text:
# Стрілки (Самбірський район)
Стрі́лки — село в Україні, адміністративний центр Стрілківської сільської громади Самбірського району Львівської області, у Карпатах, на березі річки Дністер. Стрілківська сільська громада об'єднує 21 село.
Населення становить 2375 осіб (у 1921 році проживало близько 1430 осіб).
Станом на 2021 рік за офіційними даними чисельність населення 2175 осіб, з них доросле населення -1587 осіб.

## Географія
У селі річка Оленка впадає у Дністер.

## Історія
Археологічні дослідження в 90-х рр. ХХ ст. свідчать, що землі с. Стрілки були притулком людської цивілізації з дуже давніх часів. Вже при в'їзді в село з боку Верхнього Лужка на південь від залізничної колії, на правому березі річки Топільчанки (правий доплив Дністра), на висоті 8-10 м над рівнем заплави виявлено поселення доби бронзи (кінець ІІІ — початок I тисячоліття до н. е.). А на північно-східній околиці села, за 0,5 км у цьому ж напрямку від школи-інтернату, у місці, де протікає струмок Оленка, на його правому березі - поселення культури франкійського гальштату.
Відоме з 1437 р. Колись на лівому березі Дністра (зараз там хутір Млини) стояла дерев'яно-земляна фортеця.
У ХІХ столітті селище мало власну символіку: печатку з зображенням двох людських постатей - лицаря, що націляється з рушниці в татарина, який ховається за щитом. Відома дослідниця З. Стшетельська-Гринбергова з цього приводу зазначала: "Постаті на цій печатці мають старожитні риси в убранні... Головний убір однієї з них досить виразний - такий, який використовували татари".
У 1877 р. в селі було 1 водяний тартак (tartów wodnych), 1 з пилою (gatrów) і 1 з пилою звичайною (pił zwyczajnych), які виготовляли 560 м. куб (mt. kub.) дощок і брусів за ціною 3 золотих ринських за м. куб.
З 1894 році в Стрілках була школа з українською мовою викладання.
Тепер місцева школа названа іменем Михайла Вербицького — українського композитора, хорового диригента, священика УГКЦ, громадського діяча, автора музики державного гімну України «Ще не вмерла Україна».
У 1831 році перемиський єпископ Іван Снігурський, опіку о. М. Вербицького, та багато перемиських гімназистів і семінаристів захворіли на холеру. Рятуючись від пошесті, гімназійний друг Михайла Вербицького Іван Хризостом Сінкевич (саме він навчив згодом Вербицького гри на гітарі) виїхав на 4 місяці в село Стрілки до свого дядька, священика старо-самбірського деканату отця Михайла Заготинського, який заразився і невдовзі помер.
Станом на 1904 рік громада Стрілки (з присілками Лисиця і Млини) мала 4580 мешканців.
19 листопада 1904 року через село проклали залізничну колію Самбір-Стрілки.  24 серпня 1905 року було відкрито продовження залізниці до станції Сянки і станція у Стрілках перетворилася на проміжну. Мала первісну назву Стржилки-Топільниця, з рубежу 1940-50-х років (не раніше 1949 року) мала назву Стржилки. Сучасна назва вживається після 1952 року. Електрифіковано станцію 1968 року у складі залізниці Самбір-Чоп.
УРЕ згадує про страйки робітників деревообробних підприємств 1935-36 рр.

### Друга світова війна та Національно-визвольні змагання (1939-1950-ті рр.)
У 1944 році тут проходила лінія фронту, село було повністю спалене: залишилося тільки дві хати. Церкву теж зачепив мінометний снаряд: були пошкоджені двері. Й ще дотепер є знаки від цих осколків. Осколком була пошкоджена ікона святого Євстахія і старий Служебник. Старі метрикальні книги не збереглися – їх забрали до архівів.
У 1940-1941 та 1949-1959 було центром Стрілківського району.
Поблизу села відбувся бій УПА.
1 травня 1949 р. о 21 год. підвідділ Х. в повному складі під командою чотового ст. віст. Ч. зробив наскок на стрибків і спецгрупу МВД в с. Волосянка Велика, район Стрілки, обл. Дрогобич. Ворожі сили — 6 "стрибків" під командою ст. лейтенанта. Д.
...
Ворожі  втрати:  5  вбитих,  2  ранених.  Убиті  —  ст.  лейтенант,  З рядових  емведистів  і  командант  стрибків  комсомолець-аґент. В  повстанців  втрат  не  було.  Здобуто  один  кріс  і  150  штук  амуніції

У час національно-визвольної боротьби 40—50-х років у селі Стрілках була широко розгалужена підпільна мережа загонів УПА. Вони діяли по цілій окрузі як проти німецьких, так і проти радянських окупантів. До УПА тоді зголошувались сотні місцевих юнаків, а хто був не в змозі іти до лісу, чим могли допомагали повстанцям. Але боротьба була нерівною і багато наших співвітчизників потрапили до рук енкаведистів. Старожили розповідають, що на місці, де зараз розташована селищна рада, було відділення НКВД. Тут проводили допити, катування, розстріли, а трупи загиблих повстанців скидали у криницю. Часто траплялось і так, що тіла звозили до залізничної колії і там закопували. Лише уночі родичі приходили на упізнання жертв і ховали своїх рідних.

#### Засідка на большевицьких головачів з Києва і Москви 1949 р.
20. 5. 1949 о 21 год. перша група пвд під к-дою хор. О. зробила засідку на автомашини, що везли большевицьких головачів-делеґатів, які приїхали на контролю пограничних районів та поверталися з наради в м. Турка. Засідку зроблено в самому райцентрі Стрілки. Опис засідки: 19. 5. 1949 р. к-р відтинку зробив відправу з пвд. Маючи дані, що в терені районів Турка, Стрілки, Старий Самбір вздовж шляху та обабіч його в лісах переводить облави та чистку терену якийсь полк МҐБ з Дрогобича, к-р відтинка прийшов до висновку, що шляхом напевно будуть переїжджати якісь большевицькі достойники, бо облави переводить спеціяльно висланий з Дрогобича полковник МҐБ і то виключно обабіч шляху. В додатку донесено, що в напрямі м. Турка поїхали якісь головачі в лімузині під охороною трьох автомашин, нагружених спецбоївками. Хор. О. дістає наказ за будь-яку ціну підсунутися в райцентр із свосю групою та вечором 20. 5. обстріляти під світлом ракет лімузину, що повертатиме під охороною трьох автомашин емведистів. Рівно ж дістає наказ ст. віст. К. із своєю групою залізти в багно та маленькі кущики при самому шляху між сс. Головецьке-Гвоздець і ждати тільки на лімузину, а більш нікого не зачіпати.

20. 5. хор О. із своїм з’єднанням пересидів в лісі, а коли стало смеркати, помимо великого руху на шляху і приявности большевицьких груп в лісі та на шляху, підсунувся в маленькі корчики біля шляху самого райцентру Стрілки, де заляг, ожидаючи ворога. Не минуло 10 хвилин, як на шляху показалася перша грузова автомашина, на якій була орхестра і спецбоївка силою ЗО людей. У віддалі 15 м. першої машини, над’їхала друга грузова машина, навантажена большевиками. Відтак за нею їхала свобідно лімузина, в ній кількох череватих старшин в уніформах і цивільних одягах. За цією машиною їхала четверта грузова машина, також навантажена большевиками. Коли хор. О. дав наказ вистрілити ракети і відкрити вогонь тільки по лімузині, вся зброя заграла барабанним вогнем. Всіх головачів побито, лімузина заїхала в рів і з неї почав куритися дим. Коли ця вже була готова, хор. О. дав наказ відкрити вогонь по другій машині і бігцем відступати. Ворог був так перестрашений несподіваним ударом в райцентрі, що бандити з першої і другої машини стали панічно втікати в район в напрямі будинку МҐБ, інші залягли в ровах та віддали кілька черг з автоматів. Тільки пвд вийшов на гору, а вже на місці засідки з’явилися три танкетки, одна з райцентру Стрілки, друга з райцентру Старий Самбір, а третя та, що приїхала була із згаданими головачами і ждала в райцентрі Стрілки. Ворожі втрати: 18 вбитих і невідоме число поранених. Між убитими делегати з Москви і Києва, що приїхали на контролю пограничних районів (в міжчасі до м. Турка від сторони Славська приїздив також зрадник Гречуха з Києва, який, однак, через Стрілки не поверстався). Ворожі сили около 100 людей. Постанці втрат не мали. На підставі розвідки, переведеної після тієї засідки, чотирьох убитих забрано до Києва. Ворог свої втрати так законспірував, що помимо зусиль розвідки, хто впав, не вдалося цього ствердити. Те, що ворог поніс втрати, підслухали в райкомпартії, а на місці засідки залишились купи пороху, вимішаного з кров’ю, повно ґудзиків та подіравлені дві автомашини. Пвд стріляв з віддалі ЗО метрів. Після засідки ніччю, а потім в день ворог переводив великі облави при співучасті сил, що під’їхали з мм. Самбора і Турки.
З 1940 по 1951 по. в селі служив греко-католицький священик о. Юрій Савчук, який був арештований. Помер 1983 р., похований на місцевому кладовищі.

### Радянський період (1950-ті - 1991 рр.)
Сільраді підпорядковувалося село Лопушанка-Хомина.
У 1963 р. в селі створили підприємство по виробництву меблів, працювали маслозавод, механізована хлібопекарня потужністю 125 тонн продукції на добу. Також розміщений відділок Стрілківського радгоспу. Відділок має тисячу га земельних угідь і вирощує льон і картоплю. Є лісопильний цех і млин.
В селі працювали середня школа-інтернат, Будинок культури і клуб, бібліотека, історико-краєзнавчий музей, на громадських засадах - кабінет політичної освіти. Функціонувала дільнична лікарня на 75 ліжок, аптека.

### Незалежність (1991 р. - до сьогодні)
У 1992 році, за ініціативи жителя села, активного громадського діяча, Михайла Гаврилика, на березі річки проводились розкопки та вилучено  138 останків  людських жертв комуністичного режиму та перезахоронено в центрі села біля вокзалу. Із великої кількості останків, бабця з сусіднього села опізнала свого сина, в якого руки та ноги були скручені колючим дротом та кувалдою проломаний череп.
П'ятнадцять років у Стрілках відбуваються фестивалі духовної музики імені отця Михайла Вербицького, на які приїжджають найкращі церковні й шкільні хори району та області.
У жовтні 2020 року село стало центром новоствореної Стрілківської територіальної громади.
У 2023 р. село Стрілки разом із довколишніми селами ввійшло до мережі історико-туристичних маршрутів "БойкоМандри", яка створюється за підтримки УКФ та Стрілківської територіальної громади.

## Населення
У 1880 р. в селі проживало 598 мешканців, в основному всі греко-католики за винятком кількох римо-католиків. Інфраструктура села на 1880 рік: церква Св. Миколая, уряд поштовий і громадська позичкова каса з капіталом 319 злотих.
У 1890 р. тут було 194 будинки, в яких проживало 914 мешканців (824 греко-католики, 4 римо-католики, 68 юдеїв; 884 русини, 4 поляки, 26 німців).
У 1921 р. проживало бл. 1430 осіб.
У 1938 р. проживало 1113 греко-католиків, 121 римо-католик, 323 євреї.
У 1968 р. в селі проживали 2470 чоловік.
У 2014 р. в селі проживали 2 623 особи.
Станом на 2021 р. за офіційними даними чисельність населення 2175 осіб, з них доросле населення -1587 осіб.

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова            | Кількість | Відсоток |
| --------------- | --------- | -------- |
| українська      | 2363      | 99.50%   |
| російська       | 9         | 0.38%    |
| польська        | 2         | 0.08%    |
| інші/не вказали | 1         | 0.04%    |
| Усього          | 2375      | 100%     |

## Церква св. Євстахія (1792)
Див. більше Церква святого Євстахія (Стрілки). Пам'ятка архітектури місцевого значення. Охоронний номер 522/1-м.
Розташована на високій горі в північній частині села на цвинтарі (оточує церкву із трьох сторін). Координати:  49°19′35″ пн. ш.22°58′18″ сх. д.

### Перша храмова будівля (1507)
У 1507 році в селі вже існувала парафія, як свідчать податкові реєстри 1507 та 1515 років.
14 липня 1558 року король Зиґмунд ІІ Авґуст підтвердив права братів Васька та Остафія на парохію.
Люстратор 1565 року зазначив, що "піп руський з церкви з поклоном дає 1 золотий".

### Друга храмова будівля (1766)
1766 р. - візитатор застав у селі нововиставлену дерев'яну тризрубну церкву з двозаломними верхами і залишив опис храму: "Церква Св. Євстахія, як видно, наново з дерева в кістку тесаного збудована з трьома верхами, з яких кожний з двома заломами. Вікон в наві з півдня два, з півночі одне, у вівтарі зі сходу два, з півдня три, з півночі два. Двері від заходу. Дзвіниця над бабинцем". Дещо пізніше в акті візитації зроблено приписку, що зведено нову окрему дзвіницю.
Ця церква згоріла у 1790 році.

