text:
# Леонор Вотлінг
Леонор Елізабет Себальос Вотлінг (ісп. Leonor Elizabeth Ceballos Watling; нар.. 28 липня 1975 року, Мадрид, Іспанія) — іспанська акторка і співачка, вокалістка гурту Marlango, що грає суміш джазу, блюзу і року. Двічі номінована на національну кінопремію «Гойя» за найкращу жіночу роль.

## Біографія
Леонор Вотлінг народилася 1975 року в Мадриді в сім'ї іспанця та англійки. Її акторська кар'єра почалася з епізодичної ролі в іспанському комедійному телесеріалі «Чергова аптека» в 1992 році, а дебют Вотлінг в кіно відбувся в 1993 році у фільмі Пабло Льорки «Висячі сади». У 1990-х роках актриса працювала, головним чином, на телебаченні, грала невеликі ролі в телефільмах і серіалах. Перший успіх прийшов до неї в 1998 році, коли за роль у драмі «Час сміливців» Антоніо Мерсеро про Громадянську війну в Іспанії Вотлінг була номінована на головну кінопремію Іспанії, «Гойя» за найкращу жіночу роль.
Після ролі балерини, яка знаходиться в комі в добре прийнятому критиками фільмі Педро Альмодовара «Поговори з нею» Вотлінг стала відома аудиторії за межами Іспанії. У 2003 році вона була номінована на премію «Гойя», на цей раз за головну роль у комедії «Моя мама любить жінок». Вотлінг знімається у фільмах іспанською, англійською та французькою мовами.
Наприкінці 1990-х років Вотлінг, яка вже була відома на джазовій сцені Мадрида, разом з Алехандро Пелайо створила групу Marlango, що грає суміш джазу, блюзу і року. У 2002 році група випустила свій дебютний альбом, що отримав статус «золотого», і гастролювала по Іспанії, Португалії та Японії.

## Особисте життя
Вотлінг зустрічається з уругвайським співаком і композитором Хорхе Дрекслером, від якого в 2009 року народила сина Луку, а в 2011 році доньку Леа.

## Вибрана фільмографія
| Рік  |    | Українська назва                    | Оригінальна назва                | Роль                     |
| ---- | -- | ----------------------------------- | -------------------------------- | ------------------------ |
| 1998 | ф  | Перша ніч в моєму житті             | La primera noche de mi vida      | Палома                   |
| 1998 | ф  | Година сміливців                    | La hora de los valientes         | Кармен                   |
| 1999 | тф | Запізніла розплата                  | Outlaw Justice                   | Клер                     |
| 2001 | ф  | Шум моря                            | Son de mar                       | Мартіна                  |
| 2002 | ф  | Моя мама любить жінок               | A mi madre le gustan las mujeres | Ельвіра                  |
| 2002 | ф  | Поговори з нею                      | Hable con ella                   | Алісія                   |
| 2002 | ф  | Бажання                             | Deseo                            | Ельвіра                  |
| 2003 | ф  | Моє життя без мене                  | My Life Without Me               | Енн                      |
| 2003 | ф  | У місті                             | En la ciudad                     | Христина                 |
| 2003 | ф  | Поганий настрій                     | Mauvais esprit                   | Леонор                   |
| 2004 | ф  | Хроніки                             | Crónicas                         | Маріса Ітурральде        |
| 2004 | ф  | Вбити Фрейда                        | Inconscientes                    | Альма                    |
| 2005 | ф  | Таємне життя слів                   | The Secret Life of Words         | дружина товариша Джозефа |
| 2005 | ф  | Погані часи                         | Malas temporadas                 | Лаура                    |
| 2006 | ф  | Візантійська принцеса               | Tirante el Blanco                | «Услід моєму життю»      |
| 2006 | ф  | Париж, я люблю тебе                 | Paris, je t'aime                 | коханка                  |
| 2006 | ф  | Сальвадор                           | Salvador                         | Кука                     |
| 2006 | тф | Дитяча кімната                      | La habitación del niño           | Соня                     |
| 2007 | ф  | Тереза, тіло Христове               | Teresa, el cuerpo de Cristo      | дена Гіомар              |
| 2008 | ф  | Убивства в Оксфорді                 | The Oxford Murders               | Лорна                    |
| 2008 | ф  | Лекція 21                           | Lezione 21                       | Марта                    |
| 2010 | ф  | Чарівна поїздка в Африку            | Magic Journey to Africa          | Fairy                    |
| 2010 | ф  | Лопе де Вега: Розпусник і спокусник | Lope                             | Ізабель                  |
| 2011 | ф  | Темний імпульс                      | Lo mejor de Eva                  | Єва                      |
| 2012 | ф  | Якби я була тобою                   | If I Were You                    | Люсі                     |
| 2012 | ф  | Чоловіки на межі                    | Una pistola en cada mano         | Марія                    |
| 2013 | ф  | The Food Guide to Love              | The Food Guide to Love           | Bibiana                  |
| 2015 | ф  | Воскресіння Христа                  | Clavius                          |                          |
| 2017 | ф  | Муза смерті                         | Muse                             | Лідія Гаретта            |

title: Леонор Вотлінг

wikitext:
{{Кінематографіст
| оригінал імені = {{lang-es|Leonor Watling}}
| зображення =
| ширина =
| опис зображення =
| ім'я при народженні =
| дата_народження =
| місце народження =
| дата смерті =
| місце смерті =
| професія =
| громадянство =
| роки активності =
| напрямок =
| кіностудія =
| нагороди =
}}
'''Леонор Елізабет Себальос Вотлінг''' ({{Lang-es|Leonor Elizabeth Ceballos Watling}}; {{нар}}. [[28 липня]] [[1975|1975 року]], [[Мадрид]], [[Іспанія]]) — [[Іспанія|іспанська]] акторка і співачка, вокалістка гурту [[Marlango]], що грає суміш [[джаз]]у, [[блюз]]у і [[Рок-музика|року]]. Двічі номінована на національну кінопремію «<nowiki/>[[Гойя (премія)|Гойя]]<nowiki/>» за [[Найкраща акторка (премія Гойя)|найкращу жіночу роль]].

== Біографія ==
Леонор Вотлінг народилася 1975 року в [[Мадрид]]і в сім'ї [[Іспанці|іспанця]] та [[Англійці|англійки]]. Її акторська кар'єра почалася з епізодичної ролі в іспанському комедійному телесеріалі «Чергова аптека» в 1992 році, а дебют Вотлінг в кіно відбувся в 1993 році у фільмі Пабло Льорки «Висячі сади»<ref name="allrovi">{{Cite web|url=http://www.allrovi.com/name/léonor-watling-p240881|title=Léonor Watling film biography|last=Andrea LeVasseur.|publisher=AllRovi|language=en|accessdate=2012-01-10|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AX2pLZ2r?url=http://www.allrovi.com/name/léonor-watling-p240881|archivedate=2012-09-08|deadurl=no}}</ref>. У 1990-х роках актриса працювала, головним чином, на телебаченні, грала невеликі ролі в телефільмах і серіалах. Перший успіх прийшов до неї в 1998 році, коли за роль у драмі {{Iw|Час сміливців|«Час сміливців»|en|A Time for Defiance}} Антоніо Мерсеро про [[Громадянська війна в Іспанії|Громадянську війну в Іспанії]] Вотлінг була номінована на головну кінопремію Іспанії, «<nowiki/>[[Гойя (премія)|Гойя]]<nowiki/>» за [[Найкраща акторка (премія Гойя)|найкращу жіночу роль]].

Після ролі балерини, яка знаходиться в комі в добре прийнятому критиками фільмі [[Педро Альмодовар]]а «<nowiki/>[[Поговори з нею]]<nowiki/>» Вотлінг стала відома аудиторії за межами Іспанії<ref name="allrovi"/>. У 2003 році вона була номінована на премію «Гойя», на цей раз за головну роль у комедії «Моя мама любить жінок». Вотлінг знімається у фільмах іспанською, англійською та французькою мовами.

Наприкінці 1990-х років Вотлінг, яка вже була відома на джазовій сцені Мадрида, разом з Алехандро Пелайо створила групу [[Marlango]], що грає суміш [[джаз]]у, [[блюз]]у і [[Рок-музика|року]]. У 2002 році група випустила свій дебютний альбом, що отримав статус «золотого», і гастролювала по Іспанії, Португалії та Японії<ref>{{Cite web|url=http://www.allmusic.com/artist/marlango-p835057/biography|title=Marlango Biography|last=Evan C. Gutierrez|publisher=All Music Guide|language=en|accessdate=2012-01-10|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AX2q00sZ?url=http://www.allmusic.com/artist/marlango-mn0000524821|archivedate=2012-09-08|deadurl=no}}</ref>.

== Особисте життя ==
Вотлінг зустрічається з уругвайським співаком і композитором Хорхе Дрекслером, від якого в 2009 року народила сина Луку<ref>{{Cite web|url=http://www.diezminutos.es/famosos-corazon/famosos-espanoles/leonor-watling-de-vacaciones-en-uruguay|title=Leonor Watling, de vacaciones con su hija en Uruguay|publisher=Diez Minutos|language=es|accessdate=2012-01-10|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AX2stzp5?url=http://www.diezminutos.es/famosos-corazon/famosos-espanoles/leonor-watling-de-vacaciones-en-uruguay|archivedate=2012-09-08|deadurl=no}}</ref>, а в 2011 році доньку Леа.

== Вибрана фільмографія ==
{{УФільміВерх}}
{{УФільмі | 1998 | [[Перша ніч в моєму житті]] | La primera noche de mi vida | Палома}}
{{УФільмі | 1998 | [[Година сміливців]] | La hora de los valientes | Кармен}}
{{УтФільмі | 1999 | [[Запізніла розплата]] | Outlaw Justice | Клер}}
{{УФільмі | 2001 | [[Шум моря (фільм) | Шум моря]] | Son de mar | Мартіна}}
{{УФільмі | 2002 | [[Моя мама любить жінок]] | A mi madre le gustan las mujeres | Ельвіра}}
{{УФільмі | 2002 | [[Поговори з нею]] | Hable con ella | Алісія}}
{{УФільмі | 2002 | [[Бажання (фільм, 2002) | Бажання]] | Deseo | Ельвіра}}
{{УФільмі | 2003 | [[Моє життя без мене]] | My Life Without Me | Енн}}
{{УФільмі | 2003 | [[У місті]] | En la ciudad | Христина}}
{{УФільмі | 2003 | [[Поганий настрій (фільм) | Поганий настрій]] | Mauvais esprit | Леонор}}
{{УФільмі | 2004 | [[Хроніки (фільм) | Хроніки]] | Crónicas | Маріса Ітурральде}}
{{УФільмі | 2004 | [[Вбити Фрейда]] | Inconscientes | Альма}}
{{УФільмі | 2005 | [[Таємне життя слів]] | The Secret Life of Words | дружина товариша Джозефа}}
{{УФільмі | 2005 | [[Погані часи]] | Malas temporadas | Лаура}}
{{УФільмі | 2006 | [[Візантійська принцеса (фільм) | Візантійська принцеса]] | Tirante el Blanco | «Услід моєму життю»}}
{{УФільмі | 2006 | [[Париж, я люблю тебе]] | Paris, je t'aime | коханка}}
{{УФільмі | 2006 | [[Сальвадор (фільм)| Сальвадор]] | Salvador | Кука}}
{{УтФільмі | 2006 | [[Дитяча кімната (фільм) | Дитяча кімната]] | La habitación del niño | Соня}}
{{УФільмі | 2007 | [[Тереза, тіло Христове]] | Teresa, el cuerpo de Cristo | дена Гіомар}}
{{УФільмі | 2008 | [[Убивства в Оксфорді]] | The Oxford Murders | Лорна}}
{{УФільмі | 2008 | [[Лекція 21]] | Lezione 21 | Марта}}
{{УФільмі | 2010 | [[Чарівна поїздка в Африку]] | Magic Journey to Africa | Fairy}}
{{УФільмі | 2010 | [[Лопе де Вега: Розпусник і спокусник]] | Lope | Ізабель}}
{{УФільмі | 2011 | [[Темний імпульс (фільм) | Темний імпульс]] | Lo mejor de Eva | Єва}}
{{УФільмі | 2012 | [[Якби я була тобою (фільм) | Якби я була тобою]] | If I Were You | Люсі}}
{{УФільмі | 2012 | [[Чоловіки на межі (фільм) | Чоловіки на межі]] | Una pistola en cada mano | Марія}}
{{УФільмі | 2013 | [[The Food Guide to Love]] | The Food Guide to Love | Bibiana}}
{{УФільмі | 2015 | [[Воскресіння Христа (фільм) | Воскресіння Христа]] | Clavius |}}
{{УФільмі | 2017 | [[Муза смерті]] | Muse | Лідія Гаретта}}
{{УФільміНиз}}

== Примітки ==
{{Reflist|2}}

== Посилання ==
* {{IMDb name|0914455|Леонор Вотлінг}}
{{нормативний контроль}}
{{DEFAULTSORT:Вотлінг Леонор}}
[[Категорія:Фільмографії, які слід доробити]]
[[Категорія:Співаки та співачки Іспанії]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Іспанські акторки]]
[[Категорія:Акторки за алфавітом]]
[[Категорія:Уродженці Мадрида]]
[[Категорія:Народились 1975]]
[[Категорія:Народились 28 липня]]

title: ісп. Leonor Watling

Дата народження: 28 липня 1975 (49 років)

Місце народження: Мадрид, Іспанія

Громадянство: Іспанія

Професія: акторка, співачка, музикантка, авторка пісень, акторка театру, кіноакторка, кінорежисерка

Членство: Marlango


text:
# Тригла-ластівка
Тригла-ластівка (Chelidonichthys) — рід риб родини Триглових (Triglidae).

