text:
# 127-ма окрема важка механізована бригада (Україна)
127-ма окрема важка механізована бригада (127 ОВМБр, в/ч А7383) — кадроване в мирний час формування Сил територіальної оборони Збройних сил України у місті Харкові. Бригада перебуває у складі Регіонального управління «Схід» Сил ТрО.

## Історія
127-ма Окрема бригада ТрО стала на захист рідної землі від перших днів широкомасштабного нападу російської федерації. Вже 12 березня з'єднання отримало бойове завдання з оборони Харкова, який перебував під постійними артилерійськими обстрілами ворога.
У квітні — травні 2022 року 127-ма бригада взяла активну участь у контрнаступі Сил оборони Україні на Харківщині, під час якого вдалося відкинути окупантів на значну відстань від обласного центру. Тоді було визволено щонайменше 10 населених пунктів, серед яких Верхній Салтів, Циркуни, Руські та Черкаські Тишки, Ізбицьке та інші.
15 травня 2022 року бійці передової групи батальйону 127-ї бригади першими на Харківщині вийшли на ділянку державного кордону України в районі села Тернова Липецької громади та встановили прикордонний стовп — символ незламності українського народу та непохитності кордонів України.
У вересні 2022 року бригада взяла участь у деокупації північного прикордоння Харківщини під час Слобожанської наступальної операції. Саме воїни 127-ї бригади ТрО визволили Великі та Малі Проходи Дергачівської громади, а також Борщову, Слобожанське, Липці, Глибоке, Стрілечу та інші села Липецької громади.
У 2023 році бригаду перекинули на оборону міста-фортеці Бахмута, де її підрозділи вели запеклі бої у міських руїнах, тримаючи оборону під щільним ворожим вогнем. Після Бахмута, влітку 2023 року, бригада тимчасово утримувала 80-кілометрову ділянку державного кордону в межах ОТУ «Суми», а з осені — вела бої на південному напрямку в Запорізькій та Донецькій областях.
За словами командира бригади Романа Грищенка, під час бойових дій станом на середину лютого 2023 року підрозділи бригади захопили багато трофейної російської техніки, яку відбили в боях або забрали після втечі росіян, — танки, бронетранспортери, бойові машини піхоти, МТ-ЛБ..
У лютому 2023 року за сприяння Світового Конґресу Українців бригада отримала на озброєння бронетранспортери FV103 Spartan. За інформацією журналістів «Суспільного», 127-ма окрема бригада територіальної оборони стала першою механізованою бригадою територіальної оборони в Україні.
У травні 2024 року 127-ма бригада знову повернулася до Харківської області, щоб посилити оборону на тлі нового наступу армії рф на півночі Харківщини. Підрозділи бригади поліпшили свої позиції, вийшли на державний кордон і втримали ворожий натиск, не дозволивши загарбниками наблизитися до міста Харків.
У 2025 році 127-му окрему бригаду територіальної оборони перейменовану на 127-му окрему важку механізовану бригаду

## Нагороди
24 серпня 2022 року Президент України постановив вручити 127-й Окремій бригаді Територіальної оборони Бойовий Прапор як символ честі, доблесті і слави, а також заклик до кожного військовослужбовця Збройних Сил України віддано служити Українському народові, мужньо, вміло та непохитно боронити Українську державу.
29 вересня 2022 року Бойовий Прапор бригади освятив предстоятель Православної Церкви України Митрополит Епiфанiй.
29 вересня 2022 року Митрополит ПЦУ Епіфаній відзначив бригаду орденом святого великомученика Юрія Переможця.
24 лютого 2023 року, враховуючи значний внесок з'єднання в оборону міста-героя Харкова, мужність та відвагу особового складу, Головнокомандувач Збройних Сил України відзначив 127-му бригаду стрічкою до Бойового Прапора «За оборону міста Харкова».

## Структура[5]

### Поточна
- 225-й окремий батальйон ТрО
- 226-й окремий батальйон ТрО — сформований з підрозділу харківських добровольців-ветеранів полку Азов в березні 2022 року[6][7].
- 227-й окремий батальйон ТрО
- 228-й окремий батальйон ТрО
- 229-й окремий батальйон ТрО
- 247-й окремий батальйон ТрО
- 249-й окремий батальйон ТрО
- 1-й стрілецький батальйон[8]
- 1-й танковий батальйон[9]

### Колишні
- 225-й окремий розвідувальний батальйон

## Оснащення
- FV103 Spartan[10]
- МТ-ЛБ (трофейні)[11]
- БРДМ-2
- БТР-60[12]
- БТР-70[13]
- БТР-82А (трофейні)
- HMMWV[14]
- БМ-21
- M113
- Т-72Б3 (трофейні)
- БМП-1 (трофейні)
- БМП-2 (трофейні)
- БМП-3 (трофейні)
- 2С3 «Акація» (трофейні)

## Командування
- полковник Роман Грищенко (березень 2022 — липень 2023)[15]
- полковник Дмитро Ярошенко (липень — жовтень 2023)
- полковник Юрій Крупко (жовтень 2023 — квітень 2025)[7].
- майор Олег Черкашин (з квітня 2025 року)[16]

## Символіка
Нарукавний знак 127-ї бригади ТрО містить назву міста Харків, стилізовано виконану у формі Тризуба — малого Державного Герба України. Напис розміщено на тлі фортечного муру з трьома зубцями-мерлонами.
Ці символічні елементи засвідчують причетність бригади до міста Харків — прикордонного форпосту сходу України, який став справжньою залізобетонною фортецею на шляху російських загарбників.

## Втрати

### 2022
- 15 травня 2022 — Кондращенко Владислав, старший солдат. Загинув, отримавши смертельні поранення під час артилерійського обстрілу в районі села Ізбицьке Харківської області[17].

### 2023
- 8 квітня 2023 — Волобуєв Григорій Володимирович. 7 квітня 1977, с. Охоче. Загинув місті Бахмут під час виконання бойових дій, внаслідок артилерійського обстрілу противником на наступний день після свого дня народження[18].
- 18 квітня 2023 — Насіковський Віктор, підполковник, начальник групи комунікації штабу. Загинув в районі Бахмута[19].
- 20 квітня 2023 — Міщенко Юрій, старший сержант, навідник гранатометного відділення. Загинув в районі Бахмута.

- 12 травня 2023 — Красніков Сергій Михайлович. 16 березня 1986, с. Уди, Харківська область. Загинув в с.Оріхово-Василівка Бахмутського району Донецької області[20].
- 12 травня 2023 — Малигін Костянтин Сергійович. Загинув в с. Оріхово-Василівка в БМП-2 при зачистці лінії оборони противника
- 20 вересня 2023 — молодший сержант Олександр Вікторович Яценко, загинув в Запорізькій області.
- 22 грудня 2023 — Смик Петро. 6 червня 1978, с. Сливки Калуського району. 229-й батальйон. Загинув через атаку БПЛА в районі Новодарівки Запорізької області[21]
- 22 грудня 2023 — Кіт Михайло Миронович. Оператор пританкового взводу[22]

### 2024
- 12 січня 2024 — Епов Олексій Володимирович. Молодший сержант, начальник їдальні взводу матеріально-технічного забезпечення. Загинув у районі н.п. Рівнопіль Донецької області[23].
- 5 вересня 2024 — Бобов Дмитро. 15 березня 1995, с. Грушово, Тячівський район, Закарпаття. Загинув поблизу села Журавлі Курської області[24]
- 17 вересня 2024 — Олексій Руденко, 8 травня 1977, м. Сєвєродонецьку. Загинув під час виконання бойового завдання на Харківському напрямку[25].
- 4 жовтня 2024 — Химич Мар'ян. 47 років, с. Забужжя Сокальської громади. Загинув поблизу населеного пункту Стариця Харківської області внаслідок мінометного обстрілу[26].
- 13 жовтня 2024 року у боях поблизу села Тернова на Харківщині загинув Артем Пліско — молодший сержант, командир стрілецького відділення 228 батальйону[27].

wikitext:
{{Otheruses2|127-ма бригада}}
{{Картка військового формування
| назва                     = 127-ма окрема важка механізована бригада
(з 2025)
----
127-ма окрема бригада територіальної оборони
(2022-2025)
| зображення                = Нашивка 127-ої окремої бригади територіальної оборони ЗСУ.svg
| розмір_зображення         = 150пкс
| альт                      =
| підпис                    = Нарукавний знак (емблема)
| поч_дата                  = Березень 2022
| країна                    = {{ПрТ|Україна}}
| належність                = [[Сили територіальної оборони Збройних сил України|Сили ТрО]]
| вид                       = [[Файл:Territorial Defence Forces branch SSI.svg|20px]] [[Сили територіальної оборони Збройних сил України|Територіальна оборона]]
| тип                       =
| роль                      = [[моторизована піхота]]
| спеціалізація             =
| розмір                    =
| командна_структура        =
| гарнізон                  = {{ПрТ|Харків}}
| гарнізон_назва            = Базування
| прізвисько                =
| оборонець                 =
| гасло                     =
| штандарт                  = [[File:127 Окрема Бригада Територіальної Оборони (напис).svg|thumb|прапор 127 бригади тро]]
| штандарт_назва            =
| марш                      =
| талісман                  =
| річниці                   =
| оснащення                 =
| оснащення_назва           =
| битви                     = [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)]]
* [[Бої за Харків (2022)]]
* [[Слобожанський контрнаступ Збройних сил України (2022)]]
| битви_назва               =
| нагороди                  =
| почесні_найменування      =
| почесні_найменування_назва =
| розформовано              =
| льотні_години             =
| вебсайт                   = http://127tro.kh.ua/
| командувач1               = [[майор]] [[Черкашин Олег Степанович]]
| командувач1_назва         = командир бригади
| командувач2               =
| командувач2_назва         =
| командувач3               =
| командувач3_назва         =
| командувач4               =
| командувач4_назва         =
| визначні_командувачі      =
| знак_розрізнення          =
| знак_розрізнення_назва    =
| знак_розрізнення2         =
| знак_розрізнення2_назва   =
| знак_розрізнення3         =
| знак_розрізнення3_назва   =
| знак_розрізнення4         =
| знак_розрізнення4_назва   =
| знак_розрізнення5         =
| знак_розрізнення5_назва   =
| дати                      = 2022 — дотепер
}}
{{У соціальних мережах
|title = 127-ма бригада ТрО
|youtube = UCgni6UhCgUqGksXlRQwmDjw/videos
}}

'''127-ма окрема важка механізована бригада'''  {{вчс|127 ОВМБр|А7383|}} — кадроване в мирний час формування [[Сили територіальної оборони Збройних сил України|Сил територіальної оборони Збройних сил України]] у місті Харкові. Бригада перебуває у складі Регіонального управління «Схід» Сил ТрО.

== Історія ==
127-ма Окрема бригада ТрО стала на захист рідної землі від перших днів широкомасштабного нападу російської федерації. Вже 12 березня з'єднання отримало бойове завдання з оборони Харкова, який перебував під постійними артилерійськими обстрілами ворога.

У квітні — травні 2022 року 127-ма бригада взяла активну участь у контрнаступі Сил оборони Україні на Харківщині, під час якого вдалося відкинути окупантів на значну відстань від обласного центру. Тоді було визволено щонайменше 10 населених пунктів, серед яких Верхній Салтів, Циркуни, Руські та Черкаські Тишки, Ізбицьке та інші.

15 травня 2022 року бійці передової групи батальйону 127-ї бригади першими на Харківщині вийшли на ділянку державного кордону України в районі села Тернова Липецької громади та встановили прикордонний стовп — символ незламності українського народу та непохитності кордонів України.

У вересні 2022 року бригада взяла участь у деокупації північного прикордоння Харківщини під час Слобожанської наступальної операції. Саме воїни 127-ї бригади ТрО визволили Великі та Малі Проходи Дергачівської громади, а також Борщову, Слобожанське, Липці, Глибоке, Стрілечу та інші села Липецької громади.

У 2023 році бригаду перекинули на оборону міста-фортеці Бахмута, де її підрозділи вели запеклі бої у міських руїнах, тримаючи оборону під щільним ворожим вогнем. Після Бахмута, влітку 2023 року, бригада тимчасово утримувала 80-кілометрову ділянку державного кордону в межах ОТУ «Суми», а з осені — вела бої на південному напрямку в Запорізькій та Донецькій областях<ref name="armyinform"></ref>.

За словами командира бригади [[Грищенко Роман Сергійович|Романа Грищенка]], під час бойових дій станом на середину лютого 2023 року підрозділи бригади захопили багато трофейної російської техніки, яку відбили в боях або забрали після втечі росіян, — танки, [[бронетранспортер]]и, [[Бойова машина піхоти|бойові машини піхоти]], [[МТ-ЛБ]].<ref name="Суспільне. Перші Спартани.">{{cite web |url=https://suspilne.media/396326-harkivskij-127-j-brigadi-teroboroni-peredali-bronetransporteri-spartan-fotoreportaz/ |title=Харківській 127-й бригаді тероборони передали бронетранспортери Spartan: фоторепортаж |author= |date=2023-02-24 |website=suspilne.media|publisher=[[Суспільне Новини]] |archiveurl= |archivedate= |deadurl= |accessdate=24 лютого 2023}}</ref>.

