text:
# Конвой № 2252 (жовтень 1943 року)
Конвой № 2252 (жовтень 1943) — японський конвой часів Другої світової війни, проведення якого відбувалось у жовтні 1943 року.
Конвой сформували в Рабаулі (головна база в архіпелазі Бісмарка, з якої японці провадили операції на Соломонових островах та сході Нової Гвінеї) для проведення гідроавіаносця «Кінугаса-Мару» (прибув сюди у вересні з Палау разом із конвоєм N-404) та транспорту «Окіцу-Мару». Ескорт забезпечував торпедний човен «Хійодорі».
25 жовтня конвой вийшов із Рабаула та попрямував до атола Трук (Чуук) на сході Каролінських островів (тут ще до війни створили потужну базу ВМФ, з якої до лютого 1944 року здійснювались операції в низці архіпелагів). Хоча проти цієї комунікації традиційно діяли американські підводні човни, проте конвой № 2252 пройшов без втрат і вранці 29 жовтня прибув до Труку.
Невдовзі, у грудні 1943 року, від Рабаула до Труку пройде ще один конвой з тим же позначенням № 2252.

title: Конвой № 2252 (жовтень 1943 року)

wikitext:
{{Location map+ | Океанія
| width = 450
| caption = Маршрут конвою
| relief = 1
| places =
  {{Location map~ | Океанія
    | label = '''Рабаул'''
    | label_size =
    | position = right
    | background =
    | mark = Green pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 4 | lat_min = 12 | lat_sec    = 00 | lat_dir = S
    | lon_deg = 152 | lon_min = 9| lon_sec    = 00| lon_dir = E
  }}
    {{Location map~ | Океанія
    | label = '''Трук'''
    | label_size =
    | position = top
    | background =
    | mark = Green pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 7 | lat_min = 25 | lat_sec    = 17 | lat_dir = N
    | lon_deg = 151 | lon_min = 46| lon_sec    = 3| lon_dir = E
  }}
}}

'''Конвой № 2252 (жовтень 1943)''' — японський конвой часів [[Друга світова війна|Другої світової війни]], проведення якого відбувалось у жовтні 1943 року.

Конвой сформували в [[Рабаул]]і (головна база в [[Архіпелаг Бісмарка|архіпелазі Бісмарка]], з якої японці провадили операції на [[Соломонові острови (архіпелаг)|Соломонових островах]] та сході Нової Гвінеї) для проведення гідроавіаносця «<nowiki/>[[Кінугаса-Мару]]<nowiki/>» (прибув сюди у вересні з Палау разом із конвоєм N-404) та транспорту «<nowiki/>[[Окіцу-Мару]]<nowiki/>». Ескорт забезпечував торпедний човен «<nowiki/>[[Хійодорі]]<nowiki/>».

25 жовтня конвой вийшов із Рабаула та попрямував до атола Трук ([[Чуук]]) на сході [[Каролінські острови|Каролінських островів]] (тут ще до війни створили потужну базу ВМФ, з якої до лютого 1944 року здійснювались операції в низці архіпелагів). Хоча проти цієї комунікації традиційно діяли американські підводні човни, проте конвой № 2252 пройшов без втрат і вранці 29 жовтня прибув до Труку<ref>{{Cite web|title=Japanese Auxiliary Seaplane Tenders|url=http://www.combinedfleet.com/Kinugasa%20Maru_t.htm|website=www.combinedfleet.com|accessdate=2020-12-23|archive-date=11 січня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210111095536/http://www.combinedfleet.com/Kinugasa%20Maru_t.htm}}</ref>.

Невдовзі, у грудні 1943 року, від Рабаула до Труку пройде ще один конвой з тим же позначенням [[Конвой № 2252 (грудень 1943 року)|№ 2252]].

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Японські конвої у кампанії на Соломонових островах|nocat=1}}
{{Японські конвої до/з бази на атолі Трук|nocat=1}}
[[Категорія:Японські конвої до Трука|2252]]

[[Категорія:Японські конвої до архіпелагу Бісмарка|2252]]
[[Категорія:Жовтень 1943]]


text:
# Шиїтський заколот у Ємені
Шиїтський заколот у Ємені (араб.  نزاع صعدة  — «Конфлікт в Сааді») — збройне протистояння в Ємені між військами центрального уряду і шиїтським (зейдитським) ополченням хуситів, яке спалахнуло в червні 2004 року.

## Початок конфлікту
Шиїти, які проживають на півночі країни, вимагають автономії. Вони стверджують, що воюють проти корумпованого уряду сунітської більшості і альянсу країни з США. Влада, у свою чергу, звинувачують їх у прагненні відновити владу королівського сімейства Зайди, яка була повалена в 1962 році.
Епіцентром протистояння стала гориста провінція Саада. Заколот очолив імам Хусейн Бадр ад-Дін Аль-Хуси, що спирався на опозиційну шиїтську партію «Аш-Шабаб аль-Мумін» («Православна молодь»). Після його загибелі, повстання очолив Абдель Малік аль-Хуси. Бунтівники проголосили своєю метою відтворення теократичної держави, скасованої в результаті революції 1962 року. За повідомленнями офіційного Ємену шиїтські заколотники отримували допомогу з боку шиїтського Ірану.
- У ніч з 9 на 10 вересня 2009 Єменські солдати знищили 17 бойовиків шиїтів і затримали чотирьох. Бій проходив в північній провінції Саада, повідомило 10 вересня агентство Reuters з посиланням на військові джерела в Ємені. За словами військових, солдатам вдалося вибити бойовиків шиїтів із займаних позицій і змусити відійти в гірський район[5].

- 10 вересня 2009 Президент Ємену сказав, що шиїтські бойовики — хусити (за назвою клану) отримують підтримку з Ірану, а також від іракського екстреміста Муктади ас-Садра. Бойовики, у свою чергу, стверджують, що єменський уряд репресує шиїтів, спираючись на підтримку ваххабітів з Саудівської Аравії[5].

## Військові дії військ Ємену і військ Саудівської Аравії проти шиїтських бунтівників
У листопаді 2009 року шиїтські заколотники втягнули в конфлікт збройні сили Саудівської Аравії, нав'язавши бій в районі саудівського села Джабаль ад-Дукан.
- 27 жовтня 2009 року, у районі єменсько-саудівського кордону в районі Хадрамаута було скоєно напад — бандити обстріляли єменських прикордонників, убивши не менше 7 осіб. Відповідальність за цей напад взяли на себе бойовики сунітського угруповання, асоційованого з «Аль-Каїдою»[7].

- 4 листопада 2009 року, бойовики з шиїтського клану Хуситів з території Ємену здійснили збройний напад на прикордонників королівства Саудівська Аравія. В результаті нападу один прикордонник був убитий, близько 10 отримали поранення[8]. Саудівські ЗМІ відзначили, що це було перший напад з боку хуситів за 5 років[7].

Керівництво хуситів оголосило, що встановило контроль над районом Джбейль Дукхан (де було скоєно напад на прикордонників), так як Саудівська Аравія дозволила регулярній єменській армії використати цей район для здійснення нападів на хуситів.
У відповідь на напад, ВПС Саудівської Аравії атакували табір бойовиків-хуситів.
Влада Саудівської Аравії визнали загибель 73 своїх військовослужбовців в боях з єменськими шиїтами.
- 17 грудня 2009 року — шиїтські повстанці в північній провінції Саада звинувачують США в бомбардуванні сіл і вбивстві мирних жителів, передає AFP. На це уряд Ємену відповідає, що авіаудари були нанесені єменською авіацією. Заступник держсекретаря США Філіп Кроулі теж заперечує пряму участь американських військ у придушенні повстання. У боротьбі з повстанцями єменські війська беруть участь спільно з військами сусідньої Саудівської Аравії, на територію якої вторгалися бойовики, які вбили в листопаді двох прикордонників.

Конфлікт, що триває з перервами з 2004 року, загрожує прийняти міжнародний характер. Зокрема, бойовики насильно заганяють в свої ряди біженців з Сомалі, яким вдається дістатися до Ємену, передає BBC. Найчастіше їм нічого іншого не залишається, тому що тих, хто відмовився брати участь у повстанні страчують, а біженців, які проникли на територію Саудівської Аравії, висилають назад в Ємен.

## Припинення вогню
У лютому 2010 року уряд і шиїтські лідери уклали угоду про перемир'я. Активну участь у переговорному процесі відіграла Всесвітня федерація мусульманських вчених на чолі з Юсуфом Кардауї

## Арабська весна
Однак в 2011 році шиїтські ополченці включилися в новий виток протистояння з урядом, під впливом арабської весни. В кінці 2011 року позначилося їх протистояння з неурядовими сунітськими збройними формуваннями «Ансар ас-Сунна» в районі міста Даммадж, причому сунітів підтримали бойовики «Аль-Каїди». Зіткнення продовжилися і на початку 2012 року

## 2014—2015 роки
8 липня 2014 року хусити взяли штурмом столицю однойменний мухафази, місто Амрані, в ході якого хусити розгромили і захопили штаб 310-ї бронетанкової бригади, убивши її командира Хаміда аль-Кашибі. Обидві сторони звинувачували один одного в провокації бойових дій та порушення попередньо досягнутого 23 червня перемир'я. Наступного дня після штурму ВПС Ємену здійснили авіаудари по урядових будівлях і захопленому штабу бригади.
В середині серпня 2014 хусити почали проводити в ряді регіонів країни масові демонстрації після того, як влада оголосила про скорочення субсидій на нафтопродукти, що призвело до зростання цін на бензин удвічі. Основною вимогою була відставка «корумпованого кабінету». До середини вересня на околицях столиці Ємену Сани почалися зіткнення протестуючих з силами безпеки. Уже через два дні хусити змогли зломити опір силових структур і зайняти ряд районів столиці, в тому числі захопити держустанови і встановити свої блокпости.
18 січня 2015 року повстанці викрали главу президентської канцелярії. В результаті запеклих бойових зіткнень 19 січня між хуситами і співробітниками служби охорони президента країни Абд Хаді, за наявними даними, загинули дев'ять людей, понад 60 отримали поранення.
20 січня 2015 року повстанці зайняли президентський палац в Сані. Як повідомляється, в ході зіткнень загинули двоє військовослужбовців президентської гвардії. Член політради повстанського руху «Ансар Алла» Хамза аль-Хуси заявив, що повстанці «не намагаються повалити президента», а зіткнення з частинами президентської гвардії були спровоковані самими військовослужбовцями, які відмовилися передати зброю з арсеналів на території комплексу палацу глави держави «на зберігання» повстанцям.
21 січня президент Ємену Хаді і представники хуситів досягли попередньої угоди про припинення вогню. Згідно з опублікованою інформацією, сторони дійшли згоди про те, що буде сформульований текст нової конституції, що перетворює Ємен на федеративну державу, і в інститутах влади будуть представлені всі групи населення, в тому числі хуситів. Повстанці, в свою чергу, зобов'язалися відвести свої сили з урядових об'єктів, захоплених ними, а також звільнити захопленого ними главу канцелярії президента Ахмада Авада Бін Мубарака.
22 січня президент Хаді подав прохання про відставку. При цьому, як повідомляється, парламент Ємену відмовився прийняти відставку глави держави. Члени уряду Ємену також направили президенту країни прохання про свою відставку.

## 2023— атаки на цивільні кораблі
Захоплення іноземних суден та ракетні атаки на іноземні торгівельні та вантажні кораблі у Червоному морі.

wikiname: ukwiki

title: Шиїтський заколот у Ємені

in_language: uk

wikitext:
[[Файл: Houthi map.png|thumb|Територія конфлікту]]
'''Шиїтський заколот у Ємені''' ({{lang-ar|<big> نزاع صعدة </big>}} — «Конфлікт в Сааді») — збройне протистояння в [[Ємен]]і між військами центрального уряду і [[шиїти|шиїтським]] ([[зейдити|зейдитським]]) ополченням [[хусити|хуситів]]<ref>{{Cite web |url=http://www.myudm.ru/node/705 |title=У Ємені звільнено з в'язниць 236 бунтівників угруповання «аль-Хуси» |accessdate=26 березня 2015 |archive-date=21 січня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150121001209/http://www.myudm.ru/node/705 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150121001209/http://www.myudm.ru/node/705 |date=2015-01-21 }}</ref>, яке спалахнуло в червні 2004 року.<ref>Густерін П. В. Єменська республіка і її міста. М., 2006, с. 57.</ref>
{{Криза в Ємені (з 2011)}}

== Початок конфлікту ==
Шиїти, які проживають на півночі країни, вимагають автономії. Вони стверджують, що воюють проти корумпованого уряду сунітської більшості і альянсу країни з США. Влада, у свою чергу, звинувачують їх у прагненні відновити владу королівського сімейства Зайди, яка була повалена в 1962 році.