## Види
- Chelidonichthys capensis Cuvier, 1829.
- Chelidonichthys cuculus (Linnaeus, 1758). — Морський півень червоний
- Chelidonichthys gabonensis Poll & Roux, 1955. — Морський півень габонський
- Chelidonichthys ischyrus Jordan & Thompson, 1914.
- Chelidonichthys kumu Cuvier, 1829.
- Chelidonichthys lucerna Linnaeus, 1758. — Морський півень жовтий
- Chelidonichthys obscurus Bloch & Schneider, 1801.
- Chelidonichthys queketti Regan, 1904. — Морський півень малий
- Chelidonichthys spinosus Gomon, 1987.

wikiname: ukwiki

title: Тригла-ластівка

in_language: uk

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Тригла-ластівка
| image = Helidonichthys_spinosus.jpg
| image_width = 250 px
| image_caption = ''[[Chelidonichthys spinosus]]''
| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| subregnum = [[Справжні багатоклітинні (підцарство)|Справжні багатоклітинні]] (Eumetazoa)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| subphylum = [[Черепні]] (Craniata)
| subphylum2 = [[Хребетні]] (Vertebrata)
| superclassis = [[Щелепні]] (Gnathostomata)
| classis = [[Променепері]] (Actinopterygii)
| subclassis = [[Новопері]] (Neopterygii)
| infraclassis = [[Костисті риби]] (Teleostei)
| ordo = [[Скорпеноподібні]] (Scorpaeniformes)
| familia = [[Триглові]] (Triglidae)
| genus = '''''Chelidonichthys'''''
| genus_authority = [[Йоган Якоб Кауп|Kaup]], 1873
| subdivision_ranks = Види
| subdivision = Див. текст
| type_species = ''[[Chelidonichthys lucerna]]''
| type_species_authority = (Linnaeus, 1758)
| synonyms =

* ''Aspitrigla'' Fowler, 1925
| wikispecies = Chelidonichthys
| commonscat = Chelidonichthys
| itis = 167051
| ncbi = 33533
| eol = 24141
}}

'''Тригла-ластівка''' (''Chelidonichthys'') — рід риб родини [[Триглові|Триглових]] ([[Triglidae]]).

== Види ==
* ''[[Chelidonichthys capensis]]'' [[Жорж Леопольд Кюв'є|Cuvier]], 1829.
* ''[[Chelidonichthys cuculus]]'' ([[Карл Лінней|Linnaeus]], 1758). — [[Морський півень червоний]]
* ''[[Chelidonichthys gabonensis]]'' Poll & Roux, 1955. — [[Морський півень габонський]]
* ''[[Chelidonichthys ischyrus]]'' [[David Starr Jordan|Jordan]] & Thompson, 1914.
* ''[[Chelidonichthys kumu]]'' [[Жорж Леопольд Кюв'є|Cuvier]], 1829.
* ''[[Chelidonichthys lucerna]]'' Linnaeus, 1758. — [[Морський півень жовтий]]
* ''[[Chelidonichthys obscurus]]'' [[Marcus Elieser Bloch|Bloch]] & [[Johann Gottlob Schneider|Schneider]], 1801.
* ''[[Chelidonichthys queketti]]'' [[Charles Tate Regan|Regan]], 1904. — [[Морський півень малий]]
* ''[[Chelidonichthys spinosus]]'' Gomon, 1987.

== Література ==
* {{FishBase_genus|genus=Chelidonichthys|month=January|year=2013}}

[[Категорія:Тригла-ластівка|*]]
[[Категорія:Триглові]]
[[Категорія:Роди риб]]

{{Scorpaeniformes-stub}}

title: ?Тригла-ластівка

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Підцарство: Справжні багатоклітинні (Eumetazoa)

Тип: Хордові (Chordata)

Підтип: Черепні (Craniata)

Надклас: Щелепні (Gnathostomata)

Клас: Променепері (Actinopterygii)

Підклас: Новопері (Neopterygii)

Інфраклас: Костисті риби (Teleostei)

Ряд: Скорпеноподібні (Scorpaeniformes)

Родина: Триглові (Triglidae)

Рід: Chelidonichthys · Kaup, 1873

Вікісховище: Chelidonichthys

Віківиди: Chelidonichthys


text:
# Aegis: The First Mission
Aegis: The First Mission (яп. アイギス THE FIRST MISSION, кириліз.: Аеґісу Дза Фасуто Мішшон, досл. «Аіґіс: Перше завдання») — японський рольовий бойовик, розроблений та виданий Bbmf у 2007 році. Вона є приквелом до Persona 3 (2006) і належить до серії Persona, яка входить у ширшу франшизу Megami Tensei. Гра вперше вийшла в Японії 29 жовтня 2007 року для кнопкових мобільних телефонів через платформу Megaten Alpha, після чого була втрачена на багато років. У червні 2024 року гру перевидала компанія G-Mode для Nintendo Switch і Windows у межах серії G-Mode Archives+, як 100-й реліз колекції.

## Ігровий процес
Aegis: The First Mission — це тривимірний рольовий бойовик, де гравець керує Аіґіс у дослідженні лабораторії, острівних локацій та підземель. Вона може бігати, стрибати та атакувати ворогів за допомогою трьох видів зброї: вогнепальна зброя (пістолет); гранатомет; дриль для ближнього бою. Зброю можна покращувати у лабораторії, збільшуючи її шкоду та додаючи нові функції, наприклад, розширення сектора стрільби. Також можна купувати броню й предмети, а нове взуття знаходиться у скринях.
Айґіс має доступ до своєї Персони Палладіон, яка використовує душевні очки (SP) для активації бойових і підтримувальних навичок — це необхідно для бою з ворогами, які нечутливі до звичайної зброї. Перемога над ворогами приносить досвід і гроші, а підвищення рівня відкриває нові навички для Палладіон.

## Сюжет
Події гри розгортаються у травні 1999 року, за десять років до подій Persona 3. Історія слідкує за гуманоїдним роботом Аіґіс, яка бере участь у бойовій операції під час інциденту у Лабораторії ергономіки корпорації Кіріджьо, розташованій на японському острові Якушіма. Її супроводжують тренер Сота Аідзава та провідний науковець Ю Кіміджіма. Сюжет охоплює шість днів і розкриває ранні етапи розвитку Айґіс як бойового механізму.

## Розробка
Aegis: The First Mission була розроблена та видана компанією Bbmf для японських кнопкових мобільних телефонів, і вийшла 29 жовтня 2007 року через сервіс мобільної дистрибуції Megaten Alpha. Після релізу гра стала недоступною, і численні спроби відеоігрових архівістів знайти пристрої з попередньо встановленою грою не дали результату. Унаслідок цього Aegis: The First Mission вважалась втраченою грою.
У 2024 році компанія G-Mode оголосила про перевидання гри для Nintendo Switch та Windows у рамках ювілейного 100-го випуску серії G-Mode Archives+. Це перевидання стало можливим завдяки великій кількості запитів від фанатів. Замість емулювання старої версії, гру було повністю відтворено в рушії Unity. Новий реліз отримав назву Persona 3 Aegis: The First Mission і був опублікований 6 червня 2024 року.

## Сприйняття
| Видання | Оцінка |
| ------- | ------ |
| RPGFan  | 80/100 |

Aegis: The First Mission отримала позитивні відгуки критиків, які рекомендували гру фанатам Persona 3. Видання RPGFan високо оцінило екшен-складову гри, відзначивши, що вона перевершила очікування: управління було чітким і плавним, особливо з огляду на мобільне походження гри. Водночас критиці піддалися баланс бойової системи: зокрема, дриль і гранатомет були названі «марними» у порівнянні з іншою зброєю. Сюжет було названо цікавим, а персонажів — симпатичними, але дещо поверхневими. Винятком стала Ю Кіміджіма, яку рецензенти схарактеризували як повноцінно розкриту героїню, з глибокою сюжетною лінією, що стосувалася питань існування і цінності життя. Інші персонажі, за їхніми словами, переважно слугували підтримкою розвитку Кіміджіми, а роль самої Айґіс у наративі бажала бути більш значущою.
Гра також отримала високу оцінку за візуальне оформлення. Видання Dengeki Online назвало ігровий світ «красивим» і високо оцінило його 3D-графіку. RPGFan відзначило, що гра естетично вражає: моделі персонажів були на рівні Final Fantasy VII (1997), а середовище включало як природні пейзажі, так і психоделічні підземелля, що створювало виразну атмосферу.

title: Aegis: The First Mission

wikitext:
{{Відеогра
| назва = Aegis: The First Mission
| розробники = Bbmf
| видавці = Bbmf
G-Mode (Switch, Windows)
| серія = ''[[Persona]]''
| попередня гра = ''[[Persona 2: Eternal Punishment]]''
| наступна гра = ''[[Persona 3]]''
| дата випуску = [[29 жовтня]] [[2007]] (телефони)
[[6 червня]] [[2024]] (Switch, Windows)
| жанр = [[рольовий бойовик]]
| платформа = {{vgpl|Nintendo Switch|Windows}}
| рушій = [[Java]]
[[Unity (ігровий рушій)|Unity]] (Switch, Windows)
| режим = {{гра на|одного}}
}}

'''''Aegis: The First Mission''''' ({{Lang-ja|アイギス THE FIRST MISSION|lit=Аіґіс: Перше завдання|translit=Аеґісу Дза Фасуто Мішшон}}) — японський [[рольовий бойовик]], розроблений та виданий Bbmf у 2007 році. Вона є приквелом до ''[[Persona 3]]'' (2006) і належить до серії ''[[Persona]]'', яка входить у ширшу франшизу ''[[Megami Tensei]]''. Гра вперше вийшла в Японії 29 жовтня 2007 року для кнопкових мобільних телефонів через платформу Megaten Alpha, після чого була втрачена на багато років. У червні 2024 року гру перевидала компанія G-Mode для [[Nintendo Switch]] і [[Windows]] у межах серії ''G-Mode Archives+'', як 100-й реліз колекції.

==Ігровий процес==
''Aegis: The First Mission'' — це тривимірний рольовий бойовик, де гравець керує Аіґіс у дослідженні лабораторії, острівних локацій та підземель<ref name="famitsu ktai">{{cite magazine |date=2007-11-12 |title=『ペルソナ3』からのスピンオフタイトル『アイギス THE FIRST MISSION』がYahoo!ケータイに |url=https://www.famitsu.com/k_tai/news/1211882_1350.html |language=ja |publisher=Kadokawa Game Linkage |archive-url=https://web.archive.org/web/20230927061350/https://www.famitsu.com/k_tai/news/1211882_1350.html |archive-date=2023-09-27 |access-date=2024-04-24 |magazine=[[Famitsu]] |url-status=dead}}</ref><ref name="dengeki 3D">{{cite web |url=https://dengekionline.com/data/news/2007/11/12/da69a6940d58d596fa91d5917c35a91f.html |title=アプリ『アイギスTFM』がYahoo！ケータイへ配信であります！ |date=2007-11-12 |website=Dengeki Online |publisher=Kadokawa Game Linkage |language=ja |archive-url=https://web.archive.org/web/20240418123839/https://dengekionline.com/data/news/2007/11/12/da69a6940d58d596fa91d5917c35a91f.html |archive-date=2024-04-18 |url-status=live |access-date=2024-04-24}}</ref>. Вона може бігати, стрибати та атакувати ворогів за допомогою трьох видів зброї: вогнепальна зброя (пістолет); гранатомет; дриль для ближнього бою. Зброю можна покращувати у лабораторії, збільшуючи її шкоду та додаючи нові функції, наприклад, розширення сектора стрільби. Також можна купувати броню й предмети, а нове взуття знаходиться у скринях<ref name="rpgfan rev">{{cite web |url=https://www.rpgfan.com/review/aegis-the-first-mission/ |title=''Aegis: The First Mission'' |author=Mattich, Ryan |date=2008-03-27 |website=RPGFan |publisher=Emerald Shield Media |archive-url=https://web.archive.org/web/20240418123841/https://www.rpgfan.com/review/aegis-the-first-mission/ |archive-date=2024-04-18 |url-status=live |access-date=2024-04-25}}</ref>.

