text:
# Флотація свинцевих поліметалічних руд
Флотація свинцевих поліметалічних руд

## Характеристика вихідного матеріалу
Див. також: Поліметалічні руди
До свинцевих поліметалічних відносять руди, які містять сульфіди свинцю, цинку, міді і заліза. Основні корисні мінерали поліметалічних руд — галеніт, сфалерит, сульфіди міді і пірит. У зонах окиснення родовищ поліметалічних руд розповсюджені церусит, англезит, окиснені мінерали міді і цинку, оксиди і карбонати заліза.
В Україні поліметалічні руди виявлено в Донбасі, на Закарпатті та Передкарпатті.

## Флотація основних промислових мінералів
Основний промисловий мінерал свинцю — галеніт. Кристалічна структура і спайність галеніту такі, що при його розколюванні не відбувається розриву йонних зв'язків і свіжооголена поверхня мінералу гідрофобна. Тому він може флотуватися одним тільки спінювачем. Під дією кисню у присутності вуглекислого газу і води поверхня галеніту легко окиснюється з утворенням сульфату (при рН ≤ 6,7), карбонату (рН = 6,7 — 9) або гідрокарбонату (рН = 9 — 12) свинцю. При невисокому ступені окиснення галеніт добре флотується ксантогенатами і дітіофосфатами при рН до 9 — 9,5. На флотаційні властивості галеніту суттєво впливають домішки, особливо мідь, тип провідності, кристалічно-хімічні і генетичні особливості мінералу.
Депресором галеніту є сірчистий натрій при великих витратах, коли сульфід-йони починають витісняти з поверхні галеніту сорбований ксантогенат і утворена суцільна сульфідна плівка не взаємодіє зі збирачем. Галеніт добре депресується також хроматом (K2CrO4) і біхроматом (K2Cr2O7) калію, які володіють сильними окиснювальними властивостями. Їхня дія пов'язана не тільки з утворенням на поверхні галеніту важкорозчинного хромату свинцю, але й з окисненням мінералу і ксантогенату. Найефективніша депресія хроматами відбувається при рН = 5 — 6. Для депресії флотованості галеніту застосовують також інші окиснювачі (манганат і перманганат калію, хлорне вапно), відновники (сульфіт і тіосульфат натрію, сірчану кислоту) або їхні сполуки з солями заліза (залізним купоросом, хлорним залізом).
Сульфіт і тіосульфат натрію разом з залізним купоросом застосовують для депресії галеніту при розділенні мідно-свинцевих концентратів. Для розділення мідно-свинцевих концентратів можна також використовувати ціанисті сполуки, які на галеніт не діють, але добре депресують мідні мінерали.
Технологія збагачення свинцевих сульфідних руд визначається розмірами вкраплень, рівномірністю розподілу, флотаційною активністю галеніту і наявністю піриту.
Комбінований гравітаційно-флотаційний процес збагачення застосовується для руд з крупним вкрапленням галеніту, основна маса якого виділяється у голові процесу за допомогою важкосередовищної сепарації або відсадки. Комбінований процес застосовується не тільки для збагачення чисто свинцевих руд, але й для свинцево-цинкових і поліметалічних. Він дозволяє, по-перше, у голові процесу видалити до 40% легкої фракції з відвальним вмістом металів і тим самим підвищити продуктивність флотаційного розділення, по-друге, значно знизити переподрібнення галеніту і, по-третє, підвищити вміст цінних металів в руді, яка направляється на флотацію.

## Особливості флотації свинцевих руд
Свинцеві руди у природі зустрічаються рідко, їхнє збагачення здійснюється за простими технологічними схемами, стадіальність яких залежить від крупності вкраплення і рівномірності розподілу галеніту по класах крупності. Флотується звичайно галеніт у содовому середовищі при рН = 8 — 8,5 ксантогенатами або дітіофосфатами. Присутній у рудах пірит добре депресується невеликою добавкою ціаніду. Така схема переробки крупнокристалічних свинцевих руд звичайно включає збагачення у важких суспензіях, відсадку для виділення штуфного (грудкового) галеніту, подрібнення і флотацію його з важкої фракції і відходів відсадки. Якщо в рудах містяться оксиди і гідроксиди заліза, в технологічну схему включаються операції збагачення дрібних класів на концентраційних столах або гвинтових сепараторах і магнітну сепарацію. Тонковкраплені свинцеві мінерали з відходів гравітаційного і магнітного збагачення вилучають після попередньої сульфідизації. Для повнішого вилучення корисних мінералів застосовують схему з роздільною флотацією пісків і шламів.

