text:
# Битва під Баром (липень 1920)
Битва під Баром — бойові дії між польським 54-м піхотним полком і частинами радянської 8-ї кавалерійської дивізії під час наступу Південно-Західного фронту під час Польсько-більшовицької війни.

## Загальна ситуація
26 травня в Україні війська радянського Південно-Західного фронту перейшли в наступ, а 5 червня три дивізії радянської 1-ї Кінної армії Семена Будьонного остаточно прорвали польський фронт під Самгородком на ділянці оборони ген. Яна Савицького. 10 червня 3-тя польська армія почала відступати з Києва в бік Коростеня. В останні дні червня окремі оперативні частини Українського фронту, якими вже керував ген. Едвард Ридз-Сміглий, були згруповані таким чином: українська армія ген. Михайла Омеляновича-Павленка була зосереджена на Дністрі, у напрямку до кордону з Румунією, 6-та армія ген. Вацлава Івашкевича-Рудошанського зайняла ділянку фронту Дністер — Хмільник — Любар, новосформована 2-га армія ген. Казімєжа Рашевського перебувала на лінії річок Случ і Горинь, а 3-тя армія ген. Едварда Ридза-Сміглого перебувала на річці Уборця.

## Бої під Баром
2 липня батальйони 54-го піхотного полку зайняли ділянку фронту в районі Бара. 1-й батальйон розвинувся на схід від Бара і розташувався своїм правим крилом на річці Рів, 3-й батальйон був згрупований на північ від 1-го батальйону, вздовж залізничної лінії Жмеринка — Вовковинці, а 2-й батальйон обабіч колії Вовковинці — Радівці, між обома станціями. Завдання оборони 15-кілометрової ділянки змусило організувати оборону з використанням мережі застав.
Опівдні радянська кіннота, підтримувана вогнем трьох бронепоїздів, атакувала позиції 2-го батальйону кап. Маріана Оцеткевича. Зрідка розставлені форпости не змогли чинити ефективного опору і ворог проник у групу польських підрозділів, перервавши зв'язок між ними. Один із бронепоїздів відкрив вогонь по 5-й і 8-й ротах, що стояли на колії, і змусив їх відступити на північ для оборони 52-го піхотного полку. 6 рота з командиром батальйону відступила в бік Явтухів.
Наступного дня частини 8-ї кавалерійської дивізії атакували 3-й батальйон 54-го піхотного полку з боку Маньківців і увійшли до Бара, але завдяки міцній обороні 8-ї роти підпоручника Ружицького, 3-й батальйон не потрапив в оточення. Коли набої закінчувалися, кап. Оцеткевич наказав відступати. Вони йшли щільними колонами і відбивали атаки радянської кавалерії. Проїжджаючи села, польські вояки обстрілювали їхніми жителями. Батальйони обійшли Бар із півночі і з'єдналися з головним полком на річці Збруч.

## Баланс боїв
Батальйонам 54-го піхотного полку не вдалося втримати позиції. У боях під Баром вони втратили близько 20 % особового складу.

## Виноски
1. ↑  Przybylski, 1930.
2. ↑  Kukiel, 1923.
3. 1 2 3 4  Kula, 1929.
4. ↑  Józef Kula w monografii 54 pp „Zarys historji wojennej 54-go pułku strzelców kresowych” dla określenia walk na tym terenie używa terminu „bój pod Wołkowińcami”[3].
5. 1 2  Odziemkowski, 1998.
6. ↑  Biernacki, 1924.
7. ↑  Wyszczelski, 2009.
8. ↑  Wyszczelski, 2008.
9. ↑  Cisek, Paduszek та Rawski, 2010.
10. 1 2  Odziemkowski, 2004.
11. ↑  Wysocki (red.), 2005.

title: Битва під Баром (липень 1920)

wikitext:
{{Otheruses|Битва під Баром}}
{{Картка:Збройний конфлікт
|частина       = [[Польсько-радянська війна]]
|зображення    =
|підпис        =
|дата1         = 3-4 липня [[1920]]
|місце         = під м. [[Бар (Україна)|Бар]]
|результат     = Радянська перемога
|сторони1      = {{прапорець|POL}} [[Польська Республіка (1918—1939)|Польща]]
|сторони2      = [[Файл:Flag of the Russian Soviet Federative Socialist Republic (1918–1925).svg|thumb|right|20px]] [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|Російська РФСР]]
|командувач1   = [[Маріан Оцеткевич]]
|командувач2   =
|формування1   = [[54-й прикордонний стрілецький полк|54-й піхотний полк]]
|формування2   = [[8-а кавалерійська дивізія Червоного козацтва|8-а кавалерійська дивізія]]
|сили1         =
|сили2         =
|втрати1       =
|втрати2       =
}}

[[Файл:A.Przybylski_-_Szkic_nr_16.jpg|міні|357x357пкс|[[Пржибильський Адам|Адам Пржибильський]],
''Польська війна 1918—1921''{{Sfn|Przybylski|1930}}]]
[[Файл:M.Kukiel_-_Bitwa_pod_Wołoczyskami_-_Szkic_Nr_1.png|міні|240x240пкс|[[Мар'ян Кукель]],
''Битва за Валахію'' {{Sfn|Kukiel|1923}}]]

'''Битва під Баром'''{{Refn|Józef Kula w monografii 54 pp „Zarys historji wojennej 54-go pułku strzelców kresowych” dla określenia walk na tym terenie używa terminu „bój pod Wołkowińcami”{{odn|Kula|1929|s=17}}.}} — [[Бій|бойові дії між]] польським [[54-й прикордонний стрілецький полк|54-м піхотним полком]] і частинами радянської [[8-а кавалерійська дивізія Червоного козацтва|8-ї кавалерійської дивізії]] під час наступу [[Південно-Західний фронт (Громадянська війна в Росії)|Південно-Західного фронту]] під час [[Польсько-радянська війна|Польсько-більшовицької війни]].

== Загальна ситуація ==
26 травня в Україні війська радянського [[Південно-Західний фронт (Громадянська війна в Росії)|Південно-Західного фронту]] перейшли в наступ, а 5 червня три дивізії радянської [[Перша кінна армія|1-ї Кінної армії]] [[Будьонний Семен Михайлович|Семена Будьонного]] остаточно прорвали польський фронт [[Битва під Самгородком|під Самгородком]] на ділянці оборони ген. [[Ян Савіцький (генерал)|Яна Савицького]]{{Sfn|Odziemkowski|1998}}{{Sfn|Biernacki|1924}}. 10 червня 3-тя польська армія почала відступати з Києва в бік Коростеня{{Sfn|Wyszczelski|2009}}. В останні дні червня окремі оперативні частини [[Центральний фронт (1920)|Українського фронту]], якими вже керував ген. [[Едвард Ридз-Сміглий]], були згруповані таким чином: [[Армія Української Народної Республіки|українська армія]] ген. [[Омелянович-Павленко Михайло Володимирович|Михайла Омеляновича-Павленка]] була зосереджена на [[Дністер|Дністрі]], у напрямку до кордону з [[Румунія|Румунією]], [[6-а армія (ІІ РП)|6-та армія]] ген. [[Івашкевич-Рудошанський Вацлав|Вацлава Івашкевича-Рудошанського]] зайняла ділянку фронту Дністер — [[Хмільник]] — [[Любар]], новосформована [[2-га армія (ІІ РП)|2-га армія]] ген. [[Рашевський Казімєж|Казімєжа Рашевського]] перебувала на лінії річок [[Случ (притока Горині)|Случ]] і [[Горинь]], а [[3-тя армія (ІІ РП)|3-тя армія]] ген. Едварда Ридза-Сміглого перебувала на річці Уборця{{Sfn|Wyszczelski|2008}}{{Sfn|Cisek|Paduszek|Rawski|2010}}.

== Бої під Баром ==
2 липня батальйони [[54-й прикордонний стрілецький полк|54-го піхотного полку]] зайняли ділянку фронту в районі Бара{{Sfn|Odziemkowski|2004}}. 1-й батальйон розвинувся на схід від Бара і розташувався своїм правим крилом на річці [[Рів (річка)|Рів]], 3-й батальйон був згрупований на північ від 1-го батальйону, вздовж залізничної лінії [[Жмеринка]] — [[Вовковинці]], а 2-й батальйон обабіч колії Вовковинці — [[Радівці (село)|Радівці]], між обома станціями. Завдання оборони 15-кілометрової ділянки змусило організувати оборону з використанням мережі застав{{Sfn|Kula|1929}}.

Опівдні радянська кіннота, підтримувана вогнем трьох [[бронепоїзд]]ів, атакувала позиції 2-го батальйону кап. [[Маріан Оцеткевич|Маріана Оцеткевича]]. Зрідка розставлені форпости не змогли чинити ефективного опору і ворог [[Інфільтрація (тактика)|проник]] у групу польських підрозділів, перервавши зв'язок між ними{{Sfn|Odziemkowski|1998}}. Один із бронепоїздів відкрив вогонь по 5-й і 8-й ротах, що стояли на колії, і змусив їх відступити на північ для оборони [[52-й прикордонний стрілецький полк|52-го піхотного полку]]. 6 рота з командиром батальйону відступила в бік [[Явтухи|Явтухів]]{{Sfn|Kula|1929}}.

Наступного дня частини 8-ї кавалерійської дивізії атакували 3-й батальйон 54-го піхотного полку з боку [[Маньківці]]в і увійшли до [[Бар (Україна)|Бара]], але завдяки міцній обороні 8-ї роти підпоручника Ружицького, 3-й батальйон не потрапив в оточення{{Sfn|Kula|1929}}. Коли набої закінчувалися, кап. Оцеткевич наказав відступати. Вони йшли щільними колонами і відбивали атаки радянської кавалерії. Проїжджаючи села, польські вояки обстрілювали їхніми жителями. Батальйони обійшли Бар із півночі і з'єдналися з головним полком на [[Збруч|річці Збруч]]{{Sfn|Odziemkowski|2004}}.