У лютому 2023 року за сприяння [[Світовий Конґрес Українців|Світового Конґресу Українців]] бригада отримала на озброєння бронетранспортери [[FV103 Spartan]]<ref name="Суспільне. Перші Спартани." /><ref>{{cite web |url=https://mil.in.ua/uk/news/harkivsku-tro-ozbroyily-bronemashynamy-spartan/ |title=Харківську ТрО озброїли бронемашинами Spartan |author= |date=2023-02-24 |website=mil.in.ua|publisher=[[Мілітарний]] |archiveurl= |archivedate= |deadurl= |accessdate=24 лютого 2023}}</ref>. За інформацією журналістів «[[Суспільне Новини|Суспільного]]», 127-ма окрема бригада територіальної оборони стала першою механізованою бригадою [[Сили територіальної оборони Збройних сил України|територіальної оборони]] в Україні.<ref name="Суспільне. Перші Спартани." />

У травні 2024 року 127-ма бригада знову повернулася до Харківської області, щоб посилити оборону на тлі нового наступу армії рф на півночі Харківщини. Підрозділи бригади поліпшили свої позиції, вийшли на державний кордон і втримали ворожий натиск, не дозволивши загарбниками наблизитися до міста Харків<ref name="armyinform"></ref>.

У 2025 році 127-му окрему бригаду територіальної оборони перейменовану на 127-му окрему важку механізовану бригаду

== Нагороди ==

24 серпня 2022 року Президент України постановив вручити 127-й Окремій бригаді Територіальної оборони Бойовий Прапор як символ честі, доблесті і слави, а також заклик до кожного військовослужбовця Збройних Сил України віддано служити Українському народові, мужньо, вміло та непохитно боронити Українську державу.

29 вересня 2022 року Бойовий Прапор бригади освятив предстоятель Православної Церкви України Митрополит Епiфанiй<ref name="armyinform"></ref>.

29 вересня 2022 року Митрополит [[Православна церква України|ПЦУ]] [[Епіфаній (митрополит Київський)|Епіфаній]] відзначив бригаду [[Орден святого великомученика Юрія Переможця|орденом святого великомученика Юрія Переможця]].<ref>{{Cite web|title=У Харкові Митрополит Епіфаній освятив бойове знамено 127-ї бригади|url=https://uapc.te.ua/u-harkovi-mytropolyt-epifanij-osvyatyv-bojove-znameno-127-yi-brygady/|website=Тернопільська Єпархія ПЦУ|date=2022-09-30|accessdate=2023-03-11|language=uk|last=UAPC}}</ref>

24 лютого 2023 року, враховуючи значний внесок з'єднання в оборону міста-героя Харкова, мужність та відвагу особового складу, Головнокомандувач Збройних Сил України відзначив 127-му бригаду стрічкою до Бойового Прапора «За оборону міста Харкова»<ref name="armyinform"></ref>.

== Структура<ref>{{Cite web |url=https://lfrecruiting.mil.gov.ua/brigade?id=30&title=127-okrema-bryhada-terytorialnoi-oborony |title=Вакансії: 127 окрема бригада територіальної оборони |website=lfrecruiting.mil.gov.ua |access-date=2025-08-07}}</ref> ==

=== Поточна ===
* 225-й окремий батальйон ТрО
* 226-й окремий батальйон ТрО — сформований з підрозділу харківських добровольців-ветеранів полку Азов в березні 2022 року<ref>{{cite web |title=Харківський "Азов" офіційно увійшов у склад ЗСУ |url=https://apostrophe.ua/ua/news/society/2022-03-12/harkovskij-azov-oficialno-voshel-v-sostav-vsu/262307 |website=Апостроф |accessdate=2 вересня 2024}}</ref><ref name=":0">{{Cite web|url=https://www.facebook.com/127kh/posts/командир-бригади-полковник-юрій-крупко-відзначив-нагородами-та-цінними-подарунка/430887936593008/|title=Командир... - 127 окрема бригада Сил територіальної оборони}}</ref>.
* [[227-й Окремий батальйон Сил територіальної оборони (Україна)|227-й окремий батальйон ТрО]]
* [[228-й окремий батальйон територіальної оборони (Україна)|228-й окремий батальйон ТрО]]
* [[229-й Окремий батальйон Сил територіальної оборони (Україна)|229-й окремий батальйон ТрО]]
* [[247-й Окремий батальйон Сил територіальної оборони (Україна)|247-й окремий батальйон ТрО]]
* 249-й окремий батальйон ТрО
* 1-й стрілецький батальйон<ref>[https://lobbyx.army/tor/hranatometnyk-do-229-ob-127-obrtro/]</ref>
* 1-й танковий батальйон<ref>[https://lobbyx.army/tor/zv-iazkivets-do-1-tankovyy-batalyon-127-obrtro/]</ref>

=== Колишні ===
* 225-й окремий розвідувальний батальйон

== Оснащення ==

* [[FV103 Spartan]]<ref>{{Cite web |url=https://lfrecruiting.mil.gov.ua/brigade?id=30&title=127-okrema-bryhada-terytorialnoi-oborony |title=Вакансії: 127 окрема бригада територіальної оборони |website=lfrecruiting.mil.gov.ua |access-date=2025-08-07}}</ref>
* [[МТ-ЛБ]] (трофейні)<ref>{{Cite web |url=https://lfrecruiting.mil.gov.ua/brigade?id=30&title=127-okrema-bryhada-terytorialnoi-oborony |title=Вакансії: 127 окрема бригада територіальної оборони |website=lfrecruiting.mil.gov.ua |access-date=2025-08-07}}</ref>
* [[БРДМ-2]]
* [[БТР-60]]<ref>{{Cite web |url=https://lfrecruiting.mil.gov.ua/brigade?id=30&title=127-okrema-bryhada-terytorialnoi-oborony |title=Вакансії: 127 окрема бригада територіальної оборони |website=lfrecruiting.mil.gov.ua |access-date=2025-08-07}}</ref>
* [[БТР-70]]<ref>{{Cite web |url=https://lfrecruiting.mil.gov.ua/brigade?id=30&title=127-okrema-bryhada-terytorialnoi-oborony |title=Вакансії: 127 окрема бригада територіальної оборони |website=lfrecruiting.mil.gov.ua |access-date=2025-08-07}}</ref>
*[[БТР-82А]] (трофейні)
* [[HMMWV]]<ref>{{Cite web |url=https://lfrecruiting.mil.gov.ua/brigade?id=30&title=127-okrema-bryhada-terytorialnoi-oborony |title=Вакансії: 127 окрема бригада територіальної оборони |website=lfrecruiting.mil.gov.ua |access-date=2025-08-07}}</ref>
* [[БМ-21]]
* [[M113]]
* [[Т-72Б3]] (трофейні)
* [[БМП-1]] (трофейні)
* [[БМП-2]] (трофейні)
* [[БМП-3]] (трофейні)
* [[2С3 «Акація»]] (трофейні)

== Командування ==
* полковник [[Грищенко Роман Сергійович|Роман Грищенко]] (березень 2022 — липень 2023)<ref>{{Cite web|url=https://www.ukrinform.ua/amp/rubric-ato/3601544-roman-grisenko-komandir-127i-brigadi-tro-harkova.html|title=Роман Грищенко, командир 127-ї бригади ТрО Харкова|website=www.ukrinform.ua}}</ref>
* полковник [[Ярошенко Дмитро Олександрович (військовослужбовець)|Дмитро Ярошенко]] (липень — жовтень 2023)
* полковник [[Крупко Юрій Юрійович|Юрій Крупко]] (жовтень 2023 — квітень 2025)<ref name=":0" />.
* майор [[Черкашин Олег Степанович|Олег Черкашин]] (з квітня 2025 року)<ref>{{cite web |url=https://radio.nakypilo.ua/podcast/v-brygadi-vidchuvayut-zminy-ta-filosofiyu-pobudovy-pidrozdiliv-oleg-ispanecz-cherkashyn-kombryg-127-brygady-tro/ |title=У бригаді відчувають зміни та філософію побудови підрозділів, — Олег «Іспанець» Черкашин, комбриг 127 бригади ТрО |author=Філіпп Дикань |date=9 травня 2025 |website=Радіо Накипіло |publisher= |archive-url= |archive-date= |url-status= |access-date=12 травня 2025}}</ref>

== Символіка ==

Нарукавний знак 127-ї бригади ТрО містить назву міста [[Харків]], стилізовано виконану у формі Тризуба — малого Державного Герба України. Напис розміщено на тлі фортечного муру з трьома зубцями-мерлонами.

Ці символічні елементи засвідчують причетність бригади до міста Харків — прикордонного форпосту сходу України, який став справжньою залізобетонною фортецею на шляху російських загарбників<ref name="armyinform">{{Cite web|url=https://armyinform.com.ua/2025/06/16/127-ma-brygada-teroborony-harkova-byjsya-za-ridnu-zemlyu-yak-fantom/|title=127-ма бригада тероборони Харкова: бийся за рідну землю, як Фантом|website=armyinform.com.ua}}</ref>.

== Втрати ==

=== 2022 ===

* 15 травня 2022 — Кондращенко Владислав, старший солдат. Загинув, отримавши смертельні поранення під час артилерійського обстрілу в районі села Ізбицьке Харківської області<ref>{{Cite web|url=https://www.victims.memorial/people/vladyslav-kondrashchenko|title=Владислав Кондращенко загинув, захищаючи Харківщину від російських окупантів|website=Меморіал жертв війни|language=uk|access-date=2024-04-20}}</ref>.

=== 2023 ===

* {{дтс|2023|4|8}} — Волобуєв Григорій Володимирович. 7 квітня 1977, с. [[Охоче (Харківський район)|Охоче]]. Загинув місті Бахмут під час виконання бойових дій, внаслідок артилерійського обстрілу противником на наступний день після свого дня народження<ref>{{Cite web|url=https://starovirivska-gromada.gov.ua/news/1709209577/|title=Волобуєв Григорій Володимирович 07.04.1977 – 08.04.2023|website=starovirivska-gromada.gov.ua}}</ref>.
* 18 квітня 2023 — Насіковський Віктор, підполковник, начальник групи комунікації штабу. Загинув в районі Бахмута<ref>{{Cite web|url=https://nlu.edu.ua/storinka-pamyati-zagyblyh-geroyiv/|title=Сторінка пам'яті загиблих Героїв|website=Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого.|language=uk|access-date=2024-04-20}}</ref>.
* 20 квітня 2023 — Міщенко Юрій, старший сержант, навідник гранатометного відділення. Загинув в районі Бахмута.

* {{дтс|2023|05|12}} — [[Красніков Сергій Михайлович]]. 16 березня 1986, с. Уди, Харківська область. Загинув в с.[[Оріхово-Василівка]] Бахмутського району Донецької області<ref>{{Cite web|url=https://suspilne.media/kharkiv/559053-hto-bude-zahisati-akso-ne-taki-ak-a-u-zolocevi-pohovali-vijskovogo-bez-batka-lisilisa-patero-ditej/|назва=У Золочеві поховали військового, без батька лишилися п'ятеро дітей|видавець=[[Суспільне Харків]]|дата=25 серпня 2023|ім'я=Ганна|прізвище=Цьомик|ім'я2=Микита|прізвище2=Ольховський|ім'я3=Дмитро|прізвище3=Гребінник|url-архіву=https://web.archive.org/web/20240909234833/https://suspilne.media/kharkiv/559053-hto-bude-zahisati-akso-ne-taki-ak-a-u-zolocevi-pohovali-vijskovogo-bez-batka-lisilisa-patero-ditej/|дата-архіву=2024-09-09|мертвий-url=dead|дата-доступу=25 січня 2025}}</ref>.
* {{дтс|2023|05|12}} — Малигін Костянтин Сергійович. Загинув в с. [[Оріхово-Василівка]] в БМП-2 при зачистці лінії оборони противника
* 20 вересня 2023 — молодший сержант '''[[Яценко Олександр Володимирович (військовослужбовець)|Олександр Вікторович Яценко]]''', загинув в Запорізькій області.
* {{дтс|2023|12|22}} — Смик Петро. 6 червня 1978, с. Сливки Калуського району. 229-й батальйон. Загинув через атаку БПЛА в районі Новодарівки Запорізької області<ref>{{Cite web|url=https://report.if.ua/viyna/na-vijni-zagynuly-prykarpatci-petro-smyk-ta-ivan-novickyj/|title=На війні загинули прикарпатці Петро Смик та Іван Новіцький|date=5 лют. 2024 р.}}</ref>
* {{дтс|2023|12|22}} — Кіт Михайло Миронович. Оператор пританкового взводу<ref>{{Cite web|url=https://suspilne.media/ternopil/906545-u-ternopoli-poprosalisa-iz-zagiblim-voinom-mihajlom-kotom/|назва=У Тернополі попрощалися із загиблим воїном Михайлом Котом|видавець=[[Суспільне Тернопіль]]|дата=19 грудня 2024|ім'я=Максим|прізвище=Скасків|url-архіву=https://web.archive.org/web/20241219180316/https://suspilne.media/ternopil/906545-u-ternopoli-poprosalisa-iz-zagiblim-voinom-mihajlom-kotom/|дата-архіву=19 грудня 2024|мертвий-url=no|дата-доступу=25 січня 2025}}</ref>

