text:
# Хане-Сар (Рудсар)
Хане-Сар (перс. خانه سر) — село в Ірані, у дегестані Ушіян, у бахші Чабоксар, шагрестані Рудсар остану Ґілян. За даними перепису 2006 року, його населення становило 669 осіб, що проживали у складі 208 сімей.

## Клімат
Середня річна температура становить 15,26°C, середня максимальна – 29,11°C, а середня мінімальна – 1,38°C. Середня річна кількість опадів – 1118 мм.
| Клімат поселення                              | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення |
| Показник                                      | Січ.             | Лют.             | Бер.             | Квіт.            | Трав.            | Черв.            | Лип.             | Серп.            | Вер.             | Жовт.            | Лист.            | Груд.            |                  |
| Середній максимум, °C                         | 11,20            | 11,36            | 12,79            | 17,42            | 22,16            | 27,00            | 29,11            | 29,05            | 25,68            | 21,77            | 17,27            | 12,98            |                  |
| Середня температура, °C                       | 6,30             | 6,47             | 7,88             | 12,52            | 17,24            | 22,08            | 24,89            | 24,86            | 21,48            | 17,58            | 13,07            | 8,79             |                  |
| Середній мінімум, °C                          | 1,38             | 1,55             | 2,96             | 7,60             | 12,33            | 17,18            | 20,69            | 20,66            | 17,27            | 13,37            | 8,87             | 4,59             |                  |
| Норма опадів, мм                              | 91               | 80               | 80               | 42               | 46               | 38               | 34               | 59               | 140              | 233              | 156              | 119              |                  |
| Середньомісячна швидкість вітру, м/с          | 2.40             | 2.50             | 2.50             | 2.35             | 2.38             | 2.58             | 2.66             | 2.34             | 2.17             | 2.02             | 2.10             | 2.30             |                  |
| Середньомісячна сонячна радіація, кДж/м²·день | 7328             | 9244             | 11178            | 15164            | 19300            | 21057            | 21386            | 18257            | 14791            | 10832            | 8772             | 6911             |                  |
| --------------------------------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| Джерело:                                      |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |

title: Хане-Сар (Рудсар)

wikitext:
{{Infobox Settlement
  |official_name          = Хане-Сар
  |native_name            = خانه سر
  |image_skyline          =
  |map_caption            =
  |pushpin_map            = Іран
  |latd = 37 | latm = 0 | lats = 12.96 | latNS = N
  |longd = 50 | longm = 28 | longs = 1.92 | longEW = E
  |coor_footnotes = {{coord|37.0036|50.4672|format=dms|display=title}}
  |subdivision_type       = Країна
  |subdivision_name       = [[Іран]]
  |subdivision_type1      = [[Остани Ірану|Остан]]
  |subdivision_name1      = [[Ґілян]]
  |subdivision_type2      = [[Шагрестани Ірану|Шагрестан]]
  |subdivision_name2      = [[Рудсар (шагрестан)|Рудсар]]
  |subdivision_type3      = [[Бахш]]
  |subdivision_name3      = [[Чабоксар (бахш)|Чабоксар]]
  |subdivision_type4      = [[Дегестан]]
  |subdivision_name4      = [[Ушіян (дегестан)|Ушіян]]
  |leader_title           =
  |leader_name            =
  |established_title      =
  |established_date       =
  |area_magnitude         =
  |area_metro_km2         =
  |area_metro_sq_mi       =
  |area_land_km2          =
  |area_land_sq_mi        =
  |area_water_km2         =
  |area_water_sq_mi       =
  |area_water_percent     =
  |area_total_km2         =
  |area_total_sq_mi       =
  |population_as_of       = 2006
  |population_total       = 669
  |population_footnotes = <ref name="census2006"/>
  |timezone               = IRST
  |utc_offset             = +3:30
  |timezone_DST           = IRST
  |utc_offset_DST         = +4:30
  |website                =
  |postal_code            =
  |postal_code_type       = Поштовий індекс
  |elevation_m            =
  |footnotes              =
}}
'''Хане-Сар''' ({{lang-fa|خانه سر}}) — село в [[Іран]]і, у дегестані [[Ушіян (дегестан)|Ушіян]], у бахші [[Чабоксар (бахш)|Чабоксар]], шагрестані [[Рудсар (шагрестан)|Рудсар]] остану [[Ґілян]]. За даними перепису 2006 року, його населення становило 669 осіб, що проживали у складі 208 сімей<ref name="census2006">[https://web.archive.org/web/20110920084728/http://www.amar.org.ir/DesktopModules/FTPManager/upload/upload2360/newjkh/newjkh/01.xls Перепис населення Ірану 2006]</ref>.

== Клімат ==
Середня річна температура становить 15,26°C, середня максимальна – 29,11°C, а середня мінімальна – 1,38°C. Середня річна кількість опадів – 1118 мм.<ref name=worldclim>{{citeweb|url=http://www.worldclim.org|title=Worldclim 2: New 1-km spatial resolution climate surfaces for global land areas. |authors=Fick, S.E., R.J. Hijmans|year=2017|publisher=International Journal of Climatology. }}</ref><ref name=determ>Значення визначено за географічними координатами поселення із роздільною здатністю 2,5'</ref>
{{Клімат міста
|Місто_род= поселення
|Джерело= <ref name=worldclim/><ref name=determ/>
| Січ_сер=6.30           | Січ_сер_опади=91
| Лют_сер=6.47           | Лют_сер_опади=80
| Бер_сер=7.88           | Бер_сер_опади=80
| Кві_сер=12.52           | Кві_сер_опади=42
| Тра_сер=17.24           | Тра_сер_опади=46
| Чер_сер=22.08           | Чер_сер_опади=38
| Лип_сер=24.89           | Лип_сер_опади=34
| Сер_сер=24.86           | Сер_сер_опади=59
| Вер_сер=21.48           | Вер_сер_опади=140
| Жов_сер=17.58           | Жов_сер_опади=233
| Лис_сер=13.07           | Лис_сер_опади=156
| Гру_сер=8.79           | Гру_сер_опади=119

| Січ_сер_мін= 1.38       | Січ_сер_макс= 11.20
| Лют_сер_мін= 1.55       | Лют_сер_макс= 11.36
| Бер_сер_мін= 2.96       | Бер_сер_макс= 12.79
| Кві_сер_мін= 7.60       | Кві_сер_макс= 17.42
| Тра_сер_мін= 12.33       | Тра_сер_макс= 22.16
| Чер_сер_мін= 17.18       | Чер_сер_макс= 27.00
| Лип_сер_мін= 20.69       | Лип_сер_макс= 29.11
| Сер_сер_мін= 20.66       | Сер_сер_макс= 29.05
| Вер_сер_мін= 17.27       | Вер_сер_макс= 25.68
| Жов_сер_мін= 13.37       | Жов_сер_макс= 21.77
| Лис_сер_мін= 8.87       | Лис_сер_макс= 17.27
| Гру_сер_мін= 4.59       | Гру_сер_макс= 12.98

|Січ_вітер = 2.40	|Січ_рад = 7328
|Лют_вітер = 2.50	|Лют_рад = 9244
|Бер_вітер = 2.50	|Бер_рад = 11178
|Кві_вітер = 2.35	|Кві_рад = 15164
|Тра_вітер = 2.38	|Тра_рад = 19300
|Чер_вітер = 2.58	|Чер_рад = 21057
|Лип_вітер = 2.66	|Лип_рад = 21386
|Сер_вітер = 2.34	|Сер_рад = 18257
|Вер_вітер = 2.17	|Вер_рад = 14791
|Жов_вітер = 2.02	|Жов_рад = 10832
|Лис_вітер = 2.10	|Лис_рад = 8772
|Гру_вітер = 2.30	|Гру_рад = 6911
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Iran-geo-stub}}

{{Портали|Іран|Географія}}
{{Остан Ґілян}}

[[Категорія:Населені пункти шагрестану Рудсар]]

title: Координати37°00′13″ пн. ш. 50°28′02″ сх. д. / 37.0036° пн. ш. 50.4672° сх. д.: 37°0′12.96″ пн. ш. 50°28′1.92″ сх. д. / 37.0036000° пн. ш. 50.4672000° сх. д.

Країна: Іран

Остан: Ґілян

Шагрестан: Рудсар

Бахш: Чабоксар

Дегестан: Ушіян

Населення (2006)

Часовий пояс: IRST (UTC+3:30)

- Літній час: IRST (UTC+4:30)


text:
# Кирило V Константинопольський
Кирило V Каракаллос (грец. Κύριλλος Ε΄ Καράκαλλος, (? — 27 липня 1775) — Вселенський патріарх Константинополя протягом двох періодів з 1748 по 1751 та з 1752 по 1757 роки.
Суперечливий діяч, якого часто звинувачують за його ідеї щодо хрещення, у 1755 році він видав Орос, канонічний документ, який, замінюючи попереднє використання миропомазанням, стверджував, що всі неправославні хрещення (включно з католиками) не були дійсними, і всі навернені потребували повторного хрещення.

## Життєпис
Кирило народився в Діміцані, на Пелопоннесі . Ще молодим, він потрапив у полон під час османсько-венеційської війни (1714—1718), а після звільнення відправився на Патмос, де став ченцем. На Патмосі він також продовжив навчання, але був виключений школою через проблеми з поведінкою перед закінченням.
У 1737 році він був призначений митрополитом Меленіко, а в 1745 році був підвищений до Нікомідійської кафедри. 28 вересня 1748 року його вперше було обрано Патріархом Константинопольським замість Паїсія II, навіть якщо кілька днів тому він присягнувся Паїсію, що не намагатиметься скинути його.
Оскільки патріарх Кирило мав три пріоритети: оздоровлення патріарших фінансів, боротьба з католицькими позиціями та навчання монахів. Щоб покращити фінанси, він підняв податки на єпископів-митрополитів і звільнив маленькі парафії: ця акція була досить успішною, але зробила його непопулярним серед єпископів. Він рішуче підтримував необхідність повторного хрещення всіх навернених, особливо жінок, оскільки вважав вірменське та католицьке хрещення недійсними. Ці позиції викликали невдоволення серед митрополитів, які скинули його в травні 1751 р. і знову поставили на його місце поміркованого Паїсія II. Кирило усамітнився на острові Халкі, поблизу Стамбула.
Проте Кирило був підтриманий значною частиною населення як через його правила щодо податків, так і через його опозицію до католицької церкви. У цьому Кирилу допоміг чудодійний і демагогічний чернець Авксентій, який рішуче проповідував проти католиків і підбурював заворушення, які завершилися жорстоким нападом на Патріархат і захопленням самого Паїсія. Заворушення було придушено, але османська влада вимагала відсторонення Паїсія і в обмін на значну суму грошей (45 000 піастрів), призначений Кирилом V, який був повторно зведений 7 вересня 1752 року.
Що стосується навчання монахів, Кирило заснував у 1749 році Афонську академію на горі Афон, а в 1753 році він покликав керувати нею видатного богослова та вченого Євгенія Бульгаріса. Однак просвітницькі ідеї Бульгаріса були занадто сучасними для монахів, і йому довелося піти у відставку в 1758 році.
Опозицію проти Кирила очолив митрополит Проілаво (Бреїла в Румунії) і майбутній патріарх Каллінік. Після того, як Кирило наказав Каллініку відбути на Синай, останній знайшов притулок у французькому посольстві в Стамбулі. Тут Каллінік отримав велику суму грошей, які були передані султану Осману III і призвели до другого й останнього усунення Кирила 16 січня 1757 року.
Кирило був засланий на Синай, а пізніше при Серафимі II йому було дозволено переїхати в скит Святої Анни на горі Афон. У 1763 році він повернувся до Константинополя, щоб спробувати відновити патріарший престол, але його швидко й насильно відвезли назад до Святої Анни, де він помер 27 липня 1775 року.

## Оросі дійсність хрещення
З самого початку свого правління Кирило зайняв позицію проти чинності вірменського і католицького хрещення, а отже, і всіх інших їхніх таїнств. Цей погляд був відомий як анабаптизм, термін і доктрина, не пов'язані з протестантським анабаптизмом. Корінням проблеми була гостра антикатолицька полеміка, характерна для XVIII століття, ймовірно, підживлена тривогою, викликаною католицьким прозелітизмом. Його головними представниками були Євгеній Бульгаріс, мирянин Євстратій Аргентій та тавматургічний і демагогічний монах Авксентій, який зміг розбурхати антикатолицькі натовпи.
Питання дійсності хрещення виникло після османсько-венеційської війни, коли венеційський Пелопоннес був знову завойований Османською імперією. Османи правили християнами через систему міллетів і підпорядковували католиків цивільній владі Константинопольського патріарха, що спричинило численні навернення до православ'я. Дії Кирила щодо вимоги повторного хрещення навернених були зумовлені як його жорсткою антикатолицькою позицією, так і його щирим бажанням забезпечити те, що він вважав дійсним хрещенням.
Станом на 1752 рік Кирило постановив, що в будь-якому випадку вірмени та католики повинні бути повторно охрещені. Святіший Синод зібрався 28 квітня 1755 року і формально проголосував проти позиції Кирила, вважаючи її нововведенням, не передбаченим давніми канонами і таким, що суперечить богослужбовій практиці. У цей момент Кирило вигнав членів Священного Синоду, які були проти його поглядів.
У червні 1755 р. Кирило видав циркуляр під назвою «Анафема тих, хто приймає папські таїнства», а через місяць видав офіційний наказ «Орос (Фоліант) Святої Великої Церкви Христової», який вимагав повторного хрещення в будь-якому випадок для будь-яких новонавернених. Орос мав принаймні сім видань і був відредагований через рік так званим Константинопольським Собором 1756 року за підписами Патріарха Матвія Александрійського та Патріарха Парфенія Єрусалимського.
Важливо зазначити, що недійсність неправославних хрещень була оголошена не щодо «єретичних» доктрин інших Церков, а просто як наслідок того, що хрещення не здійснювалися в суворій відповідності до православних ужитків, тобто з триразове повне занурення православним священиком або віруючим.
Жодна інша східна православна церква, крім грецьких церков, не прийняла Орос. Російська Православна Церква продовжувала дотримуватися практики, прийнятої в минулому столітті, яка визнавала хрещення, здійснені в Католицькій і Лютеранській Церквах, дійсними і не повторювала їх. Орос ніколи не був офіційно вилучений, але з початку ХХ століття Грецька православна церква дозволила різні форми прийому новонавернених. Деякі консервативні православні кола все ще вважають Орос зобов'язуючим.
За словами вченого К. А. Фразі, Орос, а не події 1054 року, ознаменували справжній розкол між Сходом і Заходом.

wikiname: ukwiki

title: Кирило V Константинопольський

in_language: uk

wikitext:
{{Особа}}
'''Кирило V Каракаллос''' ({{Lang-el|{{lang|grc|Κύριλλος Ε΄ Καράκαλλος}}}}, (? — 27 липня 1775) — [[Патріарх Константинопольський|Вселенський патріарх Константинополя]] протягом двох періодів з 1748 по 1751 та з 1752 по 1757 роки.

