text:
# Парламент Чеченської Республіки Ічкерія
Парламент Чеченської Республіки Ічкерія (до 1994 — Чеченської Республіки (Нохчійчо) ) — вищий орган законодавчої влади республіки, сформований в 1991 році.

## Історія
27 жовтня 1991 року відбулися перші вибори президента та парламенту ЧРІ. У виборах взяли участь 458 144 воборці (72% із загального числа 638 608 осіб). Згідно офіційним заявам, 412 671 виборці (90,1 %) проголосувало за Дудаєва. На виборах були присутні спостерігачі із кількох країн (Грузія, Латвія, Литва, Естонія), а також представники неурядових організацій інших держав, які не знайшли серйозних порушень  під час виборів.
Противники Дудаєва виступили з протилежними твердженнями. Проросійські сили називають ці вибори інсценуванням. За поширеної ними інформацією, зокрема Андрієм Савєльєвим, у виборах брало участь не більше 10% виборців. 6 районів республіки, населення яких не прийняло запропонований порядок виборів, були виключені з участі у виборах. Місцеві ЗМІ перебували під жорстким контролем прихильників незалежності, які оголосили своїх супротивників «ворогами народу». Урни для голосування розташовувалися на одній з центральних площ Грозного, де проходив мітинг Загальнонаціонального конгресу чеченського народу. Російськомовне населення не брало участі в голосуванні. З 360 дільниць вибори реально проходили на 70. Тимчасова вища рада Чечено-Інгушської Республіки не визнала вибори президента і парламенту Ічкерії, а результати назвала сфабрикованими. Мітинг супротивників незалежності звернувся до керівництва Росії з проханням вжити заходів щодо стабілізації ситуації.
Перше засідання Парламенту Ічкерії відбулося 2 листопада 1991 . Парламент оголошувався найвищим органом законодавчої влади, який обирається громадянами на п'ять років. Вибори проводилися за мажоритарною системою. Парламент мав затверджувати Конституцію та закони, склад Кабінету міністрів, членів Конституційного, Верховного та Арбітражного суду, а також суддів міст та районів. Парламент також призначав Генерального прокурора та контролював роботу виконавчих органів влади . Парламент також ухвалив Конституцію Ічкерії, яка скасовувала дію Конституції Чечено-Інгуської АРСР. У 1996 і 1997 роках до Конституції ЧРІ вносилися зміни .
Президент Ічкерії Джохар Дудаєв з перших днів свого правління вжив низку заходів, які мали допомогти йому зосередити всю владу в республіці у своїх руках. Однією з підстав для подібних дій він називав загрозу російської агресії .
15 квітня 1993 року на площі перед Президентським палацом розпочався мітинг супротивників Дудаєва. Ініціатором мітингу стали профспілки республіки, які висунули спочатку соціально-економічні вимоги. Але потім вимоги стали політичними . Учасники вимагали відставки президента та уряду, проведення нових виборів та підвищення ролі представницького органу влади . 17 квітня прихильникам Дудаєва вдалося витіснити учасників мітингу на Театральну площу .
Наприкінці квітня близько десятка депутатів парламенту Чеченської Республіки Ічкерія, серед яких були віцеспікер Ах'яд Ідігов та голова Вайнахської демократичної партії Зелімхан Яндарбієв, на знак підтримки Дудаєва вийшли зі складу Парламенту .
2 травня 1993 року головою Парламенту Ічкерії став лідер групи «Бак'о» (чеч. Справедливість) Юсуп Сосламбеков. Під його керівництвом парламентом було ухвалено рішення про усунення Дудаєва з посади прем'єр-міністра. Першому віцепрем'єру Ярагі Мамадаєву було доручено сформувати Уряд народної довіри .
17 квітня 1993 року Дудаєв оголосив про розпуск парламенту, Конституційного суду, Грозненських міських зборів, ввів у республіці пряме президентське правління і т. д. 5 червня відбувся штурм будівлі Грозненських міських зборів і розгін мітингу опозиції . Наприкінці червня 1993 року парламент відновив роботу, але Дудаєв заборонив їм займатися законодавством.
27 січня 1997 року відбулися вибори президента та парламенту ЧРІ. Президентом республіки був обраний Аслан Масхадов. До парламенту республіки балотувалися 766 кандидатів, які претендували на 63 депутатські крісла. Усього кілька депутатів змогли перемогти у першому турі. Для укомплектування депутатського корпусу потрібен другий тур, який призначили на 16 лютого. Було визнано обраними 44 депутати. Решту депутатів обрали пізніше .
5 вересня 2003 року Парламент ЧРІ оголосив про імпічмент президенту Аслану Масхадову. Підставою для такого рішення голова парламенту Іса Теміров назвав численні порушення Масхадовим Конституції ЧРІ та незаконне запровадження ним шаріатського правління. За словами Темірова, усунення Масхадова є єдиним засобом стабілізації ситуації у республіці .
6 жовтня 2007 року президент ЧРІ Доку Умаров і проголосив ліквідацію Ічкерії та утворення Кавказького емірату. Підставою для такого рішення Умаровим було названо «безумовний обов'язок мусульман перед Аллахом встановити на підконтрольних територіях Закон Аллаха — шаріат» . Заява призвела до розколу. Ахмед Закаєв заявив, що сам його телефонним голосуванням було обрано прем'єр-міністром Ічкерії, а головою парламенту — Жалаудін Сараляпов. Запровадження посади прем'єра, на думку Закаєва, пояснюється самоусуненням Умарова від виконання обов'язків президента. Керівники емірату, у свою чергу, звинуватили Закаєва в антидержавній діяльності .

## Голови парламенту
- Ахмадов Хусейн Сайдалович (2 листопада 1991 — 17 квітня 1993);
- Сосламбеков Юсуп Еділбекович (2 травня 1993 — 4 червня 1993);
- Ідігов Ах'яд Данілбекович (22 червня 1993 — 17 березня 1997);
- Аліхаджієв Руслан Шамілевич (17 березня 1997 — березень 2000);
- Теміров Іса (травень 2000 — червень 2000);
- Хіряєв Дардаїл Рахімович (червень 2000 — 26 жовтня 2003);
- Бішаєв Селім (жовтень 2003 — грудень 2003);
- Ахматов Ібрагім (грудень 2003 — березень 2005);
- Сараляпов Жалаудін (з березня 2005).

title: Парламент Чеченської Республіки Ічкерія

wikitext:
{{Парламент
|назва = Парламент Чеченської Республіки Ічкерія
|скликання =
|мова_оригіналу =
|оригінальна_назва =
|мова_оригіналу2 =
|оригінальна_назва2 =
|герб = COA of Chechen Republic Ichkeria.png
|розмір_герба =
|підпис_герба = Герб Чеченської Республіки Ічкерія
|зображення =
|розмір_зображення =
|підпис_зображення =
|держава = {{flagicon image|Flag of Chechen Republic of Ichkeria.svg}} [[Чеченська Республіка Ічкерія]]
|тип = однопалатний
|палати =
|дата_заснування = [[1991]]
|рік_заснування =
|дата_ліквідації =
|попередник =
|наступник =
|заголовок_палати =
|діаграма =
|розмір_діаграми =
|кількість_депутатів = 63
|політичні_групи =
|згорнути_групи =
|назва_голови1 =
|голова1 =
|партія_голови1 =
|дата_обрання_голови1 =
|назва_голови1_2 =
|голова1_2 =
|партія_голови1_2 =
|дата_обрання_голови1_2 =
|скликання1 =
|останні_вибори1 = [[27 січня]] [[1997]]
|наступні_вибори1 =
|виборча_система1 = [[мажоритарна система]]
|термін1 = 5 років
|заголовок_палати2 =
|діаграма2 =
|розмір_діаграми2 =
|кількість_депутатів2 =
|політичні_групи2 =
|згорнути_групи2 =
|назва_голови2 =
|голова2 =
|партія_голови2 =
|дата_обрання_голови2 =
|назва_голови2_2 =
|голова2_2 =
|партія_голови2_2 =
|дата_обрання_голови2_2 =
|скликання2 =
|останні_вибори2 =
|наступні_вибори2 =
|виборча_система2 =
|термін2 =
|адреса =
|сайт =
|сайт2 =
}}
'''[[Парламент]] [[Чеченська Республіка Ічкерія|Чеченської Республіки Ічкерія]]''' (до 1994 — '''Чеченської Республіки''' ('''Нохчійчо''') <ref>А. В. Черкасов и О. П. Орлов [http://memo.ru/hr/hotpoints/chechen/itogi/ Хроника вооружённого конфликта] // [[Меморіал (організація)|Мемориал]] {{Wayback}} </ref><ref>{{Cite web |url=http://www.igpi.ru/monitoring/1047645476/oct_97/chechen.html |title=Чеченская Республика Ичкерия. Политический мониторинг |archive-url=https://web.archive.org/web/20210304035623/http://igpi.ru/monitoring/1047645476/oct_97/chechen.html |archive-date=2021-03-04 |dead-url=no |access-date=2019-07-20}}</ref>) — вищий орган [[Законодавча влада|законодавчої влади]] республіки, сформований в [[1991]] році.

== Історія ==
[[27 жовтня]] [[1991]] року відбулися перші [[Вибори президента Чеченської Республіки Ічкерія (1991)|вибори президента та парламенту ЧРІ]]. У виборах взяли участь {{Nobr|458 144}} воборці (72% із загального числа {{Nobr|638 608}} осіб). Згідно офіційним заявам, {{Nobr|412 671}} виборці (90,1 %) проголосувало за Дудаєва<ref>{{Cite web |url=https://chechenlaw.ru/?p=443 |title=Постановление ЦИК Чечни |accessdate=8 грудня 2019 |archive-date=7 січня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190107181354/https://chechenlaw.ru/?p=443 }}</ref>. На виборах були присутні спостерігачі із кількох країн ([[Грузія]], [[Латвія]], [[Литва]], [[Естонія]]), а також представники неурядових організацій інших держав, які не знайшли серйозних порушень  під час виборів{{Sfn|mirtesen}}.