=== 2024 ===

* 12 січня 2024 — Епов Олексій Володимирович. Молодший сержант, начальник їдальні взводу матеріально-технічного забезпечення. Загинув у районі н.п. Рівнопіль Донецької області<ref>{{Cite web|url=https://petition.president.gov.ua/petition/230572|назва=Присвоїти звання Героя України(посмертно) Епову Олексію Володимировичу молодшому сержанту, начальнику їдальні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини А7402 227-го батальйону 127-ї окремої бригади ТРОЗСУ|видавець=Петиції до [[Президент України|Президента України]]|дата=18 липня 2024|url-архіву=https://web.archive.org/web/20250116225241/https://petition.president.gov.ua/petition/230572|дата-архіву=2025-01-16|access-date=2024-07-20|url-status=live}}</ref>.
* {{дтс|2024|09|05}} — Бобов Дмитро. 15 березня 1995, с. [[Грушово]], Тячівський район, Закарпаття. Загинув поблизу села Журавлі Курської області<ref>{{Cite web|url=https://zakarpattya.net.ua/News/234453-Na-rosiiskii-Kurshchyni-zahynuv-shturmovyk-Dmytro-Bobov-z-Hrushova-na-Tiachivshchyni-FOTO|title=На російській Курщині загинув штурмовик Дмитро Бобов з Грушова на Тячівщині (ФОТО) @ Закарпаття онлайн|website=Закарпаття онлайн}}</ref>
* 17 вересня 2024 — Олексій Руденко, 8 травня 1977, м. Сєвєродонецьку. Загинув під час виконання бойового завдання на Харківському напрямку<ref>{{Cite web |url=https://www.khm.gov.ua/uk/content/rudenko-oleksiy-anatoliyovych |title=Руденко Олексій Анатолійович |date=2025-04-24 |website=Хмельницька міська рада |language=uk |access-date=2025-04-27}}</ref>.
* {{дтс|2024|10|04}} — Химич Мар'ян. 47 років, с. Забужжя Сокальської громади. Загинув поблизу населеного пункту Стариця Харківської області внаслідок мінометного обстрілу<ref name=":3">{{Cite web|url=https://suspilne.media/lviv/856491-12-zovtna-na-lvivsini-poprosautsa-iz-simoma-vijskovimi/|назва=12 жовтня на Львівщині попрощаються із сімома військовими|видавець=[[Суспільне Львів]]|дата=12 жовтня 2024|ім'я=Володимир|прізвище=Піняжко|url-архіву=https://web.archive.org/web/20241110054306/https://suspilne.media/lviv/856491-12-zovtna-na-lvivsini-poprosautsa-iz-simoma-vijskovimi/|дата-архіву=10 листопада 2024|мертвий-url=no|дата-доступу=25 січня 2025}}</ref>.
* 13 жовтня 2024 року у боях поблизу села Тернова на Харківщині загинув '''Артем Пліско''' — молодший сержант, командир стрілецького відділення 228 батальйону<ref>{{Cite web|url=https://suspilne.media/kharkiv/849039-vtrati-harkivsini-u-zovtni-2024-roku-zgaduemo-zagiblih-zahisnikiv-poimenno/|назва=Втрати Харківщини у жовтні 2024 року. Згадуємо загиблих захисників поіменно|видавець=[[Суспільне Харків]]|дата=1 листопада 2024|автор=Марія Солодовнік, Ганна Цьомик, Єлизавета Меньшикова, Альона Соболенко|url-архіву=https://web.archive.org/web/20241002200535/https://suspilne.media/kharkiv/849039-vtrati-harkivsini-u-zovtni-2024-roku-zgaduemo-zagiblih-zahisnikiv-poimenno/|дата-архіву=2024-10-02|мертвий-url=dead|дата-доступу=25 січня 2025}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{-}}{{ВТО України}}

[[Категорія:Бригади територіальної оборони України]]
[[Категорія:Військові формування, засновані 2022]]
[[Категорія:Військові формування у Харкові]]

title: 127-ма окрема важка механізована бригада · (з 2025) 127-ма окрема бригада територіальної оборони · (2022-2025)

Засновано: Березень 2022

Країна: Україна

Належність: Сили ТрО

Вид: Територіальна оборона

Роль: моторизована піхота

Базування: Харків

Штандарт: прапор 127 бригади тро

Війни/битви: Російське вторгнення в Україну (з 2022) - Бої за Харків (2022) - Слобожанський контрнаступ Збройних сил України (2022)

title: Командування

командир бригади: майор Черкашин Олег Степанович


text:
# Молчанова Катерина Ігорівна
Катерина Ігорівна Молчанова (нар. 14 вересня 1988, Одеса) — українська акторка кіно та телебачення. Заслужена артистка України (2021).

## Життєпис
Народилася 14 вересня 1988 року в Одесі. У шкільні роки протягом семи років займалася театральною студією. У кіно дебютувала у віці 15 років, знялася у невеликій ролі у фільмі "Похмілля, або великий секс у маленькому місті". Закінчила Одеський національний університет, факультет бізнесу та менеджменту. "У всіх інтерв'ю гордо заявляю, що свою акторську освіту я здобула там", - говорила Катерина. Вона перепробувала безліч професій – працювала офіціанткою, аніматоркою, менеджеркою з реклами, натурницею у знаменитій «Греківці» — Одеському художньому училищі імені Митрофана Грекова. Якийсь час працювала асистенткою кастинг-директора.
У Києві відвідувала київський театральний інститут як вільну слухачку, займалася сценічною промовою. Працювала на кастингу у режисера Олексія Олексійовича Германа.  Широка популярність прийшла до неї у 2013 році, коли на екрани вийшов фільм грузинського режисера, оскарівської номінантки Нани Джорджадзе «Моя русалка, моя Лореляй». У картині Молчанова виконала головну роль — одеську повію Нюрку, послугами якої користується місцевий міліціонер. Після успіху фільму Джорджадзе «Моя русалка, моя Лореляй» Молчанову помітила українська режисерка Олена Дем'яненко та запросила до свого масштабного проєкту «Моя бабуся Фані Каплан» на роль головної героїні. У драмі «Рівень чорного» режисера Валентина Васяновича, яка вийшла 2017 року, зіграла стиліста, єдиного друга головного героя.

## Фільмографія
Телебачення та короткометражки
- 2005 — Парубоцька вечірка, або Великий секс в маленькому місті (ТБ серіал), Руда Світлана
- 2010 — Хроніки зради (ТБ телефільм), архітектор
- 2010 — Люблю 9 березня! (ТБ телефільм), продавець
- 2011 — Заяць смажений по-берлінськи (ТБ телесеріал), медсестра
- 2012 — Порох і дріб (ТБ серіал), секретар генерала
- 2012 — «Особисте життя слідчого Савельєва» (ТБ серіал), волейболістка
- 2013 — Довгі хвилі (короткометражка), Оля
- 2014 — Вітер в обличчя (ТБ міні-серіал), медсестра в лікарні
- 2016 — Чудо за розкладом (ТБ, міні-серіал), Вероніка
- 2017 — Бузок (короткометражка), Катя

Повнометражні фільми
- 2013 — Поки ще жива, нова офіціантка
- 2013 — Моя русалка, моя Лореляй
- 2016 — Моя бабуся Фані Каплан, Фанні Каплан
- 2016 — Рівень чорного, подружка Кості
- 2019 — Гуцулка Ксеня, Мері
- 2021 — Ми є. Ми поруч, Маріанна

## Нагороди та номінації
| Нагорода       | Рік  | Категорія                          | Робота                 | Результат    |
| -------------- | ---- | ---------------------------------- | ---------------------- | ------------ |
| «Золота дзиґа» | 2017 | Найкраща жіноча роль               | Моя бабуся Фані Каплан | Номінація    |
| «Золота дзиґа» | 2020 | Найкраща жіноча роль другого плану | Гуцулка Ксеня          | Номінація    |
| «Золота дзиґа» | 2023 | Найкраща жіноча роль               | Ми є. Ми поруч         | В очікуванні |

wikiname: ukwiki

title: Молчанова Катерина Ігорівна

in_language: uk

wikitext:
{{Актор
|ім'я                 = Катерина Молчанова
|оригінал імені       =
|жінка                = 1
|зображення           = Kateryna Molchanova.jpg
|розмір               = 250
|підпис               = К. Молчанова (2016)
|ім'я_при_народженні  = Катерина Ігорівна Молчанова
|дата_народження      = 14.9.1988
|місце_народження     = [[Одеса]]
|дата_смерті          =
|місце_смерті         =
|причина_смерті       =
|інші_імена           =
|громадянство         = {{UKR}}
|національність       = українка
|рід_діяльності       = акторка
|роки_діяльності      = 2005
|чоловік              =
|діти                 =
|батьки               =
|imdb_id              =
|сторінка_в_інтернеті =
|провідні_ролі        =
|нагороди             = {{Заслужений артист України|2021}}
}}
{{othernames|Молчанова}}
'''Катерина Ігорівна Молчанова''' ({{н|ж}} [[14 вересня]] [[1988]], [[Одеса]]) — українська акторка кіно та телебачення. [[Заслужений артист України|Заслужена артистка України]] (2021)<ref>{{cite  web
|url=https://www.president.gov.ua/documents/4652021-40081
|title=УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №465/2021 — Офіційне інтернет-представництво Президента України
|accessdate=12 вересня 2021
|archive-date=5 лютого 2022
|archive-url=https://web.archive.org/web/20220205125147/https://www.president.gov.ua/documents/4652021-40081
}}</ref>.

== Життєпис ==
Народилася 14 вересня 1988 року в Одесі. У шкільні роки протягом семи років займалася театральною студією. У кіно дебютувала у віці 15 років, знялася у невеликій ролі у фільмі "[[Похмілля, або великий секс у маленькому місті]]". Закінчила Одеський національний університет, факультет бізнесу та менеджменту. "У всіх інтерв'ю гордо заявляю, що свою акторську освіту я здобула там", - говорила Катерина. Вона перепробувала безліч професій – працювала офіціанткою, аніматоркою, менеджеркою з реклами, натурницею у знаменитій «Греківці» — [[Одеське художнє училище|Одеському художньому училищі імені Митрофана Грекова]]. Якийсь час працювала асистенткою кастинг-директора.

У Києві відвідувала київський театральний інститут як вільну слухачку, займалася сценічною промовою. Працювала на кастингу у режисера Олексія Олексійовича Германа.  Широка популярність прийшла до неї у 2013 році, коли на екрани вийшов фільм грузинського режисера, оскарівської номінантки [[Нана Джорджадзе|Нани Джорджадзе]] «Моя русалка, моя Лореляй». У картині Молчанова виконала головну роль — одеську повію Нюрку, послугами якої користується місцевий міліціонер. Після успіху фільму Джорджадзе «Моя русалка, моя Лореляй» Молчанову помітила українська режисерка [[Олена Дем'яненко]] та запросила до свого масштабного проєкту «[[Моя бабуся Фані Каплан]]» на роль головної героїні. У драмі «Рівень чорного» режисера Валентина Васяновича, яка вийшла [[2017]] року, зіграла стиліста, єдиного друга головного героя.

== Фільмографія ==
; Телебачення та короткометражки
* [[2005]] — Парубоцька вечірка, або Великий секс в маленькому місті (ТБ серіал), Руда Світлана
* [[2010]] — [[Хроніки зради]] (ТБ телефільм), архітектор
* [[2010]] — Люблю 9 березня! (ТБ телефільм), продавець
* [[2011]] — Заяць смажений по-берлінськи (ТБ телесеріал), медсестра
* [[2012]] — Порох і дріб (ТБ серіал), секретар генерала
* [[2012]] — «[[Особисте життя слідчого Савельєва]]» (ТБ серіал), волейболістка
* [[2013]] — Довгі хвилі (короткометражка), Оля
* [[2014]] — Вітер в обличчя (ТБ міні-серіал), медсестра в лікарні
* [[2016]] — Чудо за розкладом (ТБ, міні-серіал), Вероніка
* [[2017]] — [[Бузок (фільм, 2017)|Бузок]] (короткометражка), Катя

; Повнометражні фільми
* [[2013]] — Поки ще жива, нова офіціантка
* [[2013]] — [[Моя русалка, моя Лореляй]]
* [[2016]] — [[Моя бабуся Фані Каплан]], ''Фанні Каплан''
* [[2016]] — [[Рівень чорного]], ''подружка Кості''
* [[2019]] — [[Гуцулка Ксеня (фільм)|Гуцулка Ксеня]], ''Мері''
* [[2021]] — [[Ми є. Ми поруч (фільм)|Ми є. Ми поруч]], ''Маріанна''

== Нагороди та номінації ==
{| class="wikitable sortable" border="2" cellpadding="3" style="font-size:95%;"
!Нагорода
!Рік
!Категорія
!Робота
!Результат
|-
|rowspan="3" | [[Золота дзиґа|«Золота дзиґа»]]
| rowspan=1| [[Золота дзиґа (2017)|2017]]
| rowspan=1|[[Премія «Золота дзиґа» найкращій акторці у головній ролі|Найкраща жіноча роль]]
| rowspan=1|''[[Моя бабуся Фані Каплан]]''
| {{Номінація}}
|-
|[[Золота дзиґа (4-та церемонія вручення)|2020]]
|[[Премія «Золота дзиґа» найкращій акторці другого плану|Найкраща жіноча роль другого плану]]
|[[Гуцулка Ксеня (фільм, 2019)|Гуцулка Ксеня]]
| {{Номінація}}
|-
| rowspan=1|[[2023]]
| rowspan=1|[[Премія «Золота дзиґа» найкращій акторці у головній ролі|Найкраща жіноча роль]]
| rowspan=1|''[[Ми є. Ми поруч (фільм)|Ми є. Ми поруч]]''
| {{Pending}}
|-
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Вікіцитати}}
* {{imdb name| id= 6811677 | name= Катерина Молчанова}}
* [http://kino-teatr.ru/kino/acter/w/post/403443/foto/ Екатерина Молчанова] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161230000655/http://kino-teatr.ru/kino/acter/w/post/403443/foto/ |date=30 грудня 2016 }}, kino-teatr.ru
* [https://www.kinopoisk.ru/name/3265127/ Екатерина Молчанова] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161229172741/https://www.kinopoisk.ru/name/3265127/ |date=29 грудня 2016 }}, kinopoisk.ru

{{Нормативний контроль}}
{{Ukraine-actor-stub}}

[[Категорія:Уродженці Одеси]]
[[Категорія:Українські телеакторки]]
[[Категорія:Українські кіноактори]]
[[Категорія:Члени Української кіноакадемії]]

title: Катерина Молчанова

Ім'я при народженні: Катерина Ігорівна Молчанова

Народилася: 14 вересня 1988 (36 років) · Одеса

Національність: українка

Громадянство: Україна

Діяльність: акторка


text:
# Вікіпедія мовою гінді
Вікіпедія мовою гінді (гінді हिन्दी विकिपीडिया) — розділ Вікіпедії мовою гінді.
Був створений 11 липня 2003 року, перші статті з'явилися у серпні. Розділ використовує алфавіт деванагарі, в ньому можна набирати латинськими буквами, котрі «на льоту» перетворюються в потрібні символи.
Вікіпедія мовою гінді станом на 29 березня 2025 року містить 165 205 статей, 849 369 зареєстрованих користувачів, 1229 активних дописувачів, 7 адміністраторів
. Загальна кількість сторінок у Вікіпедії мовою гінді — 1 366 589, редагувань — 6 374 667, завантажених файлів — 4633
. Глибина (рівень розвитку мовного розділу) Вікіпедії мовою гінді велика і становить 246.7 пунктів
.