== Баланс боїв ==
Батальйонам 54-го піхотного полку не вдалося втримати позиції. У боях під Баром вони втратили близько 20 % особового складу{{Sfn|Wysocki (red.)|2005}}.

== Коментарі ==
{{Notelist}}

== Виноски ==
{{Reflist}}

== Бібліографія ==
* {{Cite book
|title=Działania Armji Konnej Budiennego w kampanji polsko-rosyjskiej 1920 r. 26 V-20 VI 1920
|last=Biernacki
|first=Mieczysław
|date=1924
|publisher=[[Wojskowy Instytut Naukowo-Oświatowy|Wojskowy Instytut Naukowo-Wydawniczy]]
|location=Warszawa
}}
* {{Cite book
|title=Wojna polsko-sowiecka 1919–1921
|last=Cisek
|first=Janusz
|date=2010
|publisher=Wojskowe Centrum Edukacji Obywatelskiej
|location=Warszawa
}}
* {{Cite book
|url=http://www.wbc.poznan.pl/dlibra/publication/168132
|title=Bitwa pod Wołoczyskami: (11-24 lipca 1920)
|last=Kukiel
|first=Marian
|year=1923
|series=Studja Taktyczne z Historji Wojen Polskich 1918 – 21, Tom I
|publisher=Wojskowy Instytut Naukowo – Wydawniczy
|location=Warszawa
}}
* {{Cite book
|url=https://www.wbc.poznan.pl/dlibra/publication/31880
|title=Zarys historji wojennej 54-go pułku strzelców kresowych
|last=Kula
|first=Józef
|year=1929
|series=[[Zarys historii wojennej pułków polskich 1918–1920]]
|publisher=Wojskowe Biuro Historyczne
|location=Warszawa
}}
* {{Cite book
|title=Leksykon bitew polskich 1914 – 1920
|last=Odziemkowski
|first=Janusz
|date=1998
|publisher=Oficyna Wydawnicza „Ajaks”
|location=Pruszków
|isbn=8385621466
}}
* {{Cite book
|title=Leksykon wojny polsko – rosyjskiej 1919 – 1920
|last=Odziemkowski
|first=Janusz
|date=2004
|publisher=Oficyna Wydawnicza „Rytm”
|location=Warszawa
|isbn=8373990968
}}
* {{Cite book
|url=https://www.wbc.poznan.pl/dlibra/publication/119241/edition/129886/content
|title=Wojna polska 1918–1921
|last=Przybylski
|first=Adam
|year=1930
|publisher=[[Wojskowy Instytut Naukowo-Oświatowy|Wojskowy Instytut Naukowo-Wydawniczy]]
|location=Warszawa
}}
* {{Cite book
|title=Szlakiem oręża polskiego; vademecum miejsc walk i budowli obronnych
|last=Wysocki (red.)
|first=Wiesław
|date=2005
|publisher=Wydawnictwo „Gamb”
|volume=2, poza granicami współczesnej Polski
|location=Warszawa
|isbn=837399050X
}}
* {{Cite book
|title=Kampania ukraińska 1920 roku
|last=Wyszczelski
|first=Lech
|year=2009
|publisher=Wydawnictwo Neriton
|location=Warszawa
|isbn=9788375430660
}}
* {{Cite book
|title=Kijów 1920
|last=Wyszczelski
|first=Lech
|year=2008
|publisher=Wydawnictwo Bellona SA
|location=Warszawa
|isbn=9788311114319
}}

[[Категорія:Бар]]
[[Категорія:Битви 1920]]
[[Категорія:Битви Радянсько-польської війни]]
[[Категорія:Сторінки з неперевіреними перекладами]]
[[Категорія:1920 у Вінницькій області]]

title: Битва під Баром

Місце: під м. Бар

Результат: Радянська перемога

title: Сторони

Польща: Російська РФСР

title: Військові формування

54-й піхотний полк: 8-а кавалерійська дивізія


text:
# Міністерство внутрішніх справ Північної Македонії
Міністерство внутрішніх справ Північної Македонії, МВС ПМ (мак. Министерство за внатрешни работи на Северна Македонија, МВР на СМ) — орган державної влади Північної Македонії, основним завданням якого є захист конституційного порядку Республіки Північна Македонія, охорона життя її громадян та їхнього майна. Роботу міністерства очолює профільний міністр, якого визначає та пропонує Прем'єр-міністр Північної Македонії, а затверджують Збори Північної Македонії.

## Історія
Ще за часів Крушевської республіки у складі Тимчасового уряду існувало правоохоронне відомство — міліція Крушевської республіки. За це відомство відповідав Христо Джурчиєв. Обов'язком міліції був нагляд за безпекою та порядком у щойно проголошеній повстанській республіці.
На першому засіданні АСНОМ 2 серпня 1944 р. було утворено Президію АСНОМ (яка мала законодавчі та виконавчі повноваження), а 6 серпня у селі Рамно сформовано вісім комісій, включаючи і комісію з питань внутрішніх справ. Комісаром було обрано Кирила Петрушева.
Під час обрання першого уряду Македонії на Третій сесії АСНОМ 16 квітня 1945 р. Петрушев став міністром внутрішніх справ.

## Роль
Міністерство внутрішніх справ виконує правоохоронну і оперативно-розшукову діяльність, що включає захист життя і особистої безпеки людей та майна, а також запобігання злочинам і розкриття їх (поліційна діяльність). Окрім правоохоронної діяльності у завдання міністерства входить боротьба з міжнародним тероризмом, зокрема з албанськими сепаратистами та терористами.

wikiname: ukwiki

in_language: uk

wikitext:
{{Otheruses|Міністерство внутрішніх справ}}
{{Орган виконавчої влади
 |назва              = Міністерство внутрішніх справ Північної Македонії
 |скорочення         = МВС РМ, {{lang-mk|МВР на СМ}}
|оригінальна назва  = Министерство за внатрешни работи на Северна Македонија
 |країна             ={{MKD}}
 |печатка            =
 |ширина печатки     =
 |підпис печатки     =
 |емблема            =Coat of arms of the Macedonian Police.png
 |ширина емблеми     = 300px
 |підпис емблеми     = Емблема міністерства
 |зображення         =
 |ширина зображення  =
 |підпис зображення  =
 |дата створення     = [[20 березня]] [[1991]]
 |попередник1        = Республіканський [[Міністерство внутрішніх справ|секретаріат внутрішніх справ]] [[Соціалістична Республіка Македонія|СР Македонії]] ({{lang-mk|Републички секретаријат за внатрешни работи на СР Македонија}})
 |дата скасування    =
 |наступник          =
 |підпорядкування    = [[Уряд Північної Македонії]]
 |керівне відомство  =
 |штаб-квартира      = Вулиця Димче Мірчева, 9, [[Скоп'є]], {{MKD}} 10000
   |lat_dir = N|lat_deg = 41|lat_min = 59|lat_sec = 12.4
   |lon_dir = E|lon_deg = 21|lon_min = 25|lon_sec = 40
   |region_code        = MK-77
 |співробітників     =  11 656<ref>{{cite web | title= Извештај за следењето на примената на начелото на соодветна и правична застапеност за 2017 година | url= http://ombudsman.mk/upload/documents/SPZ/SPZ-2017-Mk.pdf | publisher= Народен правобранител на Република Македонија | date= јуни, 2018 | accessdate= 2019-06-09 | archive-date= 18 квітня 2019 | archive-url= https://web.archive.org/web/20190418035522/http://ombudsman.mk/upload/documents/SPZ/SPZ-2017-Mk.pdf }}</ref> (2017)
 | бюджет        = 10.900.300 тис. [[Македонський денар|македонських денарів]]<ref>{{cite web | title= Буџет на Република Македонија за 2019 година | url= https://www.finance.gov.mk/mk/node/4105 | publisher= Министерство за финансии на Република Македонија | accessdate= 2018-11-22 | archive-date= 19 жовтня 2019 | archive-url= https://web.archive.org/web/20191019080404/https://finance.gov.mk/mk/node/4105 }}</ref> (2018)
 |голова1            =[[Олівер Спасовський]]
 |посада голови1     =Міністр
 |підвідомчий орган1 = [[Поліція Північної Македонії|Поліція]]
 |документ1          =
 |сайт               = http://www.mvr.gov.mk mvr.gov.mk
 |розділ приміток    =
 |карта              =
 |ширина карти       =
 |підпис карти       =
}}
'''Міністерство внутрішніх справ Північної Македонії''', '''МВС ПМ''' ({{lang-mk|Министерство за внатрешни работи на Северна Македонија, МВР на СМ}}) — [[Органи державної влади|орган державної влади]] [[Північна Македонія|Північної Македонії]], основним завданням якого є захист конституційного порядку Республіки Північна Македонія, охорона життя її громадян та їхнього майна. Роботу міністерства очолює профільний міністр, якого визначає та пропонує [[Прем'єр-міністр Північної Македонії]], а затверджують [[Збори Північної Македонії]].

== Історія ==
Ще за часів [[Крушевська республіка|Крушевської республіки]] у складі Тимчасового уряду існувало правоохоронне відомство — міліція Крушевської республіки. За це відомство відповідав Христо Джурчиєв. Обов'язком міліції був нагляд за безпекою та порядком у щойно проголошеній повстанській республіці.

На першому засіданні [[АСНОМ]] 2 серпня 1944 р. було утворено Президію АСНОМ (яка мала законодавчі та виконавчі повноваження), а 6 серпня у селі Рамно сформовано вісім комісій, включаючи і комісію з питань внутрішніх справ. Комісаром було обрано Кирила Петрушева.

Під час обрання першого уряду Македонії на Третій сесії АСНОМ 16 квітня 1945 р. Петрушев став міністром внутрішніх справ.

== Роль ==
Міністерство внутрішніх справ виконує правоохоронну і оперативно-розшукову діяльність, що включає захист життя і особистої безпеки людей та майна, а також запобігання [[злочин]]ам і розкриття їх (поліційна діяльність). Окрім правоохоронної діяльності у завдання міністерства входить боротьба з [[міжнародний тероризм|міжнародним тероризмом]], зокрема з [[Конфлікт у Республіці Македонія (2001)|албанськими сепаратистами]] та [[Зіткнення в Куманово|терористами]].