Епіцентром протистояння стала [[Саада (мухафаза)|гориста провінція Саада]]. Заколот очолив імам [[Хусейн Аль-Хуси|Хусейн Бадр ад-Дін Аль-Хуси]]<ref>{{Cite web |url=http://rusk.ru/newsdata.php?idar=412342 |title=шиїтського імама, що підняв заколот у Ємені, здався владі |accessdate=26 березня 2015 |archive-date=2 квітня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150402203027/http://rusk.ru/newsdata.php?idar=412342 }}</ref>, що спирався на опозиційну шиїтську партію «Аш-Шабаб аль-Мумін» («Православна молодь»). Після його загибелі, повстання очолив [[Абдул-Малік Аль-Хуси|Абдель Малік аль-Хуси]]. Бунтівники проголосили своєю метою відтворення теократичної держави, скасованої в результаті [[Військовий переворот 1962 року в Ємені|революції 1962 року]]. За повідомленнями офіційного Ємену шиїтські заколотники отримували допомогу з боку шиїтського [[Іран]]у<ref>[http://www.irp.ru/page/stream-event/index-24073.html Шість складів із зброєю іранського виробництва виявлені на півночі Ємену, де йдуть бої з шиїтськими повстанцями]{{Недоступне посилання|date=серпень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>.

* У ніч з 9 на 10 вересня 2009 Єменські солдати знищили 17 бойовиків шиїтів і затримали чотирьох. Бій проходив в північній провінції Саада, повідомило 10 вересня агентство Reuters з посиланням на військові джерела в Ємені. За словами військових, солдатам вдалося вибити бойовиків шиїтів із займаних позицій і змусити відійти в гірський район<ref name = "Бій 17">{{Cite web
|author =
|authorlink =
|publication-date = 2009-09-10
|url = http://www.newsru.co.il/mideast/10sep2009/yemen8004.html
|title = Бій в Ємені: 17 шиїтських бойовиків знищені.
|publisher = © NEWSru.co.il
|lang = ru
|accessdate = 16 вересня 2018
|archive-date = 16 вересня 2018
|archive-url = https://web.archive.org/web/20180916202126/http://www.newsru.co.il/mideast/10sep2009/yemen8004.html
}}</ref>.

* 10 вересня 2009 Президент Ємену сказав, що шиїтські бойовики — [[хусити]] (за назвою клану) отримують підтримку з Ірану, а також від іракського екстреміста [[Муктада ас-Садр|Муктади ас-Садра]]. Бойовики, у свою чергу, стверджують, що єменський уряд репресує шиїтів, спираючись на підтримку ваххабітів з Саудівської Аравії<ref name = "Бій 17" />.

== Військові дії військ Ємену і військ Саудівської Аравії проти шиїтських бунтівників ==
У листопаді [[2009]] року шиїтські заколотники втягнули в конфлікт збройні сили [[Саудівська Аравія|Саудівської Аравії]], нав'язавши бій в районі саудівського села Джабаль ад-Дукан<ref>[http://www.irp.ru/page /stream-event/index-24740.html Шиїтські повстанці захопили частину Саудівської Аравії]{{Недоступне посилання|date=серпень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>.

* 27 жовтня 2009 року, у районі єменсько-саудівського кордону в районі Хадрамаута було скоєно напад — бандити обстріляли єменських прикордонників, убивши не менше 7 осіб. Відповідальність за цей напад взяли на себе бойовики [[суніт]]ського угруповання, асоційованого з «[[Аль-Каїда на Аравійському півострові|Аль-Каїдою]]»<ref name = "Два Нап">{{Cite web
|author =
|authorlink =
|publication-date = 2009-11-05
|url = http://www.newsru.co.il/mideast/05nov2009/yem_sa_108.html
|title = Два напади на єменські-саудівської кордоні: є жертви.
|publisher = © NEWSru.com
|lang = ru
|accessdate = 26 березня 2015
|archive-date = 4 березня 2016
|archive-url = https://web.archive.org/web/20160304110100/http://www.newsru.co.il/mideast/05nov2009/yem_sa_108.html
}}</ref>.

* 4 листопада 2009 року, бойовики з [[шиїт]]ського клану [[хусити|Хуситів]] з території Ємену здійснили збройний напад на прикордонників королівства Саудівська Аравія. В результаті нападу один прикордонник був убитий, близько 10 отримали поранення<ref>{{Cite web
|author =
|authorlink =
|date = 2009-11-05
|url = http://www.newsru.co.il/mideast/05nov2009/yem_sa_108.html
|title = Два напади на єменські-саудівської кордоні: є жертви.
|publisher = © NEWSru.com
|lang = ru
|description = Джерело: Передають агентства SNA і Reuters.
|accessdate = 26 березня 2015
|archive-date = 4 березня 2016
|archive-url = https://web.archive.org/web/20160304110100/http://www.newsru.co.il/mideast/05nov2009/yem_sa_108.html
}}</ref>. Саудівські ЗМІ відзначили, що це було перший напад з боку [[хусити|хуситів]] за 5 років<ref name = "Два Нап" />.

Керівництво [[хусити|хуситів]] оголосило, що встановило контроль над районом Джбейль Дукхан (де було скоєно напад на прикордонників), так як Саудівська Аравія дозволила регулярній єменській армії використати цей район для здійснення нападів на хуситів<ref name = "Два Нап" />.

У відповідь на напад, ВПС Саудівської Аравії атакували табір бойовиків-хуситів<ref name = "Два Нап" />.

Влада Саудівської Аравії визнали загибель 73 своїх військовослужбовців в боях з єменськими шиїтами<ref>{{Cite web |url=http://www.automan.kz/135167-saudovskaja-aravija-vpervye-oglasila-poteri-v.html |title=Саудівська Аравія вперше оприлюднила втрати в боях з єменськими бунтівниками |accessdate=26 березня 2015 |archive-date=2 квітня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150402124553/http://www.automan.kz/135167-saudovskaja-aravija-vpervye-oglasila-poteri-v.html }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150402124553/http://www.automan.kz/135167-saudovskaja-aravija-vpervye-oglasila-poteri-v.html |date=2015-04-02 }}</ref>.

* '''[[17 грудня]]''' 2009 року — шиїтські повстанці в північній [[Саада (мухафаза)|провінції Саада]] звинувачують [[Сполучені Штати Америки|США]] в бомбардуванні сіл і вбивстві мирних жителів, передає AFP. На це уряд Ємену відповідає, що авіаудари були нанесені єменською авіацією. Заступник держсекретаря США Філіп Кроулі теж заперечує пряму участь американських військ у придушенні повстання. У боротьбі з повстанцями єменські війська беруть участь спільно з військами сусідньої Саудівської Аравії, на територію якої вторгалися бойовики, які вбили в листопаді двох прикордонників.

Конфлікт, що триває з перервами з 2004 року, загрожує прийняти міжнародний характер. Зокрема, бойовики насильно заганяють в свої ряди біженців з [[Сомалі]], яким вдається дістатися до Ємену, передає [[BBC]]. Найчастіше їм нічого іншого не залишається, тому що тих, хто відмовився брати участь у повстанні страчують, а біженців, які проникли на територію Саудівської Аравії, висилають назад в Ємен.

== Припинення вогню ==
У лютому [[2010]] року уряд і шиїтські лідери уклали угоду про перемир'я<ref>{{Cite web |url=http://ria.ru/world/20100211/208658605.html |title=Ємен досяг угоди про перемир'я з шиїтськими повстанцями |accessdate=26 березня 2015 |archive-date=2 квітня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150402154847/http://ria.ru/world/20100211/208658605.html }}</ref>. Активну участь у переговорному процесі відіграла [[Міжнародний союз мусульманських вчених|Всесвітня федерація мусульманських вчених]] на чолі з [[Юсуф Кардауї|Юсуфом Кардауї]]<ref>{{Cite web |url=http://www.islamrf.ru/news/world/w |title=-news / 11349 Мусульманські богослови хочуть помирити єменських бунтівників-хутістов з урядом |accessdate=26 березня 2015 |archive-date=2 квітня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150402113819/http://www.islamrf.ru/news/world/w }}</ref>

== Арабська весна ==
Однак в [[2011]] році шиїтські ополченці включилися в [[Революція в Ємені (2011)|новий виток протистояння з урядом]], під впливом [[Арабська весна|арабської весни]]<ref>[http://warsonline. info/yemen/terakt-v-shtab-kvartire-yemenskich-shiitov.html Теракт в штаб-квартирі єменських шиїтів]{{Недоступне посилання|date=серпень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>. В кінці 2011 року позначилося їх протистояння з неурядовими [[суніти|сунітськими]] збройними формуваннями «Ансар ас-Сунна» в районі міста {{не перекладено|Даммадж|Даммадж|en|Dammaj}}, причому сунітів підтримали бойовики [[АКАП|«Аль-Каїди»]]<ref>{{Cite web |url=http://ummanews.com/news/umma/4619-----------25-----.html |title=ЄМЕН. Після відправки моджахедів АКАП в північну провінцію Саада знищено 25 бойовиків шиїтів і їх ватажок |accessdate=26 березня 2015 |archive-date=27 вересня 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20130927232102/http://ummanews.com/news/umma/4619-----------25-----.html }}</ref>. Зіткнення продовжилися і на початку 2012 року<ref>{{Cite web |url=http://uaport.net/news/ua/t/1201/26/2320086 |title=У Ємені сунітські бійці напали на шиїтських бунтівників: загинуло щонайменше 22 людини |accessdate=16 липня 2012 |archiveurl=https://archive.today/20120716220252/http://uaport.net/news/ua/t/1201/26/2320086 |archivedate=16 липня 2012 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://archive.today/20120716220252/http://uaport.net/news/ua/t/1201/26/2320086 |date=2012-07-16 }}</ref>

== 2014—2015 роки ==
{{Main|Хуситський переворот у Ємені}}
8 липня [[2014]] року хусити [[Битва за Амрані|взяли штурмом]] столицю однойменний мухафази, місто [[Амрані]]<ref>http://www.yementimes.com/en/1798/news/4094/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150402140405/http://www.yementimes.com/en/1798/news/4094/ |date=2 квітня 2015 }} Military-shake-up-in-Amran.htm, [[Yemen Times]]</ref>, в ході якого [[хусити]] розгромили і захопили штаб [[310-та бронетанкова бригада (Ємен)|310-ї бронетанкової бригади]], убивши її командира Хаміда аль-Кашибі<ref>http://www.yementimes.com/en/1800/news/4118/Houthis-hand-over-Al-Qushaibi%E2%80%99s-corpse-to-the-state.htm {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150123152222/http://www.yementimes.com/en/1800/news/4118/Houthis-hand-over-Al-Qushaibi%E2%80%99s-corpse-to-the-state.htm |date=23 січня 2015 }}, Yemen Times</ref><ref>http://www.al-monitor.com/pulse/originals/2014/07/fall-of-amran-yemen-and-the-repercussions.html# {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141018194432/http://www.al-monitor.com/pulse/originals/2014/07/fall-of-amran-yemen-and-the-repercussions.html |date=18 жовтня 2014 }}, [[Al-Monitor]]</ref><ref>http://www.dw.de/a-17771134, Deutsche Welle</ref>. Обидві сторони звинувачували один одного в провокації бойових дій та порушення попередньо досягнутого 23 червня перемир'я. Наступного дня після штурму ВПС Ємену здійснили авіаудари по урядових будівлях і захопленому штабу бригади<ref>http://www.france24.com/ar/20140709-اليمن-الحوثيون-عمران-صنعاء-سيطرة/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150420091121/http://www.france24.com/ar/20140709-اليمن-الحوثيون-عمران-صنعاء-سيطرة/ |date=20 квітня 2015 }}, [[France 24]]</ref>.

В середині серпня 2014 хусити почали проводити в ряді регіонів країни масові демонстрації після того, як влада оголосила про скорочення субсидій на нафтопродукти, що призвело до зростання цін на бензин удвічі. Основною вимогою була відставка «корумпованого кабінету». До середини вересня на околицях столиці Ємену [[Сана|Сани]] почалися зіткнення протестуючих з силами безпеки. Уже через два дні хусити змогли зломити опір силових структур і зайняти ряд районів столиці, в тому числі захопити держустанови і встановити свої блокпости<ref>{{Cite web |url=http://itar-tass.com/mezhdunarodnaya-panorama/1705467 |title=ЗМІ: у столиці Ємену сталися сутички між шиїтськими повстанцями і армією |accessdate=26 березня 2015 |archive-date=20 січня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150120235504/http://itar-tass.com/mezhdunarodnaya-panorama/1705467 }}</ref>.