## Особливості переробки і флотації свинцево-цинкових руд
Дроблення свинцево-цинкових руд, як правило, здійснюється за три стадійними схемами, без попереднього грохочення на першій стадії і у замкненому циклі на останній стадії. Подрібнення руди на фабриках звичайно двостадіальне з одним або двома прийомами класифікації.
Збагачення свинцево-цинкових руд, незважаючи на їхню різноманітність, обмежується застосуванням комбінованих гравітаційно-флотаційних і чисто флотаційних схем.
Попереднє гравітаційне збагачення свинцево-цинкових руд звичайно здійснюється у важкій суспензії. На збагачення у важкій суспензії подають руду крупністю не більше 50 — 70 і не менше 3 — 4 мм, яка обов'язково попередньо знешламлюється. Збагачення проводять у феросиліцієвій або магнетито-феросиліцієвій суспензії густиною 2600–2800 кг/м3. Для збагачення у важкій суспензії використовують конусні, колісні і барабанні сепаратори.
Флотація свинцево-цинкових руд здійснюється за колективно-селективними і селективними схемами.
При застосуванні колективно-селективної схеми руда піддається тристадійному дробленню до крупності −20 мм і грохоченню з промивкою. Після подрібнення до 40 — 45% класу −0,074 мм в присутності соди і сірчаного натрію руда надходить у міжциклову флотацію, куди подається мідний купорос і бутиловий ксантогенат.
Відходи міжциклової флотації подрібнюються до 80 — 85% класу −0,074 мм і направляються у основну колективну флотацію з подачею мідного купоросу і ксантогенату. Контрольна колективна флотація проводиться у присутності сірчистого натрію і ксантогенату. Після двох перечисток колективний концентрат направляється на десорбцію сірчистим натрієм, відмивку і подрібнення. Десорбція збирача покращується в сильнолужному середовищі при температурі 85 °C, при цьому знижуються витрати сірчистого натрію і підвищуються показники селективної флотації. Після десорбції колективний концентрат подрібнюється до 80 — 85% класу −0,044 мм з подачею у млини ціанистого натрію, цинкового купоросу і сульфіту натрію для депресії сфалериту. Реагенти, що застосовуються у основних, контрольних і перечисних операціях свинцевої флотації такі: ціанистий натрій, цинковий купорос, сульфіт натрію, ксантогенат.
Після активації мідним купоросом і подачі ксантогенату з відходів контрольної свинцевої флотації одержують цинково-піритний концентрат. Цинково-піритний концентрат направляється на цинкову флотацію при рН = 10,5 — 11 з подачею вапна, ксантогенату і мідного купоросу.
Ціанід натрію у цинкову флотацію додають при великому вмісті в руді піриту. Цинковий концентрат одержують після двох перечисток. Контрольна флотація проводиться з подачею мідного купоросу і ксантогенату. Після контрольної цинково-піритної флотації, у яку подаються мідний купорос і ксантогенат, отримують відвальні відходи.
Однак схема колективно-селективної флотації застосовується порівняно рідко у зв'язку з тим, що розділення колективного свинцево-цинкового концентрату спричиняє значні труднощі, так як активований і флотований сфалерит погано депресуються реагентами, що вимагає введення операції десорбції колективного концентрату. Тому на більшості фабрик збагачення свинцево-цинкових руд здійснюється за селективною схемою, відповідно до якої із подрібненої руди спочатку флотуються свинцеві мінерали при депресії сфалериту, а потім, після активації сфалериту мідним купоросом, проводиться цинкова флотація. Для підвищення якості цинкового концентрату флотацію сфалериту здійснюють у сильнолужному середовищі (для депресії піриту). При високому вмісті піриту в руді з відходів цинкової флотації отримують піритний концентрат.
Крупність подрібнення свинцево-цинкових руд перед флотацією залежить від крупності і характеру вкраплення корисних мінералів. Після першої стадії подрібнення вона становить 50 — 60% класу −0,074 мм, після другої стадії 85 — 90% класу −0,074 мм.
Основними збирачами при флотації свинцево-цинкових руд служать ксантогенати (бутиловий, етиловий, ізопропіловий) і різні дітіофосфати. Як спінювач у свинцевому циклі використовується Даурофос-250, у цинковому — Т-80. Для регулювання лужності пульпи використовуються сода або вапно. Вапно в основному застосовується для руд с високим вмістом піриту і піротину. Мінерали пустої породи депресуються рідким склом.
Для одержання піритного концентрату, якщо вміст піриту в руді високий, у відходах цинкової флотації знижують лужність, додають збирач і спінювач.

## Флотація мідно-свинцево-цинкових поліметалічних руд
Мідно-свинцево-цинкові поліметалічні руди з технологічної точки зору найбільш важкозбагачувані. Це пояснюється тим, що вони є комплексними і містять крім свинцю і цинку, мідь і сірку. Ці елементи представлені в основному сульфідними мінералами, які володіють не тільки близькими флотаційними властивостями, але й взаємовпливають на флотованість. Флотуються вони одними й тими ж збирачами і багато реагентів діють на них однаково.
Крім основних сульфідних мінералів — галеніту, сфалериту, халькопіриту і піриту, в рудах часто присутні вторинні сульфіди міді — борніт, халькозин, ковелін, а також сульфіди заліза — піротин і марказит, які здатні змінити технологію збагачення усієї руди. В зонах окиснення поліметалічних руд присутні окиснені мінерали міді, свинцю і цинку — малахіт, азурит, церусит, англезит, смітсоніт, каламін, а також різні оксиди заліза, які роблять ці руди дуже важкозбагачуваними.

## Інші компоненти поліметалічних руд
В поліметалічних рудах крім основних металів присутні й інші цінні компоненти — сірка, кадмій, золото, срібло, індій, телур, галій, бісмут, стибій, ртуть, кобальт, барій, селен. Срібло і бісмут в рудах зв'язані в основному з галенітом; золото знаходиться у вільному стані або у вигляді тонкої домішки у піриті і халькопіриті; кадмій міститься переважно у сфалериті.
Поліметалічні руди в основному належать до колчеданних і відрізняються високим вмістом піриту і рідше піротину (до 90%). Для поліметалічних руд характерна мінливість хімічного і мінерального складу, а також співвідношення свинцю, цинку і міді.
Залежно від ступеня окиснення поліметалічні руди розрізняють на сульфідні (вміст окиснених сполук свинцю 10 — 15%), змішані (вміст окиснених сполук свинцю 10 — 85%) і окиснені (вміст окиснених сполук свинцю 40 — 85%).
В сульфідних рудах цінні компоненти представлені в основному сульфідними мінералами — галенітом, сфалеритом, халькопіритом і піритом, присутні також бляклі руди, арсенопірит, зустрічаються магнетит, ільменіт. Мінерали пустої породи в поліметалічних рудах представлені також дуже широко: поряд з кварцом, кальцитом і доломітом присутні барит, флюорит, апатит, мусковіт, біотит, польові шпати.
Текстура руд також різноманітна — від масивної, прожилкової, прожилково-вкрапленої до брекчієподібної і плямистої. Структура — дрібнокристалічна з нерівномірним вкрапленням, іноді навіть емульсійним.

## Свинцево-мідна флотація
Свинцево-мідна флотація проводиться у лужному середовищі (рН = 7 — 10,5) при крупності подрібненої руди 55 — 90% класу −0,074 мм. Схема свинцево-мідного циклу включає основну, контрольну і дві-три перечисних операції. Лужне середовище утворюється доданням вапна або соди. Як збирачі використовуються ксантогенати бутиловий, ізопропіловий і ін.
При наявності в руді окиснених мінералів свинцю і міді застосовують сірчистий натрій. Як спінювачі у колективній флотації застосовують Т-80, соснове масло і ін. При розділенні колективного свинцево-мідного концентрату можна застосовувати біхромати калію для депресії галеніту, або ціаніди, а також суміш ціанідів з рідким склом для депресії халькопіриту.