Противники Дудаєва виступили з протилежними твердженнями{{Sfn|ekhokavkaza}}. Проросійські сили називають ці вибори інсценуванням. За поширеної ними інформацією, зокрема Андрієм Савєльєвим, у виборах брало участь не більше 10% виборців. 6 районів республіки, населення яких не прийняло запропонований порядок виборів, були виключені з участі у виборах. Місцеві [[Засоби масової інформації|ЗМІ]] перебували під жорстким контролем прихильників незалежності, які оголосили своїх супротивників «<nowiki/>[[Ворог народу|ворогами народу]]<nowiki/>». Урни для голосування розташовувалися на одній з центральних площ Грозного, де проходив мітинг [[Загальнонаціональний конгрес чеченського народу|Загальнонаціонального конгресу чеченського народу]]. Російськомовне населення не брало участі в голосуванні. З 360 дільниць вибори реально проходили на 70. Тимчасова вища рада [[Чечено-Інгушська Автономна Радянська Соціалістична Республіка|Чечено-Інгушської Республіки]] не визнала вибори президента і парламенту Ічкерії, а результати назвала сфабрикованими. Мітинг супротивників незалежності звернувся до керівництва Росії з проханням вжити заходів щодо стабілізації ситуації{{Sfn|tinlib}}.

Перше засідання Парламенту Ічкерії відбулося [[2 листопада]] [[1991]] {{Sfn|Геополитика}}. Парламент оголошувався найвищим органом [[Законодавча влада|законодавчої влади]], який обирається громадянами на п'ять років. Вибори проводилися за [[Мажоритарна виборча система|мажоритарною системою]]. Парламент мав затверджувати Конституцію та закони, склад Кабінету міністрів, членів Конституційного, Верховного та Арбітражного суду, а також суддів міст та районів. Парламент також призначав Генерального прокурора та контролював роботу виконавчих органів влади {{Sfn|Музаев2}}. Парламент також ухвалив [[Конституція Чеченської Республіки Ічкерія|Конституцію Ічкерії]], яка скасовувала дію Конституції [[Чечено-Інгушська Автономна Радянська Соціалістична Республіка|Чечено-Інгуської АРСР]]. У [[1996]] і [[1997]] роках до Конституції ЧРІ вносилися зміни <ref>{{Cite web |url=https://russian7.ru/post/chechnya-i-ichkeriya-v-chem-otlichiya/ |title=Чечня и Ичкерия: в чем отличия |date=2018-03-23 |website=Русская семёрка |language=ru |archive-url=https://web.archive.org/web/20180813013948/http://russian7.ru/post/chechnya-i-ichkeriya-v-chem-otlichiya/ |archive-date=2018-08-13 |dead-url=no |access-date=2019-10-05}}</ref>.

[[Президент Чеченської Республіки Ічкерія|Президент Ічкерії]] [[Дудаєв Джохар Мусаєвич|Джохар Дудаєв]] з перших днів свого правління вжив низку заходів, які мали допомогти йому зосередити всю владу в республіці у своїх руках. Однією з підстав для подібних дій він називав загрозу російської агресії {{Sfn|bezformata}}.

[[15 квітня]] [[1993]] року на площі перед [[Президентський палац у Грозному|Президентським палацом]] розпочався мітинг супротивників Дудаєва. Ініціатором мітингу стали профспілки республіки, які висунули спочатку соціально-економічні вимоги. Але потім вимоги стали політичними {{Sfn|refdb}}{{Sfn|Гродненский}}. Учасники вимагали відставки президента та уряду, проведення нових виборів та підвищення ролі представницького органу влади {{Sfn|bezformata}}. 17 квітня прихильникам Дудаєва вдалося витіснити учасників мітингу на Театральну площу {{Sfn|Сигаури|2002|с=84—85}}.

Наприкінці квітня близько десятка депутатів парламенту Чеченської Республіки Ічкерія, серед яких були віцеспікер [[Ах'яд Ідігов]] та голова Вайнахської демократичної партії [[Зелімхан Яндарбієв]], на знак підтримки Дудаєва вийшли зі складу Парламенту {{Sfn|Музаев}}.

[[2 травня]] [[1993]] року головою Парламенту Ічкерії став лідер групи «Бак'о» ({{Lang-ce|Справедливість}}) Юсуп Сосламбеков. Під його керівництвом парламентом було ухвалено рішення про усунення Дудаєва з посади прем'єр-міністра. Першому віцепрем'єру Ярагі Мамадаєву було доручено сформувати Уряд народної довіри {{Sfn|Музаев}}.

[[17 квітня]] [[1993]] року Дудаєв оголосив про розпуск парламенту, Конституційного суду, Грозненських міських зборів, ввів у республіці пряме президентське правління і т. д. 5 червня відбувся штурм будівлі Грозненських міських зборів і розгін мітингу опозиції {{Sfn|Сигаури|2002|с=90}}. Наприкінці червня [[1993]] року парламент відновив роботу, але Дудаєв заборонив їм займатися законодавством.{{Sfn|bezformata}}
[[Файл:Svgfiles_2021-12-09-11-20-09-305352-13345657848647309975.svg|міні| Розстановка сил у парламенті на 1998 рік]]
[[27 січня]] [[1997]] року відбулися [[Вибори президента Чеченської Республіки Ічкерія (1997)|вибори президента та парламенту ЧРІ]]. Президентом республіки був обраний [[Масхадов Аслан Алійович|Аслан Масхадов]]. До парламенту республіки балотувалися 766 кандидатів, які претендували на 63 депутатські крісла. Усього кілька депутатів змогли перемогти у першому турі. Для укомплектування депутатського корпусу потрібен другий тур, який призначили на 16 лютого. Було визнано обраними 44 депутати. Решту депутатів обрали пізніше {{Sfn|kommersant}}.

[[5 вересня]] [[2003]] року Парламент ЧРІ оголосив про імпічмент президенту Аслану Масхадову. Підставою для такого рішення голова парламенту Іса Теміров назвав численні порушення Масхадовим Конституції ЧРІ та незаконне запровадження ним [[Шаріат|шаріатського]] правління. За словами Темірова, усунення Масхадова є єдиним засобом стабілізації ситуації у республіці {{Sfn|Lenta}}.

[[6 жовтня]] [[2007]] року президент ЧРІ [[Доку Умаров]] і проголосив ліквідацію Ічкерії та утворення [[Кавказький емірат|Кавказького емірату]]. Підставою для такого рішення Умаровим було названо «безумовний обов'язок мусульман перед Аллахом встановити на підконтрольних територіях Закон Аллаха — шаріат» <ref>{{Cite web |url=https://www.kavkaz-uzel.eu/articles/158730/ |title=Имарат Кавказ |date=2016-12-27 |website=Кавказский узел |language=ru |archive-url=https://web.archive.org/web/20191007194851/https://www.kavkaz-uzel.eu/articles/158730/ |archive-date=2019-10-07 |dead-url=no |access-date=2019-10-05}}</ref>. Заява призвела до розколу. [[Ахмед Закаєв]] заявив, що сам його телефонним голосуванням було обрано прем'єр-міністром Ічкерії, а головою парламенту — Жалаудін Сараляпов. Запровадження посади прем'єра, на думку Закаєва, пояснюється самоусуненням Умарова від виконання обов'язків президента. Керівники емірату, у свою чергу, звинуватили Закаєва в антидержавній діяльності <ref>{{Cite web |url=https://www.kommersant.ru/doc/828934 |title=Телефонные выборы |last=Муса Мурадов |date=2007-11-24 |website=[[Коммерсантъ]] |archive-url=https://web.archive.org/web/20181203204544/https://www.kommersant.ru/doc/828934 |archive-date=2018-12-03 |dead-url=no |access-date=2019-10-05}}</ref>.

== Голови парламенту ==
* Ахмадов Хусейн Сайдалович (2 листопада 1991 — 17 квітня 1993);
* Сосламбеков Юсуп Еділбекович (2 травня 1993 — 4 червня 1993);
* [[Ах'яд Ідігов|Ідігов Ах'яд Данілбекович]] (22 червня 1993 — 17 березня 1997);
* [[Аліхаджієв Руслан Шамілевич]] (17 березня 1997 — березень 2000);
* Теміров Іса (травень 2000 — червень 2000);
* Хіряєв Дардаїл Рахімович (червень 2000 — 26 жовтня 2003);
* Бішаєв Селім (жовтень 2003 — грудень 2003);
* Ахматов Ібрагім (грудень 2003 — березень 2005);
* Сараляпов Жалаудін (з березня 2005).

== Примітки ==
{{reflist}}
[[Категорія:Чеченська Республіка Ічкерія]]
[[Категорія:Засновані 1991]]
[[Категорія:Парламент]]
[[Категорія:Парламенти за країною]]
[[Категорія:Однопалатні парламенти]]

Юрисдикція: Чеченська Республіка Ічкерія

Тип: однопалатний парламент

Виборча система: мажоритарна система

Термін: 5 років


text:
# Вулиця Григорія Голоскевича
Ву́лиця Григорія Голоскевича — вулиця в Голосіївському районі міста Києва, місцевість Віта-Литовська. Пролягає від Дніпровського шосе до вулиці Олега Рябова.

## Історія
Вулиця виникла у 2010-х роках під проектною назвою Проектна 13042. Сучасна назва на честь мовознавця, громадського діяча Григорія Голоскевича — з 2017 року.

wikiname: ukwiki

title: Вулиця Григорія Голоскевича

in_language: uk

wikitext:
{{Вулиця України
 |назва = Вулиця Григорія Голоскевича
 |населений пункт = [[Київ]]
 |місцевість = [[Віта-Литовська]]
 |район = [[Голосіївський район|Голосіївський]]
 |на карті =
 |фото =
 |розмір_фото =
 |підпис =
 |назва на честь = [[Голоскевич Григорій Костянтинович|Григорія Голоскевича]]
 |колишні назви = вулиця Проектна 13042
 |протяжність =
 |координати п          =
 |координати к          =
 |покриття = ґрунтове
 |рух = двосторонній
 |індекс = 03131
 |метро = {{лкм|3}}«{{м|Видубичі}}»
 |автобус ={{ка}}43 (по [[Столичне шосе|Столичному шосе]])
 |залізниця = [[Петро Кривоніс (станція)|Петро Кривоніс]]
 |маршрутні таксі =
 |зупинки =
 |будівлі =
 |архітектурні пам'ятки =
 |пам'ятники =
 |храми =
 |державні установи =
 |навчальні заклади =
 |заклади культури =
 |медичні заклади =
 |аптеки =
 |пошта =
 |комерція =
 |забудова =
 |підприємства =
 |парки  =
 |OSM                   =
}}
'''Ву́лиця Григорія Голоскевича''' — [[вулиця]] в [[Голосіївський район|Голосіївському районі]] міста [[Київ|Києва]], місцевість [[Віта-Литовська]]. Пролягає від [[Дніпровське шосе (Київ)|Дніпровського шосе]] до [[Вулиця Олега Рябова|вулиці Олега Рябова]].