## Історія
- 30 серпня 2011 року — 100 000 статей.

title: Вікіпедія мовою гінді

wikitext:
{{Вікіпедія
| name                             = Вікіпедія мовою гінді
| screenshot                       =
| caption                          =
| код                              = hi
| Дата створення                   =
| Дата досягнення 50 тисячі статей =
| Кількість вибраних статей        =
| Кількість добрих статей          =
| Головна сторінка                 = [[:hi:|मुखपृष्ठ]]
}}

'''Вікіпедія мовою гінді''' ({{lang-hi|हिन्दी विकिपीडिया}}) — розділ [[Вікіпедія|Вікіпедії]] мовою [[гінді]].

Був створений [[11 липня]] [[2003]] року<ref name="WP2003">{{iw|Wikipedia:2003}}</ref>, перші статті з'явилися у серпні<ref name="mlstat2003">{{iw|Wikipedia:Multilingual statistics (2003)}}</ref>. Розділ використовує алфавіт [[деванагарі]], в ньому можна набирати латинськими буквами, котрі «на льоту» перетворюються в потрібні символи.

Вікіпедія мовою гінді станом на {{сьогодні}} року містить {{характеристики розділу|hi|1}}<ref name="s">[[:hi:Special:Statistics|Статистика Вікіпедії мовою гінді.]]</ref>. Загальна кількість сторінок у Вікіпедії мовою гінді — {{характеристики розділу|hi|2}}<ref name="s"/>. [[Вікіпедія:Глибина|Глибина]] (рівень розвитку мовного розділу) Вікіпедії мовою гінді {{характеристики розділу|hi|3}}<ref name="s"/>.

== Історія ==
* [[30 серпня]] [[2011|2011 року]] — 100 000 статей.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{КК|:hi:|Сайт Вікіпедії мовою гінді}} {{КК|Мобільний сайт Вікіпедії мовою гінді [[file:Crystal kppp.png|30px|link=]]|url=https://hi.m.wikipedia.org|style=padding:3px 10px;}}
* [[:hi:हिन्दी विकिपीडिया|статистика за віхами]]
* [http://www.samayiki.com/2009/01/10-things-wikipedia-is-not/ इस विशाल सोशियल मीडिया विश्वकोश की सफलता के नेपथ्य में विशाल भ्रांतियाँ भी हैं] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110707135400/http://www.samayiki.com/2009/01/10-things-wikipedia-is-not/ |date=7 липня 2011 }}
* [http://hindiwikipedia.blogspot.com/ हिन्दी विकिपीडिया ब्लॉग] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120227171759/http://hindiwikipedia.blogspot.com/ |date=27 лютого 2012 }}
* [http://twitter.com/HindiWikipedia हिन्दी विकिपीडिया ट्विटर पर] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305092328/https://twitter.com/HindiWikipedia |date=5 березня 2016 }}
* [http://facebook.com/HindiWikipedia हिन्दी विकिपीडिया फेसबुक पर]
* [http://groups.google.com/group/hindi_wikipedia हिन्दी विकिपीडिया गूगल समूह] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120117203012/http://groups.google.com/group/hindi_wikipedia |date=17 січня 2012 }}

{{вікіпедія-доробити}}
{{Найбільші Вікіпедії}}
{{Вікіпедії}}
{{DEFAULTSORT:Гінді}}

title: Вікіпедія мовою гінді

Головна сторінка: मुखपृष्ठ

Дані за: 29 березня 2025 року


text:
# Гренландська Вікіпедія
Гренландська Вікіпедія (гренл. Wikipedia) — розділ Вікіпедії гренландською мовою. Створена у 2003 році. Гренландська Вікіпедія станом на 26 березня 2025 року містить 242 статті, 14 804 зареєстрованих користувачів, 17 активних дописувачів, 3 адміністраторів
. Загальна кількість сторінок в гренландській Вікіпедії — 2257, редагувань — 75 551, мультимедійні файли відсутні
. Глибина (рівень розвитку мовного розділу) гренландської Вікіпедії дуже велика і становить аж 2320.7 пунктів
.

## Історія
- Грудень 2010 — створена 1 000-на стаття[3].

title: Гренландська Вікіпедія

wikitext:
{{Вікіпедія
| name                             = Гренландська Вікіпедія
| screenshot                       =
| caption                          =
| код                              = kl
| Дата створення                   = 2003<ref name="statwmcreat">[http://stats.wikimedia.org/EN/TablesWikipediaGrowthSummary.htm Wikipedia Statistics: Creation history / Accomplishments.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070516100043/http://stats.wikimedia.org/EN/TablesWikipediaGrowthSummary.htm |date=16 травня 2007 }} {{ref-en}}</ref>
| Дата досягнення 50 тисячі статей =
| Кількість вибраних статей        =
| Кількість добрих статей          =
| Головна сторінка                 = [[:kl:|Saqqaa]]
}}
'''Гренландська Вікіпедія''' ({{lang-kl|Wikipedia}}) — розділ [[Вікіпедія|Вікіпедії]] [[Гренландська мова|гренландською мовою]]. Створена у 2003 році<ref name="statwmcreat"/>. Гренландська Вікіпедія станом на {{сьогодні}} року містить {{характеристики розділу|kl|1}}<ref name="s">[[:kl:Special:Statistics|Статистика гренландської Вікіпедії.]]</ref>. Загальна кількість сторінок в гренландській Вікіпедії — {{характеристики розділу|kl|2}}<ref name="s"/>. [[Вікіпедія:Глибина|Глибина]] (рівень розвитку мовного розділу) гренландської Вікіпедії {{характеристики розділу|kl|3}}<ref name="s"/>.

== Історія ==
* Грудень 2010 — створена 1 000-на стаття<ref>{{Cite web |url=https://meta.wikimedia.org/wiki/Wikimedia_News#Wikipedias |title=Wikipedias by article-count milestone. |accessdate=23 квітня 2016 |archive-date=23 січня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180123044422/https://meta.wikimedia.org/wiki/Wikimedia_News#Wikipedias }}</ref>.

== Див. також ==
* [[Список Вікіпедій|Повний список Вікіпедій]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{КК|:kl:|Сайт гренландської Вікіпедії}} {{КК|Мобільний сайт гренландської Вікіпедії [[file:Crystal kppp.png|30px|link=]]|url=https://kl.m.wikipedia.org|style=padding:3px 10px;}}
* [http://stats.wikimedia.org/EN/TablesWikipediaKL.htm Статистика гренландської Вікіпедії на stats.wikimedia.org.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160331193811/http://stats.wikimedia.org/EN/TablesWikipediaKL.htm |date=31 березня 2016 }} {{ref-en}}

{{Вікіпедія-доробити}}
{{Вікіпедії}}

title: Гренландська Вікіпедія

Головна сторінка: Saqqaa

Дані за: 26 березня 2025 року


text:
# Ponder Nothing
Ponder Nothing (укр. Не помишляє) — музичний твір Бена Джонстона, написаний 1989 року.
Ponder Nothing — один з пізніх творів американського композитора Бена Джонстона, написаний 1989 року. Інструментальна композиція для кларнета є набором варіацій на тему християнської композиції «Let all mortal flesh keep silence» (укр. Нехай мовчить усяка плоть людська), а її назва запозичена з тексту пісні: «Нехай мовчить усяка плоть людська і нехай стоїть зі страхом і трепетом, і ні про що земне в собі нехай не помишляє». Релігійна тематика була відображенням поглядів самого Джонстона: він був католиком, але також цікавився дзен-буддизмом.
Композиція складається з тринадцяти варіацій, кожна з яких триває шість тактів та написана в тональності мі мажор. Композиція є мікротональною, тобто містить інтервали, менші за півтон, зокрема 7-й, 11-й та 13-й обертони, які мали на меті досягти акустично чистішого звучання. На думку критика Кайла Ганна, «настроювання має чистоту, яку зрозумів би анонімний середньовічний автор мелодії».
1993 року композиція увійшла до музичного альбому ансамблю Music Amici Ben Johnston: Ponder Nothing, що вийшов на лейблі New World Records; її виконав Чарльз Ясскі (кларнет). 2002 року вона увійшла до альбому Сюзен Фанчер Ponder Nothing, виданого на лейблі Innova Recordings, але була зіграна на саксофон-альті.

title: Ponder Nothing

wikitext:
{{Музична композиція
| Оригінальна назва = Ponder Nothing
| Композитор = [[Бен Джонстон (композитор)|Бен Джонстон]]
| Дата створення = 1989
| Жанр = [[камерна музика]]
| назва =
| Аудіозапис = Ben-johnston-ponder-nothing.ogg
| Виконавці прем'єри =
| Місце прем'єри =
| Дата прем'єри =
| Зображення = Music-amici-ponder-nothing.png
| Зображення підпис = Обкладинка альбому Music Amici ''[[Ben Johnston: Ponder Nothing]]'' (1993), до якого увійшла однойменна композиція
}}
'''''Ponder Nothing''''' ({{lang-uk|Не помишляє}}) — музичний твір [[Бен Джонстон (композитор)|Бена Джонстона]], написаний 1989 року{{Sfn|Johnston, Gilmore|2006|с=xxxvi}}.

''Ponder Nothing'' — один з пізніх творів американського композитора Бена Джонстона, написаний 1989 року. Інструментальна композиція для [[Кларнет|кларнета]] є набором варіацій на тему християнської композиції «{{Iw|Let all mortal flesh keep silence|3=en}}» ({{lang-uk|Нехай мовчить усяка плоть людська}}), а її назва запозичена з тексту пісні: «Нехай мовчить усяка плоть людська і нехай стоїть зі страхом і трепетом, і ні про що земне в собі нехай не помишляє»<ref>{{Cite web |url=https://ukr-parafia-roma.it/uk/statti-2/2431-nekhay-movchyt%CA%B9-usyaka-plot%CA%B9-lyuds%CA%B9ka.html |title=Нехай мовчить усяка плоть людська |last=Парох |website=Українська парафія в Римі |language=uk-ua |access-date=2025-02-10}}</ref>. Релігійна тематика була відображенням поглядів самого Джонстона: він був [[Католицька церква|католиком]], але також цікавився [[Дзен|дзен-буддизмом]]<ref name=":0">[https://nwr-site-liner-notes.s3.amazonaws.com/80432.pdf Анотація] до альбому ''Ben Johnston: Ponder Nothing''</ref>.

Композиція складається з тринадцяти варіацій, кожна з яких триває шість тактів та написана в тональності [[мі мажор]]. Композиція є [[Мікроінтерваліка|мікротональною]], тобто містить інтервали, менші за [[півтон]], зокрема 7-й, 11-й та 13-й [[обертон]]и, які мали на меті досягти акустично [[Чистий стрій|чистішого звучання]]. На думку критика Кайла Ганна, «настроювання має чистоту, яку зрозумів би анонімний середньовічний автор мелодії»<ref name=":0" />.

1993 року композиція увійшла до музичного альбому ансамблю Music Amici [[Ben Johnston: Ponder Nothing|''Ben Johnston:'' ''Ponder Nothing'']], що вийшов на лейблі [[New World Records]]; її виконав Чарльз Ясскі ([[кларнет]])<ref>{{Cite web|url=https://www.newworldrecords.org/products/ben-johnston-ponder-nothing|title=Ben Johnston: Ponder Nothing|website=New World Records|access-date=2025-01-19}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.discogs.com/release/2868014-Ben-Johnston-Music-Amici-Ponder-Nothing|title=Ben Johnston, Music Amici – Ponder Nothing|website=Discogs}}</ref>. 2002 року вона увійшла до альбому Сюзен Фанчер ''Ponder Nothing'', виданого на лейблі {{Iw|Innova Recordings|3=en}}, але була зіграна на [[саксофон-альт]]і<ref>{{Cite web |url=https://www.discogs.com/release/15781443-Susan-Fancher-Steve-Reich-Giacinto-Scelsi-Mark-Engebretson-Ben-Johnston-Wolfram-Wagner-Alexander-Wag |title=Susan Fancher, Steve Reich, Giacinto Scelsi, Mark Engebretson, Ben Johnston, Wolfram Wagner, Alexander Wagendristel – Ponder Nothing |date=Discogs}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* {{Книга
|назва = «Maximum Clarity» and Other Writings on Music
|рік = 2006
|автор = Ben Johnston, Bob Gilmore
|видавництво = University of Illinois Press
|сторінок = 328
|ISBN = 978-0252030987
|ref = Johnston, Gilmore
}}

== Посилання ==
* {{Citation|title=Ponder Nothing|url=https://www.youtube.com/watch?v=LfhO6VnKV-M&ab_channel=CharlesYassky-Topic|date=2014-09-29|accessdate=2025-02-10|last=Charles Yassky - Topic}}
{{Бен Джонстон}}
[[Категорія:Твори Бена Джонстона]]
[[Категорія:Музичні твори 1989]]

title: Ponder Nothing

Ponder Nothing: Обкладинка альбому Music Amici Ben Johnston: Ponder Nothing (1993), до якого увійшла однойменна композиція

Композитор: Бен Джонстон

Жанр: камерна музика

title: Бен Джонстон

Сценічна музика: «Дерев'яний птах» (1951) «Зодіак Мемфіс-стріт» (1954) «Гертруда, або Чи буде вона рада отримати це?» (1956) «Гамбіт» (1959) «Кармілла» (1970)