## Цинкова або цинково-піритна флотація
Цинкова або цинково-піритна флотація проводиться з відходів свинцево-мідної флотації. При необхідності перед цинковою флотацією руда подрібнюється. Схема цинкового циклу включає основну, контрольну і дві-три перечисних операції. Перед флотацією звичайно проводиться кондиціонування пульпи вапном (рН = 9 — 12) і мідним купоросом. Для підсилення депресії піриту застосовується аерація, а для інтенсифікації флотації сфалериту — підігрів пульпи до 30 — 40оС.
Як збирачі використовуються ксантогенати бутиловий, ізопропіловий, аміловий, аерофлоти і ін., як спінювачі — Т-80, Даурофос-250 і ін. Для депресії сульфідів заліза при перечистці іноді додається ціанід. При малому вмісті піриту сфалерит флотується без застосування вапна. Якщо в руді багато піриту він вилучається з відходів цинкової флотації. Реагентний режим піритної флотації такий же, як при флотації мідно-піритних руд.

## Технологічні схеми флотації свинцевих поліметалічних руд
Для збагачення поліметалічних руд застосовують три варіанти технологічних схем: прямої селективної флотації, попередньої колективної флотації з наступним розділенням колективного концентрату і колективно-селективної флотації.
Вибір технологічної схеми збагачення руди залежить від вмісту цінних компонентів в руді, мінерального складу, характеру і розміру вкраплення мінералів міді, свинцю, цинку і піриту, флотаційної здатності цінних мінералів і мінералів пустої породи, вимог до якості концентратів і т. д.
Схеми прямої селективної флотації при збагаченні поліметалічних руд застосовуються дуже рідко, тому що селективна флотація близьких за флотаційними властивостями сульфідів міді, свинцю і цинку, які в процесі видобування піддалися окисненню, дуже утруднена. Ця схема може застосовуватись, якщо сульфідні мінерали по мірі флотації піддаються послідовної активації, при цьому спочатку флотуються легкофлотовані мінерали, а потім після активації більш важкофлотовані.
Недоліком прямої селективної флотації є великі витрати на подрібнення, тому що вся руда піддається подрібненню до крупності необхідної для відділення цінних мінералів не тільки від мінералів пустої породи, але й один від одного. Крім того, значно збільшується фронт флотаційних машин, тому що весь об'єм вихідної руди проходить через усі цикли. До недоліків можна віднести також великі витрати реагентів, що використовуються для усієї маси вихідної руди, а не для концентратів, маса яких значно менше.
Ширше розповсюдження у практиці флотації поліметалічних руд одержали схеми попередньої колективної і колективно-селективної флотації.
Схема попередньої колективної флотації найефективніша у тих випадках, коли при грубому подрібненні усієї руди можна виділити відвальні відходи і колективний концентрат, який має невеликий вихід і вимагає більш тонкого подрібнення. Така схема доцільна для збагачення багатьох поліметалічних руд, особливо вкраплених, які характеризуються крупними включеннями сульфідів у породу і тонким взаємним проростанням їх між собою. Грубе подрібнення і отримання відвальних відходів в голові технологічного процесу дозволяє знизити питому витрату електроенергії, води, реагентів, помольних тіл (куль, стержнів), футеровки, забезпечити підвищення продуктивності праці і інших техніко-економічних показників.
Суттєвими недоліками колективної схеми є, по-перше, труднощі розділення колективного концентрату без попередньої десорбції з його поверхні збирача і, по-друге, складність апаратурного оформлення вузла десорбції і відмивки збирача після його десорбції з поверхні колективного концентрату сірчистим натрієм. Крім того, не завжди забезпечується отримання високоякісних концентратів, а також у зв'язку з грубим подрібненням руди мають місце великі втрати благородних металів з відходами колективної флотації.
Схема колективно-селективної флотації використовується при збагаченні поліметалічних руд найчастіше.
Дроблення руди, як правило, здійснюється за тристадійними схемами, в відкритому циклі на першій стадії і в замкненому на останній.
При наявності крупного нерівномірного або агрегатного вкраплення цінних мінералів в рудах кольорових металів для попереднього збагачення доцільно використати гравітаційні процеси. Застосування гравітаційного збагачення дозволяє в голові схеми виділити 30 — 45% породи (легка фракція) з відвальним вмістом кольорових металів, підвищити на 20 — 30% вміст цінних компонентів у важкій фракції, що направляється на подальшу переробку, і завдяки цьому підвищити комплексність і економічність переробки сировини. Важка фракція важкосередовищної сепарації після подрібнення і класифікації надходить на флотацію.
У більшості випадків спочатку проводять колективну флотацію сульфідів міді і свинцю при депресії сфалериту і піриту. З відходів мідно-свинцевої флотації після активації вилучається або один сфалерит, або спільно з піритом. Потім мідно-свинцевий і цинково-піритний концентрати розділяються.

## Застосування концентратів
Свинець найбільш широко застосовується для виробництва свинцевих акумуляторів, корозійної і стійкої у агресивних середовищах апаратури. Свинець добре поглинає γ- і рентгенівське випромінювання, тому його застосовують при виготовленні засобів захисту від відповідного випромінювання і апаратури для збереження радіоактивних речовин. Значна кількість свинцю використовується для виготовлення оболонок електричних кабелів.
Свинець утворює сплави з багатьма металами. Низьколеговані сплави свинцю містять невеликі добавки заліза, міді, стибію, олова, кадмію, кальцію, які підвищують його міцність і корозійну стійкість. Високолеговані сплави свинцю з великою кількістю цих добавок, крім міцності і корозійної стійкості, мають високу твердість і антифрикційні властивості. Легкоплавкі свинцеві сплави використовуються як припої. Органічна сполука свинцю — тетраетилсвинець застосовується як антидетонаційна добавка до моторного палива. Оксид свинцю додають у кришталь і оптичне скло для одержання матеріалів з великим показником заломлення.

title: Флотація свинцевих поліметалічних руд

wikitext:
'''Флотація свинцевих поліметалічних руд'''

== Характеристика вихідного матеріалу ==
'''Див. також:''' [[Поліметалічні руди]]

До свинцевих поліметалічних відносять руди, які містять сульфіди [[свинець|свинцю]], [[цинк]]у, [[мідь|міді]] і [[залізо|заліза]]. Основні корисні мінерали поліметалічних руд — [[галеніт]], [[сфалерит]], сульфіди міді і [[пірит]]. У зонах окиснення родовищ поліметалічних руд розповсюджені [[церусит]], [[англезит]], окиснені мінерали міді і цинку, оксиди і карбонати заліза.