== Див. також ==
* [[Управління безпеки та контррозвідки]]
* [[Агентство розвідки]]
* [[Вовки (батальйон)]]
* [[Бюро громадської безпеки]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.mvr.gov.mk/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190927121410/https://mvr.gov.mk/ |date=27 вересня 2019 }} {{mk icon}}
{{Міністерства внутрішніх справ Європи}}

[[Категорія:Міністерства Північної Македонії]]
[[Категорія:Міністерства внутрішніх справ]]

title: Загальна інформація

Країна: Північна Македонія

Дата створення: 20 березня 1991

Попередні відомства: Республіканський секретаріат внутрішніх справ СР Македонії (мак. Републички секретаријат за внатрешни работи на СР Македонија)

Керівництво діяльністю здійснює: Уряд Північної Македонії

Штаб-квартира: Вулиця Димче Мірчева, 9, Скоп'є, Північна Македонія 10000 · 41°59′12.4″ пн. ш. 21°25′40″ сх. д. / 41.986778° пн. ш. 21.42778° сх. д.

Річний бюджет: 10.900.300 тис. македонських денарів (2018)

Міністр: Олівер Спасовський

Підвідомчі органи: Поліція


text:
# Енріке Кольяр
Енріке Кольяр Монтеррубіо (ісп. Enrique Collar Monterrubio, нар. 2 листопада 1934, Сан-Хуан-де-Аснальфараче) — іспанський футболіст, що грав на позиції нападника. Найбільш відомий за виступами у мадридському клуб «Атлетіко», у складі якого став чемпіоном Іспанії та триразовим володарем Кубка Іспанії, а також володарем Кубка Кубків УЄФА, та за виступами у клубі «Валенсія», а також у збірній Іспанії, у складі якої грав на чемпіонаті світу 1962 року, та у відбіркових матчах до чемпіонату Європи 1964 року.

## Клубна кар'єра
Енріке Кольяр народився 1934 року в місті Сан-Хуан-де-Аснальфараче в Андалусії. Розпочав займатися футболом у клубі «Імперіал», пізніше грав за юнацьку команду «Пенья Норіт». У дорослому футболі дебютував 1952 року в команді третього іспанського дивізіону «Кадіс», в якій провів один сезон. Наступного року Кольяр став гравцем мадридського клубу «Атлетіко», проте до основного складу «матрасників» не потрапив, і протягом півроку грав у команді Сегунди «Реал Мурсія», до складу «Атлетіко» повернувся вже 1954 року. Цього разу футболіст став одним із основних гравців атакуючої ланки команди, за яку виступав цього разу наступні п'ятнадцять сезонів своєї ігрової кар'єри. За цей час виборов титул чемпіона Іспанії, тричі ставав володарем Кубка Іспанії, а в 1962 році став володарем Кубка Кубків УЄФА.
Завершив ігрову кар'єру у команді «Валенсія», за яку виступав протягом 1969—1970 років.

## Виступи за збірну
Енріке Кольяр з 1955 року грав у складі збірної Іспанії. У складі збірної був учасником чемпіонату світу 1962 року у Чилі. Грав також у відбіркових матчах до чемпіонату Європи 1964 року, проте у фінальній частині участі вже не брав. Загалом протягом кар'єри у національній команді провів у її складі 16 матчів, забивши 5 голів.

## Титули і досягнення
- Чемпіон Іспанії (1):

«Атлетіко»: 1965–1966
- Володар Кубка Іспанії (3):

«Атлетіко»: 1959–1960, 1960–1961, 1964–1965
- Володар Кубка Кубків УЄФА (1):

«Атлетіко»: 1961–1962
- Чемпіон Європи (U-18): 1952

title: Енріке Кольяр

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Енріке Кольяр
| зображення = Enrique Collar 1962.jpg
| підпис =
| місце-народження = [[Сан-Хуан-де-Аснальфараче]]
| країна-народження = [[Іспанія]]
| дата-народження = 2.11.1934
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст =
| вага =
| поточний-клуб  =
| позиція = [[Нападник (футбол)|нападник]]
| юнацькі-роки = ?
1952
| юнацькі-клуби =«Імперіал»
«Пенья Норіт»
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|1952–1953 | {{Прапорець|ESP|1956}} | [[Кадіс (футбольний клуб)|«Кадіс»]] | ? |?}}
{{Футболіст рядок 0|1953 | {{Прапорець|ESP|1956}} | [[Атлетіко (Мадрид)|«Атлетіко»]] | 3 |0}}
{{Футболіст рядок 1|1953–1954 | {{Прапорець|ESP|1956}} | «[[Реал Мурсія]]» | 11 |7}}
{{Футболіст рядок 0|1954–1969 | {{Прапорець|ESP|1956}} | [[Атлетіко (Мадрид)|«Атлетіко»]] | 335 |71}}
{{Футболіст рядок 1|1969–1970 | {{Прапорець|ESP|1956}} | [[Валенсія (футбольний клуб)|«Валенсія»]] | 15 |1}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|1955–1963 | {{Прапорець|ESP|1956}} | [[збірна Іспанії з футболу|Іспанія]] | 16 |5}}
{{Футболіст кінець}}
}}
'''Енріке Кольяр Монтеррубіо''' ({{lang-es|Enrique Collar Monterrubio}}, {{нар}} [[2 листопада]] [[1934]], [[Сан-Хуан-де-Аснальфараче]]) — іспанський [[футболіст]], що грав на позиції [[Нападник (футбол)|нападника]]. Найбільш відомий за виступами у [[мадрид]]ському клуб [[Атлетіко (Мадрид)|«Атлетіко»]], у складі якого став [[Ла-Ліга|чемпіоном Іспанії]] та триразовим володарем [[Кубок Іспанії з футболу|Кубка Іспанії]], а також володарем [[Кубок Кубків УЄФА|Кубка Кубків УЄФА]], та за виступами у клубі [[Валенсія (футбольний клуб)|«Валенсія»]], а також у [[збірна Іспанії з футболу|збірній Іспанії]], у складі якої грав на [[Чемпіонат світу з футболу 1962|чемпіонаті світу 1962 року]], та у відбіркових матчах до [[Чемпіонат Європи з футболу 1964|чемпіонату Європи 1964 року]].

== Клубна кар'єра ==
Енріке Кольяр народився 1934 року в місті [[Сан-Хуан-де-Аснальфараче]] в [[Андалусія|Андалусії]]. Розпочав займатися футболом у клубі «Імперіал», пізніше грав за юнацьку команду «Пенья Норіт». У дорослому футболі дебютував 1952 року в команді третього іспанського дивізіону [[Кадіс (футбольний клуб)|«Кадіс»]], в якій провів один сезон. Наступного року Кольяр став гравцем [[мадрид]]ського клубу [[Атлетіко (Мадрид)|«Атлетіко»]], проте до основного складу «матрасників» не потрапив, і протягом півроку грав у команді [[Сегунда Дивізіон|Сегунди]] «[[Реал Мурсія]]», до складу «Атлетіко» повернувся вже 1954 року. Цього разу футболіст став одним із основних гравців атакуючої ланки команди, за яку виступав цього разу наступні п'ятнадцять сезонів своєї ігрової кар'єри. За цей час виборов титул [[Ла-Ліга|чемпіона Іспанії]], тричі ставав володарем [[Кубок Іспанії з футболу|Кубка Іспанії]], а в 1962 році став володарем [[Кубок Кубків УЄФА|Кубка Кубків УЄФА]].

Завершив ігрову кар'єру у команді [[Валенсія (футбольний клуб)|«Валенсія»]], за яку виступав протягом 1969—1970 років.

== Виступи за збірну ==
Енріке Кольяр з 1955 року грав у складі [[Збірна Іспанії з футболу|збірної Іспанії]]. У складі збірної був учасником [[Чемпіонат світу з футболу 1962|чемпіонату світу 1962 року]] у [[Чилі]]. Грав також у відбіркових матчах до [[чемпіонат Європи з футболу 1964|чемпіонату Європи 1964 року]], проте у фінальній частині участі вже не брав. Загалом протягом кар'єри у національній команді провів у її складі 16 матчів, забивши 5 голів.

== Титули і досягнення ==
* [[Файл:Liga.png|20пкс]] [[Ла-Ліга|Чемпіон Іспанії]] '''(1)''':
: [[Атлетіко (Мадрид)|«Атлетіко»]]: [[Ла-Ліга 1965—1966|1965–1966]]
* [[Файл:RFEF - Copa del Rey.svg|20пкс]] Володар [[Кубок Іспанії з футболу|Кубка Іспанії]] '''(3)''':
: [[Атлетіко (Мадрид)|«Атлетіко»]]: [[Кубок Іспанії з футболу 1959—1960|1959–1960]], [[Кубок Іспанії з футболу 1960—1961|1960–1961]], [[Кубок Іспанії з футболу 1964—1965|1964–1965]]
* [[Файл:Coppacoppe.png|18пкс]] Володар [[Кубок Кубків УЄФА|Кубка Кубків УЄФА]] '''(1)''':
: [[Атлетіко (Мадрид)|«Атлетіко»]]: [[Кубок Кубків УЄФА 1961-1962|1961–1962]]
* [[Юнацький чемпіонат Європи з футболу (U-19)|Чемпіон Європи (U-18)]]: [[Юніорський турнір ФІФА 1952|1952]]

== Посилання ==
* {{FIFA player}}
* {{UEFA player}}
* {{Transfermarkt}}
* {{NFT player}}
* {{Bdfutbol}}
* {{EU-Football}}
{{Бібліоінформація}}
{{Склад збірної Іспанії на чемпіонаті світу 1962}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Кольяр Енріке}}
[[Категорія:Іспанські футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної Іспанії з футболу]]
[[Категорія:Гравці чемпіонату світу з футболу 1962]]
[[Категорія:Футболісти «Кадіса»]]
[[Категорія:Футболісти «Атлетіко» (Мадрид)]]
[[Категорія:Футболісти «Реал Мурсія»]]
[[Категорія:Футболісти «Валенсії»]]
[[Категорія:Уродженці Андалусії]]

title: Особисті дані

Народження: 2 листопада 1934 (90 років)

Громадянство: Іспанія

Позиція: нападник

title: Юнацькі клуби

«Імперіал» · «Пенья Норіт»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Кадіс» · ? · (?)