Суперечливий діяч, якого часто звинувачують за його ідеї щодо [[хрещення]]{{R|EHW}}, у 1755 році він видав ''Орос'', [[Канонічне право|канонічний]] документ, який, замінюючи попереднє використання миропомазанням, стверджував, що всі неправославні хрещення (включно з католиками) не були дійсними, і всі навернені потребували повторного хрещення.{{R|Meyendorff1}}

== Життєпис ==
Кирило народився в Діміцані,{{Efn|The scholar Gedeon{{r|Gedeon}} suggested [[Nafplio]] in place of Dimitsana.}} на [[Пелопоннес]]і . Ще молодим, він потрапив у полон під час [[Сьома османсько-венеційська війна (1714-1718)|османсько-венеційської війни (1714—1718)]], а після звільнення відправився на [[Патмос]], де став ченцем. На Патмосі він також продовжив навчання, але був виключений школою через проблеми з поведінкою перед закінченням.{{R|EHW}}

У 1737 році він був призначений [[митрополит]]ом [[Мелник|Меленіко]], а в 1745 році був підвищений до Нікомідійської [[Ізміт|кафедри]].{{R|EP}} 28 вересня 1748 року його вперше було обрано Патріархом Константинопольським замість [[Паїсій II Константинопольський|Паїсія II]]{{R|Kiminas}}, навіть якщо кілька днів тому він присягнувся Паїсію, що не намагатиметься скинути його.{{R|Runciman}}

Оскільки патріарх Кирило мав три пріоритети: оздоровлення патріарших фінансів, боротьба з католицькими позиціями та навчання монахів. Щоб покращити фінанси, він підняв податки на єпископів-митрополитів і звільнив маленькі парафії: ця акція була досить успішною, але зробила його непопулярним серед єпископів. Він рішуче підтримував необхідність повторного [[хрещення]] всіх навернених, особливо жінок{{R|Frazee}}, оскільки вважав [[Вірменська апостольська церква|вірменське]] та [[Хрещення|католицьке хрещення]] недійсними. Ці позиції викликали невдоволення серед митрополитів, які скинули його в травні 1751 р. і знову поставили на його місце поміркованого [[Паїсій II Константинопольський|Паїсія II]]. Кирило усамітнився на острові [[Хейбеліада|Халкі]], поблизу Стамбула.

Проте Кирило був підтриманий значною частиною населення як через його правила щодо податків, так і через його опозицію до католицької церкви. У цьому Кирилу допоміг чудодійний і демагогічний чернець Авксентій{{R|Runciman}}, який рішуче проповідував проти католиків і підбурював заворушення, які завершилися жорстоким нападом на Патріархат і захопленням самого Паїсія.{{R|Frazee}} Заворушення було придушено, але [[Османська імперія|османська]] влада вимагала відсторонення Паїсія{{R|Runciman}} і в обмін на значну суму грошей (45 000 [[Куруш (монета)|піастрів]]{{R|Papadopoullos}}), призначений Кирилом V, який був повторно зведений 7 вересня 1752 року.

Що стосується навчання монахів, Кирило заснував у 1749 році Афонську академію на [[Афон|горі Афон]], а в 1753 році він покликав керувати нею видатного богослова та вченого [[Євгеній Булгаріс|Євгенія Бульгаріса]]. Однак просвітницькі ідеї Бульгаріса були занадто сучасними для монахів, і йому довелося піти у відставку в 1758 році.{{R|Runciman}}

Опозицію проти Кирила очолив митрополит Проілаво ([[Бреїла (місто)|Бреїла]] в Румунії) і майбутній патріарх [[Каллінік IV Константинопольський|Каллінік]]. Після того, як Кирило наказав Каллініку відбути на [[Синайський півострів|Синай]], останній знайшов притулок у [[Французьке королівство|французькому]] [[Дипломатичне представництво|посольстві]] в [[Стамбул]]і. Тут Каллінік отримав велику суму грошей, які були передані султану [[Осман III|Осману III]] і призвели до другого й останнього усунення Кирила 16 січня 1757 року{{R|Frazee}}.

Кирило був засланий на [[Синай (гора)|Синай]], а пізніше при [[Серафим II (Анін)|Серафимі II]] йому було дозволено переїхати в скит Святої Анни на [[Афон|горі Афон]]. У 1763 році він повернувся до Константинополя, щоб спробувати відновити патріарший престол, але його швидко й насильно відвезли назад до Святої Анни, де він помер 27 липня 1775 року{{R|EHW}}.

== ''Орос'' і дійсність хрещення ==
З самого початку свого правління Кирило зайняв позицію проти чинності [[Вірменська апостольська церква|вірменського]] і [[Хрещення|католицького хрещення]], а отже, і всіх інших їхніх [[Таїнство|таїнств]]. Цей погляд був відомий як ''анабаптизм'', термін і доктрина, не пов'язані з протестантським [[Анабаптисти|анабаптизмом]]. Корінням проблеми була гостра антикатолицька полеміка, характерна для XVIII століття, ймовірно, підживлена тривогою, викликаною католицьким [[прозелітизм]]ом. Його головними представниками були [[Євгеній Булгаріс|Євгеній Бульгаріс]], [[мирянин]] Євстратій Аргентій та тавматургічний і демагогічний монах Авксентій, який зміг розбурхати антикатолицькі натовпи.{{R|Frazee}}

Питання дійсності хрещення виникло після [[Сьома османсько-венеційська війна (1714-1718)|османсько-венеційської війни]], коли венеційський Пелопоннес був знову завойований [[Османська імперія|Османською імперією]]. Османи правили християнами через систему [[міллет]]ів і підпорядковували католиків цивільній владі Константинопольського патріарха, що спричинило численні навернення до православ'я. Дії Кирила щодо вимоги повторного хрещення навернених були зумовлені як його жорсткою антикатолицькою позицією, так і його щирим бажанням забезпечити те, що він вважав дійсним хрещенням.{{R|Runciman}}

Станом на 1752 рік Кирило постановив, що в будь-якому випадку вірмени та католики повинні бути повторно охрещені. Святіший Синод зібрався 28 квітня 1755 року і формально проголосував проти позиції Кирила, вважаючи її нововведенням, не передбаченим давніми [[Канонічне право|канонами]] і таким, що суперечить богослужбовій практиці. У цей момент Кирило вигнав членів Священного Синоду, які були проти його поглядів.{{R|Frazee}}

У червні 1755 р. Кирило видав циркуляр під назвою «''Анафема тих, хто приймає папські таїнства''», а через місяць видав офіційний наказ «''Орос (Фоліант) Святої Великої Церкви Христової''», який вимагав повторного хрещення в будь-якому випадок для будь-яких новонавернених. ''Орос'' мав принаймні сім видань{{R|Papadopoullos}} і був відредагований через рік так званим ''Константинопольським Собором 1756'' року за підписами Патріарха Матвія Александрійського та Патріарха Парфенія [[Патріарх Єрусалимський|Єрусалимського]].

Важливо зазначити, що недійсність неправославних хрещень була оголошена не щодо «єретичних» доктрин інших Церков, а просто як наслідок того, що хрещення не здійснювалися в суворій відповідності до православних ужитків, тобто з триразове повне занурення православним священиком або віруючим.

Жодна інша [[Православ'я|східна православна]] церква, крім грецьких церков, не прийняла ''Орос''.{{R|Pogodin}} [[Російська православна церква|Російська Православна Церква]] продовжувала дотримуватися практики, прийнятої в минулому столітті, яка визнавала хрещення, здійснені в Католицькій і Лютеранській Церквах, дійсними і не повторювала їх.{{R|Pogodin}} ''Орос'' ніколи не був офіційно вилучений, але з початку ХХ століття [[Грецьке православ'я|Грецька православна церква]] дозволила різні форми прийому новонавернених.{{R|Meyendorff1}} Деякі консервативні православні кола все ще вважають ''Орос'' зобов'язуючим.{{R|Meyendorff}}

За словами вченого К. А. Фразі, ''Орос'', а не [[Розкол Християнської церкви 1054|події 1054]] року, ознаменували справжній розкол між Сходом і Заходом.{{R|Frazee2}}

== Примітки ==
{{Notelist}}

== Список літератури ==
{{Reflist|2|refs=<ref name="Kiminas">{{cite book |title=The Ecumenical Patriarchate |last=Kiminas |first=Demetrius |year=2009 |publisher=Wildside Press LLC |isbn=978-1-4344-5876-6 |page=41}}</ref>
<ref name="Runciman">{{cite book | last = Runciman | first = Steven | title = The Great Church in captivity | publisher = Cambridge University Press | year = 1985 | isbn = 978-0-521-31310-0 | pages = [https://archive.org/details/greatchurchincap00sirs/page/357 357–9] | url-access = registration | url = https://archive.org/details/greatchurchincap00sirs/page/357 }}</ref>
<ref name="EHW">{{cite web |url=http://www.ehw.gr/l.aspx?id=9792 |title=Kyrillos V of Constantinople |publisher=Encyclopaedia of the Hellenic World, Asia Minor |author=Moustakas Konstantinos |access-date=18 червня 2011 |url-status=dead |archive-url=https://web.archive.org/web/20120312171009/http://www.ehw.gr/l.aspx?id=9792 |archive-date=12 березня 2012 }}</ref>
<ref name="Pogodin">{{citation |mode=cs1 |chapter-url=http://www.holy-trinity.org/ecclesiology/pogodin-reception/reception-ch3.html |title=On the Question of the Order of Reception of Persons into the Orthodox Church |chapter=III, The decision of the Constantinople Council of 1756... |author=Ambrosius Pogodin |access-date=20 червня 2011}}</ref>
<ref name="Frazee">{{cite book | last = Frazee | first = Charles | title = Catholics and sultans : the church and the Ottoman Empire, 1453-1923 | publisher = Cambridge University Press | location = London | year = 2006 | isbn = 0-521-02700-4 |pages=160–2}}</ref>
<ref name="Frazee2">{{cite book | last = Frazee | first = Charles | title = World History the Easy Way: A.D. 1500 to the present | publisher =Barron's Educational Series | year =1997 | isbn =978-0-8120-9766-5 |pages=105 |url=https://books.google.com/books?id=wif5rcsmeq8C&pg=PA105}}</ref>
<ref name="EP">{{cite web |url=http://www.ec-patr.org/list/index.php?lang=gr&id=267 |title=Κύριλλος Ε´ |publisher=Ecumenical Patriarchate |access-date=19 червня 2011}}{{in lang|el}}</ref>
<ref name="Papadopoullos">{{cite book | last = Papadopoullos | first = Theodōros  | title = Studies and documents relating to the history of the Greek Church and people under Turkish domination |  location = Brussels| year = 1952 |pages=166, 197}}</ref>
<ref name="Meyendorff">{{cite book | last = Meyendorff | first = John | title = Christ in Eastern Christian thought | url = https://archive.org/details/christineasternc0000meye_x8y8 | publisher = St. Vladimir's Seminary Press | location = Crestwood, N.Y | year = 1975 | isbn = 978-0-913836-27-9 |page=[https://archive.org/details/christineasternc0000meye_x8y8/page/151 151] }}</ref>
<ref name="Meyendorff1">{{cite book | last = Meyendorff | first = John | title = The Orthodox Church : its past and its role in the world today | publisher = St. Vladimir's Seminary Press | location = Crestwood, N.Y | year = 1981 | isbn = 978-0-913836-81-1 |pages=88–89}}</ref>
<ref name="Gedeon">{{cite book |title =Πατριαρχικοί Πίνακες |last =Gedeon |first =Manuel |year =1890 |publisher =Lorenz & Keil |url=https://books.google.com/books?id=NBtWAAAAYAAJ |page = {{page needed|date=May 2018}}| language = el}}</ref>}}

== Джерела ==
* {{Cite book
|url=https://books.google.com/books?id=X6DM4szwUpEC
|title=Catholics and Sultans: The Church and the Ottoman Empire 1453-1923
|last=Frazee
|first=Charles A.
|year=2006
|publisher=Cambridge University Press
|location=Cambridge
|isbn=9780521027007
}}

== Посилання ==
* [http://orthodoxinfo.com/ecumenism/orth_cath_response.aspx#oros Текст «Оросу Святої Великої Церкви Христової»]

{{s-start}}
{{succession box|
before=[[Паїсій II Константинопольський|Паїсій II]]|
title=[[Список Константинопольських патріархів|Константинопольський патріарх]]|
years=1748–1751|
after=[[Паїсій II Константинопольський|Паїсій II]]}}
{{s-end}}
{{s-start}}
{{succession box|
before=[[Паїсій II Константинопольський|Паїсій II]]|
title=[[Список Константинопольських патріархів|Константинопольський патріарх]]|
years=1757–1761|
after=[[Каллінік IV Константинопольський|Каллінік IV]]}}
{{s-end}}
{{Константинопольські патріархи}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Константинопольські патріархи]]
[[Категорія:Померли 1775]]
[[Категорія:Сторінки з неперевіреними перекладами]]

title: Кирило V Константинопольський

Ім'я при народженні: грец. Κωνσταντίνος Καράκαλλος

Народився: 17 століття · Dimitsanad

Помер: 27 липня 1775 · Афон, Айон-Орос, Греція

Країна: Османська імперія

Діяльність: православний священник

Знання мов: грецька

Посада: Константинопольський патріархат

Конфесія: православ'я


text:
# Перша каппельська війна
Перша каппельська війна (нім. Erster Kappelerkrieg) — конфлікт між реформатськими та католицькими кантонами Швейцарії, який відбувся 1529 року, але закінчився без бойових дій примирливою трапезою молочного супу біля села Каппель-ам-Альбіс.