Струнні квартети: Перший (1959) Другий (1964) Третій (1966) Четвертий (1973) П'ятий (1979) Шостий (1980) Сьомий (1984) Восьмий (1986) Дев'ятий (1988) Десятий (1995)

Камерна та симфонічна музика: Концерт для перкусії (1952) Септет (1958) Ivesberg Revisited (1960) Newcastle Troppo (1960) Passacaglia and Epilogue (1960) Sonata for Two (1961) Дует для флейти та контрабасу (1963) Knocking Piece (1963) Квінтет для груп (1966) One Man (1967) Дует для двох скрипок (1978) Diversion (1979) Twelve Partials (1980) Тріо для кларнета, скрипки та віолончелі (1981) Токата для віолончелі (1984) Revised Standards (1987), ар. Journeys (1988) Ponder Nothing (1989) Sleep and Waking (1994)

Вокальна та хорова музика: Somewhere I Have Never Travelled (1949) Night (1955) Three Chinese Lyrics (1955) Five Fragments (1960) A Sea Dirge (1962) Ci-Gît Satie (1966) Rose (1971) Mass (1972) Songs of Innocence (1975) Two Sonnets of Shakespeare (1978) Sonnets of Desolation (1980) Journeys (1988) Calamity Jane to Her Daughter (1989) Quietness (1998) The Tavern (1999) Parable (2000)

Музика для фортепіано: Етюд-токата (1949) St. Joan (1955) Соната для мікротонового фортепіано (1965) Сюїта для мікротонового фортепіано (1978)

Електроакустична та невизначена музика: Museum Piece (1968) Four Do-It-Yourself Pieces (1969) Visions and Spels (1976) Strata (1978) Age of Surveillance (1979)


text:
# Чабанов Дмитро Анатолійович
Дмитро́ Анато́лійович Чабанов (нар. 22 вересня 1982 — пом. 4 липня 2014) — старший солдат 93-ї окремої механізованої бригади Збройних сил України, учасник російсько-української війни.

## Життєпис
Народився 22 вересня 1982 року в місті Овруч Житомирської області в сім'ї військовослужбовця. У 1980-х роках мешкав у Монголії, з 1990 року — у місті Бердянськ Запорізької області. Навчався в загальноосвітніх школах № 4 та № 2 міста Бердянська. У 1999 році закінчив загальноосвітню школу № 2 міста Бердянська, у 2005 році — Східноукраїнський національний університет імені Володимира Даля (місто Луганськ) за спеціальністю «Економічна кібернетика».
На початку 2000-х років проходив строкову військову службу у Військово-повітряних силах Збройних Сил України.
Мешкав у місті Дніпропетровськ (нині — Дніпро). Працював в Акціонерному банку «Експрес-Банк».
Був мобілізований у квітні 2014 року. Старший солдат, снайпер 2-го взводу 6-ї роти 93-ї окремої механізованої бригади.
4 липня 2014 року загинув під час нічної танкової атаки бойовиків на блокпост № 10, біля села Новоселівка Перша, на повороті на Уманське, у Ясинуватському районі Донецької області. Бійці 93-ї бригади зайняли оборону і прийняли бій. Внаслідок терористичного нападу загинули 7 захисників — підполковник Володимир Мамадалієв, молодший сержант Олексій Заїка, старші солдати Андрій Крилов, Руслан Рущак, Олександр Савенков, Дмитро Чабанов та Дмитро Шевченко, ще 6 дістали поранень.
Вдома лишились удова та донька 2009 року народження.
Похований на Краснопільському кладовищі міста Дніпропетровськ (нині — Дніпро).

## Нагороди та вшанування
- 2 серпня 2014 року — за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі під час російсько-української війни, відзначений — нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно).
- орденом «За заслуги перед Запорізьким краєм» ІІІ ступеня, посмертно (розпорядження голови Запорізької обласної ради від 21.09.2017 № 350-н)[1].

- 12 жовтня 2016 року на будівлі загальноосвітньої школи № 2 міста Бердянська встановлено меморіальну дошку[2].
- у Запоріжжі встановили дошку з іменами полеглих військовослужбовців 93-ї бригади на одному з будинків, що розташований на вулиці, названій на їх честь — «Героїв 93-ї бригади» [Архівовано 2 лютого 2022 у Wayback Machine.].
- На місці знищеного українського блокпоста біля смт Новоселівка встановлено пам'ятний хрест.

title: Чабанов Дмитро Анатолійович

wikitext:
{{Військовик2
| портрет             =Чабанов Дмитро Анатолійович.jpg
| дата народження     =22.9.1982
| місце народження    = [[Овруч]]
| дата смерті         =4.7.2014
| місце смерті        =[[Новоселівка Перша]], [[Донецька область]]
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    ={{fЗСУ}}
| рід військ          ={{InМЕХ Укр}}
| роки служби         =2014
| звання              = {{Ранг|країна=Україна|звання=Старший солдат}}
| формування          = {{93 ОМБр ЗСУ|2}}
| битви               = [[Війна на сході України|російсько-українська війна]]
| нагороди            = {{Орден За мужність III ступеня}}
}}{{Однофамільці|Чабанов}}
'''Дмитро́ Анато́лійович Чабанов''' ({{н}} {{дн|22|9|1982}} — {{пом}} {{дс|4|7|2014}}) — старший солдат [[93-тя окрема механізована бригада (ЗСУ)|93-ї окремої механізованої бригади]] [[Збройні сили України|Збройних сил України]], [[Війна на сході України|учасник російсько-української війни]].

== Життєпис ==
Народився 22 вересня 1982 року в місті Овруч Житомирської області в сім'ї військовослужбовця. У 1980-х роках мешкав у Монголії, з 1990 року — у місті [[Бердянськ]] Запорізької області. Навчався в загальноосвітніх школах № 4 та № 2 міста Бердянська. У 1999 році закінчив загальноосвітню школу № 2 міста Бердянська, у 2005 році — Східноукраїнський національний університет імені Володимира Даля (місто Луганськ) за спеціальністю «Економічна кібернетика».

На початку 2000-х років проходив строкову військову службу у Військово-повітряних силах Збройних Сил України.

Мешкав у місті Дніпропетровськ (нині — [[Дніпро (місто)|Дніпро]]). Працював в Акціонерному банку «Експрес-Банк».

Був мобілізований у квітні 2014 року. Старший солдат, снайпер 2-го взводу 6-ї роти 93-ї окремої механізованої бригади.

[[4 липня]] [[2014]] року загинув під час нічної танкової атаки бойовиків на блокпост № 10, біля села [[Новоселівка Перша]], на повороті на [[Уманське]], у Ясинуватському районі Донецької області. Бійці 93-ї бригади зайняли оборону і прийняли бій. Внаслідок терористичного нападу загинули 7 захисників — підполковник [[Мамадалієв Володимир Гаїбович|Володимир Мамадалієв]], молодший сержант [[Заїка Олексій Григорович|Олексій Заїка]], старші солдати [[Крилов Андрій Альфредович|Андрій Крилов]], [[Рущак Руслан Олександрович|Руслан Рущак]], [[Савенков Олександр Володимирович|Олександр Савенков]], Дмитро Чабанов та [[Шевченко Дмитро Іванович|Дмитро Шевченко]], ще 6 дістали поранень.

Вдома лишились удова та донька 2009 року народження.

Похований на Краснопільському кладовищі міста Дніпропетровськ (нині — Дніпро).

== Нагороди та вшанування ==
* 2 серпня 2014 року — за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі під час [[Війна на сході України|російсько-української війни]], відзначений — нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно).
* орденом «За заслуги перед Запорізьким краєм» ІІІ ступеня, посмертно (розпорядження голови Запорізької обласної ради від 21.09.2017 № 350-н)<ref>{{Cite web|title=Нагороджені особи ІІІ ступенем {{!}} Запорізька обласна рада|url=https://zor.gov.ua/content/nagorodzheni-osoby-iii-stupenem|website=zor.gov.ua|accessdate=2022-02-02|archive-date=23 листопада 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211123193246/https://zor.gov.ua/content/nagorodzheni-osoby-iii-stupenem}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211123193246/https://zor.gov.ua/content/nagorodzheni-osoby-iii-stupenem |date=2021-11-23 }}</ref>.
[[Файл:МД Чабанову.jpg|міні|293пкс|Меморіальна дошка у Бердянську.]]
* 12 жовтня 2016 року на будівлі загальноосвітньої школи № 2 міста Бердянська встановлено меморіальну дошку<ref>{{Cite news|url=https://bmr.gov.ua/index.php?id=800000125&tx_news_pi1%5Bnews%5D=8238&tx_news_pi1%5Bcontroller%5D=News&tx_news_pi1%5Baction%5D=detail&cHash=8f0ab789269358e3ead9316d2ec2ee62|title=У Бердянську відкрито меморіальну дошку загиблому герою АТО Дмитру Чабанову|accessdate=2 лютого 2022|archive-date=2 лютого 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220202090250/https://bmr.gov.ua/index.php?id=800000125&tx_news_pi1%5Bnews%5D=8238&tx_news_pi1%5Bcontroller%5D=News&tx_news_pi1%5Baction%5D=detail&cHash=8f0ab789269358e3ead9316d2ec2ee62}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220202090250/https://bmr.gov.ua/index.php?id=800000125&tx_news_pi1%5Bnews%5D=8238&tx_news_pi1%5Bcontroller%5D=News&tx_news_pi1%5Baction%5D=detail&cHash=8f0ab789269358e3ead9316d2ec2ee62 |date=2022-02-02 }}</ref>.
* у Запоріжжі встановили дошку з іменами полеглих військовослужбовців 93-ї бригади на одному з будинків, що розташований на вулиці, названій на їх честь — [http://wikimapia.org/street/1190884/uk/вул-Героїв-93-ї-Бригади «Героїв 93-ї бригади»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220202090247/http://wikimapia.org/street/1190884/uk/вул-Героїв-93-ї-Бригади |date=2 лютого 2022 }}.
* На місці знищеного українського блокпоста біля смт Новоселівка встановлено пам'ятний хрест.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.president.gov.ua/documents/6312014-17512 Указ Президента] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170402015500/http://www.president.gov.ua/documents/6312014-17512 |date=2 квітня 2017 }}
* [https://memorybook.org.ua/27/chabanov.htm Чабанов Дмитро Анатолійович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210709185302/https://memorybook.org.ua/27/chabanov.htm |date=9 липня 2021 }} // ''[[Книга пам'яті полеглих за Україну|Книга пам'яті загиблих]]''
* [https://ukraine-memorial.org/ua/biography/chabanov-dmitro-anatoliyovich/ Чабанов Дмитро Анатолійович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210709184211/https://ukraine-memorial.org/ua/biography/chabanov-dmitro-anatoliyovich/ |date=9 липня 2021 }} // ''[[Український меморіал]]''

{{Учасники РУВ|загинув=так}}
{{ukr-mil-bio-stub}}
[[Категорія:Уродженці Овруча]]
[[Категорія:Померли в Новоселівці Першій]]
[[Категорія:Поховані в Дніпрі]]

title: Загальна інформація

Народження: 22 вересня 1982 · Овруч

Смерть: 4 липня 2014 (31 рік) · Новоселівка Перша, Донецька область

Поховання: Дніпро

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Вид ЗС: Збройні сили

Рід військ: Механізовані війська

Формування: 93 ОМБр

Війни / битви: російсько-українська війна

title: Нагороди та відзнаки

Нагороди та відзнаки: Орден «За мужність» ІІІ ступеня


text:
# Нижня Рибниця
Ни́жня Ри́бниця (словац. Nižná Rybnica) — село в Словаччині в районі Собранці Кошицького краю. Село розташоване на висоті 111 м над рівнем моря. Вперше згадується в 1333 році. В селі є бібліотека.

## Населення
| Рік:            | 1994. | 2004.    | 2014.   | 2024.   |
| --------------- | ----- | -------- | ------- | ------- |
| Кількість осіб: | 355   | 410      | 421     | 419     |
| Різниця:        |       | +15,49 % | +2,68 % | -0,47 % |

| Рік:            | 2023. | 2024.   |
| --------------- | ----- | ------- |
| Кількість осіб: | 416   | 419     |
| Різниця:        |       | +0,72 % |

## Пам'ятки
У селі є греко-католицька церква охорони Пресвятої Богородиці з 1908 року в стилі неокласицизму та православна церква Успіння Пресвятої Богородиці з 20 століття, будівництво почалося у 1994 році.

title: Нижня Рибниця

wikitext:
{{Населений пункт Словаччини
| тип                    = Село
| назва                  = Нижня Рибниця
| місцева назва          = Nižná Rybnica
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             = NiznaRybnica 01.jpg
| зображення_розмір      =
| зображення_підпис      =
| розташування           =
| опис розташування      =
| mapx                   =
| mapy                   =
| marksize               =
| край                   = [[Кошицький край]]
| округ                  = [[Собранці (округ)|Собранці]]
| засноване              =
| перша згадка           = [[1333]]
| агломерація            =
| статус                 =
| поділ                  =
| поштові індекси        =
| код                    =
| карта розташування1    = Словаччина Кошицький край
|lat=
|long=
|lat_dir=N | lat_deg= 48 | lat_min= 45
           | lat_sec= 15
|lon_dir=E | lon_deg= 22 | lon_min= 09
           | lon_sec= 08
| висота                 = 111
| водойма                =
| станція                =
| відстань               =
| залізниця к            =
| ref-залізниця к        =
| автошлях к             =
| ref-автошлях к         =
| фізична к              =
| ref-фізична к          =
| залізниця с            =
| фізична с              =
| автошлях с             =
| етнікон                =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| староста               = Božena Hoferová
| ремарки                =
}}
'''Ни́жня Ри́бниця''' ({{lang-sk|Nižná Rybnica}}) — [[село]] в [[Словаччина|Словаччині]] в [[Собранці (район)|районі Собранці]] [[Кошицький край|Кошицького краю]]. Село розташоване на висоті 111 м над рівнем моря. Вперше згадується в [[1333]] році. В селі є [[бібліотека]].