[[18 січня]] [[2015]] року повстанці викрали главу президентської канцелярії. В результаті запеклих бойових зіткнень 19 січня між хуситами і співробітниками служби охорони президента країни [[Абд Раббо Мансур Хаді|Абд Хаді]], за наявними даними, загинули дев'ять людей, понад 60 отримали поранення.

20 січня 2015 року повстанці зайняли президентський палац в Сані. Як повідомляється, в ході зіткнень загинули двоє військовослужбовців президентської гвардії. Член політради повстанського руху «[[Ансар Алла]]» Хамза аль-Хуси заявив, що повстанці «не намагаються повалити президента», а зіткнення з частинами президентської гвардії були спровоковані самими військовослужбовцями, які відмовилися передати зброю з арсеналів на території комплексу палацу глави держави «на зберігання» повстанцям<ref>{{Cite web |url=http://ria.ru/arab_ye/20150120/1043465616.html#ixzz3POqISue3 |title=Повстанці-шиїти в Ємені не мають наміру скидати президента |accessdate=26 березня 2015 |archive-date=21 січня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150121153442/http://ria.ru/arab_ye/20150120/1043465616.html#ixzz3POqISue3 }}</ref>.

21 січня президент Ємену Хаді і представники хуситів досягли попередньої угоди про припинення вогню. Згідно з опублікованою інформацією, сторони дійшли згоди про те, що буде сформульований текст нової конституції, що перетворює Ємен на федеративну державу, і в інститутах влади будуть представлені всі групи населення, в тому числі хуситів. Повстанці, в свою чергу, зобов'язалися відвести свої сили з урядових об'єктів, захоплених ними, а також звільнити захопленого ними главу канцелярії президента Ахмада Авада Бін Мубарака<ref>{{Cite web |url=http://newsru.co.il/mideast/21jan2015/yemen_711.html |title=У Ємені досягнуто попередню угоду про припинення вогню |accessdate=26 березня 2015 |archive-date=28 січня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150128145834/http://www.newsru.co.il/mideast/21jan2015/yemen_711.html }}</ref>.

22 січня президент Хаді подав прохання про відставку. При цьому, як повідомляється, парламент Ємену відмовився прийняти відставку глави держави. Члени уряду Ємену також направили президенту країни прохання про свою відставку<ref>{{Cite web |url=http://www.interfax.ru/world/419595 |title=Президент Ємену подав у відставку |accessdate=26 березня 2015 |archive-date=26 січня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150126093917/http://www.interfax.ru/world/419595 }}</ref>.

== 2023 — атаки на цивільні кораблі ==
{{Розширити розділ}}
Захоплення іноземних суден та ракетні атаки на іноземні торгівельні та вантажні кораблі у Червоному морі.

== Примітки ==
{{Примітки}}
{{Конфлікти після закінчення холодної війни в Азії}}

== Посилання ==
* [Http://nvo.ng.ru/wars/2010-01-29/1_yemen.html Битви в Ємені стають міжнародними] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220406113817/https://nvo.ng.ru/wars/2010-01-29/1_yemen.html |date=6 квітня 2022 }}

[[Категорія:Новітня історія Ємену]]
[[Категорія:Шиїтські повстання]]
[[Категорія:2009 в Ємені]]
[[Категорія:2010 у Ємені]]


text:
# Башкировка (Калузька область)
Башкировка (рос. Башкировка) — присілок в Малоярославецькому районі Калузької області Російської Федерації.
Населення становить 6 осіб. Входить до складу муніципального утворення Село Іллінське.

## Історія
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Село Іллінське.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 13   | ↘6   |

title: Башкировка (Калузька область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Башкировка
|назва ін.       = Башкировка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Калузька область]]
|район           = [[Малоярославецький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Село Іллінське]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 6
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Калузька область
}}
'''Башкировка''' ({{lang-ru|Башкировка}}) — [[присілок]] в [[Малоярославецький район|Малоярославецькому районі]] [[Калузька область|Калузької області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 6 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Село Іллінське]].

== Історія ==

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Село Іллінське<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/972212510 |title=Закон Калужской области от 28 декабря 2004 года № 7-ОЗ «Об установлении границ муниципальных образований, расположенных на территории административно-территориальных единиц «Бабынинский район», «Боровский район», «Дзержинский район», «Жиздринский район», «Жуковский район», «Износковский район», «Козельский район», «Малоярославецкий район», «Мосальский район», «Ферзиковский район», «Хвастовичский район», «Город Калуга», «Город Обнинск», и наделении их статусом городского поселения, сельского поселения, городского округа, муниципального района» |access-date=2018-09-19 |archive-date=2018-09-13 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180913185717/http://docs.cntd.ru/document/972212510 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Башкировка (Калужская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Малоярославецький район}}
{{Географія Калуга-доробити}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Малоярославецького району]]

title: присілок Башкировка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Калузька область

Муніципальний район: Малоярославецький район

Поселення: Село Іллінське

title: Основні дані

Населення: ▼ 6

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Башкировка · Башкировка


text:
# Аманабад (дегестан)
Аманабад (перс. امان آباد) — дегестан в Ірані, в Центральному бахші, в шагрестані Ерак остану Марказі. За даними перепису 2006 року, його населення становило 4682 особи, які проживали у складі 1412 сімей.

## Населені пункти
До складу дегестану входять такі населені пункти:
- Аманабад
- Анджірак
- Анджудан
- Гасанабад
- Ґілі
- Джамальке
- Залу
- Карвансара
- Кударз
- Рудбаран
- Саварабад
- Сак

title: Аманабад (дегестан)

wikitext:
{{Адміністративна одиниця
| назва               = Аманабад
| місцева_назва       = امان آباد
| зображення          =
| зображення_розмір   =
| найбільше_місто   =
| країна            = {{IRN}}
| тип_регіону       = [[Бахш]]
| регіон            = [[Центральний (бахш, шагрестан Ерак)|Центральний]]
| тип_регіону2      = [[Шагрестани Ірану|Шагрестан]]
| регіон2           = [[Ерак (шагрестан)|Ерак]]
| тип_регіону3      = [[Остани Ірану|Остан]]
| регіон3           = [[Марказі]]
| сусіди            =
| номерний_знак     =
| офіційна_мова          =
| населення              = 4682 (2006)<ref name="census2006"/>
}}
'''Аманабад''' ({{lang-fa|امان آباد}}) — [[дегестан]] в Ірані, в [[Центральний (бахш, шагрестан Ерак)|Центральному]] бахші, в шагрестані [[Ерак (шагрестан)|Ерак]] остану [[Марказі]]. За даними перепису 2006 року, його населення становило 4682 особи, які проживали у складі 1412 сімей.<ref name="census2006">[https://web.archive.org/web/20110920084728/http://www.amar.org.ir/DesktopModules/FTPManager/upload/upload2360/newjkh/newjkh/00.xls Перепис населення Ірану 2006]</ref>

== Населені пункти ==
До складу дегестану входять такі населені пункти:
*[[Аманабад (Марказі)|Аманабад]]
*[[Анджірак (Марказі)|Анджірак]]
*[[Анджудан]]
*[[Гасанабад]]
*[[Ґілі (Іран)|Ґілі]]
*[[Джамальке]]
*[[Залу]]
*[[Карвансара (Марказі)|Карвансара]]
*[[Кударз]]
*[[Рудбаран]]
*[[Саварабад (Марказі)|Саварабад]]
*[[Сак (Марказі)|Сак]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Iran-geo-stub}}
{{Остан Марказі}}

[[Категорія:Дегестани остану Марказі]]

title: امان آباد

Країна: Іран

Бахш: Центральний

Шагрестан: Ерак

Остан: Марказі


text:
# Томашево (Ліпновський повіт)
Томашево (пол. Tomaszewo, нім. Thomsfelde) — село в Польщі, у гміні Ліпно Ліпновського повіту Куявсько-Поморського воєводства.
Населення — 145 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Влоцлавського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 73      | 14                 | 50               | 9                    |
| Жінки    | 72      | 16                 | 45               | 11                   |
| Разом    | 145     | 30                 | 95               | 20                   |

title: Томашево (Ліпновський повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Томашево
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Tomaszewo}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Куявсько-Поморське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Ліпновський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Ліпно (гміна, Ліпновський повіт){{!}}Ліпно
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 145
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 54
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = CLI
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0864769
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Томашево}}

'''Томашево''' ({{lang-pl|Tomaszewo}}, {{lang-de|Thomsfelde}}) — село в Польщі, у [[Ліпно (гміна, Ліпновський повіт)|гміні Ліпно]] [[Ліпновський повіт|Ліпновського повіту]] [[Куявсько-Поморське воєводство|Куявсько-Поморського воєводства]].
Населення — {{formatnum:145}} {{МНОЖИНА:145|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Влоцлавське воєводство|Влоцлавського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=73 |ЧолПре=14 |ЧолПрац=50 |ЧолПост=9
|Жін=72 |ЖінПре=16 |ЖінПрац=45 |ЖінПост=11
|Разом=145 |РазомПре=30 |РазомПрац=95 |РазомПост=20
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Ліпно (Ліпновський повіт)}}

{{Куявсько-Поморське-доробити}}

[[Категорія:Села Ліпновського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Куявсько-Поморське воєводство

Повіт: Ліпновський повіт

Гміна: Ліпно

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: CLI

OSM: ↑2643831 ·R (Ґміна Ліпно)


text:
# Історія еротичних зображень
Історія еротичних зображень включає в себе живопис, скульптуру, фотографію, драматургію, музику та літературу всіх часів, які зображують сцени сексуальної природи. У стародавніх культурах статевий акт часто асоціювався з надприродними силами, і його зображення має й релігійний характер. У країнах Азії, таких як Індія, Шрі Ланка, Непал, Японія та Китай зображення сексуального та еротичного характеру має особливе значення для корінних релігій. Греки та римляни створили багато творів та прикрас еротичного характеру, багато з яких інтегрована у культурні та релігійні практики.
З розвитком комунікаційних технологій кожна нова техніка: друк, фотографія, кіно, комп'ютер адаптувалися для відображення і поширення еротичних зображень.

title: Історія еротичних зображень

wikitext:
{{Універсальна картка}}
[[Файл:LampArtifactDoggystyle.jpg|thumb|[[Стародавній Рим|Римський]] [[каганець]] на якому зобрежено [[Позиція на колінах|статевий акт "по-собачому"]]]]
[[Файл:RomanThreesome.JPG|thumb|[[Стародавній Рим|Римський]] каганець (близько 1-го століття [[Наша ера|н.е.]]) на якому зображено [[Тріолізм|секс утрьох]]]]
[[Файл:Pompeii-wall painting.jpg|thumb|right|Типовий гетеросексуальний римський живопис з Помпей]]
[[Файл:Spintriae 003.jpg|thumb|right|Римська [[спінтрія]] (жетон [[Будинок розпусти|борделю]])]]
[[Файл:SungaLoveScene.jpg|thumb| Скульптура [[Династія Шунга|імперії Шунга]] ([[Індія]]), 1-ше століття до н.е.. [[Музей мистецтва Метрополітен]].]]

'''Історія еротичних''' зображень включає в себе живопис, скульптуру, фотографію, драматургію, музику та літературу всіх часів, які зображують сцени сексуальної природи. У стародавніх культурах статевий акт часто асоціювався з надприродними силами, і його зображення має й релігійний характер. У країнах Азії, таких як Індія, Шрі Ланка, Непал, Японія та Китай зображення сексуального та еротичного характеру має особливе значення для корінних релігій. Греки та римляни створили багато творів та прикрас еротичного характеру, багато з яких інтегрована у культурні та релігійні практики.<ref name = east>{{cite book| last = Rawson| first = Phillip S.| title = Erotic art of the east; the sexual theme in oriental painting and sculpture| publisher = Putnam| year = 1968| location = New York| id = {{LCC|N7260.R35}}| page = 380}}</ref><ref name = romans>{{cite book| last = Clarke| first = John R.| title = Roman Sex: 100 B.C. to A.D. 250| publisher = Harry N. Abrams| date = April 2003| location = New York| url = http://www.amazon.com/dp/0810942631| isbn = 0-8109-4263-1| page = 168 }}</ref>

З розвитком комунікаційних технологій кожна нова техніка: друк, фотографія, кіно, комп'ютер адаптувалися для відображення і поширення еротичних зображень.<ref name=history>{{cite video|people = Chris Rodley, Dev Varma, Kate Williams III (Directors) Marilyn Milgrom, Grant Romer, Rolf Borowczak, Bob Guccione, Dean Kuipers (Cast)|date = 2006-03-07|title = Pornography: The Secret History of Civilization|url = http://www.kochvision.com/product.aspx?number=741952635291|medium = DVD|publisher = Koch Vision|location = Port Washington, NY|accessdate = 2006-10-21|isbn = 1-4172-2885-7|archiveurl = https://web.archive.org/web/20100822002054/http://www.kochvision.com/product.aspx?number=741952635291}} {{Cite web |url=http://www.kochvision.com/product.aspx?number=741952635291 |title=Архівована копія |accessdate=2014-05-26 |archive-date=2010-08-22 |archive-url=https://web.archive.org/web/20100822002054/http://www.kochvision.com/product.aspx?number=741952635291 }}</ref>

== Ставлення протягом історії ==

== Ранні зображення ==

=== Палеоліт та мезоліт ===

=== Єгипет ===

=== Греція та Рим ===

=== Перу ===

=== Азія ===

=== Європа ===

== Початок масового поширення ==

=== Друк ===

=== Фотографія ===

== Журнали ==

== Кіно ==

== Відео та цифрові зображення ==

== Див. також ==

== Посилання ==
{{Reflist}}

{{Секс}}{{History-stub}}
[[Категорія:Історія мистецтва]]
[[Категорія:Еротика]]


text:
# 1891
- рік темного металевого зайця за Шістдесятирічним циклом китайського календаря.