«Атлетіко» · 3 · (0)

«Реал Мурсія» · 11 · (7)

«Атлетіко» · 335 · (71)

«Валенсія» · 15 · (1)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Іспанія · 16 · (5)

Національна збірна: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.


text:
# Fritillaria minuta
Fritillaria minuta — вид квіткових рослин родини лілійні (Liliaceae).

## Поширення
Росте у сезонно вологих місцях існування на південному сході Туреччини та північному заході Ірану.

## Опис
Має тьмяно-помаранчеві квіти та яскраво-зелені листки. Листя м'ясисте гладке, завдовжки 3-15 см.

title: Fritillaria minuta

wikitext:
{{italic title}}
{{Картка:Таксономія
| name= ''Fritillaria minuta''
| image =
| image_width = 280пкс
| image_caption =
| domain = [[Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Зелені рослини]] (Viridiplantae)
| divisio = [[Вищі рослини]] (Streptophyta)
| superclassis = [[Покритонасінні]] (Magnoliophyta)
| classis = [[Однодольні]] (Liliopsida)
| ordo = [[Лілієцвіті]] (Liliales)
| familia = [[Лілійні]] (Liliaceae)
| genus = [[Рябчик (рослина)|Рябчик]] (''Fritillaria'')
| species = '''''F. minuta'''''
| binomial = ''Fritillaria minuta''
| binomial_authority = [[П'єр Едмон Буасьє|Boiss.]] & [[Friedrich Wilhelm Noë|Noë]], 1859
| wikispecies = Fritillaria minuta
}}

'''''Fritillaria minuta''''' — вид [[Квіткові|квіткових]] рослин родини [[лілійні]] (Liliaceae).

== Поширення ==
Росте у сезонно вологих місцях існування на південному сході [[Туреччина|Туреччини]] та північному заході [[Іран]]у.<ref>[https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:535229-1 Fritillaria minuta Boiss. & Noë. Plants of the World Online]</ref><ref>[https://www.ukwildflowers.com/Web_pages/fritillaria_minuta.htm Fritillaria minuta — European Wild Plant — UKwildflowers]</ref>

== Опис ==
Має тьмяно-помаранчеві квіти та яскраво-зелені листки.<ref>[http://www.fritillaria.org.uk/fritillaria-species-m---n.html Fritillaria species M — N]</ref> Листя м'ясисте гладке, завдовжки 3-15 см.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{квіткові-доробити}}

{{Портали|Ботаніка|Біологія}}
{{taxonbar|from = Q15541434}}
[[Категорія:Рябчик]]
[[Категорія:Флора Туреччини]]
[[Категорія:Рослини, описані 1859]]
[[Категорія:Флора Ірану]]

title: ?Fritillaria minuta

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Зелені рослини (Viridiplantae)

Відділ: Вищі рослини (Streptophyta)

Надклас: Покритонасінні (Magnoliophyta)

Клас: Однодольні (Liliopsida)

Порядок: Лілієцвіті (Liliales)

Родина: Лілійні (Liliaceae)

Рід: Рябчик (Fritillaria)

Вид: F. minuta

Вікісховище: Fritillaria minuta

Віківиди: Fritillaria minuta


text:
# Hacktivist
Hacktivist — британський гурт у жанрі реп-метал, створений у Мілтон-Кінз, Бакінгемшир, Англія 2011 року. У 2012 році вони випустили однойменний мініальбом, а в 2016 році — дебютний студійний альбом Outside the Box. Другий студійний альбом гурту Hyperdialect вийшов у 2021 році.

## Історія
Гурт Hacktivist створили у 2011 році, коли колишній гітарист Тімфі Джеймс покинув свій попередній гурт Heart of a Coward. Джеймс стверджує, що створення Hacktivist було «випадковістю», він не мав наміру розвивати такий стиль, але гурт розпочав діяльність, коли його одноліток Джей Херлі, місцевий репер з невеликим досвідом метал-сцени, почав записувати вокал до деяких демозаписів Джеймса. Після того, як демозаписи набули популярності в Інтернеті, Джеймс вирішив зібрати повний склад, залучивши Річарда Хокінга на барабанах, Джоша Гернера (екс-Sacred Mother Tongue) на басі та Бена Марвіна (колишнього товариша Джеймса по гурту Heart of a Coward) як другого вокаліста. У 2012 році гурт випустив однойменний мініальбом, у результаті якого дебютний сингл «Unlike Us» посів 2 місце в метал-чарті Amazon UK протягом 48 годин. Незважаючи на те, що однойменний мініальбом гурту вийшов незалежно 12 листопада 2012 року, він став популярним у метал-середі, особливо завдяки Metal Hammer, який забезпечив гурту значне висвітлення та значний ефір на BBC Radio 1.
Після виходу мініальбому Hacktivist гурт вирушив у тур.  Це включало виступи на розігріві у таких гуртів, як Enter Shikari та Korn, і виступи на європейських фестивалях, таких як Sonisphere Festival, Download Festival і Rock am Ring і Rock im Park влітку 2013 року. У квітні 2013 року гурт випустив нову пісню «Elevate» із супровідним відео для безкоштовного завантаження, а в серпні послідувала кавер-версія на «Niggas In Paris» (Jay-Z і Каньє Вест). Відео на кавер-версію пісні «Niggas In Paris» зняли під час сету на Download Festival 2013. Вони також виступили в прямому ефірі для BBC Radio 1 у Maida Vale Studios.
Взимку 2013 року гурт вирушив у хедлайнерський тур Великобританією за підтримки The Algorithm. Перевидання дебютного мініальбому з чотирма бонусними треками вийшло 11 листопада 2013 року.
Гурт висловлював підтримку гактивістському колективу Анонімус, і, схоже, підтримує «інформаторів» Едварда Сноудена та Челсі Меннінг, про яких вони згадують у пісні «Cold Shoulders».
4 серпня 2014 року Hacktivist випустили сингл і відео на пісню «False Idols». У відео багато відсилань до активізму (особливо до гактивістського колективу Анонімус), і за кілька годин пісня посіла перше місце в чарті iTunes Metal. Після цього релізу 12 листопада вийшов «Deceive and Defy» (також супроводжувався відео), у якому співав Чарлі Холмс з Heart in Hand . Потім Hacktivist гастролювали Великобританією з листопада по грудень за підтримки Dead Harts і One Hundred.
Після виходу синглу «Buszy» 17 січня 2016 року, їх дебютний студійний альбом Outside the Box вийшов 4 березня 2016 року.
20 січня 2017 року було оголошено, що Hacktivist і Бен Марвін розійшлися через сімейні обставини  а новим вокалістом став репер/вокаліст Йот Максі. У травні гурт випустив «2 Rotten», більш важкий ремікс «Rotten» з Outside the Box, де Йот Максі взяв на себе більш значущу роль, ніж в оригіналі.
28 березня 2018 року гурт оголосив відхід Тімфа Джеймса. Після цього гурт найняв Джеймса Г’юїтта (з гуртів «Invocation» та «Exist Immortal») як нового гітариста та продюсера, офіційно оголосивши про це 19 січня 2019 року. З червня 2018 року Г’юїтт грав наживо та писав новий матеріал з гуртом. У результаті Джош Гернер забезпечив чистий вокал після відходу Тімфі Джеймса.
У січні/лютому 2019 року гурт вирушив у хедлайнерський тур по Великобританії, а 10 квітня 2019 року випустив сингл «Reprogram» із супровідним відео. У 2021 році гурт випустив пісню під назвою «Planet Zero» з супровідним музичним відео з майбутнього альбому Hyperdialect.
27 червня 2023 року гурт оголосив, що вокаліст Йот Максі залишає гурт. Через два дні, 29 червня, гурт оголосив, що колишній вокаліст гурту Borders Джордан «JJ» Оліфент приєднається до гурту як новий вокаліст. Тоді ж вони оголосили про вихід синглу «Rep the H». Гурт дебютував наживо з Olifent пізніше того ж дня на фінальному випуску UK Tech-Fest у Newark Showground.

## Музичний стиль
Музика Hacktivist характерна сумішшю кількох різних стилів. Вони відомі використанням восьмиструнних гітар та шестиструнних бас-гітар, налаштованих на Drop E для досягнення надзвичайно низько налаштованого, спотвореного і темного звучання, а також ембієнтні пасажі та стиль «стіни звуку» у продакшені. Їхній вокал містить переважно реп, хоча вони також використовують звичайний спів і іноді гроулінг. Вони пишуть свої тексти колективно, зосереджуючись на політичних темах як-от анархізм, теорії змови, корупція уряду, цензура, насильство проти зброї, єдність проти гноблення та інші соціальні та економічні проблеми.
Музику гурту описували як реп-метал і грайм, як злиття дженту та ню-металу або, загалом, як додавання репу до дженту. Також було сказано, що вони використовують елементи грув-металу. Їхні гітарні композиції нагадують як Meshuggah, так і ню-метал-гурти як-от Limp Bizkit і Korn.