В Україні поліметалічні руди виявлено в [[Донбас]]і, на [[Закарпаття|Закарпатті]] та [[Передкарпаття|Передкарпатті]].

== Флотація основних промислових мінералів ==
Основний промисловий мінерал свинцю — [[галеніт]]. Кристалічна структура і спайність галеніту такі, що при його розколюванні не відбувається розриву йонних зв'язків і свіжооголена поверхня мінералу [[гідрофобність|гідрофобна]]. Тому він може [[флотація|флотуватися]] одним тільки спінювачем. Під дією кисню у присутності вуглекислого газу і води поверхня галеніту легко окиснюється з утворенням сульфату (при рН ≤ 6,7), карбонату (рН = 6,7 — 9) або гідрокарбонату (рН = 9 — 12) свинцю. При невисокому ступені окиснення галеніт добре флотується ксантогенатами і дітіофосфатами при рН до 9 — 9,5. На флотаційні властивості галеніту суттєво впливають домішки, особливо мідь, тип провідності, кристалічно-хімічні і генетичні особливості мінералу.

Депресором галеніту є сірчистий натрій при великих витратах, коли сульфід-йони починають витісняти з поверхні галеніту сорбований ксантогенат і утворена суцільна сульфідна плівка не взаємодіє зі збирачем. Галеніт добре депресується також хроматом (K2CrO4) і біхроматом (K2Cr2O7) калію, які володіють сильними окиснювальними властивостями. Їхня дія пов'язана не тільки з утворенням на поверхні галеніту важкорозчинного хромату свинцю, але й з окисненням мінералу і ксантогенату. Найефективніша депресія хроматами відбувається при рН = 5 — 6. Для депресії флотованості галеніту застосовують також інші окиснювачі (манганат і перманганат калію, хлорне вапно), відновники (сульфіт і тіосульфат натрію, сірчану кислоту) або їхні сполуки з солями заліза (залізним купоросом, хлорним залізом).

Сульфіт і [[тіосульфат натрію]] разом з [[залізний купорос|залізним купоросом]] застосовують для депресії [[галеніт]]у при розділенні мідно-свинцевих концентратів. Для розділення мідно-свинцевих концентратів можна також використовувати ціанисті сполуки, які на галеніт не діють, але добре депресують мідні мінерали.

Технологія збагачення свинцевих сульфідних руд визначається розмірами вкраплень, рівномірністю розподілу, флотаційною активністю галеніту і наявністю піриту.

Комбінований гравітаційно-флотаційний процес збагачення застосовується для руд з крупним вкрапленням галеніту, основна маса якого виділяється у голові процесу за допомогою важкосередовищної сепарації або відсадки. Комбінований процес застосовується не тільки для збагачення чисто свинцевих руд, але й для свинцево-цинкових і поліметалічних. Він дозволяє, по-перше, у голові процесу видалити до 40% легкої фракції з відвальним вмістом металів і тим самим підвищити продуктивність флотаційного розділення, по-друге, значно знизити переподрібнення галеніту і, по-третє, підвищити вміст цінних металів в руді, яка направляється на флотацію.

== Особливості флотації свинцевих руд ==
[[Файл:Гр-фл сх об свинц руды.JPG|right|thumb|300px|Технологічна схема гравітаційно-флотаційного
збагачення свинцевої руди]]
Свинцеві руди у природі зустрічаються рідко, їхнє збагачення здійснюється за простими технологічними схемами, стадіальність яких залежить від крупності вкраплення і рівномірності розподілу галеніту по класах крупності. Флотується звичайно галеніт у содовому середовищі при рН = 8 — 8,5 ксантогенатами або дітіофосфатами. Присутній у рудах пірит добре депресується невеликою добавкою ціаніду. Така схема переробки крупнокристалічних свинцевих руд звичайно включає збагачення у важких суспензіях, відсадку для виділення штуфного (грудкового) галеніту, подрібнення і флотацію його з важкої фракції і відходів відсадки. Якщо в рудах містяться оксиди і гідроксиди заліза, в технологічну схему включаються операції збагачення дрібних класів на концентраційних столах або гвинтових сепараторах і магнітну сепарацію. Тонковкраплені свинцеві мінерали з відходів гравітаційного і магнітного збагачення вилучають після попередньої сульфідизації. Для повнішого вилучення корисних мінералів застосовують схему з роздільною флотацією пісків і шламів.

== Особливості переробки і флотації свинцево-цинкових руд ==
[[Файл:Фл свінц цинк руд.JPG|right|thumb|300px|Схема колективно-селективної флотації свинцево-цинкових руд]]
Дроблення свинцево-цинкових руд, як правило, здійснюється за три стадійними схемами, без попереднього грохочення на першій стадії і у замкненому циклі на останній стадії. Подрібнення руди на фабриках звичайно двостадіальне з одним або двома прийомами класифікації.

Збагачення свинцево-цинкових руд, незважаючи на їхню різноманітність, обмежується застосуванням комбінованих гравітаційно-флотаційних і чисто флотаційних схем.

Попереднє гравітаційне збагачення свинцево-цинкових руд звичайно здійснюється у важкій суспензії. На збагачення у важкій суспензії подають руду крупністю не більше 50 — 70 і не менше 3 — 4 мм, яка обов'язково попередньо знешламлюється. Збагачення проводять у феросиліцієвій або магнетито-феросиліцієвій суспензії густиною 2600–2800 кг/м3. Для збагачення у важкій суспензії використовують конусні, колісні і барабанні сепаратори.

Флотація свинцево-цинкових руд здійснюється за колективно-селективними і селективними схемами.
При застосуванні колективно-селективної схеми руда піддається тристадійному дробленню до крупності −20 мм і грохоченню з промивкою. Після подрібнення до 40 — 45% класу −0,074 мм в присутності соди і сірчаного натрію руда надходить у міжциклову флотацію, куди подається мідний купорос і бутиловий ксантогенат.