== Населення ==
{{SK|pop}}

== Пам'ятки ==
У селі є греко-католицька церква охорони Пресвятої Богородиці з [[1908]] року в стилі [[Неокласицизм|неокласицизму]] та православна церква Успіння Пресвятої Богородиці з [[20 століття]], будівництво почалося у [[1994]] році.

== Примітки ==
{{reflist}}
== Джерела ==
* [http://www.e-obce.sk/obec/niznarybnica/nizna-rybnica.html Nižná Rybnica] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160602112354/http://www.e-obce.sk/obec/niznarybnica/nizna-rybnica.html |date=2 червня 2016 }}
== Посилання ==
* {{УМузЕ-4|частина=Нижньо-Рибницький співаник|сторінки =245}}
{{Район Собранці}}
{{Slovakia-geo-stub}}

[[Категорія:Села округу Собранці]]
[[Категорія:Засновані в Європі 1333]]

title: Село Нижня Рибниця · словац. Nižná Rybnica ±к:нп, засновані 1333 ±к:нп, засновані 1333

Країна: Словаччина

Край: Кошицький край

Окрес: Собранці → SPARQL ←

Водойма: Окна (струмок)

· густота: 46,56 осіб/км²

Автомоб. ном.: SO

Староста: Božena Hoferová

title: Карта

Карта: Нижня Рибниця (Кошицький край)

Карта: - Vlastivedný slovník obcí na Slovensku. — Т.

Карта: Нижня Рибниця у Вікісховищі


text:
# Маттіас Лангмаєр
Маттіас Ланґмаєр (нім. Matthias Langmaier; 30 березня 1910, Ной-Ульм — 31 серпня 1972, Ульм) — німецький офіцер, оберст-лейтенант резерву вермахту. Кавалер Лицарського хреста Залізного хреста.

## Нагороди
- Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу (4 роки) (2 жовтня 1936) — як фельдфебель 4-ї кулеметної роти 100-го гірсько-піхотного полку.
- Медаль «У пам'ять 13 березня 1938 року» (8 листопада 1938) — як фельдфебель 1-го батальйону 100-го гірсько-піхотного полку.
- Залізний хрест
  - 2-го класу (25 жовтня 1939) — як обер-фельдфебель 10-ї роти 100-го гірсько-піхотного полку.
  - 1-го класу (7 червня 1941) — як обер-фельдфебель 4-ї кулеметної роти 100-го гірсько-піхотного полку.
- Нагрудний знак «За поранення»
  - В чорному (12 липня 1940) — за поранення, отримане 8 червня 1940 року.
  - В сріблі (13 січня 1944) — за третє поранення, отримане 12 січня 1944 року.
- Штурмовий піхотний знак в сріблі (10 серпня 1941) — як лейтенант 4-ї роти 85-го гірсько-піхотного полку.
- Орден «За хоробрість» 2-го класу (Болгарія) (10 червня 1942)
- Нарукавна стрічка «Крит» (1 березня 1943) — як гауптман 14-ї роти 85-го гірсько-піхотного полку.
- Німецький хрест в золоті (6 липня 1943) — як гауптман резерву 14-ї роти 85-го гірсько-піхотного полку.
- Нагрудний знак ближнього бою в бронзі (25 серпня 1943) — як гауптман 3-го батальйону 85-го гірсько-піхотного полку.
- Сертифікат Пошани Головнокомандувача Сухопутних військ Вермахту (27 серпня 1943)
- Лицарський хрест Залізного хреста (29 лютого 1944) — як гауптман резерву і командир 3-го батальйону 85-го гірсько-піхотного полку.

title: Маттіас Лангмаєр

wikitext:
{{Особа
|жінка =
|оригінал імені = {{lang-de|Matthias Langmaier}}
|зображення =
|дата народження = 30.03.1910
|місце народження = [[Ной-Ульм]]
|дата смерті = 31.08.1972
|місце смерті = [[Ульм]]
|поховання =
|громадянство =
|національність =
|військове звання = [[Оберст-лейтенант]]
|партія =
|нагороди = {{(!}}
{{!}}{{Лицарський хрест Залізного хреста}}{{!!}}{{Залізний хрест 1-го класу 1939}}{{!!}}{{Залізний хрест 2-го класу 1939}}
{{!}}-
{{!}}{{Золотий німецький хрест}}{{!!}}{{Орден «За хоробрість» (Болгарія)}}{{!!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу}}
{{!}}-
{{!}}{{Медаль «У пам'ять 13 березня 1938 року»}}{{!!}}{{Бронзовий нагрудний знак ближнього бою}}{{!!}}{{За поранення (срібний нагрудний знак)}}
{{!)}}
{{Нарукавна стрічка «Крит»}}
{{Штурмовий піхотний знак в сріблі}}
}}
'''Маттіас Ланґмаєр''' ({{lang-de|Matthias Langmaier}}; [[30 березня]] [[1910]], [[Ной-Ульм]] — [[31 серпня]] [[1972]], [[Ульм]]) — німецький офіцер, [[оберст-лейтенант]] резерву [[Вермахт|вермахту]]. Кавалер [[Лицарський хрест Залізного хреста|Лицарського хреста Залізного хреста]].

== Нагороди ==

* [[Медаль «За вислугу років у Вермахті»]] 4-го класу (4 роки) (2 жовтня 1936) — як [[фельдфебель]] 4-ї кулеметної роти 100-го гірсько-піхотного полку.
* [[Медаль «У пам'ять 13 березня 1938 року»]] (8 листопада 1938) — як фельдфебель 1-го батальйону 100-го гірсько-піхотного полку.
* [[Залізний Хрест (Німеччина)|Залізний хрест]]
** 2-го класу (25 жовтня 1939) — як [[обер-фельдфебель]] 10-ї роти 100-го гірсько-піхотного полку.
** 1-го класу (7 червня 1941) — як обер-фельдфебель 4-ї кулеметної роти 100-го гірсько-піхотного полку.
* Нагрудний знак «<nowiki/>[[За поранення (нагрудний знак)|За поранення]]<nowiki/>»
** В чорному (12 липня 1940) — за поранення, отримане 8 червня 1940 року.
** В сріблі (13 січня 1944) — за третє поранення, отримане 12 січня 1944 року.
* [[Штурмовий піхотний знак]] в сріблі (10 серпня 1941) — як [[лейтенант]] 4-ї роти 85-го гірсько-піхотного полку.
* [[Орден «За хоробрість»]] 2-го класу ([[Болгарія]]) (10 червня 1942)
* [[Нарукавна стрічка «Крит»]] (1 березня 1943) — як [[Гауптман (звання)|гауптман]] 14-ї роти 85-го гірсько-піхотного полку.
* [[Німецький хрест]] в золоті (6 липня 1943) — як гауптман резерву 14-ї роти 85-го гірсько-піхотного полку.
* [[Нагрудний знак ближнього бою]] в бронзі (25 серпня 1943) — як гауптман 3-го батальйону 85-го гірсько-піхотного полку.
* [[Сертифікат Пошани Головнокомандувача Сухопутних військ Вермахту]] (27 серпня 1943)
* [[Лицарський хрест Залізного хреста]] (29 лютого 1944) — як гауптман резерву і командир 3-го батальйону 85-го гірсько-піхотного полку.

== Джерела ==

* Fellgiebel W.P., Elite of the Third Reich, The recipients of the Knight's Cross of the Iron Cross 1939—1945: A Reference, Helion & Company Limited, Solihull, 2003, ISBN 1-874622-46-9
* Patzwall K., Scherzer V., Das Deutsche Kreuz 1941—1945, Geschichte und Inhaber Band II, Verlag Klaus D. Patzwall, Norderstedt, 2001, ISBN 3-931533-45-X

{{DEFAULTSORT:Лангмаєр Маттіас}}
[[Категорія:Уродженці Баварії]]
[[Категорія:Померли в Баварії]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни з Німеччини]]
[[Категорія:Нагороджені Сертифікатом Пошани Головнокомандувача Сухопутних військ Вермахту]]

title: нім. Matthias Langmaier

Народився: 30 березня 1910 · Ной-Ульм

Помер: 31 серпня 1972 (62 роки) · Ульм

Військове звання: Оберст-лейтенант

Нагороди: | Лицарський хрест Залізного хреста | Залізний хрест 1-го класу | Залізний хрест 2-го класу | | Золотий німецький хрест | Кавалер ордена «За хоробрість» (Болгарія) | Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу | | Медаль «У пам'ять 13 березня 1938 року» | Бронзовий нагрудний знак ближнього бою | Нагрудний знак «За поранення» в сріблі |

title: Військове звання

Лицарський хрест Залізного хреста: Залізний хрест 1-го класу · Залізний хрест 2-го класу

Золотий німецький хрест: Кавалер ордена «За хоробрість» (Болгарія) · Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу

Медаль «У пам'ять 13 березня 1938 року»: Бронзовий нагрудний знак ближнього бою · Нагрудний знак «За поранення» в сріблі


text:
# Зденек Свобода
Зденек Свобода (чеськ. Zdeněk Svoboda, нар. 20 травня 1972, Брно) — чеський футболіст, що грав на позиції півзахисника, зокрема за празьку «Спарту», у складі якої — семиразовий чемпіон Чехії, а також національну збірну Чехії.

## Клубна кар'єра
У дорослому футболі дебютував 1989 року виступами за команду «Збройовка» з рідного Брно, в якій провів один сезон, взявши участь у 15 матчах чемпіонату. 1991 року перейшов до празької «Дукли», але вже за рік повернувся до «Зройовки», що на той час вже зминила назву на «Боби» (Брно).
1993 року приєднався до празької «Спарти», ставши одним з основних гравців команди, що домінувала у тогочасному чеському футболі. Протягом наступних дев'яти сезонів сім разів виборював титул чемпіона Чехії у складі «Спарти».
Протягом 2002—2005 років грав у Бельгії за «Вестерло», де виходив на поле лише епізодично. Згодом виступав у німеччині за нижчоліговий «Клоппенбург», а завершив професійну кар'єру в мальтійському «Сліма Вондерерс», за який виступав протягом 2006—2007 років. Згодом повернувся на батьківщину, де грав за аматорські колективи, а згодом перейшов на тренерську роботу, зокрема працював у тренерських штабах «Спарти» і національної збірної Чехії.

## Виступи за збірну
1996 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Чехії. Протягом кар'єри у національній команді, яка тривала 2 роки, провів у її формі 9 матчів.
У складі збірної був учасником розіграшу Кубка конфедерацій 1997 року у Саудівській Аравії, на якому команда здобула бронзові нагороди.

## Титули і досягнення
- Чемпіон Чехії (7):

«Спарта» (Прага): 1993-1994, 1994-1995, 1996-1997, 1997-1998, 1998-1999, 1999-2000, 2000-2001
- Володар Кубка Чехії (1):

«Спарта» (Прага): 1995-1996

title: Зденек Свобода

wikitext:
{{однофамільці|Свобода (значення){{!}}Свобода}}
{{Футболіст
| ім'я = Зденек Свобода
| зображення =
| підпис =
| місце-народження = [[Брно]]
| країна-народження = [[Чехословаччина]]
| дата-народження = 20.5.1972
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст =
| вага =
| поточний-клуб  =
| позиція = [[півзахисник]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|1989–1990 | {{Прапорець|CZE}} | [[Збройовка (футбольний клуб)|«Збройовка»]] | 15 |2}}
{{Футболіст рядок 0|1991–1992 | {{Прапорець|CZE}} | [[Дукла (футбольний клуб, Прага)|«Дукла» (Прага)]] | 23 |2}}
{{Футболіст рядок 1|1992–1993 | {{Прапорець|CZE}} | [[Збройовка (футбольний клуб)|«Боби» (Брно)]] | 15 |1}}
{{Футболіст рядок 0|1993–2002 | {{Прапорець|CZE}} | [[Спарта (футбольний клуб, Прага)|«Спарта» (Прага)]] | 168 |20}}
{{Футболіст рядок 1|2002–2005 | {{Прапорець|BEL}} | [[Вестерло (футбольний клуб)|«Вестерло»]] | 22 |1}}
{{Футболіст рядок 0|2005–2006 | {{Прапорець|GER}} |«Клоппенбург»|? |?}}
{{Футболіст рядок 1|2006–2007 | {{Прапорець|MLT}} | «[[Сліма Вондерерс]]» | 12 |2}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|1996–1997 | {{Прапорець|CZE}} | [[збірна Чехії з футболу|Чехія]] | 9 |0}}
{{Футболіст кінець}}
}}
'''Зденек Свобода''' ({{lang-cs|Zdeněk Svoboda}}, {{нар}} [[20 травня]] [[1972]], [[Брно]]) — чеський [[футболіст]], що грав на позиції [[півзахисник]]а, зокрема за [[Спарта (футбольний клуб, Прага)|празьку «Спарту»]], у складі якої — семиразовий [[Чемпіонат Чехії з футболу|чемпіон Чехії]], а також [[збірна Чехії з футболу|національну збірну Чехії]].

== Клубна кар'єра ==
У дорослому футболі дебютував 1989 року виступами за команду [[Збройовка (футбольний клуб)|«Збройовка»]] з рідного [[Брно]], в якій провів один сезон, взявши участь у 15 матчах чемпіонату. 1991 року перейшов до [[Дукла (футбольний клуб, Прага)|празької «Дукли»]], але вже за рік повернувся до «Зройовки», що на той час вже зминила назву на «Боби» (Брно).