## Передумови та перебіг
Відправною точкою епохи швейцарської Реформації став розкол між старовірними та нововірними кантонами Швейцарської конфедерації.
У 1529 році цюрихський реформатор Ульріх Цвінглі уклав союз з протестантським містом Констанц, утворивши Християнський союз міст. Цей союз, очолюваний Цюрихом, був спрямований насамперед проти Австрії, а також проти католицьких кантонів, зокрема Люцерну, Урі, Швіцу, Унтервальдену й Цугу. На противагу п'ять лісових кантонів заснували Християнську унію з Австрією в 1529 році. У центрі релігійного протистояння опинилося княже абатство Санкт-Галлен і спільні володіння, передусім Тургау. Цвінглі хотів завдати військового удару по контрсоюзу та шукав привід для війни. У травні 1528 року цюрихці стратили в Тургау католицького фельдвайбеля, а через рік громадяни Швіцу спалили реформатського пастора Якоба Кайзера.
На початку червня 1529 року Цюрих і Берн спробували не допустити унтервальденського ландфогта до виконання обов'язків у Фрайамті. Для цього 6 червня Цюрих зайняв плацдарми Бремгартен і Меллінген, а також частину Тургау та Санкт-Галлену. Головними силами вони рушили до Каппеля-на-Альбісі, за ними йшли бернські війська. Нейтральні кантони почали виступати посередниками вже 7 червня. Однак 9 червня Цюрих оголосив війну п'ятьом католицьким кантонам.
Посередництво на чолі з Гансом Еблі, голови уряду Гларусу, запобігло кривавому конфлікту. Першу Каппельську мирну угоду уклали без бою. Вирішили, що кожний кантон може прийняти стару або нову віру більшістю голосів (паритет). Мир скріпили примирливою трапезою — каппельським молочним супом. Однак 1531 року спалахнула Друга каппельська війна, у якій уже не обійшлося без кровопролиття.

title: Перша каппельська війна

wikitext:
{{Otheruses2|Каппельська війна}}
{{Картка:Збройний конфлікт
|конфлікт     = Перша каппельська війна
|частина      = [[Реформація у Швейцарії]]
|зображення   = Kappel am Albis.jpg
|підпис       = Вид на Каппель-ам-Альбіс з півдня
|дата1        = [[червень]] [[1529]]
|місце        = [[Каппель-ам-Альбіс]], [[Стара швейцарська конфедерація]]
|результат    = Компроміс, примирлива трапеза [[Каппельський молочний суп|молочним супом]]
|сторони1     = [[Протестант]]и:

[[Файл:Zurich-coat_of_arms.svg|15px]] [[Цюрих (кантон)|Цюрих]]

[[Файл:CHE Bern COA.svg|15px]] [[Берн (кантон)|Берн]]
|сторони2     = [[Католик]]и:

[[Файл:Lucerne-coat_of_arms.svg|15px]] [[Люцерн (кантон)|Люцерн]]

[[Файл:Wappen Uri matt.svg|15px]] [[Урі]]

[[Файл:CHE Schwyz SZ COA.svg|15px]] [[Швіц (кантон)|Швіц]]

[[Файл:Zug-coat_of_arms.svg|15px]] [[Цуг (кантон)|Цуг]]

[[Файл:Wappen Unterwalden alt.svg|15px]] [[Унтервальден]]
}}
'''Перша каппельська війна''' ({{lang-de|Erster Kappelerkrieg}}) — конфлікт між [[Реформатська церква|реформатськими]] та [[Католицька церква|католицькими]] [[Кантони Швейцарії|кантонами]] [[Стара швейцарська конфедерація|Швейцарії]], який відбувся 1529 року, але закінчився без бойових дій примирливою трапезою [[Каппельський молочний суп|молочного супу]] біля села [[Каппель-ам-Альбіс]].

== Передумови та перебіг ==
Відправною точкою епохи [[Реформація у Швейцарії|швейцарської Реформації]] став розкол між старовірними та нововірними [[Кантони Швейцарії|кантонами]] [[Стара швейцарська конфедерація|Швейцарської конфедерації]].

У 1529 році цюрихський реформатор [[Ульріх Цвінглі]] уклав союз з протестантським містом [[Констанц]], утворивши Християнський союз міст. Цей союз, очолюваний Цюрихом, був спрямований насамперед проти [[Австрійське ерцгерцогство|Австрії]], а також проти католицьких кантонів, зокрема [[Люцерн (кантон)|Люцерну]], [[Урі]], [[Швіц (кантон)|Швіцу]], [[Унтервальден]]у й [[Цуг (кантон)|Цугу]]. На противагу п'ять [[Лісові кантони|лісових кантонів]] заснували Християнську унію з Австрією в 1529 році.<ref>{{HLS|17175|Christliche Vereinigung|author=Heinzpeter Stucki}}</ref> У центрі релігійного протистояння опинилося княже абатство [[Абатство Святого Галла|Санкт-Галлен]] і [[Спільні володіння|спільні володіння]], передусім [[Тургау]]. Цвінглі хотів завдати військового удару по контрсоюзу та шукав привід для війни. У травні 1528 року цюрихці стратили в Тургау католицького фельдвайбеля, а через рік громадяни Швіцу спалили реформатського пастора Якоба Кайзера.

На початку червня 1529 року Цюрих і [[Берн (кантон)|Берн]] спробували не допустити унтервальденського ландфогта до виконання обов'язків у Фрайамті. Для цього 6 червня Цюрих зайняв плацдарми [[Бремгартен (Ааргау)|Бремгартен]] і [[Меллінген (Ааргау)|Меллінген]], а також частину Тургау та Санкт-Галлену. Головними силами вони рушили до [[Каппель-ам-Альбіс|Каппеля-на-Альбісі]], за ними йшли бернські війська. Нейтральні кантони почали виступати посередниками вже 7 червня. Однак 9 червня Цюрих оголосив війну п'ятьом католицьким кантонам.

Посередництво на чолі з Гансом Еблі, голови уряду [[Гларус (кантон)|Гларусу]], запобігло кривавому конфлікту. Першу Каппельську мирну угоду уклали без бою. Вирішили, що кожний кантон може прийняти стару або нову віру більшістю голосів (паритет). Мир скріпили примирливою трапезою — каппельським молочним супом. Однак 1531 року спалахнула [[Друга каппельська війна]], у якій уже не обійшлося без кровопролиття.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* {{cite book
   |author=Christian Bäder, Oliver Bangerter
   |title=Kappeler Kriege 1529/1531. Kampf um Vorherrschaft und Souveränität, ums Wort und den wahren Glauben. Dokumentation
   |series=Militärgeschichte zum Anfassen
   |volume=11
   |edition=3.
   |publisher=Milak/ETH-Z (Militärakademie an der [[ETH Zürich]])
   |place=Au bei Wädenswil ZH
   |year=2003
   |lang=de}}
* Martin Haas: ''Zwingli und der Erste Kappelerkrieg''. Zürich 1965. {{ref-de}}

== Посилання ==
* {{HLS|8903|Erster Kappelerkrieg|author=Helmut Meyer}} {{ref-de}}

[[Категорія:Реформація у Швейцарії|Каппельська війна 1]]
[[Категорія:Війни Швейцарії|Каппельська війна 1]]
[[Категорія:Конфлікти в 1529|Каппельська війна 1]]
[[Категорія:1529 у Європі]]

title: Перша каппельська війна

Дата: червень 1529

Місце: Каппель-ам-Альбіс, Стара швейцарська конфедерація

Результат: Компроміс, примирлива трапеза молочним супом

title: Сторони

Протестанти: · Цюрих · Берн: Католики: · Люцерн · Урі · Швіц · Цуг · Унтервальден


text:
# Вишеград (Угорщина)
Ви́шеград (угор. Visegrád) — невелике давнє місто на півночі Угорщини у вигині Дунаю, за 35 км на північ від Будапешта, навпроти міста Надьмарош. Над Вишеградом на правому березі Дунаю височіє на горі заввишки 328 метрів замок XIII століття.
Місто має площу 33,27 км² і населення 1,832 (на 1 січня 2015 року).

## Етимологія
Назва міста Вишеград має слов'янське походження, означає «верхній град», або «верхній замок». Словацькою і чеською мовами місто називається Vyšehrad.
Таке саме ім'я мають колишні фортеці: місто Вишеград у Боснії і Герцеговині; місто Вишгород в Україні поряд з Києвом; містечко Вишогруд у Польщі і замок Вишеград у Празі.
Замок Вишеград називається
угор. Fellegvár, досл. «Хмарні вежі», німецькою місто називається Plintenburg.

## Історія
Вишеград вперше згадується 1009 року як комітатське місто і головне місто з архієпископом.
Від 1206 р. при дворі угорського короля Андрія ІІ протягом шести років перебував майбутній король Русі Данило Романович. Після руйнівного монгольського вторгнення в Європу 1242 року місто відновлено в дещо іншому місці на півдні. Король Карл I Роберт зробив Вишеград своєю королівською резиденцією. Тут була столиця Угорського королівства від 1325 року.
У 1335 році Карл I Роберт проводив у Вишеграді двомісячний з'їзд з чеським королем Яном Люксембургом і польським — Казимиром III. Це мало вирішальне значення у створенні миру між трьома королівствами та забезпеченням альянсу між Польщею та Угорщиною проти австрійських Габсбургів. Інший з'їзд проходив також у 1338 році і мав значний уплив на розвиток взаємостосунків між Королівствами Руським, Польським, Угорським.
Сигізмунд, імператор Священної Римської імперії і король Угорщини та Хорватії, переніс королівську резиденцію в Буду між 1405 і 1408 роками. Угорський король Матвій Корвін використовував Вишеград як заміську резиденцію.
Вишеград утратив значення після поділу Угорського королівства, який відбувся після битви при Могачі в 1526 році.
У 1991 році провідні політичні діячі Угорщини, Чехословаччини і Польщі зустрілися тут, щоб сформувати періодичні форуми — Вишеградську групу — з навмисним натяком на зустрічі шість століть раніше.
Вишеграду були надані міські привілеї знову в 2000 році.

## Пам'ятки Вишеграда

### Верхній замок
Після монгольської навали, король Угорщини Бела IV і його дружина звели нову систему укріплень, побудовану в 1240-1250-ті роки біля зруйнованої фортеці. Першою частиною нової системи був Верхній замок на вершині високого пагорба. Замок був закладений трикутним з трьома вежами по кутах. У 14-му столітті, в той час коли Угорщиною управляла Анжуйська династія, замок став королівською резиденцією і був розширений з новою стіною укріплення і палацовими будівлями.
Близько 1400 року король Сигізмунд I Люксембург звів третю стіну з навісами, побудував і розширив замковий палац. Наприкінці 15-го століття, король Матвій Корвін відремонтував інтер'єр замкових споруд.
Верхній замок також служив для зберігання угорських королівських регалій між 14-м століттям і 1526 роком. У 1544 році Вишеград був окупований Османською імперією, і, крім короткого періоду в 1595–1605 роках, залишався в турецьких руках до 1685 року. Замок був серйозно пошкоджений турками і ніколи не використовувався після них.
Замок на даний час відкритий для громадського відвідування.

### Нижній замок
Нижній замок є частиною системи укріплень, які з'єднують Верхній замок з Дунаєм. У його центрі височіє вежа Соломона, велика, шестикутна житлова вежа, відома з XIII-го століття. У XIV-му столітті, нова завіса стіни були побудовані навколо вежі. Під час турецького набігу в 1544 південна частина башти звалилися. Реконструкція почалася тільки в 1870-тих роках і була закінчена в 1960 році.
В даний час у вежі знаходиться експозиції музею короля Матьяша (Mátyás Király Múzeum) у Вишеграді. Експозиції представляють реконструйовані готичні фонтани з Королівського палацу, ренесансну скульптуру у Вишеграді та історію Вишеграда.

### Королівський палац
Перший королівський дім у Вишеграді був побудований королем Карлом I Робертом після 1325 року. У другій половині XIV-го століття його було збільшено при синові Карла I, королі Людвіку I Великому.
В останній третині XIV-го століття король Людовик і його наступник Сигізмунд I Люксембург більшість ранніх будівель демонтували і побудували новий, розкішний палацовий комплекс, значні руїни якого добре видно сьогодні. Палацовий комплекс був закладений на квадратному фундаменті 123×123 м. З півночі до палацу прилягає сад, а з півдня — францисканський чоловічий монастир, заснований королем Сигізмундом у 1424 році. Під час правлінь Людовика I і Сигізмунда палац був офіційною резиденцією королів Угорщини приблизно до 1405—1408 років.
Між 1477 і 1484 роками Матвієм Корвіном палацовий комплекс був реконструйований у пізньому готичному стилі. Архітектурний стиль Італійського Відродження був використаний для прикраси, тут цей стиль вперше з'явився в Європі за межами Італії. Після облоги турками в 1544 році палац перетворився на руїни. Вже у 18-ому столітті він був повністю покритий землею. Його розкопки почалися в 1934 році та тривають донині.
Реконструйовану будівлю королівської резиденції відкрито для громадськості та відкрито виставку з історії палацу в реконструйованих історичних інтер'єрах.

## Галерея
- Пагорб Сібрік (вигляд з повітря)
- Палацові сади
- Вхід в бастіон цитаделі
- Вишеградська Мадонна
- Нижній замок (вежа Соломона)
- Нижній замок (вежа Соломона)
- Панорамний вид з Дунаю
- Захід на Дунаї в лютому
- Долина Апаткут, Водоспад
- Королівський палац, фонтан короля Матвія Корвіна (15 століття)
- Королівський палац  (вигляд з повітря)

title: Вишеград (Угорщина)

wikitext:
{{otheruses}}
{{Населений пункт Угорщини
| тип                    =
| назва                  = Вишеград
| місцева назва          = {{lang-hu|Visegrád}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   = HUN Visegrád Címer.svg
| опис герба             =
| зображення             = DonauknieVisegrad.jpg
| опис розташування      =
| mapx                   =
| mapy                   =
| marksize               =
| медьє                  = [[Пешт (медьє)|Пешт]]
| край                   = [[Центральна Угорщина]]
| засноване              = [[1009]]
| перша згадка           =
| агломерація            =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 1 832 (на 1 січня 2015 року)
| площа                  = 33,27
| ref-площа              =
| густота                = 55,88
| поштові індекси        = 2025
| код                    = 26
| координати             = {{coord|47|47|09|N|18|58|13|E|scale:100000|display=inline,title}}
|lat=
|long=
|lat_dir=N|lat_deg=|lat_min=
          |lat_sec=
|lon_dir=E|lon_deg=|lon_min=
          |lon_sec=
| висота                 =
| водойма                =
| етнікон                =
| станція                =
| відстань               =
| залізниця р            =
| ref-залізниця р        =
| автошлях р             =
| ref-автошлях р         =
| фізична р              =
| ref-фізична р          =
| залізниця с            =
| фізична с              =
| автошлях с             =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            = [http://www.visegrad.hu/ visegrad.hu]
| мер                    = Félegyházi András
| ремарки                =
}}
{{Otheruses|Вишеград}}

'''Ви́шеград''' ({{lang-hu|Visegrád}}) — невелике давнє місто на півночі [[Угорщина|Угорщини]] у вигині [[Дунай|Дунаю]], за 35 км на північ від [[Будапешт]]а, навпроти міста [[Надьмарош]]. Над Вишеградом на правому березі Дунаю височіє на горі заввишки 328 метрів [[Замок (споруда)|замок]] [[XIII століття]].