== Історія ==
Вулиця виникла у 2010-х роках під проектною назвою ''Проектна 13042''. Сучасна назва на честь мовознавця, громадського діяча [[Голоскевич Григорій Костянтинович|Григорія Голоскевича]] — з [[2017]] року{{ркмр2|3188}}.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
{{Вікіпосилання|Портал=Київ|Портал-зображення=Flag of Kyiv Kurovskyi.svg}}
{{мкк||Князя Вітовта вулиця}}

{{кв-нзв}}
{{Віта-Литовська}}

[[Категорія:Вулиці Голосіївського району]]
[[Категорія:Вулиці Києва, названі на честь людей]]

title: Вулиця Григорія Голоскевича · Київ

Місцевість: Віта-Литовська

Район: Голосіївський

Назва на честь: Григорія Голоскевича

title: Колишні назви

Колишні назви: вулиця Проектна 13042

title: Загальні відомості

title: Транспорт

Найближчі станції метро: «Видубичі»

Автобуси: А 43 (по Столичному шосе)

Найближчі залізничні станції: Петро Кривоніс

Рух: двосторонній

Покриття: ґрунтове

title: Зовнішні посилання

У проєкті OpenStreetMap: пошук у Nominatim

П: Портал «Київ»

d: Інформація у Вікіданих?


text:
# ENNIE Awards
ENNIE Awards (раніше ENnie Awards; також ENNIES чи Ennies) — це нагорода за продукти, пов'язані з рольовими іграми (RPG) (включно з ігровими аксесуарами, виданнями та мистецтвом) та їхніми творцями. Нагорода була заснована у 2001 році Рассом Морріссі з EN World у партнерстві з Eric Noah's Unofficial D&D Third Edition News. З 2002 року церемонія вручення нагород відбувається на Gen Con-і в Індіанаполісі.
ENNIE складається з двох турів. У першому турі видавці надсилають свої продукти до номінації. Заявки оцінюють п'ятеро демократично обраних суддів. У другому турі номіновані суддями продукти проходять голосування громадськості. Переможців щорічних нагород оголошують на церемонії під час Gen Con-у.

## Історія
Нагорода спочатку фокусувалася на продуктах і видавцях системи d20. Згодом вона охопила «усі ігри, доповнення та суміжні проєкти». Від 2002 року переможці оголошуються на церемонії наживо під час Gen Con-у. З часом церемонія стала вважатися «визначною частиною» цього конвенту.
Номінантів обирає журі, а за переможців голосує публіка. Останніх оголошують на церемонії нагородження, котра проводилася у співпраці між Gen Con та EN World.. Від початку 2019 року EN World та Расс Морріссі більше не пов'язані з нагородою.
У 2007 році ENNIES були спонсоровані корпорацією Your Games Now, у 2008 році — Avatar Art. У 2010, 2011 та 2012 роках їх спонсорували як Indie Press Revolution, так і DriveThruRPG. З 2013 по 2016 рік їх спонсорувала лише DriveThruRPG. У 2015 році компанія Campaign Coins виготовила медалі як спонсор; Lone Wolf Development стала спонсором у 2017 році.
У 2015 році з другого туру нагороди за порушення авторських прав дискваліфікували гру Mass Effect, котра не мала офіційної ліцензії.
У 2020 році Massif Press зняла свою рольову гру Lancer із конкурсу через скандал 2017 року, коли ігровий модуль для системи Lamentations of the Flame Princess під назвою «Blood in the Chocolate» отримав золоту нагороду в категорії «Пригода», попри те, що преса, представники індустрії та навіть сам автор його широко описували як «образливий», «особливо огидний» і «просто безглуздий».
Письменник Джордж Р. Р. Мартін у 2010 році назвав нагороду ENNIE «найпрестижнішою нагородою у сфері рольових ігор». Чарлі Хол прокоментував для Polygon у 2020 році:
| Ennies є унікальними серед ігрових нагород. Судді тут — волонтери, які дотримуються суворих етичних принципів. Головним із них є зобов'язання не мати ніяких професійних стосунків із жодним видавцем рольових ігор напередодні нагородження. Вони допомагають переконатися, що Ennies — це не просто конкурс популярності, відсіюючи десятки за десятками заявок, залишаючи лише найкращих. Після того, як сформовано короткий список, голосування за остаточних переможців стає відкритим для всіх. Оригінальний текст (англ.) The Ennies are unique among gaming awards. Judges are volunteers, who follow a strict set of ethical guidelines. Chief among them is the vow not to have any professional relationship with any RPG publisher in the lead up to the awards. They help ensure that the Ennies aren’t just a popularity contest by winnowing down the dozens upon dozens of submissions to only the very best. Once the short list has been created, voting on the final winners is open to all. |
ENNIE Awards присуджує Золоту та Срібну нагороди за 1-ше та 2-ге місця відповідно. Категорії змінюються щороку залежно від номінацій. Станом на 2024 рік, категорії були такими:
- Вибір суддів
- Найкраща пригода — довгий формат
- Найкраща пригода — короткий формат
- Найкращий інструмент/аксесуар — цифровий
- Найкращий інструмент/аксесуар — нецифровий
- Найкраще зображення на обкладинці
- Найкращі зображення всередині публікації
- Найкращі мапи
- Найкращий контент, створений спільнотою
- Найкраща сімейна гра/продукт
- Найкраща безплатна гра/продукт
- Найкраща гра
- Найкраще верстання та дизайн
- Найкращий монстр/супротивник
- Найкращий онлайн-контент
- Найкраща якість виробництва
- Найкращий продукт, пов'язаний з РПГ
- Найкращі правила
- Найкращий сетинг
- Найкращий стрімінговий контент
- Найкращий додаток
- Найкращий текст/написання
- Продукт року

## Переможці за роками
- Переможці ENnie Award 2001(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2002(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2003(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2004(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2005(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2006(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2007(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2008(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2009(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2010(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2011(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2012(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2013(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2014(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2015(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2016(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2017(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2018(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2019(інші мови)
- Переможці ENnie Award 2020(інші мови)
- Переможці ENNIE Award 2021(інші мови)
- Переможці ENNIE Award 2022(інші мови)
- Переможці ENNIE Award 2023(інші мови)
- Переможці ENNIE Award 2024(інші мови)

title: ENNIE Awards

wikitext:
{{Infobox Award
| назва = «ENNIE Awards»
| current_awards = ENNIE Award 2025
| фото = Robin Laws and Gareth Hanrahan at the Ennie Awards, GenCon 2012 (cropped).jpg
| ширина =
| alt =
| підпис = [[Геймдизайнер]]и {{link-interwiki|Робін Лоз|Q=Q3012102}} та {{link-interwiki|Гарет Ганраген|Q=Q18921858}} на церемонії 2012 року
| опис = продукти, пов'язані з [[Рольова гра|рольовими іграми]]
| засновник = {{link-interwiki|Расс Морріссі|Q=Q97171203}}<br/>''Eric Noah's Unofficial D&D Third Edition News''
| країна = {{USA}}
| location = {{link-interwiki|Gen Con|Q=Q550430}}, [[Індіанаполіс]]
| year = {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2001|2001|Q=Q111913173}}
| year2 = {{link-interwiki|Переможці ENNIE Award 2024|2024|Q=Q129408706}}
| holder =
| сайт = https://ennie-awards.com/
}}
'''ENNIE Awards''' (раніше ENnie Awards; також ENNIES чи Ennies)<ref>{{Cite magazine |last= |first= |date=August 20, 2009 |title=ENnie Awards Present the Best in Tabletop Role-Playing |url=https://www.wired.com/2009/08/ennie-awards-present-the-best-in-tabletop-role-playing/ |journal=Wired |language=en-US |issn=1059-1028 |access-date=March 1, 2022}}</ref><ref name=":1">{{Cite web |url=https://www.polygon.com/2017/7/5/15923872/best-tabletop-rpgs-2017 |title=The best tabletop RPGs of 2017 |last=Hall |first=Charlie |date=July 5, 2017 |website=Polygon |access-date=February 27, 2019}}</ref> — це нагорода за продукти, пов'язані з [[Рольова гра|рольовими іграми]] (RPG) (включно з ігровими аксесуарами, виданнями та мистецтвом) та їхніми творцями. Нагорода була заснована у 2001 році {{link-interwiki|Расс Морріссі|Рассом Морріссі|Q=Q97171203}} з {{link-interwiki|EN World|Q=Q5323770}} у партнерстві з ''Eric Noah's Unofficial D&D Third Edition News''<ref>{{Cite web |url=https://ennie-awards.com/about/ |title=About – ENNIE Awards |language=en-US |access-date=March 1, 2022}}</ref>. З 2002 року церемонія вручення нагород відбувається на {{link-interwiki|Gen Con|Gen Con-і|Q=Q550430}} в [[Індіанаполіс]]і<ref name=":1" />.

ENNIE складається з двох турів. У першому турі видавці надсилають свої продукти до номінації. Заявки оцінюють п'ятеро демократично обраних суддів. У другому турі номіновані суддями продукти проходять голосування громадськості. Переможців щорічних нагород оголошують на церемонії під час Gen Con-у.

== Історія ==
Нагорода спочатку фокусувалася на продуктах і видавцях [[D20 System|системи d20]]. Згодом вона охопила «усі ігри, доповнення та суміжні проєкти»<ref name=":0">{{Cite book |url=https://www.worldcat.org/oclc/855019926 |title=Games' Most Wanted: The Top 10 Book of Players, Pawns, and Power-Ups |last=Rome |first=Ben H. |date=2013 |publisher=Potomac Books |location=Washington, D.C. |pages=278 |isbn=978-1-59797-724-1 |oclc=855019926}}</ref>. Від 2002 року переможці оголошуються на церемонії наживо під час {{link-interwiki|Gen Con|Gen Con-у|Q=Q550430}}. З часом церемонія стала вважатися «визначною частиною» цього конвенту<ref name=":0" />.

