text:
# Чарльз Кіттель
Чарльз Кіттель (англ. Charles Kittel; 18 липня 1916, Нью-Йорк — 15 травня 2019, Берклі) — американський фізик, професор Каліфорнійського університету в Берклі з 1951 року, заслужений (емерит) професор (1978—2019).

## Біографія
Чарльз Кіттель народився в Нью-Йорку в 1916. Навчався з 1934 року в Массачусетському технологічному інституті та з 1936 року в Кембриджському університеті, де у 1938 році отримав ступінь бакалавра мистецтв. У 1941 році в Університеті Вісконсін-Медісон захистив докторську дисертацію під керівництвом Грегорі Брейта. Під час Другої світової війни приєднався до Дослідницької групи підводних операцій (SORG), займався розробкою магнітних мін і методів розмагнічування кораблів, служив у Військово-морських силах США дослідником і військово-морським аташе при американському посольстві у Лондоні. У 1945 повернувся до Массачусетського технологічного інституту. З 1947 до 1951 працював у Лабораторіях Белла в групі фізики твердого тіла.
З 1951 Кіттель працював в Каліфорнійському університеті в Берклі, де викладав і проводив дослідження в галузі теоретичної фізики твердого тіла. Тричі відзначений стипендією Гуггенхайма у 1945, 1956 і 1963. З ним працювало багато відомих постдокторантів, у тому числі Джеймс С. Філліпс і П'єр-Жиль де Жен. У 1957 був обраний членом Національної академії наук США.
Кіттель відіграв велику роль у розвитку викладання фізики в Берклі, де розробив вступний курс фізики, курси фізики конденсованого стану і термодинаміки. Низка його підручників стали класичними, зокрема книга «Вступ до фізики твердого тіла», що витримала 8 видань, стала настільною для викладачів і студентів по всьому світу.
Чарльз Кіттель помер 15 травня 2019 року в 102-річному віці.

## Наукова діяльність
Наукові роботи Кіттеля присвячені фізиці твердого тіла, магнетизму, статистичній фізиці. Зокрема, він зробив істотний внесок у розвиток теорії ферро- і феримагнетизму: показав, що досить дрібні феромагнітні частинки містять лише один магнітний домен (1946); з Кон'єрсом Херрінгом у 1951 побудував теорію спінових хвиль і відкрив магнону моду в феромагнетиках (мода Кіттеля); запропонував модель Яфета—Кіттеля, що узагальнює теорію феромагнетизму Нееля (1952); був одним з авторів теоретичного відкриття РККІ-обмінної взаємодії (1954, перше К позначає Кіттеля); розробив теорію антисегнетоелектриків і антиферомагнітного резонансу (1951), теорію магнітних фазових переходів першого роду (1960). У 1955 році Кіттель зі співавторами відкрили циклотронний резонанс у германії p-типу, здійснивши перше пряме вимірювання кінематики електронів у твердому тілі, що підтвердило справедливість зонної теорії та важливість урахування спін-орбітальної взаємодії. Він також провів одне з перших досліджень спінових резонансів у центрах забарвлення, вивчив значення структурного безладу в зменшенні теплопровідності скел, передбачив спін — фонону взаємодію у парамагнетиках.

## Нагороди
- Премія Олівера Баклі (1957)[14]
- Премія за видатні заслуги у викладанні від Каліфорнійського університету в Берклі (1970)
- Медаль Ерстеда (1979)[15]

## Основні праці
Книги
- Kittel C. Introduction to Solid State Physics. — 1953 (1st ed.), 2005 (8th ed.). — ISBN 0-471-41526-X.
  - Киттель Ч. Элементарная физика твердого тела. — М. : Наука, 1965.
  - Киттель Ч. Введение в физику твердого тела. — М. : Наука, 1978.
- Kittel C. Elementary Statistical Physics. — John Wiley & Sons, 1958.
  - Киттель Ч. Элементарная статистическая физика. — М. : Издательство иностранной литературы, 1960.
- Kittel C. Quantum Theory of Solids. — 1963 (1st ed.), 1987 (2nd ed.). — ISBN 0-471-62412-8.
  - Киттель Ч. Квантовая теория твердых тел. — М. : Наука, 1967.
- Kittel C., Knight W.D., Ruderman M.A. Mechanics (Berkeley Physics Course, Vol. 1). — McGraw-Hill, 1973 (2nd ed.). — ISBN 0-7167-1088-9.
  - Киттель Ч., Найт У., Рудерман М. Механика (Берклеевский курс физики, т. 1). — М. : Наука, 1983 (3-е изд.).
- Kittel C., Kroemer H.  — W. H. Freeman, 1980 (2nd ed.). — ISBN 0-7167-1088-9.
  - Киттель Ч. Статистическая термодинамика. — М. : Наука, 1977.

Статті
- Kittel C. Theory of the structure of ferromagnetic domains in films and small particles // Physical Review. — 1946. — Т. 70 (25 березня). — С. 965-971. — DOI:10.1103/PhysRev.70.965.
- Kittel C. On the theory of ferromagnetic resonance absorption // Physical Review. — 1948. — Т. 73 (25 березня). — С. 155-161. — DOI:10.1103/PhysRev.73.155.
- Kittel C. Physical theory of ferromagnetic domains // Reviews of Modern Physics. — 1949. — Т. 21 (25 березня). — С. 541-583. — DOI:10.1103/RevModPhys.21.541.
- Yafet Y., Kittel C. Antiferromagnetic arrangements in ferrites // Physical Review. — 1952. — Т. 87 (25 березня). — С. 290-294. — DOI:10.1103/PhysRev.87.290.
- Ruderman M.A., Kittel C. Indirect exchange coupling of nuclear magnetic moments by conduction electrons // Physical Review. — 1954. — Т. 96 (25 березня). — С. 99-102. — DOI:10.1103/PhysRev.96.99.
- Dresselhaus G., Kip A.F., Kittel C. Cyclotron resonance of electrons and holes in silicon and germanium crystals // Physical Review. — 1955. — Т. 98 (25 березня). — С. 368-384. — DOI:10.1103/PhysRev.98.368.
- Kittel C. Excitation of spin waves in a ferromagnet by a uniform rf field // Physical Review. — 1958. — Т. 110 (25 березня). — С. 1295-1297. — DOI:10.1103/PhysRev.110.1295.

title: Чарльз Кіттель

wikitext:
{{Науковець
|зображення = Чарльз Кіттель.jpg
}}
'''Чарльз Кіттель''' ({{lang-en|Charles Kittel}}; [[18 липня]] [[1916]], [[Нью-Йорк]] — [[15 травня]] [[2019]], [[Берклі]]) — [[Сполучені Штати Америки|американський]] [[фізик]], [[професор]] [[Університет Каліфорнії (Берклі)|Каліфорнійського університету в Берклі]] з 1951 року, [[Емерит|заслужений (емерит)]] професор (1978—2019)<ref name="CKittel">{{Cite web|url=http://history.aip.org/history/acap/biographies/bio.jsp?kittelc|title=Charles Kittel, Array of Contemporary American Physicists|accessdate=2019-09-05|archiveurl=https://web.archive.org/web/20161231071107/http://history.aip.org/history/acap/biographies/bio.jsp?kittelc|archivedate=2016-12-31|deadlink=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161231071107/http://history.aip.org/history/acap/biographies/bio.jsp?kittelc |date=2016-12-31 }}</ref>.