Місто має площу 33,27 км² і населення 1,832 (на 1 січня [[2015]] року).

== Етимологія ==
Назва міста Вишеград має [[Слов'янські мови|слов'янське]] походження, означає «верхній [[Дитинець|град]]», або «верхній замок». [[Словацька мова|Словацькою]] і [[Чеська мова|чеською]] мовами місто називається {{lang-sk2|Vyšehrad}}.

Таке саме ім'я мають колишні фортеці: місто [[Вишеград (Боснія і Герцеговина)|Вишеград]] у [[Боснія і Герцеговина|Боснії і Герцеговині]]; місто [[Вишгород]] в [[Україна|Україні]] поряд з [[Київ|Києвом]]; містечко [[Вишогруд]] у [[Польща|Польщі]] і [[Вишеград (Прага)|замок Вишеград]] у [[Прага|Празі]].

Замок Вишеград називається
{{lang-hu|Fellegvár|||Хмарні вежі}},<ref name="Papp">Antal Papp: Magyarország (Hungary), Panoráma, Budapest, 1982, ISBN 963 243 241 X, p. 860, pp. 229—236</ref> [[Німеччина|німецькою]] місто називається Plintenburg.

== Історія ==
[[Файл:Visegrad 1480 korul.jpg|280px|мини|ліворуч|Замок під час правління короля [[Матвій Корвін|Матьяша (Матвія) Корвіна]]]]
[[Файл:Markó, Károly - Visegrád - Google Art Project.jpg |міні|праворуч|300пкс|Руїни Вишеградського замку на картині Марко Каролі, [[1826]] рік.]]
[[Файл:Vizzegrad-1595-by Hoefnagel.jpg |міні|праворуч|300пкс|Вишеград в 16 столітті (1595 рік), малюнок [[Георг Хофнаґель|Йоріса Хофнаґеля]]]]
[[Файл:Visegrád Mountain Fastness 01.jpg|300px|мини|праворуч|Вишеградський замок]]
Вишеград вперше згадується [[1009]] року як [[комітат]]ське місто і головне місто з [[архієпископ]]ом.

Від 1206 р. при дворі угорського короля Андрія ІІ протягом шести років перебував майбутній король Русі Данило Романович. Після руйнівного [[Західний похід монголів|монгольського вторгнення в Європу]] [[1242]] року місто відновлено в дещо іншому місці на півдні. Король [[Карл I Роберт]] зробив Вишеград своєю королівською резиденцією. Тут була столиця [[Угорське королівство|Угорського королівства]] від [[1325]] року.

У [[1335]] році [[Карл I Роберт]] проводив у Вишеграді [[Перший з'їзд монархів у Вишеграді|двомісячний з'їзд]] з [[Богемія|чеським]] королем [[Ян I Сліпий|Яном Люксембургом]] і [[Королівство Польське|польським]] — [[Казимир III|Казимиром III]]. Це мало вирішальне значення у створенні миру між трьома королівствами та забезпеченням альянсу між Польщею та Угорщиною проти австрійських Габсбургів. [[Другий з'їзд монархів у Вишеграді|Інший з'їзд]] проходив також у [[1338]] році і мав значний уплив на розвиток взаємостосунків між Королівствами Руським, Польським, Угорським.

Сигізмунд, [[Імператори Священної Римської імперії|імператор Священної Римської імперії]] і король [[Хорватія в унії з Угорщиною|Угорщини та Хорватії]], переніс королівську резиденцію в [[Буда (Будапешт)|Буду]] між [[1405]] і [[1408]] роками. Угорський король [[Матвій Корвін]] використовував Вишеград як заміську резиденцію.

Вишеград утратив значення після поділу Угорського королівства, який відбувся після [[Битва при Могачі (1526)|битви при Могачі]] в [[1526]] році.

У [[1991]] році провідні політичні діячі [[Угорщина|Угорщини]], [[Чехословаччина|Чехословаччини]] і [[Польща|Польщі]] зустрілися тут, щоб сформувати періодичні форуми — [[Вишеградська група|Вишеградську групу]] — з навмисним натяком на зустрічі шість століть раніше.

Вишеграду були надані міські привілеї знову в [[2000]] році.

== Пам'ятки Вишеграда ==

=== Верхній замок ===
Після монгольської навали, король Угорщини [[Бела IV]] і його дружина звели нову систему укріплень, побудовану в [[1240]]-[[1250-ті]] роки біля зруйнованої фортеці. Першою частиною нової системи був Верхній замок на вершині високого пагорба. Замок був закладений трикутним з трьома вежами по кутах. У 14-му столітті, в той час коли Угорщиною управляла [[Анжуйська династія Капетингів|Анжуйська династія]], замок став королівською резиденцією і був розширений з новою стіною укріплення і палацовими будівлями.

Близько [[1400]] року король [[Сигізмунд I Люксембург]] звів третю стіну з навісами, побудував і розширив замковий палац. Наприкінці 15-го століття, король [[Матвій Корвін]] відремонтував інтер'єр замкових споруд.

Верхній замок також служив для зберігання угорських королівських регалій між 14-м століттям і [[1526]] роком. У [[1544]] році Вишеград був окупований [[Османська імперія|Османською імперією]], і, крім короткого періоду в [[1595]]–[[1605]] роках, залишався в турецьких руках до [[1685]] року. Замок був серйозно пошкоджений турками і ніколи не використовувався після них.
[[Файл:Salomon-Turm, Visegrád, Ungarn.jpg|міні|праворуч|210пкс|Нижній замок — Вежа Соломона]]

Замок на даний час відкритий для громадського відвідування.

=== Нижній замок ===
Нижній замок є частиною системи укріплень, які з'єднують Верхній замок з [[Дунай|Дунаєм]]. У його центрі височіє вежа Соломона, велика, шестикутна житлова вежа, відома з [[XIII століття|XIII-го століття]]. У [[XIV століття|XIV-му столітті]], нова завіса стіни були побудовані навколо вежі. Під час турецького набігу в 1544 південна частина башти звалилися. Реконструкція почалася тільки в [[1870-ті|1870-тих]] роках і була закінчена в [[1960]] році.

В даний час у вежі знаходиться експозиції музею короля Матьяша (Mátyás Király Múzeum) у Вишеграді. Експозиції представляють реконструйовані готичні фонтани з Королівського палацу, ренесансну скульптуру у Вишеграді та історію Вишеграда.

=== Королівський палац ===
[[Файл:Királyi palota maradványai (7594. számú műemlék) 6.jpg|міні|праворуч|300пкс|Королівський палац]]
[[Файл:Visegrád - Royal Palace.jpg|міні|праворуч|300пкс|Сучасний вигляд королівського палацу у Вишеграді]]
Перший королівський дім у Вишеграді був побудований королем [[Карл I Роберт|Карлом I Робертом]] після [[1325]] року. У другій половині [[XIV століття|XIV-го століття]] його було збільшено при синові Карла I, королі [[Людвік I Великий|Людвіку I Великому]].

В останній третині XIV-го століття король Людовик і його наступник [[Сигізмунд I Люксембург]] більшість ранніх будівель демонтували і побудували новий, розкішний палацовий комплекс, значні руїни якого добре видно сьогодні. Палацовий комплекс був закладений на квадратному фундаменті 123×123 м. З півночі до палацу прилягає сад, а з півдня — францисканський чоловічий монастир, заснований королем Сигізмундом у [[1424]] році. Під час правлінь Людовика I і Сигізмунда палац був офіційною резиденцією королів Угорщини приблизно до 1405—1408 років.

Між [[1477]] і [[1484]] роками [[Матвій Корвін|Матвієм Корвіном]] палацовий комплекс був реконструйований у пізньому готичному стилі. Архітектурний стиль [[Культура епохи Відродження|Італійського Відродження]] був використаний для прикраси, тут цей стиль вперше з'явився в Європі за межами Італії. Після облоги турками в [[1544]] році палац перетворився на руїни. Вже у [[XVIII століття|18-ому столітті]] він був повністю покритий землею. Його розкопки почалися в [[1934]] році та тривають донині.

Реконструйовану будівлю королівської резиденції відкрито для громадськості та відкрито виставку з історії палацу в реконструйованих історичних інтер'єрах.

== Галерея ==
<gallery class="center">
Файл:Visegrád - Sibrik Hill.jpg|Пагорб Сібрік (вигляд з повітря)
Файл:Királyi palota maradványai (7594. számú műemlék) 3.jpg|Палацові сади
Файл:VisegradFotoThalerTamas10.JPG|Вхід в бастіон цитаделі
Файл:Visegráder Madonna im Mátyás Király Múzeum.jpg|Вишеградська Мадонна
Файл:Alsóvár (Salamon-torony)31.JPG|Нижній замок (вежа Соломона)
Файл:Alsóvár (Salamon-torony)32.JPG|Нижній замок (вежа Соломона)
Файл:VisegradFotoThalerTamas12.JPG|Панорамний вид з Дунаю
Файл:VisegradFotoThalerTamas13.JPG|Захід на Дунаї в лютому
Файл:VisegradFotoThalerTamas11.JPG|Долина Апаткут, Водоспад
Файл:Königsschloß4 - Mátyás Király Múzeum (König-Matthias-Museum), Visegrád.jpg|Королівський палац, фонтан короля [[Матвій Корвін|Матвія Корвіна]] (15 століття)
Файл:Visegrád - Royal Palace.jpg|Королівський палац  (вигляд з повітря)
</gallery>

== Див. також ==
* [[Вишеградська група]]
{{Commonscat|Visegrád}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.visegrad.hu/en Головна сторінка Вишеграда] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130426124406/http://www.visegrad.hu/en |date=26 квітня 2013 }}
* [http://www.terkepcentrum.hu/index.asp?go=map&tid=28413 Street map] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20071025023509/http://www.terkepcentrum.hu/index.asp?go=map&tid=28413 |date=25 жовтня 2007 }} (угорською)
* [http://www.civertan.hu/legifoto/legifoto.php?page_level=836&pageNum_images=1 Aerial photography: Visegrád] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201110023329/https://www.civertan.hu/legifoto/legifoto.php?page_level=836&pageNum_images=1 |date=10 листопада 2020 }} (угорською)

{{Пешт}}

[[Категорія:Міста Угорщини]]
[[Категорія:Замки в Угорщині]]
[[Категорія:Міста над Дунаєм]]
[[Категорія:Пешт (медьє)]]
[[Категорія:Вишеград (Угорщина)| ]]

title: Вишеград · угор. Visegrád

Герб: Прапор

title: Основні дані

Країна: Угорщина

Медьє: Пешт

Регіон: Центральна Угорщина

Населення: 1 832 (на 1 січня 2015 року)

Густота населення: 55,88 осіб/км²

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

title: Місцева влада

Мер: Félegyházi András

title: Мапа

Мапа:
· Вишеград
Вишеград у Вікісховищі


text:
# Перший месник: Друга війна
«Перший месник: Друга війна» (англ. Captain America: The Winter Soldier, дослівно укр. Капітан Америка: Зимовий солдат) — американський супергеройський бойовик режисерів Ентоні Руссо, Джо Руссо, який вийшов у квітні 2014 року. У головних ролях Кріс Еванс, Скарлетт Йоганссон, Себастьян Стен. Стрічку створено на основі коміксів Джо Саймона і Джека Кірбі. Прем'єра фільму в Україні відбулась 3 квітня 2014.