Номінантів обирає журі, а за переможців голосує публіка. Останніх оголошують на церемонії нагородження, котра проводилася у співпраці між Gen Con та EN World.<ref>{{Cite web |url=https://www.escapistmagazine.com/annual-ennie-awards-honor-best-of-roleplaying-games/ |title=Annual ENnie Awards Honor Best of Roleplaying Games |date=August 20, 2014}}</ref>. Від початку 2019 року EN World та Расс Морріссі більше не пов'язані з нагородою<ref>{{Cite web |url=http://www.ennie-awards.com/blog/ennies-leadership-change-announcement/ |title=ENnies Leadership Change Announcement |date=February 15, 2019 |website=ENnie Awards |language=en-US |archive-url=https://web.archive.org/web/20190421200617/https://ennie-awards.com/blog/ennies-leadership-change-announcement/ |archive-date=April 21, 2019 |url-status=dead |access-date=February 15, 2019}}</ref>.

У 2007 році ENNIES були спонсоровані корпорацією Your Games Now, у 2008 році — Avatar Art. У 2010, 2011 та 2012 роках їх спонсорували як {{link-interwiki|Indie Press Revolution|Q=Q6024488}}, так і {{link-interwiki|Wolves of Freeport|DriveThruRPG|Q=Q56318124}}. З 2013 по 2016 рік їх спонсорувала лише DriveThruRPG. У 2015 році компанія Campaign Coins виготовила медалі як спонсор; Lone Wolf Development стала спонсором у 2017 році.

У 2015 році з другого туру нагороди за порушення авторських прав дискваліфікували гру [[Mass Effect (серія)|Mass Effect]], котра не мала офіційної ліцензії<ref>{{Cite web |url=https://www.bleedingcool.com/2015/06/29/tabletop-rpg-award-nominates-copyright-infringing-game-multiple-awards/ |title=Tabletop RPG Award Nominates Copyright Infringing Game For Multiple Awards(UPDATE) |date=June 29, 2015 |website=Bleeding Cool News And Rumors |publisher=Bleeding Cool}}</ref>.

У 2020 році Massif Press зняла свою рольову гру {{link-interwiki|Lancer (настільна рольова гра)|Lancer|Q=Q130979018}} із конкурсу через скандал 2017 року, коли ігровий модуль для системи {{link-interwiki|Lamentations of the Flame Princess|Q=Q27102827}} під назвою «Blood in the Chocolate» отримав золоту нагороду в категорії «Пригода», попри те, що преса, представники індустрії та навіть сам автор його широко описували як «образливий», «особливо огидний» і «просто безглуздий»<ref>{{Cite web |url=https://www.belloflostsouls.net/2020/07/rpg-lancer-withdraws-from-ennies-protesting-controversial-title-receiving-award.html |title=RPG: Lancer Withdraws From ENnies, Protesting Controversial Title Receiving Award |date=July 2, 2020 |website=Bell of Lost Souls}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.geeknative.com/74293/ennies-2020-nominee-will-refuse-any-awards-until-organisers-address-2017-controversy/ |title=ENnies 2020 nominee will refuse any awards until organisers address 2017 controversy |date=June 30, 2020 |website=Geek Native}}</ref>.

Письменник [[Джордж Мартін (письменник)|Джордж Р. Р. Мартін]] у 2010 році назвав нагороду ENNIE «найпрестижнішою нагородою у сфері рольових ігор»<ref>{{Cite web |url=https://georgerrmartin.com/notablog/2010/07/22/ |title=22 | July | 2010 | Not a Blog}}</ref>. Чарлі Хол прокоментував для ''[[Polygon (сайт)|Polygon]]'' у 2020 році:<ref>{{Cite web |url=https://www.polygon.com/2020/6/30/21308168/2020s-best-tabletop-rpgs-chosen-by-fans |title=2020's best tabletop RPGs (so far), as chosen by fans |last=Hall |first=Charlie |date=June 30, 2020 |website=Polygon |language=en-US |access-date=February 11, 2022}}</ref>

{{text|Ennies є унікальними серед ігрових нагород. Судді тут — волонтери, які дотримуються суворих етичних принципів. Головним із них є зобов'язання не мати ніяких професійних стосунків із жодним видавцем рольових ігор напередодні нагородження. Вони допомагають переконатися, що Ennies — це не просто конкурс популярності, відсіюючи десятки за десятками заявок, залишаючи лише найкращих. Після того, як сформовано короткий список, голосування за остаточних переможців стає відкритим для всіх.
{{oq|en|The Ennies are unique among gaming awards. Judges are volunteers, who follow a strict set of ethical guidelines. Chief among them is the vow not to have any professional relationship with any RPG publisher in the lead up to the awards. They help ensure that the Ennies aren’t just a popularity contest by winnowing down the dozens upon dozens of submissions to only the very best. Once the short list has been created, voting on the final winners is open to all.}}}}

ENNIE Awards присуджує Золоту та Срібну нагороди за 1-ше та 2-ге місця відповідно. Категорії змінюються щороку залежно від номінацій. Станом на 2024 рік, категорії були такими:<ref>{{Cite web |url=https://www.polygon.com/24208883/best-rpg-games-tabletop-ennie-awards-gen-con-2024-buy-pre-order |title=Where to buy the best TTRPGs from Gen Con 2024 |last=Jovanée |first=Alice |date=2024-08-03 |website=Polygon |language=en-US |access-date=2024-08-05}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://ennie-awards.com/awards-process-and-faq/ |title=Awards Process and FAQ – ENNIE Awards |language=en-US |access-date=2025-04-03}}</ref>
{{Div col|colwidth=20em}}
* Вибір суддів
* Найкраща пригода — довгий формат
* Найкраща пригода — короткий формат
* Найкращий інструмент/аксесуар — цифровий
* Найкращий інструмент/аксесуар — нецифровий
* Найкраще зображення на обкладинці
* Найкращі зображення всередині публікації
* Найкращі мапи
* Найкращий контент, створений спільнотою
* Найкраща сімейна гра/продукт
* Найкраща безплатна гра/продукт
* Найкраща гра
* Найкраще верстання та дизайн
* Найкращий монстр/супротивник
* Найкращий онлайн-контент
* Найкраща якість виробництва
* Найкращий продукт, пов'язаний з РПГ
* Найкращі правила
* Найкращий [[Сетинг кампанії|сетинг]]
* Найкращий стрімінговий контент
* Найкращий додаток
* Найкращий текст/написання
* Продукт року
{{Div col end}}

== Переможці за роками ==
{{Div col|colwidth=20em}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2001|Q=Q111913173}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2002|Q=Q111914845}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2003|Q=Q111915273}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2004|Q=Q111937524}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2005|Q=Q111915863}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2006|Q=Q111937304}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2007|Q=Q4608351}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2008|Q=Q4610916}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2009|Q=Q4613675}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2010|Q=Q4617096}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2011|Q=Q111982413}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2012|Q=Q111982405}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2013|Q=Q111992477}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2014|Q=Q111992483}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2015|Q=Q112050678}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2016|Q=Q112061655}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2017|Q=Q112061658}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2018|Q=Q112872052}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2019|Q=Q112892647}}
* {{link-interwiki|Переможці ENnie Award 2020|Q=Q113127593}}
* {{link-interwiki|Переможці ENNIE Award 2021|Q=Q113213366}}
* {{link-interwiki|Переможці ENNIE Award 2022|Q=Q115812277}}
* {{link-interwiki|Переможці ENNIE Award 2023|Q=Q121236893}}
* {{link-interwiki|Переможці ENNIE Award 2024|Q=Q129408706}}
{{Div col end}}

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* [https://ennie-awards.com/ Офіційна сторінка ENNIE Awards]

[[Категорія:Нагороди, засновані 2001]]
[[Категорія:Ігрові премії]]

title: «ENNIE Awards» ·

Присуджують за: продукти, пов'язані з рольовими іграми

Засновник(и): Расс Морріссі · Eric Noah's Unofficial D&D Third Edition News

Країна: США

Вручення: Gen Con, Індіанаполіс


text:
# Озерово (Калінінградська область)
Озерово (рос. Озерово) — селище Зеленоградського району, Калінінградської області Росії. Входить до складу Ковровського сільського поселення.
Населення — 137 осіб (2015 рік).

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 134  | ↗137 |

title: Озерово (Калінінградська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 |тип                   =селище
 |тип_род               =
 |назва                 =Озерово
 |назва ін.             ={{lang-ru|Озерово}}
 |прапор                =
 |опис прапор           =
 |герб                  =
 |опис герба            =
 |розташування          =
 |опис розташування     =
 |зображення            =
 |зображення_розмір     =
 |зображення_підпис     =
 | mapx                 =
 | mapy                 =
 |суб'єкт РФ            =[[Калінінградська область]]
 |район                 =[[Зеленоградський район]]
 |міський округ         =
 |поселення             =[[Ковровське сільське поселення]]
 |рада                  =
 |код ЗКАТУ             = 27215804021<ref>[http://www.ocato.ru/okato.php?code=27215804021 Код ЗКАТУ для населених пунктів Зеленоградського району] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160427102228/http://www.ocato.ru/okato.php?code=27215804021 |date=2016-04-27 }}{{ref-ru}}</ref>
 |засноване             =
 |перша згадка          =
 |завойоване            =
 |статус                =
 |поділ                 =
 |населення             =137 осіб ([[2015]] рік)
 |площа                 =
 |ref-площа             =
 |густота               =
 |поштові індекси       = 238326
 |телефонний код        =
 |координати            =
 |часовий пояс          =[[UTC+2]]
 |висота                =
 |водойма               =
 |станція               =
 |відстань              =
 |залізниця р           =
 |автошлях р            =
 |фізична р             =
 |залізниця о           =
 |автошлях о            =
 |фізична о             =
 |залізниця с           =
 |автошлях с            =
 |фізична с             =
 |схема                 =
 |міста-побратими       =
 |день міста            =
 |катойконіми           =
 |адреса                =
 |вебсторінка           =
 |голова                =
 |ремарки               =
 |карта розташування1   =Росія Калінінградська область
}}

'''Озерово''' ({{lang-ru|Озерово}}) — [[селище]] [[Зеленоградський район|Зеленоградського району]], [[Калінінградська область|Калінінградської області]] [[Росія|Росії]]. Входить до складу [[Ковровське сільське поселення|Ковровського сільського поселення]].
Населення — 137 осіб ([[2015]] рік).