== Біографія ==
Чарльз Кіттель народився в Нью-Йорку в 1916<ref name="kittel">{{Cite web |url=https://books.google.ca/books?id=Re6fDgAAQBAJ&pg=RA1-PA141&dq=Charles+Kittel+1916&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwiYkt7e067TAhXrhVQKHc4hD-4Q6AEIJzAB#v=onepage&q=Charles%20Kittel%201916&f=false |title=Charles Kittel — Illustrated Encyclopedia of Applied and Engineering Physics, p. 141 |accessdate=12 лютого 2021 |archive-date=19 квітня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170419103218/https://books.google.ca/books?id=Re6fDgAAQBAJ&pg=RA1-PA141&dq=Charles+Kittel+1916&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwiYkt7e067TAhXrhVQKHc4hD-4Q6AEIJzAB#v=onepage&q=Charles%20Kittel%201916&f=false }}</ref><ref name=":0">{{Cite web |url=https://books.google.ca/books?id=sR4Ch1dMe8IC&pg=PA899&dq=Charles+Kittel+1916+New+York&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwjh_sXj067TAhXlw1QKHQPvA_gQ6AEIJTAB#v=onepage&q=Charles%20Kittel%201916%20New%20York&f=false |title=Kittel's biography. |accessdate=12 лютого 2021 |archive-date=19 квітня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170419102204/https://books.google.ca/books?id=sR4Ch1dMe8IC&pg=PA899&dq=Charles+Kittel+1916+New+York&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwjh_sXj067TAhXlw1QKHQPvA_gQ6AEIJTAB#v=onepage&q=Charles%20Kittel%201916%20New%20York&f=false }}</ref>. Навчався з 1934 року в [[Массачусетський технологічний інститут|Массачусетському технологічному інституті]] та з 1936 року в [[Кембриджський університет|Кембриджському університеті]], де у 1938 році отримав ступінь [[Бакалавр мистецтв|бакалавра мистецтв]]. У 1941 році в [[Університет Вісконсину у Медісоні|Університеті Вісконсін-Медісон]] захистив [[Дисертація|докторську дисертацію]] під керівництвом [[Грегорі Брейт]]а. Під час [[Друга світова війна|Другої світової війни]] приєднався до Дослідницької групи підводних операцій (SORG), займався розробкою [[Магнітна міна|магнітних мін]] і методів розмагнічування кораблів, служив у [[Військово-морські сили США|Військово-морських силах США]] дослідником і військово-морським аташе при американському посольстві у [[Лондон]]і. У 1945 повернувся до Массачусетського технологічного інституту. З 1947 до 1951 працював у [[Bell Labs|Лабораторіях Белла]] в групі фізики твердого тіла<ref>{{Cite web |url=https://history.aip.org/phn/11505002.html |title=American Institute of Physics-Charles Kittel |accessdate=12 лютого 2021 |archive-date=7 жовтня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20201007214736/https://history.aip.org/phn/11505002.html }}</ref>{{Sfn|Cohen & Cohen|2019}}.

З 1951 Кіттель працював в [[Університет Каліфорнії (Берклі)|Каліфорнійському університеті в Берклі]], де викладав і проводив дослідження в галузі теоретичної [[Фізика твердого тіла|фізики твердого тіла]]. Тричі відзначений [[Грант Ґуґґенгайма|стипендією Гуггенхайма]] у 1945, 1956 і 1963. З ним працювало багато відомих постдокторантів, у тому числі Джеймс С. Філліпс і [[П'єр Жиль де Жен|П'єр-Жиль де Жен]]<ref>[https://www.gf.org/fellows/ Alphabetical list of Fellows] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210214171150/https://www.gf.org/fellows/ |date=14 лютого 2021 }} on John Simon Guggenheim Memorial Foundation's website.</ref>. У 1957 був обраний членом [[Національна академія наук США|Національної академії наук США]]<ref>{{Cite web|url=http://www.nasonline.org/member-directory/members/53767.html|title=Архивированная копия|accessdate=2019-09-05|archiveurl=https://web.archive.org/web/20190324141831/http://www.nasonline.org/member-directory/members/53767.html|archivedate=2019-03-24|deadlink=yes}}</ref>.

Кіттель відіграв велику роль у розвитку викладання фізики в Берклі, де розробив вступний курс фізики, курси [[Фізика конденсованих середовищ|фізики конденсованого стану]] і [[Термодинаміка|термодинаміки]]. Низка його підручників стали класичними, зокрема книга «Вступ до [[Фізика твердого тіла|фізики твердого тіла]]<nowiki/>», що витримала 8 видань, стала настільною для викладачів і студентів по всьому світу.

Чарльз Кіттель помер 15 травня 2019 року в 102-річному віці<ref>{{Cite web |url=https://physics.berkeley.edu/news-events/news/20190516/remembering-charles-kittel |title=Remembering Charles Kittel |accessdate=12 лютого 2021 |archive-date=17 травня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190517172644/https://physics.berkeley.edu/news-events/news/20190516/remembering-charles-kittel }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190517172644/https://physics.berkeley.edu/news-events/news/20190516/remembering-charles-kittel |date=2019-05-17 }}</ref>.

== Наукова діяльність ==
Наукові роботи Кіттеля присвячені [[Фізика твердого тіла|фізиці твердого тіла]], [[магнетизм]]у, [[Статистична фізика|статистичній фізиці]]. Зокрема, він зробив істотний внесок у розвиток теорії [[Феромагнетизм|ферро-]] і [[феримагнетизм]]у: показав, що досить дрібні феромагнітні частинки містять лише один магнітний [[Магнітний домен|домен]] (1946); з Кон'єрсом Херрінгом у 1951 побудував теорію [[Магнон|спінових хвиль]] і відкрив магнону моду в феромагнетиках (мода Кіттеля); запропонував модель Яфета—Кіттеля, що узагальнює теорію [[феромагнетизм]]у [[Луї Неель|Нееля]] (1952); був одним з авторів теоретичного відкриття [[РККІ-взаємодія|РККІ-обмінної взаємодії]] (1954, перше К позначає Кіттеля); розробив теорію [[Антисегнетоелектрики|антисегнетоелектриків]] і антиферомагнітного резонансу (1951), теорію магнітних [[Фазовий перехід першого роду|фазових переходів першого роду]] (1960). У 1955 році Кіттель зі співавторами відкрили [[циклотронний резонанс]] у германії p-типу, здійснивши перше пряме вимірювання кінематики електронів у твердому тілі, що підтвердило справедливість [[Зонна теорія|зонної теорії]] та важливість урахування [[Спін-орбітальна взаємодія|спін-орбітальної взаємодії]]. Він також провів одне з перших досліджень спінових резонансів у [[F-центр|центрах забарвлення]], вивчив значення структурного безладу в зменшенні [[Коефіцієнт теплопровідності|теплопровідності]] скел, передбачив спін — фонону взаємодію у [[Парамагнетизм|парамагнетиках]].<ref name="kittel" /><ref name=":0" />

== Нагороди ==

* Премія Олівера Баклі (1957)<ref>{{Cite web|url=http://www.aip.org/history/acap/institutions/buckley.jsp|title=Oliver E. Buckley Condensed Matter Prize|publisher=AIP|language=en|accessdate=2012-12-16|archiveurl=https://web.archive.org/web/20121016082259/http://www.aip.org/history/acap/institutions/buckley.jsp#|archivedate=2012-10-16}}</ref>
* Премія за видатні заслуги у викладанні від Каліфорнійського університету в Берклі (1970)
* Медаль Ерстеда (1979)<ref>{{Стаття|title=Oersted Medal|видання=The Physics Teacher|том=17|номер=4|pages=262|doi=10.1119/1.2340210|bibcode=1979PhTea..17..262K|language=en|author=Robert; Karplus|date=1979|тип=journal}}</ref>