### Сучасна храмова будівля (1792)
У 1792 році на місці попередньої коштом громади була збудована дерев'яна церква святого великомученика Євстахія, яка збереглася й дотепер. Це одна з перших церков Старосамбірщини, зведених за терезіянськими зразками (т.зв. дерев'яні сакральні споруди терезіянського типу).
Під час ремонту 1889 р. до східної стіни вівтаря добудована ризниця. На цей ремонт з фонду цісаря Франца Йосифа ІІ було виділено 50 золотих ринських.
Церква св. Євстафія - досить нетипової фігури як для Старосамбірщини. На зовнішніх стінах (зовсім на буковинський манер) - ікони.
Це тризрубна будівля, рівновисокі зруби якої вкриті спільним двосхилим дахом, краї гребеня завершені сліпими ліхтарями, а посередині — восьмибічною вежею, яка накрита маленькою банею з ліхтарем і маківкою. Складається із рівношироких прямокутних нави і бабинця та вужчого прямокутного бабинця, до якого прилягає від сходу прямокутна захристія. Рівновисокі зруби бабинця, нави і вівтаря вкриті спільним двосхилим причілковим дахом з острішками, увінчаним на гребені трьома сліпими ліхтарями з маківками. Ліхтар над навою, первісно квадратовий в плані, під час ремонту 2006 року перетворений на світловий восьмерик, з вікнами, які освітлюють стрих. Церкву оперізує піддашшя, оперте на профільовані випусти вінців зрубів. Стіни ошальовані вертикально дошками і лиштвами, прорізані великими прямокутними вікнами. Входи влаштовані в західній стіні бабинця та в південній стіні нави. Всередині всі простори перекриті пласкими стелями. У бабинці при західній стіні влаштовані хори з широкими крилами на південній і північній його стінах. Стіни оббиті вертикальною шалівкою з пластикової вагонки у 2001 р.
По Першій світовій війні у 1927 р. ґонтове покриття дахів замінили цинкованою бляхою, а у 1960-х роках - кожухування стін шалівкою дошками.
У 2022 р. до 230-ліття храму стрілківчани зняли усю пластикову оббивку стін старовинної церкви та замінили пластик на екологічні довговічне дерево. За що отримали окрему подяку від владики Ярослава (Приріза), який очолив Архиєрейську Соборову Літургію та освятив оновлений храм.
Цікавою і нетиповою є назва церкви на честь великомученика Євстахія, храмовий празник котрого припадає на 3 жовтня. Однією із версій того, чому саме парафія вибрала собі за ім'я цього покровителя, є практичне пояснення. Адже свято св. Євстахія припадало якраз на той період, коли в селі завершувалися клопіткі сільськогосподарські роботи і селяни могли перейти до святкувань.
При церкві св. Євстахія можна побачити чотири ікони із зображенням святого: одна в середині храму по правій стороні; одна на зовнішній стороні, вгорі від вхідних дверей; інші в у середині дзвіниці та на вході до каплиці. На них усіх подібні зображення святителя — це стояча постать у лицарських обладунках, що тримає у правій руці немовби у полум'ї вівцю.
Одним із найвідоміших парохів був автор гімну України «Ще не вмерла Україна» отець Михайло Вербицький. Хоча він служив всього два роки, з 1853 по 1856 рік, проте серед місцевих мешканців зберігся переказ, що саме у Стрілках він написав мелодію гімну. Жив він на плебанії, на місці якої у 1902 збудовано сучасну будівлю, в якій досі проживають місцеві парохи.
У 1927 році храм відновлено.
У 1946 р. церква св. Євстахія була змушена перейти до РПЦ. На той час настоятелем був о. Юрій Савчук (УГКЦ), котрого заарештували. Помер у 1951 р., похований на місцевому кладовищі. На його місце прийшов священик Російської православної церкви о. Тит Долинський.
Повернення парафії у лоно УГКЦ відбулося у 1990 році за о. Василя Савчина, з 1993 року його замінив парох о. Володимир Паращинець, а з 2020 р. в селі парохіює о. Василь Дригинич.

#### Іконостас
Особливої уваги заслуговує бароковий п'ятиярусний іконостас рядової побудови з додатковим п'ятим ярусом євангельських сцен та предел. Він не є автентичним для цієї церкви, бо його разом із боковими престолами було перенесено із жіночого контемплятивного монастиря ЧСВВ у с. Смільниця Старосамбірського району. Цей монастир було ліквідовано наприкінці XVIII ст. за часів Йосифінської реформи, котра передбачала закриття малих монастирів та їх приєднання до великих, а також розформовування монаших чинів контемплятивного типу.

### Дзвіниця церкви Св. влмч. Євстахія (1792)
Поряд з церквою дерев'яна триярусна дзвіниця, збудована у 1792 р. Квадратова в плані, з підсябиттям та голосниковою аркадою на третьому ярусі, під наметовим дахом , увінчаним маківкою. Нижній зрубний ярус ширший від верхніх стовпових, відділений від них широким піддашшям.
Належить до пам'яток архітектури місцевого значення. Охоронний номер 522/2-м (рішення виконавчого комітету Львівської обласної Ради народних депутатів трудящих від 30.06.1969 № 485).

## Церква Покрови Пресвятої Богородиці (1939)
Знаходиться в центрі села, в низинній частині, на рівній ділянці біля залізничної колії.
Мурована, збудована як невеликий римо-католицький костел Св. Миколая за проєктом архітектора Стефана Пленкевича зі Самбора після 1927 року і занедбаного після 1945 року.
У 1949 р. парафію зліквідовано, храм закрито. У 1997 р. передано у власність УГКЦ. У 1998 р. - перебудовано, освячено вл. Юліаном Вороновським.

## Каплиця Св. влмч. Юрія Переможця
Зведена у 1994 р. на місці криниці, в яку НКВС скидав тіла замордованих повстанців та місцевих жителів. Названа на честь одного з найпопулярніших християнських святих мучеників у Європі, римського воїна ІІІ століття, що у Середньовіччі став взірцем для європейського лицарства, символом боротьби проти зла, покровителем Ярослава Мудрого та інших київських князів, згодом – козаків, пластунів, воїнства загалом, захисником борців за свободу свого народу.
Розташована на привокзальній площі у центрі села Стрілки. Поруч знаходиться Пантеон "Слава УПА".

## Пантеон "Слава УПА"
Пантеон “Слава УПА” у с. Стрілки на привокзальні залізничній станції біля каплиці Св. влмч. Юрія освячений 6.05.2010 р. вл. Ярославом Прирізом, єпископом-помічником Самбірсько-Дрогобицької єпархії УГКЦ на свято великомученика Юрія Побідоносця.
Меморіальний комплекс споруджено на честь 232 вояків УПА, чий прах покоїться у братській могилі. Складається із меморіалу “Повстанські могили”, стели з іменами місцевих учасників УПА, що полягли за Самостійну Україну, та оригінального пам’ятника двом повстанцям та жінці-зв’язковій під хрестом козацького типу – традиційної української військової надмогильної споруди.

## Музичний парк ім. о. Михайла Вербицького
У 2024 році ГО "Магура" у партнерстві зі Стрілківською сільською радою за підтримки УКФ реалізували проєкт "БойкоМандри 2.0: Музичний парк і Мандрівна школа", в рамках якого ревіталізовано занедбаний сквер у центрі села Стрілки та перетворено його у креативний простір – унікальний в Україні музичний парк ім. о. Михайла Вербицького, автора музики до Державного Гімну України. У парку встановлено вуличні музичні інструменти, доступні за будь-якої погоди 24/7 ("Маримба", дзвони "Монах", трубчасті дзвони, ручний барабан "Дует", "Ехо"),  та арт-об’єкти (співоча лавочка, інтерактивна доріжка, що веде до меморіальної інсталяції ім. о. Михайла Вербицького).
2 березня 2025 року з нагоди 210-ї річниці з Дня народження о. Михайла Вербицького музичний парк урочисто відкрили і посвятили. Очолював посвяту владика Григорій (Комар), єпископ-помічник Самбірсько-Дрогобицької єпархії УГКЦ разом і греко-католицькими та православними священниками Стрілківської громади.
Музичний парк є епіцентром культурно-пізнавальних маршрутів “БойкоМандри”:
- "До криївки у церкві". Стрілки – Тисовиця – Плоске – «Мшанецькі колиби» (19 км, пік 900 м). Один з наймальовничіших та найвисотніших туристичних маршрутів, який під силу школярам. Проходить по хребту Ворьовий (Оровий), де встановлена висотна гірська гойдалка, через однойменний хутір та повстанську криївку-схрон у куполі церкви в селі Плоске.[48][49][50] GPS-трек[51][52].
- "Святині і герої". Стрілки – Лопушанка-Хомина ("Нанашкова хата") – Ясениця-Замкова (Дзвіниця церкви св. Архистратига Михаїла) – Велика Волосянка ("Каскад", "Бескиди" та інші туристичні комплекси) – Тур’є (335-літня церква Св. Миколая) – Недільна ("Вежа Пам’яті") – Топільниця – Стрілки (25 км, пік 954 м). Маршрут пропонує доторкнутися до історії, зануритися у вир повстанської боротьби, відчути подих сакральних перлин бойківської архітектури, знайти церкву, яку за легендою, склали за одну ніч, побувати в хаті, якій 100 років, і вдарити у дзвін найвищої деревʼяної вежі Європи.[53][54][55] GPS-трек[56][57][58].
- «Бойківський майдан». Стрілки – Гвоздець – Головецько – Бабина – Мшанець – г. Маґура-Лімнянська (схил) (25 км, пік 707 м). Маршрут розповідає історію боротьби жителів 11 сіл за капітальний ремонт дороги "Стрілки-Мшанець" та пропонує пізнати цінності громадянського суспільства. GPS-трек[59][60].

В рамках проєкту "БойкоМандри" створено дослідницьке відео про історію написання Гімну України та о. Михайла Вербицького як про історію духовної єдности українського народу, а також випущено дослідницький рілс.

## Площа Франції
Унікальна в Україні "Площа Франції" - це символ тісних культурних відносин між цими двома державами.
Завдяки багаторічній праці місцевого педагога, спортивного тренера Ігоря Козака (1961-2008), який все своє життя присвятив розвитку молодіжних спортивних україно-французьких обмінів та нав'язав контакти з волейбольним клубом "Cam" з міста Епіналь (Франція), 17.06.2000 р. у Le Roulier Devant Bruyeres була відкрита "Площа України", а 8.06.2006 р. у Стрілках відкрили "Площу Франції".
З 2022 року на День медичного працівника у липні тут щорічно проводяться “Здоров’я FEST” – брендові фестивалі Стрілківської громади, що поєднують спорт, медицину, культуру та просвітницьку частину.

## Народний дім
"Народний дім" с. Стрілки - це  двоповерхова будівля, площею 509,35 м2. Основні приміщення: зал Народного дому, кабінети, допоміжні та технічні приміщення.
Адреса: с. Стрілки, вул. М. Вербицького, 10. Діяльність: танцювальний гурток, репетиції 2 народних колективів.
Фестивалі: міжрайонний фестиваль «Мелодії бойківського двору», районний дитячий фестиваль «Бойки по-легойки», міжрайонний фестиваль духовної пісні ім. о. Михайла Вербицького, виїзні фестивалі «Зелені лози».

## Шкільний краєзнавчий музей з виставкою про о. Михайла Вербицького
Розміщений у приміщенні опорної школи ім. о. Михайла Вербицького, автора музики до Державного гімну України, який, згідно Шематизму Перемиської єпархії відомого священика й історика Дмитра Блажейовського, з 1853 по 1856 роки був адміністратором каплиці святого Євстахія (тоді такий статус мала сучасна церква) в селі Стрілки.
Тут зібрана гарна колекція предметів бойківського побуту і одягу, захоплено розповідають про видатних людей цього краю: етнографів о. Михайла Зубрицького і Володимира Шагала, автора українського букваря отця Івана Могильницького, дороги якого у свій час пересікалися із Михайлом Вербицьким, про священика Івана Яворницького, який був послом в Австрійському сеймі.

## "Стрілецький Замок"
“Стрілецький замок” – популярний в Україні та Польщі ресторанно-відпочинковий комплекс, названий на пам’ять про древній замок часів Київської Руси-України на горі Замчище біля Стрілок.
Розташований у мальовничому місці над Дністром, серед гір, неподалік траси Львів-Ужгород та залізничної колії, заклад поєднує комфорт сучасного відпочинку з атмосферою давньоруської фортеці, а також пропонує відвідувачам традиційну українську кухню та можливості для активного відпочинку.
В інфраструктуру комплексу входять:
- ресторан з трьома залами (зокрема залом для проведення конференцій на 50-100 осіб), терасою та більярдною кімнатою,
- відкриті басейни з підігрівом – прямокутний розмірами 7х14х1,5 м для дорослих (температура 28-29⁰С),
- круглий діаметром 5 м для дітей (температура 32-35⁰С),
- альтанки з мангалами скрізь на території, а також на мальовничій набережній Дністра;
- “Мисливський будиночок”,
- дитячий майданчик,
- ставки, де можна порибалити (водяться форель, короп та ін.),
- а також готель.

У готелі можна переночувати: є 10 комфортабельних номерів з усіма зручностями (4 “люкс”, 4 “напів люкс”, 2 “стандарт”), паркувальний майданчик.
Через заклад пролягають 2 історико-культурні пізнавальні маршрути “БойкоМандри”: “До криївки в церкві” та “Бойківський майдан”.
Це ідеальне місце для тих, хто прагне відпочити від буденних турбот, насолодитися місцевою атмосферою, поринути в бойківську культуру й історію чи просто помилуватися природною красою цього регіону. Чудово підходить для відзначення урочистих подій, сімейного відпочинку, ділових зустрічей.