== Населення ==

{{ Населення РФ | Озерово (Калининградская область) }}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Зеленоградський район}}

{{Kaliningrad-obl-geo-stub}}

{{Портали|Росія}}

[[Категорія:Селища Калінінградської області]]

[[Категорія:Населені пункти Зеленоградського району]]

title: селище Озерово

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Калінінградська область

Муніципальний район: Зеленоградський район

Поселення: Ковровське сільське поселення

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Озерово · Озерово
Озерово у Вікісховищі


text:
# Медводе
Медводе (словен. Medvode) — місто в общині Медводе, Осреднєсловенський регіон, Словенія.

## Географія
Місце розташоване при злитті річок Сора та Сава, на висоті 313 м над рівнем моря.

title: Медводе

wikitext:
{{Місто
 | назва              = Медводе
 | місцева_назва       = Medvode
 | зображення          = Medvode-train station.jpg
 | зображення_розмір   =
 | зображення_підпис   = Залізничний двірець
 | прапор          =
 | країна          = [[Словенія]]
 | регіон          = [[Осреднєсловенський регіон]]
 | pushpin_map     = Slovenia
 | засноване       =
 | населення       = 5,390 (2023)<ref>[http://pop-stat.mashke.org/slovenia-cities.htm Cities in Slovenia] «Pop-stat.mashke.org» {{ref-en}}</ref>
 | площа           = 4,2
 | густота         =
 | агломерація     =
 | поштові індекси =
 | код країни      =
 }}
'''Медводе''' ({{lang-sl|Medvode}}) — [[Міста Словенії|місто]] в [[Община (адміністративно-територіальна одиниця)|общині]] [[Медводе (община)|Медводе]], [[Осреднєсловенський регіон]], [[Словенія]].

== Географія ==
Місце розташоване при злитті річок {{нп|Сора (річка)|Сора|sl|Sora}} та [[Сава (річка)|Сава]], на висоті 313 м над рівнем моря.

== Населення ==
<timeline>
ImageSize = width:580 height:270
PlotArea = left:50 right:20 top:25 bottom:30
TimeAxis = orientation:vertical
AlignBars = late
Colors =
  id:linegrey2 value:gray(0.9)
  id:linegrey value:gray(0.7)
  id:cobar value:rgb(0.7,0.8,0.9)
  id:cobar2 value:rgb(0.7,0.8,0.9)
DateFormat = yyyy
Period = from:0 till:6000
ScaleMajor = unit:year increment:2000 start:0 gridcolor:linegrey
ScaleMinor = unit:year increment:250 start:0 gridcolor:linegrey2
PlotData =
  color:cobar width:30 align:left
  bar:1948 from:0 till:395
  bar:1953 from:0 till:687
  bar:1961 from:0 till:1161
  bar:1971 from:0 till:1962
  bar:1981 from:0 till:4126
  bar:1991 from:0 till:4655
  bar:2002 from:0 till:4951
  bar:2008 from:0 till:4964
  bar:2010 from:0 till:5123
  bar:2012 from:0 till:5106
  bar:2015 from:0 till:5139
  bar:2018 from:0 till:5247
  bar:2020 from:0 till:5434
  bar:2022 from:0 till:5324
  bar:2023 from:0 till:5390
PlotData=
  textcolor:black fontsize:S
  bar:1948 at:395 text:395 shift:(-15,5)
  bar:1953 at:687 text:687 shift:(-15,5)
  bar:1961 at:1161 text:1,161 shift:(-15,5)
  bar:1971 at:1962 text:1,962 shift:(-15,5)
  bar:1981 at:4126 text:4,126 shift:(-15,5)
  bar:1991 at:4655 text:4,655 shift:(-15,5)
  bar:2002 at:4951 text:4,951 shift:(-15,5)
  bar:2008 at:4964 text:4,964 shift:(-15,5)
  bar:2010 at:5123 text:5,123 shift:(-15,5)
  bar:2012 at:5106 text:5,106 shift:(-15,5)
  bar:2015 at:5139 text:5,139 shift:(-15,5)
  bar:2018 at:5247 text:5,247 shift:(-15,5)
  bar:2020 at:5434 text:5.434 shift:(-15,5)
  bar:2022 at:5324 text:5,324 shift:(-15,5)
  bar:2023 at:5390 text:5,390 shift:(-15,5)
</timeline>
== Джерела ==
* ''Marjan Krušič''. Slovenija: turistični vodnik. Založba Mladinska knjiga. 2009. [[ISBN]] 978-961-01-0690-6 {{ref-sl}}
* ''Milan Orožen Adamič, Drago Perko, Drago Kladnik''. Krajevni leksikon Slovenije. Ljubljana: DZS. str. 444. 1995. [[ISBN]] 86-341-1141-5 {{ref-sl}}

== Примітки ==
{{reflist}}
== Посилання ==
* [http://www.stat.si/KrajevnaImena/default.asp?txtIme= Статистичне бюро Республіки Словенія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131011213645/http://www.stat.si/KrajevnaImena/default.asp?txtIme= |date=11 жовтня 2013 }}

{{Медводе}}
{{Портали|Географія|Словенія}}
{{Slovenia-geo-stub}}

[[Категорія:Міста Словенії]]

title: Медводе · Medvode

Країна: Словенія

Регіон: Осреднєсловенський регіон

Столиця для: Медводе (община Словенії, адміністративна одиниця країни другого рівня)

Площа: 4,2 км²

Часовий пояс: UTC+1 і UTC+2

Номери автомобілів: LJ

OSM: ↑1675857 ·R (Медводе)


text:
# Катранка
Катранка — рекреаційна зона, яка входить в межі населеного пункту Лиман, Лиманська сільська громада, в Білгород-Дністровському районі Одеської області.
Селище \є курортом, що розкинувся на узбережжі Джантшейського лиману. Водойма входить до складу Тузловських лиманів, що охороняються Рамсарською конвенцією як місця гніздівлі багатьох видів птахів (загалом — 200 видів, з яких 28 занесені до Червоної книги). Лимани відокремлені від моря піщаною косою, довжиною близько 50 км, шириною 100–300 м.
Селище поєднується із морською косою двома дерев'яними містками, перекинутими через лиман. На території курорту міститься близько 40 баз відпочинку, які використовують пляжі, що лежать на морській косі. У 2016 році побудовано третій приватний місток "Мрія", металевий.
У Катранці немає хвилерізів, і якщо тут сильний вітер, то сильні хвилі доходять і до берега.
Після початку повномасштабної війни курорт зупинив роботу. Одною з найголовніших причин простою курортного бізнесу є заборона купання у морі.

## Галерея
- Захід сонця біля селища

## Список приміток
1. ↑  Ми в передчутті, що Катранку завалять сміттям, – як місцеві оцінюють збільшення кількості туристів. О, Море.Сity (укр.). Процитовано 4 травня 2024.

title: Катранка

wikitext:
{{Місцевість
 | назва           = Катранка
 | зображення      =
 | зображення_розмір = 250 px
 | зображення_підпис =
 | область         = [[Одеська область]]
 | район           = {{Од-БлД}}
 | громада         = [[Лиманська сільська громада]]
 | код КОАТУУ      =
 | розташування    =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | засновано       =
 | населення       =
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 0,7 км²
 | ref-площа       =
 | щільність       =
 | поштовий індекс =
 | телефонний код  =
 | координати      = {{coord|45|39|10|N|29|50|17|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 45 || lat_min = 37 || lat_sec = 10
   | lon_deg = 29 || lon_min = 45 || lon_sec = 57
 | висота          =
 | ref-висота      =
 | водойма         = [[Джантшей]]
 | адреса          =
 | облікова картка =
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 }}

'''Катранка''' — рекреаційна зона, яка входить в межі населеного пункту [[Лиман (Лиманська сільська громада)|Лиман]], [[Лиманська сільська громада]], в [[Білгород-Дністровський район|Білгород-Дністровському районі]] [[Одеська область|Одеської області]].

Селище \є курортом, що розкинувся на узбережжі [[Джантшей|Джантшейського]] лиману. Водойма входить до складу [[Тузловські лимани|Тузловських лиманів]], що охороняються Рамсарською конвенцією як місця гніздівлі багатьох видів птахів (загалом — 200 видів, з яких 28 занесені до Червоної книги). Лимани відокремлені від моря піщаною косою, довжиною близько 50 км, шириною 100–300 м.

Селище поєднується із морською косою двома дерев'яними містками, перекинутими через лиман. На території курорту міститься близько 40 баз відпочинку, які використовують пляжі, що лежать на морській косі. У 2016 році побудовано третій приватний місток "Мрія", металевий.

У Катранці немає хвилерізів, і якщо тут сильний вітер, то сильні хвилі доходять і до берега.<ref>{{Cite web|url=https://omore.city/articles/109008/kurort-katranka-cini-umovi-yak-doihati|title=Ми в передчутті, що Катранку завалять сміттям, – як місцеві оцінюють збільшення кількості туристів|website=О, Море.Сity|language=uk|access-date=2024-05-04}}</ref>

Після початку повномасштабної війни курорт зупинив роботу. Одною з найголовніших причин простою курортного бізнесу є заборона купання у морі.

== Галерея ==
<gallery>
Захід сонця на Джантшейському лимані.jpg|Захід сонця біля селища
|
|
</gallery>

== Див. також ==
* [[Росєйка (Одеська область)]]

== Список приміток ==
{{без джерел|дата=липень 2019}}
{{reflist}}

{{Odesa-geo-stub}}

[[Категорія:Лиманська сільська громада]]
[[Категорія:Курорти Одеської області]]

title: Загальна інформація

Країна: Україна

Район: Білгород-Дністровський район

Адмінодиниця: Лиманська сільська громада

Водойма: Джантшей

Площа: 0,7 км²

title: Карта

Карта: Катранка у Вікісховищі


text:
# Чебоксари (аеропорт)
Аеропорт Чебоксари (чув. Шупашкар Аэропорчĕ) (IATA: CSY, ICAO: UWKS) — невеликий аеропорт, розташований за 7 км на південний схід від м. Чебоксари, Чувашія, Росія.
Приймаємі повітряні судна: Ан-12, Ан-24, Ан-26, Іл-18, Іл-76, Ту-134, Ту-154, Як-40, Як-42, Боїнг-737, вертольоти.