## Склад гурту
- Джермейн «Джей» Херлі — реп (з 2011)
- Джей Джей Оліфент — реп, екстрим-вокал (з 2023)
- Джеймс Г'юїтт — гітари, програмування (з 2018)
- Джош Гернер — бас (з 2011), вокал (з 2018)
- Річард Хокінг — барабани (з 2011)

### Колишні учасники
- Бен Марвін – реп, екстрим-вокал (2011–2017)
- Тім «Тімфі» Джеймс — гітари, вокал, програмування (2011–2018)
- Йот Максі – реп, екстрим-вокал (2017–2023)

## Дискографія

### Студійні альбоми
- Outside the Box (2016, UNFD/Rise Records)
- Hyperdialect (2021, UNFD Records)

### Мініальбоми
- Hacktivist (випущений самостійно 2012 року, випуск 2013 року на Wake to Reality/PIAS Recordings)
- Over-Throne (2016, UNFD/Rise Records)

### Сингли
- «Hacktivist» (2012)
- «Elevate» (2013)
- «Niggas in Paris» (2013, кавер на Каньє Веста та Jay-Z)
- «False Idols» (2014)
- «Deceive and Defy» (2014)
- «Buszy» (2016)
- «Taken» (2016)
- «2 Rotten» (2017)
- «Spitfire» (2019, кавер на The Prodigy)
- «Reprogram» (2019)
- «Dogs of War» (2019)
- «Armoured Core» (2020, за участі Kid Bookie)
- «I Ain't Depressed» (2020, з Dropout Kings)
- «Planet Zero» (2021)
- «Hyperdialect» (2021)

### Появи у збірках
- «(Rock) Superstar» (2015, кавер на Cypress Hill для збірки Rock Sound: Worship and Tributes)
- «Break Stuff» (2016, кавер на Limp Bizkit для збірки Metal Hammer XXX: Decades of Destruction)
- «Duality» (2019, кавер на Slipknot для збірки March of the Maggots: A Tribute to Slipknot)

### Гостьові виступи
- The Qemists – Jungle (Warrior Sound, 2016)

## Музичні кліпи
- З Hacktivist:
  - «Cold Shoulders» (2012)
  - «Unlike Us» (2012)
  - «Hacktivist» (2012)
- «Niggas in Paris» (кавер на Каньє Веста та Jay-Z; 2013)
- З Outside the Box:
  - «Elevate» (2013)
  - «False Idols» (2014)
  - «Deceive and Defy» (2014)
  - «Buszy» (2016)
  - «Taken» (2016)
  - «Hate» (2016)
  - «No Way Back» (2016)
- «2 Rotten» (2017)
- «Spitfire» (2019)
- З Hyperdialect:
  - «Reprogram» (2019)
  - «Dogs of War» (2019)
  - «Armoured Core» (за участі Kid Bookie; 2020)
  - «Planet Zero» (2021)
  - «Hyperdialect» (2021)

title: Hacktivist

wikitext:
{{Музичний колектив
| Назва            = Hacktivist
| Фотографія       = Hacktivist-16.jpg
| Опис_фотографії  = Бен Марвін та Джей Херлі на фестивалі With Full Force 2013
| Жанри            = [[реп-метал]], [[djent]], [[ню-метал]], [[грайм]]
| Роки             = з 2011
| Місто            = [[Мілтон-Кінз]], Бакінгемшир, Англія
| Лейбли           = Wake to Reality, [[PIAS Recordings|PIAS]], [[UNFD]], [[Rise Records|Rise]]
| Склад            = Джермейн «Джей» Херлі
Джош Гернер
Річард Гокінг
Джеймс Г'юїт
Джей Джей Оліфент
| Колишні_учасники = Бен Марвін
Тім «Тімфі Джеймс» Бізлі
Йот Максі
| Сайт             = http://hacktivist.uk.com/
}}
'''Hacktivist''' — британський гурт у жанрі [[реп-метал]], створений у [[Мілтон-Кінз]], Бакінгемшир, Англія 2011 року. У 2012 році вони випустили однойменний мініальбом, а в 2016 році — дебютний студійний альбом ''Outside the Box''. Другий студійний альбом гурту ''Hyperdialect'' вийшов у 2021 році.

== Історія ==
Гурт Hacktivist створили у 2011 році, коли колишній гітарист Тімфі Джеймс покинув свій попередній гурт [[Heart of a Coward]]. Джеймс стверджує, що створення Hacktivist було «випадковістю», він не мав наміру розвивати такий стиль, але гурт розпочав діяльність, коли його одноліток Джей Херлі, місцевий репер з невеликим досвідом метал-сцени, почав записувати вокал до деяких демозаписів Джеймса<ref>[http://metalmouth.net/2013/01/hacktivist/ Interview with Hacktivist] Metal Mouth. January 15, 2013. Retrieved August 6, 2013.</ref>. Після того, як демозаписи набули популярності в Інтернеті, Джеймс вирішив зібрати повний склад, залучивши Річарда Хокінга на барабанах, Джоша Гернера (екс-Sacred Mother Tongue) на басі та Бена Марвіна (колишнього товариша Джеймса по гурту Heart of a Coward) як другого вокаліста. У 2012 році гурт випустив однойменний [[мініальбом]], у результаті якого дебютний сингл «Unlike Us» посів 2 місце в метал-чарті Amazon UK протягом 48 годин<ref>[https://www.theguardian.com/music/2012/nov/01/hactivist-uniting-people-djent Hacktivist: 'We're uniting a lot of people'] [[The Guardian]]. 1 November 2012. Retrieved 6 August 2013.</ref>. Незважаючи на те, що однойменний мініальбом гурту вийшов незалежно 12 листопада 2012 року, він став популярним у метал-середі, особливо завдяки [[Metal Hammer]], який забезпечив гурту значне висвітлення<ref>[http://www.metalhammer.co.uk/news/new-music-monday-hacktivist/ New Music Monday: Hacktivist] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131029185026/http://www.metalhammer.co.uk/news/new-music-monday-hacktivist/|date=2013-10-29}} [[Metal Hammer]]. October 8, 2012. Retrieved August 6, 2013.</ref> та значний ефір на [[BBC Radio 1]].

Після виходу мініальбому ''Hacktivist'' гурт вирушив у тур.  Це включало виступи на розігріві у таких гуртів, як [[Enter Shikari]] та [[Korn]], і виступи на європейських фестивалях, таких як Sonisphere Festival, Download Festival і [[Rock am Ring|Rock am Ring і Rock im Park]] влітку 2013 року. У квітні 2013 року гурт випустив нову пісню «Elevate» із супровідним відео для безкоштовного завантаження<ref>[http://metalmouth.net/2013/04/hacktivist-debut-video-and-offer-free-download/ HACKTIVIST Debut New Video And Offer Free Download] Metal Mouth. 8 April 2013. Retrieved 6 August 2013.</ref>, а в серпні послідувала кавер-версія на «<nowiki/>[[Niggas in Paris|Niggas In Paris]]<nowiki/>» ([[Jay-Z]] і [[Каньє Вест]]). Відео на кавер-версію пісні «Niggas In Paris» зняли під час сету на Download Festival 2013. Вони також виступили в прямому ефірі для BBC Radio 1 у Maida Vale Studios.

Взимку 2013 року гурт вирушив у хедлайнерський тур Великобританією за підтримки [[The Algorithm]]. Перевидання дебютного мініальбому з чотирма бонусними треками вийшло 11 листопада 2013 року.

Гурт висловлював підтримку гактивістському колективу [[Анонімус (угруповання)|Анонімус]], і, схоже, підтримує «інформаторів» [[Едвард Сноуден|Едварда Сноудена]] та [[Челсі Меннінг|Челсі Меннінг,]] про яких вони згадують у пісні «Cold Shoulders».

4 серпня 2014 року Hacktivist випустили сингл і відео на пісню «False Idols». У відео багато відсилань до активізму (особливо до гактивістського колективу [[Анонімус (угруповання)|Анонімус]]), і за кілька годин пісня посіла перше місце в чарті [[iTunes]] Metal. Після цього релізу 12 листопада вийшов «Deceive and Defy» (також супроводжувався відео), у якому співав Чарлі Холмс з Heart in Hand . Потім Hacktivist гастролювали Великобританією з листопада по грудень за підтримки Dead Harts і One Hundred.

Після виходу синглу «Buszy» 17 січня 2016 року, їх дебютний студійний альбом ''Outside the Box'' вийшов 4 березня 2016 року<ref>{{Cite web|url=http://www.kerrang.com/41212/hacktivist-stream-debut-album-outside-the-box/|title=Hacktivist Stream Debut Album, Outside The Box – Kerrang!|website=Kerrang!|language=en-US|access-date=2016-03-20}}</ref>.

20 січня 2017 року було оголошено, що Hacktivist і Бен Марвін розійшлися через сімейні обставини<ref>{{Cite web|url=https://www.facebook.com/Hacktivistband/posts/1395628160468144|title=Hacktivist on Facebook: We are sad to announce the departure of founding member and vocalist Ben Marvin|website=Facebook|language=en-UK|access-date=2017-01-22}}</ref>  а новим вокалістом став репер/вокаліст Йот Максі. У травні гурт випустив «2 Rotten», більш важкий ремікс «Rotten» з ''Outside the Box,'' де Йот Максі взяв на себе більш значущу роль, ніж в оригіналі.

28 березня 2018 року гурт оголосив відхід Тімфа Джеймса. Після цього гурт найняв Джеймса Г’юїтта (з гуртів «Invocation» та «Exist Immortal») як нового гітариста та продюсера, офіційно оголосивши про це 19 січня 2019 року. З червня 2018 року Г’юїтт грав наживо та писав новий матеріал з гуртом<ref>{{Cite web|url=https://www.facebook.com/Hacktivistband/posts/2262978300399788|title=Hacktivist on Facebook: We are beyond excited and proud to FINALLY be able to announce our new guitarist & producer JAMES HEWITT!|website=Facebook|language=en-UK|access-date=2019-01-19}}</ref>. У результаті Джош Гернер забезпечив чистий вокал після відходу Тімфі Джеймса.

У січні/лютому 2019 року гурт вирушив у хедлайнерський тур по Великобританії, а 10 квітня 2019 року випустив сингл «Reprogram» із супровідним відео. У 2021 році гурт випустив пісню під назвою «Planet Zero» з супровідним музичним відео з майбутнього альбому ''Hyperdialect''.