## Цікаві факти
- У південно-західній частині села (біля хутора Млини) на лівому березі Дністра розташований пагорб за назвою Замчище. У далекому минулому на пагорбі була фортеця.
- У Стрілках існує єдина в Україні Площа Франції, відкрита 8 червня 2006 р., "посестра" якої - "Площа України" відкрита у французькому селі Le Roulier Devant Bruyeres 17 червня 2000 р.
- 26 травня 2015 року в Стрілках встановили Рекорд України з наймасовішого виконання Державного Гімну України на сопілках (236 сопілкарів).
- 16 січня 2022 року в Стрілках встановили рекорд України з наймасовішого виконання колядки "Нова радість стала" на сопілках, присвячений покійному вчителю музики у Головецькім Миколі Пукію (406 сопілкарів).
- 2 березня 2025 року в Стрілках освятили унікальний в Україні музичний парк ім. о. Михайла Вербицького з вуличними музичними інструментами.

title: Стрілки (Самбірський район)

wikitext:
{{Otheruses|Стрілки}}
{{Село
| назва           = Стрілки
| область         = [[Львівська область]]
| район           = [[Самбірський район]]
| громада         = [[Стрілківська сільська громада]]
| рада            = [[Стрілківська сільська рада]]
| код КОАТУУ      = 4625185701
| зображення      = Strilky.JPG
| зображення_розмір = 300px
| зображення_підпис = Біля залізничної станції
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       = 1437
| населення       = 2375
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           = 3,124
| ref-площа       =
| щільність       = 760,24
| поштовий індекс = 82092
| телефонний код  = 3238
| координати      = {{coord|49|19|35|N|22|58|18|E|scale:100000|display=inline,title}}
| lat_deg         = 49|
| lat_min         = 19|
| lat_sec         = 35
| lon_deg         = 22|
| lon_min         = 58|
| lon_sec         = 18
| висота          = 408
| ref-висота      =
| водойма         = р. [[Дністер]], [[Топільничанка (річка)|Топільниця]]
| адреса          = с. Стрілки
| облікова картка =
| прапор          = Strilky_strs_prapor.png
| опис прапора    = Прапор Стрілок (Самбірський район)
| герб            = Strelki.png
| опис герба      = Герб Стрілок (Самбірський район)
| відстань о      = 100
| ref-відстань о  =
| відстань р      = 36
| ref-відстань р  =
| станція         = [[Стрілки (станція)|Стрілки]]
| відстань ст     =
}}
[[Файл:Вокзал у Стрілках у міжвоєнний період. Ретро-листівка.webp|альт=Вокзал у Стрілках у міжвоєнний період. Ретро-листівка|міні|Вокзал у Стрілках у міжвоєнний період. Ретро-листівка]]
'''Стрі́лки''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], [[адміністративний центр]] [[Стрілківська сільська громада|Стрілківської сільської громади]] [[Самбірський район|Самбірського району]] [[Львівська область|Львівської області]], у [[Українські Карпати|Карпатах]], на березі річки [[Дністер]]. [[Стрілківська сільська громада]] об'єднує 21 село.
[[Файл:Чисельність населення с. Стрілки, 2021 р.png|міні|праворуч|250пкс|Чисельність населення села Стрілки ([[2021]])]]
Населення становить 2375 осіб (у [[1921]] році проживало близько 1430 осіб).

Станом на 2021 рік за офіційними даними чисельність населення 2175 осіб, з них доросле населення -1587 осіб<ref name=":2">{{Cite web|title=Державний реєстр виборців|url=https://www.drv.gov.ua/ords/portal/!cm_core.cm_index?option=ext_dvk&pid100=46&pgf7691=64274&prejim=1|website=www.drv.gov.ua|accessdate=2021-02-16|language=uk-UA|archive-date=21 квітня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210421074821/https://www.drv.gov.ua/ords/portal/!cm_core.cm_index?option=ext_dvk&pid100=46&pgf7691=64274&prejim=1}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210421074821/https://www.drv.gov.ua/ords/portal/!cm_core.cm_index?option=ext_dvk&pid100=46&pgf7691=64274&prejim=1 |date=2021-04-21 }}</ref>.

== Географія ==
У селі річка [[Оленка (річка)|Оленка]] впадає у [[Дністер]].

== Історія ==
Археологічні дослідження в 90-х рр. ХХ ст. свідчать, що землі с. Стрілки були притулком людської цивілізації з дуже давніх часів. Вже при в'їзді в село з боку Верхнього Лужка на південь від залізничної колії, на правому березі річки Топільчанки (правий доплив Дністра), на висоті 8-10 м над рівнем заплави виявлено поселення [[Бронзова доба|доби бронзи]] (кінець [[3 тисячоліття до Р.Х.|ІІІ]] — початок [[1 тисячоліття до Р.Х.|I тисячоліття до н. е.)]]. А на північно-східній околиці села, за 0,5 км у цьому ж напрямку від школи-інтернату, у місці, де протікає струмок Оленка, на його правому березі - поселення культури франкійського гальштату<ref>''Тирик Я''. Руський путь – прадавній шлях через Карпати / Я. Тирик. – Л.: “Простір М”, 2003. – С. 85</ref>.

Відоме з 1437 р.<ref name=":4">Шематизм СДЄ УГКЦ. 2014. С. 595.</ref> Колись на лівому березі Дністра (зараз там хутір Млини) стояла дерев'яно-земляна фортеця<ref name=":1">{{Cite web|title=Стрілки|url=https://castles.com.ua/strzylki.html|website=castles.com.ua|accessdate=2023-02-17}}</ref>.

У ХІХ столітті селище мало власну символіку: печатку з зображенням двох людських постатей - лицаря, що націляється з рушниці в татарина, який ховається за щитом. Відома дослідниця З. Стшетельська-Гринбергова з цього приводу зазначала: "''Постаті на цій печатці мають старожитні риси в убранні... Головний убір однієї з них досить виразний - такий, який використовували татари''".

У 1877 р. в селі було 1 водяний тартак (tartów wodnych), 1 з пилою (gatrów) і 1 з пилою звичайною (pił zwyczajnych), які виготовляли 560 м. куб (mt. kub.) дощок і брусів за ціною 3 золотих ринських за м. куб.<ref>Emil Hołowkiewicz. Flora leśna i przemysł drzewny w Galicyi, 1877, str. 58.</ref>

З 1894 році в Стрілках була школа з українською мовою викладання.

Тепер місцева школа названа іменем [[Вербицький Михайло Михайлович|Михайла Вербицького]] — [[Україна|українського]] [[композитор]]а, [[хор]]ового [[диригент]]а, [[священик]]а [[УГКЦ]], [[громадський діяч|громадського діяча]], [[автор]]а музики державного [[гімн України|гімну України]] «[[Ще не вмерла Україна]]».

У 1831 році перемиський єпископ [[Іван (Снігурський)|Іван Снігурський]], опіку о. [[Вербицький Михайло Михайлович|М. Вербицького]], та багато перемиських гімназистів і семінаристів захворіли на холеру. Рятуючись від пошесті, гімназійний друг Михайла Вербицького [[Сінкевич Іван Хризостом|Іван Хризостом Сінкевич]] (саме він навчив згодом Вербицького гри на гітарі) виїхав на 4 місяці в село Стрілки до свого дядька, священика старо-самбірського деканату отця Михайла Заготинського, який заразився і невдовзі помер.<ref>https://sm.etnolog.org.ua/download/pdf/sm_2015_3.pdf С. 31.</ref>

Станом на 1904 рік громада Стрілки (з присілками Лисиця і Млини) мала 4580 мешканців.

19 листопада 1904 року через село проклали залізничну колію Самбір-Стрілки.  24 серпня 1905 року було відкрито продовження залізниці до станції Сянки і станція у Стрілках перетворилася на проміжну. Мала первісну назву Стржилки-Топільниця, з рубежу 1940-50-х років (не раніше 1949 року) мала назву Стржилки. Сучасна назва вживається після 1952 року. Електрифіковано станцію 1968 року у складі залізниці Самбір-Чоп.<ref>{{Cite web |url=https://www.google.com/maps/place/Strilkiv/@49.3361058,22.9893793,216m/data=!3m1!1e3!4m9!1m2!2m1!1z0LrQsNC_0LvQuNGG0Y8g0YHRgtGA0ZbQu9C60Lg!3m5!1s0x473bc76a97bb3873:0xa04a89f009b952b4!8m2!3d49.3364836!4d22.9902024!16s/g/1yprv1cwz?entry=ttu&g_ep=EgoyMDI1MDQwNi4wIKXMDSoJLDEwMjExNDUzSAFQAw== |title=Google Maps |website=Google Maps |language=uk-US |access-date=2025-04-09}}</ref>

УРЕ згадує про страйки робітників деревообробних підприємств 1935-36 рр.

=== Друга світова війна та Національно-визвольні змагання (1939-1950-ті рр.) ===
У 1944 році тут проходила лінія фронту, село було повністю спалене: залишилося тільки дві хати. Церкву теж зачепив мінометний снаряд: були пошкоджені двері. Й ще дотепер є знаки від цих осколків. Осколком була пошкоджена ікона святого Євстахія і старий Служебник. Старі метрикальні книги не збереглися – їх забрали до архівів<ref name=":0">{{Cite web |url=http://risu.org.ua/ua/relig_tourism/religious_region/35566/ |title=Храм св. вмч. Євстахія в с. Стрілки на Старосамбірщині // risu.org.ua, 11.05.2010 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150402143403/http://risu.org.ua/ua/relig_tourism/religious_region/35566/ |archive-date=2 квітня 2015 |accessdate=1 квітня 2015}}</ref>.

У [[1940]]-[[1941]] та [[1949]]-[[1959]] було центром [[Стрілківський район|Стрілківського району]].

Поблизу села відбувся бій УПА.

[[1 травня]] [[1949]] р. о 21 год. підвідділ Х. в повному складі під командою чотового ст. віст. Ч. зробив наскок на стрибків і [[Спецгрупи НКВС|спецгрупу МВД]] в с. Волосянка Велика, район Стрілки, обл. Дрогобич. Ворожі сили — 6 "стрибків" під командою ст. лейтенанта. Д.

...

Ворожі  втрати:  5  вбитих,  2  ранених.  Убиті  —  ст.  лейтенант,  З рядових  емведистів  і  командант  стрибків  комсомолець-аґент. В  повстанців  втрат  не  було.  Здобуто  один  кріс  і  150  штук  амуніції<ref name="upabook">Петро Мірчук, [http://ukrbiblioteka.org/uploads/books/_PDF/upa-mirchuk.pdf Українська повстанська Армія 1942-1952] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141006125516/http://ukrbiblioteka.org/uploads/books/_PDF/upa-mirchuk.pdf |date=6 жовтня 2014 }}</ref>

У час національно-визвольної боротьби 40—50-х років у селі Стрілках була широко розгалужена підпільна мережа загонів УПА. Вони діяли по цілій окрузі як проти німецьких, так і проти радянських окупантів. До УПА тоді зголошувались сотні місцевих юнаків, а хто був не в змозі іти до лісу, чим могли допомагали повстанцям. Але боротьба була нерівною і багато наших співвітчизників потрапили до рук енкаведистів. Старожили розповідають, що на місці, де зараз розташована селищна рада, було відділення НКВД. Тут проводили допити, катування, розстріли, а трупи загиблих повстанців скидали у криницю. Часто траплялось і так, що тіла звозили до залізничної колії і там закопували. Лише уночі родичі приходили на упізнання жертв і ховали своїх рідних.

==== Засідка на большевицьких головачів з Києва і Москви 1949 р. ====

20. 5. 1949 о 21 год. перша група пвд під к-дою хор. О. зробила засідку на автомашини, що везли большевицьких головачів-делеґатів, які приїхали на контролю пограничних районів та поверталися з наради в м. Турка. Засідку зроблено в самому райцентрі Стрілки. Опис засідки: 19. 5. 1949 р. к-р відтинку зробив відправу з пвд. Маючи дані, що в терені районів Турка, Стрілки, Старий Самбір вздовж шляху та обабіч його в лісах переводить облави та чистку терену якийсь полк МҐБ з Дрогобича, к-р відтинка прийшов до висновку, що шляхом напевно будуть переїжджати якісь большевицькі достойники, бо облави переводить спеціяльно висланий з Дрогобича полковник МҐБ і то виключно обабіч шляху. В додатку донесено, що в напрямі м. Турка поїхали якісь головачі в лімузині під охороною трьох автомашин, нагружених спецбоївками. Хор. О. дістає наказ за будь-яку ціну підсунутися в райцентр із свосю групою та вечором 20. 5. обстріляти під світлом ракет лімузину, що повертатиме під охороною трьох автомашин емведистів. Рівно ж дістає наказ ст. віст. К. із своєю групою залізти в багно та маленькі кущики при самому шляху між сс. Головецьке-Гвоздець і ждати тільки на лімузину, а більш нікого не зачіпати.

20. 5. хор О. із своїм з’єднанням пересидів в лісі, а коли стало смеркати, помимо великого руху на шляху і приявности большевицьких груп в лісі та на шляху, підсунувся в маленькі корчики біля шляху самого райцентру Стрілки, де заляг, ожидаючи ворога. Не минуло 10 хвилин, як на шляху показалася перша грузова автомашина, на якій була орхестра і спецбоївка силою ЗО людей. У віддалі 15 м. першої машини, над’їхала друга грузова машина, навантажена большевиками. Відтак за нею їхала свобідно лімузина, в ній кількох череватих старшин в уніформах і цивільних одягах. За цією машиною їхала четверта грузова машина, також навантажена большевиками. Коли хор. О. дав наказ вистрілити ракети і відкрити вогонь тільки по лімузині, вся зброя заграла барабанним вогнем. Всіх головачів побито, лімузина заїхала в рів і з неї почав куритися дим. Коли ця вже була готова, хор. О. дав наказ відкрити вогонь по другій машині і бігцем відступати. Ворог був так перестрашений несподіваним ударом в райцентрі, що бандити з першої і другої машини стали панічно втікати в район в напрямі будинку МҐБ, інші залягли в ровах та віддали кілька черг з автоматів. Тільки пвд вийшов на гору, а вже на місці засідки з’явилися три танкетки, одна з райцентру Стрілки, друга з райцентру Старий Самбір, а третя та, що приїхала була із згаданими головачами і ждала в райцентрі Стрілки. Ворожі втрати: 18 вбитих і невідоме число поранених. Між убитими делегати з Москви і Києва, що приїхали на контролю пограничних районів (в міжчасі до м. Турка від сторони Славська приїздив також зрадник Гречуха з Києва, який, однак, через Стрілки не поверстався). Ворожі сили около 100 людей. Постанці втрат не мали. На підставі розвідки, переведеної після тієї засідки, чотирьох убитих забрано до Києва. Ворог свої втрати так законспірував, що помимо зусиль розвідки, хто впав, не вдалося цього ствердити. Те, що ворог поніс втрати, підслухали в райкомпартії, а на місці засідки залишились купи пороху, вимішаного з кров’ю, повно ґудзиків та подіравлені дві автомашини. Пвд стріляв з віддалі ЗО метрів. Після засідки ніччю, а потім в день ворог переводив великі облави при співучасті сил, що під’їхали з мм. Самбора і Турки.<ref>https://web.archive.org/web/20141006125516/http://ukrbiblioteka.org/uploads/books/_PDF/upa-mirchuk.pdf С. 209-210</ref>
З 1940 по 1951 по. в селі служив греко-католицький священик о. Юрій Савчук, який був арештований. Помер 1983 р., похований на місцевому кладовищі.

