Пурпе

title: селище Пурпе

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Ямало-Ненецький автономний округ

Муніципальний район: Пурівський район

Поселення: Пурпейське сільське

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Пурпе · Пурпе
Пурпе у Вікісховищі


text:
# Папендорф (Юкер-Рандов)
Папендорф (нім. Papendorf) — громада в Німеччині, розташована в землі Мекленбург-Передня Померанія. Входить до складу району Передня Померанія-Грайфсвальд. Складова частина об'єднання громад Юкер-Рандов-Таль.
Площа — 10,47 км2. Населення становить 214 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Папендорф (Юкер-Рандов)

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Папендорф
| місцева_назва       = Papendorf
| тип_НП              = громада
| зображення          = Papendorf Dorfansicht - panoramio.jpg
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                =
| прапор              =
| карта               = Papendorf_(Vorpommern) in_SVO.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Папендорф на карті району
| земля               = [[Мекленбург-Передня Померанія]]
| округ               =
| район               = [[Передня Померанія-Грайфсвальд]]
| об'єднання громад = [[Юкер-Рандов-Таль (об'єднання громад)|Юкер-Рандов-Таль]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 20
| площа               = 10.47
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-MV||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-MV||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-MV|13075104}}
| latd=53 | latm=29| lats=
| longd=13| longm=57| longs=
| розміщення_підпису = left
| поштовий_код        = 17309
| телефонний_код      = 03973
| стат_код            = 13 0 75 104
| авто_номер          = VG
| вебсайт             = [http://www.amt-uecker-randow-tal.de www.amt-uecker-randow-tal.de]
}}
'''Папендорф''' ({{lang-de|Papendorf}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], розташована в [[Землі Німеччини|землі]] [[Мекленбург-Передня Померанія]]. Входить до складу району [[Передня Померанія-Грайфсвальд]]. Складова частина [[Об'єднання громад (Німеччина)|об'єднання громад]] [[Юкер-Рандов-Таль (об'єднання громад)|Юкер-Рандов-Таль]].

Площа — 10,47 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-MV|13075104}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-MV||дата}}).

== Галерея ==
{{center|<gallery>Файл:Papendorfer Kirchenglocke.jpg|
</gallery>}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Papendorf (Vorpommern)}}
* [http://www.amt-uecker-randow-tal.de Офіційний сайт] {{ref-de}}

{{Район Передня Померанія-Грайфсвальд}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Мекленбургу-Передньої Померанії]]

title: — громада —

— громада —: Вид Папендорф

title: Координати: 53°29′ пн. ш. 13°57′ сх. д. / 53.483° пн. ш. 13.950° сх. д.

Земля: Мекленбург-Передня Померанія

Район: Передня Померанія-Грайфсвальд

Об'єднання громад: Юкер-Рандов-Таль

Населення (31 грудня 2020)

Папендорф на карті району

ПапендорфРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)