Айґіс має доступ до своєї Персони Палладіон, яка використовує душевні очки (SP) для активації бойових і підтримувальних навичок — це необхідно для бою з ворогами, які нечутливі до звичайної зброї. Перемога над ворогами приносить досвід і гроші{{refn|See ''[[Famitsu]]'',<ref name="famitsu ktai"/> ''RPGFan'',<ref name="rpgfan rev"/> ''Inside'',<ref name="inside">{{cite web |url=https://www.inside-games.jp/article/2007/10/26/24589.html |title=ペルソナ3人気キャラ「アイギス」の3DアクションRPG『アイギス THE FIRST MISSION』配信開始 |language=ja |author=Kaidou, Ayano |date=2007-10-26 |website=Inside Games |publisher=IID, Inc. |access-date=2024-04-24 |archive-date=2024-01-14 |archive-url=https://web.archive.org/web/20240114094841/https://www.inside-games.jp/article/2007/10/26/24589.html |url-status=live }}</ref> and ''[[Siliconera]]''.<ref>{{cite web |url=https://www.siliconera.com/g-mode-archives-gets-persona-3-aigis-the-first-mission/ |title=G-Mode Archives Gets ''Persona 3 Aigis The First Mission'' |author=Bueno, Daniel |date=2024-04-18 |website=[[Siliconera]] |publisher=[[Gamurs]] |access-date=2024-04-24 |archive-date=2024-04-22 |archive-url=https://web.archive.org/web/20240422152448/https://www.siliconera.com/g-mode-archives-gets-persona-3-aigis-the-first-mission/ |url-status=live }}</ref>}}, а підвищення рівня відкриває нові навички для Палладіон<ref name="rpgsite">{{cite web |url=https://www.rpgsite.net/news/15746-persona-3-aegis-the-first-mission-feature-phone-game-port-coming-for-switch-pc-via-steam |title=''Persona 3 Aegis: The First Mission'' feature phone game port is coming to Switch and PC via Steam |author=Stenbuck, Kite |date=2024-04-19 |website=RPG Site |publisher=Mist Network |access-date=2024-04-24 |archive-date=2024-04-20 |archive-url=https://web.archive.org/web/20240420000704/https://www.rpgsite.net/news/15746-persona-3-aegis-the-first-mission-feature-phone-game-port-coming-for-switch-pc-via-steam |url-status=live }}</ref>.

==Сюжет==
Події гри розгортаються у травні 1999 року, за десять років до подій ''Persona 3''<ref name="rpgfan rev" /><ref name="dengeki robogirl">{{cite web |url=https://dengekionline.com/data/news/2007/10/26/6146c97f4ec535b5ac23892597524078.html |title=『P3』のロボ娘"アイギス"の初任務がモバイルに登場であります |date=2007-10-26 |website=Dengeki Online |publisher=Kadokawa Game Linkage |language=ja |archive-url=https://web.archive.org/web/20230609062148/https://dengekionline.com/data/news/2007/10/26/6146c97f4ec535b5ac23892597524078.html |archive-date=2023-06-09 |url-status=live |access-date=2024-04-24}}</ref><ref>{{cite web |url=https://www.4gamer.net/games/792/G079268/20240419002/ |title=「G-MODEアーカイブス+ ペルソナ3 アイギス THE FIRST MISSION」PC/Switchで配信決定。Switch向けRPG「川のぬし釣り2」も発表に |author=Maru |date=2024-04-19 |website=[[4Gamer.net]] |publisher=Aetas, Inc. |language=ja |archive-url=https://web.archive.org/web/20240422175533/https://www.4gamer.net/games/792/G079268/20240419002/ |archive-date=2024-04-22 |url-status=live |access-date=2024-04-24}}</ref>. Історія слідкує за гуманоїдним роботом Аіґіс, яка бере участь у бойовій операції під час інциденту у Лабораторії ергономіки корпорації Кіріджьо<ref name="rpgsite" /><ref>{{cite web |url=https://news.denfaminicogamer.jp/news/240418x |title=『G-MODEアーカイブス+ ペルソナ3 アイギス THE FIRST MISSION』SwitchとSteamにて配信決定。2007年にフィーチャーフォンで配信された、「アイギス」の過去の物語を描く『ペルソナ3』の外伝的作品 |author=Grezzz |date=2024-04-18 |website={{Ill|Den Fami Nico Gamer|ja|電ファミニコゲーマー}} |publisher=Mare, Inc. |language=ja |archive-url=https://web.archive.org/web/20240418155037/https://news.denfaminicogamer.jp/news/240418x |archive-date=2024-04-18 |url-status=live |access-date=2024-04-24}}</ref>, розташованій на японському острові [[Якусіма|Якушіма]]. Її супроводжують тренер Сота Аідзава та провідний науковець Ю Кіміджіма<ref name="rpgfan rev" />. Сюжет охоплює шість днів і розкриває ранні етапи розвитку Айґіс як бойового механізму.

==Розробка==
''Aegis: The First Mission'' була розроблена та видана компанією Bbmf для японських кнопкових мобільних телефонів<ref>{{cite web |url=https://game.watch.impress.co.jp/docs/digest/200710.htm |title=ダイジェスト・ニュース |date=2007 |website=Game Watch |publisher=Impress Corporation |language=ja |archive-url=https://web.archive.org/web/20231114202056/https://game.watch.impress.co.jp/docs/digest/200710.htm |archive-date=2023-11-14 |url-status=live |access-date=2024-04-24}}</ref>, і вийшла 29 жовтня 2007 року через сервіс мобільної дистрибуції Megaten Alpha<ref name="dengeki robogirl" />. Після релізу гра стала недоступною, і численні спроби відеоігрових архівістів знайти пристрої з попередньо встановленою грою не дали результату. Унаслідок цього ''Aegis: The First Mission'' вважалась втраченою грою.

У 2024 році компанія G-Mode оголосила про перевидання гри для Nintendo Switch та Windows у рамках ювілейного 100-го випуску серії ''G-Mode Archives+<ref name="timeext lost">{{cite web |url=https://www.timeextension.com/news/2024/04/a-lost-persona-3-feature-phone-game-is-heading-to-switch-and-steam-in-japan |title=A "Lost" ''Persona 3'' Feature Phone Game Is Heading To Switch & Steam In Japan |author=Yarwood, Jack |date=2024-04-19 |website=[[Time Extension]] |publisher=[[Hookshot Media]] |archive-url=https://web.archive.org/web/20240419190131/https://www.timeextension.com/news/2024/04/a-lost-persona-3-feature-phone-game-is-heading-to-switch-and-steam-in-japan |archive-date=2024-04-19 |url-status=live |access-date=2024-04-24}}</ref>''. Це перевидання стало можливим завдяки великій кількості запитів від фанатів<ref>{{cite web |url=https://automaton-media.com/articles/newsjp/20240418-290316/ |title=『ペルソナ3 アイギス THE FIRST MISSION』Steam/Nintendo Switch版発表。『ペルソナ3』のフィーチャーフォン向け外伝的作品が復刻 |author=Yamanaka, Tajiro |date=2024-04-18 |website=Automaton Media |language=ja |archive-url=https://web.archive.org/web/20240422084923/https://automaton-media.com/articles/newsjp/20240418-290316/ |archive-date=2024-04-22 |url-status=live |access-date=2024-04-24}}</ref>. Замість емулювання старої версії, гру було повністю відтворено в рушії [[Unity (ігровий рушій)|Unity]]<ref name="timeext lost" />. Новий реліз отримав назву ''Persona 3 Aegis: The First Mission'' і був опублікований 6 червня 2024 року<ref>{{cite magazine |date=2024-05-30 |title=『ペルソナ3 アイギス THE FIRST MISSION』（G-MODEアーカイブス）6月6日配信。『P3』本編では語られなかったアイギスの過去を描く |url=https://www.famitsu.com/article/202405/6468 |language=ja |publisher=Kadokawa Game Linkage |archive-url=https://web.archive.org/web/20240529103815/https://www.famitsu.com/article/202405/6468 |archive-date=2024-05-29 |access-date=2024-05-29 |magazine=[[Famitsu]] |url-status=live}}</ref>.

==Сприйняття==
{{Video game reviews

| MC =

| RPGFan = 80/100<ref name="rpgfan rev"/>
}}''Aegis: The First Mission'' отримала позитивні відгуки критиків, які рекомендували гру фанатам ''Persona 3''<ref name="dengeki 3D" /><ref name="rpgfan rev" />. Видання RPGFan високо оцінило екшен-складову гри, відзначивши, що вона перевершила очікування: управління було чітким і плавним, особливо з огляду на мобільне походження гри. Водночас критиці піддалися баланс бойової системи: зокрема, дриль і гранатомет були названі «марними» у порівнянні з іншою зброєю. Сюжет було названо цікавим, а персонажів — симпатичними, але дещо поверхневими. Винятком стала Ю Кіміджіма, яку рецензенти схарактеризували як повноцінно розкриту героїню, з глибокою сюжетною лінією, що стосувалася питань існування і цінності життя. Інші персонажі, за їхніми словами, переважно слугували підтримкою розвитку Кіміджіми, а роль самої Айґіс у наративі бажала бути більш значущою<ref name="rpgfan rev" />.

Гра також отримала високу оцінку за візуальне оформлення. Видання Dengeki Online назвало ігровий світ «красивим» і високо оцінило його 3D-графіку<ref name="dengeki 3D" />. RPGFan відзначило, що гра естетично вражає: моделі персонажів були на рівні ''[[Final Fantasy VII]]'' (1997), а середовище включало як природні пейзажі, так і психоделічні підземелля, що створювало виразну атмосферу<ref name="rpgfan rev" />.

==Примітки==
{{Reflist}}

==Посилання==

* {{Official|https://gmodecorp.com/gmodearchives/atlus/persona3aegis/}} {{Ref-ja}}

{{Бібліоінформація}}
{{Persona}}
[[Категорія:Відеоігри 2007]]
[[Категорія:Action RPG]]
[[Категорія:Ігри Atlus]]
[[Категорія:Ігри Bbmf]]
[[Категорія:Ігри для Java]]
[[Категорія:Ігри для Nintendo Switch]]
[[Категорія:Ігри для Windows]]
[[Категорія:Persona|1]]
[[Категорія:Persona 3|1]]
[[Категорія:Однокористувацькі відеоігри]]
[[Категорія:Відеоігри, розроблені в Японії]]
[[Категорія:Відеоігри з жінками-протагоністками]]
[[Категорія:Каґошіма]]
[[Категорія:Відеоігри про андроїдів]]

title: Aegis: The First Mission

Розробник: Bbmf

Видавець: Bbmf · G-Mode (Switch, Windows)

Жанр(и): рольовий бойовик

Платформа: Nintendo Switch · Microsoft Windows

Дата випуску: 29 жовтня 2007 (телефони) · 6 червня 2024 (Switch, Windows)

Режим гри: Однокористувацька гра

title: Технічні деталі

Рушій: Java · Unity (Switch, Windows)

title: Persona

Попередня гра: Persona 2: Eternal Punishment

Наступна гра: Persona 3


text:
# Уцьонж
Уцьонж (пол. Uciąż) — село в Польщі, у гміні Плужниця Вомбжезького повіту Куявсько-Поморського воєводства.
Населення — 179 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Торунського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 97      | 25                 | 65               | 7                    |
| Жінки    | 82      | 16                 | 47               | 19                   |
| Разом    | 179     | 41                 | 112              | 26                   |

title: Уцьонж

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Уцьонж
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Uciąż}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Куявсько-Поморське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Вомбжезький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Плужниця (гміна){{!}}Плужниця
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 179
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 56
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = CWA
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0848397
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Уцьонж''' ({{lang-pl|Uciąż}}) — село в Польщі, у [[Плужниця (гміна)|гміні Плужниця]] [[Вомбжезький повіт|Вомбжезького повіту]] [[Куявсько-Поморське воєводство|Куявсько-Поморського воєводства]].
Населення — {{formatnum:179}} {{МНОЖИНА:179|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Торунське воєводство|Торунського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=97 |ЧолПре=25 |ЧолПрац=65 |ЧолПост=7
|Жін=82 |ЖінПре=16 |ЖінПрац=47 |ЖінПост=19
|Разом=179 |РазомПре=41 |РазомПрац=112 |РазомПост=26
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Плужниця}}

{{Куявсько-Поморське-доробити}}

[[Категорія:Села Вомбжезького повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Куявсько-Поморське воєводство

Повіт: Вомбжезький повіт

Гміна: Плужниця

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: CWA

OSM: ↑2645497 ·R (Ґміна Плужниця)


text:
# 8930 Кубота
8930 Кубота (8930 Kubota) — астероїд головного поясу, відкритий 6 січня 1997 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,628.

title: 8930 Кубота

wikitext:
{{Планета
| назва = 8930 Кубота
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Такао Кобаяші]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Оїдзумі]]
| дата відкриття = [[6 січня]] [[1997]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1997 AX3'''
1979 WN4
1989 WL3
1992 PD5
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|8930|2014.05.10|2014.04.08}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,639996452624 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 1,784400027988 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,212198240306 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,193381499236
| орбітальний період = 1201,806339745 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,299549093805 °/д
| середня аномалія = 197,6562260426°
| нахил орбіти = 4,251640226188°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 280,9333339309°
| арг_перицентру = 81,00786079056°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 13,8
| спектр_тип =
}}