=== Радянський період (1950-ті - 1991 рр.) ===
Сільраді підпорядковувалося село Лопушанка-Хомина.

У 1963 р. в селі створили підприємство по виробництву меблів, працювали маслозавод, механізована хлібопекарня потужністю 125 тонн продукції на добу. Також розміщений відділок Стрілківського радгоспу. Відділок має тисячу га земельних угідь і вирощує льон і картоплю. Є лісопильний цех і млин.

В селі працювали середня школа-інтернат, Будинок культури і клуб, бібліотека, історико-краєзнавчий музей, на громадських засадах - кабінет політичної освіти. Функціонувала дільнична лікарня на 75 ліжок, аптека.<ref name=":3">Історія міст і сіл Української РСР. Львівська область. — К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1968. — 980 с. - С. 785-786</ref>

=== Незалежність (1991 р. - до сьогодні) ===
У 1992 році, за ініціативи жителя села, активного громадського діяча, Михайла Гаврилика, на березі річки проводились розкопки та вилучено  138 останків  людських жертв комуністичного режиму та перезахоронено в центрі села біля вокзалу. Із великої кількості останків, бабця з сусіднього села опізнала свого сина, в якого руки та ноги були скручені колючим дротом та кувалдою проломаний череп.

П'ятнадцять років у Стрілках відбуваються фестивалі духовної музики імені отця Михайла Вербицького, на які приїжджають найкращі церковні й шкільні хори району та області.<ref>{{Cite web |url=http://incognita.day.kiev.ua/na-lvivshhini-zberigsya-xram-u-yakomu-sluzhiv-otecz-mixajlo-verbiczkij.html |title=На Львівщині зберігся храм, у якому служив отець Михайло Вербицький // Україна Incognita, 04.03.2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20150402145116/http://incognita.day.kiev.ua/na-lvivshhini-zberigsya-xram-u-yakomu-sluzhiv-otecz-mixajlo-verbiczkij.html |archivedate=02.04.2015 |deadurl=yes |accessdate=01.04.2015}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150402145116/http://incognita.day.kiev.ua/na-lvivshhini-zberigsya-xram-u-yakomu-sluzhiv-otecz-mixajlo-verbiczkij.html|date=2015-04-02}}</ref>
[[Файл:Стрілківська сільська рада, 2024.jpg|альт=Стрілківська сільська рада, 2024|міні|Стрілківська сільська рада, 2024]]
У жовтні 2020 року село стало центром новоствореної [[Стрілківська сільська громада|Стрілківської територіальної громади]].
[[Файл:Стрілківський ЦПМСД (первинка).jpg|альт=Стрілківський ЦПМСД (первинка)|міні|Стрілківський ЦПМСД (первинка)]]
[[Файл:Стрілківський ЦНАП.jpg|альт=Стрілківський ЦНАП|міні|Стрілківський ЦНАП]]
У 2023 р. село Стрілки разом із довколишніми селами ввійшло до мережі історико-туристичних маршрутів "'''[[БойкоМандри]]'''", яка створюється за підтримки [[Український культурний фонд|УКФ]] та [[Стрілківська сільська громада|Стрілківської територіальної громади]].<ref>{{Cite web|url=https://www.facebook.com/profile.php?id=61550602395011|title=БойкоМандри: туристичні маршрути Стрілківської громади|last=Гром|first=Наталія}}</ref><ref>{{Cite web|title=Strilky Territorial Community|url=https://cities4cities.eu/community/strilky-territorial-community/|website=Cities for Cities|accessdate=2023-11-14|language=en-GB}}</ref> <ref>{{Cite web|title=У Стрілківській громаді проєкт «БойкоМандри» поєднається із сусідами-поляками|url=https://leopolis.news/post/93284/u-strilkivskiy-gromadi-proekt-boykomandry-poednaetsya-iz-susidamy-polyakamy|website=Leopolis.news|date=2023-09-24|accessdate=2023-11-14|language=en|last=IgnBor}}</ref><ref>{{Citation|title=❗Новий туристичний проєкт «БойкоМандри» – актуальний, як ніколи ❗ «БойкоМандри» – це три піші та веломаршрути, що пролягають через гори мальовничої... {{!}} By Бойківщина {{!}} Facebook|url=https://www.facebook.com/boykivschyna/videos/%EF%B8%8Fновий-туристичний-проєкт-бойкомандри-актуальний-як-ніколи-%EF%B8%8F-бойкомандри-це-три-/1031878201411809/|accessdate=2023-11-14|language=uk}}</ref><ref>{{Cite web|title=БойкоМандри|url=https://boykomandry.com/|website=boykomandry.com|accessdate=2023-11-15}}</ref>

== Населення ==
У 1880 р. в селі проживало 598 мешканців, в основному всі греко-католики за винятком кількох римо-католиків. Інфраструктура села на 1880 рік: церква Св. Миколая, уряд поштовий і громадська позичкова каса з капіталом 319 злотих.<ref name=":32">{{SgKP|V|725|Łopuszanka Chomina}}</ref>

У 1890 р. тут було 194 будинки, в яких проживало 914 мешканців (824 греко-католики, 4 римо-католики, 68 юдеїв; 884 русини, 4 поляки, 26 німців).<ref>https://religio.org.ua/public/site/files/verbytskyi.pdf С.25.</ref>

У [[1921]] р. проживало бл. 1430 осіб.

У 1938 р. проживало 1113 греко-католиків, 121 римо-католик, 323 євреї.<ref name=":4" />

У 1968 р. в селі проживали 2470 чоловік.<ref name=":3" />

У 2014 р. в селі проживали 2 623 особи.<ref name=":4" />

Станом на 2021 р. за офіційними даними чисельність населення 2175 осіб, з них доросле населення -1587 осіб<ref name=":2" />.

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]]{{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="wikitable sortable"
!Мова
!Кількість
!Відсоток
|-
|[[Українська мова|українська]]
|2363
|99.50%
|-
|[[Російська мова|російська]]
|9
|0.38%
|-
|[[Польська мова|польська]]
|2
|0.08%
|-
|інші/не вказали
|1
|0.04%
|- class="sortbottom"
!Усього
|2375
|100%
|}

== Церква св. Євстахія (1792) ==
Див. більше [[Церква святого Євстахія (Стрілки)]]. Пам'ятка архітектури місцевого значення. Охоронний номер 522/1-м.

Розташована на високій горі в північній частині села на цвинтарі (оточує церкву із трьох сторін). Координати:  49°19′35″ пн. ш.22°58′18″ сх. д.

=== Перша храмова будівля (1507) ===
У 1507 році в селі вже існувала парафія, як свідчать податкові реєстри 1507<ref name=":5">Василь Слободян. Українське сакральне будівництво Старосамбірського району. Львів, "Камула", 2015. - С. 335.</ref><ref>Budzyński Z. Sieć parafialna prawoslawnej diecezji Przemyskiej na przełomie XV i XVI wieku.</ref> та 1515<ref>Żródła dziejowe. - Ruś Czerwona. - S. 140.</ref> років.

14 липня 1558 року король Зиґмунд ІІ Авґуст підтвердив права братів Васька та Остафія на парохію.<ref name=":5" /><ref>Грушевський М. Сторінка з історії сільського духовенства. - С. 59.</ref>

Люстратор 1565 року зазначив, що "піп руський з церкви з поклоном дає 1 золотий".<ref>Василь Слободян. Українське сакральне будівництво Старосамбірського району. Львів, "Камула", 2015. - С. 336.</ref>

=== Друга храмова будівля (1766) ===
1766 р. - візитатор застав у селі нововиставлену дерев'яну тризрубну церкву з двозаломними верхами<ref name=":6">Василь Слободян. Церкви України. Перемиська єпархія. Львів, 1998. С. 605.</ref> і залишив опис храму: "''Церква Св. Євстахія, як видно, наново з дерева в кістку тесаного збудована з трьома верхами, з яких кожний з двома заломами. Вікон в наві з півдня два, з півночі одне, у вівтарі зі сходу два, з півдня три, з півночі два. Двері від заходу. Дзвіниця над бабинцем''".<ref>НМЛ, відділ рукописів, Ркл-496, арк. 50-50 зв.</ref> Дещо пізніше в акті візитації зроблено приписку, що зведено нову окрему дзвіницю.

Ця церква згоріла у 1790 році.<ref name=":7">Василь Слободян. Українське сакральне будівництво Старосамбірського району. Львів, "Камула", 2015. - С. 337.</ref>

=== Сучасна храмова будівля (1792) ===
У 1792 році на місці попередньої коштом громади була збудована дерев'яна [[Церква святого Євстахія (Стрілки)|церква святого великомученика Євстахія]], яка збереглася й дотепер.<ref>ЦДІАУЛ, ф. 146, оп. 20, спр. 1632. Інвентар 1798 року.</ref> Це одна з перших церков Старосамбірщини, зведених за терезіянськими зразками<ref name=":7" /> (т.зв. дерев'яні сакральні споруди терезіянського типу<ref name=":8">Василь Слободян. Українське сакральне будівництво Старосамбірського району. Львів, "Камула", 2015. - С. 338.</ref>).

Під час ремонту 1889 р. до східної стіни вівтаря добудована ризниця.<ref>ЦДІАУЛ, ф. 146, оп. 20, спр. 1632, Інвентар 1836 року. Приписка. Діло. - Львів, 1888. - Ч. 267.</ref> На цей ремонт з фонду цісаря Франца Йосифа ІІ було виділено 50 золотих ринських.<ref>Діло. - Львів, 1888. - Ч. 267.</ref>

Церква св. Євстафія - досить нетипової фігури як для Старосамбірщини. На зовнішніх стінах (зовсім на буковинський манер) - ікони<ref name=":1" />.

Це тризрубна будівля, рівновисокі зруби якої вкриті спільним двосхилим дахом, краї гребеня завершені сліпими ліхтарями, а посередині — восьмибічною вежею, яка накрита маленькою банею з ліхтарем і маківкою.<ref name=":0" /> Складається із рівношироких прямокутних нави і бабинця та вужчого прямокутного бабинця, до якого прилягає від сходу прямокутна захристія.<ref name=":7" /> Рівновисокі зруби бабинця, нави і вівтаря вкриті спільним двосхилим причілковим дахом з острішками, увінчаним на гребені трьома сліпими ліхтарями з маківками. Ліхтар над навою, первісно квадратовий в плані, під час ремонту 2006 року перетворений на світловий восьмерик, з вікнами, які освітлюють стрих. Церкву оперізує піддашшя, оперте на профільовані випусти вінців зрубів. Стіни ошальовані вертикально дошками і лиштвами, прорізані великими прямокутними вікнами. Входи влаштовані в західній стіні бабинця та в південній стіні нави. Всередині всі простори перекриті пласкими стелями. У бабинці при західній стіні влаштовані хори з широкими крилами на південній і північній його стінах. Стіни оббиті вертикальною шалівкою з пластикової вагонки у 2001 р.<ref name=":8" />

По Першій світовій війні у 1927 р. ґонтове покриття дахів замінили цинкованою бляхою,<ref name=":6" /> а у 1960-х роках - кожухування стін шалівкою дошками.<ref name=":7" />

У 2022 р. до 230-ліття храму стрілківчани зняли усю пластикову оббивку стін старовинної церкви та замінили пластик на екологічні довговічне дерево. За що отримали окрему подяку від владики [[Ярослав (Приріз)|Ярослава (Приріза)]], який очолив Архиєрейську Соборову Літургію та освятив оновлений храм<ref>{{Cite web |url=https://www.facebook.com/permalink.php?story_fbid=pfbid02L7aJy5UtiS1LDVMsJLp4FmhNBAkh3WN3kR8kFmvWe7FbtQnWWdeKtCwVzmfFNXzLl&id=100063768196642 |title=ЦЕРКВА СВЯТОГО ЄВСТАХІЯ У С. СТРІЛКИ ВІДЗНАЧИЛА 230 РОКІВ! |last=Sтарий Sамбір і Uкраїна |date=2 жовтня 2022 |website=facebook.com}}</ref>.

Цікавою і нетиповою є назва церкви на честь великомученика Євстахія, храмовий празник котрого припадає на 3 жовтня. Однією із версій того, чому саме парафія вибрала собі за ім'я цього покровителя, є практичне пояснення. Адже свято св. Євстахія припадало якраз на той період, коли в селі завершувалися клопіткі сільськогосподарські роботи і селяни могли перейти до святкувань.

При церкві св. Євстахія можна побачити чотири ікони із зображенням святого: одна в середині храму по правій стороні; одна на зовнішній стороні, вгорі від вхідних дверей; інші в у середині дзвіниці та на вході до каплиці. На них усіх подібні зображення святителя — це стояча постать у лицарських обладунках, що тримає у правій руці немовби у полум'ї вівцю.

Одним із найвідоміших парохів був автор [[гімн України|гімну України]] «Ще не вмерла Україна» отець [[Вербицький Михайло Михайлович|Михайло Вербицький]]. Хоча він служив всього два роки, з 1853 по 1856 рік, проте серед місцевих мешканців зберігся переказ, що саме у Стрілках він написав мелодію гімну. Жив він на [[Плебанія|плебанії]], на місці якої у 1902 збудовано сучасну будівлю, в якій досі проживають місцеві парохи.

У 1927 році храм відновлено.<ref name=":02">{{Cite book |title=Шематизм Самбірсько-Дрогобицької єпархії УГКЦ |year=2014 |publisher=Коло |location=Дрогобич |pages=936 |isbn=978-617-642-174-0}}</ref>

У 1946 р. церква св. Євстахія була змушена перейти до РПЦ. На той час настоятелем був о. Юрій Савчук (УГКЦ), котрого заарештували. Помер у 1951 р., похований на місцевому кладовищі.<ref>Шематизм СДЄ УГКЦ. 2014. С. 596.</ref> На його місце прийшов священик Російської православної церкви о. Тит Долинський.

Повернення парафії у лоно УГКЦ відбулося у 1990 році за о. Василя Савчина, з 1993 року його замінив парох о. Володимир Паращинець, а з 2020 р. в селі парохіює о. Василь Дригинич.