Прекрасна епоха • Промислова революція •  Колоніальні імперії •  Національно-визвольні рухи • Робітничий рух

## Геополітична ситуація
У Росії царює імператор Олександр III (до 1894). Російській імперії належить більша частина України, значна частина Польщі, Бессарабія, Закавказзя, Фінляндія, Бухарське ханство, Хівинське ханство. Україну розділено між двома державами — Королівство Галичини та Володимирії належить Австро-Угорщині, Правобережжя, Лівобережжя та Крим — Російській імперії.
В Османській імперії править султан Абдул-Гамід II (до 1909). Під владою османів перебувають Близький Схід, Середземноморське узбережжя Північної Африки частина Балкан, автономна Болгарія.
В Австро-Угорщині править Франц-Йосиф I (до 1916). Імперія охоплює, крім австрійських та угорських земель, Хорватію, Трансильванію, Богемію. В Німецькій імперії править Вільгельм II (до 1918). Німецька імперія має колонії в Африці та в Тихому океані.
Третя французька республіка має колонії в Алжирі, Карибському басейні, Південній Америці в Індокитаї. Королівство Іспанія формально очолює неповнолітній Альфонс XIII (до 1931). Іспанії належать частина островів Карибського басейну, Філіппіни. У Португалії править Карлуш I (до 1908). Португалія має володіння в Африці, Індії, Індійському океані й Індонезії.
У Великій Британії триває Вікторіанська епоха — править королева Вікторія (до 1901). Британська імперія має колонії в Північній Америці, на Карибах, в Африці та в Індостані. Королівство Нідерланди формально очолює неповнолітня королева Вільгельміна (до 1948). Король Данії та Норвегії — Кристіан IX (до 1906), Оскар II сидить на шведському троні (до 1907), на троні Королівства Італія — Умберто I (до 1900).
Бенджамін Гаррісон обіймає посаду президента США. Територію на півночі північноамериканського континенту займає Канадська конфедерація (домініон Великої Британії), територія на півдні континенту належить Мексиці.
В Ірані при владі Каджари. Владу над Індостаном та Бірмою утримує Британська корона, над В'єтнамом, Лаосом і Камбоджею — Франція. У Сіамі править династія Чакрі. У Китаї володарює Династія Цін. У Японії триває період Мейдзі.

## Події

### В Україні
- Засновано Братство тарасівців (перше українське націоналістичне об'єднання).
- Почався рух за введення у школах Галичини фонетичного (наближеного до народнорозмовної мови) правопису замість давнього етимологічного.
- 19 вересня до Канади прибули перші українські переселенці, що стало початком масової української еміграції до Канади.
- 11 серпня у Києві запущено конку.

### У світі
- 11 травня стався Інцидент в Оцу — замах на російського царевича Миколу під час його візиту в Японію.
- Мірза Гулам Ахмад проголосив себе месією та Магді.
- 15 травня Папа Римський Лев XIII видав енцикліку Rerum Novarum, що стала основою для християнсько-демократичних партій.
- 31 травня почалося спорудження Транссибірської магістралі.

### У суспільному житті
- Рік характеризувало створення у всьому світі профспілок.
- 15 липня у Празі відкрито електричний трамвай.
- Засновано
  - Стенфордський університет у США.
  - Дрексельський університет у США.
  - Компанію з виробництва жувальних гумок Wrigley у США.
  - Компанію Philips у Нідерландах.
  - Парк Скансен у Швеції.
- У Нью-Йорку відкрився Мюзик-хол, перейменований згодом у Карнегі-хол.
- Фірма Victorinox почала виробництво швейцарських армійських ножів.
- Відкрилося для публіки телефонне сполучення між Лондоном та Парижем.
- Локманья Бал Гангадхар Тілак почав агітувати за самоуправління Індії.

### У науці
- Нікола Тесла винайшов трансформатор Тесли.
- Герман Еміль Фішер запропонував проєкцію Фішера в стереохімії.
- Едуар Люка сформулював задачу про подружні пари в комбінаториці.
- Ежен Дюбуа знайшов викопні рештки Homo erectus.
- Компанія Michelin запатентувала змінну велосипедну шину.

### У мистецтві
- Побачив світ роман Томаса Гарді «Тесс із роду д'Ербервіллів».
- Емброуз Бірс надрукував «Випадок на мості через Совиний струмок» У збірці оповідань.
- Сельма Лагерлеф опублікувала «Сагу про Єсту Берлінга».
- Відбулася прем'єра п'єси Генріка Ібсена «Гедда Габлер».

### У спорті
- В Аргентині засновано Прімера Дивізіон, в якому визначається чемпіон країни з футболу.
- В Уругваї британські робітники заснували спортивний клуб, який пізніше став «Пеньяролем».
- Уперше в футбольному матчі пробили пенальті.
- Джеймс Нейсміт винайшов баскетбол.
- Англієць Г. Бріґґз виграв дебютний чемпіонат Франції з тенісу.

## Народились
Дивись також Категорія:Народились 1891
- 8 січня — Вальтер Боте, німецький фізик, один з піонерів ядерної фізики
- 27 січня — Тичина Павло Григорович, український поет-модерніст, державний діяч
- 22 лютого — Чубар Влас Якович, український компартійний і державний діяч
- 14 березня — Бучма Амвросій Максиміліанович, український театральний і кіноактор
- 15 березня — Нестор Григорій Дмитрович, український довгожитель, найстаріша людина 2007 року, прожив 116 років
- 18 березня — Кожевников Олексій Венедиктович, російський радянський письменник
- 2 квітня — Макс Ернст, франко-німецький художник, скульптор, один з основоположників сюрреалізму в сучасному мистецтві
- 22 квітня — Гарольд Джеффріс, англійський геофізик, метеоролог, астроном, математик і статистик
- 23 квітня — Прокоф'єв Сергій Сергійович, російський піаніст, композитор
- 15 травня — Булгаков Михайло Опанасович, російський і український письменник
- 23 травня — Пер Фабіан Лагерквіст, шведський письменник
- 9 червня — Кол Портер, американський композитор
- 7 липня — Курібаясі Тадаміті, генерал-лейтенант Імперської армії Японії, що уславився організацією і проведенням оборони острова Іодзіма під час Другої світової війни.
- 16 вересня — Карл Деніц, німецький грос-адмірал, командувач Кригсмарине під час Другої світової війни, президент Німеччини 30 квітня 1945 — 23 травня 1945
- 8 листопада — Олесь Досвітній, український письменник
- 22 листопада — Едвард Луї Берн́ейз, піонер в галузі суспільних відносин та пропаганди. Його ще називають 'батьком суспільних відносин'.
- 20 грудня (1 січня за ст.ст.) — Євгенія Спаська, український етнолог, мистецтвознавець, музейник.

## Померли
Дивись також Категорія:Померли 1891
- 17 лютого — Феофіл ван Гансен, австрійський архітектор данського походження, відомий своїми неокласичними проєктами у Відні та Афінах.
- 1 червня — Мова Василь Семенович, український письменник, поет, драматург (* 1 січня 1842 р.).
- 18 лютого — Петро Петрович Алексєєв, хімік-органік, професор Київського університету (* 1840 р.).

title: 1891

wikitext:
{{Значення|1891 (значення)}}
{{Навігація для року|1891}}
{{Рік в інших календарях}}
* рік [[Темний металевий заєць|темного металевого зайця]] за [[шістдесятирічний цикл|Шістдесятирічним циклом]] [[Китайський календар|китайського календаря]].
[[Прекрасна епоха]]{{•}}[[Промислова революція]]{{•}} [[Колоніальні імперії]]{{•}} [[Національно-визвольний рух|Національно-визвольні рухи]]{{•}}[[Робітничий рух]]

== Геополітична ситуація ==
У Росії царює імператор [[Олександр III (російський імператор)|Олександр III]] (до 1894). Російській імперії належить більша частина України, значна частина Польщі, [[Бессарабія]], [[Закавказзя]], [[Фінляндія]], [[Бухарське ханство]], [[Хівинське ханство]]. Україну розділено між двома державами — [[Королівство Галичини та Володимирії]] належить Австро-Угорщині, Правобережжя, Лівобережжя та Крим — Російській імперії.

В [[Османська імперія|Османській імперії]] править султан [[Абдул-Гамід II]] (до 1909). Під владою османів перебувають [[Близький Схід]], Середземноморське узбережжя Північної Африки частина Балкан, автономна Болгарія.

В [[Австро-Угорщина|Австро-Угорщині]] править [[Франц Йосиф I|Франц-Йосиф I]] (до 1916). Імперія охоплює, крім австрійських та угорських земель, Хорватію, [[Трансильванія|Трансильванію]], [[Богемія|Богемію]]. В [[Німецька імперія|Німецькій імперії]] править [[Вільгельм II (німецький імператор)|Вільгельм II]] (до 1918). Німецька імперія має колонії в Африці та в Тихому океані.

[[Третя французька республіка]] має колонії в Алжирі, Карибському басейні, Південній Америці в Індокитаї. [[Королівство Іспанія (1874—1931)|Королівство Іспанія]] формально очолює неповнолітній [[Альфонс XIII]] (до 1931). Іспанії належать частина островів Карибського басейну, [[Філіппіни]]. У Португалії править [[Карлуш I]] (до 1908). Португалія має володіння в Африці, Індії, Індійському океані й Індонезії.

У Великій Британії триває [[Вікторіанська епоха]] — править королева [[Вікторія (королева Великої Британії)|Вікторія]] (до 1901). [[Британська імперія]] має колонії в Північній Америці, на Карибах, в Африці та в Індостані. Королівство Нідерланди формально очолює неповнолітня королева [[Вільгельміна (королева Нідерландів)|Вільгельміна]] (до 1948). Король Данії та Норвегії — [[Кристіан IX]] (до 1906), [[Оскар II]] сидить на шведському троні (до 1907), на троні [[Королівство Італія (1861—1946)|Королівства Італія]] — [[Умберто I]] (до 1900).

[[Бенджамін Гаррісон]] обіймає посаду [[Президент США|президента США]]. Територію на півночі північноамериканського континенту займає [[Канадська конфедерація]] (домініон Великої Британії), територія на півдні континенту належить [[Мексика|Мексиці]].

В Ірані при владі [[Каджари]]. Владу над [[Індостан]]ом та [[Бірма|Бірмою]] утримує [[Британська Індія|Британська корона]], над [[В'єтнам]]ом, [[Лаос]]ом і Камбоджею — Франція. У Сіамі править династія [[Чакрі]]. У Китаї володарює [[Династія Цін]]. У Японії триває [[період Мейдзі]].

== Події ==

=== В Україні ===
{{main|1891 в Україні}}
* Засновано [[Братство тарасівців]] (перше [[Український націоналізм|українське націоналістичне]] об'єднання).
* Почався рух за введення у школах [[Східна Галичина|Галичини]] [[фонетика|фонетичного]] (наближеного до народнорозмовної мови) [[правопис]]у замість давнього [[етимологія|етимологічного]].
* [[19 вересня]] до [[Канада|Канади]] прибули перші українські переселенці, що стало початком масової української еміграції до Канади.
* [[11 серпня]] у Києві запущено конку.