== Основні праці ==

; Книги

* {{Книга
|автор = Kittel C.
|заголовок = Introduction to Solid State Physics
|рік = 1953 (1st ed.), 2005 (8th ed.)
|ISBN = 0-471-41526-X
}}
** {{Книга
|автор = Киттель Ч.
|заголовок = Элементарная физика твердого тела
|рік = 1965
|місце = {{М.}}
|видавництво = [[Наука (видавництво)|Наука]]
}}
** {{Книга
|автор = Киттель Ч.
|заголовок = Введение в физику твердого тела
|рік = 1978
|місце = {{М.}}
|видавництво = [[Наука (видавництво)|Наука]]
}}
* {{Книга
|автор = Kittel C.
|заголовок = Elementary Statistical Physics
|рік = 1958
|видавництво = John Wiley & Sons
}}
** {{Книга
|автор = Киттель Ч.
|заголовок = Элементарная статистическая физика
|рік = 1960
|місце = {{М.}}
|видавництво = Издательство иностранной литературы
}}
* {{Книга
|автор = Kittel C.
|заголовок = Quantum Theory of Solids
|рік = 1963 (1st ed.), 1987 (2nd ed.)
|ISBN = 0-471-62412-8
}}
** {{Книга
|автор = Киттель Ч.
|заголовок = Квантовая теория твердых тел
|рік = 1967
|місце = {{М.}}
|видавництво = [[Наука (видавництво)|Наука]]
}}
* {{Книга
|автор = Kittel C., Knight W.D., Ruderman M.A.
|заголовок = Mechanics (Berkeley Physics Course, Vol. 1)
|рік = 1973 (2nd ed.)
|видавництво = McGraw-Hill
|ISBN = 0-7167-1088-9
}}
** {{Книга
|автор = Киттель Ч., Найт У., Рудерман М.
|заголовок = Механика (Берклеевский курс физики, т. 1)
|рік = 1983 (3-е изд.)
|місце = {{М.}}
|видавництво = [[Наука (видавництво)|Наука]]
}}
* {{Книга
|автор = Kittel C., Kroemer H.
|заголовок = Thermal Physics
|рік = 1980 (2nd ed.)
|видавництво = W. H. Freeman
|ISBN = 0-7167-1088-9
|назва =
}}
** {{Книга
|автор = Киттель Ч.
|заголовок = Статистическая термодинамика
|рік = 1977
|місце = {{М.}}
|видавництво = [[Наука (видавництво)|Наука]]
}}

; Статті

* {{Стаття|author=Kittel C.|title=Theory of the structure of ferromagnetic domains in films and small particles|видання=Physical Review|date=1946|volume=70|pages=965-971|doi=10.1103/PhysRev.70.965}}
* {{Стаття|author=Kittel C.|title=On the theory of ferromagnetic resonance absorption|видання=Physical Review|date=1948|volume=73|pages=155-161|doi=10.1103/PhysRev.73.155}}
* {{Стаття|author=Kittel C.|title=Physical theory of ferromagnetic domains|видання=Reviews of Modern Physics|date=1949|volume=21|pages=541-583|doi=10.1103/RevModPhys.21.541}}
* {{Стаття|author=Yafet Y., Kittel C.|title=Antiferromagnetic arrangements in ferrites|видання=Physical Review|date=1952|volume=87|pages=290-294|doi=10.1103/PhysRev.87.290}}
* {{Стаття|author=Ruderman M.A., Kittel C.|title=Indirect exchange coupling of nuclear magnetic moments by conduction electrons|видання=Physical Review|date=1954|volume=96|pages=99-102|doi=10.1103/PhysRev.96.99}}
* {{Стаття|author=Dresselhaus G., Kip A.F., Kittel C.|title=Cyclotron resonance of electrons and holes in silicon and germanium crystals|видання=Physical Review|date=1955|volume=98|pages=368-384|doi=10.1103/PhysRev.98.368}}
* {{Стаття|author=Kittel C.|title=Excitation of spin waves in a ferromagnet by a uniform rf field|видання=Physical Review|date=1958|volume=110|pages=1295-1297|doi=10.1103/PhysRev.110.1295}}

== Примітки ==
{{Reflist|30em}}

== Література ==

* Храмов, Ю. А. Киттель Чарлз // Физики: Биографический справочник / Под ред. [[Ахієзер Олександр Ілліч|А. И. Ахиезера]]. — Изд. 2-е, испр. и доп. — М. : Наука, 1983. — С. 133. — 400 с. — 200 000 экз. — ББК 22.3гя2. — УДК 53(G).
* {{Стаття|author=Cohen M.L., Cohen M.H.|title=Charles Kittel|видання=Physics Today|date=2019|volume=72|номер=10|pages=73|doi=10.1063/PT.3.4326|ref=Cohen & Cohen}}

* [http://www.webofstories.com/play/4407 Фрімен Дайсон про роботу в Берклі з Чарльзом Кіттеля]
* [https://history.aip.org/phn/11505002.html Чарльз Киттель] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201007214736/https://history.aip.org/phn/11505002.html |date=7 жовтня 2020 }} (Мережа історії фізики)
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Кіттель Чарльз}}
[[Категорія:Члени і члени-кореспонденти Національної академії наук США]]
[[Категорія:Квантові фізики]]

title: англ. Charles Kittel

Народився: 18 липня 1916 · Нью-Йорк, Нью-Йорк, США

Помер: 15 травня 2019 (102 роки) · Берклі, Аламеда, Каліфорнія, США

Діяльність: фізик, інженер, викладач університету

Alma mater: Кембриджський університет · Університет Вісконсину в Медісоні

Галузь: фізика

Заклад: Массачусетський технологічний інститут · Університет Каліфорнії (Берклі)

Науковий керівник: Грегорі Брейт

Аспіранти, докторанти: Albert Overhauserd · Morrel H. Cohend · George Feherd · Raymond L. Orbachd · Leonard M. Sanderd · Gene Dresselhausd · Sergio Rodríguezd · Herbert Shored · Jerome I. Kapland

Членство: Національна академія наук США · Американська академія мистецтв і наук

Нагороди: Грант Ґуґґенгайма медаль Ерстеда (1979) премія Олівера Баклі (1957) член Американського фізичного товариства


text:
# Міяґава Іссьо
Міяґава Іссьо (яп. 宮川 一笑; 1689 ― 20 січня 1780) — японський художник періоду Едо. Представник школи Міяґава.

## Життєпис
Народився в Едо, районі Тамата в 1689 році. Справжнє ім'я Кіхейдзі. З дитинства захопився малюванням. Став одним з улюблених учнів Міяґава Тьосюна. Змінив прізвище на Міяґава і взяв псевдонім Іссьо. Про діяльність Іссьо замало відомостей. У 1752 був вигнаний на острів Ніїдзіма після вбивства придворного художника сьогунату Кано Сюнга внаслідок конфлікту учнів школи Міягава зі школою Кано щодо оплати реставраційних робіт у святилищі Тосьо.
На засланні використовував псевдонім Фудзівара Андо. Помер у засланні 1780 року.