Відходи міжциклової флотації подрібнюються до 80 — 85% класу −0,074 мм і направляються у основну колективну флотацію з подачею мідного купоросу і ксантогенату. Контрольна колективна флотація проводиться у присутності сірчистого натрію і ксантогенату. Після двох перечисток колективний концентрат направляється на десорбцію сірчистим натрієм, відмивку і подрібнення. Десорбція збирача покращується в сильнолужному середовищі при температурі 85 °C, при цьому знижуються витрати сірчистого натрію і підвищуються показники селективної флотації. Після десорбції колективний концентрат подрібнюється до 80 — 85% класу −0,044 мм з подачею у млини ціанистого натрію, цинкового купоросу і сульфіту натрію для депресії сфалериту. Реагенти, що застосовуються у основних, контрольних і перечисних операціях свинцевої флотації такі: ціанистий натрій, цинковий купорос, сульфіт натрію, [[ксантогенат]].

Після активації мідним купоросом і подачі ксантогенату з відходів контрольної свинцевої флотації одержують цинково-піритний концентрат. Цинково-піритний концентрат направляється на цинкову флотацію при рН = 10,5 — 11 з подачею вапна, ксантогенату і мідного купоросу.
Ціанід натрію у цинкову флотацію додають при великому вмісті в руді піриту. Цинковий концентрат одержують після двох перечисток. Контрольна флотація проводиться з подачею мідного купоросу і ксантогенату. Після контрольної цинково-піритної флотації, у яку подаються мідний купорос і ксантогенат, отримують відвальні відходи.

[[Файл:Пряма сел фл свінц цинк руд.JPG|right|thumb|300px|Схема прямої селективної флотації
свинцево-цинкових руд]]
Однак схема колективно-селективної флотації застосовується порівняно рідко у зв'язку з тим, що розділення колективного свинцево-цинкового концентрату спричиняє значні труднощі, так як активований і флотований сфалерит погано депресуються реагентами, що вимагає введення операції десорбції колективного концентрату. Тому на більшості фабрик збагачення свинцево-цинкових руд здійснюється за селективною схемою, відповідно до якої із подрібненої руди спочатку флотуються свинцеві мінерали при депресії сфалериту, а потім, після активації сфалериту мідним купоросом, проводиться цинкова флотація. Для підвищення якості цинкового концентрату флотацію сфалериту здійснюють у сильнолужному середовищі (для депресії піриту). При високому вмісті піриту в руді з відходів цинкової флотації отримують піритний концентрат.
Крупність подрібнення свинцево-цинкових руд перед флотацією залежить від крупності і характеру вкраплення корисних мінералів. Після першої стадії подрібнення вона становить 50 — 60% класу −0,074 мм, після другої стадії 85 — 90% класу −0,074 мм.

Основними збирачами при флотації свинцево-цинкових руд служать ксантогенати (бутиловий, етиловий, ізопропіловий) і різні дітіофосфати. Як спінювач у свинцевому циклі використовується Даурофос-250, у цинковому — Т-80. Для регулювання лужності пульпи використовуються сода або вапно. Вапно в основному застосовується для руд с високим вмістом піриту і піротину. Мінерали пустої породи депресуються рідким склом.

Для одержання піритного концентрату, якщо вміст піриту в руді високий, у відходах цинкової флотації знижують лужність, додають збирач і спінювач.

== Флотація мідно-свинцево-цинкових поліметалічних руд ==
[[Файл:Фл мід свінц цинк руд.JPG|right|thumb|300px|Технологічна схема збагачення мідно-свинцево-цинкових поліметалічних руд]]
Мідно-свинцево-цинкові поліметалічні руди з технологічної точки зору найбільш важкозбагачувані. Це пояснюється тим, що вони є комплексними і містять крім свинцю і цинку, мідь і сірку. Ці елементи представлені в основному сульфідними мінералами, які володіють не тільки близькими флотаційними властивостями, але й взаємовпливають на флотованість. Флотуються вони одними й тими ж збирачами і багато реагентів діють на них однаково.

Крім основних сульфідних мінералів — галеніту, сфалериту, халькопіриту і піриту, в рудах часто присутні вторинні сульфіди міді — борніт, халькозин, ковелін, а також сульфіди заліза — піротин і марказит, які здатні змінити технологію збагачення усієї руди. В зонах окиснення поліметалічних руд присутні окиснені мінерали міді, свинцю і цинку — малахіт, азурит, церусит, англезит, смітсоніт, каламін, а також різні оксиди заліза, які роблять ці руди дуже важкозбагачуваними.

== Інші компоненти поліметалічних руд ==
В поліметалічних рудах крім основних металів присутні й інші цінні компоненти — сірка, кадмій, золото, срібло, індій, телур, галій, бісмут, стибій, ртуть, кобальт, барій, селен. Срібло і бісмут в рудах зв'язані в основному з галенітом; золото знаходиться у вільному стані або у вигляді тонкої домішки у піриті і халькопіриті; кадмій міститься переважно у сфалериті.
Поліметалічні руди в основному належать до колчеданних і відрізняються високим вмістом піриту і рідше піротину (до 90%). Для поліметалічних руд характерна мінливість хімічного і мінерального складу, а також співвідношення свинцю, цинку і міді.

Залежно від ступеня окиснення поліметалічні руди розрізняють на сульфідні (вміст окиснених сполук свинцю 10 — 15%), змішані (вміст окиснених сполук свинцю 10 — 85%) і окиснені (вміст окиснених сполук свинцю 40 — 85%).

В сульфідних рудах цінні компоненти представлені в основному сульфідними мінералами — галенітом, сфалеритом, халькопіритом і піритом, присутні також бляклі руди, арсенопірит, зустрічаються магнетит, ільменіт. Мінерали пустої породи в поліметалічних рудах представлені також дуже широко: поряд з кварцом, кальцитом і доломітом присутні барит, флюорит, апатит, мусковіт, біотит, польові шпати.

Текстура руд також різноманітна — від масивної, прожилкової, прожилково-вкрапленої до брекчієподібної і плямистої. Структура — дрібнокристалічна з нерівномірним вкрапленням, іноді навіть емульсійним.