'''8930 Кубота''' (8930 Kubota) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[6 січня]] [[1997]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,628.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Кубота}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (8901-9000)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|8930}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|8929 Haginoshinji|8931 Hirokimatsuo}}
{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1997]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 8930 Кубота

Відкривач: Такао Кобаяші

Місце відкриття: Обсерваторія Оїдзумі

Дата відкриття: 6 січня 1997

title: Позначення

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Балтська дорога
Балтська дорога — одна із вулиць Одеси, знаходиться в районі Пересипу. Вулиця переривається залізничними шляхами станції Одеса-Пересип, через які перекинуто пішохідний місток.
Вулиця починається від Ярмаркової площі й тягнеться до Об'їздної дороги Одеси. Вулиця є частиною великої дороги до м. Балти, яка йде через Міжлімання й сполучає між собою цілу низку населених пунктів сучасних Одеського, Березівського і Подільського районів. Частина Балтської дороги перетворилася на міську вулицю завдяки виникненню вздовж неї двох поселень: Солдатської Слобідки, де оселялися колишні вояки, та Балтівської Слобідки (Балтівки), де оселялися різники, що переважно торгували на Ярмарковій площі.
У 1878 році в Одесі було відкрито перший завод з виробництва корки, відкрите шведським підприємцем Едуардом Арпсом. Згодом по складу правління увійшли підприємці Яльм і Карл-Август Вікандери, які разом із Ларсеном заснували в Одесі фірму «Вікандер і Ларсен», яка спеціалізувалася на виробництві корку. У 1910-1911 роках ними було придбано декілька гектарів землі вздовж Балтської дороги, біля підніжжя Жевахової гори, де було побудовано новий корково-лінолеумний завод, який став у 1913 році одним із найбільших виробників лінолеуму в Європі. Це був час бурхливого розвитку усього району. До заводу було прокладено залізничну колію. Трамвайний маршрут №7 було продовжено від Ярмаркової площі до заводу, а вздовж вулиці зведено бельгійські трамвайні зупинки. Хоча трамвайний маршрут сюди було направлено не заради заводу, а заради розвитку на східного берегу Хаджибейського лиману ще одного грязьового курорту.
Під час Першої світової війни поставки кори коркового дубу до Одеського порту скоротилися і фірма зазнала значних збитків. У 1918 році Вікандер виїхав за кордон, а в 1921 році завод було захоплено більшовиками, які у 1925 році дали йому назву «Більшовик». Ідею розвитку курорту на лимані було згорнуто, а на його місці було зведено Гідропорт.
На даний момент завод "Більшовик" знаходиться у стані руїн (визнаний банкрутом з 2004 року). Весь район знаходиться у депресивному стані.

title: Балтська дорога

wikitext:
{{Вулиця України
 |назва = Балтська дорога
 |населений пункт = [[Одеса]]
 |місцевість = [[Пересип (Одеса)|Пересип]]
 |район = [[Пересипський район]]
 |на карті =
 |фото = Baltska doroga.JPG
 |підпис = Кінець вулиці, біля перетину із Об'їздною дорогою
 |назва на честь  = [[Балта]]
 |протяжність =
 |населення =
 |координати = {{coord|46.539694|N|30.715833|E|type:landmark|display=inline;title}}
 |координати п          = {{Coord|46.529278|N|30.730306|E|scale:5000}}
 |координати к          = {{Coord|46.557611|N|30.707222|E|scale:5000}}
 |покриття = [[асфальт]]
 |рух = двобічний
 |індекс =
 |телефони =
 |метро =
 |автобус =
 |трамвай =
 |тролейбус =
 |залізниця =
 |маршрутні таксі = 105
 |зупинки =
 |будівлі =
 |архітектурні пам'ятки =
 |пам'ятники =
 |храми =
 |державні установи =
 |навчальні заклади =
 |заклади культури =
 |медичні заклади =
 |аптеки =
 |пошта =
 |комерція =
 |забудова =
 |підприємства =
 |парки  =
 |commonscat = Baltska Doroha
}}
'''Балтська дорога''' — одна із вулиць [[Одеса|Одеси]], знаходиться в районі [[Пересип (Одеса)|Пересипу]]. Вулиця переривається залізничними шляхами станції [[Одеса-Пересип]], через які перекинуто пішохідний місток.

Вулиця починається від [[Ярмаркова площа (Одеса)|Ярмаркової площі]] й тягнеться до Об'їздної дороги Одеси. Вулиця є частиною великої дороги до м. [[Балта|Балти]], яка йде через Міжлімання й сполучає між собою цілу низку населених пунктів сучасних [[Одеський район|Одеського]], [[Березівський район|Березівського]] і [[Подільський район (Одеська область)|Подільського]] районів. Частина Балтської дороги перетворилася на міську вулицю завдяки виникненню вздовж неї двох поселень: Солдатської Слобідки, де оселялися колишні вояки, та Балтівської Слобідки (Балтівки), де оселялися різники, що переважно торгували на Ярмарковій площі.
[[File:Ворота завода «Большевик».jpg|thumb|250px|left|Ворота колишнього корково-лінолеумного заводу «Вікандер і Ларсен»]]
У 1878 році в Одесі було відкрито перший завод з виробництва [[корок|корки]], відкрите [[Швеція|шведським]] підприємцем Едуардом Арпсом. Згодом по складу правління увійшли підприємці Яльм і Карл-Август Вікандери, які разом із Ларсеном заснували в Одесі фірму «Вікандер і Ларсен», яка спеціалізувалася на виробництві корку. У 1910-1911 роках ними було придбано декілька гектарів землі вздовж Балтської дороги, біля підніжжя [[Жевахова гора|Жевахової гори]], де було побудовано новий корково-лінолеумний завод, який став у 1913 році одним із найбільших виробників лінолеуму в Європі. Це був час бурхливого розвитку усього району. До заводу було прокладено залізничну колію. Трамвайний маршрут №7 було продовжено від Ярмаркової площі до заводу, а вздовж вулиці зведено бельгійські трамвайні зупинки. Хоча трамвайний маршрут сюди було направлено не заради заводу, а заради розвитку на східного берегу [[Хаджибейський лиман|Хаджибейського лиману]] ще одного грязьового курорту.

Під час [[Перша світова війна|Першої світової війни]] поставки кори [[дуб корковий|коркового дубу]] до Одеського порту скоротилися і фірма зазнала значних збитків. У 1918 році Вікандер виїхав за кордон, а в 1921 році завод було захоплено більшовиками, які у 1925 році дали йому назву «Більшовик». Ідею розвитку курорту на лимані було згорнуто, а на його місці було зведено [[Набережне (Одеський район)|Гідропорт]].

На даний момент завод "Більшовик" знаходиться у стані руїн (визнаний банкрутом з 2004 року). Весь район знаходиться у депресивному стані.

== Джерела ==
* https://dumskaya.net/article/Zateryannyj-mir-v-geograficheskom-cente-Odessy/
* https://odesa.novyny.live/v-odesi-pereimenuvali-vulitsiu-vosmogo-bereznia-iaka-nova-nazva-195164.html
* https://usionline.com/vulytsiu-vosmoho-bereznia-perejmenuvaly-na-vikandera-i-larsena-chym-vony-vidomi/

{{Odesa-stub}}
{{Ukraine-street-stub}}
{{пересип}}
{{DEFAULTSORT:Балтська дорога}}
[[Категорія:Вулиці Пересипського району]]

title: Балтська дорога · Одеса

Місцевість: Пересип

Район: Пересипський район

Назва на честь: Балта

title: Загальні відомості

title: Транспорт

Рух: двобічний

Покриття: асфальт

title: Зовнішні посилання


text:
# Юрій Михайлович Вишневецький
Юрій Михайлович Вишневе́цький (пол. Jerzy Wiśniowiecki; ? — 1617/1618) — руський князь герба Корибут, військовий та державний діяч Речі Посполитої. Другий представник роду, який став римо-католиком.

## Життєпис
Син брацлавського та київського каштеляна, старости черкаського, канівського, лубенського, лоївського Михайла Вишневецького (1529—1584) і Гальшки Зенович (або Зеновичівни, † до 1594). Навчався в університеті міста Інгольштадт у 1594 р., в університеті Альтдорфа в 1595 р.
1603 року розділив батьківські маєтності з братом Михайлом. З 1609 р. каштелян київський, староста черкаський.
Заклав близько 1611 року замок у Білому Камені на Золочівщині. Заклав у містечку католицьку парафію (1605/15), надав кошти для будівництва старого костелу в містечку.
У 1615—1618 роках був одним з регіментарів польсько-литовського війська під час війни з Московським царством. У 1617 році спробував захопити Путивль: зайнявши саме місто, не зміг захопити фортецю. Маршалок Головного Коронного трибуналу в 1617 р.
Другий представник роду, який став римо-католиком. Записав фундуш для монастиря домініканців у м. Буськ в 1608 році. Був власником села Тайкури, якому король на прохання Ю. Вишневецького надав магдебурзьке право в 1614 році.
За даними Каспера Несецького, Шимон Старовольський стверджував про його надгробок у Нестерварі; Шимон Окольський — у Залізцях. Згідно з дослідженнями Наталі Яковенко — в домініканському кляшторі Буська.

## Родина
У шлюбі з Федорою (Теодорою), донькою або сестрою Івана з Чапличів.
Діти:
- Гальшка, яка померла невдовзі після смерті Юрія Вишневецького. Тому маєтки переважно перейшли до сина старшого брата його батька Михайла Вишневецького (†1616) — князя Яреми Михайла Вишневецького.

## Маєтності
Володів часткою маєтку і замку Вишневець, місточком і замком Вержбувець та 12 селами, половиною  міста Новий Андріїв у Люблінському воєводстві, половину  міста та округи Брагін, землями навколо міста Пірятин з самим містом, також Білим Камені, Тайкуром і Собещицями.

title: Юрій Михайлович Вишневецький

wikitext:
{{особа}}
[[Файл:Gerb baida.gif|міні|праворуч|150пкс|Герб Корибут]]
{{othernames|Вишневецький}}
'''Юрій Михайлович Вишневе́цький''' ({{lang-pl|Jerzy Wiśniowiecki}}; ? — 1617/1618) — руський князь герба [[Корибут]], військовий та державний діяч Речі Посполитої. Другий представник роду, який став римо-католиком.

== Життєпис ==
Син [[Брацлавські каштеляни|брацлавського]] та [[київські каштеляни|київського каштеляна]], старости [[Черкаське староство|черкаського]], [[канів]]ського, [[Лубни|лубенського]], [[лоїв]]ського [[Михайло Вишневецький (1529-1584)|Михайла Вишневецького]] (1529—1584) і Гальшки Зенович (або Зеновичівни, † до 1594). Навчався в університеті міста [[Інгольштадт]] у [[1594]] р., в університеті Альтдорфа в [[1595]] р.<ref>Paweł Czaplewski, Polacy na studyach w Ingolsztacie, Poznań 1914, с. 107. {{польська}}</ref>

1603 року розділив батьківські маєтності з братом [[Михайло Михайлович Вишневецький|Михайлом]]. З 1609 р. [[київські каштеляни|каштелян київський]], староста черкаський.

Заклав близько [[1611]] року [[Замок у Білому Камені|замок]] у [[Білий Камінь (Золочівський район)|Білому Камені]] на [[Золочівський район|Золочівщині]]. Заклав у містечку католицьку парафію (1605/15), надав кошти для будівництва старого [[Костел (Білий Камінь)|костелу]] в містечку<ref>''Kuczman K.'' Kościoł parafialny p.w. Wniebowzięcia Najświętszej Panny Marii w Białym Kamieniu… — S. 13—18.</ref>.

У 1615—1618 роках був одним з регіментарів польсько-литовського війська під час війни з Московським царством. У 1617 році спробував захопити Путивль: зайнявши саме місто, не зміг захопити фортецю. Маршалок Головного [[Коронний трибунал|Коронного трибуналу]] в [[1617]] р.

Другий представник роду, який став римо-католиком. Записав фундуш для монастиря домініканців у м. [[Буськ]] в 1608 році.<ref>''Blaschke K.'' [http://archiv.ub.uni-heidelberg.de/artdok/3433/1/Fides_ars_scientia_2008.pdf Kościół parafialny w Tajkurach jako przykład…]… — S. 231.</ref> Був власником села [[Тайкури]], якому король на прохання Ю. Вишневецького надав [[магдебурзьке право]] в 1614 році.<ref>''Blaschke K.'' [http://archiv.ub.uni-heidelberg.de/artdok/3433/1/Fides_ars_scientia_2008.pdf Kościół parafialny w Tajkurach jako przykład]… — S. 219.</ref>

За даними [[несецький Каспер|Каспера Несецького]], [[Шимон Старовольський]] стверджував про його [[надгробок]] у [[Тульчин|Нестерварі]]; [[Шимон Окольський]] — у [[Залізці|Залізцях]].<ref>[[несецький Каспер|''Niesiecki K.'']] [http://www.polona.pl/item/178471/277/ Korona Polska przy Złotey Wolności…] — T. 4. — S. 546.</ref> Згідно з дослідженнями Наталі Яковенко — в домініканському кляшторі Буська<ref>''Яковенко Н.'' «ПОГРЕБ ТІЛУ МОЄМУ ВИБИРАЮ с предки МОЄМИ»: МІСЦЯ ПОХОВАНЬ ВОЛИНСЬКИХ КНЯЗІВ у XV — середині XVII століть.</ref>.