## Творчість
Доробок становить близько 60 робіт, більшість яких припадає на Едоський період творчості Іссьо. Художник працював переважно в жанрі сюнґа (зображення еротичних сцен) і частково — бідзінга (зображення красунь). У своїх роботах зображував не лише чоловіків і жінок, а також окремо чоловіків (часто під час сюдо — стосунків між самураями гомосексуального характеру). Змальовував акторів театру кабукі, гейш, борців сумо, самураїв. Особливістю є жвава міміка, усміхнені обличчя. Лінія змальовував енергійно, широкими і великими мазками. Також картини Іссьо є важливим джерелом з історія одягу та засічок тогочасного періоду.

wikiname: ukwiki

title: Міяґава Іссьо

in_language: uk

wikitext:
{{Художник
| Ім'я                = Міяґава Іссьо
| Оригінал імені      = 宮川 一笑
| Фото                = 'Bewhiskered Man Importuning a Wakashû' by Miyagawa Isshô.jpg
| Ширина              = 200px
| Підпис              = «Вусань залицяється до молодика»
| Ім'я при народженні = Кіхейдзі
| Дата народження     ={{ДН|||1689}}
| Місце народження    = [[Едо]]
| Дата смерті         = {{ДС|20|1|1780}}
| Місце смерті        =[[острів Ніїдзіма]]
| Національність      = [[Японія|японець]]
| Громадянство        = {{JPN}}
| Жанр                = [[укійо-е]]
| Навчання            =
| Напрямок            =
| Роки творчості      =
| Член КПРС з         =
| Покровитель         =
| Вплив               =
| Вплив на            =
| Премії              =
| Твори               =
| Сайт                =
}}
'''Міяґава Іссьо''' ({{lang-ja|宮川 一笑}}; [[1689]] ― [[20 січня]] [[1780]]) — [[японці|японський]] [[художник]] [[період Едо|періоду Едо]]. Представник школи Міяґава.

== Життєпис ==
Народився в Едо, районі Тамата в 1689 році. Справжнє ім'я Кіхейдзі. З дитинства захопився малюванням. Став одним з улюблених учнів [[Міяґава Тьосюн]]а. Змінив прізвище на Міяґава і взяв псевдонім Іссьо. Про діяльність Іссьо замало відомостей. У 1752 був вигнаний на [[острів Ніїдзіма]] після вбивства придворного художника сьогунату Кано Сюнга внаслідок конфлікту учнів школи Міягава зі школою Кано щодо оплати реставраційних робіт у святилищі Тосьо.

На засланні використовував псевдонім Фудзівара Андо. Помер у засланні 1780 року.

== Творчість ==
Доробок становить близько 60 робіт, більшість яких припадає на Едоський період творчості Іссьо. Художник працював переважно в жанрі [[сюнґа]] (зображення еротичних сцен) і частково — ''бідзінга'' (зображення красунь). У своїх роботах зображував не лише чоловіків і жінок, а також окремо чоловіків (часто під час [[сюдо]] — стосунків між самураями гомосексуального характеру). Змальовував акторів театру [[кабукі]], гейш, борців сумо, самураїв. Особливістю є жвава міміка, усміхнені обличчя. Лінія змальовував енергійно, широкими і великими мазками. Також картини Іссьо є важливим джерелом з історія одягу та засічок тогочасного періоду.

== Джерела ==
* Japan Ukiyo-e Society di «primaria colore ukiyo-e Encyclopedia» (Volume 2) Taishukanshoten 1982
* Internazionale Ukiyo-e Society ed., «Ukiyo-e Encyclopedia» Tokyo-do Publishing 2008

{{commons|Category:Miyagawa Isshō|Міяґава Іссьо}}

[[Категорія:Художники Японії]]

title: 宮川 一笑

宮川 一笑:
«Вусань залицяється до молодика»
Міяґава Іссьо у Вікісховищі

При народженні: Кіхейдзі

Народження: 1689 · Едо

Національність: японець

Країна: Японія

Жанр: укійо-е

Вчитель: Міяґава Тьосюн

Діяльність: художник, художник укійо-е

Роботи в колекції: Музей мистецтва Метрополітен, Художній інститут Чикаго і Міннеаполіський інститут мистецтва


text:
# Настич Володимир Васильович
Володимир Васильович Настич — капітан, співробітник роти поліції особливого призначення Національної поліції України у Чернігівській області.

## Обставини загибелі
Загинув в с. Киїнка, яке російські війська обстрілювали боєприпасами касетного типу з Михайло-Коцюбинського з РСЗВ «Смерч»

## Нагороди
- орден «За мужність» III ступеня (2022, посмертно) — за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі.

title: Настич Володимир Васильович

wikitext:
{{Othernames|Настич}}
{{Військовик2
| ім'я                = Володимир Настич
| оригінал імені      = Володимир Васильович Настич
| портрет             =
| підпис              =
| дата народження     = 8.8.1974
| місце народження    =
| дата смерті         = [[28 лютого]] [[2022]]
| місце смерті        = [[Киїнка]]
| причина смерті      =
| національність      = [[українці|українець]]
| університет         =
| ступінь             =
| прізвисько          =
| партія              =
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    = {{FНПУ}}
| підпорядкованість   =
| військове формування=
| роки служби         =
| звання              = {{Ранг поліції|Капітан|nocat=1}}
| формування          =
| командування        =
| битви               = [[Російсько-українська війна (з 2014)|Російсько-українська війна]]
| нагороди            = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден «За мужність» III ступеня}}
{{!)}}
}}
'''Володимир Васильович Настич''' — капітан, співробітник роти поліції особливого призначення [[Національна поліція України|Національної поліції України]] у Чернігівській області.

== Обставини загибелі ==
Загинув в с. [[Киїнка]], яке російські війська обстрілювали боєприпасами касетного типу з Михайло-Коцюбинського з РСЗВ «Смерч»

== Нагороди ==
* орден «[[Орден «За мужність»|За мужність]]» III ступеня (2022, посмертно) — ''за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі''.

== Джерела ==
* {{УПУ|124/2022|10 березня 2022|Про відзначення державними нагородами України|link=https://www.president.gov.ua/documents/1242022-41641}}
* [https://www.youtube.com/watch?v=ZtDuLoD%20mgY У Чернігові попрощалися з загиблими в Киїнці поліцейськими]

{{ukr-mil-bio-stub}}
{{Учасники РУВ|загинув=так}}
[[Категорія:Учасники боїв за Чернігів]]

title: Загальна інформація

Народження: 8 серпня 1974

Смерть: 28 лютого 2022 · Киїнка

Національність: українець

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Вид ЗС: Національна поліція

Війни / битви: Російсько-українська війна


text:
# Pilot Pen Tennis 2010
Pilot Pen Tennis 2010 — тенісний турнір, що проходив на відкритих кортах з твердим покриттям. Це був 42-й за ліком Connecticut Open. Належав до категорії 250 у рамках Туру ATP 2010, а також до категорії Premier у рамках Туру WTA 2010. Відбувся в Cullman-Heyman Tennis Center у Нью-Гейвені (США). Тривав з 23 до 28 серпня 2010 року.

### Сіяні учасники
| Гравець              | Країна                  | Рейтинг* | Посіяний |
| -------------------- | ----------------------- | -------- | -------- |
| Маркос Багдатіс      | Кіпр                    | 20       | 1        |
| Томас Беллуччі       | Бразилія                | 25       | 2        |
| Фернандо Гонсалес    | Чилі                    | 29       | 3        |
| Марді Фіш            | Сполучені Штати Америки | 36       | 4        |
| Андрій Голубєв       | Казахстан               | 38       | 5        |
| Томмі Робредо        | Іспанія                 | 39       | 6        |
| Олександр Долгополов | Україна                 | 43       | 7        |
| Флоріан Маєр         | Німеччина               | 45       | 8        |
| Сергій Стаховський   | Україна                 | 46       | 9        |
| Віктор Троїцький     | Сербія                  | 47       | 10       |
| Ксав'є Малісс        | Бельгія                 | 49       | 11       |
| Тіємо де Баккер      | Нідерланди              | 50       | 12       |
| Міхаель Беррер       | Німеччина               | 51       | 13       |
| Хуан Ігнасіо Чела    | Аргентина               | 52       | 14       |
| Денис Істомін        | Узбекистан              | 53       | 15       |
| Віктор Генеску       | Румунія                 | 54       | 16       |

- Рейтинг подано станом на 16 серпня 2010.