## Авікомпанії та напрямки
| Авіакомпанія      | Пункт призначення                                             |
| ----------------- | ------------------------------------------------------------- |
| Nordavia          | Сезонний: Сімферополь                                         |
| Nordwind Airlines | Москва-Шереметьєво Сезонний чартер: Сімферополь               |
| Pobeda            | Москва-Внуково Сезонний:Ст Петербург (з 31 жовтня 2018), Сочі |
| Pegas Fly         | Сезонний чартер: Анталія                                      |
| Orenburzhye       | Уфа                                                           |

title: Чебоксари (аеропорт)

wikitext:
{{Infobox Airport
| name         = Аеропорт Чебоксари
| nativename   =
| image        = Cheboksary Airport.JPG
| IATA         = CSY
| ICAO         = UWKS
| type         = Цивільний
| owner        =
| operator     = Уряд
| city-served  = [[Чебоксари]], [[Чувашія]], [[Росія]]
| location     =
| elevation-f  = 560
| elevation-m  = 171
| website      =
| metric-rwy   = y
| r1-number    = 06/24
| r1-length-f  = 8,242
| r1-length-m  = 2,512
| r1-surface   = [[Асфальт]]
| footnotes    =
}}
'''Аеропорт Чебоксари''' ({{lang-cv|Шупашкар Аэропорчĕ}}) {{airport codes|CSY|UWKS}} — невеликий аеропорт, розташований за 7 км на південний схід від м. [[Чебоксари]], [[Чувашія]], [[Росія]].

Приймаємі повітряні судна: [[Ан-12]], [[Ан-24]], [[Ан-26]], [[Іл-18]], [[Іл-76]], [[Ту-134]], [[Ту-154]], [[Як-40]], [[Як-42]], [[Боїнг-737]], вертольоти.

== Авікомпанії та напрямки ==
{{Airport-dest-list
|[[Nordavia]]| '''Сезонний:''' [[Сімферополь (аеропорт)|Сімферополь]]
|[[Nordwind Airlines]]|[[Москва-Шереметьєво]]
'''Сезонний чартер:''' [[Сімферополь (аеропорт)|Сімферополь]]
|{{iw|Pobeda (airline)|Pobeda}} | [[Москва-Внуково]]
'''Сезонний:'''[[Пулково (аеропорт)|Ст Петербург]] (з 31 жовтня 2018)<ref name="PobedaDomW17">{{cite news |last1=Liu |first1=Jim |title=Pobeda expands domestic network Sep/Oct 2018 |url=https://www.routesonline.com/news/38/airlineroute/280561/pobeda-expands-domestic-network-sepoct-2018/ |accessdate=17 вересня 2018 |work=Routesonline |date=16 вересня 2018 |archive-date=21 березня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190321201614/https://www.routesonline.com/news/38/airlineroute/280561/pobeda-expands-domestic-network-sepoct-2018/ }}</ref>, [[Сочі (аеропорт)|Сочі]]
|[[Pegas Fly]]|'''Сезонний чартер:''' [[Анталія (аеропорт)|Анталія]]
|[[Orenburzhye]]|[[Уфа (аеропорт)|Уфа]]
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{commonscat|Cheboksary Airport}}
*[http://www.aero.cap.ru/ Official site] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170617234056/http://aero.cap.ru/ |date=17 червня 2017 }} {{ru icon}}

{{Аеропорти Росії}}

[[Категорія:Аеропорти Росії]]
[[Категорія:Чебоксари]]
[[Категорія:Транспорт Чувашії]]

title: Загальні дані

Тип: цивільний

Оператор: Уряд

Обслуговує: Чебоксари, Чувашія, Росія

Розташування: Чебоксари

title: Злітно-посадкові смуги

Напрямок: Довжина · Тип поверхні (PCN)

м: фт

title: Ідентифікатори і посилання

Ідентифікатори і посилання: CSY


text:
# Наркологія
Наркологія (від грец. νάρκη /narkē/ — оцепеніння, сон, та дав.-гр. λόγος — вчення) — розділ медицини, який вивчає вияви хронічного алкоголізму, наркоманії і токсикоманії, та розробляє методи їхнього лікування та профілактики.
Майже у всіх відомих нам культурах можна знайти згадки про вживання наркотичних засобів. Однак з такою проблемою, як залежність від психоактивних речовин, люди зіткнулися лише недавно — у першій половині XVIII століття. Тоді цю проблему спробували розв'язати законодавчо: в 1729 році в Китаї був прийнятий едикт проти опіуму, який, втім, не увінчався успіхом через активну протидію фінансових і політичних еліт Великої Британії, що вилилося зрештою в першу та другу опіумні війни.
Для Європи ця проблема виникла набагато пізніше — в кінці XIX століття. З середини XX століття проблема залежності від наркотиків стала привертати все більшу увагу суспільства та інститутів здоров'я, у зв'язку з тим, що вона стала набагато серйознішою, ніж на початку XIX століття. Зокрема через те, що з'явилася величезна кількість синтетичних препаратів, що викликають залежність. До того ж у великій кількості випадків їхнє виробництво і продаж здійснюються незаконно, що не дозволяє контролювати якість цих препаратів.
У 1975 році наркологія виділилася з загальної психіатрії в СРСР як самостійна клінічна дисципліна. З одного боку це сталося через необхідність збільшити інтенсивність і якомога повніше диференціювати практику лікування наркологічних хворих, з іншого — така потреба була пов'язана із все зростаючою кількістю хворих з проблемами залежності від психоактивних речовин, правильний підхід до терапії яких мав істотні відмінності та вимагав специфічного лікування і догляду, практики диспансеризації та поліклінічної роботи. Дані відмінності значно відокремлюють наркологічну сферу від аналогічної лікувально-профілактичної діяльності з чисто психічним контингентом хворих.
Нині причини та механізми виникнення наркоманії вивчені досить добре. У медицині заведено говорити, в першу чергу, про наявність вродженої схильності до залежності та механізми взаємодії психоактивних речовин з медіаторами головного мозку. Психологія ставить питання про наявність психологічних причин виникнення залежності, які пов'язані з особливостями особистості та її розвитку. Соціологія робить акцент на соціальних чинниках: злочинне соціальне оточення, злидні та ін. Таким чином, феномен наркоманії підлягає вивченню з боку ряду дисциплін.

title: Наркологія

wikitext:
'''Наркологія''' (від {{lang-el|νάρκη}} /narkē/ — оцепеніння, сон, та {{lang-grc|λόγος}} — [[логос|вчення]]) — розділ медицини, який вивчає вияви хронічного [[алкоголізм]]у, [[Наркоманія|наркоманії]] і [[Токсикоманія|токсикоманії]], та розробляє методи їхнього лікування та профілактики.

Майже у всіх відомих нам культурах можна знайти згадки про вживання наркотичних засобів. Однак з такою проблемою, як [[залежність]] від психоактивних речовин, люди зіткнулися лише недавно — у першій половині [[XVIII століття]]. Тоді цю проблему спробували розв'язати законодавчо: в [[1729]] році в [[Китай|Китаї]] був прийнятий едикт проти [[опіум]]у, який, втім, не увінчався успіхом через активну протидію фінансових і політичних [[Еліта|еліт]] Великої Британії, що вилилося зрештою в [[Перша опіумна війна|першу]] та [[Друга опіумна війна|другу]] опіумні війни.

Для Європи ця проблема виникла набагато пізніше — в кінці [[XIX століття]]. З середини XX століття проблема залежності від наркотиків стала привертати все більшу увагу суспільства та інститутів здоров'я, у зв'язку з тим, що вона стала набагато серйознішою, ніж на початку XIX століття. Зокрема через те, що з'явилася величезна кількість синтетичних препаратів, що викликають залежність. До того ж у великій кількості випадків їхнє виробництво і продаж здійснюються незаконно, що не дозволяє контролювати якість цих препаратів.

У 1975 році наркологія виділилася з загальної психіатрії в СРСР як самостійна клінічна дисципліна. З одного боку це сталося через необхідність збільшити інтенсивність і якомога повніше диференціювати практику лікування наркологічних хворих, з іншого — така потреба була пов'язана із все зростаючою кількістю хворих з проблемами залежності від психоактивних речовин, правильний підхід до терапії яких мав істотні відмінності та вимагав специфічного лікування і догляду, практики диспансеризації та поліклінічної роботи. Дані відмінності значно відокремлюють наркологічну сферу від аналогічної лікувально-профілактичної діяльності з чисто психічним контингентом хворих.

Нині причини та механізми виникнення [[наркоманія|наркоманії]] вивчені досить добре. У медицині заведено говорити, в першу чергу, про наявність вродженої схильності до залежності та механізми взаємодії психоактивних речовин з медіаторами головного мозку. Психологія ставить питання про наявність психологічних причин виникнення залежності, які пов'язані з особливостями особистості та її розвитку. Соціологія робить акцент на соціальних чинниках: злочинне соціальне оточення, злидні та ін. Таким чином, феномен наркоманії підлягає вивченню з боку ряду дисциплін.