## Сюжет
Стів Роджерс, також знаний як супергерой Капітан Америка, разом із Чорною Вдовою та командою УДАР проводять операцію з визволення корабля Щ.И.Т., який захопили пірати. Після успішного виконання завдання Капітан бачить, що у Вдови було інше завдання — пошук секретних даних, яке їй доручив директор Щ.И.Т. 'а Нік Ф'юрі. На зустрічі з директором Ф'юрі показує Капітану секретний проєкт «Осяяння» — три гелікарріера (літаючих авіаносця) з серйозним озброєнням, здатним вражати тисячі цілей на хвилину, знищуючи загрози до того, як ті стануть небезпечними. Стів висловлює своє несхвалення подібного проєкту, змушуючи самого Ф'юрі задуматися про це. Стів інкогніто відвідує свою виставку в Смітсонівському інституті. Там він згадує друга, який загинув на війні, Бакі Барнса, свою кохану Пеггі Картер і полковника Честера Філіпса. Потім він відвідує постарілу Пеггі й розмовляє з Семом Вілсоном — ветераном бойових дій, з яким він подружився на пробіжці.
Намагаючись розсекретити таємні дані з флешки, Нік Ф'юрі вирушає на зустріч з Марією Хілл. У цей час на нього чиниться замах. Завдяки броньованому автомобілю зі штучним інтелектом, директору вдається нейтралізувати вбивць і піти від погоні. Проте ще один найманець в чорному підриває машину. Ф'юрі йде через каналізацію і вирушає на квартиру Роджерса. Там він повідомляє Капітану, що в Щ.И.Т. зрадники, після чого в нього стріляють. Він встигає віддати Стіву флешку і попереджає, що вірити нікому не можна. Сусідка Стіва зі зброєю представляється Агентом 13 із завданням — захищати Капітана. Стів переслідує стрільця, якому вдається піти, але Роджерс з'ясовує, що він швидкий, сильний і має металеву руку.
У лікарні Нік Ф'юрі вмирає на операційному столі. Перш ніж вирушити на зустріч з керівництвом, Стів ховає флешку в продуктовому автоматі в лікарні. Один з керівників Щ.И.Т. Олександр Пірс розпитує Капітана про причини, за якими Ф'юрі прийшов до нього, і про місцезнаходження секретних даних. Капітан відмовляється відповідати на запитання. У ліфті на нього нападають члени команди УДАР. Роджерс з боєм вибирається з будівлі Щ.И.Т.а. У лікарні він виявляє, що Наташа дістала флешку з автомата. В обмін на співпрацю Вдова розповідає про вбивцю Ф'юрі — найманця-примару, якого називають Зимовий Солдат і який здійснив безліч убивств за останні 50 років. Капітан вирішує їй довіритися, разом вони вирушають на пошуки подальшої інформації.
Пошуки приводять їх у Нью-Джерсі, у покинутий табір Ліхай, де Стів проходив військову підготовку в 40-х роках. В одному з покинутих складів вони заходять до кімнати з безліччю обладнання і старим комп'ютером. За допомогою флешки комп'ютер починає працювати. Просканувавши Капітана і Наташу, комп'ютер визначає їхні імена і дати життя. З'ясовується, що це вчений-нацист, один з найближчих соратників Червоного Черепа, Арнім Зола, якого під час війни захопив Щ.И.Т. і змусив працювати на себе, а потім перемістив його свідомість у комп'ютер. Зола розкриває агентам страшну правду — організація ГІДРА, з якою Роджерс боровся під час війни, не зникла, а її агенти проникали в безліч великих світових організацій та уряд, навіть в самому Щ.И.Т.і багато агентів-перебіжчиків, включаючи Олександра Пірса . Саме ГІДРА влаштувала загибель Говарда Старка і поступово захоплювала владу на планеті. Зола повідомляє про свій геніальний алгоритм, завдяки якому настане фінальна стадія. Не дізнавшись подробиць про цей алгоритм, Капітан і Вдова дивом рятуються від ракети, яку Щ.И.Т. запустив у будівлю.
Заручившись підтримкою Сема Вілсона, відомого також під кодовим ім'ям Сокіл, Капітан дізнається про алгоритм від одного з агентів ГІДРА — Джаспера Сітуелла. Алгоритм здатний, використовуючи різні сучасні ресурси, обчислювати потенційні загрози для ГІДРА, а гелікарріери будуть їх знищувати. Стів і команда вирушають в Щ.И.Т., щоб саботувати проєкт, але на них нападають агенти ГІДРА, яких очолює Зимовий Солдат. Під час сутички один на один Стів зриває маску з обличчя Солдата. Ним виявляється найкращий друг Стіва, якого він вважав загиблим — Бакі Барнс. Той не впізнає свого найкращого друга й не пам'ятає власного імені. Він тікає, а Стіва, Наташу і Сема захоплюють агенти ГІДРА. Під час поїздки у фургоні Марія Гілл, замаскована під одного з охоронців, звільняє команду, після чого вони вирушають на покинуту дамбу, де ховається поранений, але живий Нік Ф'юрі. Він пропонує план, як зупинити проєкт «Осяяння» — оскільки всі три авіаносця синхронізуються з супутниками, якщо на кожному з них підмінити керуючі мікросхеми, то масового вбивства можна буде уникнути. Капітан викрадає свій старий військовий костюм з Інституту, Сем надягає механічні крила, і разом з Марією Гілл вони вирушають на авіаносці.
Перед початком атаки Капітан по гучному зв'язку попереджає тих, що залишилися вірними агентів Щ.И.Т. та 4 членів Ради безпеки про зрадників в організації, включаючи Пірса. Агент 13 стає на бік Капітана і б'ється зі зрадниками. Капітану і Соколу після довгих боїв вдається замінити дві мікросхеми на спеціальні чипи. На третьому авіаносці їх чекає Зимовий Солдат. Зламавши крила Сокола, він починає бій зі Стівом.
Тим часом, коли Пірс готується вбити всіх членів Ради безпеки, одна з них роззброює охоронців. Вона виявляється Чорною Вдовою і починає зламувати систему ГІДРА, щоб розкрити їх плани, виклавши інформацію в інтернет. Перед останньою дією потрібно просканувати сітківки очей двох директорів Щ.И.Т.а. Прибуває Нік Ф'юрі і використовує своє друге пошкоджене око для отримання допуску. Однак Пірс вбиває всіх членів Ради за допомогою бейджів і готується вбити Наташу, але вона вражає себе своїм електрошокером, руйнуючи свій бейдж, а Ф'юрі вбиває Пірса.
Після тривалої сутички Капітан перемагає Зимового Солдата, але отримує при цьому декілька поранень. В останній момент Стів під'єднує чип, Марія Хілл націлює знаряддя авіаносців один на одного. Вони починають атакувати самі себе і руйнуватися в повітрі, Роджерс допомагає Солдату вибратися з-під завалів, але той не визнає колишнього друга, вбачаючи в ньому тільки ціль, яку йому доручено знищити. Капітан непритомний падає у воду, але Зимовий Солдат витягує його на берег. Після цього показані подальші події: Агент 13 переходить працювати в ЦРУ, Марія Гілл влаштовується на роботу в Stark Industries, агентів ГІДРА заарештовують, лідера групи УДАР Брока Варслоу доставляють в лікарню з важкими пораненнями, Наташа виступає в суді, розповідаючи про ГІДРА і про те, що Щ. И.Т потрібен світові, а Нік Ф'юрі йде в підпілля, спалюючи очну пов'язку і замінюючи її на окуляри.
Перш ніж вирушити до Європи, щоб боротися з ГІДРА там, він зустрічається зі Стівом і Семом біля своєї уявної могили. Там же їх зустрічає Наташа, теж вимушена піти в підпілля. Перед відходом вона віддає Стіву справу Бакі, де описано, як він вижив і як йому стирали пам'ять, і називає справжнє ім'я Агента 13 — Шерон, радячи з нею зустрітися. Стів і Сем вирушають на пошуки Зимового Солдата.
У першій сцені після титрів барон Вольфганг фон Штрукер у своєму підземному притулку обговорює зі своїм підлеглим майбутні плани ГІДРА. Його вчені вивчають енергетичний скіпетр асгардского бога Локі і двох незвичайних бранців: «близнюків», юнака зі надлюдською швидкістю і дівчину з телекінетичними здібностями. У другій сцені Зимовий Солдат відвідує виставку, присвячену Капітану Америці в музеї Смітсонівського інституту. Тут він знаходить інформацію про Джеймса Бьюкенена «Бакі» Барнса — своє справжнє ім'я.

## У ролях
| Актор                | Роль                             |
| -------------------- | -------------------------------- |
| Кріс Еванс           | Стівен Роджерс / Капітан Америка |
| Себастьян Стен       | Бакі Барнс / Зимовий Солдат      |
| Гейлі Етвел          | Маргарет Картер                  |
| Тобі Джонс           | Арнім Зола                       |
| Скарлетт Йоганссон   | Наталія Романова / Чорна Вдова   |
| Семюел Лірой Джексон | Ніколас Ф'юрі                    |
| Кобі Смолдерс        | Марія Гілл                       |
| Ентоні Макі          | Семуель Вілсон / Сокіл           |

| Актор                 | Роль                     |
| --------------------- | ------------------------ |
| Роберт Редфорд        | Александр Пірс           |
| Френк Ґрілло          | Брок Рамлоу / Кроссбоунс |
| Жорж Сен-П'єр         | Жорж Батрок              |
| Емілі Ван Кемп        | агент Шерон Картер       |
| Максиміліано Ернандес | агент Джаспер Сітвелл    |
| Каллан Мелвей         | агент Джек Роллінс       |
| Гаррі Шендлінґ        | сенатор Штерн            |
| Дженні Егаттер        | Памела Хоулі             |

Також Алан Дейл, Чін Хан та Бернард Вайт з'явилися як члени Світової ради безпеки, Гері Сініз виступив в якості оповідача для виставки у Смітсонівському інституту, присвяченій Капітану Америці. Співзасновник Marvel Comics Стен Лі, режисер фільму Джо Руссо та стендап-комік Денні Пуді отримали коротенькі камео охоронця, доктора та техніка Щ.И.Т.а відповідно. У сцені після титрів з'явилися Елізабет Олсен у ролі Ванди Максимофф, Аарон Тейлор-Джонсон у ролі П'єтро Максимофф та Томас Кречманн у ролі Барона фон Штрукера.

## Український дубляж
- Фільм дубльований українською мовою студією Le Doyen на замовлення «Disney Character Voices International» у 2014 році.
- Переклад: Олекси Негребецького
- Режисер дубляжу: Костянтин Лінартович

Ролі дублювали:
- Стів Роджерс - Дмитро Лінартович
- Нік Ф'юрі - Олександр Шевчук
- Наташа Романофф - Наталя Романько-Кисельова
- Пілот - Михайло Войчук
- Зола - Ігор Щербак
- Пеґґі - Катерина Качан
- Бакі - Юрій Кудрявець
- Рамлоу - Кирило Нікітенко
- Сем - Володимир Паляниця
- Гілл - Юлія Перенчук
- Сітвел - Володимир Кокотунов
- Александр Пірс - Володимир Нечепоренко
- Рената Гоулі - Людмила Суслова
- Інструктор - Роман Чупіс
- Роквел - Юрій Висоцький
- Стерн - Валерій Невєдров
- Членком - Анатолій Зіновенко
- Старківець - Дмитро Вікулов
- Штрукер - Ігор Волков
- Лікарка - Наталя Лук'янець
- Шерон - Катерина Брайковська
- Дівчинка 1 - Галина Дубок
- Дівчинка 2 - Софія Ісміндірова
- Науковець - Анатолій Пашнін
- Сінґх, ФБРівець - Олексій Радько

А також: Анатолій Барчук, Олексій Череватенко, Юрій Сосков, Дмитро Сова, Сергій Солопай, Андрій Соболєв, В'ячеслав Дудко, Катерина Башкіна-Зленко, Марія Єременко, Олена Борозенець, Андрій Альохін та інші.

## Сприйняття

### Критика
Станом на 31 січня 2014 року рейтинг очікування фільму на сайті Rotten Tomatoes становив 99 % зі 105,425 голосів, на Kino-teatr.ua — 91 % (11 голосів).
Фільм отримав позитивні відгуки: Rotten Tomatoes дав оцінку 89 % на основі 231 відгуку від критиків (середня оцінка 7,5/10) і 94 % від глядачів із середньою оцінкою 4,4/5 (206,354 голоси). Загалом на сайті фільм має позитивний рейтинг, фільму зарахований «стиглий помідор» від кінокритиків і «попкорн» від глядачів, Internet Movie Database — 8,2/10 (136 124 голоси), Metacritic — 70/100 (44 відгуки критиків) і 8,3/10 від глядачів (686 голосів). Загалом на цьому ресурсі від критиків і від глядачів фільм отримав позитивні відгуки.

### Касові збори
Під час показу в Україні, що розпочався 3 квітня 2014 року, протягом першого тижня фільм показали у 167 кінотеатрах і він зібрав 407,915 $, що на той час дозволило йому зайняти 2 місце серед усіх прем'єр. Станом на 14 травня 2014 року показ стрічки триває 6 тижнів і за цей час стрічка зібрала 846,367 $. Із цим показником стрічка посіла 12-те місце в українському кінопрокаті 2014 року.
Під час показу у США, що розпочався 4 квітня 2014 року, протягом першого тижня фільм показали у 3,938 кінотеатрах і він зібрав 95,023,721 $, що на той час дозволило йому зайняти 1 місце серед усіх прем'єр. Показ фільму тривав 140 днів (20 тижнів) і за цей час фільм зібрав у прокаті у США 259 766 572  долари США (за іншими даними 259 746 958 $), а у решті світу 454 654 931 $, тобто загалом 714 421 503 $  при бюджеті 170 млн $.

## Нагороди та номінації
| Рік  | Нагорода       | Категорія                 | Номінант                                       | Результат |
| ---- | -------------- | ------------------------- | ---------------------------------------------- | --------- |
| 2015 | Премія «Оскар» | Найкращі візуальні ефекти | Ден ДіЛью, Расселл Ерл, Браян Грілл, Ден Садік | Номінація |

### Виноски
1. ↑  Production Designer // Peter Wenham - IMDb
2. ↑  Captain America: The Winter Soldier: Release Info (англ.). Internet Movie Database. Архів оригіналу за 2 грудня 2013. Процитовано 31 січня 2014.
3. 1 2  Перший месник: Зимовий солдат. Kino-teatr.ua. Архів оригіналу за 7 квітня 2014. Процитовано 31 січня 2014.
4. 1 2  Captain America: The Winter Soldier (англ.). Internet Movie Database. Архів оригіналу за 18 травня 2014. Процитовано 16 травня 2014.
5. 1 2 3 4 5 6  Captain America: The Winter Soldier (англ.). Box Office Mojo. Архів оригіналу за 26 травня 2017. Процитовано 14 травня 2016.
6. ↑  Captain America: The Winter Soldier: Full Cast & Crew (англ.). Internet Movie Database. Архів оригіналу за 6 квітня 2014. Процитовано 31 січня 2014.
7. ↑  Captain America: The Winter Soldier (англ.). Rotten Tomatoes. Архів оригіналу за 26 липня 2015. Процитовано 16 травня 2014.
8. ↑  Captain America: The Winter Soldier (англ.). Metacritic. Архів оригіналу за 4 серпня 2019. Процитовано 16 травня 2014.
9. ↑  Captain America: The Winter Soldier — Ukraine Weekend Box Office (англ.). Box Office Mojo. Архів оригіналу за 13 травня 2014. Процитовано 16 травня 2014.
10. ↑  Ukraine Yearly Box Office. 2014 (англ.). Box Office Mojo. Архів оригіналу за 24 вересня 2014. Процитовано 16 травня 2014.
11. 1 2 3  Captain America: The Winter Soldier (англ.). The Numbers. Процитовано 14 травня 2016.