### Інші учасники
Нижче подано учасників, що отримали вайлд-кард на вихід в основну сітку
- Джеймс Блейк
- Тейлор Дент
- Фернандо Гонсалес
- Дональд Янг

Нижче наведено гравців, які пробились в основну сітку через стадію кваліфікації:
- Філіп Бестер
- Дастін Браун
- Теймураз Габашвілі
- Михайло Кукушкін

Гравець, що потрапив в основну сітку як щасливий лузер:
- Радек Штепанек

## Учасниці

### Сіяні учасниці
| Гравчиня           | Країна    | Рейтинг* | Посіяна |
| ------------------ | --------- | -------- | ------- |
| Каролін Возняцкі   | Данія     | 2        | 1       |
| Саманта Стосур     | Австралія | 6        | 2       |
| Франческа Ск'явоне | Італія    | 7        | 3       |
| Олена Дементьєва   | Росія     | 8        | 4       |
| Яніна Вікмаєр      | Бельгія   | 15       | 5       |
| Маріон Бартолі     | Франція   | 17       | 6       |
| Флавія Пеннетта    | Італія    | 20       | 7       |
| Надія Петрова      | Росія     | 21       | 8       |

- Рейтинг подано станом на 16 серпня 2010.

### Інші учасниці
Нижче подано учасниць, що отримали вайлд-кард на вихід в основну сітку
- Олена Дементьєва
- Надія Петрова1
- Дінара Сафіна
- Саманта Стосур
- Ана Іванович

1 Надія Петрова отримала вайлд-кард, який спочатку надали Ані Іванович, бо та знялась зі змагань через травму гомілковостопного суглобу, якої зазнала на турнірі в Цинциннаті.
Нижче наведено гравчинь, які пробились в основну сітку через стадію кваліфікації:
- Варвара Лепченко
- Бетані Маттек-Сендс
- Анастасія Родіонова
- Олена Весніна

Гравчиня, що потрапила в основну сітку як щасливий лузер:
- Домініка Цібулкова

## Переможці та фіналісти

### Чоловіки. Одиночний розряд
Сергій Стаховський —  Денис Істомін, 3–6, 6–3, 6–4.
- Для Стаховського це був 2-й титул за сезон і 4-й - за кар'єру.

### Одиночний розряд. Жінки
Каролін Возняцкі —  Надія Петрова 6–3, 3–6, 6–3.
- Для Возняцкі це був 4-й титул за сезон і 10-й - за кар'єру. Це була її третя поспіль перемога на цьому турнірі.

### Парний розряд. Чоловіки
Роберт Ліндстедт /  Горія Текеу —  Роган Бопанна /  Айсам-уль-Хак Куреші, 6–4, 7–5.

### Парний розряд. Жінки
Квета Пешке /  Катарина Среботнік —  Бетані Маттек-Сендс /  Меган Шонессі, 7–5, 6–0.

title: Pilot Pen Tennis 2010

wikitext:
{{TennisEventInfo|2010|Pilot Pen Tennis|
| дата=23 – 28 серпня
| за ліком=42-й
| місце=[[Нью-Гейвен (Коннектикут)|Нью-Гейвен]], США
| Арена=[[Cullman-Heyman Tennis Center]]
| champms={{flagicon|UKR}} [[Стаховський Сергій Едуардович|Сергій Стаховський]]
| champws={{flagicon|DEN}} [[Каролін Возняцкі]]
| champmd={{flagicon|SWE}} [[Роберт Ліндстедт]] / {{flagicon|ROU}} [[Горія Текеу]]
| champwd={{flagicon|CZE}} [[Квета Пешке]] / {{flagicon|SLO}} [[Катарина Среботнік]]
}}

'''Pilot Pen Tennis 2010''' — [[теніс]]ний турнір, що проходив на відкритих [[Тенісний корт з твердим покриттям|кортах з твердим покриттям]]. Це був 42-й за ліком [[Connecticut Open]]. Належав до [[Тур ATP 250|категорії 250]] у рамках [[Світовий Тур ATP 2010|Туру ATP 2010]], а також до [[Тур WTA 2010|категорії Premier]] у рамках [[Тур WTA 2010|Туру WTA 2010]]. Відбувся в [[Cullman-Heyman Tennis Center]] у [[Нью-Гейвен (Коннектикут)|Нью-Гейвені]] (США). Тривав з 23 до 28 серпня 2010 року.

=== Сіяні учасники ===
{| class="wikitable" border="1"
|-
!Гравець
!Країна
!Рейтинг*
!Посіяний
|-
| [[Маркос Багдатіс]]
| {{flagicon|CYP}} [[Кіпр]]
| 20
| 1
|-
| [[Томас Беллуччі]]
| {{flagicon|BRA}} [[Бразилія]]
| 25
| 2
|-
| [[Фернандо Гонсалес]]
| {{flagicon|CHI}} [[Чилі]]
| 29
| 3
|-
|<s> [[Марді Фіш]]</s>
|<s> {{flagicon|USA}} [[Сполучені Штати Америки]]</s>
|<s>  36</s>
|<s> 4</s>
|-
| [[Голубєв Андрій Олександрович|Андрій Голубєв]]
| {{flagicon|KAZ}} [[Казахстан]]
| 38
| 5
|-
| [[Томмі Робредо]]
| {{flagicon|ESP}} [[Іспанія]]
|  39
| 6
|-
| [[Долгополов Олександр Олександрович|Олександр Долгополов]]
| {{flagicon|UKR}} [[Україна]]
|  43
| 7
|-
| [[Флоріан Маєр (тенісист)|Флоріан Маєр]]
| {{flagicon|GER}} [[Німеччина]]
|  45
| 8
|-
| [[Стаховський Сергій Едуардович|Сергій Стаховський]]
| {{flagicon|UKR}} [[Україна]]
|  46
| 9
|-
| [[Віктор Троїцький]]
| {{flagicon|SRB}} [[Сербія]]
|  47
| 10
|-
| [[Ксав'є Малісс]]
| {{flagicon|BEL}} [[Бельгія]]
| 49
| 11
|-
| [[Тіємо де Баккер]]
| {{flagicon|NED}} [[Нідерланди]]
| 50
| 12
|-
| [[Міхаель Беррер]]
| {{flagicon|GER}} [[Німеччина]]
|  51
| 13
|-
| [[Хуан Ігнасіо Чела]]
| {{flagicon|ARG}} [[Аргентина]]
| 52
| 14
|-
| [[Істомін Денис Олегович|Денис Істомін]]
| {{flagicon|UZB}} [[Узбекистан]]
|  53
| 15
|-
| [[Віктор Генеску]]
| {{flagicon|ROU}} [[Румунія]]
|  54
| 16
|}

* Рейтинг подано станом на 16 серпня 2010.