== Посилання ==
* [http://leksika.com.ua/15130616/legal/narkologiya Наркологія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161119160656/http://leksika.com.ua/15130616/legal/narkologiya |date=19 листопада 2016 }} // {{Юридична енциклопедія|4}}

== Література ==
* Наркологія: Психологічні та поведінкові розлади, спричинені зловживанням психоактивними речовинами / [О.К. Напрєєнко, Л.В.Животовська, Н.Ю.Петрина, Л.В.Рахман] ; за ред. О.К. Напрєєнка. - К. : Здоров‘я, 2011. - 208 с. - ISBN 966-463-034-6

{{Доробити}}

{{Розділи психіатрії}}

[[Категорія:Наркологія]]


text:
# Крушівське поселення
Крушівське поселення належить до другої половини III—II тис. до н. е. Розміщене поблизу смт Радуль Ріпкинського району в заплаві лівого берега Дніпра на дюні посеред болота Фролова в урочищі Круш. Площа — 500×400 м. Серед знахідок — уламки товстостінного ліпного посуду з розрідженим ямковим, ямково-гребінцевим і гусеничним орнаментом; із кременю пластинчасті ножі з хвилястою ретушшю, пластинчасті кінцеві скребки, пластинки, відщепи. До епохи ранньої і середньої бронзи відносяться уламки посуду, прикрашеного прямим штампом, пригладженими лініями. Виявлено також сокиру-молот і уламок кістяної вислообушної сокири.

title: Крушівське поселення

wikitext:
{{пам'ятка}}
'''Крушівське поселення''' належить до другої половини III—II тис. до н. е. Розміщене поблизу смт [[Радуль]] Ріпкинського району в заплаві лівого берега Дніпра на дюні посеред болота Фролова в урочищі Круш. Площа — 500×400 м. Серед знахідок — уламки товстостінного ліпного посуду з розрідженим ямковим, ямково-гребінцевим і гусеничним орнаментом; із кременю пластинчасті ножі з хвилястою ретушшю, пластинчасті кінцеві скребки, пластинки, відщепи. До епохи ранньої і середньої бронзи відносяться уламки посуду, прикрашеного прямим штампом, пригладженими лініями. Виявлено також сокиру-молот і уламок кістяної вислообушної сокири.

== Джерела ==
# [[Уривалкін Олександр Миколайович|Уривалкін О. М.]], Історичне краєзнавство, Навчальний посібник. — К: КНТ, 2008. — 296 c.

{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Археологічні пам'ятки України]]


text:
# Iani smithi
Iani smithi — вид птахотазових динозаврів з групи орнітоподів (Ornithopoda), що існував у пізній крейді, 99,5 млн років тому.

## Скам'янілості
Рештки динозавра виявлені у відкладеннях формації Кедрова гора в окрузі Емері у штаті Юта (США). Зразок складався з часткового скелета, включаючи майже повний, розрізнений череп, шийні, спинні, крижові та хвостові хребці, ребра та гематичні дуги, частково грудний і тазовий пояси, а також праву руку й ногу.

## Етимологія
Родова назва Iani вказує на Януса, римського бога переходів, посилаючись на мінливу біоту того часу. Видова назва smithi вшановує Джошуа Аарона Сміта та його палеонтологічний внесок.

title: Iani smithi

wikitext:
{{italic title}}
{{Картка:Таксономія
| name = †''Iani smithi''
| fossil_range = [[пізня крейда]],
~{{fossilrange|99.5}}
| image =
| image_width = 260px
| image_caption =
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| superordo = [[Динозаври]] (Dinosauria)
| ordo = {{вимер}} [[Птахотазові]] (Ornithischia)
{{вимер}} [[Орнітоподи]] (Ornithopoda)
| subordo = {{вимер}} [[Iguanodontia]]
{{вимер}} [[Rhabdodontomorpha]]
| genus = {{вимер}} '''''Iani'''''
| genus_authority = [[Lindsay Zanno|Zanno]] ''et al''., 2023
| species = {{вимер}} '''''I. smithi'''''
| binomial = ''Iani smithi''
| binomial_authority = [[Lindsay Zanno|Zanno]] ''et al''., 2023}}
'''''Iani smithi''''' — вид [[Птахотазові|птахотазових]] [[динозаври|динозаврів]] з групи [[Орнітоподи|орнітоподів]] (Ornithopoda), що існував у [[Крейдовий період|пізній крейді]], 99,5 млн років тому.

== Скам'янілості ==
Рештки динозавра виявлені у відкладеннях формації [[Кедрова гора (формація)|Кедрова гора]] в [[Емері (округ, Юта)|окрузі Емері]] у штаті [[Юта]] (США). Зразок складався з часткового скелета, включаючи майже повний, розрізнений череп, шийні, спинні, крижові та хвостові хребці, ребра та гематичні дуги, частково грудний і тазовий пояси, а також праву руку й ногу<ref name=Iani>{{Cite journal | last1=Zanno | first1=Lindsay E. | last2=Gates | first2=Terry A. | last3=Ayrahami | first3=Haviv M. | last4=Tucker | first4=Ryan T. | last5=Makovicky | first5=Peter J. |title=An early-diverging iguanodontian (Dinosauria: Rhabdodontomorpha) from the Late Cretaceous of North America |journal=PLOS ONE |year=2023 |volume=18 |issue=6 |at=e0286042 |doi=10.1371/journal.pone.0286042 | pmid=37285376 | pmc=10246810 |doi-access=free }}</ref>.

== Етимологія ==
Родова назва ''Iani'' вказує на [[Янус (міфологія)|Януса]], римського бога переходів, посилаючись на мінливу біоту того часу. Видова назва ''smithi'' вшановує Джошуа Аарона Сміта та його палеонтологічний внесок<ref name=Iani/>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Портали|Біологія}}
{{Taxonbar|from=Q119170922}}

{{динозаври-доробити}}

[[Категорія:Орнітоподи]]
[[Категорія:Динозаври пізнього крейдового періоду]]
[[Категорія:Динозаври Північної Америки]]
[[Категорія:Вимерлі тварини, описані 2023]]

title: ?†Iani smithi · Час існування: пізня крейда, · ~99.5 млн р. т. PreꞒ Ꞓ O S D C P T J K Ꝑ N ▼

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Надряд: Динозаври (Dinosauria)

Ряд: † Птахотазові (Ornithischia) · † Орнітоподи (Ornithopoda)

Підряд: † Iguanodontia · † Rhabdodontomorpha

Рід: † Iani · Zanno et al., 2023

Вид: † I. smithi

Вікісховище: Iani


text:
# Йозеф Цемп
Йозеф Цемп (нім. Josef Zemp; нар. 2 вересня 1834, Ентлебух — пом. 8 грудня 1908, Берн) — швейцарський політик. З 1863 по 1891 рік він був членом Великої ради кантону Люцерн, з 1871 по 1872 — членом Ради кантонів. У Національній раді засідав з 1872 по 1876 та з 1881 по 1891 роки. У грудні 1891 року Цемп був обраний до Федеральної ради як перший представник католицько-консервативної партії (нині — Центр). Він став першим членом швейцарського уряду, який не належав до дотепер єдиної правлячої ліберально-радикальної фракції. На час його каденції припадає націоналізація приватних залізничних компаній та заснування Швейцарських федеральних залізниць.

## Життєпис

### Навчання та кантональна політика
Він був найстаршим із одинадцяти дітей крамаря та судового писаря Йоста Цемпа і Марії Йозефи Маєр.[1] Після початкової та середньої школи в Ентлебусі він навчався у гімназії в Люцерні. Згодом студіював право в Гайдельберзькому університеті імені Рупрехта-Карла та в Мюнхенському університеті Людвіга-Максиміліана. Цемп належав до католицько-консервативного студентського товариства AV Semper Fidelis Luzern, а 1857/58 роках був центральним президентом Швейцарського студентського союзу. Після здобуття докторського ступеня у 1859 році він повернувся до Ентлебуха і відкрив там адвокатську канцелярію. У 1860 році Цемп одружився з Філоменою Відмер з Еммена; у подружжя народилося 15 дітей. У 28 років, у 1863 році, його було обрано до Великої ради кантону Люцерн, де він перебував як член католицько-консервативної фракції (майбутньої Католицько-консервативної народної партії, пізніше CVP) аж до 1891 року.[2]

### Федеральна політика
У січні 1865 року Цемп уперше балотувався на довиборах до Національної ради, але в окрузі Люцерн-Південь зазнав поразки від ліберала Йозефа Бухера. У липні 1871 року Велика рада обрала його одним із двох представників Люцерна в Раді кантонів, де він пробув лише півтора року. На виборах до Національної ради 1872 року його без опонентів обрали в окрузі Люцерн-Південний Захід. Від грудня 1872 до жовтня 1876 року, а також від грудня 1881 до грудня 1891 року він був депутатом Національної ради (на той час мандат у Національній раді вважався більш престижним).[2]
Цемп швидко став однією з провідних постатей католицько-консервативної опозиції в парламенті та з 1880 по 1885 рік очолював її фракцію. На початку 1880-х років він намагався об'єднати незалежні католицько-консервативні об'єднання окремих кантонів у більш централізовану загальношвейцарську «Католицьку унію», однак ця спроба зазнала невдачі через кантональні інтереси (це вдалося лише у 1912 році). Разом з Йоганном Йозефом Кеелем та Мартіно Педрацціні він у 1884 році подав до парламенту пропозицію про часткову ревізію федеральної конституції. Це означало відхід від попередньої, домінуючої після Культуркампфу, обструкційної політики щодо ліберальної федерації та перехід фракції до більш реальнополітичного політичного курсу.[3]
Зміна курсу змусила радикально-ліберальну коаліцію відмовитися від політики монопольного контролю над найвищими федеральними посадами та частіше шукати компроміси. Так, у 1887 році Цемпа як першого представника католико-консерваторів обрали президентом Національної ради. Після того, як народ і кантони 6 грудня 1891 року рішуче відхилили викуп Центральної залізниці, міністр пошти та залізниць Еміль Вельті негайно подав у відставку.[4] Щоб уникнути урядової кризи, радикали й ліберали, які доти правили самостійно, запропонували католико-консерваторам одне місце у Федеральній раді, тим самим відмовившись від свого монопольного права на представництво. Після цього фракція висунула Цемпа офіційним кандидатом. 17 грудня він отримав у першому турі 129 із 154 дійсних голосів, ще 25 голосів було віддано за різних інших осіб. Обрання Цемпа до Федеральної ради змусило католико-консерваторів відмовитися від суто опозиційної політики та взяти на себе урядову відповідальність, що викликало різку критику з боку частини фракції.[5]
На початку 1892 року Цемп очолив Департамент пошти та залізниць, хоча ще як парламентарій виступав проти націоналізації залізниць. Однак на урядовій посаді він змінив свою позицію після того, як католико-консерватори у 1894 році зазнали поразки з народною ініціативою, що передбачала передачу частини митних надходжень кантонам. Він розцінив це як сигнал до відходу від суворо федералістської політики католико-консерваторів. Розроблений Цемпом закон про регулювання бухгалтерського обліку залізниць витримав референдум 4 жовтня 1896 року. Проти ухваленого на цій основі закону про викуп залізниць різко виступило антиетатистське крило католицько-консервативної фракції, яке знову ініціювало референдум.[6] Проте 20 лютого 1898 року народ схвалив проєкт із великою більшістю голосів.[7] Цемп прокоментував це так: «Ми залишилися федералістами, але ми стали реальними політиками й залишимося ними.»[8]
Це відкрило шлях до поступової націоналізації найважливіших приватних залізниць. Кашпар Декуртінс дорікав, що Цемп «забув усе своє минуле» й «з усім добром перейшов до радикального табору». Проте він не зважав на критику і розпочав необхідні кроки для переходу у державну власність Швейцарської центральної залізниці, Швейцарської північно-східної залізниці, Об'єднаних швейцарських залізниць і Юрсько-Сімплонської залізниці. Зрештою, 1 січня 1902 року були засновані Швейцарські федеральні залізниці. Того ж року Цемп вдруге став федеральним президентом і на один рік очолив Політичний департамент (у 1895 році звичний принцип ротації було призупинено). На його президентський рік припало завершення будівництва Федерального палацу в Берні; йому також довелося владнувати дипломатичні непорозуміння з Італією після публікації антиіталійської статті в женевській анархістській газеті.[9]
У своєму профільному департаменті Цемп також відповідав за пошту, телефон і телеграф. Технологічний прогрес у цих сферах вимагав нових законодавчих норм. Якщо запровадження середньоєвропейського часу в 1894 році викликало суперечки, то Федеральний закон про організацію телефонної та телеграфної адміністрації, ухвалений 1907 року, не мав опонентів. Під керівництвом Цемпа зведено численні репрезентативні поштові будівлі. Також він підготував проєкт перегляду поштового закону, завершений уже у 1910 році його наступником. Через проблеми зі здоров'ям Цемп подав у відставку 17 червня 1908 року. Чотири з половиною місяці по тому він помер у віці 74 років.[10]