1993 року приєднався до [[Спарта (футбольний клуб, Прага)|празької «Спарти»]], ставши одним з основних гравців команди, що домінувала у тогочасному чеському футболі. Протягом наступних дев'яти сезонів сім разів виборював титул [[Чемпіонат Чехії з футболу|чемпіона Чехії]] у складі «Спарти».

Протягом 2002—2005 років грав у Бельгії за [[Вестерло (футбольний клуб)|«Вестерло»]], де виходив на поле лише епізодично. Згодом виступав у німеччині за нижчоліговий «Клоппенбург», а завершив професійну кар'єру в мальтійському «[[Сліма Вондерерс]]», за який виступав протягом 2006—2007 років. Згодом повернувся на батьківщину, де грав за аматорські колективи, а згодом перейшов на тренерську роботу, зокрема працював у тренерських штабах «Спарти» і національної збірної Чехії.

== Виступи за збірну ==
1996 року дебютував в офіційних матчах у складі [[Збірна Чехії з футболу|національної збірної Чехії]]. Протягом кар'єри у національній команді, яка тривала 2 роки, провів у її формі 9 матчів.

У складі збірної був учасником [[Кубок Конфедерацій з футболу 1997|розіграшу Кубка конфедерацій 1997 року]] у [[Саудівська Аравія|Саудівській Аравії]], на якому команда здобула бронзові нагороди.

==Титули і досягнення==
*  [[Чемпіонат Чехії з футболу|Чемпіон Чехії]] '''(7)''':
:[[Спарта (футбольний клуб, Прага)|«Спарта» (Прага)]]: [[Чемпіонат Чехії з футболу 1993—1994|1993-1994]], [[Чемпіонат Чехії з футболу 1994—1995|1994-1995]], [[Чемпіонат Чехії з футболу 1996—1997|1996-1997]], [[Чемпіонат Чехії з футболу 1997—1998|1997-1998]], [[Чемпіонат Чехії з футболу 1998—1999|1998-1999]], [[Чемпіонат Чехії з футболу 1999—2000|1999-2000]], [[Чемпіонат Чехії з футболу 2000—2001|2000-2001]]
*  Володар [[Кубок Чехії з футболу|Кубка Чехії]] '''(1)''':
:[[Спарта (футбольний клуб, Прага)|«Спарта» (Прага)]]: [[Кубок Чехії з футболу 1995—1996|1995-1996]]

== Посилання ==
*{{FIFA player}}
*{{NFT player}}
*{{EU-Football}}

{{Склад збірної Чехії на Кубку Конфедерацій 1997}}
{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Свобода}}
[[Категорія:Чеські футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної Чехії з футболу]]
[[Категорія:Гравці розіграшу Кубка конфедерацій з футболу 1997]]
[[Категорія:Футболісти «Збройовки»]]
[[Категорія:Футболісти «Дукли» (Прага)]]
[[Категорія:Футболісти «Спарти» (Прага)]]
[[Категорія:Футболісти «Вестерло»]]
[[Категорія:Футболісти «Сліма Вондерерс»]]
[[Категорія:Чеські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Бельгії]]
[[Категорія:Футбольні легіонери на Мальті]]
[[Категорія:Уродженці Брно]]

title: Особисті дані

Народження: 20 травня 1972 (52 роки)

Громадянство: Чехія

Позиція: півзахисник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Збройовка» · 15 · (2)

«Дукла» (Прага) · 23 · (2)

«Боби» (Брно) · 15 · (1)

«Спарта» (Прага) · 168 · (20)

«Вестерло» · 22 · (1)

«Клоппенбург» · ? · (?)

«Сліма Вондерерс» · 12 · (2)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Чехія · 9 · (0)

Національна збірна: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.


text:
# Англокатолицизм
Англокатолицизм (англ. Anglo-Catholicism), англіканський католицизм (англ. Anglican Catholicism) або католицьке англіканство (англ. Catholic Anglicanism) — поняття, котрими описують людей, переконання і практики в рамках англіканства, які підкреслюють католицьку спадщину та ідентичність різноманітних англіканських церков.
Термін «англокатолицький» (англ. Anglo-Catholic) виник на початку XIX століття, хоча рухи, які підкреслювали католицьку природу англіканства, існували раніше. Особливо впливовими в історії англокатолицизму були каролінські богослови XVII століття, а потім лідери оксфордського руху, який почався з Оксфордського університету в 1833 році й відкрив період англіканської історії, відомий як «католицьке відродження».
Меншість англокатоликів, яких іноді називають англіканськими папістами, вважають, що вони є під верховенством папи Римського, навіть якщо не перебувають у євхаристійному спілкуванні з Римо-католицькою церквою. Такі англо-католики, особливо в Англії, часто служать месу згідно з сучасним римо-католицьким обрядом і шукають способи возз'єднання з Римо-католицькою церквою.
Окрім того, члени особистих ординаріатів для колишніх англікан, створених папою Бенедиктом XVI, іноді неофіційно називаються «англіканськими католиками».

title: Англокатолицизм

wikitext:
[[Файл:High Altar, Church of the Good Shepherd (Rosemont, Pennsylvania).jpg|міні|Вівтар англокатолицького храму Доброго Пастиря (Розмонт, [[Пенсільванія]], [[Сполучені Штати Америки|США]])]]
'''Англокатолицизм''' ({{Lang-en|Anglo-Catholicism}}), '''англіканський католицизм''' ({{Lang-en|Anglican Catholicism}}) або '''католицьке англіканство''' ({{Lang-en|Catholic Anglicanism}}) — поняття, котрими описують людей, переконання і практики в рамках [[Англіканство|англіканства]], які підкреслюють [[Католицька церква|католицьку]] спадщину та ідентичність різноманітних англіканських церков<ref name="BootySykes1998">{{Cite book|title=The Study of Anglicanism|last=Booty|first=John E.|last2=Sykes|first2=Stephen|last3=Knight|first3=Jonathan|date=1 січня 1998|publisher=Fortress Press|page=314|isbn=9781451411188|quote=Whereas the Wesleys emphasized the Evangelical heritage of Anglicanism, the Tractarians stressed its Catholic heritage.}}</ref><ref name="Buchanan2009">{{Cite book|title=The A to Z of Anglicanism|last=Buchanan|first=Colin|date=4 серпня 2009|publisher=Scarecrow Press|page=510|isbn=9780810870086|quote=In the 20th century, useful and scholarly books on the Articles have included E.J. Bicknell, ''A Theological Introduction to the Thirty-Nine Articles'' (1925), and W.H. Griffith Thomas, ''The Principles of Theology: An Introduction to the Thirty-Nine Articles'' (1930)--Bicknell from an Anglo-Catholic standpoint, Thomas from an evangelical one.}}</ref>.

Термін «англокатолицький» ({{Lang-en|Anglo-Catholic}}) виник на початку [[XIX століття]], хоча рухи, які підкреслювали католицьку природу англіканства, існували раніше<ref>{{Citation|contribution=Anglo-Catholic, adj. and n.|title=OED|edition=online|date=December 2011|publisher=Oxford University Press|url=http://oed.com/viewdictionaryentry/Entry/7581|access-date=11 лютого 2012|archive-date=18 лютого 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200218111353/https://oed.com/start;jsessionid=3A3EC23E80C1D96C29C4E302AA395C16?authRejection=true&url=%2Fviewdictionaryentry%2FEntry%2F7581}}.</ref><ref>{{Citation|last=Clutterbuck|first=Ivan|year=1993|title=Marginal Catholics|publisher=Gracewing|page=9|isbn=978-0-85244-234-0}}.</ref><ref>{{Citation|last=Cavanaugh|first=Stephen|year=2011|title=Anglicans and the Roman Catholic Church: Reflections on Recent Developments|publisher=Ignatius|isbn=978-1-58617-499-6}}.</ref>. Особливо впливовими в історії англокатолицизму були каролінські богослови [[XVII століття]], а потім лідери [[Оксфордський рух|оксфордського руху]], який почався з [[Оксфордський університет|Оксфордського університету]] в [[1833]] році й відкрив період англіканської історії, відомий як «католицьке відродження»<ref>{{Citation|last1=Cobb|first1=John B|last2=Wildman|first2=Wesley J|year=1998|title=Fidelity with Plausibility: Modest Christologies in the Twentieth Century|publisher=State University of New York Press|page=94|isbn=978-0-7914-3595-3}}.</ref>.

Меншість англокатоликів, яких іноді називають англіканськими папістами, вважають, що вони є під [[Верховенство папи Римського|верховенством папи Римського]], навіть якщо не перебувають у [[Євхаристійне спілкування|євхаристійному спілкуванні]] з [[Католицька церква|Римо-католицькою церквою]]. Такі англо-католики, особливо в Англії, часто служать [[Меса (богослужіння)|месу]] згідно з сучасним римо-католицьким обрядом і шукають способи возз'єднання з Римо-католицькою церквою.

Окрім того, члени особистих ординаріатів для колишніх англікан, створених папою [[Бенедикт XVI|Бенедиктом XVI]], іноді неофіційно називаються «англіканськими католиками»<ref>{{Cite web|title=Australian Anglican Catholic Ordinariate to be Established in June 2012|url=http://www.catholicanada.com/2012/05/note-australian-anglican-catholic-ordinariate-to-be-established-in-june/|publisher=Catholic Canada|date=2012-05|accessdate=2012-08-31|deadlink=yes|archiveurl=https://web.archive.org/web/20121011061100/http://www.catholicanada.com/2012/05/note-australian-anglican-catholic-ordinariate-to-be-established-in-june/|archivedate=2012-10-11}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121011061100/http://www.catholicanada.com/2012/05/note-australian-anglican-catholic-ordinariate-to-be-established-in-june/ |date=2012-10-11 }}</ref><ref>{{Cite web|title=Anglican Catholic ordinariate for US formally established|url=http://www.catholicculture.org/news/headlines/index.cfm?storyid=12832|publisher=Catholic Culture|accessdate=2012-08-31|archive-date=23 вересня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150923224404/http://www.catholicculture.org/news/headlines/index.cfm?storyid=12832}}</ref>.

== Примітки ==
{{Reflist|2}}
== Посилання ==
* [https://ure-online.info/encyclopedia/anglokatolyky/ Англокатолики] // Українська Релігієзнавча Енциклопедія
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Англіканство]]
[[Категорія:Християнські терміни]]


text:
# 553
Раннє Середньовіччя. Триває чума Юстиніана. У Східній Римській імперії править Юстиніан I. Війна Візантії з Остготським королівством за Апеннінський півострів наближається до кінця. Франкське королівство розділене на частини між синами Хлодвіга. Іберію займає Вестготське королівство, у Тисо-Дунайській низовині лежить Королівство гепідів. В Англії розпочався період гептархії.
У Китаї період Північних та Південних династій. На півдні править династія Лян, на півночі — Західна Вей та Північна Ці. Індія роздроблена. В Японії триває період Ямато. У Персії править династія Сассанідів.
На території лісостепової України в VI столітті виділяють пеньківську й празьку археологічні культури. VI століття стало початком швидкого розселення слов'ян. У Північному Причорномор'ї співіснують різні кочові племена, зокрема гуни, сармати, булгари, алани, авари.

## Події
- Візантійці на чолі з Нарсесом влаштували засідку силам короля остготів Теї й розбили їх. Останній король остготів Тея загинув. 60-річне правління остготів в Італії завершилося. Залишкам остготів дозволено повернутися на територію сучасної Австрії. Інша частина остготів продовжувала чинити опір до наступного року.
- Об'єднане військо франків та алеманів під проводом братів Лотара й Буккеліна перейшло в долину річки По. Вони здобули перемогу над невеликими візантійськими силами й приєднали до себе залишки остготів. Візантійці не мають сил, щоб вступити з ними в битву. Одна частина сил вторгнення повернулася в долину По, інша перезимувала на півдні Італії в Калабрії, серед них розпочалася епідемія.
- Відбувся Другий Константинопольський собор. Візантійський імператор Юстиніан I засудив своїм едиктом три глави, і, як наслідок, виникли нові єресі моноенергізму й монофелітства.

title: 553

wikitext:
{{Значення|553 (значення)}}
{{Навігація для року|553}}
{{Рік в інших календарях}}

[[Раннє Середньовіччя]]. Триває [[чума Юстиніана]]. У [[Східна Римська імперія|Східній Римській імперії]] править [[Юстиніан I]]. Війна Візантії з [[Остготське королівство|Остготським королівством]] за [[Апеннінський півострів]] наближається до кінця. [[Франкське королівство]] розділене на частини між синами [[Хлодвіг]]а. [[Піренейський півострів|Іберію]] займає [[Вестготське королівство]], у [[Тисо-Дунайська низовина|Тисо-Дунайській низовині]] лежить [[Королівство гепідів]]. В Англії розпочався період [[Гептархія|гептархії]].

У Китаї [[період Північних та Південних династій]]. На півдні править [[династія Лян]], на півночі — [[Західна Вей]] та [[Північна Ці]]. Індія роздроблена. В Японії триває [[період Ямато]]. У Персії править [[імперія Сассанідів|династія Сассанідів]].

На території лісостепової України в [[VI століття|VI столітті]] виділяють [[Пеньківська культура|пеньківську]] й [[Празька культура|празьку]] археологічні культури. VI століття стало початком швидкого розселення [[Слов'яни|слов'ян]]. У Північному Причорномор'ї співіснують різні кочові племена, зокрема [[гуни]], [[сармати]], [[булгари]], [[алани]], [[авари]].