== Родина ==
У шлюбі з Федорою<ref name="Boniecki_272">''[[Адам Бонецький|Boniecki A]].'' [https://polona.pl/item/10355906/300 Herbarz polski: wiadomości historyczno-genealogiczne o rodach szlacheckich]. — 1900. — Cz. 1. — T. 3. — S. 272. {{ref-pl}}</ref> (Теодорою), донькою або сестрою [[Іван Чаплич-Шпановський|Івана]] з [[Чапличі]]в.

Діти:
* Гальшка, яка померла невдовзі після смерті Юрія Вишневецького. Тому маєтки переважно перейшли до сина [[Стрийко|старшого брата]] його батька [[Вишневецький Михайло Михайлович|Михайла Вишневецького]] (†1616) — князя [[Ярема Вишневецький|Яреми Михайла Вишневецького]].

== Маєтності ==
Володів часткою маєтку і замку [[Вишневець]], місточком і замком Вержбувець та 12 селами, половиною  міста Новий Андріїв у Люблінському воєводстві, половину  міста та округи [[Брагін]], землями навколо міста [[Пірятин]] з самим містом, також Білим Камені, Тайкуром і Собещицями.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''Войтович Л.'' [http://izbornyk.org.ua/dynasty/dyn.htm Князівські династії Східної Європи (кінець ІХ — початок XVI ст.): склад, суспільна і політична роль. Історико-генеалогічне дослідження]
* ''Blaschke K.'' [http://archiv.ub.uni-heidelberg.de/artdok/3433/1/Fides_ars_scientia_2008.pdf Kościół parafialny w Tajkurach jako przykład długiego trwania archaicznych schematów przestrzennych w architekturze sakralnej Wołynia] // Fides ars scientia. Studia dedykowane pamięci księdza Kanonika Augustyna Mednisa / redakcja: Andrzej Betlej, Józef Skrabski. — Tarnów, 2008. — S. 219—237. {{ref-pl}}
* ''Kuczman K.'' Kościoł parafialny p.w. Wniebowzięcia Najświętszej Panny Marii w Białym Kamieniu // Kościoły i klasztory rzymskokatolickie dawnego województwa ruskiego. Praca zbiorowa. — Kraków: Międzynarodowe Centrum Kultury, Drukarnia narodowa, 1996. — T. 4. — 402 il. — S. 13—18. — (Materiały do dziejów sztuki sakralnej na ziemiach wschodnich dawnej Rzeczypospolitej. Cz. I). — ISBN 83—85739—34—3. {{ref-pl}}
* ''[[Несецький Каспер|Niesiecki K.]]'' [https://polona.pl/item-view/4b074fa8-7892-4134-9377-1f2e3520a35b?page=277 Korona Polska przy Złotey Wolności Starożytnemi Wszystkich Kathedr, Prowincyi y Rycerstwa Kleynotami Heroicznym Męstwem y odwagą, Naywyższemi Honorami a naypierwey Cnotą, Pobożnością y Swiątobliwością Ozdobiona…] — Lwów: w drukarni Collegium Lwowskiego Societatis Jesu, 1743. — T. 4. — 820 s. — S. 546. {{ref-pl}}
* [http://history.org.ua/LiberUA/Urzednicy_2002/Urzednicy_2002.pdf Urzędnicy województw kijowskiego i czernihowskiego XV-XVIII wieku: spisy] / Oprac. Eugeniusz Janas, Witold Kłaczewski; PAN. Biblioteka Kórnicka, Instytut historii. — Kórnik, 2002. — S. 30, 334. {{ref-pl}}
* [https://polona.pl/preview/958c1fce-0e99-4a02-b9e1-3c77a3a16ff4 Złota księga szlachty polskiej, r. XVIII]. — Poznań: nakładem autora, 1896 (Poznań: Druk. Kuryera Poznańskiego). — S. 129. {{ref-pl}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20170509031256/http://mariusz.eu.pn/genealogia/rody/wisniowieccy01.html#F3 Książęta Wiśniowieccy (01)] {{ref-pl}}
* [http://genealog.home.pl/ Genealog] {{ref-pl}}
* [http://genealogy.euweb.cz/poland/wisniow.html Zbaraski-Wisniowiecki family] {{ref-en}}

{{Ukr-bio-stub}}

{{DEFAULTSORT:Вишевецький Юрій Михайлович}}
[[Категорія:Вишневецькі|Юрій]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Військо Речі Посполитої]]
[[Категорія:Київські каштеляни]]
[[Категорія:Маршалки Коронного Трибуналу]]
[[Категорія:Світські сенатори Речі Посполитої]]
[[Категорія:Черкаські старости]]
[[Категорія:Персоналії:Білий Камінь]]
[[Категорія:Меценати XVII століття]]
[[Категорія:Померли 1618]]
[[Категорія:Студенти та випускники Альтдорфського університету]]

title: пол. Jerzy Wiśniowiecki

Помер: не раніше 5 вересня 1618 і не пізніше 7 листопада 1618

Поховання: Буськ

Країна: Велике князівство Литовське · Річ Посполита

Діяльність: військовослужбовець

Alma mater: Альтдорфський університет, Інгольштадтський університетd і Падуанський університет

Знання мов: латина і італійська

Посада: Київський каштелян, депутат і Черкаський староста

Конфесія: католицька церква

Рід: Вишневецькі

Батько: Михайло Вишневецький

Мати: Halszka Zenowiczównad

Брати, сестри: Вишневецький Михайло Михайлович і Вишневецький Олександр Михайлович

Діти: Вишневецька Гальшка


text:
# Антоні Ґожалчинський
Анто́ні Ґожалчи́нський (пол. Antoni J. Gorzałczyński, роки життя не відомі) — польський письменник та перекладач.
Навчався у Імператорському університеті Святого Володимира у Києві наприкінці 1850-х років. В 1860-х —1870-х писав статті з історії Польщі та України. Відомий виданням у 1862 році в Києві польською мовою збірки творів Тараса Шевченка з передмовою: балада «Тополя», поеми «Катерина», «Тарасова ніч», «Іван Підкова», «Наймичка», «Москалева криниця» та ліричні поезії (всього 24 твори), в тому числі 8 рядків «Заповіту», що було першим перекладом його польською.
Збірку було перевидано у 1873 році у Кракові, окремі твори публікувалися й пізніше.

## Праці
- Gorzałczyński A. J. Przekłady pisarzów małorossyjskich. Taras Szewczenko (z portretem). — t. 1. — Kijów, 1862.

title: Антоні Ґожалчинський

wikitext:
{{особа
| Оригінал імені      = {{lang-pl|Antoni Gorzałczyński}}
| Фото                = <!-- Example.jpg -->
| Ширина              =
| Підпис              =
| Ім'я при народженні =
| Псевдоніми          =
| Дата народження     =
| Місце народження    =
| Дата смерті 	      =
| Місце смерті        =
| Поховання           =
| Національність      = [[поляк]]
| Громадянство        = {{RUSold}}
| Alma mater          = [[Імператорський університет Святого Володимира]]
| Мова творів         = {{польська}}
| Рід діяльності      = [[письменник]], [[перекладач]]
| Роки активності     =
| Напрямок            =
| Жанр                =
| Magnum opus         = «Przekłady pisarzów małorossyjskich»
| Премії              =
| Нагороди            = <!-- {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{шаблон_вищої_нагороди}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{шаблон_нагороди}} {{!!}} {{шаблон_нагороди}} {{!!}} {{шаблон_нагороди}} {{!!}} {{шаблон_нагороди}}
{{!}}-
{{!}} {{шаблон_нагороди}} {{!!}} {{шаблон_нагороди}} {{!!}} {{шаблон_нагороди}} {{!!}} {{шаблон_нагороди}}
{{!)}} -->
| Сайт                =
| Автограф            = <!-- Підпис.jpg -->
| Примітки            =
| Вікіджерела         =
}}
'''Анто́ні Ґожалчи́нський''' ({{lang-pl|Antoni J. Gorzałczyński}}, роки життя не відомі) — польський [[письменник]] та [[перекладач]].

Навчався у [[Імператорський університет Святого Володимира|Імператорському університеті Святого Володимира]] у [[Київ|Києві]] наприкінці [[1850-ті|1850-х]] років. В [[1860-ті|1860-х]] —[[1870-ті|1870-х]] писав статті з історії Польщі та України. Відомий виданням у [[1862]] році в [[Київ|Києві]] польською мовою збірки творів [[Шевченко Тарас Григорович|Тараса Шевченка]] з передмовою: балада «Тополя», поеми «Катерина», «Тарасова ніч», «Іван Підкова», «Наймичка», «Москалева криниця» та ліричні поезії (всього 24 твори), в тому числі 8 рядків «Заповіту», що було першим перекладом його польською.

Збірку було перевидано у [[1873]] році у [[Краків|Кракові]], окремі твори публікувалися й пізніше.

== Праці ==
* ''Gorzałczyński A. J.'' Przekłady pisarzów małorossyjskich. Taras Szewczenko (z portretem). — t. 1. — Kijów, 1862.

== Джерела ==
* {{книга|автор = [[Крементуло Валентина Костянтинівна|В. К. Крементуло]]|частина = Гожалчинський|посилання частина = http://litopys.org.ua/shevchenko/slovn11.htm|заголовок = [[Шевченківський словник]]|оригінал = |посилання = http://litopys.org.ua/shevchenko/slovn.htm|відповідальний = |видання = |місце = [[Київ]]|видавництво = [[Інститут літератури імені Тараса Шевченка НАН України|Інститут літератури імені Т. Г. Шевченка Академії наук Української РСР]]. [[Головна редакція Української радянської енциклопедії|Головна редакція Української Радянської Енциклопедії]]|рік = 1975|том = 1|сторінки          = |сторінок = 416|серія = |тираж = 50000|isbn = |doi = |bibcode = |pmid = |archiveurl = |archivedate = }}

{{DEFAULTSORT:Ґожалчинський Антоні}}
{{Bio-stub}}

[[Категорія:Польські письменники]]
[[Категорія:Польські перекладачі]]
[[Категорія:Польські шевченкознавці]]
[[Категорія:Перекладачі творів Тараса Шевченка]]
[[Категорія:Українсько-польські перекладачі]]

title: пол. Antoni Gorzałczyński

Народився: невідомо

Помер: невідомо

Громадянство: Російська імперія

Національність: поляк

Діяльність: письменник, перекладач

Знання мов: польська

Magnum opus: «Przekłady pisarzów małorossyjskich»


text:
# Буга Віра Петрівна
Віра Петрівна Буга (18 лютого 1935, місто Миколаїв, тепер Миколаївської області — 31 грудня 2019, місто Кишинів, Молдова) — молдавська радянська діячка, передовик виробництва, бригадир арматурників Кишинівського заводу залізобетонних виробів Молдавської РСР. Член ЦК КП Молдавії в 1971—1976 роках. Депутат Верховної Ради Молдавської РСР 7-го скликання. Депутат Верховної ради СРСР 9—10-го скликань. Герой Соціалістичної Праці (19.03.1981).

## Життєпис
Народилася в родині службовців. У дитинстві з батьками переїхала до міста Шепетівки Кам'янець-Подільської області. У роки Другої світової війни залишилася сиротою. Її та двох сестер виховала рідна бабуся. Закінчила десять класів середньої школи.
У 1954—1957 роках — ланкова комсомольсько-молодіжної ланки з вирощування кукурудзи колгоспу імені Чкалова Славутського району Хмельницької області. У 1956 році вийшла заміж і незабаром переїхала на батьківщину чоловіка до міста Кишинева Молдавської РСР.
У 1957—1959 роках — робітниця Кишинівського м'ясокомбінату Молдавської РСР.
Член КПРС з 1958 року.
У серпні 1959—1964 роках — робітниця-арматурниця (одночасно досконало освоїла спеціальності електрозварювальника та верстатника), з 1964 року — бригадир арматурників-електрозварювальників Кишинівського заводу залізобетонних виробів та великопанельного домобудування № 4 тресту «Будіндустрія» Міністерства промисловості будівельних матеріалів Молдавської РСР.
Постійно вивчаючи і впроваджуючи в практику досягнення науки та передового досвіду, боролася за підвищення ефективності виробництва, впроваджувала передові прийоми та методи праці, домагалася механізації трудомістких процесів, незмінно забезпечувала високу якість виконуваних робіт. Велику увагу приділяла економному витрачанню матеріальних ресурсів. Будучи наставником молоді, вона лише за роки десятої п'ятирічки підготувала 19 робітників. Неодноразово обиралася секретарем партійної організації цеху та членом партійного бюро Кишинівського заводу залізобетонних виробів, членом бюро Октябрського районного комітету КП Молдавії міста Кишинева.
Член правління Молдавського товариства дружби та культурного зв'язку із зарубіжними країнами, член правління Молдавського відділення товариства радянсько-в'єтнамської дружби.
З 1992 року — на пенсії в місті Кишиневі. З 1998 року була членом Партії комуністів Республіки Молдова.
Померла 31 грудня 2019 року в місті Кишиневі.