== Свинцево-мідна флотація ==
'''Свинцево-мідна флотація''' проводиться у лужному середовищі (рН = 7 — 10,5) при крупності подрібненої руди 55 — 90% класу −0,074 мм. Схема свинцево-мідного циклу включає основну, контрольну і дві-три перечисних операції. Лужне середовище утворюється доданням вапна або соди. Як збирачі використовуються ксантогенати бутиловий, ізопропіловий і ін.

При наявності в руді окиснених мінералів свинцю і міді застосовують сірчистий натрій. Як спінювачі у колективній флотації застосовують Т-80, соснове масло і ін. При розділенні колективного свинцево-мідного концентрату можна застосовувати біхромати калію для депресії галеніту, або ціаніди, а також суміш ціанідів з рідким склом для депресії халькопіриту.

== Цинкова або цинково-піритна флотація ==
'''Цинкова або цинково-піритна флотація''' проводиться з відходів свинцево-мідної флотації. При необхідності перед цинковою флотацією руда подрібнюється. Схема цинкового циклу включає основну, контрольну і дві-три перечисних операції. Перед флотацією звичайно проводиться кондиціонування пульпи вапном (рН = 9 — 12) і мідним купоросом. Для підсилення депресії піриту застосовується аерація, а для інтенсифікації флотації сфалериту — підігрів пульпи до 30 — 40оС.
Як збирачі використовуються ксантогенати бутиловий, ізопропіловий, аміловий, аерофлоти і ін., як спінювачі — Т-80, Даурофос-250 і ін. Для депресії сульфідів заліза при перечистці іноді додається ціанід. При малому вмісті піриту сфалерит флотується без застосування вапна. Якщо в руді багато піриту він вилучається з відходів цинкової флотації. Реагентний режим піритної флотації такий же, як при флотації мідно-піритних руд.

== Технологічні схеми флотації свинцевих поліметалічних руд ==
Для збагачення поліметалічних руд застосовують три варіанти технологічних схем: прямої селективної флотації, попередньої колективної флотації з наступним розділенням колективного концентрату і колективно-селективної флотації.

Вибір технологічної схеми збагачення руди залежить від вмісту цінних компонентів в руді, мінерального складу, характеру і розміру вкраплення мінералів міді, свинцю, цинку і піриту, флотаційної здатності цінних мінералів і мінералів пустої породи, вимог до якості концентратів і т. д.

Схеми прямої селективної флотації при збагаченні поліметалічних руд застосовуються дуже рідко, тому що селективна флотація близьких за флотаційними властивостями сульфідів міді, свинцю і цинку, які в процесі видобування піддалися окисненню, дуже утруднена. Ця схема може застосовуватись, якщо сульфідні мінерали по мірі флотації піддаються послідовної активації, при цьому спочатку флотуються легкофлотовані мінерали, а потім після активації більш важкофлотовані.

Недоліком прямої селективної флотації є великі витрати на подрібнення, тому що вся руда піддається подрібненню до крупності необхідної для відділення цінних мінералів не тільки від мінералів пустої породи, але й один від одного. Крім того, значно збільшується фронт флотаційних машин, тому що весь об'єм вихідної руди проходить через усі цикли. До недоліків можна віднести також великі витрати реагентів, що використовуються для усієї маси вихідної руди, а не для концентратів, маса яких значно менше.

Ширше розповсюдження у практиці флотації поліметалічних руд одержали схеми попередньої колективної і колективно-селективної флотації.

Схема попередньої колективної флотації найефективніша у тих випадках, коли при грубому подрібненні усієї руди можна виділити відвальні відходи і колективний концентрат, який має невеликий вихід і вимагає більш тонкого подрібнення. Така схема доцільна для збагачення багатьох поліметалічних руд, особливо вкраплених, які характеризуються крупними включеннями сульфідів у породу і тонким взаємним проростанням їх між собою. Грубе подрібнення і отримання відвальних відходів в голові технологічного процесу дозволяє знизити питому витрату електроенергії, води, реагентів, помольних тіл (куль, стержнів), футеровки, забезпечити підвищення продуктивності праці і інших техніко-економічних показників.

Суттєвими недоліками колективної схеми є, по-перше, труднощі розділення колективного концентрату без попередньої десорбції з його поверхні збирача і, по-друге, складність апаратурного оформлення вузла десорбції і відмивки збирача після його десорбції з поверхні колективного концентрату сірчистим натрієм. Крім того, не завжди забезпечується отримання високоякісних концентратів, а також у зв'язку з грубим подрібненням руди мають місце великі втрати благородних металів з відходами колективної флотації.

Схема колективно-селективної флотації використовується при збагаченні поліметалічних руд найчастіше.

Дроблення руди, як правило, здійснюється за тристадійними схемами, в відкритому циклі на першій стадії і в замкненому на останній.

При наявності крупного нерівномірного або агрегатного вкраплення цінних мінералів в рудах кольорових металів для попереднього збагачення доцільно використати гравітаційні процеси. Застосування гравітаційного збагачення дозволяє в голові схеми виділити 30 — 45% породи (легка фракція) з відвальним вмістом кольорових металів, підвищити на 20 — 30% вміст цінних компонентів у важкій фракції, що направляється на подальшу переробку, і завдяки цьому підвищити комплексність і економічність переробки сировини. Важка фракція важкосередовищної сепарації після подрібнення і класифікації надходить на флотацію.

У більшості випадків спочатку проводять колективну флотацію сульфідів міді і свинцю при депресії сфалериту і піриту. З відходів мідно-свинцевої флотації після активації вилучається або один сфалерит, або спільно з піритом. Потім мідно-свинцевий і цинково-піритний концентрати розділяються.

== Застосування концентратів ==
Свинець найбільш широко застосовується для виробництва свинцевих акумуляторів, корозійної і стійкої у агресивних середовищах апаратури. Свинець добре поглинає γ- і рентгенівське випромінювання, тому його застосовують при виготовленні засобів захисту від відповідного випромінювання і апаратури для збереження радіоактивних речовин. Значна кількість свинцю використовується для виготовлення оболонок електричних кабелів.
Свинець утворює сплави з багатьма металами. Низьколеговані сплави свинцю містять невеликі добавки заліза, міді, стибію, олова, кадмію, кальцію, які підвищують його міцність і корозійну стійкість. Високолеговані сплави свинцю з великою кількістю цих добавок, крім міцності і корозійної стійкості, мають високу твердість і антифрикційні властивості. Легкоплавкі свинцеві сплави використовуються як припої. Органічна сполука свинцю — тетраетилсвинець застосовується як антидетонаційна добавка до моторного палива. Оксид свинцю додають у кришталь і оптичне скло для одержання матеріалів з великим показником заломлення.