title: Перший месник: Друга війна

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Перший месник: Друга війна
| оригінальна назва = Captain America: The Winter Soldier
| плакат            = Captainamerica2.jpg
| зображення розмір = 280пкс
| підпис            =
| жанр              = [[Екшн|бойовик]]
[[Пригодницький фільм|пригоди]]
[[Науково-фантастичний фільм|фантастика]]
| режисер           = [[Брати Руссо|Ентоні Руссо, Джо Руссо]]
| продюсер          = [[Кевін Файгі]]
| сценарист         = [[Крістофер Маркус і Стівен Макфілі]]
| на основі         = коміксів Джо Саймона і Джека Кірбі
| актори            = [[Кріс Еванс]]
[[Скарлетт Йоганссон]]
[[Себастьян Стен]]
[[Ентоні Макі]]
[[Кобі Смолдерс]]
| композитор        = [[Генрі Джекмен]]
| оператор          = [[Трент Опалок]]
| монтаж            = Джеффрі Форд
| кінокомпанія      = Marvel Entertainment
Marvel Studios
Sony Pictures Imageworks
| дистриб'ютор      = {{USA}} — Walt Disney Studios Motion Pictures
| тривалість        = 136 хв
| кошторис          = 170 млн $<ref name="imdb">{{cite web |url= http://www.imdb.com/title/tt1843866/ |назва= Captain America: The Winter Soldier |автор=  |дата=  |видавець= Internet Movie Database |дата-доступу= 16 травня 2014 |мова= en |archive-date= 18 травня 2014 |archive-url= https://web.archive.org/web/20140518225652/http://www.imdb.com/title/tt1843866/ }}</ref><ref name="boxofficemojo">{{cite web |url= http://www.boxofficemojo.com/movies/?id=marvel14b.htm |назва= Captain America: The Winter Soldier |автор=  |дата=  |видавець= Box Office Mojo |дата-доступу= 14 травня 2016 |мова= en |archive-date= 26 травня 2017 |archive-url= https://web.archive.org/web/20170526001719/http://www.boxofficemojo.com/movies/?id=marvel14b.htm }}</ref>
| касові збори      = $714,421,503<ref name="boxofficemojo"/>
| країна            = {{USA}}
| рік               = 2014
| дата виходу       = {{USA}} — 4 квітня 2014<ref name="imdb_release">{{cite web |url= http://www.imdb.com/title/tt1843866/releaseinfo?ref_=tt_ov_inf |назва= Captain America: The Winter Soldier: Release Info |автор=  |дата=  |видавець= Internet Movie Database |дата-доступу= 31 січня 2014 |мова= en |archive-date= 2 грудня 2013 |archive-url= https://web.archive.org/web/20131202082820/http://www.imdb.com/title/tt1843866/releaseinfo?ref_=tt_ov_inf }}</ref>
{{UKR}} — 3 квітня 2014<ref name="kino-teatr">{{cite web |url= http://kino-teatr.ua/uk/film/captain-america-winter-soldier-7052.phtml |назва= Перший месник: Зимовий солдат |автор=  |дата=  |видавець= Kino-teatr.ua |дата-доступу= 31 січня 2014 |мова=  |archive-date= 7 квітня 2014 |archive-url= https://web.archive.org/web/20140407091947/http://kino-teatr.ua/uk/film/captain-america-winter-soldier-7052.phtml }}</ref>
| рейтинг           = [[IMDb]]: {{рейтинг-10|8.2}}
{{fratings|MPAA='''PG-13'''}}
| ідентифікатор     = 1843866
| мова              = {{англійська}}
[[російська]]
| сайт              = [http://www.captainamericathewintersoldiermovie.com captainamericathewintersoldiermovie.com]
| попередній        = [[Кіновсесвіт Marvel|КВМ]]: ''«[[Тор: Царство темряви|Царство темряви]]»'' (2013)
[[Капітан Америка|КА]]: ''«[[Перший месник]]»'' (2011)
| наступний         = [[Кіновсесвіт Marvel|КВМ]]: ''«[[Вартові галактики]]»'' (2014)
[[Капітан Америка|КА]]: ''«[[Перший месник: Протистояння|Протистояння]]»'' (2016)
}}

{{External media
|topic     = Перший месник: Друга війна
|video1    = [http://www.youtube.com/watch?v=UnVKbd7_I1s Офіційний український трейлер] від TrailersUA
}}

'''«Перший месник: Друга війна»''' ({{lang-en|Captain America: The Winter Soldier}}, дослівно {{lang-uk|Капітан Америка: Зимовий солдат}}) — американський [[Супергеройський фільм|супергеройський]] бойовик режисерів [[Брати Руссо|Ентоні Руссо, Джо Руссо]], який вийшов у квітні [[2014]] року. У головних ролях [[Кріс Еванс]], [[Скарлетт Йоганссон]], [[Себастьян Стен]]. Стрічку створено на основі коміксів Джо Саймона і Джека Кірбі<ref name="imdb#cast">{{cite web |url= http://www.imdb.com/title/tt1843866/fullcredits?ref_=tt_ov_st_sm |назва= Captain America: The Winter Soldier: Full Cast & Crew |автор=  |дата=  |видавець= Internet Movie Database |дата-доступу= 31 січня 2014 |мова= en |archive-date= 6 квітня 2014 |archive-url= https://web.archive.org/web/20140406210015/http://www.imdb.com/title/tt1843866/fullcredits?ref_=tt_ov_st_sm }}</ref>. Прем'єра фільму в Україні відбулась 3 квітня 2014.

== Сюжет ==
Стів Роджерс, також знаний як супергерой Капітан Америка, разом із Чорною Вдовою та командою УДАР проводять операцію з визволення корабля Щ.И.Т., який захопили пірати. Після успішного виконання завдання Капітан бачить, що у Вдови було інше завдання — пошук секретних даних, яке їй доручив директор Щ.И.Т. 'а Нік Ф'юрі. На зустрічі з директором Ф'юрі показує Капітану секретний проєкт «Осяяння» — три гелікарріера (літаючих авіаносця) з серйозним озброєнням, здатним вражати тисячі цілей на хвилину, знищуючи загрози до того, як ті стануть небезпечними. Стів висловлює своє несхвалення подібного проєкту, змушуючи самого Ф'юрі задуматися про це. Стів інкогніто відвідує свою виставку в Смітсонівському інституті. Там він згадує друга, який загинув на війні, Бакі Барнса, свою кохану Пеггі Картер і полковника Честера Філіпса. Потім він відвідує постарілу Пеггі й розмовляє з Семом Вілсоном — ветераном бойових дій, з яким він подружився на пробіжці.

Намагаючись розсекретити таємні дані з флешки, Нік Ф'юрі вирушає на зустріч з Марією Хілл. У цей час на нього чиниться замах. Завдяки броньованому автомобілю зі штучним інтелектом, директору вдається нейтралізувати вбивць і піти від погоні. Проте ще один найманець в чорному підриває машину. Ф'юрі йде через каналізацію і вирушає на квартиру Роджерса. Там він повідомляє Капітану, що в Щ.И.Т. зрадники, після чого в нього стріляють. Він встигає віддати Стіву флешку і попереджає, що вірити нікому не можна. Сусідка Стіва зі зброєю представляється Агентом 13 із завданням — захищати Капітана. Стів переслідує стрільця, якому вдається піти, але Роджерс з'ясовує, що він швидкий, сильний і має металеву руку.

У лікарні Нік Ф'юрі вмирає на операційному столі. Перш ніж вирушити на зустріч з керівництвом, Стів ховає флешку в продуктовому автоматі в лікарні. Один з керівників Щ.И.Т. Олександр Пірс розпитує Капітана про причини, за якими Ф'юрі прийшов до нього, і про місцезнаходження секретних даних. Капітан відмовляється відповідати на запитання. У ліфті на нього нападають члени команди УДАР. Роджерс з боєм вибирається з будівлі Щ.И.Т.а. У лікарні він виявляє, що Наташа дістала флешку з автомата. В обмін на співпрацю Вдова розповідає про вбивцю Ф'юрі — найманця-примару, якого називають Зимовий Солдат і який здійснив безліч убивств за останні 50 років. Капітан вирішує їй довіритися, разом вони вирушають на пошуки подальшої інформації.

Пошуки приводять їх у Нью-Джерсі, у покинутий табір Ліхай, де Стів проходив військову підготовку в 40-х роках. В одному з покинутих складів вони заходять до кімнати з безліччю обладнання і старим комп'ютером. За допомогою флешки комп'ютер починає працювати. Просканувавши Капітана і Наташу, комп'ютер визначає їхні імена і дати життя. З'ясовується, що це вчений-нацист, один з найближчих соратників Червоного Черепа, Арнім Зола, якого під час війни захопив Щ.И.Т. і змусив працювати на себе, а потім перемістив його свідомість у комп'ютер. Зола розкриває агентам страшну правду — організація ГІДРА, з якою Роджерс боровся під час війни, не зникла, а її агенти проникали в безліч великих світових організацій та уряд, навіть в самому Щ.И.Т.і багато агентів-перебіжчиків, включаючи Олександра Пірса . Саме ГІДРА влаштувала загибель [[Говард Старк|Говарда Старка]] і поступово захоплювала владу на планеті. Зола повідомляє про свій геніальний алгоритм, завдяки якому настане фінальна стадія. Не дізнавшись подробиць про цей алгоритм, Капітан і Вдова дивом рятуються від ракети, яку Щ.И.Т. запустив у будівлю.

Заручившись підтримкою Сема Вілсона, відомого також під кодовим ім'ям Сокіл, Капітан дізнається про алгоритм від одного з агентів ГІДРА — Джаспера Сітуелла. Алгоритм здатний, використовуючи різні сучасні ресурси, обчислювати потенційні загрози для ГІДРА, а гелікарріери будуть їх знищувати. Стів і команда вирушають в Щ.И.Т., щоб саботувати проєкт, але на них нападають агенти ГІДРА, яких очолює Зимовий Солдат. Під час сутички один на один Стів зриває маску з обличчя Солдата. Ним виявляється найкращий друг Стіва, якого він вважав загиблим — Бакі Барнс. Той не впізнає свого найкращого друга й не пам'ятає власного імені. Він тікає, а Стіва, Наташу і Сема захоплюють агенти ГІДРА. Під час поїздки у фургоні Марія Гілл, замаскована під одного з охоронців, звільняє команду, після чого вони вирушають на покинуту дамбу, де ховається поранений, але живий Нік Ф'юрі. Він пропонує план, як зупинити проєкт «Осяяння» — оскільки всі три авіаносця синхронізуються з супутниками, якщо на кожному з них підмінити керуючі мікросхеми, то масового вбивства можна буде уникнути. Капітан викрадає свій старий військовий костюм з Інституту, Сем надягає механічні крила, і разом з Марією Гілл вони вирушають на [[Авіаносець|авіаносці]].

Перед початком атаки Капітан по гучному зв'язку попереджає тих, що залишилися вірними агентів Щ.И.Т. та 4 членів Ради безпеки про зрадників в організації, включаючи Пірса. Агент 13 стає на бік Капітана і б'ється зі зрадниками. Капітану і Соколу після довгих боїв вдається замінити дві мікросхеми на спеціальні чипи. На третьому авіаносці їх чекає Зимовий Солдат. Зламавши крила Сокола, він починає бій зі Стівом.

Тим часом, коли Пірс готується вбити всіх членів Ради безпеки, одна з них роззброює охоронців. Вона виявляється Чорною Вдовою і починає зламувати систему ГІДРА, щоб розкрити їх плани, виклавши інформацію в інтернет. Перед останньою дією потрібно просканувати сітківки очей двох директорів Щ.И.Т.а. Прибуває Нік Ф'юрі і використовує своє друге пошкоджене око для отримання допуску. Однак Пірс вбиває всіх членів Ради за допомогою бейджів і готується вбити Наташу, але вона вражає себе своїм електрошокером, руйнуючи свій бейдж, а Ф'юрі вбиває Пірса.

Після тривалої сутички Капітан перемагає Зимового Солдата, але отримує при цьому декілька поранень. В останній момент Стів під'єднує чип, Марія Хілл націлює знаряддя авіаносців один на одного. Вони починають атакувати самі себе і руйнуватися в повітрі, Роджерс допомагає Солдату вибратися з-під завалів, але той не визнає колишнього друга, вбачаючи в ньому тільки ціль, яку йому доручено знищити. Капітан непритомний падає у воду, але Зимовий Солдат витягує його на берег. Після цього показані подальші події: Агент 13 переходить працювати в ЦРУ, Марія Гілл влаштовується на роботу в Stark Industries, агентів ГІДРА заарештовують, лідера групи УДАР Брока Варслоу доставляють в лікарню з важкими пораненнями, Наташа виступає в суді, розповідаючи про ГІДРА і про те, що Щ. И.Т потрібен світові, а Нік Ф'юрі йде в підпілля, спалюючи очну пов'язку і замінюючи її на окуляри.

Перш ніж вирушити до Європи, щоб боротися з ГІДРА там, він зустрічається зі Стівом і Семом біля своєї уявної могили. Там же їх зустрічає Наташа, теж вимушена піти в підпілля. Перед відходом вона віддає Стіву справу Бакі, де описано, як він вижив і як йому стирали пам'ять, і називає справжнє ім'я Агента 13 — Шерон, радячи з нею зустрітися. Стів і Сем вирушають на пошуки Зимового Солдата.

У першій сцені після титрів барон Вольфганг фон Штрукер у своєму підземному притулку обговорює зі своїм підлеглим майбутні плани ГІДРА. Його вчені вивчають енергетичний скіпетр асгардского бога Локі і двох незвичайних бранців: «близнюків», юнака зі надлюдською швидкістю і дівчину з телекінетичними здібностями. У другій сцені Зимовий Солдат відвідує виставку, присвячену Капітану Америці в музеї Смітсонівського інституту. Тут він знаходить інформацію про Джеймса Бьюкенена «Бакі» Барнса — своє справжнє ім'я.