## Нагороди
- Герой Соціалістичної Праці (19.03.1981)
- два ордени Леніна (28.07.1966; 19.03.1981)
- орден Жовтневої Революції (4.03.1976)
- медалі
- Заслужений працівник промисловості Молдавської РСР (1973)
- знак «Відмінник соціалістичного змагання»
- знак «Ударник десятої п'ятирічки»
- Почесна громадянка міста Кишинів

title: Буга Віра Петрівна

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Буга Віра Петрівна
| зображення           = так
| зображення           =
| розмір_зображення    = 200px
| дата_народження      =
| місце_народження     =
| дата_смерті          =
| місце_смерті         =
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       = [[українка]]
| Alma_mater           =
| військове звання     =
| партія               = [[КПРС]]
| нагороди             =
}}
{{Othernames|Буга}}
'''Віра Петрівна Буга''' ({{ДН|18|02|1935}}, місто [[Миколаїв]], тепер [[Миколаївська область|Миколаївської області]] — {{ДС|31|12|2019}}, місто [[Кишинів]], [[Молдова]]) — [[Молдова|молдавська]] [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|радянська]] діячка, передовик виробництва, бригадир арматурників Кишинівського заводу залізобетонних виробів Молдавської РСР. Член ЦК КП Молдавії в 1971—1976 роках. Депутат [[Верховна Рада Молдавської РСР|Верховної Ради Молдавської РСР]] 7-го скликання. Депутат [[Верховна рада Союзу Радянських Соціалістичних Республік|Верховної ради СРСР]] 9—10-го скликань. [[Герой Соціалістичної Праці]] (19.03.1981).

== Життєпис ==
Народилася в родині службовців. У дитинстві з батьками переїхала до міста Шепетівки Кам'янець-Подільської області. У роки Другої світової війни залишилася сиротою. Її та двох сестер виховала рідна бабуся. Закінчила десять класів середньої школи.

У 1954—1957 роках — ланкова комсомольсько-молодіжної ланки з вирощування кукурудзи колгоспу імені Чкалова Славутського району Хмельницької області. У 1956 році вийшла заміж і незабаром переїхала на батьківщину чоловіка до міста Кишинева Молдавської РСР.

У 1957—1959 роках — робітниця Кишинівського м'ясокомбінату Молдавської РСР.

Член [[КПРС]] з 1958 року.

У серпні 1959—1964 роках — робітниця-арматурниця (одночасно досконало освоїла спеціальності електрозварювальника та верстатника), з 1964 року — бригадир арматурників-електрозварювальників Кишинівського заводу залізобетонних виробів та великопанельного домобудування № 4 тресту «Будіндустрія» Міністерства промисловості будівельних матеріалів Молдавської РСР.

Постійно вивчаючи і впроваджуючи в практику досягнення науки та передового досвіду, боролася за підвищення ефективності виробництва, впроваджувала передові прийоми та методи праці, домагалася механізації трудомістких процесів, незмінно забезпечувала високу якість виконуваних робіт. Велику увагу приділяла економному витрачанню матеріальних ресурсів. Будучи наставником молоді, вона лише за роки десятої п'ятирічки підготувала 19 робітників. Неодноразово обиралася секретарем партійної організації цеху та членом партійного бюро Кишинівського заводу залізобетонних виробів, членом бюро Октябрського районного комітету КП Молдавії міста Кишинева.

Член правління Молдавського товариства дружби та культурного зв'язку із зарубіжними країнами, член правління Молдавського відділення товариства радянсько-в'єтнамської дружби.

З 1992 року — на пенсії в місті Кишиневі. З 1998 року була членом Партії комуністів Республіки Молдова.

Померла 31 грудня 2019 року в місті Кишиневі.

== Нагороди ==
* [[Герой Соціалістичної Праці]] (19.03.1981)
* два [[орден Леніна|ордени Леніна]] (28.07.1966; 19.03.1981)
* [[орден Жовтневої Революції]] (4.03.1976)
* медалі
* Заслужений працівник промисловості Молдавської РСР (1973)
* знак «Відмінник соціалістичного змагання»
* знак «Ударник десятої п'ятирічки»
* Почесна громадянка міста Кишинів

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Советская Молдавия. Краткая энциклопедия. Кишинев: Главная редакция советской энциклопедии, 1982 {{ref-ru}}
* Депутаты Верховного Совета СССР. Десятый созыв. Москва, 1979. {{ref-ru}}

{{бібліоінформація}}
{{Герої Соціалістичної Праці}}
{{Портали|Біографії|СРСР}}
[[Категорія:Члени КПРС]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 9-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 10-го скликання]]

title: Буга Віра Петрівна

Народилася: 18 лютого 1935 · Миколаїв, Українська СРР, СРСР

Померла: 31 грудня 2019 (84 роки) · Кишинів, Молдова

Країна: СРСР · Молдова

Національність: українка

Посада: депутат Верховної ради СРСР

Партія: КПРС

Нагороди: Герой Соціалістичної Праці · орден Леніна · орден Леніна · орден Жовтневої Революції


text:
# Шестач (Шолданештський район)
Шестач (рум. Șestaci) — село у Шолданештському районі Молдови. Утворює окрему комуну.

## Населення
За даними перепису населення 2004 року у селі проживали 1184 особи.
Національний склад населення села:
| Національність   | Кількість осіб | Відсоток   |
| ---------------- | -------------- | ---------- |
| молдавани румуни | 1171 2         | 98,9% 0,2% |
| українці         | 6              | 0,5%       |
| росіяни          | 5              | 0,4%       |
| Всього           | 1184           | 100%       |

title: Шестач (Шолданештський район)

wikitext:
{{Otheruses|Шестач}}
{{Населений пункт Молдови
| тип                    = село
| назва                  = Шестач
| місцева назва          = {{lang-mo|Șestaci}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             =
| зображення_розмір      =
| зображення_підпис      =
| розташування           =
| опис розташування      =
| mapx                   =
| mapy                   =
| marksize               =
| район                  = [[Шолданештський район]]
| комуна                 = Шестач
| засноване              =
| перша згадка           =
| агломерація            =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 1184 ([[2004]])<ref>{{cite web|url=http://www.statistica.md/public/files/Recensamint/Recensamintul_populatiei/vol_1/2_Populatia_pe_sexe_localit_ro.xls|title=Recensamîntul populaţiei din 2004. Populaţia pe medii, localităţi şi sexe, în profil teritorial|language=ro, ru|accessdate=2012-01-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/6A09G2mFq?url=http://www.statistica.md/public/files/Recensamint/Recensamintul_populatiei/vol_1/2_Populatia_pe_sexe_localit_ro.xls|archivedate=2012-08-18|deadurl=no}}</ref>
| площа                  =
| ref-площа              =
| густота                =
| поштові індекси        = MD-7234
| код                    = 272
| координати             = {{coord|47|51|22|N|28|45|23|E|scale:100000|display=inline,title}}
| висота                 = 161
| водойма                =
| етнікон                =
| станція                =
| відстань               =
| залізниця р            =
| автошлях р             =
| фізична р              = 5
| залізниця с            =
| фізична с              = 92
| автошлях с             =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| примар                 =
| ремарки                =
}}
'''Шестач''' ({{lang-mo|Șestaci}}) — село у [[Шолданештський район|Шолданештському районі]] [[Молдова|Молдови]]. Утворює окрему комуну<ref>{{cite web|url=http://lex.justice.md/viewdoc.php?action=view&view=doc&id=312874&lang=2|title=ЗАКОН Nr. 764 от 27.12.2001 об административно-территориальном устройстве Республики Молдова|language=ru|accessdate=2012-01-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/6A09Gn3Te?url=http://lex.justice.md/viewdoc.php?action=view|archivedate=18 серпня 2012}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120209101620/http://lex.justice.md/viewdoc.php?action=view&view=doc&id=312874&lang=2 |date=2012-02-09 }}</ref>.

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Молдови (2004)|перепису населення 2004 року]]<ref>{{cite web|url=http://www.statistica.md/public/files/Recensamint/Recensamintul_populatiei/vol_1/7_Populatia_pe_nation_localit_ro.xls|title=Recensamîntul populaţiei din 2004. Populaţia pe naţionalităţi şi localităţi, în profil teritorial|language=ro, ru|accessdate=2012-01-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/68CvGZDxi?url=http://www.statistica.md/public/files/Recensamint/Recensamintul_populatiei/vol_1/7_Populatia_pe_nation_localit_ro.xls|archivedate=2012-06-06|deadurl=no}}</ref> у селі проживали {{formatnum:1184}} особи.

Національний склад населення села:
{| class="standard"
|-
! Національність
! Кількість осіб
! Відсоток
|-
| молдавани
''румуни''
| 1171
''2''
| 98,9%
''0,2%''
|-
| [[Українці Молдови|українці]]
| 6
| 0,5%
|-
| росіяни
| 5
| 0,4%
|-
| '''Всього'''
| 1184
| 100%
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Шолданештський район}}
{{Moldova-geo-stub}}

{{Портали|Молдова|Географія}}

[[Категорія:Села Молдови]]

title: Основні дані

Країна: Молдова

Район: Шолданештський район

Комуна: Шестач

Перша згадка: 10 березня 1607

title: Відстань

Відстань:
До районного центру
До Кишинева

— фізична:
5 км
92 км

title: Ідентифікатори і посилання

title: Карта

Карта:
ШестачШестач (Молдова)
Шестач у Вікісховищі


text:
# Кобра чорно-біла
Ко́бра чо́рно-бі́ла (Naja melanoleuca) — отруйна змія з роду Справжні кобри родини Аспідові. Інша назва «лісова кобра».

## Опис
Загальна довжина сягає 2—2,7 м. Голова невелика, морда загострена, дещо припіднята догори. Тулуб м'язистий, потужний. Молоді особини мають вузькі білі смужки на темному тлі тулуба, а дорослі забарвлені у темно-бурий або чорний колір з металевим відливом. Черево жовтого кольору, поцятковане чорними плямами й смугами.

## Спосіб життя
Полюбляє лісову місцину, савани. Гарно лазить по деревах. Зустрічається на висоті до 2800 м над рівнем моря. Активна вдень. Поживою є земноводні, птахи, риби, ящірки, дрібні варани, гризуни.
Це яйцекладна змія. Самиці відкладають до 26 яєць. Через 55—70 днів з'являються молоді кобри.
Тривалість життя до 29 років.

## Розповсюдження
Мешкає від Сенегалу й Габону (на заході) до Ефіопії та Сомалі — на сході (окрім Еритреї), від Нігеру й Чаду (на півночі) до Анголи, Зімбабве, Замбії й Мозамбіку — на півдні.

title: Кобра чорно-біла

wikitext:
{{Taxobox
| color = pink
| name = '''Кобра чорно-біла'''
| status =
| status_system =
| image = MP-Naja melanoleuca 2.jpg
| image_caption = '''Кобра чорно-біла'''
| image_width = 270px
| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| subphylum = [[Черепні]] (Craniata)
| infraphylum = [[Хребетні]] (Vertebrata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| subordo = [[Змії|Serpentes]]
| infraordo =
| familia = [[Аспідові]]
| subfamilia =
| genus = [[Справжні кобри]]
| species = '''Кобра чорно-біла'''
| binomial = ''Naja melanoleuca''
| binomial_authority = [[Едвард Ґаловел|Hallowell]], 1857
| range_map = Forest cobra distribution.jpg
| range_map_caption = Поширення чорно-білої кобри
| commons = Naja melanoleuca
| wikispecies = Naja melanoleuca
| ncbi = 8643
| itis = 700630
| synonyms =
}}
'''Ко́бра чо́рно-бі́ла''' (''Naja melanoleuca'') — отруйна змія з роду ''[[Справжні кобри]]'' родини ''[[Аспідові]]''. Інша назва «лісова кобра».

== Опис ==
Загальна довжина сягає 2—2,7 м. Голова невелика, морда загострена, дещо припіднята догори. Тулуб м'язистий, потужний. Молоді особини мають вузькі білі смужки на темному тлі тулуба, а дорослі забарвлені у темно-бурий або чорний колір з металевим відливом. Черево жовтого кольору, поцятковане чорними плямами й смугами.

== Спосіб життя ==
Полюбляє лісову місцину, [[савани]]. Гарно лазить по деревах. Зустрічається на висоті до 2800 м над рівнем моря. Активна вдень. Поживою є [[земноводні]], [[птахи]], [[риби]], [[ящірки]], дрібні [[варани]], [[гризуни]].