=== У світі ===
* 11 травня стався [[Інцидент в Оцу]] — замах на російського царевича [[Микола II (російський імператор)|Миколу]] під час його візиту в Японію.
* [[Мірза Гулам Ахмад]] проголосив себе [[месія|месією]] та [[Магді]].
* 15 травня Папа Римський [[Лев XIII]] видав енцикліку [[Rerum Novarum]], що стала основою для [[Християнська демократія|християнсько-демократичних партій]].
* 31 травня почалося спорудження [[Транссибірська магістраль|Транссибірської магістралі]].

=== У суспільному житті ===
* Рік характеризувало створення у всьому світі [[Профспілковий рух|профспілок]].
* [[15 липня]] у Празі відкрито електричний трамвай.
* Засновано
** [[Стенфордський університет]] у США.
** [[Дрексельський університет]] у США.
** Компанію з виробництва жувальних гумок [[Wrigley]] у США.
** Компанію [[Philips]] у Нідерландах.
** Парк [[Скансен]] у Швеції.
* У Нью-Йорку відкрився Мюзик-хол, перейменований згодом у [[Карнеґі-хол|Карнегі-хол]].
* Фірма [[Victorinox]] почала виробництво [[Швейцарський армійський ніж|швейцарських армійських ножів]].
* Відкрилося для публіки телефонне сполучення між Лондоном та Парижем.
* [[Локманья Бал Гангадхар Тілак]] почав агітувати за самоуправління Індії.

=== У науці ===
{{main|1891 у науці}}
* [[Нікола Тесла]] винайшов [[трансформатор Тесли]].
* [[Герман Еміль Фішер]] запропонував [[Проєкція Фішера|проєкцію Фішера]] в стереохімії.
* [[Едуар Люка]] сформулював [[Задача Люка|задачу про подружні пари]] в комбінаториці.
* [[Ежен Дюбуа]] знайшов викопні рештки [[Homo erectus]].
* Компанія [[Michelin]] запатентувала змінну [[Велосипедна шина|велосипедну шину]].

=== У мистецтві ===
{{main|1891 у літературі| 1891 у кіно|1890-ті у театрі}}
* Побачив світ роман [[Томас Гарді|Томаса Гарді]] «[[Тесс із роду д'Ербервіллів]]».
* [[Емброуз Бірс]] надрукував «[[Випадок на мості через Совиний струмок]]» У збірці оповідань.
* [[Сельма Лагерлеф]] опублікувала «[[Сага про Єсту Берлінга|Сагу про Єсту Берлінга]]».
* Відбулася прем'єра п'єси [[Генрік Ібсен|Генріка Ібсена]] «[[Гедда Ґаблер|Гедда Габлер]]».

=== У спорті ===
* В Аргентині засновано [[Прімера Дивізіон (Аргентина)|Прімера Дивізіон]], в якому визначається чемпіон країни з футболу.
* В Уругваї британські робітники заснували спортивний клуб, який пізніше став «[[Пеньяроль|Пеньяролем]]».
* Уперше в футбольному матчі пробили [[пенальті]].
* [[Джеймс Нейсміт]] винайшов [[баскетбол]].
* Англієць [[Г. Бріґґз]] виграв дебютний [[Чемпіонат Франції з тенісу 1891|чемпіонат Франції з тенісу]].

== Народились ==
''Дивись також [[:Категорія:Народились 1891]]
* [[8 січня]] — [[Вальтер Боте]], німецький [[фізик]], один з піонерів ядерної фізики
* [[27 січня]] — [[Тичина Павло Григорович]], український [[поет]]-модерніст, [[державний діяч]]
* [[22 лютого]] — [[Чубар Влас Якович]], український компартійний і [[державний діяч]]
* [[14 березня]] — [[Бучма Амвросій Максиміліанович]], український театральний і [[кіноактор]]
* [[15 березня]] — [[Нестор Григорій Дмитрович]], український довгожитель, найстаріша людина 2007 року, прожив 116 років
* [[18 березня]] — [[Кожевников Олексій Венедиктович]], російський радянський письменник
* [[2 квітня]] — [[Макс Ернст]], франко-німецький [[художник]], [[скульптор]], один з основоположників сюрреалізму в сучасному мистецтві
* [[22 квітня]] — [[Гарольд Джеффріс]], англійський геофізик, метеоролог, астроном, математик і статистик
* [[23 квітня]] — [[Прокоф'єв Сергій Сергійович]], російський [[піаніст]], [[композитор]]
* [[15 травня]] — [[Булгаков Михайло Опанасович]], російський і український письменник
* [[23 травня]] — [[Пер Фабіан Лагерквіст]], шведський [[письменник]]
* [[9 червня]] — [[Кол Портер]], американський композитор
* [[7 липня]] — [[Курібаясі Тадаміті]], [[генерал-лейтенант]] [[Імперська армія Японії|Імперської армії Японії]], що уславився організацією і проведенням [[битва за Іодзіму|оборони острова Іодзіма]] під час [[Друга світова війна|Другої світової війни]].
* [[16 вересня]] — [[Карл Деніц]], німецький [[грос-адмірал]], командувач [[Кригсмарине]] під час [[Друга світова війна|Другої світової війни]], [[президент]] [[Німеччина|Німеччини]] 30 квітня 1945 — 23 травня 1945
* [[8 листопада]] — [[Олесь Досвітній]], український [[письменник]]
* [[22 листопада]] — [[Едвард Бернейз|Едвард Луї Берн́ейз]], піонер в галузі суспільних відносин та [[Пропаганда|пропаганди]]. Його ще називають 'батьком суспільних відносин'.
* [[20 грудня]] (1 січня за ст.ст.) — [[Спаська Євгенія Юріївна|Євгенія Спаська]], український етнолог, мистецтвознавець, музейник.

== Померли ==
''Дивись також [[:Категорія:Померли 1891]]''
* [[17 лютого]] — [[Феофіл ван Гансен]], австрійський архітектор данського походження, відомий своїми неокласичними проєктами у Відні та Афінах.
* [[1 червня]] — [[Мова Василь Семенович]], український [[письменник]], [[поет]], [[драматург]] (* [[1 січня]] [[1842]] р.).
* [[18 лютого]] — [[Алексєєв Петро Петрович|Петро Петрович Алексєєв]], хімік-органік, професор [[Київський університет|Київського університету]] (* [[1840]] р.).

[[Категорія:1890-ті]]

title: Рік:

Століття: XVII · XVIII — XIX — XX · XXI

Тисячоліття: 1-ше — 2-ге — 3-тє

title: 1891 в інших календарях

Григоріанський: 1891 · MDCCCXCI

Вірменський: 1340 · ԹՎ ՌՅԽ

Китайський: 庚寅年 (металевий тигр) · 4588 або 4381 · — до — · 辛卯年 (металевий кролик) · 4589 або 4382

Тайванський: 21 до РК · 民前21年

Юліанський: Григоріанський мінус 12 д.

Японський: Мейдзі 24 · (明治２４年)


text:
# Діарсин
Діарси́н — хімічна сполука ряду гідридів складу As2H4.

## Отримання
Вперше арсин був синтезований Райхардом Настом у 1948 році шляхом розділення суміші газуватих продуктів розчинення металевого сплаву арсену у сильнорозведеній сульфатній кислоті. Основним продуктом реакції є арсин, діарсин же утворюється у зовсім незначних кількостях:
{\displaystyle \mathrm {MgAlAs+H_{2}SO_{4}\longrightarrow AsH_{3}+As_{2}H_{4}+MgSO_{4}+Al_{2}(SO_{4})_{3}} }

## Хімічні властивості
Діарсин є вкрай нестійкою сполукою: вже при -100 °C він розпадається з утворенням арсину та арсен моногідриду AsH (As2H2):
{\displaystyle \mathrm {As_{2}H_{4}{\xrightarrow {-100^{o}C}}AsH_{3}+AsH} }

title: Діарсин

wikitext:
{{Речовина
| назва =
| інші_назви = діарсен тетрагідрид
| зображення = Diarsane.svg
| зображення2 =
| систематична_назва =
| поле1 = {{Речовина Ідентифікатори
| абревіатури =
| номер_CAS = 15942-63-9
| PubChem =
| назва_MeSH =
| SMILES =
  }}
| поле2 = {{Речовина Властивості
|   C= | H=
|   формула    = As2H4
|   молярна_маса    = 153,875 г/моль
|   зовнішній_вигляд = малостійка рідина
|   густина =
|   температура_плавлення =
|   температура_кипіння = ~100 °C<ref name="101,3">За тиску 101,3 кПа</ref>
|   розчинність =
|   розчинність1 =
|   розчинник1 =
|   pKa =
|   ізоелектрична_точка =
  }}
| поле3 = {{Речовина Термохімія
|  теплота_утворення = ~117 кДж/моль
|  теплота_згоряння =
|  ентропія =
|  теплоємність =
  }}
| поле4 =  {{Речовина Пов'язані
|  інші_аніони =
|  інші_катіони =
|  інші_група =
|   група =
|  інші = [[арсин]], [[дифосфін]], [[гідразин]]
  }}
| поле5 =
}}

'''Діарси́н''' — хімічна сполука ряду [[гідрид]]ів складу [[Арсен|As]]2[[Гідроген|H]]4.

== Отримання ==
Вперше арсин був синтезований [[Райхард Наст|Райхардом Настом]] у 1948 році шляхом розділення суміші газуватих продуктів розчинення металевого [[сплав]]у [[арсен]]у у сильнорозведеній [[сульфатна кислота|сульфатній кислоті]]. Основним продуктом реакції є [[арсин]], діарсин же утворюється у зовсім незначних кількостях:
: <math>\mathrm{ MgAlAs + H_2SO_4 \longrightarrow AsH_3 + As_2H_4 + MgSO_4 + Al_2(SO_4)_3}</math>

== Хімічні властивості ==
Діарсин є вкрай нестійкою сполукою: вже при -100 °C він розпадається з утворенням [[арсин]]у та арсен моногідриду AsH (As2H2):
: <math>\mathrm{ As_2H_4 \xrightarrow{-100^oC} AsH_3 + AsH }</math>

== Див. також ==
* [[Арсин]]
* [[Дифосфін]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{книга|автор= |частина= |посилання частина= |заголовок=CRC Handbook of Chemistry and Physics |оригінал= |посилання= |відповідальний=D. R. Lide |видання= 86th|місце=Boca Raton (FL) |видавництво=CRC Press|рік=2005 |volume= |pages= |allpages=2656|серія= |isbn=0-8493-0486-5 |тираж=}} {{ref-en}}
* {{книга|автор= |частина= |посилання частина= |заголовок=Handbook of Preparative Inorganic Chemistry |оригінал= |посилання= |відповідальний=G. Brauer |видання=2nd |місце=New York |видавництво=Academic Press |рік=1963 |volume=1 |pages= |allpages=1859 |серія= |isbn= |тираж=}} {{ref-en}}
* {{книга|автор=Реми Г. |частина= |посилання частина= |заголовок=Курс неорганической химии |оригінал= |посилання= |відповідальний=А. В. Новоселова |видання= |місце={{М.}} |видавництво=ИИЛ |рік=1963 |том=1 |сторінки= |сторінок=922 |серія= |isbn= |тираж=}} {{ref-ru}}

{{inorganic-compound-stub}}
[[Категорія:Сполуки арсену]]
[[Категорія:Гідриди]]

title: Діарсин

Інші назви: діарсен тетрагідрид

title: Ідентифікатори

title: Властивості

Зовнішній вигляд: малостійка рідина

title: Термохімія

Ст. ентальпія · утворення ΔfHo · 298: ~117 кДж/моль

title: Пов'язані речовини

Пов'язані речовини: арсин, дифосфін, гідразин

Пов'язані речовини: Якщо не зазначено інше, дані наведено для речовин у стандартному стані (за 25 °C, 100 кПа)

Пов'язані речовини: Інструкція з використання шаблону

Пов'язані речовини: Примітки картки


text:
# Невілл Тауншип (Пенсільванія)
Невілл Тауншип (англ. Neville Township) — селище (англ. township) в США, в окрузі Аллегені штату Пенсільванія. Населення — 1108 осіб (2020).