title: Йозеф Цемп

wikitext:
{{редагую}}
'''Йозеф Цемп''' ({{langx|de|Josef Zemp}}; {{нар}} [[2 вересня]] [[1834]], [[Ентлебух (Люцерн)|Ентлебух]] — {{пом}} [[8 грудня]] [[1908]], [[Берн]]) — швейцарський політик. З 1863 по 1891 рік він був членом Великої ради кантону Люцерн, з 1871 по 1872 — членом Ради кантонів. У Національній раді засідав з 1872 по 1876 та з 1881 по 1891 роки. У грудні 1891 року Цемп був обраний до Федеральної ради як перший представник католицько-консервативної партії (нині — Центр). Він став першим членом швейцарського уряду, який не належав до дотепер єдиної правлячої ліберально-радикальної фракції. На час його каденції припадає націоналізація приватних залізничних компаній та заснування Швейцарських федеральних залізниць.

== Життєпис ==

=== Навчання та кантональна політика ===
Він був найстаршим із одинадцяти дітей крамаря та судового писаря Йоста Цемпа і Марії Йозефи Маєр.[1] Після початкової та середньої школи в Ентлебусі він навчався у гімназії в Люцерні. Згодом студіював право в Гайдельберзькому університеті імені Рупрехта-Карла та в Мюнхенському університеті Людвіга-Максиміліана. Цемп належав до католицько-консервативного студентського товариства AV Semper Fidelis Luzern, а 1857/58 роках був центральним президентом Швейцарського студентського союзу. Після здобуття докторського ступеня у 1859 році він повернувся до Ентлебуха і відкрив там адвокатську канцелярію. У 1860 році Цемп одружився з Філоменою Відмер з Еммена; у подружжя народилося 15 дітей. У 28 років, у 1863 році, його було обрано до Великої ради кантону Люцерн, де він перебував як член католицько-консервативної фракції (майбутньої Католицько-консервативної народної партії, пізніше CVP) аж до 1891 року.[2]

=== Федеральна політика ===
У січні 1865 року Цемп уперше балотувався на довиборах до Національної ради, але в окрузі Люцерн-Південь зазнав поразки від ліберала Йозефа Бухера. У липні 1871 року Велика рада обрала його одним із двох представників Люцерна в Раді кантонів, де він пробув лише півтора року. На виборах до Національної ради 1872 року його без опонентів обрали в окрузі Люцерн-Південний Захід. Від грудня 1872 до жовтня 1876 року, а також від грудня 1881 до грудня 1891 року він був депутатом Національної ради (на той час мандат у Національній раді вважався більш престижним).[2]

Цемп швидко став однією з провідних постатей католицько-консервативної опозиції в парламенті та з 1880 по 1885 рік очолював її фракцію. На початку 1880-х років він намагався об'єднати незалежні католицько-консервативні об'єднання окремих кантонів у більш централізовану загальношвейцарську «Католицьку унію», однак ця спроба зазнала невдачі через кантональні інтереси (це вдалося лише у 1912 році). Разом з Йоганном Йозефом Кеелем та Мартіно Педрацціні він у 1884 році подав до парламенту пропозицію про часткову ревізію федеральної конституції. Це означало відхід від попередньої, домінуючої після Культуркампфу, обструкційної політики щодо ліберальної федерації та перехід фракції до більш реальнополітичного політичного курсу.[3]

Зміна курсу змусила радикально-ліберальну коаліцію відмовитися від політики монопольного контролю над найвищими федеральними посадами та частіше шукати компроміси. Так, у 1887 році Цемпа як першого представника католико-консерваторів обрали президентом Національної ради. Після того, як народ і кантони 6 грудня 1891 року рішуче відхилили викуп Центральної залізниці, міністр пошти та залізниць Еміль Вельті негайно подав у відставку.[4] Щоб уникнути урядової кризи, радикали й ліберали, які доти правили самостійно, запропонували католико-консерваторам одне місце у Федеральній раді, тим самим відмовившись від свого монопольного права на представництво. Після цього фракція висунула Цемпа офіційним кандидатом. 17 грудня він отримав у першому турі 129 із 154 дійсних голосів, ще 25 голосів було віддано за різних інших осіб. Обрання Цемпа до Федеральної ради змусило католико-консерваторів відмовитися від суто опозиційної політики та взяти на себе урядову відповідальність, що викликало різку критику з боку частини фракції.[5]

На початку 1892 року Цемп очолив Департамент пошти та залізниць, хоча ще як парламентарій виступав проти націоналізації залізниць. Однак на урядовій посаді він змінив свою позицію після того, як католико-консерватори у 1894 році зазнали поразки з народною ініціативою, що передбачала передачу частини митних надходжень кантонам. Він розцінив це як сигнал до відходу від суворо федералістської політики католико-консерваторів. Розроблений Цемпом закон про регулювання бухгалтерського обліку залізниць витримав референдум 4 жовтня 1896 року. Проти ухваленого на цій основі закону про викуп залізниць різко виступило антиетатистське крило католицько-консервативної фракції, яке знову ініціювало референдум.[6] Проте 20 лютого 1898 року народ схвалив проєкт із великою більшістю голосів.[7] Цемп прокоментував це так: «Ми залишилися федералістами, але ми стали реальними політиками й залишимося ними.»[8]

Це відкрило шлях до поступової націоналізації найважливіших приватних залізниць. [[Кашпар Декуртінс]] дорікав, що Цемп «забув усе своє минуле» й «з усім добром перейшов до радикального табору». Проте він не зважав на критику і розпочав необхідні кроки для переходу у державну власність Швейцарської центральної залізниці, Швейцарської північно-східної залізниці, Об'єднаних швейцарських залізниць і Юрсько-Сімплонської залізниці. Зрештою, 1 січня 1902 року були засновані Швейцарські федеральні залізниці. Того ж року Цемп вдруге став федеральним президентом і на один рік очолив Політичний департамент (у 1895 році звичний принцип ротації було призупинено). На його президентський рік припало завершення будівництва Федерального палацу в Берні; йому також довелося владнувати дипломатичні непорозуміння з Італією після публікації антиіталійської статті в женевській анархістській газеті.[9]

У своєму профільному департаменті Цемп також відповідав за пошту, телефон і телеграф. Технологічний прогрес у цих сферах вимагав нових законодавчих норм. Якщо запровадження середньоєвропейського часу в 1894 році викликало суперечки, то Федеральний закон про організацію телефонної та телеграфної адміністрації, ухвалений 1907 року, не мав опонентів. Під керівництвом Цемпа зведено численні репрезентативні поштові будівлі. Також він підготував проєкт перегляду поштового закону, завершений уже у 1910 році його наступником. Через проблеми зі здоров'ям Цемп подав у відставку 17 червня 1908 року. Чотири з половиною місяці по тому він помер у віці 74 років.[10]

== Література ==
* {{cite book |last=Altermatt |first=Urs |editor=Urs Altermatt |title=Josef Zemp |booktitle=Das Bundesratslexikon |publisher=NZZ Libro |location=Zürich |year=2019 |isbn=978-3-03810-218-2 |pages=200–205 |language=de}}
* Verein Buchprojekt Bundesrat Josef Zemp (Hrsg.): ''Josef Zemp. Ein Bundesrat schafft den Ausgleich''. Sein Leben und Wirken im Dialog mit der Gegenwart. [Rothenburg (Konstanz 8)]: Verein Buchprojekt Bundesrat Josef Zemp [c/o A. Hartmann] 2008, ISBN 978-3-907821-56-5.
* Deutsche Biographische Enzyklopädie, Bd. 10, München u. Leipzig, K. G. Saur, 1999.
* {{cite journal |last=Felber |first=Olivier |title=Ahnenlisten der Luzerner Bundesräte, Teil 2. Josef Zemp |journal=Mitteilungsblatt |publisher=Zentralschweizerische Gesellschaft für Familienforschung |date=March 2025 |issue=61 |pages=40–44 |url=https://n2t.net/ark:/63274/zhb1932q9/45/ |language=de}}

== Посилання ==
* {{HLS|4218|Zemp, Josef|author=Urs Altermatt}}
* {{cite web |url=http://www.zemp08.ch/ |title=www.zemp08.ch Website zum 100. Todestag |archive-url=https://web.archive.org/web/20080509040535/http://www.zemp08.ch/ |archive-date=2008-05-09 |language=de}}