==== Іконостас ====
Особливої уваги заслуговує бароковий п'ятиярусний '''іконостас''' рядової побудови з додатковим п'ятим ярусом євангельських сцен та предел. Він не є автентичним для цієї церкви, бо його разом із боковими престолами було перенесено із жіночого контемплятивного монастиря ЧСВВ у с. Смільниця Старосамбірського району.<ref name=":8" /><ref>Grynbergowa Z. Staromiejskie: ziemia i ludność. - S. 632-633.</ref> Цей монастир було ліквідовано наприкінці XVIII ст. за часів Йосифінської реформи, котра передбачала закриття малих монастирів та їх приєднання до великих, а також розформовування монаших чинів контемплятивного типу.

=== Дзвіниця церкви Св. влмч. Євстахія (1792) ===
Поряд з церквою дерев'яна триярусна дзвіниця,<ref name=":0" /> збудована у 1792 р. Квадратова в плані, з [[Заборола|підсябиттям]] та голосниковою [[Аркада (архітектура)|аркадою]] на третьому ярусі, під наметовим дахом , увінчаним [[Маківка (архітектура)|маківкою]]. Нижній зрубний ярус ширший від верхніх стовпових, відділений від них широким піддашшям.<ref name=":8" />

Належить до пам'яток архітектури місцевого значення. Охоронний номер 522/2-м (рішення виконавчого комітету Львівської обласної Ради народних депутатів трудящих від 30.06.1969 № 485).

=== Священики, які обслуговували громаду, та їх уряди ===

== Церква Покрови Пресвятої Богородиці (1939) ==
Знаходиться в центрі села, в низинній частині, на рівній ділянці біля залізничної колії.

Мурована, збудована як невеликий римо-католицький костел Св. Миколая за проєктом архітектора Стефана Пленкевича зі Самбора після 1927 року і занедбаного після 1945 року.<ref name=":8" />

У 1949 р. парафію зліквідовано, храм закрито. У 1997 р. передано у власність УГКЦ. У 1998 р. - перебудовано, освячено вл. [[Юліан (Вороновський)|Юліаном Вороновським]].<ref name=":4" />

== Каплиця Св. влмч. Юрія Переможця ==
Зведена у 1994 р. на місці криниці, в яку НКВС скидав тіла замордованих повстанців та місцевих жителів. Названа на честь одного з найпопулярніших християнських святих мучеників у Європі, римського воїна ІІІ століття, що у Середньовіччі став взірцем для європейського лицарства, символом боротьби проти зла, покровителем Ярослава Мудрого та інших київських князів, згодом – козаків, пластунів, воїнства загалом, захисником борців за свободу свого народу.

Розташована на привокзальній площі у центрі села Стрілки. Поруч знаходиться Пантеон "Слава УПА".

== Пантеон "Слава УПА" ==
Пантеон “Слава УПА” у с. Стрілки на привокзальні залізничній станції біля каплиці Св. влмч. Юрія освячений 6.05.2010 р. вл. [[Ярослав (Приріз)|Ярославом Прирізом]], єпископом-помічником Самбірсько-Дрогобицької єпархії УГКЦ на свято великомученика Юрія Побідоносця.

Меморіальний комплекс споруджено на честь 232 вояків УПА, чий прах покоїться у братській могилі. Складається із меморіалу “Повстанські могили”, стели з іменами місцевих учасників УПА, що полягли за Самостійну Україну, та оригінального пам’ятника двом повстанцям та жінці-зв’язковій під хрестом козацького типу – традиційної української військової надмогильної споруди.

== Музичний парк ім. о. Михайла Вербицького ==
У 2024 році ГО "Магура" у партнерстві зі Стрілківською сільською радою за підтримки [[Український культурний фонд|УКФ]] реалізували проєкт "'''БойкоМандри 2.0: Музичний парк і Мандрівна школа'''", в рамках якого ревіталізовано занедбаний сквер у центрі села Стрілки та перетворено його у креативний простір – унікальний в Україні музичний парк ім. о. Михайла Вербицького, автора музики до Державного Гімну України. У парку встановлено вуличні музичні інструменти, доступні за будь-якої погоди 24/7 ("Маримба", дзвони "Монах", трубчасті дзвони, ручний барабан "Дует", "Ехо"),  та арт-об’єкти (співоча лавочка, інтерактивна доріжка, що веде до меморіальної інсталяції ім. о. Михайла Вербицького).<ref>{{Cite web |url=https://www.facebook.com/reel/455920814272132 |title=Як звучать трубчасті дзвони чи маримба? |date=4 березня 2025 |publisher=ТРК Перший Західний}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.facebook.com/reel/874093301605588 |title=Голова Стрілківської громади Микола Дрозд відповідає на питання про Музичний парк ім. о. Михайла Вербицького |last=Токар |first=Світлана |date=11 грудня 2024}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.facebook.com/reel/612601414950692 |title=Відео-запрошення на відкриття музичного парку |last=Войтович |first=Марія}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.facebook.com/reel/629103103068526 |title=У селі Стрілки на Львівщині відкрили перший в Україні музичний парк імені о. Михайла Вербицького. |date=2 березня 2025 |publisher=Zahid.net}}</ref>

2 березня 2025 року з нагоди 210-ї річниці з Дня народження о. Михайла Вербицького музичний парк урочисто відкрили і посвятили. Очолював посвяту владика [[Григорій (Комар)]], [[єпископ]]-помічник [[Самбірсько-Дрогобицька єпархія УГКЦ|Самбірсько-Дрогобицької єпархії УГКЦ]] разом і греко-католицькими та православними священниками [[Стрілківська сільська громада|Стрілківської громади]].<ref>{{Cite web |url=https://synod.ugcc.ua/data/u-strilkah-vidkryly-i-osvyatyly-muzychnyy-park-im-o-myhayla-verbytskogo-16672/ |title=У Стрілках відкрили і освятили музичний парк ім. о. Михайла Вербицького |website=Синод Єпископів Української Греко-Католицької Церкви |language=uk |access-date=2025-03-06}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://zaxid.net/u_boykivskomu_seli_lvivshhini_vidkrili_pershiy_v_ukrayini_muzichniy_park_n1605129?fbclid=IwY2xjawIzl8FleHRuA2FlbQIxMQABHR1cdeslKM-Vf_nXojvY1KOLkouEEhhEjtZUrsxAseNAVuut8TUurdEl8Q_aem_xUF_YlZetPJRIToo5WbpRA |title=У бойківському селі Львівщини відкрили перший в Україні музичний парк |last=Zaxid.net |date=2025-03-03 |website=ZAXID.NET |language=uk |access-date=2025-03-04}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.lmn.in.ua/u-strilkivskij-hromadi-vidbulosia-vidkryttia-pershoho-v-ukraini-muzychnoho-parku-imeni-o-mykhajla-verbytskoho-video/ |title=У Стрілківській громаді відбулося відкриття першого в Україні музичного парку імені о. Михайла Вербицького (ВІДЕО) {{!}} Львівська мануфактура новин |language=uk |access-date=2025-03-04}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://leopolis.news/post/118529/na-sambirshchyni-vidkryly-pershyy-v-ukrani-muzychnyy-park-im-o-myhayla-verbyckogo?fbclid=IwY2xjawIzmBxleHRuA2FlbQIxMQABHWSd1FOmYBkq9EFQGmJfJYeIo8mw8025RU9nze2mIIfY3pKdqP9lh6iUuQ_aem_FVjJDGh9v9nLeZVgczdGgg |title=На Самбірщині відкрили перший в Україні музичний парк ім. о. Михайла Вербицького |last=IgnBor |date=2025-03-03 |website=Leopolis.news |language=en |access-date=2025-03-04}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://news.blog.net.ua/2025/03/na-chest-avtora-muzyky-derzhavnoho-himnu-mykhayla-verbytskoho-na-lvivshchyni-stvoryly-muzychnyy-park/ |title=На честь автора музики державного гімну Михайла Вербицького на Львівщині створили музичний парк - News&Blog |date=2025-03-03 |website=news.blog.net.ua |language=uk |access-date=2025-03-04}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.facebook.com/permalink.php?story_fbid=pfbid0wQVXfW1vbVQgtHSyCdEe4zRZYJta1w4QghonsirpbQUeH1kFSfkLT8fjUxnDQWCTl&id=100064869240304 |title=У Стрілківській громаді освячено Музичний парк ім. о. Михайла Вербицького та спільно молилися за єдність і мир України |last=Соджак |first=Андрій}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.facebook.com/permalink.php?story_fbid=pfbid0Ben4sLt1uqCEcZSnHQ27x71owqJ5pGfzFzqL3emkJM313dYc2AEqjKy4ejBMoefQl&id=100002251407275 |title=Фотоальбом з освячення парку ім. о. М. Вербицького |last=Марусяк |first=Степан}}</ref>

Музичний парк є епіцентром культурно-пізнавальних маршрутів “БойкоМандри”:

* "'''До криївки у церкві'''". [[Стрілки (Самбірський район)|Стрілки]] – [[Тисовиця]] – [[Плоске (Самбірський район)|Плоске]] – «Мшанецькі колиби» (19 км, пік 900 м). Один з наймальовничіших та найвисотніших туристичних маршрутів, який під силу школярам. Проходить по хребту Ворьовий (Оровий), де встановлена висотна гірська гойдалка, через однойменний хутір та повстанську [[Плоске (Самбірський район)#Криївка-схрон у церкві Св. Арх. Михаїла|криївку-схрон у куполі церкви]] в селі [[Плоске (Самбірський район)|Плоске]].<ref>{{Cite web |url=https://www.boykomandry.com/routesChurch |title=БойкоМандри: До криївки у церкві |last=Гром |first=Наталія |date=14 січня 2025 |website=www.boykomandry.com |access-date=2025-01-14}}</ref><ref>{{Citation|title=Туристичний маршрут "До криївки в церкві" / Tourist route "To the Hiden Place in the Church"|url=https://www.youtube.com/watch?v=bX8XCN_cXCs&t=80s|date=2023-11-17|accessdate=2025-01-14|last=БойкоМандри}}</ref><ref>{{Citation|title=Туристичний маршрут "До криївки в церкві" (промо) /Tourist route "To the Hiden Place in the Church"|url=https://www.youtube.com/watch?v=Vi6SXKiWf-k&t=8s|date=2023-11-17|accessdate=2025-01-14|last=БойкоМандри}}</ref> GPS-трек<ref>{{Cite web |url=https://www.wikiloc.com/hiking-trails/boikomandri-pershii-marshrut-do-kriyivki-v-tserkvi-165720438 |title=«БойкоМандри»: перший маршрут «До криївки в церкві» |last=Гром |first=Наталія |website=Wikiloc {{!}} Trails of the World |language=en |access-date=2025-01-14}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.wikiloc.com/cycling-trails/boikomandri-do-kriyivki-v-tserkvi-18-travnia-2024-tisovitsia-lenina-malaya-ploske-171171384 |title=БойкоМандри: До криївки в церкві (18 травня 2024) Тисовиця (Lenina Malaya) - Ploske |website=Wikiloc {{!}} Trails of the World |language=en |access-date=2025-01-14}}</ref>.
* "'''Святині і герої'''". [[Стрілки (Самбірський район)|Стрілки]] – [[Лопушанка-Хомина]] ("[[Лопушанка-Хомина#Нанашкова хата|Нанашкова хата]]") – [[Ясениця-Замкова]] ([[Ясениця-Замкова#Дзвіниця-каплиця церкви святого Архистратига Михаїла (1730)|Дзвіниця церкви св. Архистратига Михаїла]]) – [[Велика Волосянка]] ("[[Велика Волосянка#Туристичні комплекси|Каскад]]", "[[Велика Волосянка#Туристичні комплекси|Бескиди]]" та інші туристичні комплекси) – [[Тур'є|Тур’є]] ([[Тур'є#Церква св. Миколи УГКЦ (1690)|335-літня церква Св. Миколая]]) – [[Недільна]] ("[[Вежа Пам’яті (с. Недільна)|Вежа Пам’яті]]") – [[Топільниця (Самбірський район)|Топільниця]] – Стрілки (25 км, пік 954 м). Маршрут пропонує доторкнутися до історії, зануритися у вир повстанської боротьби, відчути подих сакральних перлин бойківської архітектури, знайти церкву, яку за легендою, склали за одну ніч, побувати в хаті, якій 100 років, і вдарити у дзвін найвищої деревʼяної вежі Європи.<ref>{{Cite web |url=https://www.boykomandry.com/routesHeroes |title=БойкоМандри: Святині і герої |last=Гром |first=Наталія |website=www.boykomandry.com |access-date=2025-01-14}}</ref><ref>{{Citation|title=Туристичний маршрут "Святині і герої" / Tourist route "Sacred Sites and Heroes"|url=https://www.youtube.com/watch?v=lCwYMhJvDss&t=1s|date=2023-11-20|accessdate=2025-01-14|last=БойкоМандри}}</ref><ref>{{Citation|title=Туристичний маршрут "Святині і герої " (промо) / Tourist route "Sacred Sites and Heroes"|url=https://www.youtube.com/shorts/gTA2wjOcoE8|accessdate=2025-01-14|language=uk-UA}}</ref> GPS-трек<ref>{{Cite web |url=https://www.wikiloc.com/hiking-trails/velyka-volosianka-richka-141252387 |title='БойкоМандри'. Маршрут 'Святині і герої' Частина 2. Велика Волосянка - Тур'є |website=Wikiloc {{!}} Trails of the World |language=en |access-date=2025-01-14}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.wikiloc.com/hiking-trails/velika-volosianka-turie-vezha-pamiati-nedilna-141295225 |title='БойкоМандри'. Маршрут 'Святині і герої'. Частина 3: Тур'є - Вежа Пам'яті (Недільна) |website=Wikiloc {{!}} Trails of the World |language=en |access-date=2025-01-14}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.wikiloc.com/hiking-trails/vezha-pamiati-nedilna-strilki-141325337 |title='БойкоМандри'. Маршрут 'Святині і герої'. Частина 4: Вежа пам'яті (Недільна) - Стрілки |website=Wikiloc {{!}} Trails of the World |language=en |access-date=2025-01-14}}</ref>.
* «'''Бойківський майдан'''». [[Стрілки (Самбірський район)|Стрілки]] – [[Гвоздець]] – [[Головецько (Самбірський район)|Головецько]] – [[Бабино (Україна)|Бабина]] – Мшанець – г. [[Маґура-Лімнянська]] (схил) (25 км, пік 707 м). Маршрут розповідає історію боротьби жителів 11 сіл за [[Мшанець (Самбірський район)#Боротьба за дорогу Стрілки-Мшанець («Бойківський майдан»)|капітальний ремонт дороги "Стрілки-Мшанець"]] та пропонує пізнати цінності громадянського суспільства. GPS-трек<ref>{{Cite web |url=https://uk.wikiloc.com/marshruty-velopokhid/boikomandri-tretii-marshrut-boikivskii-maidan-u-zvorotnomu-napriamku-iz-mshantsia-do-strilok-166881932 |title=БойкоМандри. Третій маршрут «Бойківський майдан» у зворотному напрямку (із Мшанця до Стрілок) |website=Wikiloc {{!}} Стежки Світу |language=uk |access-date=2024-04-11}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.wikiloc.com/hiking-trails/zavadka-hrozovo-147967743 |title='БойкоМандри'. Маршрут 'Бойківський Майдан'. Частина 3: Завадка - г. Магура - Грозьова |website=Wikiloc {{!}} Trails of the World |language=en |access-date=2025-01-14}}</ref>.