== Події ==
* Візантійці на чолі з [[Нарсес]]ом [[Битва при Монс-Лактаріус|влаштували засідку]] силам короля [[Остготи|остготів]] [[Тейя (король остготів)|Теї]] й розбили їх. Останній король остготів Тея загинув. 60-річне правління остготів в Італії завершилося. Залишкам остготів дозволено повернутися на територію сучасної Австрії. Інша частина остготів продовжувала чинити опір до наступного року.
* Об'єднане військо [[Франки|франків]] та [[Алемани|алеманів]] під проводом братів Лотара й Буккеліна перейшло в долину річки По. Вони здобули перемогу над невеликими візантійськими силами й приєднали до себе залишки остготів. Візантійці не мають сил, щоб вступити з ними в битву. Одна частина сил вторгнення повернулася в долину По, інша перезимувала на півдні Італії в Калабрії, серед них розпочалася епідемія.
* Відбувся [[Другий Константинопольський собор]]. Візантійський імператор [[Юстиніан I]] засудив своїм едиктом [[схизма трьох глав|три глави]], і, як наслідок, виникли нові [[Єресь|єресі]] [[моноенергізм]]у й [[Монофеліти|монофелітства]].

== Народились ==
{{main|:Категорія:Народились 553|l1=Народилися 553 року}}

== Померли ==
{{main|:Категорія:Померли 553|l1=Померли 553 року}}

== Див. також ==
* [[Список керівників держав 553 року]]
[[Категорія:550-ті]]
[[Категорія:553]]

title: Рік:

Століття: IV · V — VI — VII · VIII

Тисячоліття: 1-ше до н. е. — 1-ше — 2-ге

title: 553 в інших календарях

Григоріанський: 553 · DLIII

Вірменський: 2 · ԹՎ Բ

Іранський: 69 BP – 68 BP

Ісламський: 71 BH – 70 BH

Китайський: 壬申年 (водяний макак) · 3250 або 3043 · — до — · 癸酉年 (водяний півень) · 3251 або 3044

Тайванський: 1359 до РК · 民前1359年

Юліанський: 553 · DLIII


text:
# Соколовка (Молчановський район)
Соколо́вка (рос. Соколовка) — село у складі Молчановського району Томської області, Росія. Входить до складу Молчановського сільського поселення.

## Населення
Населення — 332 особи (2010; 422 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 98 %

title: Соколовка (Молчановський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = село
 | тип_род         = села
 | назва           = Соколовка
 | назва ін.       = {{lang-ru|Соколовка}}
 | карта розташування1 = Росія Томська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Томська область]]
 | район           = [[молчановський район|Молчановський]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[молчановське сільське поселення|Молчановське]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 332 особи ([[2010]]{{RUS-TOM-census}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 57
 | lat_min= 29
 | lat_sec= 40
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 83
 | lon_min= 49
 | lon_sec= 42
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Соколовка}}

'''Соколо́вка''' ({{lang-ru|Соколовка}}) — [[село]] у складі [[молчановський район|Молчановського району]] [[томська область|Томської області]], [[Росія]]. Входить до складу [[молчановське сільське поселення|Молчановського сільського поселення]].

== Населення ==
Населення — 332 особи ([[2010]]; 422 у [[2002]]<ref>[http://lingvarium.org/russia/BD/2015/Tomskaya.xls Дані перепису населення Росії 2002 року]</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 98 %

== Джерела ==
* {{Карта|O-44-96}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=57.495904&lon=83.826370&z=12&show=/10510387/ru/ На Вікімапії]

{{tomsk-obl-stub}}
{{молчановський район}}

[[Категорія:Населені пункти Молчановського району]]
[[Категорія:Села Томської області]]

title: село Соколовка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Томська область

Муніципальний район: Молчановський

Поселення: Молчановське

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Соколовка · Соколовка
Соколовка у Вікісховищі


text:
# Кайлаштіла – Ашугандж (конденсатопровід)
Кайлаштіла – Ашугандж (конденсатопровід) – елемент трубопровідної інфраструктури Бангладеш, призначений для вивозу продукції з ряду родовищ на північному сході країни.
У 1993 році почалась розробка родовища Кайлаштіла, на якому планувалось організувати вилучення гомологів метану – зріджених вуглеводневих газів (ЗВГ). За первісним планом їх належало доправляти до району Ашугандж, де мали звести установку фракціонування. Для цього навіть проклали трубопровід завдовжки 175 км та діаметром 150 мм, втім, проєкт з фракціонатором у Ашуганджі так і спромоглись реалізувати. Як наслідок, замість суміші ЗВГ по трубопроводу почали перекачувати конденсат, який отримували на Кайлаштілі у значних обсягах.
У певний момент провели попередні дослідження щодо повернення до реалізації первісного проєкту. При цьому встановили, що зазначений трубопровід до Ашуганджу покритий численними врізками, через які місцеві мешканці зливають конденсат. Як наслідок, прийшли до висновку про недоцільність переводити об’єкт у такому технічному стані на перекачування суміші летючих ЗВГ.
З плином часу через конденсатопровід Кайлаштіла – Ашугандж також стало можливим транспортування продукції інших родовищ, які під'єднані до системи через перемички:
- завдовжки 16,5 км та діаметром 100 мм від родовища Джалалабад до Кайлаштіли;
- завдовжки 18 км та діаметром 100 мм від родовища Беані-Базар до Кайлаштіли;
- від родовища Рашидпур до клапанної станції Muchai (приблизно на півдороги між Кайлаштілою та Ашуганджем).
Крім того, через тільки що згадану станцію Muchai можливий обмін ресурсом із конденсатопроводом Бібіяна – Рашидпур.
Доправлений до Ашуганджу конденсат потрапляє до комплексу зберігання компанії Rupantorito Prakritik Gas Company Ltd (RPGCL). Далі він вирушає різним споживачам, передусім на нафтопереробний завод Eastern Refinery Limited у Патензі (поблизу Читагонгу), доставка до якого відбувається водним транспортом (Ашугандж стоїть на березі могутньої річки Мегхна).

wikitext:
{{Location map+ | Бангладеш
| width = 500
| caption = Пункти сполучені конденсатопроводом
| relief = 1
| places =
  {{Location map~ | Бангладеш
    | label = '''Кайлаштіла'''
    | label_size =
    | position = left
    | background =
    | mark = Blue pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 24 | lat_min = 52 | lat_sec    = 3 | lat_dir = N
    | lon_deg = 92 | lon_min = 1 | lon_sec    = 29 | lon_dir = E
}}
{{Location map~ | Бангладеш
    | label = '''Джалалабад'''
    | label_size =
    | position = top
    | background =
    | mark = Green pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 24 | lat_min = 55 | lat_sec    = 36 | lat_dir = N
    | lon_deg = 91 | lon_min = 54 | lon_sec    = 47 | lon_dir = E
}}
 {{Location map~ | Бангладеш
    | label = '''Ашугандж'''
    | label_size =
    | position = left
    | background =
    | mark = Blue pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 24 | lat_min = 1 | lat_sec    = 18 | lat_dir = N
    | lon_deg = 90 | lon_min = 59 | lon_sec    = 47 | lon_dir = E
}}
 {{Location map~ | Бангладеш
    | label = '''Беані-Базар'''
    | label_size =
    | position = bottom
    | background =
    | mark = Green pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 24 | lat_min = 49 | lat_sec    = 24 | lat_dir = N
    | lon_deg = 92 | lon_min = 9 | lon_sec    = 29 | lon_dir = E
}}
{{Location map~ | Бангладеш
    | label = '''Muchai'''
    | label_size =
    | position = right
    | background =
    | mark = Blue pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 24 | lat_min = 17 | lat_sec    = 40 | lat_dir = N
    | lon_deg = 91 | lon_min = 36 | lon_sec    = 44 | lon_dir = E
}}
{{Location map~ | Бангладеш
    | label = '''Рашидпур'''
    | label_size =
    | position = left
    | background =
    | mark = Green pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 24 | lat_min = 17 | lat_sec    = 41 | lat_dir = N
    | lon_deg = 91 | lon_min = 36 | lon_sec    = 17 | lon_dir = E
}}
}}

'''Кайлаштіла – Ашугандж (конденсатопровід)''' – елемент трубопровідної інфраструктури Бангладеш, призначений для вивозу продукції з ряду родовищ на північному сході країни.

У 1993 році почалась розробка родовища [[Кайлаштіла]], на якому планувалось організувати вилучення гомологів метану – зріджених вуглеводневих газів (ЗВГ). За первісним планом їх належало доправляти до району Ашугандж, де мали звести установку фракціонування. Для цього навіть проклали трубопровід завдовжки 175 км та діаметром 150 мм, втім, проєкт з фракціонатором у Ашуганджі так і спромоглись реалізувати. Як наслідок, замість суміші ЗВГ по трубопроводу почали перекачувати конденсат, який отримували на Кайлаштілі у значних обсягах.

У певний момент провели попередні дослідження щодо повернення до реалізації первісного проєкту. При цьому встановили, що зазначений трубопровід до Ашуганджу покритий численними врізками, через які місцеві мешканці зливають конденсат. Як наслідок, прийшли до висновку про недоцільність переводити об’єкт у такому технічному стані на перекачування суміші летючих ЗВГ.

З плином часу через конденсатопровід Кайлаштіла – Ашугандж також стало можливим транспортування продукції інших родовищ, які під'єднані до системи через перемички:

- завдовжки 16,5 км та діаметром 100 мм від родовища [[Джалалабад (родовище у Бангладеш)|Джалалабад]] до Кайлаштіли;

- завдовжки 18 км та діаметром 100 мм від родовища Беані-Базар до Кайлаштіли;

- від родовища [[Рашидпур (газове родовище)|Рашидпур]] до клапанної станції Muchai (приблизно на півдороги між Кайлаштілою та Ашуганджем).

Крім того, через тільки що згадану станцію Muchai можливий обмін ресурсом із конденсатопроводом [[Бібіяна – Рашидпур]].

Доправлений до Ашуганджу конденсат потрапляє до комплексу зберігання компанії Rupantorito Prakritik Gas Company Ltd (RPGCL). Далі він вирушає різним споживачам, передусім на [[Нафтопереробний завод Патенга|нафтопереробний завод Eastern Refinery Limited у Патензі]] (поблизу Читагонгу), доставка до якого відбувається водним транспортом (Ашугандж стоїть на березі могутньої річки [[Меґхна|Мегхна]]).<ref>{{Cite web|url=http://lib.buet.ac.bd:8080/xmlui/bitstream/handle/123456789/4138/Full%20%20Thesis%20%20.pdf?sequence=1&isAllowed=y|title=MD. MIZANUR RAHMAN MASTER OF ENGINEERING IN PETROLEUM ENGINEERING|accessdate=1 січня 2022|archive-date=15 липня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190715023436/http://lib.buet.ac.bd:8080/xmlui/bitstream/handle/123456789/4138/Full%20%20Thesis%20%20.pdf?sequence=1&isAllowed=y}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Конденсатопроводи]]


text:
# Аддис-Абебська угода
Аддис-Абебська угода (англ. Addis Ababa Agreement) — була підписана в 1972 році, поклавши край  суданській громадянській війні. Домовленості, досягнуті між сторонами, були включені в конституцію Судану.

## Результати
Аддис-Абебська угода гарантувала автономію для південного регіону країни (що складався з трьох провінцій), створення 12-тисячної армії, в якій було б порівну північних і південних офіцерів. Арабська мова визнавалася єдиною офіційною мовою в Судані, а англійська отримала статус регіональної мови на півдні країни.

## Розірвання договору
Угода не змогла розвіяти напруженість в країні, за 10 років мирного життя сторонам так і не вдалося навчитися мирно співіснувати в одній державі. У 1983 році президент Судану Джафар Мухаммед Німейрі оголосив про створення ісламської держави, який живе за законами шаріату, в тому числі і для християн на півдні країни. Автономна область Південний Судан була скасована 5 червня 1983 року, поклавши початок  Другій громадянській війні..

title: Аддис-Абебська угода

wikitext:
'''Аддис-Абебська угода''' ({{lang-en|Addis Ababa Agreement}}) — була підписана в 1972 році, поклавши край [[Перша громадянська війна в Судані| суданській громадянській війні]]. Домовленості, досягнуті між сторонами, були включені в [[Конституція|конституцію]] [[Судан]]у.

== Результати ==
Аддис-Абебська угода гарантувала автономію для південного регіону країни (що складався з трьох провінцій), створення 12-тисячної армії, в якій було б порівну північних і південних офіцерів. [[Арабська мова]] визнавалася єдиною офіційною мовою в Судані, а [[Англійська мова|англійська]] отримала статус регіональної мови на півдні країни.<ref>{{Cite web |url=http://www.worldstatesmen.org/Sudan.html#Southern |title=The Sudan<!-- Заголовок добавлен ботом --> |accessdate=9 червня 2016 |archive-date=13 травня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200513185036/https://worldstatesmen.org/Sudan.html#Southern }}</ref>

== Розірвання договору ==
Угода не змогла розвіяти напруженість в країні, за 10 років мирного життя сторонам так і не вдалося навчитися мирно співіснувати в одній державі. У 1983 році президент Судану Джафар Мухаммед Німейрі оголосив про створення ісламської держави, який живе за законами [[шаріат]]у, в тому числі і для християн на півдні країни. Автономна область Південний Судан була скасована [[5 червня]] [[1983]] року, поклавши початок [[Друга громадянська війна в Судані | Другій громадянській війні]].<ref>{{Cite web |url=http://www.pachodo.org/201010061749/Pachodo.org-English-Articles/history-of-southern-sudan-hoss.html |title=HISTORY OF SOUTHERN SUDAN (HOSS) |accessdate=9 червня 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20110716052232/http://www.pachodo.org/201010061749/Pachodo.org-English-Articles/history-of-southern-sudan-hoss.html |archivedate=16 липня 2011 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110716052232/http://www.pachodo.org/201010061749/Pachodo.org-English-Articles/history-of-southern-sudan-hoss.html |date=2011-07-16 }}</ref>.

== Примітки ==
{{Примітки}}

[[Категорія:Новітня історія Судану]]
[[Категорія:Новітня історія Південного Судану]]
[[Категорія:1972]]