== Література ==
* Смирнов В. О., [[Білецький Володимир Стефанович|Білецький В. С.]] Флотаційні методи збагачення корисних копалин. Донецьк: [[Східний видавничий дім]], НТШ-Донецьк — 2010. — 496 стор.

[[Категорія:Флотація]]


text:
# Мармуліївка
Мармулі́ївка — село в Україні, у Володарській селищній громаді Білоцерківського району Київської області. Розташоване при впадінні річки Злодіївка у річку Рось за 29 км на захід від смт Володарка. Населення становить 460 осіб.

## Етимологія
За народною етимологією село отримало назву від Мормили — «давнього дворянського прізвища українського». До XX ст. село називалось Мормиліївка або Мормоліївка Також зустрічається назва Мормоловка.
За іншою версією, в основі назви села лежить діалектне слово мармул, яке, своєю чергою, походить від давньоверхньонімецького слова marmul, що означає мармур.

## Історія
На території села виявлено:
— поселення II тис. до н. е. (під лінією електропередач на першій надзаплавній терасі лівого берега річки Рось);
— поселення VII-VI ст.до н. е. (1,5-1,2 км на схід від околиці колгоспного саду, обмежене пересохлим струмком);
— поселення III-IV ст. н. е. черняхівської культури (на першій надзаплавній терасі лівого берега річки Рось, 0,5 км на схід від кар'єру, на околиці колгоспного саду);
— поселення III-IV ст. черняхівської культури (1,5 км на схід від околиці села, біля саду).
Археологічні розкопки на території села свідчать про давність поселення людей. Проте село було засноване на рубежі XVII-XVIII століття.
1864 року Лаврентій Похилевич зазначав:
«Село лежить при впадінні з лівого боку річки Струг в Рось, навпроти села Кошева, відділеного Россю. Частина села, що лежить вище уздовж річки Струг відстанню в половину версти, називається Капустинці. Жителів обох статей: православних — 983, римських католиків — 59, євреїв — 2. При селищі, над річкою Рось, є стародавнє земляне замковище, що має в окружності 50 сажнів. У ньому залишилися печери або ями, з яких одна в 80 сажнів завдовжки й 7 сажень завширшки. Інші завдовжки по 8 сажнів».
За адміністративно-територіальним поділом XIX століття село входило до Сквирського повіту. У XX столітті відійшло до території Володарського району.
За повідомленням Л.Похилевича «церква Свято-Михайлівська, дерев'яна, стара, 6-го класу, яка має землі 57 десятин; побудована 1734 року колишнім керуючим маєтком Заблодським» (за іншою версією — Забродським). 1847 року її суттєво перебудували. У радянську добу храм частково зруйнували, зокрема знесли баню.

## Галерея
- Вулиця Центральна
- Сільська рада
- Школа
- Будинок культури
- Фельдшерський пункт
- Ставок на річці Злодіївка
- Михайлівська церква (1847 р.)
- Водяний млин
- Пам’ятник на честь воїнів-односельців
- Пам’ятник жертвам Голодомору

wikiname: ukwiki

title: Мармуліївка

in_language: uk

wikitext:
{{Село
 |назва = Мармуліївка
 | область         = [[Київська область]]
 | район           = [[Білоцерківський район]]
 | громада         = [[Володарська селищна громада]]
 | код КОАТУУ      = 3221684401
 | розташування    =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | засновано       =
 | населення       = 460
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 298,2
 | ref-площа       =
 | щільність       =
 | поштовий індекс = 09341
 | телефонний код  = 8-4469
 | координати      =  {{coord|49|30|7|N|29|36|23|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 49 || lat_min = 30 || lat_sec = 7
   | lon_deg = 29 || lon_min = 36 || lon_sec = 23
 | висота          = 185
 | ref-висота      =
 | водойма         = [[Рось]], [[Злодіївка]] (колишні назви: Червоний Став, Струг)
 | адреса          = Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Мармуліївка, вул. Центральна, 1
| облікова картка =
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 |зображення=Мармуліївка. В'їзд у село.jpg}}

'''Мармулі́ївка''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Володарська селищна громада|Володарській селищній громаді]] [[Білоцерківський район|Білоцерківського району]] [[Київська область|Київської області]]. Розташоване при впадінні річки [[Злодіївка]] у річку [[Рось]] за 29 км на захід від смт [[Володарка]]. Населення становить 460 осіб.

== Етимологія ==
За народною етимологією село отримало назву від ''Мормили'' — «давнього дворянського прізвища українського». До XX ст. село називалось Мормиліївка або Мормоліївка<ref name="Похилевич">''Похилевичъ Л.'' Сказанія о населенныхъ мъстностяхъ Кіевской губерніи. — Кіевъ: Типографія Кіево-Печерской Лавры, 1864. — С. 171.</ref> Також зустрічається назва Мормоловка. <ref name="Slownik">[http://dir.icm.edu.pl/pl/Slownik_geograficzny/Tom_VI/680 Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. — T. VI. — Warszawa, 1885. — S. 680] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160303153323/http://dir.icm.edu.pl/pl/Slownik_geograficzny/Tom_VI/680 |date=3 березня 2016 }}.</ref>

За іншою версією, в основі назви села лежить діалектне слово ''мармул'', яке, своєю чергою, походить від [[Давньоверхньонімецька мова|давньоверхньонімецького]] слова ''marmul'', що означає ''[[мармур]]''.