В рамках проєкту "БойкоМандри" створено [https://www.youtube.com/watch?v=7xrcsMNPzE0&t=47s '''дослідницьке відео'''] про історію написання Гімну України та [[Вербицький Михайло Михайлович|о. Михайла Вербицького]]<ref>{{Citation|title=Дослідницьке відео про о.  Михайла Вербицького і Гімн України. Full HD|url=https://www.youtube.com/watch?v=7xrcsMNPzE0&t=47s|date=2024-11-20|accessdate=2025-01-14|last=БойкоМандри}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.facebook.com/share/v/1Tzqsmpv6k/ |title=Дослідницьке відео про о. Михайла Вербицького та Гімн України |last=Гром |first=Наталія |last2=Токар |first2=Світлана}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.instagram.com/p/DCj6h8INPgw/ |title=Дослідницьке відео про о. Михайла Вербицького та Гімн України |last=Гром |first=Наталія |last2=Токар |first2=Світлана |website=www.instagram.com |access-date=2025-01-14}}</ref> як про історію духовної єдности українського народу, а також випущено дослідницький рілс<ref>{{Cite web |url=https://www.facebook.com/reel/927560589268631 |title=Михайло Вербицький писав "кров'ю свого серця" |last=Токар |first=Світлана}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.instagram.com/p/DBrf5V8Nmhh/ |title=Михайло Вербицький писав "кров'ю свого серця" (Інстаграм) |last=Токар |first=Світлана |date=28 жовтня 2024 |language=Українська}}</ref>.

== Площа Франції ==
Унікальна в Україні "Площа Франції" - це символ тісних культурних відносин між цими двома державами.

Завдяки багаторічній праці місцевого педагога, спортивного тренера Ігоря Козака (1961-2008), який все своє життя присвятив розвитку молодіжних спортивних україно-французьких обмінів та нав'язав контакти з волейбольним клубом "Cam" з міста [[Епіналь]] (Франція), 17.06.2000 р. у Le Roulier Devant Bruyeres була відкрита "Площа України", а 8.06.2006 р. у Стрілках відкрили "Площу Франції".<ref>{{Cite web |url=https://www.lmn.in.ua/navkolo-ploshhi-frantsiyi-na-starosambirshhyni-vysadyly-lileyi/ |title=Навколо Площі Франції на Старосамбірщині висадили лілеї {{!}} Львівська мануфактура новин |language=uk |access-date=2025-04-14}}</ref>

З 2022 року на День медичного працівника у липні тут щорічно проводяться “Здоров’я FEST” – брендові фестивалі Стрілківської громади, що поєднують спорт, медицину, культуру та просвітницьку частину.

== Народний дім ==
"Народний дім" с. Стрілки - це  двоповерхова будівля, площею 509,35 м2. Основні приміщення: зал Народного дому, кабінети, допоміжні та технічні приміщення<ref>{{Cite web|url=http://dfrr.minregion.gov.ua/Project-annotation-full?PROJT=10816|website=dfrr.minregion.gov.ua|accessdate=2021-01-20|title=Архівована копія|archive-date=28 січня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210128150646/http://dfrr.minregion.gov.ua/Project-annotation-full?PROJT=10816}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210128150646/http://dfrr.minregion.gov.ua/Project-annotation-full?PROJT=10816 |date=2021-01-28 }}</ref>.

Адреса: с. Стрілки, вул. М. Вербицького, 10. Діяльність: танцювальний гурток, репетиції 2 народних колективів.

Фестивалі: міжрайонний фестиваль «Мелодії бойківського двору», районний дитячий фестиваль «Бойки по-легойки», міжрайонний фестиваль духовної пісні ім. [[Вербицький Михайло Михайлович|о. Михайла Вербицького]], виїзні фестивалі «Зелені лози».

== Шкільний краєзнавчий музей з виставкою про о. Михайла Вербицького ==
Розміщений у приміщенні опорної школи ім. [[Вербицький Михайло Михайлович|о. Михайла Вербицького]], автора музики до [[Гімн України|Державного гімну України]], який, згідно Шематизму Перемиської єпархії відомого священика й історика Дмитра Блажейовського, з 1853 по 1856 роки був адміністратором каплиці святого Євстахія (тоді такий статус мала сучасна церква) в селі Стрілки<ref>{{Cite web|title=Отець Михайло Вербицький на Старосамбірщині - РІСУ|url=https://risu.ua/otec-mihaylo-verbickiy-na-starosambirshchini_n73510|website=Релігійно-інформаційна служба України|accessdate=2021-07-30|language=uk|archive-date=30 липня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210730130428/https://risu.ua/otec-mihaylo-verbickiy-na-starosambirshchini_n73510}}</ref>.

Тут зібрана гарна колекція предметів бойківського побуту і одягу, захоплено розповідають про видатних людей цього краю: етнографів о. [[Зубрицький Михайло Іванович|Михайла Зубрицького]] і [[Шагала Володимир Іванович|Володимира Шагала]], автора українського букваря отця [[Могильницький Іван|Івана Могильницького]], дороги якого у свій час пересікалися із Михайлом Вербицьким, про священика Івана Яворницького, який був послом в Австрійському сеймі<ref name=":0" />.

== "Стрілецький Замок" ==
[[Файл:26.04.2023 - Стрілецький Замок - зустріч голів громад України і Польщі.jpg|альт=Зустріч голів українських прикордонних громад та польських прикордонних ґмін у "Стрілецькому Замку" 26.04.2023 р.|міні|Зустріч голів українських прикордонних громад та польських прикордонних ґмін у "Стрілецькому Замку" 26.04.2023 р.]]
“Стрілецький замок” – популярний в Україні та Польщі ресторанно-відпочинковий комплекс, названий на пам’ять про древній замок часів Київської Руси-України на горі Замчище біля Стрілок.<ref>https://vidviday.ua/Strilky%20%E2%80%93%20Strilets%CA%B9kyy%20zamok</ref>

Розташований у мальовничому місці над Дністром, серед гір, неподалік траси Львів-Ужгород та залізничної колії, заклад поєднує комфорт сучасного відпочинку з атмосферою давньоруської фортеці, а також пропонує відвідувачам традиційну українську кухню та можливості для активного відпочинку.

В інфраструктуру комплексу входять:

* ресторан з трьома залами (зокрема залом для проведення конференцій на 50-100 осіб), терасою та більярдною кімнатою,
* відкриті басейни з підігрівом – прямокутний розмірами 7х14х1,5 м для дорослих (температура 28-29⁰С),
* круглий діаметром 5 м для дітей (температура 32-35⁰С),
* альтанки з мангалами скрізь на території, а також на мальовничій набережній Дністра;
* “Мисливський будиночок”,
* дитячий майданчик,
* ставки, де можна порибалити (водяться форель, короп та ін.),
* а також готель.

У готелі можна переночувати: є 10 комфортабельних номерів з усіма зручностями (4 “люкс”, 4 “напів люкс”, 2 “стандарт”), паркувальний майданчик.

Через заклад пролягають 2 історико-культурні пізнавальні маршрути “БойкоМандри”: “До криївки в церкві” та “Бойківський майдан”.

Це ідеальне місце для тих, хто прагне відпочити від буденних турбот, насолодитися місцевою атмосферою, поринути в бойківську культуру й історію чи просто помилуватися природною красою цього регіону. Чудово підходить для відзначення урочистих подій, сімейного відпочинку, ділових зустрічей.

== Цікаві факти ==
* У південно-західній частині села (біля хутора Млини) на лівому березі Дністра розташований пагорб за назвою Замчище. У далекому минулому на пагорбі була фортеця.
* У Стрілках існує єдина в Україні Площа Франції, відкрита 8 червня 2006 р., "посестра" якої - "Площа України" відкрита у французькому селі Le Roulier Devant Bruyeres 17 червня 2000 р.
* 26 травня 2015 року в Стрілках встановили Рекорд України з наймасовішого виконання Державного Гімну України на сопілках (236 сопілкарів).
* 16 січня 2022 року в Стрілках встановили рекорд України з наймасовішого виконання колядки "Нова радість стала" на сопілках, присвячений покійному вчителю музики у Головецькім Миколі Пукію (406 сопілкарів).
* 2 березня 2025 року в Стрілках освятили унікальний в Україні музичний парк ім. о. Михайла Вербицького з вуличними музичними інструментами.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Стрілківська сільська громада}}
{{Самбірський район}}

[[Категорія:Населені пункти над Дністром]]
[[Категорія:Села Львівської області]]

title: село Стрілки

Герб Стрілок (Самбірський район): Прапор Стрілок (Самбірський район)

Область: Львівська область

Район: Самбірський район

Тер. громада: Стрілківська сільська громада

title: Основні дані

Густота населення: 760,24 осіб/км²

title: Географічні дані

Водойми: р. Дністер, Топільниця

Відстань до · районного центру: 36 км

Найближча залізнична станція: Стрілки

title: Місцева влада

Адреса ради: с. Стрілки

title: Карта

Карта: Стрілки

title: Мапа

Мапа: Стрілки у Вікісховищі


text:
# Адріан Комнін
Адріан Комнін (бл. 1062 — бл. 1105) — державний та військовий діяч Візантійської імперії.

## Життєпис
Походив зі знатного роду Комнінів. Четвертий син Іоанна Комніна, доместіка схол Заходу, та Анни Далассени. Народився між 1060 та 1062 роками. Здобув блискучу освіту. У 1081 році після сходження його брата Олексія на імператорський трон отримав титул протосебаста. Оженився на доньці колишнього імператора Костянтина X.
У 1082—1083 роках брав участь у військових кампаніх в Епірі та Фессалії, де відзачився у битвах проти італійських норманів на чолі із Робертом Гвіскаром та його сином Боемундом Тарентським. В нагороду у 1084 році отримав пожиттєво доходи від області Кассандра на півострові Халкідіка.
У 1086 році після загибелі Григорія Пакуріана у битві з печенігами призначається доместіком схол Заходу. Спочатку успішно діяв проти печенігів на чолі із ханом Челгу. У серпні 1087 року в битві при Дрістрі керував центром візантійського війська. Втім, печеніги завдали візантійцям нищівної поразки, а Адріан ледве врятувався. 1091 році брав участь у новій військовій кампанії проти печенігів, перед битвою на пагорбі Левуніон йому було доручено захищати лівий берег річки Маріца біля новозбудованого мосту. Втім, у битві при Левуніоні особливо не відзначився.
Взимку 1092—1093 років ініціював судовий розгляд в Фессалоніках, звинувативши небожа Іоанна, себастократор Ісааком Комніном у змові проти імператора. Після того як Іоанна було виправдано, себастократор погрожував своєму братові Адріану, що вискубе його бороду.
1094 році брав участь у змові проти брата-імператора Олексія I спільно з Никифором Діогеном, але згодом сам викрив останнього, видавши це за спеціальну операцію з виявлення змови. Тому Адріан Комнін зумів зберегти свої посади. Того ж року на посаді великого доместика брав участь у церковному суді в Великому Влахернському соборі, де було засуджено вчення Льва Халкідонського.
Помер 19 квітня 1105 року, хоча деякі дослідники вважають, що Адріан Комнін був живий ще у 1118 році.

## Роидна
Дружина — Зоя, донька Костянтина X Дуки, візантійського імператора.
Діти:
- Олексій
- донька
- донька

wikiname: ukwiki

title: Адріан Комнін

in_language: uk

wikitext:
{{особа
|ім'я                 =Адріан Комнін
|оригінал імені       =Ἁδριανὸς Κομνηνός
|інші імена           =
|псевдонім            =
|ім'я при народженні  =
|дата народження      =[[1060]]/[[1062]]
|місце народження     =
|дата смерті          =бл. [[1105]]
|місце смерті         =
|причина смерті       =
|поховання            =
|місце проживання     =
|підданство           =[[Візантійська імперія]]
|громадянство         =
|національність       =грек
|alma mater           =
|відомий              =
|суспільний стан      =
|діяльність           =
|титул                =протосебаст
|посада               = доместік схол Заходу
|військове звання     =
|платня               =
|статки               =
|термін               =1086—1105 роки
|попередник           =
|наступник            =
|партія               =
|головував_(-ла)      =
|конфесія             =
|батько               =[[Іоанн Комнін]]
|мати                 =[[Анна Далассена]]
|рід                  =[[Комніни]]
|родичі               =
|дружина              =Зоя Дукена
|чоловік              =
|діти                 =1 син і 2 доньки
|автограф             =
|розмір автографа     =
|підпис               =
|нагороди             =
|сайт                 =
|зріст                =
|вага                 =
|герб                 =
|підпис герба         =
|примітки             =
}}
'''Адріан Комнін''' (бл. [[1062]] — бл. [[1105]]) — державний та військовий діяч [[Візантійська імперія|Візантійської імперії]].