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у селищі мешкали 1084 особи в 538 домогосподарствах у складі 263 родин. Було 620 помешкань
Расовий склад населення:
| - 88,4 % — білих - 3,3 % — чорних або афроамериканців - 0,3 % — корінних американців - 0,1 % — азіатів - 4,6 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 3,3 %. Частка іспаномовних становила 6,5 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 15,1 % — особи молодші 18 років, 64,3 % — особи у віці 18—64 років, 20,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 46,0 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 103,4 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 105,4 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 53 724 долари США (медіана — 41 875), а середній дохід на одну сім'ю — 64 097 доларів (медіана — 56 827). Медіана доходів становила 41 875 доларів для чоловіків та 36 964 долари для жінок. За межею бідності перебувало 16,8 % осіб, у тому числі 36,6 % дітей у віці до 18 років та 3,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 614 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 19,4 %, фінанси, страхування та нерухомість — 12,7 %, роздрібна торгівля — 10,4 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 9,6 %.

title: Невілл Тауншип (Пенсільванія)

wikitext:
{{Otherplaces|Невілл}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = селище
|українська назва   = Невілл Тауншип
|оригінальна назва  = {{lang-en|Neville Township}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = GrandAvenueNevilleIslandPA.jpg
|опис зображення= <!-- A view of Grand Avenue, Neville Island, Pennsylvania, on November 14, 2009. -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Пенсільванія
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Аллегені (округ, Пенсільванія)|Аллегені]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 6,07
|висота центру НП   =
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 178,58
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           =
|DST                    =
|телефонний код         = 412
|поштовий індекс        = 15225
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4200353136
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Невілл Тауншип''' ({{lang-en|Neville Township}}) — селище ({{lang-en|township}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Аллегені (округ, Пенсільванія)|Аллегені]] штату [[Пенсільванія]]. Населення — 1108 осіб (2020).

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1860 = 236
| 1870 = 289
| 1880 = 306
| 1890 = 353
| 1900 = 758
| 1910 = 634
| 1920 = 1272
| 1930 = 1532
| 1940 = 1469
| 1950 = 2310
| 1960 = 2400
| 1970 = 2017
| 1980 = 1416
| 1990 = 1273
| 2000 = 1232
| 2010 = 1084
| 2020 = 1108
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=4 квітня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180404140728/https://www.census.gov/prod/www/decennial.html}}</ref><ref>{{cite web |title=1850-1870 Population |url=https://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/1870a-08.pdf |accessdate=30 листопада 2019 |archive-date=11 липня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200711080728/https://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/1870a-08.pdf }}</ref><ref>{{cite web |title=1870-1880 Population |url=https://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/1880a_v1-12.pdf |accessdate=30 листопада 2019 |archive-date=1 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200801091246/https://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/1880a_v1-12.pdf }}</ref><ref>{{cite web |title=1890-1910 Population |url=https://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/36894832v3ch4.pdf |accessdate=30 листопада 2019 |archive-date=23 листопада 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20201123035244/https://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/36894832v3ch4.pdf }}</ref><ref>{{cite web |title=1910-1930 Population |url=https://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/03815512v1ch09.pdf |accessdate=30 листопада 2019 |archive-date=26 грудня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181226232904/https://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/03815512v1ch09.pdf }}</ref><ref>{{cite web |title=1940-1960 Population |url=https://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/17216604v1p40ch02.pdf |accessdate=30 листопада 2019 |archive-date=9 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200809003132/https://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/17216604v1p40ch02.pdf }}</ref><ref>{{cite web |title=1970-1990 Population |url=https://www.census.gov/prod/cen1990/cph2/cph-2-40.pdf |accessdate=30 листопада 2019 |archive-date=27 липня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170727092440/https://www.census.gov/prod/cen1990/cph2/cph-2-40.pdf }}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у селищі мешкали {{formatnum:1084}} особи в 538 домогосподарствах у складі 263 родин. Було 620 помешкань

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 88,4 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 3,3 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,3 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,1 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 4,6 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 3,3 %. Частка іспаномовних становила 6,5 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 15,1 % — особи молодші 18 років, 64,3 % — особи у віці 18—64 років, 20,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 46,0 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 103,4 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 105,4 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:53724}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:41875}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:64097}} доларів (медіана — {{formatnum:56827}}). Медіана доходів становила {{formatnum:41875}} доларів для чоловіків та {{formatnum:36964}} долари для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 16,8 % осіб, у тому числі 36,6 % дітей у віці до 18 років та 3,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 614 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 19,4 %, фінанси, страхування та нерухомість — 12,7 %, роздрібна торгівля — 10,4 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 9,6 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}
{{Commonscat|Neville Township, Allegheny County, Pennsylvania}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Аллегені (округ, Пенсільванія)}}

[[Категорія:Селища Пенсільванії]]
[[Категорія:Населені пункти округу Аллегені (Пенсільванія)]]
[[Категорія:Населені пункти США, засновані 1854]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Пенсільванія

Округ: Аллегені

Дата заснування: 8 квітня 1854

Географічна зона: Neville Islandd

Густота населення: 178,58 осіб/км²


text:
# Мунц Олег Володимирович
Мунц Олег Володимирович — український спортсмен, призер Паралімпійських ігор з лижних гонок 1998 та 2002 років, заслужений майстер спорту України.

## Життєпис
Народився 1966 року. Незрячий від народження. Представляючи Росію у 1998 році став призером Паралімпійських ігор в Нагано (завоював золоту, срібну та бронзову нагороди), отримав звання Майстра спорту міжнародного класу. Також він нагороджений орденом «Дружби» в Росії. Одружившись з українською дівчиною з Кіровоградщини, він переїжджає до України та до попередніх російських успіхів долучає нагороди на честь України. На Паралімпійських Іграх 2002 року в Солт-Лейк-Сіті Олег виборов дві срібні медалі до скарбнички української команди.
Має близько 30 медалей різного ґатунку, що отримав на змаганнях з лижних гонок та біатлону, у тому числі, на чемпіонатах і кубках світу періоду 2003—2005 рр. Нагороджений відзнакою Президента України — орденом «За заслуги» ІІІ ступеня.

## Нагороди
- 1998 — Орден Дружби.

- 1998 — Майстер спорту України міжнародного класу.

- 2002 — Заслужений майстер спорту України.

title: Мунц Олег Володимирович

wikitext:
{{Особа}}
'''Мунц Олег Володимирович''' — український спортсмен, призер [[Паралімпійські ігри|Паралімпійських ігор]] з лижних гонок 1998 та 2002 років, [[заслужений майстер спорту України]].

== Життєпис ==
Народився 1966 року. Незрячий від народження. Представляючи Росію у 1998 році став призером Паралімпійських ігор в Нагано (завоював золоту, срібну та бронзову нагороди), отримав звання Майстра спорту міжнародного класу. Також він нагороджений орденом «Дружби» в Росії. Одружившись з українською дівчиною з Кіровоградщини, він переїжджає до України та до попередніх російських успіхів долучає нагороди на честь України. На Паралімпійських Іграх 2002 року в Солт-Лейк-Сіті Олег виборов дві срібні медалі до скарбнички української команди.
Має близько 30 медалей різного ґатунку, що отримав на змаганнях з лижних гонок та біатлону, у тому числі, на чемпіонатах і кубках світу періоду 2003—2005 рр. Нагороджений відзнакою Президента України — орденом «За заслуги» ІІІ ступеня.

== Нагороди ==

* 1998 — Орден Дружби.

* 1998 — Майстер спорту України міжнародного класу.

* 2002 — Заслужений майстер спорту України.

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20160305055850/http://oblast.kr.ua/catalog/m/885-munc-oleg-volodimirovich-1966.html Життєпис на сторінці Кіровоградського обласного інформаційного порталу]
{{Лижник-доробити}}
[[Категорія:Українські лижники]]
[[Категорія:Українські біатлоністи]]
[[Категорія:Російські лижники]]
[[Категорія:Російські біатлоністи]]
[[Категорія:Українські паралижники]]
[[Категорія:Українські паралімпійці]]
[[Категорія:Українські паралімпійські чемпіони]]
[[Категорія:Українські чемпіони світу]]
[[Категорія:Чемпіони зимових Паралімпійських ігор 1998]]
[[Категорія:Срібні призери зимових Паралімпійських ігор 1998]]
[[Категорія:Бронзові призери зимових Паралімпійських ігор 1998]]
[[Категорія:Срібні призери зимових Паралімпійських ігор 2002]]
[[Категорія:Чемпіони зимових Паралімпійських ігор 2006]]
[[Категорія:Бронзові призери зимових Паралімпійських ігор 2006]]
[[Категорія:Чемпіони зимових Паралімпійських ігор з лижного спорту]]
[[Категорія:Призери зимових Паралімпійських ігор з біатлону]]
[[Категорія:Заслужені майстри спорту України]]
[[Категорія:Майстри спорту Росії міжнародного класу]]

title: Мунц Олег Володимирович

Народився: 4 березня 1966 (59 років) · Ялуторовськ, Тюменська область, РРФСР, СРСР

Країна: Україна

Діяльність: лижний гонщик, біатлоніст

Нагороди: Орден Дружби (Російська Федерація) · орден «За заслуги» II ступеня · орден «За заслуги» III ступеня


text:
# Філоненко Трохим Леонтійович
Трохим Філоненко (1886, с. Мануйлівка Новомосковського повіту, Російська імперія — липень 1938, Дніпро, Україна) — член Мануйлівської «Просвіти» (1915). Жертва російського окупаційного терору.

## Життєпис
Походив із селян. Батько Леонтій служив на флоті, загинув у махновщину разом з однією дочкою. Філоненко до третього класу навчався в церковно-парафіяльній школі при мануйлівській церкві.
Його брати Микола і Яків загинули під час Першої світової війни. Працював «долбежником» у Нижньодніпровських вагонних майстернях (згодом — вагоноремонтний завод). Був скалічений махновцями — прострілені ноги — і вважався інвалідом громадянської війни.
Батька за націоналізм заарештували в 1932, згадує син Федір (1921). Він просидів шість місяців у в'язниці, але ніхто жодного разу не викликав його на допит. Тоді він запискою попросив дружину Онисію (померла 1921) звернутися до прокурора.
На той час Філоненки мали десять душ дітей. Дружина з двома молодшими дітьми пішла до прокурора Лелюткіна, який пообіцяв, що увечері чоловік прийде додому... Його справді тоді звільнили. Дружні контакти Філоненко мав з мануйлівськими просвітянами Ф. Сторублем, І. Чорним, Д. Ризолем, Г. Коржем та іншими. У 1936 встиг збудувати для численної родини чималий будинок, який дивом уцілів у роки війни.
Фатальним виявився арешт у грудні 1937. Постановою трійки УНКВС від 25 квітня 1938 засуджений до вищої міри покарання разом з іншими мануйлівськими просвітянами. Страчений у липні 1938. Справу по звинуваченню Філоненко переглянуто президією Дніпропетровського обласного суду 25 вересня 1957, його посмертно реабілітовано. Після війни за приналежність до ОУН зазнали репресій діти Філоненка: зокрема, син Федір був засуджений до п’яти років ув’язнення, а відбув на Колимі тринадцять. Нині реабілітований.

title: Філоненко Трохим Леонтійович

wikitext:
{{особа
|ім'я              = Трохим Філоненко
|оригінал імені    =
|зображення        = Трохим Філоненко.jpg
|підпис_зображення = Трохим Філоненко з дружиною Онисею й онуками. 1937 р.
|розмір            =
|дата народження   =
|місце народження  =
|дата смерті       =
|місце смерті      =
|причина смерті    = [[Розстріл|розстріл]]
|поховання         =
|підданство        =
|громадянство      = [[УНР]]
|alma mater        =
|відомий           = член Мануйлівської [[Всеукраїнське товариство «Просвіта» імені Тараса Шевченка|«Просвіти»]]
|діяльність        =
|національність    = [[Українець|українець]]
|військове звання  =
|партія            =
|нагороди          =
}}
{{однофамільці|Філоненко}}
'''Трохим Філоненко''' ([[1886]], [[Мануйлівка (Дніпро)|с. Мануйлівка]] [[Новомосковський повіт|Новомосковського повіту]], [[Російська імперія]] — липень [[1938]], [[Дніпро (місто)|Дніпро]], [[Україна]]) — член Мануйлівської [[Всеукраїнське товариство «Просвіта» імені Тараса Шевченка|«Просвіти»]] ([[1915]]). Жертва російського окупаційного терору.

== Життєпис ==
Походив із селян. Батько Леонтій служив на флоті, загинув у [[Махновщина|махновщину]] разом з однією дочкою. Філоненко до третього класу навчався в [[Церковно-парафіяльна школа|церковно-парафіяльній школі]] при мануйлівській церкві.

Його брати Микола і Яків загинули під час [[Перша світова війна|Першої світової війни]]. Працював «долбежником» у Нижньодніпровських вагонних майстернях (згодом — вагоноремонтний завод). Був скалічений [[Махновці|махновцями]] — прострілені ноги — і вважався інвалідом [[Громадянська війна в Росії|громадянської війни]].