27 червня 2023 року гурт оголосив, що вокаліст Йот Максі залишає гурт<ref>{{Cite web|url=https://www.facebook.com/HacktivistUK/posts/pfbid033YPh5LCMtTHkqdqxm3ng5cA6evNiTcNoHYCvWu2Se5H6T3Qbb6yE9mSgGp9MrE3Al|title=Hacktivist on Facebook: Thank you for everything Jot Maxi|website=Facebook|language=en-UK|access-date=2023-07-03}}</ref>. Через два дні, 29 червня, гурт оголосив, що колишній вокаліст гурту Borders Джордан «JJ» Оліфент приєднається до гурту як новий вокаліст. Тоді ж вони оголосили про вихід синглу «Rep the H»<ref>{{Cite web|url=https://www.facebook.com/HacktivistUK/videos/2150161315175092/|title=Hacktivist on Facebook: Introducing|website=Facebook|language=en-UK|access-date=2023-07-03}}</ref>. Гурт дебютував наживо з Olifent пізніше того ж дня на фінальному випуску UK Tech-Fest у Newark Showground<ref>{{Cite web|url=https://www.facebook.com/HacktivistUK/posts/pfbid0syVmx2vk7ZAPFLWn182P54o9BDtHtvs3ipQnmPpTi4fRSqspG1fA2Q2MNGa7fzLTl|title=Hacktivist on Facebook: Introducing JJ our new vocalist|website=Facebook|language=en-UK|access-date=2023-07-03}}</ref>.

== Музичний стиль ==
Музика Hacktivist характерна сумішшю кількох різних стилів. Вони відомі використанням восьмиструнних гітар та шестиструнних бас-гітар, налаштованих на Drop E для досягнення надзвичайно низько налаштованого, спотвореного і темного звучання, а також ембієнтні пасажі та стиль «стіни звуку» у продакшені. Їхній вокал містить переважно [[реп]], хоча вони також використовують звичайний спів і іноді [[гроулінг]]. Вони пишуть свої тексти колективно, зосереджуючись на політичних темах як-от [[анархізм]], [[Теорія змови|теорії змови]], [[Політична корупція|корупція уряду]], цензура, насильство проти зброї, єдність проти гноблення та інші соціальні та економічні проблеми.

Музику гурту описували як [[реп-метал]]<ref name="metalinjection">{{Cite web|url=http://www.metalinjection.net/editorials/is-nu-djent-the-next-big-thing|title=Is Nü-Djent The Next Big Thing?|last=Pasbani|first=Robert|date=5 травня 2014|publisher=Metal Injection|access-date=1 травня 2015}}</ref><ref name="RS India">{{Cite magazine|date=5 листопада 2014|title=UK's Hacktivist, Italian Metallers Fleshgod Apocalypse Announced for Mumbai's BIG69 Festival|url=http://rollingstoneindia.com/hacktivist-metal-band-fleshgod-apocalypse-debut-big69-festival-mumbai/|journal=[[Rolling Stone]] India|access-date=1 травня 2015}}</ref> і [[грайм]]<ref name="RS India" />, як злиття [[Djent|дженту]] та [[Ню-метал|ню-металу]]<ref name="metalinjection" /><ref name="nocleansinging">{{Cite web|url=http://www.nocleansinging.com/2012/11/09/hacktivist/|title=Hacktivist|last=Islander|date=9 листопада 2012|publisher=No Clean Singing|access-date=1 травня 2015}}</ref> або, загалом, як додавання репу до дженту<ref name="nocleansinging" /><ref name="metalsucks">{{Cite web|url=http://www.metalsucks.net/2011/10/17/djent-rappers-hacktivist-kind-enough-to-put-the-word-hack-right-there-in-the-name/|title=Djent-rappers Hacktivist Kind Enough to Put the Word Hack Right There in the Name|last=Rosenberg|first=Axl|date=17 жовтня 2011|publisher=[[MetalSucks]]|access-date=1 травня 2015}}</ref>. Також було сказано, що вони використовують елементи [[Грув-метал|грув-металу]]<ref name="nocleansinging" />. Їхні гітарні композиції нагадують як [[Meshuggah]], так і ню-метал-гурти як-от [[Limp Bizkit]] і [[Korn]]<ref name="metalsucks" />.

== Склад гурту ==

* Джермейн «Джей» Херлі — [[реп]] (з 2011)
* Джей Джей Оліфент — реп, [[Скримінг|екстрим-вокал]] (з 2023)
* Джеймс Г'юїтт — гітари, програмування (з 2018)
* Джош Гернер — бас (з 2011), вокал (з 2018)
* Річард Хокінг — барабани (з 2011)

=== Колишні учасники ===

* Бен Марвін – реп, екстрим-вокал (2011–2017)
* Тім «Тімфі» Джеймс — гітари, вокал, програмування (2011–2018)
* Йот Максі – реп, [[Скримінг|екстрим-вокал]] (2017–2023)

=== Шкала ===
{{#tag:timeline|
ImageSize = width:800 height:auto barincrement:20
PlotArea = left:105 bottom:120 top:10 right:15
Alignbars = justify
DateFormat = dd/mm/yyyy
Period = from:01/01/2011 till:{{#time:d/m/Y}}
TimeAxis = orientation:horizontal format:yyyy
Legend = orientation:vertical position:bottom columns:3
ScaleMajor = increment:1 start:2011

Colors =
  id:RV value:pink         legend:Реп
  id:CV value:red        legend:Вокал
  id:UV value:claret      legend:Екстрим-вокал
  id:GP value:green       legend:Гітари,_програмування
  id:B  value:blue        legend:Бас
  id:D  value:orange      legend:Барабани
  id:A  value:black       legend:Студійні_альбоми
  id:other     value:gray(0.6)   legend:Мініальбоми

LineData =
 at:04/03/2016 color:black layer:back
 at:18/06/2021 color:black layer:back
 at:12/11/2012 color:other layer:back
 at:08/11/2013 color:other layer:back
 at:12/08/2016 color:other layer:back

BarData =
 bar:Jer text:"Джермейн Херлі"
 bar:Ben text:"Бен Марвін"
 bar:Jot text:"Йот Максі"
 bar:JJ  text:"Джей Джей Оліфент"
 bar:Jim text:"Тім «Тімфі» Джеймс"
 bar:Jam text:"Джеймс Г'юітт"
 bar:Jos text:"Джош Гарнер"
 bar:Ric text:"Річард Хокінг"

PlotData =
 width:11
 bar:Jer from:start till:end color:RV
 bar:Jer from:27/06/2023 till:29/06/2023 color:UV width:3
 bar:Ben from:01/01/2011 till:20/01/2017 color:RV
 bar:Ben from:01/01/2011 till:20/01/2017 color:UV width:3
 bar:Jot from:20/01/2017 till:27/06/2023 color:RV
 bar:Jot from:20/01/2017 till:27/06/2023 color:UV width:3
 bar:JJ  from:29/06/2023 till:end        color:RV
 bar:JJ  from:29/06/2023 till:end        color:UV width:3
 bar:Jim from:01/01/2011 till:28/03/2018 color:GP
 bar:Jim from:01/01/2011 till:28/03/2018 color:CV width:3
 bar:Jam from:01/06/2018 till:end color:GP
 bar:Jos from:start till:end color:B
 bar:Jos from:28/03/2018 till:end color:CV width:3
 bar:Ric from:start till:end color:D
}}

== Дискографія ==

=== Студійні альбоми ===

* ''Outside the Box'' (2016, UNFD/Rise Records)
* ''Hyperdialect'' (2021, UNFD Records)

=== Мініальбоми ===

* ''Hacktivist'' (випущений самостійно 2012 року, випуск 2013 року на Wake to Reality/PIAS Recordings)
* ''Over-Throne'' (2016, UNFD/Rise Records)

=== Сингли ===
* «Hacktivist» (2012)
* «Elevate» (2013)
* «[[Niggas in Paris]]» (2013, кавер на [[Каньє Вест]]а та [[Jay-Z]])
* «False Idols» (2014)
* «Deceive and Defy» (2014)
* «Buszy» (2016)
* «Taken» (2016)
* «2 Rotten» (2017)
* «Spitfire» (2019, кавер на [[The Prodigy]])
* «Reprogram» (2019)
* «Dogs of War» (2019)
* «Armoured Core» (2020, за участі [[Kid Bookie]])
* «I Ain't Depressed» (2020, з [[Dropout Kings]])
* «Planet Zero» (2021)
* «Hyperdialect» (2021)

=== Появи у збірках ===

* «(Rock) Superstar» (2015, кавер на [[Cypress Hill]] для збірки ''Rock Sound: Worship and Tributes'')
* «<nowiki/>[[Break Stuff]]<nowiki/>» (2016, кавер на [[Limp Bizkit]] для збірки ''Metal Hammer XXX: Decades of Destruction'')
* «<nowiki/>[[Duality]]<nowiki/>» (2019, кавер на [[Slipknot]] для збірки ''March of the Maggots: A Tribute to Slipknot'')

=== Гостьові виступи ===

* [[The Qemists]] – Jungle (''Warrior Sound'', 2016)

== Музичні кліпи ==
* З ''Hacktivist'':
** «Cold Shoulders» (2012)
** «Unlike Us» (2012)
** «Hacktivist» (2012)
* «[[Niggas in Paris]]» (кавер на [[Kanye West|Каньє Веста]] та [[Jay-Z]]; 2013)
* З ''Outside the Box'':
** «Elevate» (2013)
** «False Idols» (2014)
** «Deceive and Defy» (2014)
** «Buszy» (2016)
** «Taken» (2016)
** «Hate» (2016)
** «No Way Back» (2016)
* «2 Rotten» (2017)
* «Spitfire» (2019)
* З ''Hyperdialect'':
** «Reprogram» (2019)
** «Dogs of War» (2019)
** «Armoured Core» (за участі Kid Bookie; 2020)
** «Planet Zero» (2021)
** «Hyperdialect» (2021)