=== Інші учасники ===
Нижче подано учасників, що отримали [[вайлд-кард]] на вихід в основну сітку
* {{flagicon|USA}} [[Джеймс Блейк (тенісист)|Джеймс Блейк]]
* {{flagicon|USA}} [[Тейлор Дент]]
* {{flagicon|CHI}} [[Фернандо Гонсалес]]
* {{flagicon|USA}} [[Дональд Янг]]

Нижче наведено гравців, які пробились в основну сітку через стадію [[Список тенісних термінів#Кваліфікація|кваліфікації]]:
* {{flagicon|CAN}} [[Філіп Бестер]]
* {{flagicon|JAM}} [[Дастін Браун (тенісист)|Дастін Браун]]
* {{flagicon|RUS}} [[Габашвілі Теймураз Бесикович|Теймураз Габашвілі]]
* {{flagicon|KAZ}} [[Кукушкін Михайло Олександрович|Михайло Кукушкін]]

Гравець, що потрапив в основну сітку як щасливий лузер:
* {{flagicon|CZE}} [[Радек Штепанек]]

== Учасниці ==

=== Сіяні учасниці ===
{| class="wikitable" border="1"
|-
!Гравчиня
!Країна
!Рейтинг*
!Посіяна
|-
| [[Каролін Возняцкі]]
| {{flagicon|DEN}} [[Данія]]
| 2
| 1
|-
| [[Саманта Стосур]]
| {{flagicon|AUS}}  [[Австралія]]
| 6
| 2
|-
| [[Франческа Ск'явоне]]
| {{flagicon|ITA}} [[Італія]]
|  7
|  3
|-
| [[Дементьєва Олена В'ячеславівна|Олена Дементьєва]]
| {{flagicon|RUS}} [[Росія]]
| 8
| 4
|-
| [[Яніна Вікмаєр]]
| {{flagicon|BEL}} [[Бельгія]]
|  15
|  5
|-
| [[Маріон Бартолі]]
| {{flagicon|FRA}} [[Франція]]
|  17
|  6
|-
| [[Флавія Пеннетта]]
| {{flagicon|ITA}} [[Італія]]
| 20
| 7
|-
| [[Петрова Надія Вікторівна|Надія Петрова]]
| {{flagicon|RUS}} [[Росія]]
|  21
|  8
|}

* Рейтинг подано станом на 16 серпня 2010.

=== Інші учасниці ===
Нижче подано учасниць, що отримали [[вайлд-кард]] на вихід в основну сітку
* {{flagicon|RUS}} [[Дементьєва Олена В'ячеславівна|Олена Дементьєва]]
* {{flagicon|RUS}} [[Петрова Надія Вікторівна|Надія Петрова]]1
* {{flagicon|RUS}} [[Сафіна Дінара Мубінівна|Дінара Сафіна]]
* {{flagicon|AUS}} [[Саманта Стосур]]
* {{flagicon|SRB}} <s>[[Ана Іванович]]</s>

1 [[Петрова Надія Вікторівна|Надія Петрова]] отримала вайлд-кард, який спочатку надали [[Ана Іванович|Ані Іванович]], бо та знялась зі змагань через травму гомілковостопного суглобу, якої зазнала на [[Western & Southern Financial Group Masters and Women's Open 2010|турнірі в Цинциннаті]]<ref>{{Cite web |url=http://www.anaivanovic.com/news/ana-withdraws-new-haven |title=Ana withdraws from New Haven |website=The Ана Іванович official website |access-date=2013-01-23 |archive-url=https://web.archive.org/web/20110105191324/http://www.anaivanovic.com/news/ana-withdraws-new-haven |archive-date=2011-01-05 |url-status=dead }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110105191324/http://www.anaivanovic.com/news/ana-withdraws-new-haven |date=2011-01-05 }}</ref>.

Нижче наведено гравчинь, які пробились в основну сітку через стадію [[Список тенісних термінів#Кваліфікація|кваліфікації]]:
* {{flagicon|USA}} [[Варвара Лепченко]]
* {{flagicon|USA}} [[Бетані Маттек-Сендс]]
* {{flagicon|AUS}} [[Родіонова Анастасія Іванівна|Анастасія Родіонова]]
* {{flagicon|RUS}} [[Весніна Олена Сергіївна|Олена Весніна]]

Гравчиня, що потрапила в основну сітку як щасливий лузер:
* {{flagicon|SVK}} [[Домініка Цібулкова]]

== Переможці та фіналісти ==

=== Чоловіки. Одиночний розряд ===
{{main|Pilot Pen Tennis 2010, чоловіки, одиночний розряд}}
{{flagicon|UKR}} '''[[Стаховський Сергій Едуардович|Сергій Стаховський]]''' — {{flagicon|UZB}} [[Істомін Денис Олегович|Денис Істомін]], 3–6, 6–3, 6–4.
*Для Стаховського це був 2-й титул за сезон і 4-й - за кар'єру.

=== Одиночний розряд. Жінки ===
{{main|Pilot Pen Tennis 2010, жінки, одиночний розряд}}
{{flagicon|DEN}} '''[[Каролін Возняцкі]]''' — {{flagicon|RUS}} [[Петрова Надія Вікторівна|Надія Петрова]] 6–3, 3–6, 6–3.
*Для Возняцкі це був 4-й титул за сезон і 10-й - за кар'єру. Це була її третя поспіль перемога на цьому турнірі.

=== Парний розряд. Чоловіки ===
{{main|Pilot Pen Tennis 2010, чоловіки, парний розряд}}
{{flagicon|SWE}} '''[[Роберт Ліндстедт]]''' / {{flagicon|ROU}} '''[[Горія Текеу]]''' — {{flagicon|IND}} [[Роган Бопанна]] / {{flagicon|PAK}} [[Айсам-уль-Хак Куреші]], 6–4, 7–5.

=== Парний розряд. Жінки ===
{{main|Pilot Pen Tennis 2010, жінки, парний розряд}}
{{flagicon|CZE}} '''[[Квета Пешке]]''' / {{flagicon|SLO}} '''[[Катарина Среботнік]]''' — {{flagicon|USA}} [[Бетані Маттек-Сендс]] / {{flagicon|USA}} [[Меган Шонессі]], 7–5, 6–0.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
*[http://www.pilotpentennis.com/ Official website] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100819142436/http://www.pilotpentennis.com/ |date=19 серпня 2010 }}

{{Турніри ATP Pilot Pen Tennis|title=ATP New Haven tournaments}}
{{Турніри WTA Pilot Pen Tennis}}
{{Світовий Тур ATP 2010}}
{{Тур WTA 2010}}

{{Портали|Теніс|Спорт}}

[[Категорія:Світовий Тур ATP 2010|Pilot Pen Tennis]]
[[Категорія:Тур WTA 2010|Pilot Pen Tennis]]
[[Категорія:2010 в американському спорті|Pilot Pen Tennis]]

title: Pilot Pen Tennis 2010

Дата: 23 – 28 серпня

Місце: Нью-Гейвен, США

Арена: Cullman-Heyman Tennis Center


text:
# Прерівілл (Луїзіана)
Прерівілл (англ. Prairieville) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Ассансьйон штату Луїзіана. Населення — 33 197 осіб (2020).

## Географія
Прерівілл розташований за координатами 30°18′49″ пн. ш. 90°57′30″ зх. д. / 30.31361° пн. ш. 90.95833° зх. д. (30.313615, -90.958323).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 57,16 км², з яких 56,97 км² — суходіл та 0,19 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкало 26 895 осіб у 9149 домогосподарствах у складі 7372 родин. Густота населення становила 471 особа/км².  Було 9704 помешкання (170/км²).
Расовий склад населення:
| - 82,4 % — білих - 12,3 % — чорних або афроамериканців - 1,8 % — азіатів - 0,3 % — корінних американців - 0,1 % — вихідців з тихоокеанських островів - 1,7 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 1,3 %. Частка іспаномовних становила 5,0 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 30,8 % — особи молодші 18 років, 62,2 % — особи у віці 18—64 років, 7,0 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 34,3 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 99,2 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 96,3 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 100 957 доларів США (медіана — 95 807), а середній дохід на одну сім'ю — 109 586 доларів (медіана — 103 216). Медіана доходів становила 71 451 долар для чоловіків та 44 726 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 7,4 % осіб, у тому числі 9,1 % дітей у віці до 18 років та 5,7 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 15 483 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 24,1 %, роздрібна торгівля — 11,2 %, будівництво — 10,2 %, виробництво — 9,9 %.

title: Прерівілл (Луїзіана)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Прерівілл
|оригінальна назва  = {{lang-en|Prairieville}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Луїзіана
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ (парафія)
|район       = [[Ассансьйон (парафія)|Ассансьйон]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 57,16
|висота центру НП   =
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 470,52
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           =
|DST                    =
|телефонний код         = 225
|поштовий індекс        = 70769
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 2262385
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Прерівілл''' ({{lang-en|Prairieville}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Ассансьйон (парафія)|Ассансьйон]] штату [[Луїзіана]]. Населення — {{formatnum:33197}} осіб (2020).