Батька за [[Націоналізм|націоналізм]] заарештували в [[1932]], згадує син Федір ([[1921]]). Він просидів шість місяців у в'язниці, але ніхто жодного разу не викликав його на допит. Тоді він запискою попросив дружину Онисію (померла [[1921]]) звернутися до [[Прокурор|прокурор]]а.
[[Файл:Трохим Філоненко і його родина.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Трохим Філоненко (сидить у другому ряду третій справа) і його численна родина.]]
На той час Філоненки мали десять душ дітей. Дружина з двома молодшими дітьми пішла до прокурора Лелюткіна, який пообіцяв, що увечері чоловік прийде додому... Його справді тоді звільнили. Дружні контакти Філоненко мав з мануйлівськими просвітянами [[Федір Сторубель|Ф. Сторублем]], І. Чорним, [[Дмитро Ризоль|Д. Ризолем]], Г. Коржем та іншими. У [[1936]] встиг збудувати для численної родини чималий будинок, який дивом уцілів у роки війни.

Фатальним виявився арешт у грудні [[1937]]. Постановою [[Трійка НКВС|трійки УНКВС]] від [[25 квітня]] [[1938]] засуджений до [[Розстріл|вищої міри покарання]] разом з іншими мануйлівськими просвітянами. Страчений у липні [[1938]]. Справу по звинуваченню Філоненко переглянуто президією Дніпропетровського обласного суду [[25 вересня]] [[1957]], його посмертно реабілітовано. Після війни за приналежність до [[ОУН]] зазнали репресій діти Філоненка: зокрема, син Федір був засуджений до п’яти років ув’язнення, а відбув на [[Колима (регіон)|Колимі]] тринадцять. Нині реабілітований.

== Література ==

* Микола Чабан. Діячі Січеславської «Просвіти» (1905—1921) // Іма-прес. — Дніпропетровськ. — 2002.

== Посилання ==
* [https://bessmertnybarak.ru/books/person/844234/ Безсмертний барак. Трохим Філоненко.]
* [https://ua.openlist.wiki/Філоненко_Трохим_Леонтійович_(1886) Відкритий список. Трохим Філоненко.]
* [http://resource.history.org.ua/cgi-bin/eiu/history.exe?&I21DBN=EIU&P21DBN=EIU&S21STN=1&S21REF=10&S21FMT=eiu_all&C21COM=S&S21CNR=20&S21P01=0&S21P02=0&S21P03=TRN=&S21COLORTERMS=0&S21STR=Katerynoslavske_tovarystvo_Prosvita КАТЕРИНОСЛАВСЬКЕ ТОВАРИСТВО ПРОСВІТА]{{немає в джерелі}}
* [http://dspace.nbuv.gov.ua/handle/123456789/60157 Наукова електронна бібліотека періодичних видань НАН України. Катеринославська «Просвіта» у культурно-громадському житті Наддніпрянщини (За матеріалами епістолярної спадщини академіка Дмитра Яворницького)]{{немає в джерелі}}

== Див. також ==
* [[Катеринославське товариство «Просвіта»]]
{{ukr-bio-stub}}
{{Ізольована стаття|сирота1}}
[[Категорія:Діячі «Просвіти»]]
[[Категорія:Померли у Дніпрі]]
[[Категорія:Українські громадські діячі]]
[[Категорія:Громадські діячі Дніпра]]
[[Категорія:Розстріляні в Українській РСР]]
[[Категорія:Репресовані в СРСР]]
[[Категорія:Активісти з інвалідністю]]

title: Трохим Філоненко

Народився: 1886 · Мануйлівка, Новомосковський повіт, Катеринославська губернія, Російська імперія

Помер: · Катеринослав, Російська імперія · ·розстріл

Громадянство: УНР

Національність: українець

Відомий завдяки: член Мануйлівської «Просвіти»


text:
# Біостроми
Біостроми (рос. биостромы; англ. biostromes; нім. Biostrome) — лінзи гірських порід значної довжини (десятки і сотні м), складені біогермними вапняками. За життя організмів вони являли собою банку, що піднімалася над дном басейну. Сукупність послідовно наростаючих в розрізі (в часі) біостром називають біостромовим масивом, або біостелом.

title: Біостроми

wikitext:
[[Файл:005-Біогерми.jpg|thumb|230px|]]

'''Біостроми''' ({{lang-ru|биостромы}}; {{lang-en|biostromes}}; {{lang-de|Biostrome}}) — лінзи [[гірські породи|гірських порід]] значної довжини (десятки і сотні ''м''), складені [[Біогерми|біогермними]] [[вапняк]]ами. За життя організмів вони являли собою [[Банка (мілина)|банку]], що піднімалася над дном басейну. Сукупність послідовно наростаючих в розрізі (в часі) біостром називають біостромовим масивом, або [[біостели|біостелом]].

==Див. також==
* [[Біогерми]]
* [[Біостели]]

== Література ==
* {{МГЕ|nocat=1}}
* [https://www.britannica.com/science/biostrome Biostrome | geology | Britannica] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201017035430/https://www.britannica.com/science/biostrome |date=17 жовтня 2020 }}
* [https://gufo.me/dict/mining_encyclopedia/Биостромы Биостромы]
{{Authority control}}
[[Категорія:Гірські породи]]


text:
# Авіаносці типу «Інвінсібл»
Авіаносці типу «Інвінсібл» (англ. Invincible-class) — серія британських легких авіаносців 1980-2010-х років. Були створені після скасування програми будівництва авіаносців CVA-01.

## Історія створення
На початку 1970-х років більшість британських спеціалістів вважали, що використання палубної авіації неефективне, і її слід замінити вертольотами, розміщеними на фрегатах та есмінцях. Закладений у 1973 році авіанесучий корабель «Інвінсібл» спочатку планувалось озброїти саме вертольотами.
Але у цей час був створений британський літак вертикального злету та приземлення Hawker Siddeley Harrier. У 1971 році його випробували на авіаносці «Арк Роял». Випробування показали, що в режимі чисто вертикального злету літак може брати на борт дуже мало озброєння та палива. Тому було запропоновано здійснювати зліт за допомогою трампліна.
Випробування літака з використанням трампліна у 1977—1979 роках дозволили збільшити корисне навантаження літака на 800 кг, після чого авіаносець «Інвінсібл» був оснащений трампліном з кутом нахилу 7°.
Оскільки уряд лейбористів був проти будівництва авіаносців, кораблі цієї серії до 1980 року класифікувались як авіанесучі крейсери. Всього було збудовано три кораблі серії. Основним їх завданням було патрулювання північної Атлантики та полювання за радянськими підводними човнами.

## Конструкція

### Корпус
Авіаносці типу «Інвінсібл» мали подовжену острівну надбудову з двома трубами. Кораблі мали 2 галерейні палуби та 6 суцільних. Бронювання та протиторпедного захисту не було, непотоплюваність суден забезпечували подвійне дно та подвійні борти.
Польотна палуба спочатку мала розміри 168×12,2 м та трамплін з кутом нахилу 7°. Після модернізації її збільшили до 183×13,5 м, кут нахилу трампліна збільшили до 12° («Арк Роял» отримав такий трамплін зразу).
Ангар довжиною 130 м і висотою 7,6 м був розділений на 3 частини двома протипожежними жалюзями. 2 літакопідйомники нової конструкції з гідроприводами були легшими за традиційні ліфти з електромоторами і дозволяли поперечну подачу літаків на польотну палубу. Катапульт та аерофінішерів не було.

### Енергетична установка
Енергетична установка кораблів складалась з чотирьох газотурбінних двигунів «Rolls-Royce Olympus TM3B» потужністю 28 000 к.с. кожен. Вони розміщувались попарно у носовій (по правому борту) та кормовій (по лівому борту) частинах. Вони могли працювати як разом, так і окремо, що дозволяло проводити ремонтні роботи на ходу, перебуваючи у морі.
Для вироблення електричної енергії використовувались 8 дизель-генераторів загальною потужністю 14 000 кВт.

### Озброєння
Початково всі кораблі серії були озброєні одним ЗРК «Sea Dart». Після Фолклендської війни на всіх кораблях додатково встановили по 2 зенітні гармати «Ерлікон» та по 2 (на «Арк Роял» — 3) американські ЗРК Phalanx CIWS.
Наприкінці 1990-х років їх замінили на ЗРК Goalkeeper CIWS.
Зазвичай на авіаносцях базувались по 5 літаків та 9 вертольотів (Westland Sea King та AgustaWestland AW101). Під час бойових дій кількість літаків була збільшена до 10.
Крім того, авіаносці могли брати до 500 чоловік десанту.

### Радіолокаційне обладнання
Радіолокаційне обладнання було наступне:
- радар дальнього слідкування за цілями типу 965
- радар слідкування за надводними і повітряними цілями та цілевказування типу 992R;
- два радари керування вогнем типу 909;
- навігаційний радар типу 1006;
- гідроакустична станція 2016

Крім того, на авіаносцях встановлювалась система зв'язку ISC-3 та бойова інформаційно-керуюча система ADAWS-6.

## Представники
| Назва                 | Номер | Будівництво                          | Закладений         | Спущений на воду   | Вступив у стрій       | Доля                       |
| --------------------- | ----- | ------------------------------------ | ------------------ | ------------------ | --------------------- | -------------------------- |
| Інвінсібл Invincible  | R05   | Vickers Shipbuilding and Engineering | 12 липня 1973 року | 3 травня 1977 року | 11 липня 1980 року    | зданий на злам в 2011 році |
| Іластріес Illustrious | R06   | Swan Hunter                          | 7 жовтня 1976 року | 1 грудня 1978 року | 20 червня 1982 року   | зданий на злам в 2016 році |
| Арк Роял Ark Royal    | R07   | Swan Hunter                          | Грудень 1978 року  | 2 червня 1981 року | 1 листопада 1985 року | зданий на злам в 2013 році |

## Характеристика проекту
Після побудови авіаносці даного класу не справили особливого враження. Вони були набагато меншими від американських ударних авіаносців. Крім того, літаки вертикального злету та посадки теж оцінювались неоднозначно.
Але досвід Фолклендської війни повністю розвіяв ці сумніви. Літаки «Інвінсібла» та «Гермеса» завоювали панування у повітряному просторі, здійснивши більше 1600 вильотів, часто у несприятливих погодних умовах. Вони збили 23 аргентинські літаки, не зазнавши бойових втрат (8 літаків було втрачено через небойові причини).
Початкова вартість будівництва кожного корабля оцінювалась у 60 млн. фунтів стерлінгів. Реально вартість побудови «Інвінсібла» склала 184,5 млн ф.ст.
Ремонт та модернізація «Арк Рояла» у 1999—2001 роках обійшлась у 147 мнн. ф.ст.

title: Авіаносці типу «Інвінсібл»

wikitext:
{{Військовий корабель
|Назва              = Авіаносці типу «Інвінсібл»
|Оригінальна назва  = {{lang-en|Invincible-class}}
|Зображення         = US Navy 100630-N-9806M-116 The Royal Navy landing platform dock ship HMS Ocean (L12) arrives at Naval Station Norfolk during Operation AURIGA.jpg
|Підпис             = HMS Ocean не є класом Invincible, але має форму корпусу, засновану на класі Invincible.
|Тип судна          = Легкий [[авіаносець]]
|Прапор             = [[Файл:Naval Ensign of the United Kingdom.svg|border|35пкс]] [[Велика Британія]]
|Порт               =
|Організація        =
|Виробник           =
|Будівництво почалося =
|Спущено            =
|Експлуатація з     =
|Виведений          =
|Статус             =
|Водотоннажність    = 20 600 т (повна)

|Довжина            = 209 м
|Ширина             = 36 м
|Висота             =
|Осадка             = 8 м
|Бронювання         =
|Двигуни            = 4 [[Газотурбінний двигун|ГТД]] Rolls-Royce Olympus TM3B
|Гвинти             =
|Потужність         = 100 000 к.с.
|Швидкість          = 28 [[вузол|вузлів]] (максимальна)
18 вузлів (крейсерська)
|Автономність плавання=7000 миль
|Екіпаж             = 650 моряків
350 чоловік — авіакрило
 до 500 десантників
|Артилерія          =
|Торпедно-мінне озброєння=
|Ракетне озброєння  =
|Зенітне озброєння  = 2×20 мм ЗРК [[Phalanx CIWS]]
|Авіація            = до 22 літаків та вертольотів
}}
'''Авіаносці типу «Інвінсібл»''' ({{lang-en|Invincible-class}}) — серія британських легких [[Авіаносець|авіаносців]] 1980-2010-х років. Були створені після скасування програми будівництва авіаносців [[Авіаносці типу «Куїн Елізабет» (CVA-01)|CVA-01]].

== Історія створення ==
На початку 1970-х років більшість британських спеціалістів вважали, що використання палубної авіації неефективне, і її слід замінити вертольотами, розміщеними на [[фрегат]]ах та [[Есмінець|есмінцях]]. Закладений у 1973 році авіанесучий корабель [[HMS Invincible (R05)|«Інвінсібл»]] спочатку планувалось озброїти саме вертольотами.