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Музичні колективи, що з'явились 2011]]
[[Категорія:Засновані в Англії 2011]]
[[Категорія:Мілтон-Кінз]]
[[Категорія:Реп-метал]]
[[Категорія:Британські ню-метал гурти]]
[[Категорія:Англійські квінтети]]

title: Основна інформація

Жанр: реп-метал, djent, ню-метал, грайм

Місто: Мілтон-Кінз, Бакінгемшир, Англія

Лейбли: Wake to Reality, PIAS, UNFD, Rise

Склад: Джермейн «Джей» Херлі · Джош Гернер · Річард Гокінг · Джеймс Г'юїт · Джей Джей Оліфент

Колишні · учасники: Бен Марвін · Тім «Тімфі Джеймс» Бізлі · Йот Максі


text:
# ГЕС Мвадінгуша
ГЕС Мвадінгуша — гідроелектростанція на південному сході Демократичної Республіки Конго, у сотні кілометрів на північ від центру гірничорудної промисловості Лубумбаші. Розташована вище від ГЕС Коні, становить верхній ступінь каскаду на Луфірі (права притока однієї з найбільших річок світу Конго).
Спорудження станції відбувалось в період бельгійського колоніального панування, а сама вона носила назву Francqui. В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 9 метрів та довжиною 550 метрів, яка утворила водосховище з об'ємом 35 млн м3 (корисний об'єм становив 20 млн м3). Згодом висоту греблі підняли на 4 метри, що дало вельми суттєве збільшення сховища — до 1,4 млрд м3 (при площі поверхні до 450 км2).
Від водосховища по лівобережжю проклали бетонований канал довжиною 0,7 км, який переходить у водоводи до машинного залу довжиною по 0,3 км та діаметром від 2,2 до 2,5 метра.
В 1927 році станцію обладнали трьома турбінами типу Френсіс потужністю по 11 МВт. У 1939-му додали дві турбіни по 12,5 МВт, а в середині 1950-х ще одну таку ж. При напорі у 114 метрів вони повинні забезпечувати виробництво 368 млн кВт-год електроенергії на рік.
Відпрацьована турбінами вода одразу повертається у річку перед початком водосховища ГЕС Коні.
Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 120 кВ.
Станом на початок 2010-х років обладнання станції, встановлене багато десятків років тому, перебувало у вельми поганому технічному стані. За його відновлення взялась гірничорудна компанія Ivanhoe Mines, котра потребувала електроенергії для розвитку свого виробництва. Станом на початок 2018 року вдалося реабілітувати три гідроагрегати та довести фактичну потужність станції до 32 МВт.

title: ГЕС Мвадінгуша

wikitext:
{{Гідроелектростанція
|Зображення                     =
|Назва                          = ГЕС Мвадінгуша
|Пікселі                        = 300px
|Підпис                         =
|Країна                         = {{COD}}
|lat_dir =S |lat_deg =10 |lat_min =44 |lat_sec = 42.9
  |lon_dir =E |lon_deg =27 |lon_min =14 |lon_sec = 40.7
  |region     =
  |CoordScale =
|Статус = діюча
|Річка = [[Луфіра]]
|Каскад = каскад на Луфірі
|Початок будівництва =
|Роки введення першого та останнього гідроагрегатів = з [[1927]] по 1950-ті
|Встановлена потужність = 71
|Середнє річне виробництво = 368
|Тип ГЕС = дериваційна
|Розрахований напір = 114
|Тип турбін = Френсіс
|Кількість та марка турбін = 6
|Витрата через турбіни = 45,5 (середня, максимальна 65)
|Кількість та марка гідрогенераторів = 6
|Потужність гідроагрегатів = 3х11 + 3х12,5
|Тип греблі = бетонна гравітаційна
|Висота греблі = 13
|Довжина греблі = 550
|Шлюз =
|ЛЕП = 120
|Власник = Societe Nationale d'Electricite (SNEL)
}}

'''ГЕС Мвадінгуша''' — гідроелектростанція на південному сході [[Демократична Республіка Конго|Демократичної Республіки Конго]], у сотні кілометрів на північ від центру гірничорудної промисловості [[Лубумбаші]]. Розташована вище від ГЕС Коні, становить верхній ступінь каскаду на [[Луфіра|Луфірі]] (права притока однієї з найбільших річок світу [[Конго (річка)|Конго]]).

Спорудження станції відбувалось в період бельгійського колоніального панування, а сама вона носила назву Francqui. В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 9 метрів та довжиною 550 метрів, яка утворила водосховище з об'ємом 35 млн м3 (корисний об'єм становив 20 млн м3). Згодом висоту греблі підняли на 4 метри, що дало вельми суттєве збільшення сховища — до 1,4 млрд м3 (при площі поверхні до 450 км2).

Від водосховища по лівобережжю проклали бетонований канал довжиною 0,7 км, який переходить у водоводи до машинного залу довжиною по 0,3 км та діаметром від 2,2 до 2,5 метра.

В 1927 році станцію обладнали трьома турбінами типу Френсіс потужністю по 11 МВт. У 1939-му додали дві турбіни по 12,5 МВт, а в середині 1950-х ще одну таку ж. При напорі у 114 метрів вони повинні забезпечувати виробництво 368 млн кВт-год електроенергії на рік.

Відпрацьована турбінами вода одразу повертається у річку перед початком водосховища ГЕС Коні.

Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 120 кВ.

Станом на початок 2010-х років обладнання станції, встановлене багато десятків років тому, перебувало у вельми поганому технічному стані. За його відновлення взялась гірничорудна компанія Ivanhoe Mines, котра потребувала електроенергії для розвитку свого виробництва. Станом на початок 2018 року вдалося реабілітувати три гідроагрегати та довести фактичну потужність станції до 32 МВт.<ref>{{Cite web|url=http://rdcfinances.com/energie/archives-petrole/1197-haut-katanga-la-capacité-production-de-la-centrale-hydroélectrique-de-mwadingusha-passe-de-11-à-32-mégawatts.html|title=Haut-Katanga : la capacité production de la centrale hydroélectrique de Mwadingusha passe de 11 à 32 mégawatts - RDC finance - RDC économie: toute l'information économique de la RDC|last=Finances|first=RDC|website=rdcfinances.com|language=fr-fr|accessdate=2018-01-21|archive-date=21 січня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180121184706/http://rdcfinances.com/energie/archives-petrole/1197-haut-katanga-la-capacité-production-de-la-centrale-hydroélectrique-de-mwadingusha-passe-de-11-à-32-mégawatts.html}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Гідроелектростанції Демократичної Республіки Конго|Мвадінгуша]]

title: ГЕС Мвадінгуша

Країна: ДР Конго

Стан: діюча

Річка: Луфіра

Каскад: каскад на Луфірі

title: Основні характеристики

Установлена потужність: 71 МВт

Середнє річне виробництво: 368 млн кВт·год

Тип ГЕС: дериваційна

title: Характеристики обладнання

Тип турбін: Френсіс

Витрата через турбіни: 45,5 (середня, максимальна 65) м³/с

title: Основні споруди

Тип греблі: бетонна гравітаційна

Власник: Societe Nationale d'Electricite (SNEL)

Основні споруди: ГЕС Мвадінгуша


text:
# Роберто Корраль
Роберто Корраль Гарсія (ісп. Roberto Corral García, 14 вересня 1997, Вальядолід) — іспанський футболіст, лівий захисник.

## Клубна кар'єра
Вихованець клубу «Реал Вальядолід» з рідного міста. 14 травня 2016 року він дебютував за резервну команду у матчі проти «Сельти Б» (2:4) у 38 турі групи I Сегунди Б. Цей матч так і залишився єдиним того сезону, а з наступного Роберто став стабільним основним гравцем резервістів «Вальядоліду». У сезоні 2016/17 за них він зіграв 23 гри чемпіонату, в яких забив гол. У сезоні 2017/18 — 26 ігор, у сезоні 2018/19 — 35 ігор, у яких забив гол, а в сезоні 2019/20 він зіграв 17 ігор. Загалом за резервну команду Корраль провів 102 матчі.
18 грудня 2019 року Корраль дебютував у першій команді «Реал Вальядоліда» у матчі Кубка Іспанії проти «Толоси», який закінчився з рахунком 3:0. 11 січня 2020 року він знову зіграв за першу команду в наступному матчі Кубка Іспанії, цього разу проти «Марбелья», яку його команда виграла у серії пенальті. Цей матч став другим і останнім у футболці основи рідного клубу.
На сезон 2020/21 лівий захисник був відданий в оренду «Нумансії» з Сегунди Б, де провів 15 ігор і забив один гол в усіх турнірах. Після повернення з оренди в серпні 2021 року він розірвав контракт із «Реал Вальядолідом».
22 січня 2022 року, провівши пів року без команди, він підписав контракт з «Короною» (Кельці) з Першої ліги, другого польського дивізіону. До кінця сезону він зіграв 16 ігор у чемпіонаті і забив один гол, допомігши команді вийти до Екстракляси. Втім у вищому польському дивізіоні іспанець до кінця року зіграв лише 5 ігор, тому у лютому 2023 року розірвав контракт за обопільною згодою.
У березні 2023 року на правах вільного агента уклав контракт з харківським «Металістом».

title: Роберто Корраль

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я               = Роберто Корраль
| зображення         =
| підпис             =
| повне-ім'я         = Роберто Корраль Гарсія
| дата-народження    =
| місце-народження   =
| дата-смерті        =
| місце-смерті       =
| поховання          =
| прізвисько         =
| зріст              =
| вага               =
| позиція            = [[Захисник (футбол)|захисник]]
| громадянство       =
| поточний-клуб      =
| номер              =
| юнацькі-роки       =
| юнацькі-клуби      = {{Прапорець|ESP}} [[Реал Вальядолід|«Реал Вальядолід»]]
| клубний гравець    = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|2016–2020|{{Прапорець|ESP}} |[[Реал Вальядолід Б|«Реал Вальядолід Б»]] |102 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2019–2021|{{Прапорець|ESP}} |[[Реал Вальядолід|«Реал Вальядолід»]] |0 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2020–2021|{{оренда}} {{Прапорець|ESP}} |[[Нумансія (футбольний клуб)|«Нумансія»]] |14 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2022|{{Прапорець|POL}} |[[Корона (Кельці)|«Корона» (Кельці)]] |21 |1}}
{{Футболіст рядок 1|2023|{{Прапорець|UKR}} |[[Металіст (футбольний клуб, 2019)|«Металіст»]] |10 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення      = 1 липня 2023
| збірна-поновлення  =
| дата-оновлення     =
}}
'''Роберто Корраль Гарсія''' ({{lang-es|Roberto Corral García}}, [[14 вересня]] [[1997]], [[Вальядолід]]) — [[Іспанія|іспанський]] [[футбол]]іст, лівий [[Захисник (футбол)|захисник]].