== Життєпис ==
Походив зі знатного роду [[Комніни|Комнінів]]. Четвертий син [[Іоанн Комнін|Іоанна Комніна]], доместіка схол Заходу, та [[Анна Далассена|Анни Далассени]]. Народився між 1060 та 1062 роками. Здобув блискучу освіту. У 1081 році після сходження його брата [[Олексій I Комнін|Олексія]] на імператорський трон отримав титул протосебаста. Оженився на доньці колишнього імператора [[Костянтин X Дука|Костянтина X]].

У 1082—1083 роках брав участь у військових кампаніх в Епірі та Фессалії, де відзачився у битвах проти італійських норманів на чолі із [[Роберт Гвіскар|Робертом Гвіскаром]] та його сином [[Боемунд I (князь Антіохії)|Боемундом Тарентським]]. В нагороду у 1084 році отримав пожиттєво доходи від області Кассандра на півострові [[Халкідіки|Халкідіка]].

У 1086 році після загибелі Григорія Пакуріана у битві з печенігами призначається доместіком схол Заходу. Спочатку успішно діяв проти печенігів на чолі із ханом Челгу. У серпні 1087 року в битві при Дрістрі керував центром візантійського війська. Втім, печеніги завдали візантійцям нищівної поразки, а Адріан ледве врятувався. 1091 році брав участь у новій військовій кампанії проти печенігів, перед битвою на пагорбі Левуніон йому було доручено захищати лівий берег річки Маріца біля новозбудованого мосту. Втім, у [[Битва при Левуніоні|битві при Левуніоні]] особливо не відзначився.

Взимку 1092—1093 років ініціював судовий розгляд в Фессалоніках, звинувативши небожа [[Іоанн Комнін (протосебаст)|Іоанна]], себастократор [[Ісаак Комнін (себастократор)|Ісааком Комніном]] у змові проти імператора. Після того як Іоанна було виправдано, себастократор погрожував своєму братові Адріану, що вискубе його бороду.

1094 році брав участь у змові проти брата-імператора Олексія I спільно з [[Никифор Діоген|Никифором Діогеном]], але згодом сам викрив останнього, видавши це за спеціальну операцію з виявлення змови. Тому Адріан Комнін зумів зберегти свої посади. Того ж року на посаді великого доместика брав участь у церковному суді в Великому Влахернському соборі, де було засуджено вчення Льва Халкідонського.

Помер 19 квітня 1105 року, хоча деякі дослідники вважають, що Адріан Комнін був живий ще у 1118 році.

== Роидна ==
Дружина — Зоя, донька [[Костянтин X Дука|Костянтина X Дуки]], візантійського імператора.

Діти:
* Олексій
* донька
* донька

== Джерела ==
* Polemis, Demetrios I. (1968). The Doukai: A Contribution to Byzantine Prosopography. London: The Athlone Press.
* Skoulatos, Basile (1980). Les personnages byzantins de l'Alexiade: Analyse prosopographique et synthèse. Louvain-la-Neuve: Nauwelaerts.
* Βάρζος, Κωνσταντίνος (1984). Η Γενεαλογία των Κομνηνών. A. Θεσσαλονίκη: Κέντρο Βυζαντινών Μελετών, ΑΠΘ.
* Elisabeth Malamut, Alexis Ier Comnène, Paris, Ellipses, 2007 (ISBN 978-272-983-310-7)
* Jordanov, I. Corpus of Byzantine Seals from Bulgaria. Vol. 2. Seals with Family Names/ I. Jordanov. – Sofia : Bulgarian academy of sciences : Archaeological institute with museum, 2006. – 546 p.

{{DEFAULTSORT:Комнін Адріан}}
[[Категорія:Візантійські військовики]]
[[Категорія:Комніни]]

title: Ἁδριανὸς Κομνηνός

Підданство: Візантійська імперія

Національність: грек

Діяльність: офіцер

Учасник: Byzantine–Norman Warsd

Титул: протосебаст

Посада: доместік схол Заходу

Конфесія: православ'я

Рід: Комніни

Батько: Іоанн Комнін

Мати: Анна Далассена

Брати, сестри: Ісаак Комнін, Олексій I Комнін, Мануїл Комнін, Никифор Комнін, Theodora Komnened, Maria Komnened і Eudokia Komnened

У шлюбі з: Зоя Дукена

Діти: 1 син і 2 доньки


text:
# IC 3259
IC 3259 — галактика типу SBdm (карликова спіральна витягнута галактика) у сузір'ї Діва.
Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції індексного каталогу.

title: IC 3259

wikitext:
{{Галактика IC
| IC = 3259
| Назва = IC 3259
| Тип = [[галактика]]
| Сузір'я = Діва
| Позначення = PGC 40273, UGC 7469, MCG 1-32-40, ZWG 42.72, VCC 667
| Пряме_сходження = 12 год 23 [[Мінута|мін.]] 48,6 сек
| Схилення = +07° 11′ 11″
| Код = SBdm
| Хаббл-тип = [[Карликова галактика|карликова]] [[Спіральна галактика|спіральна]] [[Витягнута галактика|витягнута]] галактика
| Епоха = [[J2000.0]]
| Видима_зоряна_величина = 13,6
| Видимі_розміри = 1,70' × 0,9'
| Яскравість_поверхні = 13,9
| Фотографічна_зоряна_величина = 14,2
| Кутове_положення = 15
| bot = true
| dreyer = true
}}

'''IC 3259''' — [[галактика]] типу SBdm ([[Карликова галактика|карликова]] [[Спіральна галактика|спіральна]] [[Витягнута галактика|витягнута]] галактика) у сузір'ї [[Діва (сузір'я)|Діва]].

Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції [[Індексний каталог|індексного каталогу]].

== Посилання ==

* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+3259 IC 3259] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070319043538/http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+3259 |date=19 березня 2007 }} в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-en}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+3259 IC 3259] в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-fr}}
* http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+3259 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070312125614/http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+3259 |date=12 березня 2007 }}
* [http://simbad.u-strasbg.fr/sim-id.pl?Ident=IC+3259 IC 3259 в базі SIMBAD]{{ref-en}}{{Недоступне посилання|date=жовтня 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [https://web.archive.org/web/20160306044235/http://vizier.u-strasbg.fr/viz-bin/VizieR-S?IC+3259 IC 3259 в базі Vizier]{{ref-en}}
* [http://nedwww.ipac.caltech.edu/cgi-bin/nph-objsearch?objname=IC+3259 IC 3259 в базі NASA Extragalactic  Database]{{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20070202212605/http://www.ngcic.org/steinicke/ Бази даних про об'єкти NGC/IC]{{ref-en}}

{{Навігатор NGC|IC 3253|IC 3255|IC 3257|IC 3258|IC 3259|IC 3261|IC 3262|IC 3263|IC 3264|}}

{{Бот|}}<!-- заберіть шаблон {{бот|}}, якщо вносите серйозні зміни в статтю -->

{{Портали|Астрономія}}

[[Категорія:Об'єкти IC|IC 3259]]
[[Категорія:Діва (сузір'я)|IC 3259]]
[[Категорія:Галактики|IC 3259]]

title: Розташування (епоха J2000.0)

Сузір'я: Діва

Пряме піднесення: 12 год 23 мін. 48,6 сек

title: Характеристики

Габбл-тип: карликова спіральна витягнута галактика

Тип: галактика

title: Позначення


text:
# Лорон оливковий
Лорон оливковий (Schiffornis olivacea) — вид горобцеподібних птахів родини бекардових (Tityridae).

## Поширення
Вид поширений у Гвіані, на сході Венесуели та на півночі Бразилії. Його природні місця проживання — субтропічні або тропічні вологі низинні ліси та субтропічні або тропічні вологі гірські ліси.

title: Лорон оливковий

wikitext:
{{taxobox
| name = Лорон оливковий
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref>{{IUCN|id= 103677334 |title=''Schiffornis olivacea'' |assessor=BirdLife International |assessor-link=BirdLife International |version=2021.1 |year=2017 |accessdate= 1 вересня 2021}}</ref>
| image =
| image_caption =
| image2 =
| image2_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| familia = [[Бекардові]] (Tityridae)
| genus = [[Манакін-свистун]] (''Schiffornis'')
| species = '''Лорон оливковий'''
| binomial = ''Schiffornis olivacea''
| binomial_authority = ([[Роберт Ріджвей|Ridgway]], 1906)
| synonyms =
| range_map = Schiffornis olivacea map.svg
| range_map_caption = Мапа поширення виду
| wikispecies = Schiffornis olivacea
}}
'''Лорон оливковий'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Schiffornis olivacea'') — вид [[Горобцеподібні|горобцеподібних]] птахів родини [[Бекардові|бекардових]] (Tityridae).<ref>[http://www.museum.lsu.edu/~Remsen/SACCprop313.html Adopt the Family Tityridae] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080508083837/http://www.museum.lsu.edu/~Remsen/SACCprop313.html |date=2008-05-08 }} — South American Classification Committee (2007)</ref>

== Поширення ==
Вид поширений у [[Гвіана|Гвіані]], на сході [[Венесуела|Венесуели]] та на півночі [[Бразилія|Бразилії]]. Його природні місця проживання — субтропічні або тропічні вологі низинні ліси та субтропічні або тропічні вологі гірські ліси.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{bird-stub}}

{{Портали|Біологія|Птахи}}
{{Taxonbar|from=Q10818947}}

[[Категорія:Бекардові]]
[[Категорія:Птахи, описані 1906]]
[[Категорія:Птахи Південної Америки]]

title: ?Лорон оливковий

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Родина: Бекардові (Tityridae)

Рід: Манакін-свистун (Schiffornis)

Вид: Лорон оливковий

Вікісховище: Schiffornis olivacea

Віківиди: Schiffornis olivacea


text:
# Александр Яблонський
Александр Яблонський (пол. Aleksander Jabłoński; 26 лютого 1898, Воскресенівка, Харківщина — 9 вересня 1980, Скерневиці) — польський фізик, що спеціалізувався на фотофізиці та флуоресценції, розробник діаграми Яблонського.

## Життєпис
Навчався в Харківському та Варшавському університетах.
В 1930 році у Варшавському універстеті захистив дисертацію на тему «Вплив зміни довжини хвилі збудження на спектри флуоресценції» («On the influence of the change of the wavelength of excitation light on the fluorescence spectra»). Після цього працював у Берліні (Університет Фрідріха Вільгельма) та Гамбурзі (Гамбурзький університет). В 1934 Яблонський повернувся у Варшаву, де захистив докторську дисертацію на тему «Вплив міжмолекулярних взаємодій на поглинання та флуоресценцію» (On the influence of intermolecular interactions on the absorption and emission of light).
Ім'ям вченого була названа запропонована ним діаграма рівнів енергії для пояснення фосфоресценції.

title: Александр Яблонський

wikitext:
{{Однофамільці|Яблонський}}
{{Науковець
|ім'я  = Александр Яблонський
}}
'''Александр Яблонський''' ({{lang-pl|Aleksander Jabłoński}}; {{ДН|26|2|1898}}, [[Воскресенівка (Богодухівський район)|Воскресенівка]], Харківщина — {{ДС|9|9|1980}}, [[Скерневиці]]) — [[Польща|польський]] [[фізик]], що спеціалізувався на [[Фотофізичні процеси|фотофізиці]] та [[Флуоресценція|флуоресценції]], розробник [[Діаграма Яблонського|діаграми Яблонського]].

== Життєпис ==
Навчався в [[Харківський національний університет імені В. Н. Каразіна|Харківському]] та [[Варшавський університет|Варшавському університетах]].

В 1930 році у Варшавському універстеті захистив дисертацію на тему «Вплив зміни довжини хвилі збудження на спектри флуоресценції» («On the influence of the change of the wavelength of excitation light on the fluorescence spectra»). Після цього працював у [[Берлін]]і ([[Гумбольдтський університет Берліна|Університет Фрідріха Вільгельма]]) та [[Гамбург|Гамбурзі]] ([[Гамбурзький університет]]). В 1934 Яблонський повернувся у [[Варшава|Варшаву]], де захистив докторську дисертацію на тему «Вплив міжмолекулярних взаємодій на поглинання та флуоресценцію» (''On the influence of intermolecular interactions on the absorption and emission of light'').

Ім'ям вченого була названа запропонована ним [[Діаграма Яблонського|діаграма]] рівнів енергії для пояснення фосфоресценції{{Sfn|Вкарбовані в літопис науки|2020|с=369}}.