Це яйцекладна змія. [[Самиці]] відкладають до 26 яєць. Через 55—70 днів з'являються молоді кобри.

Тривалість життя до 29 років.

== Розповсюдження ==
Мешкає від [[Сенегал]]у й [[Габон]]у (на заході) до [[Ефіопія|Ефіопії]] та [[Сомалі]] — на сході (окрім Еритреї), від [[Нігер]]у й [[Чад]]у (на півночі) до [[Ангола|Анголи]], [[Зімбабве]], [[Замбія|Замбії]] й [[Мозамбік]]у — на півдні.

== Джерела ==
* Chirio, Laurent and Ivan Ineich 2006. Biogeography of the reptiles of the Central African Republic. African Journal of Herpetology 55(1):23-59.
* Dobiey, M. & Vogel, G. 2007. Venomous Snakes of Africa/Giftschlangen Afrikas. Terralog 15, Edition Chimaira, Frankfurt am Main, 150 pp.
* Словник-довідник із зоології. — К., 2002.

[[Категорія:Тварини, описані 1857]]
[[Категорія:Аспідові]]
[[Категорія:Плазуни Африки]]

title: ?Кобра чорно-біла

Інфратип: Хребетні (Vertebrata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Підряд: Serpentes

Родина: Аспідові

Рід: Справжні кобри

Вид: Кобра чорно-біла

Вікісховище: Naja melanoleuca

Віківиди: Naja melanoleuca


text:
# Gentianopsis detonsa
Gentianopsis detonsa — вид трав'янистих рослин родини тирличеві (Gentianaceae), поширений у Північній Америці та Європі. Етимологія: лат. detonsa — «стрижений»

## Опис
Стеблі жорсткі й прямі. Квіти трубчасті, довжиною 2.5–5 см, 1–1.5 см у діаметрі в горішній частині, фіалкові, як правило, чотири-лопатеві (але іноді п'яти). Чашечки 2–3 см у довжину, як правило, містять чотири довгі й гострі виступи.

## Поширення
Вид циркумполярний, поширений від арктичних і субарктичних до субальпійських і лісових вологих лук. Північна Америка (Гренландія, Аляска (США), Канада), Європа (Росія, Ісландія, Норвегія).

title: Gentianopsis detonsa

wikitext:
{{italic title}}
{{Speciesbox
| name =
| image = Gentianopsis detonsa NPS-1.jpg
| image_caption =
| status = LC
| status_system = iucn3.1
| taxon = Gentianopsis detonsa
| authority = ([[Rottb.]]) [[Ma]], [[1951]]
| range_map =
| synonyms = ''Gentianella detonsa'' <small>(Rottb.) G. Don</small>
}}
'''''Gentianopsis detonsa''''' — вид [[трав'янисті рослини|трав'янистих рослин]] родини [[тирличеві]] (Gentianaceae), поширений у Північній Америці та Європі. Етимологія: {{lang-la|detonsa}} — «стрижений»<ref>[http://www.winternet.com/~chuckg/dictionary/dictionary.76.html Dictionary of Botanical Epithets] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210309114148/http://www.winternet.com/~chuckg/dictionary/dictionary.76.html |date=9 березня 2021 }} {{ref-en}}</ref>

== Опис ==
Стеблі жорсткі й прямі. Квіти трубчасті, довжиною 2.5–5 см, 1–1.5 см у діаметрі в горішній частині, фіалкові, як правило, чотири-лопатеві (але іноді п'яти). Чашечки 2–3 см у довжину, як правило, містять чотири довгі й гострі виступи.

== Поширення ==
Вид циркумполярний, поширений від арктичних і субарктичних до субальпійських і лісових вологих лук. [[Північна Америка]] (Гренландія, Аляска (США), Канада), [[Європа]] (Росія, Ісландія, Норвегія).

== Джерела ==
{{reflist}}
* [https://npgsweb.ars-grin.gov/gringlobal/taxonomydetail.aspx?id=449850 Germplasm Resources Information Network (GRIN)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170207031532/https://npgsweb.ars-grin.gov/gringlobal/taxonomydetail.aspx?id=449850 |date=7 лютого 2017 }} {{ref-en}}
* [http://ww2.bgbm.org/EuroPlusMed/PTaxonDetail.asp?NameId=22987&PTRefFk=7200000 Euro+Med Plantbase] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170207031554/http://ww2.bgbm.org/EuroPlusMed/PTaxonDetail.asp?NameId=22987&PTRefFk=7200000 |date=7 лютого 2017 }} {{ref-en}}
* [http://www.iucnredlist.org/details/64313871/0 Smith, K. 2016. Gentianopsis detonsa. The IUCN] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170207112600/http://www.iucnredlist.org/details/64313871/0 |date=7 лютого 2017 }} {{ref-en}}
* [http://www.floraislands.is/gentidet.html Flóra Íslands] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170207113130/http://www.floraislands.is/gentidet.html |date=7 лютого 2017 }} {{ref-is}}

{{Квіткові-доробити}}
{{Портали|Ботаніка|Біологія}}
{{taxonbar|from=Q15566628}}

[[Категорія:Тирличка|detonsa]]
[[Категорія:Флора Європи]]
[[Категорія:Флора Північної Америки]]
[[Категорія:Рослини, описані 1951]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Найменший ризик (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Тирличецвіті (Gentianales)

Родина: Тирличеві (Gentianaceae)

Рід: Тирличка (Gentianopsis)

Вид: G. detonsa

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Gentianopsis detonsa · (Rottb.) Ma, 1951

title: Синоніми

Синоніми: Gentianella detonsa (Rottb.) G. Don


text:
# Едуарду Куарежма
Едуарду Філіпе Куарежма Коімбра Сімоеш (порт. Eduardo Filipe Quaresma Coimbra Simões, нар. 2 березня 2002, Баррейру, Португалія) — португальський футболіст, центральний захисник лісабонського «Спортінга».

## Ігрова кар'єра

### Початок
Едуарду Куарежма починав займатися футболом у своєму рідному місті Баррейру, в спортивній школі місцевого клубу «Фабріл».У 2011 році футболіст приєднався до академії столичного клубу «Спортінг». Де тривалий час грав за молодіжні команди. У 2020 році португальський клуб відхилив пропозицію італійського «Мілана» продати Куарежму за 5 млн євро плюс уругвайського захисника Дієго Лаксальта. Також «Інтер» та «РБ Лейпциг» були зацікавлені в переході Куарежми але сам футболіст підписав зі «Спортінгом» новий контракт до 2025 року.
4 червня 2020 року Куарежма провів першу гру на професійному рівні, вийшовши на поле у матчі чемпіонату Португалії проти «Віторії» (Гімарайнш). У наступному сезоні захисник провів лише три матчі в основному складі але разом з командою отримав титул чемпіона країни, перший для «Спортінга» за останні 19 років.

### Оренда в «Тонделу» та «Гоффенгайм 1899»
Вілтку 2021 року Куарежма був відданий в річну оренду до клубу Прімейра-лігі «Тондела». Захисник провів весь сезон як гравець основи команди але «Тондела» вилетіла до нижчого дивізіону. Та 22 травня 2022 року разом з командою Едуарду грав у фіналі Кубка Португалії, де «Тондела» поступилася «Порту».
Наступний сезон Куарежма також грав в оренді. Він провів шість матчі в німецькій Бундеслізі в клубі «Гоффенгайм 1899».

### Повернення в «Спортінг»
Влітку 2023 року Куарежма повернувся до «Спортінга», де починав сезон в якості резервного гравця. Але через травми основних захисників тренери команди змушені були дати можливість грати Едуарду. Своєю грою в наступних матчах захисник забронював за собою місце в основі команди. У лютому 2024 року Куарежма дебютував на міжнародному рівні - у матчі плей-оф Ліги Європи проти швейцарського «Янг Бойз». За результатами того сезону захисник вдруге став чемпіоном країни в складі «Спортінга».

## Збірна
З 2017 році Едуарду Куарежма грає за юнацькі збірні Португалії всіх вікових категорій. З 2021 року він є гравцем молодіжної збірної Португалії.

## Особисте життя
Едуарду Куарежма має родинні стосунки з бразильським футболістом та тненером Зіку. Також Едуарду є родичем португальському футболісту Рікардо Куарежмі.

## Титули
Спортінг
 Чемпіон Португалії (3): 2020/21, 2023/24, 2024/25
 Переможець Кубка ліги: 2020/21
 Переможець Кубка Португалії: 2024/25
Тондела
- Фіналіст Кубка Португалії: 2021/22

title: Едуарду Куарежма

wikitext:
{{Футболіст
| дата-народження = 2.03.2002
| зображення = Eduardo_Quaresma_2021.png
| повне-ім'я = Едуарду Філіпе Куарежма
Коімбра Сімоеш
| місце-народження = [[Баррейру]], [[Португалія]]
| зріст = 184 см
| вага = 76 кг
| громадянство = {{POR}}
| позиція = [[захисник (футбол)|захисник]]
| поточний-клуб = {{Прапорець|POR}} [[Спортінг (Лісабон)|«Спортінг»]]
| номер = 72
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|POR}} [[Фабріл (футбольний клуб)|«Фабріл»]]
{{Прапорець|POR}} [[Спортінг (Лісабон)|«Спортінг»]]
| юнацькі-роки = 2005–2011
2011–2020
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2020–    | {{Прапорець|POR}} | [[Спортінг (Лісабон)|«Спортінг»]] | 37 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2020–2021| {{Прапорець|POR}} | [[Спортінг Б (Лісабон)|«Спортінг Б»]] | 6 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2021–2022|{{оренда}} {{Прапорець|POR}} | [[Тондела (футбольний клуб)|«Тондела»]] | 25 |2}}
{{Футболіст рядок 1|2022–2023|{{оренда}} {{Прапорець|GER}} | «[[Гоффенгайм 1899]]» | 6 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2017–2018| {{Прапорець|POR}} | [[Юнацька збірна Португалії з футболу (U-16)|Португалія (U-16)]] | 10 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2018–2019| {{Прапорець|POR}} | [[Юнацька збірна Португалії з футболу (U-17)|Португалія (U-17)]] | 14 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2019     | {{Прапорець|POR}} | [[Юнацька збірна Португалії з футболу (U-18)|Португалія (U-18)]] | 3 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2019     | {{Прапорець|POR}} | [[Юнацька збірна Португалії з футболу (U-19)|Португалія (U-19)]] | 5 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2021–    | {{Прапорець|POR}} | [[Молодіжна збірна Португалії з футболу|Португалія (U-21)]] | 11 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 10 листопада 2024
| збірна-поновлення = 10 листопада 2024
| ім'я = Едуарду Куарежма
}}

'''Едуарду Філіпе Куарежма Коімбра Сімоеш''' ({{lang-pt|Eduardo Filipe Quaresma Coimbra Simões}}, {{нар}} 2 березня 2002, [[Баррейру]], [[Португалія]]) — португальський футболіст, центральний [[захисник (футбол)|захисник]] лісабонського [[Спортінг (Лісабон)|«Спортінга»]].