== Клубна кар'єра ==
Вихованець клубу [[Реал Вальядолід|«Реал Вальядолід»]] з рідного міста. 14 травня 2016 року він дебютував за [[Реал Вальядолід Б|резервну команду]] у матчі проти [[Сельта Б|«Сельти Б»]] (2:4) у 38 турі групи I [[Сегунда Дивізіон Б|Сегунди Б]]. Цей матч так і залишився єдиним того сезону, а з наступного Роберто став стабільним основним гравцем резервістів «Вальядоліду». У сезоні 2016/17 за них він зіграв 23 гри чемпіонату, в яких забив гол. У сезоні 2017/18 — 26 ігор, у сезоні 2018/19 — 35 ігор, у яких забив гол, а в сезоні 2019/20 він зіграв 17 ігор. Загалом за резервну команду Корраль провів 102 матчі.

18 грудня 2019 року Корраль дебютував у першій команді [[Реал Вальядолід|«Реал Вальядоліда»]] у матчі Кубка Іспанії проти «Толоси», який закінчився з рахунком 3:0<ref>{{Cite web|url=https://www.marca.com/futbol/copa-rey/cronica/2019/12/18/5dfa77df22601d1e208b4573.html?eid=01_0105_20191218_16305_192|title=El Valladolid no da ninguna opción al Tolosa|publisher=marca.com|language=es|date=18 de diciembre de 2019|accessdate=22 de enero de 2022}}</ref>. 11 січня 2020 року він знову зіграв за першу команду в наступному матчі Кубка Іспанії, цього разу проти «Марбелья», яку його команда виграла у серії пенальті. Цей матч став другим і останнім у футболці основи рідного клубу.

На сезон 2020/21 лівий захисник був відданий в оренду [[Нумансія (футбольний клуб)|«Нумансії»]] з [[Сегунда Дивізіон Б|Сегунди Б]], де провів 15 ігор і забив один гол в усіх турнірах<ref>{{Cite web|url=https://elmirondesoria.es/deportes/c-d-numancia/roberto-corral-nuevo-lateral-izquierdo-para-el-numancia|title=Roberto Corral, nuevo lateral izquierdo para el Numancia|publisher=elmirondesoria.es|language=es|date=19 de septiembre de 2020|accessdate=22 de enero de 2022}}</ref>. Після повернення з оренди в серпні 2021 року він розірвав контракт із [[Реал Вальядолід|«Реал Вальядолідом»]]<ref>{{Cite web|url=https://www.eldiadevalladolid.com/Noticia/Z1DC4F58D-9CD8-493E-A412000E0502830D/202108/Roberto-Corral-desvinculado-del-Real-Valladolid|title=El club hace oficial el adiós de Roberto Corral|publisher=eldiadevalladolid.com|language=es|date=31 de agosto de 2021|accessdate=22 de enero de 2022}}</ref>.

22 січня 2022 року, провівши пів року без команди, він підписав контракт з [[Корона (Кельці)|«Короною» (Кельці)]] з [[Польська футбольна перша ліга|Першої ліги]], другого польського дивізіону<ref>{{Cite web|url=https://korona-kielce.pl/artykuly/2021/85566-roberto-corral-pilkarzem-korony-kielce/|title=Roberto Corral piłkarzem Korony Kielce|publisher=[[Корона (Кельці)]]|language=pl|date=22 de enero de 2022|accessdate=22 de enero de 2022|archive-date=2023-03-29|archive-url=https://web.archive.org/web/20230329140802/https://korona-kielce.pl/artykuly/2021/85566-roberto-corral-pilkarzem-korony-kielce/}}</ref>. До кінця сезону він зіграв 16 ігор у чемпіонаті і забив один гол<ref>{{Cite web|title=Podsumowanie sezonu: obrońcy|url=https://korona-kielce.pl/artykuly/2022/89311-podsumowanie-sezonu-obroncy/|website=Korona Kielce|accessdate=2023-03-29|language=pl|archive-date=2023-03-29|archive-url=https://web.archive.org/web/20230329140758/https://korona-kielce.pl/artykuly/2022/89311-podsumowanie-sezonu-obroncy/}}</ref>, допомігши команді вийти до [[Екстракляса з футболу|Екстракляси]]. Втім у вищому польському дивізіоні іспанець до кінця року зіграв лише 5 ігор, тому у лютому 2023 року розірвав контракт за обопільною згодою<ref>{{Cite web|title=Roberto Corral odchodzi z Korony|url=https://korona-kielce.pl/artykuly/2023/95037-roberto-corral-odchodzi-z-korony/|website=Korona Kielce|accessdate=2023-03-29|language=pl|archive-date=2023-03-29|archive-url=https://web.archive.org/web/20230329140804/https://korona-kielce.pl/artykuly/2023/95037-roberto-corral-odchodzi-z-korony/}}</ref>.

У березні 2023 року на правах вільного агента уклав контракт з харківським [[Металіст (футбольний клуб, 2019)|«Металістом»]]<ref>{{Cite web|title=Металіст підписав колишнього захисника Вальядоліда та Нумансії|url=https://football.ua/ukraine/501892-metalist-pidpisav-kolishnogo-zakhisnika-valjadolida-ta-numansiji.html|website=football.ua|accessdate=2023-03-29}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
*{{transfermarkt|379714}}
*{{soccerway|roberto-corral-garcia/415023}}
*{{Bdfutbol|21258}}
*{{УПЛ|67843}}
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Корраль, Роберто}}
[[Категорія:Іспанські футболісти]]
[[Категорія:Футболісти «Реала» (Вальядолід)]]
[[Категорія:Футболісти «Нумансії»]]
[[Категорія:Футболісти «Корони» (Кельці)]]
[[Категорія:Футболісти «Металіста» (Харків, 2019)]]
[[Категорія:Іспанські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Польщі]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Україні]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Роберто Корраль Гарсія

Народження: 14 вересня 1997 (27 років)

Позиція: захисник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Реал Вальядолід Б» · 102 · (0)

«Реал Вальядолід» · 0 · (0)

→ «Нумансія» · 14 · (0)

«Корона» (Кельці) · 21 · (1)

«Металіст» · 10 · (0)

Професіональні клуби*: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 1 липня 2023.


text:
# Стродс-Міллс (Пенсільванія)
Стродс-Міллс (англ. Strodes Mills) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Міффлін штату Пенсільванія. Населення — 698 осіб (2020).

## Географія
Стродс-Міллс розташований за координатами 40°32′40″ пн. ш. 77°40′39″ зх. д. / 40.54444° пн. ш. 77.67750° зх. д. (40.544419, -77.677474).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 4,91 км², з яких 4,91 км² — суходіл та 0,00 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкало 757 осіб у 314 домогосподарствах у складі 231 родини. Густота населення становила 154 особи/км².  Було 330 помешкань (67/км²).
Расовий склад населення:
| - 98,9 % — білих - 0,3 % — чорних або афроамериканців - 0,1 % — азіатів |

До двох чи більше рас належало 0,7 %. Частка іспаномовних становила 0,5 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,9 % — особи молодші 18 років, 60,5 % — особи у віці 18—64 років, 18,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 43,8 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 100,8 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 97,7 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 52 190 доларів США (медіана — 41 875), а середній дохід на одну сім'ю — 65 298 доларів (медіана — 52 727). За межею бідності перебувало 7,1 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 12,8 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 282 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 30,9 %, виробництво — 19,5 %, роздрібна торгівля — 14,5 %, оптова торгівля — 13,8 %.

title: Стродс-Міллс (Пенсільванія)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Стродс-Міллс
|оригінальна назва  = {{lang-en|Strodes Mills}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Пенсільванія
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Міффлін (округ, Пенсільванія)|Міффлін]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 4,91
|висота центру НП   =
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 154,18
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         =
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4274848
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Стродс-Міллс''' ({{lang-en|Strodes Mills}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Міффлін (округ, Пенсільванія)|Міффлін]] штату [[Пенсільванія]]. Населення — 698 осіб (2020).

== Географія ==
Стродс-Міллс розташований за координатами {{Coord|40|32|40|N|77|40|39|W|type:city_region:US-DE}} (40.544419, -77.677474){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 4,91 км², з яких 4,91 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,00 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2010 = 757
| 2020 = 698
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкало 757 осіб у 314 домогосподарствах у складі 231 родини. [[Густота населення]] становила 154 особи/км².  Було 330 помешкань (67/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 98,9 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,3 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,1 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
|}
До двох чи більше рас належало 0,7 %. Частка іспаномовних становила 0,5 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,9 % — особи молодші 18 років, 60,5 % — особи у віці 18—64 років, 18,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 43,8 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 100,8 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 97,7 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:52190}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:41875}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:65298}} доларів (медіана — {{formatnum:52727}}). За межею бідності перебувало 7,1 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 12,8 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 282 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 30,9 %, виробництво — 19,5 %, роздрібна торгівля — 14,5 %, оптова торгівля — 13,8 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Міффлін (округ, Пенсільванія)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Пенсільванії]]
[[Категорія:Населені пункти округу Міффлін (Пенсільванія)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Пенсільванія

Округ: Міффлін

Населення: 698 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 154,18 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4

OSM: ↑416666 ·R (Міффлін)