== Географія ==
Прерівілл розташований за координатами {{Coord|30|18|49|N|90|57|30|W|type:city_region:US-DE}} (30.313615, -90.958323){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 57,16 км², з яких 56,97 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,19 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2010 = 26895
| 2020 = 33197
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкало {{formatnum:26895}} осіб у {{formatnum:9149}} домогосподарствах у складі {{formatnum:7372}} родин. [[Густота населення]] становила 471 особа/км².  Було 9704 помешкання (170/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 82,4 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 12,3 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 1,8 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,3 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,1 % — вихідців з [[Тихий океан|тихоокеанських островів]]
* 1,7 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 1,3 %. Частка іспаномовних становила 5,0 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 30,8 % — особи молодші 18 років, 62,2 % — особи у віці 18—64 років, 7,0 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 34,3 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 99,2 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 96,3 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:100957}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:95807}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:109586}} доларів (медіана — {{formatnum:103216}}). Медіана доходів становила {{formatnum:71451}} долар для чоловіків та {{formatnum:44726}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 7,4 % осіб, у тому числі 9,1 % дітей у віці до 18 років та 5,7 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:15483}} особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 24,1 %, роздрібна торгівля — 11,2 %, будівництво — 10,2 %, виробництво — 9,9 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Ассансьйон (округ, Луїзіана)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Луїзіани]]
[[Категорія:Населені пункти округу Ассансьйон (Луїзіана)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Луїзіана

Округ (парафія): Ассансьйон

Висота центру: 7 м

Густота населення: 470,52 осіб/км²

OSM: ↑1836607 ·R (Ассансьйон)


text:
# Сакада
Сакади (від французького saccade; «ривок», «поштовх») — швидкі, суворо узгоджені рухи очей, що відбуваються одночасно і в одному напрямку. На електроокулограмі мають вигляд вертикальних прямих тонких ліній.
Фахівці нерідко застосовують термін «мікросакади» до швидких рухів очей, кутова амплітуда яких не перевищує 1°.
А швидкі рухи очей амплітудою більше 1° називає «макросакадами». З точки зору В А. Філіна цей поділ чисто умовний, бо припускає, що ці два види швидких рухів очей мають різний механізм походження.
В наш час[коли?] вважається, що будь-які швидкі рухи очей мають одну природу виникнення і тому їх доцільно називати одним словом — «сакада».

## Автоматія сакад
Автоматія сакад — це властивість окорухового апарату здійснювати швидкі рухи очей мимоволі в певному ритмі. Сакади можуть виконуватися в безсонному стані за наявності зорових об'єктів (у цьому випадку за допомогою сакад відбувається зміна точки фіксації погляду, завдяки чому здійснюється розглядання зорового об'єкта), за відсутності зорових об'єктів, а також під час парадоксальної стадії сну (Філін В. А., 1987). Характер проходження сакад обумовлений діяльністю центральної нервової системи, відповідні структури якої здатні генерувати сигнал за типом автоматії, тобто здатні до ритмогенезу. Кожній людині притаманний власний патерн проходження сакад, який визначається трьома параметрами: інтервалом між сакадами, їх амплітудою і орієнтацією. Найбільше число сакад слідує через 0,2—0,6 секунд, амплітуда сакад змінюється у великому кутовому діапазоні від 2 до 15°, орієнтовані сакади практично у всіх напрямках (вправо, вліво, вгору, вниз), але зазвичай їх число більше в горизонтальній площині.

## Довільні сакади
Сакади можуть здійснюватися і довільно. Однією з найпоширеніших методик дослідження сакадичних рухів очей є «антисакадична задача». В умовах цієї задачі від випробовуваного вимагається придушити рефлекторну сакаду в бік зорового стимулу і зробити сакаду в протилежну сторону.

## Програмування сакад
Сакадичні рухи є балістичними — почавшись, сакада буде закінчена незалежно від того, чи змінила своє положення точка фіксації за час, що минув після початку сакади. Тобто сакади програмуються заздалегідь. Система, що бере участь в програмуванні сакад, ієрархічно організована і включає в себе чотири рівні.
Перший рівень сакадної системи забезпечує безпосереднє виконання сакад і включає зовнішні м'язи ока і ядра III, IV і VI пар черепних нервів (Подвигін та ін, 1986).
Другий рівень сакадної системи об'єднує стовбурові структури над'ядерного контролю рухів очей. До них відносять ядра ретикулярної формації стовбура, структури мосту і деякі ядра покришки середнього мозку (Подвигін та ін, 1986; Шульговський, 1993). Структури другого рівня керують цілісними координованими рухами обох очей.
Третій рівень окорухової системи представлений структурами, що контролють роботу стовбурового генератора сакад. До цього рівня відносять верхні горбки (ВГ), базальні ганглії, мозочок, мозолисте тіло, бічне колінчасте тіло, область внутрішньої капсули, комплекс подушки і ряд інших ядер таламуса (Подвигін та ін, 1986).
До четвертого рівня окорухової системи відносять різні зони кори великих півкуль, серед яких найважливіше місце займають фронтальне окорухове поле і задньотім'яні поля (5, 7 за Бродманом). Крім цього, у підготовці сакадичних рухів очей беруть участь додаткове окорухове поле, дорсолатеральна префронтальна кора (поле 46) тощо. Цей рівень необхідний для здійснення довільних сакад(Шульговський, 2004).

## Сакади у психофізіологічних і клінічних дослідженнях
Сакади відіграють суттєву роль у цілеспрямованій поведінці, зоровому сприйнятті, дослідженні навколишнього світу і повною мірою розвинені тільки у приматів (зокрема людини) (Шульговський, 1993). З ними пов'язане явище сакадичного пригнічення[прояснити], коли суб'єкт не сприймає зорової інформації під час здійснення сакад. Крім того, порушення сакадичних рухів очей об'єктивно відображають нейродегенеративні процеси під час фізіологічного старіння, психічних і рухових розладів. В останньому випадку сакади можуть випереджати прояв інших рухових симптомів і служити одним зі специфічних маркерів захворювання.

title: Сакада

wikitext:
'''Сакади''' (від французького [https://fr.wiktionary.org/wiki/saccade saccade]; ''«ривок»'', ''«поштовх»''<ref>{{Стаття|автор=Ciuffreda KJ|тип=|том=|номер=10(3)|issn=}}</ref>) — швидкі, суворо узгоджені рухи очей, що відбуваються одночасно і в одному напрямку. На електроокулограмі мають вигляд вертикальних прямих тонких ліній.
Фахівці нерідко застосовують термін «мікросакади» до швидких рухів очей, кутова [[амплітуда]] яких не перевищує 1°.
А швидкі рухи очей амплітудою більше 1° називає «макросакадами». З точки зору [http://www.videoecology.com/author.html В А. Філіна] цей поділ чисто умовний, бо припускає, що ці два види швидких рухів очей мають різний механізм походження.
В наш час{{Коли}} вважається, що будь-які швидкі рухи очей мають одну природу виникнення і тому їх доцільно називати одним словом — «сакада».