== Ігрова кар'єра ==
=== Початок ===
Едуарду Куарежма починав займатися футболом у своєму рідному місті [[Баррейру]], в спортивній школі місцевого клубу [[Фабріл (футбольний клуб)|«Фабріл»]].У 2011 році футболіст приєднався до академії столичного клубу [[Спортінг (Лісабон)|«Спортінг»]].<ref>https://www.fpf.pt/News/Todas-as-notícias/Notícia/news/21246</ref> Де тривалий час грав за молодіжні команди. У 2020 році португальський клуб відхилив пропозицію італійського [[Мілан (футбольний клуб)|«Мілана»]] продати Куарежму за 5 млн євро плюс уругвайського захисника [[Дієго Лаксальт]]а.<ref>https://www.noticiasaominuto.com/desporto/1497636/sporting-rejeita-5-milhoes-mais-jogador-do-ac-milan-por-eduardo-quaresma</ref> Також [[Інтернаціонале|«Інтер»]] та «[[РБ Лейпциг]]» були зацікавлені в переході Куарежми але сам футболіст підписав зі «Спортінгом» новий контракт до 2025 року.<ref>https://www.abola.pt/nnh/2020-05-28/sporting-eduardo-quaresma-tem-renovacao-acertada-com-salario-e-clausula-de-rescis/846632</ref>

4 червня 2020 року Куарежма провів першу гру на професійному рівні, вийшовши на поле у матчі [[Прімейра-ліга|чемпіонату Португалії]] проти [[Віторія (футбольний клуб, Гімарайнш)|«Віторії» (Гімарайнш)]].<ref>https://www.tsf.pt/desporto/direto-v-guimaraes-sporting-relato-tsf-12277957.html</ref> У наступному сезоні захисник провів лише три матчі в основному складі але разом з командою отримав титул чемпіона країни, перший для «Спортінга» за останні 19 років.<ref>https://portugoal.net/club-news/2080-10-reasons-why-sporting-are-champions-of-portugal</ref>

=== Оренда в «Тонделу» та «Гоффенгайм 1899» ===
Вілтку 2021 року Куарежма був відданий в річну оренду до клубу Прімейра-лігі [[Тондела (футбольний клуб)|«Тондела»]].<ref>https://www.record.pt/futebol/futebol-nacional/liga-bwin/sporting/detalhe/eduardo-quaresma-cedido-mas-sem-opcao-de-compra</ref> Захисник провів весь сезон як гравець основи команди але «Тондела» вилетіла до нижчого дивізіону. Та 22 травня 2022 року разом з командою Едуарду грав у фіналі [[Кубок Португалії з футболу|Кубка Португалії]], де «Тондела» поступилася [[Порту (футбольний клуб)|«Порту»]].<ref>https://www.ojogo.pt/futebol/1a-liga/tondela/noticias/salvador-agra-depois-do-abraco-de-sergio-conceicao-olhamos-para-ali-e-vemos-esta-gente-14879219.html</ref>

Наступний сезон Куарежма також грав в оренді. Він провів шість матчі в німецькій [[Бундесліга (Німеччина)|Бундеслізі]] в клубі «[[Гоффенгайм 1899]]».<ref>https://www.abola.pt/nnh/2022-08-04/alemanha-hoffenheim-oficializa-chegada-de-eduardo-quaresma/951646</ref>

=== Повернення в «Спортінг» ===
Влітку 2023 року Куарежма повернувся до «Спортінга», де починав сезон в якості резервного гравця. Але через травми основних захисників тренери команди змушені були дати можливість грати Едуарду.<ref>https://cnnportugal.iol.pt/sporting/eduardo-quaresma/quaresma-vs-diomande-a-dor-de-cabeca-que-amorim-vai-ter-de-resolver</ref> Своєю грою в наступних матчах захисник забронював за собою місце в основі команди. У лютому 2024 року Куарежма дебютував на міжнародному рівні - у матчі плей-оф [[Ліга Європи УЄФА|Ліги Європи]] проти швейцарського «[[Янг Бойз]]».<ref>{{cite tweet|user=playmaker_PT|number=1758186847845429629|назва=Aos 21 anos, Eduardo Quaresma estreia-se nas competições europeias |видавець=Playmaker (@playmaker_PT) |дата=15 лютого 2024 |url-архіву=http://web.archive.org/web/20241112065643/https://twitter.com/playmaker_PT/status/1758186847845429629 |дата-архіву=12 листопада 2024 |вебсайт=Twitter |date=2024-02-15}}</ref> За результатами того сезону захисник вдруге став чемпіоном країни в складі «Спортінга».<ref>https://portugoal.net/club-news/3861-seven-reasons-sporting-are-champions-of-portugal</ref>

== Збірна ==
З 2017 році Едуарду Куарежма грає за юнацькі збірні Португалії всіх вікових категорій. З 2021 року він є гравцем [[Молодіжна збірна Португалії з футболу|молодіжної збірної Португалії]].<ref>https://maisfutebol.iol.pt/selecao-nacional/06-09-2021/sub-21-portugal-bielorrussia-1-0-destaques</ref>

== Особисте життя ==
Едуарду Куарежма має родинні стосунки з бразильським футболістом та тненером [[Зіку]].<ref>https://web.archive.org/web/20200705071754/https://www.abola.pt/nnh/2020-05-25/sporting-a-mensagem-de-zico-para-eduardo-quaresma-com-o-sporting-no-coracao/846140</ref> Також Едуарду є родичем португальському футболісту [[Рікардо Куарежма|Рікардо Куарежмі]].<ref>https://www.record.pt/internacional/paises/alemanha/detalhe/eduardo-quaresma-revela-ser-familiar-de-ricardo-quaresma-a-minha-mae-e-avo-disseram-me-que-somos-parentes</ref>

== Титули ==
'''Спортінг'''

{{трофей|корона|золота}} [[Прімейра-ліга|Чемпіон Португалії]] '''(3)''': [[Прімейра-ліга 2020—2021|2020/21]], [[Прімейра-ліга 2023—2024|2023/24]], [[Прімейра-ліга 2024—2025|2024/25]]

{{трофей|кубок|золота}} Переможець [[Кубок португальської ліги з футболу|Кубка ліги]]: [[Кубок португальської ліги з футболу 2020—2021|2020/21]]<ref>https://portugoal.net/club-news/1933-sporting-battle-their-way-to-cup-victory-over-braga</ref>

{{трофей|кубок|золота}} Переможець [[Кубок Португалії з футболу|Кубка Португалії]]: [[Кубок Португалії з футболу 2024—2025|2024/25]]

'''Тондела'''
* Фіналіст [[Кубок Португалії з футболу|Кубка Португалії]]: [[Кубок Португалії з футболу 2021—2022|2021/22]]

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20210101000000/https://www.foradejogo.net/player.php?player=200203020001&language=2 Едуарду Куарежма] на сайті ForaDeJogo (archived)
* [https://www.sporting.pt/en/football/main-team/squad/eduardo-filipe-quaresma-vieira-coimbra-simoes Едуарду Куарежма] на сайті «Спортінга»
* [https://soccer365.com.ua/players/2343583/ Едуарду Куарежма] на soccer365.com.ua
* {{transfermarkt}}
* {{soccerway}}

{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Куарежма Едуарду}}
{{Склад ФК Спортінг Лісабон}}

[[Категорія:Уродженці Баррейру]]
[[Категорія:Португальські футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Португалії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Спортінга» (Лісабон)]]
[[Категорія:Футболісти «Спортінга Б» (Лісабон)]]
[[Категорія:Футболісти «Тондели»]]
[[Категорія:Футболісти «Гоффенгайма»]]
[[Категорія:Португальські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Німеччині]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Едуарду Філіпе Куарежма · Коімбра Сімоеш

Народження: 2 березня 2002 (23 роки)

Вага: 76 кг

Громадянство: Португалія

Позиція: захисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Спортінг»

title: Юнацькі клуби

«Фабріл» · «Спортінг»

title: Професіональні клуби*

Роки: клуб · І (г)

«Спортінг» · 37 · (0)

«Спортінг Б» · 6 · (0)

→ «Тондела» · 25 · (2)

→ «Гоффенгайм 1899» · 6 · (0)

title: Національна збірна**

Роки: збірна · І (г)

Португалія (U-16) · 10 · (0)

Португалія (U-17) · 14 · (0)

Португалія (U-18) · 3 · (0)
Португалія (U-19) · 5 · (0)

Португалія (U-21) · 11 · (0)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 10 листопада 2024.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 10 листопада 2024.


text:
# Стаття-список
Стаття-список (англ. Listicle) — новий жанр інформаційно-розважальної журналістики, що використовується як композиційний принцип організації тексту у вигляді нумерованого списку, що майже обов'язково відбивається в заголовку: "Десять причин поїхати в Карпати, «Вісім причин почати редагувати Вікіпедію» тощо. Статті-списки широко використовуються в Інтернет-журналах, модній та глянцевій журналістиці, а також у рекламних та прикладних інформаційних текстах (путівників, інформаційних брошурах тощо). Прототипами статей-списків можна вважати правила та приписи, а також історичні тексти: «10 заповідей», «Заповіді блаженства», «95 тез Мартіна Лютера» та ін.).

## Різновиди
Ранжована стаття-список
Порядок перерахування пунктів в такій статті-списку відображає ієрархію включених в нього пунктів і передбачає оціночну шкалу: «10 найкращих готелів Донбасу», «Три найкращих виконавця поп-року усіх часів»). Принцип подачі об'єктів в списку може бути як низхідним, так і (частіше) висхідним, з розташуванням найзначнішого пункту в самому кінці списку.
Тематична стаття-список
У тематичній статті-списку порядок не відіграє значної ролі, проте пункти всередині списку можуть бути тематично впорядковані, наприклад так: «10 місць, які треба відвідати в Празі». У тематичні мікрогрупи можуть бути об'єднані музеї, фільми, архітектурні об'єкти, кафе і ресторани та ін.

### Стаття-список з довільним порядком
В організації списку немає очевидної домінантної логіки, а всі елементи мають приблизно однакову значимість.

## Історія
Алекс Джонсон, пишучи для The Independent, припустив, що промова сера Джона Лаббока 1886 року, в якій він надав список зі 100 книг, "які в цілому, можливо, найкраще варто прочитати", була ранньою формою лістингу, і що Лаббока слід вважати "хрещеним батьком" цього формату. Стівен Пул припустив, що списки літератури мають літературних попередників, таких як "Аналітична мова Джона Вілкінса" Хорхе Луїса Борхеса. Він також порівнює його з більш високохудожніми версіями, такими як "Нескінченність списків" Умберто Еко, книгою, що повністю складається зі списків. У 2009 році пости у форматі "25 випадкових речей про мене" стали інтернет-мемом, що розпочався у Facebook, але поширився на всю мережу і привернув значну увагу ЗМІ.

title: Стаття-список

wikitext:
'''Стаття-список''' ([[Англійська мова|англ]]. ''Listicle'') — новий жанр інформаційно-розважальної журналістики, що використовується як композиційний принцип організації тексту у вигляді нумерованого списку, що майже обов'язково відбивається в заголовку: "Десять причин поїхати в Карпати, «Вісім причин почати редагувати Вікіпедію» тощо. Статті-списки широко використовуються в Інтернет-журналах, модній та глянцевій журналістиці, а також у рекламних та прикладних інформаційних текстах (путівників, інформаційних брошурах тощо). Прототипами статей-списків можна вважати правила та приписи, а також історичні тексти: «10 заповідей», «Заповіді блаженства», «95 тез Мартіна Лютера» та ін.).

== Різновиди ==
'''Ранжована стаття-список'''

Порядок перерахування пунктів в такій статті-списку відображає ієрархію включених в нього пунктів і передбачає оціночну шкалу: «10 найкращих готелів Донбасу», «Три найкращих виконавця поп-року усіх часів»). Принцип подачі об'єктів в списку може бути як низхідним, так і (частіше) висхідним, з розташуванням найзначнішого пункту в самому кінці списку.

'''Тематична стаття-список'''

У тематичній статті-списку порядок не відіграє значної ролі, проте пункти всередині списку можуть бути тематично впорядковані, наприклад так: «10 місць, які треба відвідати в Празі». У тематичні мікрогрупи можуть бути об'єднані музеї, фільми, архітектурні об'єкти, кафе і ресторани та ін.

=== Стаття-список з довільним порядком ===
В організації списку немає очевидної домінантної логіки, а всі елементи мають приблизно однакову значимість.

== Історія ==
Алекс Джонсон, пишучи для The Independent, припустив, що промова сера Джона Лаббока 1886 року, в якій він надав список зі 100 книг, "які в цілому, можливо, найкраще варто прочитати", була ранньою формою лістингу, і що Лаббока слід вважати "хрещеним батьком" цього формату.<ref>{{Cite web|date=2018-04-24|title=Meet Sir John Lubbock, Godfather of the must-read listicle|url=https://www.independent.co.uk/arts-entertainment/books/features/sir-john-lubbock-the-book-list-literature-reading-godfather-mustread-listicle-a8320811.html|access-date=2021-12-22|website=The Independent|language=en}}</ref> Стівен Пул припустив, що списки літератури мають літературних попередників, таких як "Аналітична мова Джона Вілкінса" Хорхе Луїса Борхеса. Він також порівнює його з більш високохудожніми версіями, такими як "Нескінченність списків" Умберто Еко, книгою, що повністю складається зі списків.<ref>{{cite news|last1=Poole|first1=Steven|date=12 листопада 2013|title=Top nine things you need to know about 'listicles'|work=The Guardian|url=https://www.theguardian.com/books/2013/nov/12/listicles-articles-written-lists-steven-poole}}</ref> У 2009 році пости у форматі "25 випадкових речей про мене" стали інтернет-мемом, що розпочався у Facebook, але поширився на всю мережу і привернув значну увагу ЗМІ.<ref>{{cite web|last=Taylor|first=Marisa|url=https://blogs.wsj.com/digits/2009/02/10/facebook-mystery-who-created-25-random-things-about-me/|title=Facebook Mystery: Who Created '25 Random Things About Me'?|work=[[The Wall Street Journal]]|date=10 лютого 2009|access-date=31 січня 2013|archive-date=2012-09-24|archive-url=https://web.archive.org/web/20120924133056/http://blogs.wsj.com/digits/2009/02/10/facebook-mystery-who-created-25-random-things-about-me/}}</ref>

== Примітки ==
<references />

== Посилання ==

* https://mag.uchicago.edu/arts-humanities/listicle-literary-form {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200927211220/https://mag.uchicago.edu/arts-humanities/listicle-literary-form |date=27 вересня 2020 }}
* https://mag.uchicago.edu/arts-humanities/listicle-literary-form {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200927211220/https://mag.uchicago.edu/arts-humanities/listicle-literary-form |date=27 вересня 2020 }}

[[Категорія:Журналістика]]