== У ролях ==
{{2|
{{ВРоляхВерх}}
{{ВРолях|[[Кріс Еванс]]||[[Капітан Америка|Стівен Роджерс / Капітан Америка]]}}
{{ВРолях|[[Себастьян Стен]]||[[Бакі Барнс (Кіновсесвіт Marvel)|Бакі Барнс / Зимовий Солдат]]}}
{{ВРолях|[[Гейлі Етвел]]||[[Пеггі Картер|Маргарет Картер]]}}
{{ВРолях|[[Тобі Джонс]]||{{Не перекладено|Арнім Зола (Marvel Comics)|Арнім Зола|en|Arnim Zola}}}}
{{ВРолях|[[Скарлетт Йоганссон]]||[[Чорна Вдова (MARVEL)|Наталія Романова / Чорна Вдова]]}}
{{ВРолях|[[Семюел Лірой Джексон]]||[[Нік Ф'юрі|Ніколас Ф'юрі]]}}
{{ВРолях|[[Кобі Смолдерс]]||[[Марія Гілл]]}}
{{ВРолях|[[Ентоні Макі]]||[[Сокіл (Marvel Comics)|Семуель Вілсон / Сокіл]]}}
{{ВРоляхНиз}}
|
{{ВРоляхВерх}}
{{ВРолях|[[Роберт Редфорд]]||[[Александр Пірс]]}}
{{ВРолях|[[Френк Ґрілло]]||[[Кроссбоунс|Брок Рамлоу / Кроссбоунс]]}}
{{ВРолях|[[Жорж Сен-П'єр]]||{{Не перекладено|Батрок СТрибун (Marvel Comics)|Жорж Батрок|en|Batroc the Leaper}}}}
{{ВРолях|[[Емілі Ван Кемп]]||{{Не перекладено|Шерон Картер (Marvel Comics)|агент Шерон Картер|en|Sharon Carter}}}}
{{ВРолях|[[Максиміліано Ернандес]]||{{Не перекладено|Джаспер Сітвелл (Marvel Comics)|агент Джаспер Сітвелл|en|Jasper Sitwell}}}}
{{ВРолях|[[Каллан Мелвей]]||агент Джек Роллінс}}
{{ВРолях|[[Гаррі Шендлінґ]]||сенатор Штерн}}
{{ВРолях|[[Дженні Егаттер]]||Памела Хоулі}}
{{ВРоляхНиз}}
}}
Також [[Алан Дейл]], [[Чін Хан]] та [[Бернард Вайт]] з'явилися як члени Світової ради безпеки, [[Гері Сініз]] виступив в якості оповідача для виставки у [[Смітсонівський інститут|Смітсонівському інституту]], присвяченій [[Капітан Америка|Капітану Америці]]. Співзасновник [[Marvel Comics]] [[Стен Лі]], режисер фільму [[Брати Руссо|Джо Руссо]] та [[стендап-комік]] [[Денні Пуді]] отримали коротенькі [[камео]] охоронця, доктора та техніка [[Щ.И.Т.]]а відповідно. У [[Сцена після титрів|сцені після титрів]] з'явилися [[Елізабет Олсен]] у ролі [[Багряна відьма (персонаж)|Ванди Максимофф]], [[Аарон Тейлор-Джонсон]] у ролі [[Ртуть (персонаж)|П'єтро Максимофф]] та [[Томас Кречманн]] у ролі {{Не перекладено|Барон Штрукер (Marvel Comics)|Барона фон Штрукера|en|Baron Strucker}}.

== Український дубляж ==
* Фільм дубльований українською мовою студією [[Le Doyen Studio|Le Doyen]] на замовлення «[[Disney Character Voices International]]» у 2014 році.
* Переклад: Олекси Негребецького
* Режисер дубляжу: [[Костянтин Лінартович]]
{{Вікіцитати}}Ролі дублювали:
* Стів Роджерс - [[Дмитро Лінартович]]
* Нік Ф'юрі - Олександр Шевчук
* Наташа Романофф - Наталя Романько-Кисельова
* Пілот - [[Войчук Михайло Дмитрович|Михайло Войчук]]
* Зола - Ігор Щербак
* Пеґґі - Катерина Качан
* Бакі - Юрій Кудрявець
* Рамлоу - Кирило Нікітенко
* Сем - Володимир Паляниця
* Гілл - Юлія Перенчук
* Сітвел - Володимир Кокотунов
* Александр Пірс - Володимир Нечепоренко
* Рената Гоулі - Людмила Суслова
* Інструктор - Роман Чупіс
* Роквел - Юрій Висоцький
* Стерн - Валерій Невєдров
* Членком - Анатолій Зіновенко
* Старківець - Дмитро Вікулов
* Штрукер - Ігор Волков
* Лікарка - Наталя Лук'янець
* Шерон - Катерина Брайковська
* Дівчинка 1 - Галина Дубок
* Дівчинка 2 - Софія Ісміндірова
* Науковець - Анатолій Пашнін
* Сінґх, ФБРівець - Олексій Радько
А також: [[Барчук Анатолій Трохимович|Анатолій Барчук]], Олексій Череватенко, Юрій Сосков, [[Сова Дмитро Павлович|Дмитро Сова]], Сергій Солопай, Андрій Соболєв, В'ячеслав Дудко, Катерина Башкіна-Зленко, Марія Єременко, [[Борозенець Олена Сергіївна|Олена Борозенець]], Андрій Альохін та інші.

== Сприйняття ==

=== Критика ===
Станом на [[31 січня]] [[2014]] року рейтинг очікування фільму на сайті [[Rotten Tomatoes]] становив 99 % зі 105,425 голосів, на [[Kino-teatr.ua]] — 91 % (11 голосів)<ref name="kino-teatr"/>.

Фільм отримав позитивні відгуки: [[Rotten Tomatoes]] дав оцінку 89 % на основі 231 відгуку від критиків (середня оцінка 7,5/10) і 94 % від глядачів із середньою оцінкою 4,4/5 (206,354 голоси). Загалом на сайті фільм має позитивний рейтинг, фільму зарахований «стиглий помідор» від кінокритиків і «попкорн» від глядачів<ref>{{cite web |url= http://www.rottentomatoes.com/m/captain_america_the_winter_soldier_2014/ |назва= Captain America: The Winter Soldier |автор=  |дата=  |видавець= Rotten Tomatoes |дата-доступу= 16 травня 2014 |мова= en |archive-date= 26 липня 2015 |archive-url= https://web.archive.org/web/20150726040718/http://www.rottentomatoes.com/m/captain_america_the_winter_soldier_2014/ }}</ref>, [[Internet Movie Database]] — 8,2/10 (136 124 голоси)<ref name="imdb"/>, [[Metacritic]] — 70/100 (44 відгуки критиків) і 8,3/10 від глядачів (686 голосів). Загалом на цьому ресурсі від критиків і від глядачів фільм отримав позитивні відгуки<ref>{{cite web |url= http://www.metacritic.com/movie/captain-america-the-winter-soldier |назва= Captain America: The Winter Soldier |автор=  |дата=  |видавець= Metacritic |дата-доступу= 16 травня 2014 |мова= en |archive-date= 4 серпня 2019 |archive-url= https://web.archive.org/web/20190804000303/https://www.metacritic.com/movie/captain-america-the-winter-soldier }}</ref>.

=== Касові збори ===
Під час показу в Україні, що розпочався [[3 квітня]] 2014 року, протягом першого тижня фільм показали у 167 кінотеатрах і він зібрав 407,915 $, що на той час дозволило йому зайняти 2 місце серед усіх прем'єр. Станом на 14 травня 2014 року показ стрічки триває 6 тижнів і за цей час стрічка зібрала 846,367 $<ref>{{cite web |url= http://www.boxofficemojo.com/movies/?page=intl&country=UA&id=marvel14b.htm |назва= Captain America: The Winter Soldier — Ukraine Weekend Box Office |автор=  |дата=  |видавець= Box Office Mojo |дата-доступу= 16 травня 2014 |мова= en |archive-date= 13 травня 2014 |archive-url= https://web.archive.org/web/20140513034851/http://www.boxofficemojo.com/movies/?page=intl&country=UA&id=marvel14b.htm }}</ref>. Із цим показником стрічка посіла 12-те місце в українському кінопрокаті 2014 року<ref>{{cite web |url= http://www.boxofficemojo.com/intl/ukraine/yearly/?yr=2014&p=.htm |назва= Ukraine Yearly Box Office. 2014 |автор=  |дата=  |видавець= Box Office Mojo |дата-доступу= 16 травня 2014 |мова= en |archive-date= 24 вересня 2014 |archive-url= https://web.archive.org/web/20140924040929/http://www.boxofficemojo.com/intl/ukraine/yearly/?yr=2014&p=.htm }}</ref>.

Під час показу у США, що розпочався [[4 квітня]] [[2014]] року, протягом першого тижня фільм показали у 3,938 кінотеатрах і він зібрав 95,023,721 $, що на той час дозволило йому зайняти 1 місце серед усіх прем'єр. Показ фільму тривав 140 днів (20 тижнів) і за цей час фільм зібрав у прокаті у США 259 766 572  долари США<ref name="boxofficemojo"/> (за іншими даними 259 746 958 $<ref name="the-numbers">{{cite web |url= http://www.the-numbers.com/movie/Captain-America-The-Winter-Soldier#tab=summary |назва= Captain America: The Winter Soldier |автор=  |дата=|видавець= The Numbers | дата-доступу= 14 травня 2016 |мова= en }}</ref>), а у решті світу 454 654 931 $<ref name="boxofficemojo"/><ref name="the-numbers"/>, тобто загалом 714 421 503 $<ref name="boxofficemojo"/>  при бюджеті 170 млн $<ref name="boxofficemojo"/><ref name="the-numbers"/>.

== Нагороди та номінації ==
{| class="wikitable"
|-
! Рік !! Нагорода !! Категорія !! Номінант !! Результат
|-
| rowspan="1"|[[2015 в кіно|2015]]
| [[Оскар (87-а церемонія вручення)|Премія «Оскар»]]
| [[Премія «Оскар» за найкращі візуальні ефекти|Найкращі візуальні ефекти]]
| Ден ДіЛью, Расселл Ерл, Браян Грілл, Ден Садік
| {{nom}}
|}

== Джерела ==

=== Виноски ===
{{reflist|2}}

=== Посилання ===
{{Вікіпосилання
|Тема               = Перший месник: Друга війна
|Портал             = Кінематограф
|Портал-зображення  = Video-x-generic.svg
|Портал1            =
|Портал1-зображення =
|Портал2            =
|Портал2-зображення =
|Вікісловник        =
|Вікіпідручник      =
|Вікіцитати         =
|Вікіджерела        =
|Вікіновини         =
|Вікісховище        =
|Метавікі           =
|Проєкт             = Кінематограф
|Проєкт-зображення  = Exquisite-xine.png
}}

* [http://www.captainamericathewintersoldiermovie.com captainamericathewintersoldiermovie.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211224025122/http://www.captainamericathewintersoldiermovie.com/ |date=24 грудня 2021 }} {{ref-en}}
* {{IMDb title|1843866|Captain America: The Winter Soldier}}
* {{rotten-tomatoes|captain_america_the_winter_soldier_2014|Captain America: The Winter Soldier}}
* {{Metacritic film|captain-america-the-winter-soldier|Captain America: The Winter Soldier}}
* {{Mojo title|marvel14b|Captain America: The Winter Soldier}}
* {{kino-teatr фільм|7052|Перший месник: Зимовий солдат}}

{{Кінематографічний всесвіт Marvel}}

{{Бібліоінформація}}

{{USA-film-stub}}

[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми-сиквели]]
[[Категорія:3D фільми 2000-х]]
[[Категорія:Фільми студії Дісней]]
[[Категорія:Фільми IMAX]]
[[Категорія:Фільми про тероризм]]
[[Категорія:Фільми про шпигунів]]
[[Категорія:Фільми про амнезію]]
[[Категорія:Фільми кінематографічного всесвіту Marvel]]
[[Категорія:Фільми США 2014]]
[[Категорія:Фільми про Капітана Америку]]
[[Категорія:Серія фільмів «Капітан Америка»|2]]
[[Категорія:Бойовики-трилери 2014]]
[[Категорія:Супергеройські фільми-кросовери]]
[[Категорія:Науково-фантастичні бойовики 2014]]
[[Категорія:Фільми другої фази кіновсесвіту Marvel]]

title: Captain America: The Winter Soldier

Жанр: бойовик · пригоди · фантастика

Режисер: Ентоні Руссо, Джо Руссо

Продюсер: Кевін Файгі

Сценарист: Крістофер Маркус і Стівен Макфілі

На основі: коміксів Джо Саймона і Джека Кірбі

У головних · ролях: Кріс Еванс · Скарлетт Йоганссон · Себастьян Стен · Ентоні Макі · Кобі Смолдерс

Оператор: Трент Опалок

Композитор: Генрі Джекмен

Монтаж: Джеффрі Форд

Художник: Peter Wenhamd

Кінокомпанія: Marvel Entertainment · Marvel Studios · Sony Pictures Imageworks

Дистриб'ютор: США — Walt Disney Studios Motion Pictures

Мова: англійська · російська

Країна: США

Дата виходу: США — 4 квітня 2014 · Україна — 3 квітня 2014

Рейтинг: IMDb: · MPAA: PG-13

Попередній: КВМ: «Царство темряви» (2013) · КА: «Перший месник» (2011)

Наступний: КВМ: «Вартові галактики» (2014) · КА: «Протистояння» (2016)

П:
Портал «Кінематограф»
Проєкт «Кінематограф»

d: Інформація у Вікіданих?

CMNS: Перший месник: Друга війна у Вікісховищі?


text:
# Полиск мінералів
Полиск мінералів (рос. отлив минералов, англ. chatoyancy of minerals, нім. Schillern n der Minerale) — фізичне явище, пов'язане з блиском мінералів, поверхня яких характеризується явно вираженим орієнтуванням частинок, що складають мінерал. Для мінералів з паралельноволокнистою будовою характерний шовковистий полиск (азбест), а для мінералів з цілком досконалою спайністю — перламутровий (слюда, пластинчастий гіпс).

title: Полиск мінералів

wikitext:
[[Файл:Tigers-Eye.jpg|thumb|180px|[[Мінерал]] «[[Тигрове око]]»]]
'''Полиск мінералів''' ({{lang-ru|отлив минералов}}, {{lang-en|chatoyancy of minerals}}, {{lang-de|Schillern n der Minerale}}) — [[фізичне явище]], пов'язане з [[блиск]]ом [[мінерал]]ів, поверхня яких характеризується явно вираженим орієнтуванням частинок, що складають мінерал. Для мінералів з паралельноволокнистою будовою характерний шовковистий полиск ([[азбест]]), а для мінералів з цілком досконалою [[спайність|спайністю]] — перламутровий ([[слюда]], пластинчастий [[гіпс]]).

== Див. також ==

* [[Котяче око]]
* [[Блиск]]
* [[Гра кольорів]]

== Література ==
* {{МГЕ|nocat=1}}
* Лазаренко Є. К., Винар О. М. Мінералогічний словник, К.: Наукова думка. — 1975. — 774 с.
{{Authority control}}
[[Категорія:Фізика мінералів]]
[[Категорія:Оптичні ефекти]]


text:
# Agrimonia coreana
Agrimonia coreana — вид рослин з роду парило (Agrimonia).

## Поширення та середовище існування
Вид є ендемічним для Японії, Корейського півострова, Росії (Приморський край) та Китаю (провінції: Цзілінь, Ляонін, Шаньдун, Чжецзян). Зростає на узліссях та в заростях на гірських схилах, на висоті від 500 до 800 метрів над рівнем моря. Рослина віддає перевагу помірному клімату та цвіте на добре дренованих ґрунтах, багатих на органічні речовини.