Але у цей час був створений британський [[літак вертикального злету та приземлення]] [[Hawker Siddeley Harrier]]. У 1971 році його випробували на авіаносці [[HMS Ark Royal (R09)|«Арк Роял»]]. Випробування показали, що в режимі чисто вертикального злету літак може брати на борт дуже мало озброєння та палива. Тому було запропоновано здійснювати зліт за допомогою трампліна.
Випробування літака з використанням трампліна у 1977—1979 роках дозволили збільшити корисне навантаження літака на 800 кг, після чого авіаносець «Інвінсібл» був оснащений трампліном з кутом нахилу 7°.

Оскільки уряд [[Лейбористська партія (Велика Британія)|лейбористів]] був проти будівництва авіаносців, кораблі цієї серії до 1980 року класифікувались як авіанесучі крейсери. Всього було збудовано три кораблі серії. Основним їх завданням було патрулювання північної [[Атлантичний океан|Атлантики]] та полювання за радянськими [[Підводний човен|підводними човнами]].

== Конструкція ==

=== Корпус ===
Авіаносці типу «Інвінсібл» мали подовжену острівну надбудову з двома трубами. Кораблі мали 2 галерейні палуби та 6 суцільних. Бронювання та протиторпедного захисту не було, непотоплюваність суден забезпечували подвійне дно та подвійні борти.

Польотна палуба спочатку мала розміри 168×12,2 м та трамплін з кутом нахилу 7°. Після модернізації її збільшили до 183×13,5 м, кут нахилу трампліна збільшили до 12° (''[[HMS Ark Royal (R07)|«Арк Роял»]] отримав такий трамплін зразу'').

Ангар довжиною 130 м і висотою 7,6 м був розділений на 3 частини двома протипожежними жалюзями. 2 літакопідйомники нової конструкції з гідроприводами були легшими за традиційні ліфти з електромоторами і дозволяли поперечну подачу літаків на польотну палубу. Катапульт та [[аерофінішер]]ів не було.

=== Енергетична установка ===
Енергетична установка кораблів складалась з чотирьох [[Газотурбінний двигун|газотурбінних двигунів]] «Rolls-Royce Olympus TM3B» потужністю 28 000 к.с. кожен. Вони розміщувались попарно у носовій (''по правому борту'') та кормовій (''по лівому борту'') частинах. Вони могли працювати як разом, так і окремо, що дозволяло проводити ремонтні роботи на ходу, перебуваючи у морі.

Для вироблення електричної енергії використовувались 8 дизель-генераторів загальною потужністю 14 000 кВт.

=== Озброєння ===
Початково всі кораблі серії були озброєні одним [[ЗРК]] «Sea Dart». Після [[Фолклендська війна|Фолклендської війни]] на всіх кораблях додатково встановили по 2 зенітні гармати [[20-мм зенітна гармата «Ерлікон»|«Ерлікон»]] та по 2 (на «Арк Роял» — 3) американські [[ЗРК]] [[Phalanx CIWS]].
Наприкінці 1990-х років їх замінили на ЗРК [[Goalkeeper CIWS]].

Зазвичай на авіаносцях базувались по 5 літаків та 9 вертольотів (''[[Westland Sea King]] та [[AgustaWestland AW101]]''). Під час бойових дій кількість літаків була збільшена до 10.

Крім того, авіаносці могли брати до 500 чоловік десанту.

=== Радіолокаційне обладнання ===
Радіолокаційне обладнання було наступне:
* [[радар]] дальнього слідкування за цілями типу 965
* радар слідкування за надводними і повітряними цілями та цілевказування типу 992R;
* два радари керування вогнем типу 909;
* навігаційний радар типу 1006;
* гідроакустична станція 2016

Крім того, на авіаносцях встановлювалась система зв'язку ISC-3 та бойова інформаційно-керуюча система ADAWS-6.

== Представники ==
{| class="wikitable"
|-
! Назва
! Номер
! Будівництво
! Закладений
! Спущений на воду
! Вступив у стрій
! Доля
|-
| '''[[HMS Invincible (R05)|Інвінсібл]]'''
''Invincible''
| R05
| Vickers Shipbuilding and Engineering
| {{nobr|[[12 липня]] [[1973]] року}}
| {{nobr|[[3 травня]] [[1977]] року}}
| {{nobr|[[11 липня]] [[1980]] року}}
| зданий на злам в 2011 році
|-
| '''[[HMS Illustrious (R06)|Іластріес]]'''
''Illustrious''
| R06
| [[Swan Hunter]]
| {{nobr|[[7 жовтня]] [[1976]] року}}
| {{nobr|[[1 грудня]] [[1978]] року}}
| {{nobr|[[20 червня]] [[1982]] року}}
| зданий на злам в 2016 році
|-
| '''[[HMS Ark Royal (R07)|Арк Роял]]'''
''Ark Royal''
| R07
| [[Swan Hunter]]
| {{nobr|Грудень [[1978]] року}}
| {{nobr|[[2 червня]] [[1981]] року}}
| {{nobr|[[1 листопада]] [[1985]] року}}
| зданий на злам в 2013 році
|-
|}

== Характеристика проекту ==
Після побудови авіаносці даного класу не справили особливого враження. Вони були набагато меншими від американських ударних авіаносців. Крім того, літаки вертикального злету та посадки теж оцінювались неоднозначно.
Але досвід Фолклендської війни повністю розвіяв ці сумніви. Літаки «Інвінсібла» та [[HMS Hermes (R12)|«Гермеса»]] завоювали панування у повітряному просторі, здійснивши більше 1600 вильотів, часто у несприятливих погодних умовах. Вони збили 23 аргентинські літаки, не зазнавши бойових втрат (''8 літаків було втрачено через небойові причини'').

Початкова вартість будівництва кожного корабля оцінювалась у 60 млн. [[Фунт стерлінгів|фунтів стерлінгів]]. Реально вартість побудови «Інвінсібла» склала 184,5 млн ф.ст.
Ремонт та модернізація «Арк Рояла» у 1999—2001 роках обійшлась у 147 мнн. ф.ст.

== Посилання ==
{{commonscat-inline|Invincible class aircraft carriers}}

== Література ==
* Conway's All the World's Fighting Ships, 1947—1995 / US Naval Institute Press, Annapolos, Maryland. ISBN 978-0870219139
* ''К. Шант'', ''К. Бишоп''. Авианосцы. Самые грозные авианесущие корабли мира и их самолеты. Иллюстрированная энциклопедия /Пер с англ. — Москва: Омега, 2006 — 256 с. {{ref-ru}}
* Энциклопедия авианосцев. Под общей редакцией А. Е. Тараса / Минск, Харвест; Москва, АСТ, 2002
* * С. А. Балакин — Авианосцы мира 1945—2001. Великобритания, Австралия, Аргентина, Бразилия, Канада, Индия, Испания, Италия, СССР и Россия, Таиланд

{{Авіаносці Великої Британії}}

[[Категорія:Авіаносці Великої Британії]]

title: Служба

Тип/клас: Легкий авіаносець

Держава прапора: Велика Британія

title: Параметри

Осадка: 8 м

title: Технічні дані

Рухова установка: 4 ГТД Rolls-Royce Olympus TM3B

Швидкість: 28 вузлів (максимальна) · 18 вузлів (крейсерська)

Автономність плавання: 7000 миль

Екіпаж: 650 моряків · 350 чоловік — авіакрило · до 500 десантників

title: Озброєння

Зенітне озброєння: 2×20 мм ЗРК Phalanx CIWS

Авіація: до 22 літаків та вертольотів


text:
# Демір-Капу
Демі́р-Капу́ (крим. Demir Qapı) — гірська вершина в центральній частині Головного пасма Кримських гір, на південному заході Нікітської яйли.
Висота до 1540 м, друга за висотою після г. Роман-Кош (1545) вершина Кримських гір. Обмежена з північного сходу зниженням Гурзуфського сідла. Південно-східний схил пологий, південно-західний — скелястий, крутий.
Складається з вапняків. Схили та вершина безлісі, вкриті різнотравною гірсько-лучною рослинністю. Належить до Кримського заповідно-мисливського господарства.

## Загальний опис
Назва гори в дослівному перекладі з кримськотатарської мови означає «залізні ворота» (demir — «залізо», qapı (діалектний варіант qapu) — «двері», «ворота»). Ймовірно, воно походить від назви вузької частини яйли, що розташовується в півтора кілометрах на схід від вершини (цю назву наводить відомий краєзнавець М. А. Головкинський у своєму путівнику від 1894; в той же час використання подібної назви для вузьких проходів і ущелин в Криму — не рідкість).
Вершина являє собою конусовидное піднесення яйли, витягнуте приблизно в напрямку північ-південь. Західні схили вершини пологі, східні — кілька більш круті, зі східчастими скельними уступами. Вершина і її схили вкриті трав'янистою рослинністю, деревний покрив відсутній. Гора складена мергельними вапняками.
Вершина розташовується на території Кримського природного заповідника, тому відвідування її обмежене. У двох кілометрах на захід від Демір-Капу розташовується четверта за висотою вершина Кримських гір — Кемаль-Егерек, а приблизно в півтора кілометрах на південний схід — вихід на Романівське шосе і Альтанка вітрів.

title: Демір-Капу

wikitext:
{{Гора
| назва              = Демі́р-Капу́
| фото               = Demir-Kapu.jpg
| коментар           = Демір-Капу
| висота             = 1540 м
| розташування       = {{UKR}}, [[АРК|Автономна Республіка Крим]]
| гірська_система    = [[Кримські гори]]
|країна          = {{UKR}}
| відносна_висота    =
| координати         = {{coord|44|35|06|N|34|12|26|E|}}
| latd = 44 | latm =  35 | lats = 06 | latNS = N
| longd =34 | longm = 12 | longs = 26 | longEW = E
| карта розташування = Україна
| карта розташування1 = Крим
| тип =
| вік =
| останнє_виверження =
| перше_сходження =
| класичний_маршрут =
| мапа =
| мапа_підпис =
| мапа_ширина =
}}

'''Демі́р-Капу́''' ({{lang-crh|Demir Qapı}}) — гірська вершина в центральній частині [[Головне пасмо Кримських гір|Головного пасма Кримських гір]], на південному заході [[Нікітська яйла|Нікітської яйли]].

Висота до 1540 м, друга за висотою після г. [[Роман-Кош]] (1545) вершина Кримських гір. Обмежена з північного сходу зниженням [[Гурзуфське сідло|Гурзуфського сідла]]. Південно-східний схил пологий, південно-західний — скелястий, крутий.

Складається з [[вапняк]]ів. Схили та вершина безлісі, вкриті різнотравною гірсько-лучною рослинністю. Належить до [[Кримське заповідно-мисливське господарство|Кримського заповідно-мисливського господарства]].
==Загальний опис==
Назва гори в дослівному перекладі з кримськотатарської мови означає «залізні ворота» (demir — «залізо», qapı (діалектний варіант qapu) — «двері», «ворота»). Ймовірно, воно походить від назви вузької частини яйли, що розташовується в півтора кілометрах на схід від вершини (цю назву наводить відомий краєзнавець М. А. Головкинський у своєму путівнику від 1894; в той же час використання подібної назви для вузьких проходів і ущелин в Криму — не рідкість).

Вершина являє собою конусовидное піднесення яйли, витягнуте приблизно в напрямку північ-південь. Західні схили вершини пологі, східні — кілька більш круті, зі східчастими скельними уступами. Вершина і її схили вкриті трав'янистою рослинністю, деревний покрив відсутній. Гора складена мергельними вапняками.

Вершина розташовується на території Кримського природного заповідника, тому відвідування її обмежене. У двох кілометрах на захід від Демір-Капу розташовується четверта за висотою вершина Кримських гір — [[Кемаль-Егерек]], а приблизно в півтора кілометрах на південний схід — вихід на [[Романівське шосе]] і [[Альтанка вітрів]].

== Джерела ==
* {{ГЕУ}}
== Література ==
* Горный Крым. Атлас туриста / ГНПП «Картографія», Укргеодезкартографія ; ред.: Д. И. Тихомиров, Д. В. Исаев, геоинформ. подгот. Е. А. Стахова. — К. : ДНВП «Картографія», 2010. — 112 с.
{{Кримські гори}}
{{Гори України}}
{{Визначні місця Криму}}

[[Категорія:Гірські вершини Криму]]
[[Категорія:Гурзуфська яйла]]

Регіон: Автономна Республіка Крим

Розташування: Україна, Автономна Республіка Крим

Система: Кримські гори

Тип: гора