== Автоматія сакад ==
Автоматія сакад — це властивість окорухового апарату здійснювати швидкі рухи очей мимоволі в певному ритмі. Сакади можуть виконуватися в безсонному стані за наявності зорових об'єктів (у цьому випадку за допомогою сакад відбувається зміна точки фіксації погляду, завдяки чому здійснюється розглядання зорового об'єкта), за відсутності зорових об'єктів, а також під час парадоксальної стадії [[Сон|сну]] (Філін В. А., 1987). Характер проходження сакад обумовлений діяльністю [[Центральна нервова система|центральної нервової системи]], відповідні структури якої здатні генерувати сигнал за типом автоматії, тобто здатні до ритмогенезу. Кожній людині притаманний власний [[патерн]] проходження сакад, який визначається трьома параметрами: інтервалом між сакадами, їх амплітудою і орієнтацією. Найбільше число сакад слідує через 0,2—0,6 секунд, амплітуда сакад змінюється у великому кутовому діапазоні від 2 до 15°, орієнтовані сакади практично у всіх напрямках (вправо, вліво, вгору, вниз), але зазвичай їх число більше в горизонтальній площині.

== Довільні сакади ==
Сакади можуть здійснюватися і довільно. Однією з найпоширеніших методик дослідження сакадичних рухів очей є «антисакадична задача». В умовах цієї задачі від випробовуваного вимагається придушити рефлекторну сакаду в бік зорового стимулу і зробити сакаду в протилежну сторону.

== Програмування сакад ==
Сакадичні рухи є балістичними — почавшись, сакада буде закінчена незалежно від того, чи змінила своє положення точка фіксації за час, що минув після початку сакади. Тобто сакади програмуються заздалегідь. Система, що бере участь в програмуванні сакад, ієрархічно організована і включає в себе чотири рівні.

Перший рівень сакадної системи забезпечує безпосереднє виконання сакад і включає зовнішні м'язи ока і ядра III, IV і VI пар [[Черепні нерви|черепних нервів]] (Подвигін та ін, 1986).

Другий рівень сакадної системи об'єднує стовбурові структури над'ядерного контролю рухів очей. До них відносять ядра ретикулярної формації стовбура, структури [[Міст (мозок)|мосту]] і деякі ядра покришки [[Середній мозок|середнього мозку]]<ref>Sparks DL.(2002).''The brainstem control of saccadic eye movements''Nat Rev Neurosci.,12,952-64</ref> (Подвигін та ін, 1986; Шульговський, 1993). Структури другого рівня керують цілісними координованими рухами обох очей.

Третій рівень окорухової системи представлений структурами, що контролють роботу стовбурового генератора сакад. До цього рівня відносять верхні горбки (ВГ), [[базальні ганглії]], [[мозочок]], [[мозолисте тіло]], [[Бічне колінчасте ядро|бічне колінчасте тіло]], область внутрішньої капсули, комплекс подушки і ряд інших ядер [[Таламус|таламуса]]<ref>Hikosaka O, Takikawa Y, Kawagoe R. (2000).''Role of the basal ganglia in the control of purposive saccadic eye movements'' Physiol Rev.,80, 953-78</ref> (Подвигін та ін, 1986).

До четвертого рівня окорухової системи відносять різні зони [[Кора головного мозку|кори великих півкуль]], серед яких найважливіше місце займають фронтальне окорухове поле і задньотім'яні поля (5, 7 за Бродманом). Крім цього, у підготовці сакадичних рухів очей беруть участь додаткове окорухове поле, дорсолатеральна префронтальна кора (поле 46) тощо. Цей рівень необхідний для здійснення довільних сакад<ref>Munoz DP, Everling S. (2004).''. Look away: the anti-saccade task and the voluntary control of eye movement.'' Nat Rev Neurosci.,5,218-28</ref><ref>Pierrot-Desseilligny Ch, Muri RM, Nyffeler T, Milea D. (2005).''The role of the human dorsolateral prefrontal cortex in ocular motor behavior.'' Ann N Y Acad Sci.,1039,218-28</ref>(Шульговський, 2004).

== Сакади у психофізіологічних і клінічних дослідженнях ==
Сакади відіграють суттєву роль у цілеспрямованій поведінці, зоровому сприйнятті, дослідженні навколишнього світу і повною мірою розвинені тільки у приматів (зокрема людини) (Шульговський, 1993). З ними пов'язане явище {{Прояснити|сакадичного пригнічення}}, коли суб'єкт не сприймає зорової інформації під час здійснення сакад. Крім того, порушення сакадичних рухів очей об'єктивно відображають нейродегенеративні процеси під час фізіологічного старіння, психічних і рухових розладів<ref>Ratmanov PO, Napalkov DA, Bogdanov RR, Latanov AV, Turbina LG, Shul'govskiĭ VV.(2006).''Effect of dopamine deficiency on the preparation of visually guided saccadic eye movements'' Zh Vyssh Nerv Deiat Im I P Pavlova.,56, 590—596, PMID 17147199</ref><ref>Litvinova AS, Ratmanova PO, Evina EI, Bogdanov RR, Kunitsyna AN, Napalkov DA.(2011).''Age-related changes in saccadic eye movements in healthy subjects and patients with Parkinson's disease'' Fiziol Cheloveka.,37, 40-47, PMID 21542316</ref><ref>Karoumi B, Ventre-Dominey J, Vighetto A, Dalery J, d'Amato T.(1998).''Saccadic eye movements in schizophrenic patients.'' Psychiatry Res. ,77, 9-19, PMID 10710170</ref>. В останньому випадку сакади можуть випереджати прояв інших рухових симптомів і служити одним зі специфічних маркерів захворювання<ref>Blekher T, Weaver M, Rupp J, Nichols WC, Hui SL, Gray J, Yee RD, Wojcieszek J, Foroud T. (2009).''Multiple step pattern as a biomarker in Parkinson disease.'' Parkinsonism Relat Disord.,15, 506-10, PMID 19211293</ref>.

== Див. також ==

* [[Ністагм]]

== Література ==
# Гиппенрейтер Ю. Б. Движения человеческого глаза / Ю. Б. Гиппенрейтер. — М.: Изд-во Моск. ун-та, 1978. — 256 с.
# Марр Д. Зрение. Информационный подход к изучению представления и обработки зрительных образов / Д. Марр; Пер. с англ. Н. Г. Гуревич. — М.: «Радио и связь», 1987.- 400 с.
# Подвигин Н. Ф., Макаров Ф. Н., Шелепин Ю. Е. Элементы структурно-функциональной организации зрительно-глазодвигательной системы./ Л.: Наука, 1986. — 252 с.
# Филин В. А. Закономерности саккадической деятельности глазодвигательного аппарата // Автореф. дис. д-ра биол. наук, М.: 1987 б. 44 с.
# Филин В. А. Автоматия саккад. М.: Изд-во МГУ. 2002. 240 с 113 илл.
# Филин В. А., Филина Т. Ф. Автоматия саккад у младенцев в быстром сне // Журнал высшей нервной деятельности. М.: Наука, 1989. Т.39. Вып. 4. С.603-608
# Шульговский В. В. Физиология целенаправленного поведения млекопитающих. — М.:Изд-во МГУ, 1993. — 224 с.
# Шульговский В. В. Психофизиология пространственного зрительного внимания у человека. // Соросовский образовательный журнал. — 2004. — Т. 8. — № 1. — С. 17-23.

== Примітки ==
{{Reflist|2}}
[[Категорія:Око]]
[[Категорія:Фізіологія]]