## Опис
Трав'яниста рослина заввишки від 70 до 100 см. Кореневище горизонтальне, дерев'янисте, з багатьма бічними коренями. Стебла волосисті та опушені. Прилистки широкояйцеподібні, край грубо городчастий або лопатевий. Черешок рідко волосистий та опушений. Листкова пластинка перервана, непарнопериста, з 3 або 4 парами листочків, а на верхньому листку з 1 або 2 парами. Листочки сидячі, ромбо-еліптичні або оберненояйцеподібно-еліптичні, від 2 до 6 см завдовжки та від 1,5 до 3 см завширшки, зверху притиснуто волосисті або голі, основа клиноподібна або широколистяна, край грубо городчастий, верхівка тупа або гостра. Суцвіття досить пухке, стержень тонкий, опушений та волосистий. Між квітками суцвіття є інтервали в  1,5–4 см. Квіти 7–9 мм у діаметрі. Квітконіжка розміром 1–3 мм. Чашолистки трикутно-яйцеподібні. Пелюстки жовті, оберненояйцеподібно-довгасті. Тичинок від 17 до 24. Рильце головчасте. Кількість хромосом 2n = 28.

## Ріст й розмноження
Вид розмножується переважно насінням, яке розноситься вітром або тваринами завдяки своїй щетинистій структурі. Період цвітіння рослини триває з червня по серпень. Також вид може розмножуватися вегетативно через кореневище, що дозволяє йому ефективно колонізувати нові ділянки.

## Екологія
Ця рослина відіграє вирішальну роль у  екосистемі. Вона служить джерелом їжі для запилювачів, таких як бджоли та метелики. Крім того, її листя забезпечує середовище існування та живлення для різних травоїдних комах. Глибоке коріння рослини допомагає стабілізувати ґрунт, зменшуючи ерозію у вразливих районах.

## Використання
Agrimonia coreana використовується у траволікуванні, оскільки вона має кілька корисних властивостей, що пояснюються її багатим фітохімічним профілем. Її використовували для лікування різних захворювань, включаючи проблеми з травленням та деякі захворювання шкіри. Крім того, рослина цінується за свій потенціал покращувати якість ґрунту, що робить її чудовим вибором для ландшафтного дизайну.

title: Agrimonia coreana

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{speciesbox
|name =
|genus = Agrimonia
|species = coreana
|image = Agrimonia coreana 46585566.jpg
|authority = {{li|Nakai|Q=Q704751}}<ref>{{cite web|url= https://www.ipni.org/n/720253-1|title = International Plant Names Index|lang=en|access-date=2025-07-02}}</ref>
}}
'''''Agrimonia coreana''''' — вид рослин з роду [[парило]] (''Agrimonia'').

== Поширення та середовище існування ==
Вид є ендемічним для [[Японія|Японії]], [[Корейський півострів|Корейського півострова]], [[Росія|Росії]] ([[Приморський край]]) та [[Китай|Китаю]] (провінції: [[Цзілінь]], [[Ляонін]], [[Шаньдун]], [[Чжецзян]]). Зростає на узліссях та в заростях на гірських схилах, на висоті від 500 до 800 метрів над рівнем моря.<ref>{{cite web|url= https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:720253-1#distributions|title=Plants of the World Online|lang=en|access-date=2025-07-02}}</ref><ref name=foc>{{cite web|url= http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=2&taxon_id=200010595|title= ''Agrimonia coreana''|website = Flora of China|lang=en|access-date=2025-07-02}}</ref> [[Рослина]] віддає перевагу помірному клімату та цвіте на добре дренованих [[ґрунт]]ах, багатих на органічні речовини.<ref name=BR>{{cite web|url= https://www.botanicalrealm.com/plant-identification/agrimonia-coreana/ |title=''Agrimonia coreana''|website = Botanical Realm|lang=en|access-date=2025-07-02}}</ref>

== Опис ==
[[Трав'яниста рослина]] заввишки від 70 до 100 см. [[Корінь|Кореневище]] горизонтальне, дерев'янисте, з багатьма бічними коренями. [[Стебла]] волосисті та опушені. [[Прилистки]] широкояйцеподібні, край грубо городчастий або лопатевий. [[Черешок]] рідко волосистий та опушений. [[Листкова пластинка]] перервана, непарнопериста, з 3 або 4 парами листочків, а на верхньому листку з 1 або 2 парами. Листочки сидячі, ромбо-еліптичні або оберненояйцеподібно-еліптичні, від 2 до 6 см завдовжки та від 1,5 до 3 см завширшки, зверху притиснуто волосисті або голі, основа клиноподібна або широколистяна, край грубо городчастий, верхівка тупа або гостра. [[Суцвіття]] досить пухке, стержень тонкий, опушений та волосистий. Між квітками суцвіття є інтервали в  1,5–4 см. Квіти 7–9 мм у діаметрі. [[Квітконіжка]] розміром 1–3 мм. [[Чашолисток|Чашолистки]] трикутно-яйцеподібні. [[Пелюстка|Пелюстки]] жовті, оберненояйцеподібно-довгасті. [[Тичинка|Тичинок]] від 17 до 24. Рильце головчасте. Кількість хромосом 2n = 28.<ref name=foc/><ref name=BR/>

== Ріст й розмноження ==
Вид розмножується переважно [[насіння]]м, яке розноситься вітром або [[тварина]]ми завдяки своїй щетинистій структурі. Період [[цвітіння]] рослини триває з [[червень|червня]] по [[серпень]]. Також вид може розмножуватися вегетативно через кореневище, що дозволяє йому ефективно колонізувати нові ділянки.<ref name=BR/>

== Екологія ==
Ця рослина відіграє вирішальну роль у  [[екосистема|екосистемі]]. Вона служить джерелом їжі для запилювачів, таких як [[бджола|бджоли]] та [[метелик]]и. Крім того, її листя забезпечує середовище існування та живлення для різних травоїдних [[комахи|комах]]. Глибоке коріння рослини допомагає стабілізувати ґрунт, зменшуючи ерозію у вразливих районах.<ref name=BR/>

== Використання ==
''Agrimonia coreana'' використовується у [[траволікування|траволікуванні]], оскільки вона має кілька корисних властивостей, що пояснюються її багатим фітохімічним профілем. Її використовували для лікування різних захворювань, включаючи проблеми з травленням та деякі [[захворювання шкіри]]. Крім того, рослина цінується за свій потенціал покращувати якість [[ґрунт]]у, що робить її чудовим вибором для ландшафтного дизайну.<ref name=BR/>

== Примітки ==
{{reflist}}
{{taxonbar|from=Q11076015}}
[[Категорія:Рослини, описані 1918]]
[[Категорія:Парило]]
[[Категорія:Ендемічна флора Азії]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Розиди (Rosids)

Порядок: Розоцвіті (Rosales)

Родина: Трояндові (Rosaceae)

Рід: Парило (Agrimonia)

Вид: A. coreana

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Agrimonia coreana · Nakai


text:
# Трава зелена
«Трава зелена» — радянський двосерійний телефільм 1986 року, знятий режисером Володимиром Назаровим на кіностудії «Мосфільм».

## Сюжет
Мирно протікає життя в родині Анни та Миколи, хоча дружина щодня зустрічає та проводжає пароплав, на якому працює Іван — її перше кохання. Анна — відводить колгоспних корів від сільського «активіста» Репьохіна, безвідповідального та несерйозного типа, і ховає їх на покинутому займищі. Розслідування цієї справи доручено лейтенанту міліції Коржову.

## У ролях
- Ірина Резнікова — Анна Антипова
- Валерій Золотухін — Микола, чоловік Анни, сільський автоконструктор-аматор
- Тетяна Агафонова — Анфіса, самотня сільська сусідка, що повернулася із міста
- Георгій Ніколаєнко — Павло Коржов, старший лейтенант міліції
- Стасіс Петронайтіс — Іван Селіванов, матрос, перше кохання Анни
- Олександр П'ятков — Боря Репьохін, зоотехнік
- Ірина Климова — Настя, дочка Анни та Миколи
- Владислав Демченко — Льошка, наречений Насті, кіномеханік, хлопець із міста
- Станіслав Чекан — дід Матвій, колгоспний сторож
- Катерина Голубєва-Польді — Катя, дочка Анфіси
- Валерій Бєляков — бригадир ремонтників
- Юрій Думчев — «просторовий дядько»
- Олексій Аношкін — епізод
- В. Буділов — епізод
- Л. Власкіна — епізод
- Марина Лобишева-Ганчук — доярка
- Валерій Головненков — шофер
- Петро Засецький — епізод
- О. Зав'ялова — доярка
- Ірина Дітц — Таня, подруга Насті
- Юрій Кирєєв — епізод
- Я. Ковальова — епізод
- Галина Куликовська — епізод
- Євгенія Лижина — баба Кланя (озвучила Марія Виноградова)
- Д. Пряхін — епізод
- Тамара Совчі — Тамара, дружина зоотехніка Репьохіна
- Олександр Своротенін — епізод
- Володимир Ткалич — епізод
- Ольга Шрамко — епізод
- Віктор Чеботарьов — епізод
- Сергій Чекан — матрос
- Микола Фомін — епізод
- Геннадій Юхтін — капітан річкового теплохода
- Андрій Костякін — сільський хлопець
- Сергій Бистрицький — епізод

## Знімальна група
- Режисер — Володимир Назаров
- Сценаристи — Віктор Потєйкин, Володимир Назаров
- Оператори — Сергій Вронський, Володимир М'ясников
- Композитор — Олександр Журбін
- Художник — Олексій Лебедєв

title: Трава зелена

wikitext:
{{Фільм
|українська назва =Трава зелена
|оригінальна назва =
|зображення =Трава зелена.png
|жанр       =мелодрама
|режисер    =[[Назаров Володимир Олександрович|Володимир Назаров]]
|сценарист  =[[Віктор Потєйкин]]
[[Назаров Володимир Олександрович|Володимир Назаров]]
|Продюсер   =
|Актори     =[[Ірина Резнікова]]
[[Золотухін Валерій Сергійович|Валерій Золотухін]]
|оператор   =[[Сергій Вронський]]
[[Володимир М'ясников]]
|композитор =[[Журбін Олександр Борисович|Олександр Журбін]]
|художник   =[[Олексій Лебедєв]]
|кінокомпанія =«[[Мосфільм]]»
|країна     = {{USSR}}
|тривалість =132 хв. (2 серії)
|рік        = 1986
| ідентифікатор =0275738
}}
'''«Трава зелена»''' — радянський двосерійний телефільм 1986 року, знятий режисером [[Назаров Володимир Олександрович|Володимиром Назаровим]] на кіностудії «[[Мосфільм]]».

== Сюжет ==
Мирно протікає життя в родині Анни та Миколи, хоча дружина щодня зустрічає та проводжає пароплав, на якому працює Іван — її перше кохання. Анна — відводить колгоспних корів від сільського «активіста» Репьохіна, безвідповідального та несерйозного типа, і ховає їх на покинутому займищі. Розслідування цієї справи доручено лейтенанту міліції Коржову.

== У ролях ==
{{div col}}
* [[Ірина Резнікова]] — ''Анна Антипова
* [[Золотухін Валерій Сергійович|Валерій Золотухін]] — ''Микола, чоловік Анни, сільський автоконструктор-аматор
* [[Агафонова Тетяна Іванівна|Тетяна Агафонова]] — ''Анфіса, самотня сільська сусідка, що повернулася із міста
* [[Георгій Ніколаєнко]] — ''Павло Коржов, старший лейтенант міліції
* [[Стасіс Петронайтіс]] — ''Іван Селіванов, матрос, перше кохання Анни
* [[Олександр П'ятков]] — ''Боря Репьохін, зоотехнік
* [[Ірина Климова]] — ''Настя, дочка Анни та Миколи
* [[Владислав Демченко]] — ''Льошка, наречений Насті, кіномеханік, хлопець із міста
* [[Чекан Станіслав Юліанович|Станіслав Чекан]] — ''дід Матвій, колгоспний сторож
* [[Катерина Голубєва-Польді]] — ''Катя, дочка Анфіси
* [[Валерій Бєляков]] — ''бригадир ремонтників
* [[Юрій Думчев]] — ''«просторовий дядько»
* [[Олексій Аношкін]] — епізод
* В. Буділов — епізод
* Л. Власкіна — епізод
* [[Марина Лобишева-Ганчук]] — ''доярка
* [[Валерій Головненков]] — ''шофер
* [[Петро Засецький]] — епізод
* О. Зав'ялова — ''доярка
* [[Ірина Дітц]] — ''Таня, подруга Насті
* [[Юрій Кирєєв]] — епізод
* Я. Ковальова — епізод
* [[Галина Куликовська]] — епізод
* [[Євгенія Лижина]] — ''баба Кланя'' (озвучила [[Виноградова Марія Сергіївна|Марія Виноградова]])
* Д. Пряхін — епізод
* [[Тамара Совчі]] — ''Тамара, дружина зоотехніка Репьохіна
* [[Олександр Своротенін]] — епізод
* [[Володимир Ткалич]] — епізод
* [[Ольга Шрамко]] — епізод
* [[Віктор Чеботарьов]] — епізод
* [[Сергій Чекан]] — ''матрос
* [[Микола Фомін]] — епізод
* [[Юхтін Геннадій Гаврилович|Геннадій Юхтін]] — ''капітан річкового теплохода
* [[Андрій Костякін]] — ''сільський хлопець
* [[Сергій Бистрицький]] — епізод
{{div col end}}

== Знімальна група ==
* Режисер — [[Назаров Володимир Олександрович|Володимир Назаров]]
* Сценаристи — [[Віктор Потєйкин]], [[Назаров Володимир Олександрович|Володимир Назаров]]
* Оператори — [[Сергій Вронський]], [[Володимир М'ясников]]
* Композитор — [[Журбін Олександр Борисович|Олександр Журбін]]
* Художник — [[Олексій Лебедєв]]

== Посилання ==
* {{imdb|id=0275738|name=''Чужі ігри''}}
{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Кінематограф}}
[[Категорія:Фільми СРСР 1986]]
[[Категорія:Фільми-мелодрами СРСР]]
[[Категорія:Фільми студії «Мосфільм»]]

title: Трава зелена ·

Жанр: мелодрама

Режисер: Володимир Назаров

Сценарист: Віктор Потєйкин · Володимир Назаров

У головних · ролях: Ірина Резнікова · Валерій Золотухін

Оператор: Сергій Вронський · Володимир М'ясников

Композитор: Олександр Журбін

Художник: Олексій Лебедєв

Кінокомпанія: «Мосфільм»

Тривалість: 132 хв. (2 серії)

Країна: СРСР