== Примітки ==
{{reflist}}
== Джерела ==
* {{публікація|книга
 | відповідальний = уклад. О. І. Вовк, А. В. Григор'єв, [[Куделко Сергій Михайлович|С. М. Куделко]]; гол. ред. [[Бакіров Віль Савбанович|В. С. Бакіров]]
 | частина        = Яблонський Александр
 | назва          = Вкарбовані в літопис науки
 | місце          = Харків
 | видавництво    = ХНУ імені В. Н. Каразіна
 | видання        = 2-ге
 | сторінок       = 376
 | сторінки       = 369
 | рік            = 2020
 | isbn           = 978-966-285-613-2
 | ref            = Вкарбовані в літопис науки
}}
== Посилання ==
* [http://www.fizyka.umk.pl/~lum98/papers.html Complete list of papers published by Professor Aleksander Jablonski] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110929084004/http://www.fizyka.umk.pl/~lum98/papers.html |date=29 вересня 2011 }}
* [http://www.fizyka.umk.pl/~lum98/aj.html A short biography of Aleksander Jabłoński] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110929084113/http://www.fizyka.umk.pl/~lum98/aj.html |date=29 вересня 2011 }}
* [http://www.fizyka.umk.pl/~lum98/papers.html Kompletna lista prac Aleksandra Jabłońskiego] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110929084004/http://www.fizyka.umk.pl/~lum98/papers.html |date=29 вересня 2011 }}
* [http://kpbc.umk.pl/dlibra/publication?id=29737 Aleksander Jabłoński fulltext articles in Kujawsko-Pomorska Digital Library] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110929194543/http://kpbc.umk.pl/dlibra/publication?id=29737 |date=29 вересня 2011 }}

{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Польські фізики]]
[[Категорія:Науковці Гамбурзького університету]]
[[Категорія:Науковці, іменем яких названо наукові премії]]
{{DEFAULTSORT:Яблонський Александр}}

title: пол. Aleksander Jabłoński

Народився: 26 лютого 1898 · Воскресенівка, Богодухівський район, СРСР

Помер: 9 вересня 1980 (82 роки) · Скерневиці, Польська Народна Республіка

Поховання: Повонзківський цвинтар

Країна: Республіка Польща

Діяльність: фізик

Alma mater: ХНУ ім. В. Н. Каразіна · HU Berlin · Варшавський університет · Музичний університет Фридерика Шопена

Галузь: теоретична фізика і оптика

Заклад: Університет Миколая Коперника · Великий театр

Науковий керівник: Stefan Pieńkowskid

Вчителі: Костянтин Горський

Аспіранти, докторанти: Emanuel Walentynowiczd

Членство: Польська академія наук · Польське фізичне товариство

Війна: Варшавська битва, Битва на Німані і вторгнення СРСР до Польщі

Нагороди: Ernst Mach Medald (2005) Honorary doctor of the University of Gdańskd (9 жовтня 1975) Marian Smoluchowski Medald (1968)


text:
# Аллінг
Аллінг (нім. Alling) — громада в Німеччині, розташована в землі Баварія. Підпорядковується адміністративному округу Верхня Баварія. Входить до складу району Фюрстенфельдбрук.
Площа — 21,04 км2. Населення становить 3873 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Аллінг

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Аллінг
| місцева_назва       = Alling
| тип_НП              = громада
| зображення          = Alling-Holzkirchen 002.jpg
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DEU Alling (Oberbayern) COA.svg
| прапор              =
| карта               = Alling in FFB.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Аллінг на карті району
| земля               = [[Баварія]]
| округ               = [[Верхня Баварія]]
| район               = [[Фюрстенфельдбрук (район)|Фюрстенфельдбрук]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 550
| площа               = 21.04
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-BY||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-BY||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-BY|09179113}}
| latd=48 | latm=9| lats=
| longd=11| longm=18| longs=
| розміщення_підпису = top
| поштовий_код        = 82239
| телефонний_код      = 08141
| стат_код            = 09 1 79 113
| авто_номер          = FFB
| вебсайт             = [http://www.alling.de/ www.alling.de]
}}
'''Аллінг''' ({{lang-de|Alling}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], розташована в [[Землі Німеччини|землі]] [[Баварія]]. Підпорядковується [[Округ (Німеччина)|адміністративному округу]] [[Верхня Баварія]]. Входить до складу району [[Фюрстенфельдбрук (район)|Фюрстенфельдбрук]].

Площа — 21,04 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-BY|09179113}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-BY||дата}}).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Alling}}
* [http://www.alling.de/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20081020011734/http://www.alling.de/ |date=20 жовтня 2008 }} {{ref-de}}

{{Район Фюрстенфельдбрук}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4394135-7}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Баварії]]

title: — громада —

— громада —: Вид Аллінг

title: Координати: 48°9′ пн. ш. 11°18′ сх. д. / 48.150° пн. ш. 11.300° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Баварія

Округ: Верхня Баварія

Район: Фюрстенфельдбрук

Населення (31 грудня 2020)

Аллінг на карті району

АллінгРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Лисенко Руслан Вікторович
Лисенко Руслан Вікторович (нар. 18 травня 1976 , Великі Будки, Недригайлівський район, Сумська область, Україна) — український біатлоніст, учасник трьох Олімпійських ігор 1998, 2002 та 2006 років, чемпіонатів світу, учасник та призер етапів кубка світу з біатлону, дворазовий призер чемпіонатів Європи з біатлону. Майстер спорту міжнародного класу (1999). У 2007 році завершив спортивну кар'єру

## Виступи на Олімпійських іграх
| Рік  | Місце проведення | Інд | Спр | Пр  | МС | Ест |
| 1998 | Нагано           |     | 30  |     |    | 18  |
| 2002 | Солт-Лейк-Сіті   | 24  | 53  | DNS |    | 7   |
| 2006 | Турин            | 18  | 44  | 41  |    | 7   |

## Виступи на Чемпіонатах світу
| Рік  | Міце проведення      | Інд | Спр | Пр | МС | Ест | ЗМ |
| 1995 | Антхольц-Антерсельва |     | 51  |    |    | 11  |    |
| 1996 | Рупольдінг           | 21  | 30  |    |    | 13  |    |
| 1997 | Брезно-Осрбліє       | 35  | 65  |    |    | 13  |    |
| 1999 | Контіолахті          |     | 37  | 38 |    | 11  |    |
| 1999 | Осло                 | 65  |     |    |    |     |    |
| 2000 | Осло                 | 34  | 56  | 43 |    |     |    |
| 2000 | Лахті                |     |     |    |    | 8   |    |
| 2001 | Поклюка              | 6   | 54  | 37 | 27 | 13  |    |
| 2003 | Ханти-Мансійськ      | 68  |     |    |    | 10  |    |
| 2004 | Обергоф              | 25  | 51  | 39 |    | 7   |    |
| 2005 | Гохфільцен           | 57  |     |    |    |     |    |
| 2006 | Поклюка              |     |     |    |    |     | 9  |

## Кар'єра в Кубку світу
Першим роком Романа в біатлоні став 1990 рік, а починаючи з 1994 року він почав виступати за національну збірну України з біатлону.
- Дебют в кубку світу — 8 грудня 1994 року в індивідуальній гонці в Бад-Гаштейні — 44 місце.
- Перше попадання в залікову зону — 4 лютого 1996 року в індивідуальній гонці в Рупольдинзі — 21 місце.
- Перший подіум — 2 грудня 1999 року в індивідуальній гонці в Гохфільцені — 2 місце.

## Загальний залік в Кубку світу
- 1995–1996 — 70-е місце
- 1999–2000 — 35-е місце
- 2000–2001 — 51-е місце
- 2001–2002 — 72-е місце
- 2002–2003 — 55-е місце
- 2003–2004 — 76-е місце
- 2004–2005 — 66-е місце
- 2005–2006 — 43-е місце

title: Лисенко Руслан Вікторович

wikitext:
{{DISPLAYTITLE:Лисенко Руслан Вікторович}}
{{othernames|Лисенко}}
{{Спортсмен
| ім'я = Руслан Лисенко
| повне_ім'я = Лисенко Руслан Вікторович
| зображення =
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[Україна|українець]]
| місце_проживання = [[Суми]], [[Україна]]
| дата_народження = 18.05.1976
| місце_народження = [[Великі Будки (Недригайлівський район)|Великі Будки]], [[Недригайлівський район]], [[Сумська область]], [[Україна]]
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 178 см
| вага = 70 кг
| вебсторінка  =
| країна = {{UKR}}
| вид_спорту = [[біатлон]]
| дисципліна =
| студентська_команда =
| клуб =
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів = 2007
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| медалі =
}}

'''Лисенко Руслан Вікторович''' ({{н}} [[18 травня]] [[1976]] , [[Великі Будки (Недригайлівський район)|Великі Будки]], [[Недригайлівський район]], [[Сумська область]], [[Україна]]) — український [[біатлон]]іст, учасник трьох [[Зимові Олімпійські ігри|Олімпійських ігор]] 1998, 2002 та 2006 років, [[Чемпіонат світу з біатлону|чемпіонатів світу]], учасник та призер [[Кубок світу з біатлону|етапів кубка світу]] з біатлону, дворазовий призер чемпіонатів Європи з біатлону. Майстер спорту міжнародного класу (1999)<ref>{{Cite web |url=https://esu.com.ua/article-54896 |title=Лисенко Руслан Вікторович |last=Седнєв |first=С. А. |date=2016 |website=Енциклопедія Сучасної України |language=uk |access-date=2025-02-06}}</ref>. У [[2007]] році завершив спортивну кар'єру

== Виступи на Олімпійських іграх ==

{|class="wikitable" style="text-align:left;"
!Рік
|Місце проведення
|[[Класична індивідуальна гонка|Інд]]
|[[Спринт |Спр]]
|[[Гонка переслідування|Пр]]
|[[Мас-старт|МС]]
|[[Естафета|Ест]]
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Зимові Олімпійські ігри 1998|1998]]
|{{flagicon|JPN}} [[Нагано]]
|
|30
|
|
|18
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Зимові Олімпійські ігри 2002|2002]]
|{{flagicon|USA}} [[Солт-Лейк-Сіті]]
|24
|53
|DNS
|
|7
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Зимові Олімпійські ігри 2006|2006]]
|{{flagicon|ITA}} [[Турин]]
|18
|44
|41
|
|7
|- bgcolor=#f7f7f7
|}

== Виступи на Чемпіонатах світу ==

{|class="wikitable" style="text-align:left;"
!Рік
|Міце проведення
|[[Класична індивідуальна гонка|Інд]]
|[[Спринт |Спр]]
|[[Гонка переслідування|Пр]]
|[[Мас-старт|МС]]
|[[Естафета|Ест]]
|[[Змішана естафета|ЗМ]]
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Чемпіонат світу з біатлону 1995|1995]]
|{{flagicon|ITA}} [[Антхольц-Антерсельва]]
|
|51
|
|
|11
|
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Чемпіонат світу з біатлону 1996|1996]]
|{{flagicon|GER}} [[Рупольдінг]]
|21
|30
|
|
|13
|
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Чемпіонат світу з біатлону 1997|1997]]
|{{flagicon|SVK}} [[Брезно|Брезно-Осрбліє]]
|35
|65
|
|
|13
|
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Чемпіонат світу з біатлону 1999|1999]]
|{{flagicon|FIN}} [[Контіолахті]]
|
|37
|38
|
|11
|
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Чемпіонат світу з біатлону 1999|1999]]
|{{flagicon|NOR}} [[Осло]]
|65
|
|
|
|
|
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Чемпіонат світу з біатлону 2000|2000]]
|{{flagicon|NOR}} [[Осло]]
|34
|56
|43
|
|
|
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Чемпіонат світу з біатлону 2000|2000]]
|{{flagicon|FIN}} [[Лахті]]
|
|
|
|
|8
|
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Чемпіонат світу з біатлону 2001|2001]]
|{{flagicon|SLO}} [[Поклюка]]
|6
|54
|37
|27
|13
|
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Чемпіонат світу з біатлону 2003|2003]]
|{{flagicon|RUS}} [[Ханти-Мансійськ]]
|68
|
|
|
|10
|
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Чемпіонат світу з біатлону 2004|2004]]
|{{flagicon|GER}} [[Обергоф (Тюрингія)|Обергоф]]
|25
|51
|39
|
|7
|
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Чемпіонат світу з біатлону 2005|2005]]
|{{flagicon|AUT}} [[Гохфільцен]]
|57
|
|
|
|
|
|- bgcolor=#f7f7f7
!|[[Чемпіонат світу з біатлону 2006|2006]]
|{{flagicon|SLO}} [[Поклюка]]
|
|
|
|
|
|9
|- bgcolor=#f7f7f7
|}

== Кар'єра в Кубку світу ==
Першим роком Романа в біатлоні став [[1990]] рік, а починаючи з [[1994]] року він почав виступати за національну збірну [[Україна|України]] з біатлону.

* Дебют в кубку світу — [[8 грудня]] [[1994]] року в [[індивідуальна гонка|індивідуальній гонці]] в [[Бад-Гаштейн]]і — '''44''' місце.
* Перше попадання в залікову зону — [[4 лютого]] [[1996]] року в [[індивідуальна гонка|індивідуальній гонці]] в [[Рупольдінг|Рупольдинзі]] — '''21''' місце.
* Перший подіум — [[2 грудня]] [[1999]] року в [[індивідуальна гонка|індивідуальній гонці]] в [[Гохфільцен]]і — '''2''' місце.

== Загальний залік в Кубку світу ==
* [[Кубок світу з біатлону 1995-1996|1995–1996]] — '''70-е місце'''
* [[Кубок світу з біатлону 1999-2000|1999–2000]] — '''35-е місце'''
* [[Кубок світу з біатлону 2000-2001|2000–2001]] — '''51-е місце'''
* [[Кубок світу з біатлону 2001-2002|2001–2002]] — '''72-е місце'''
* [[Кубок світу з біатлону 2002-2003|2002–2003]] — '''55-е місце'''
* [[Кубок світу з біатлону 2003-2004|2003–2004]] — '''76-е місце'''
* [[Кубок світу з біатлону 2004-2005|2004–2005]] — '''66-е місце'''
* [[Кубок світу з біатлону 2005-2006|2005–2006]] — '''43-е місце'''

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==

* [http://services.biathlonresults.com/athletes.aspx?IbuId=BTUKR11805197601 Профіль на сайті IBU] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130926101418/http://services.biathlonresults.com/athletes.aspx?IbuId=BTUKR11805197601 |date=26 вересня 2013 }}
* [http://www.biathlon.com.ua/profile.php?lang=rus&id=96 Профіль на сайті ФБУ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305111624/http://www.biathlon.com.ua/profile.php?lang=rus&id=96 |date=5 березня 2016 }}
{{СТАНДАРТНЕ_СОРТУВАННЯ:_КЛЮЧ_СОРТУВАННЯ:Лисенко Руслан Вікторович}}

{{СТАНДАРТНЕ_СОРТУВАННЯ:_КЛЮЧ_СОРТУВАННЯ:Лисенко Руслан Вікторович}}
[[Категорія:Уродженці Недригайлівського району]]
[[Категорія:Олімпійці Сумщини]]
[[Категорія:Українські біатлоністи]]
[[Категорія:Біатлоністи на зимових Олімпійських іграх 1998]]
[[Категорія:Біатлоністи на зимових Олімпійських іграх 2002]]
[[Категорія:Біатлоністи на зимових Олімпійських іграх 2006]]
[[Категорія:Українські учасники зимових Олімпійських ігор 1998]]
[[Категорія:Українські учасники Універсіад]]

title: Загальна інформація

Національність: українець

Громадянство: Україна

Місце проживання: Суми, Україна

Народження: 18 травня 1976 (48 років) · Великі Будки, Недригайлівський район, Сумська область, Україна

Вага: 70 кг

Alma mater: НУ «Чернігівський колегіум» імені Т. Г. Шевченка

title: Спорт

Країна: Україна

Вид спорту: біатлон