== Історія ==
[[Файл:Boplan Koshiv.jpg|міні|200 пкс|ліворуч|Мармуліївка (''Mormilec'') на мапі [[Гійом Левассер де Боплан|Боплана]] (1650)]]

На території села виявлено:

— поселення II тис. до н. е. (під лінією електропередач на першій надзаплавній терасі лівого берега [[Рось|річки Рось]]);

— поселення [[VII століття до н. е.|VII]]-[[VI століття до н. е.|VI ст.до н. е.]] (1,5-1,2 км на схід від околиці колгоспного саду, обмежене пересохлим струмком);

— поселення [[III століття|III]]-[[IV століття|IV]] ст. н. е. черняхівської культури (на першій надзаплавній терасі лівого берега річки Рось, 0,5 км на схід від кар'єру, на околиці колгоспного саду);

— поселення [[III століття|III]]-[[IV століття|IV]] ст. [[Черняхівська культура|черняхівської культури]] (1,5 км на схід від околиці села, біля саду).

Археологічні розкопки на території села свідчать про давність поселення людей. Проте село було засноване на рубежі [[XVII століття|XVII]]-[[XVIII століття]].

[[1864]] року [[Похилевич Лаврентій Іванович|Лаврентій Похилевич]] зазначав:
: ''«Село лежить при впадінні з лівого боку річки Струг в Рось, навпроти села [[Кошів (Тетіївський район)|Кошева]], відділеного Россю. Частина села, що лежить вище уздовж річки Струг відстанню в половину версти, називається [[Капустинці (Володарський район)|Капустинці]]. Жителів обох статей: православних — 983, римських католиків — 59, євреїв — 2. При селищі, над річкою Рось, є стародавнє земляне замковище, що має в окружності 50 сажнів. У ньому залишилися печери або ями, з яких одна в 80 сажнів завдовжки й 7 сажень завширшки. Інші завдовжки по 8 сажнів».<ref name="Похилевич"/><ref name="Slownik"/>
За адміністративно-територіальним поділом XIX століття село входило до [[Сквирський повіт|Сквирського повіту]]. У XX столітті відійшло до території Володарського району.

За повідомленням Л.Похилевича «церква Свято-Михайлівська, дерев'яна, стара, 6-го класу, яка має землі 57 десятин; побудована [[1734]] року колишнім керуючим маєтком Заблодським»<ref name="Похилевич"/> (за іншою версією — Забродським)<ref name="Slownik"/>. [[1847]] року її суттєво перебудували. У радянську добу храм частково зруйнували, зокрема знесли баню.

== Галерея ==
<gallery widths="220">
Файл:Мармуліївка. Вулиця Центрральна.jpg|Вулиця Центральна
Файл:Мармуліївка. Сільрада.jpg|Сільська рада
Файл:Мармуліївка. Школа.jpg|Школа
Файл:Мармуліївка. Будинок культури.jpg|Будинок культури
Файл:Мармуліївка. Фельдшерський пункт.jpg|Фельдшерський пункт
Файл:Мармуліївка. Ставок.jpg|Ставок на річці [[Злодіївка]]
Файл:Мармуліївка. Михайлівська церква.jpg|Михайлівська церква (1847 р.)
Файл:Мармуліївка водяний млин.jpg|Водяний млин
Файл:Мармуліївка. Пам’ятник на честь воїнів-односельців.jpg|Пам’ятник на честь воїнів-односельців
Файл:Мармуліївка. Пам’ятник жертвам Голодомору.jpg|Пам’ятник жертвам Голодомору
</gallery>

== Див. також ==
* [[Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Київська область)]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=11.04.2015&rf7571=15628 облікова картка на сайті ВРУ]{{Недоступне посилання|date=квітень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [http://weather.in.ua/ua/kievskaja/15138 Погода у селі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170615181433/http://weather.in.ua/ua/kievskaja/15138 |date=15 червня 2017 }}

{{Volodarka Raion-geo-stub}}
{{Білоцерківський район}}
{{Володарська селищна громада}}

[[Категорія:Села Київської області]]

title: село Мармуліївка

Країна: Україна

Область: Київська область

Район: Білоцерківський район

Тер. громада: Володарська селищна громада

title: Основні дані

title: Географічні дані

Водойми: Рось, Злодіївка (колишні назви: Червоний Став, Струг)

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Мармуліївка

title: Мапа

Мапа: Мармуліївка у Вікісховищі


text:
# Vicia cuspidata
Vicia cuspidata — вид квіткових рослин з родини бобових (Fabaceae). Ареал охоплює такі країни: Кіпр, Греція, Іран, Ізраїль, Йорданія, Ліван, Сирія, Туреччина (Туреччина в Азії).

## Середовище
Висота проживання: 120–1500 метрів. Vicia cuspidata зустрічається на порушених та сільськогосподарських угіддях, а також у відкритих лісах. Це відносно невелика рослина, яку часто можна знайти під чагарниками та в скельних тріщинах, тому її часто можна не помітити під час збору. Це відносно поширений вид у межах свого ареалу, і, схоже, він не має серйозних загроз. Він росте на порушених та непорушених землях, а також у відкритих лісах. Хоча цим районам загрожує надмірний випас худоби в межах його ареалу поширення, Vicia cuspidata часто росте біля основи чагарників, де його не випасають, тому він не вважається таким, що перебуває під загрозою зникнення.

## Використання
Немає відомих конкретних способів використання, але іноді може випасатися дикими та одомашненими видами на пасовищах та сільськогосподарських угіддях.

title: Vicia cuspidata

wikitext:
{{Speciesbox
|status = LC
|status_system = iucn3.1
|image =
|taxon = Vicia cuspidata
|authority = [[Boiss.]]
|range_map =
}}
'''''Vicia cuspidata''''' — [[вид]] квіткових рослин з родини бобових (Fabaceae). Ареал охоплює такі країни: [[Кіпр]], [[Греція]], [[Іран]], [[Ізраїль]], [[Йорданія]], [[Ліван]], [[Сирія]], [[Туреччина]] (Туреччина в Азії)<ref>{{cite web |url=https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/5BCMQ |назва=''Vicia cuspidata'' |вебсайт=Catalogue of Life |дата-доступу=26.06.2025}} {{ref-en}}</ref>.

== Середовище ==
Висота проживання: 120–1500 метрів. ''Vicia cuspidata'' зустрічається на порушених та сільськогосподарських угіддях, а також у відкритих лісах. Це відносно невелика рослина, яку часто можна знайти під чагарниками та в скельних тріщинах, тому її часто можна не помітити під час збору. Це відносно поширений вид у межах свого ареалу, і, схоже, він не має серйозних загроз. Він росте на порушених та непорушених землях, а також у відкритих лісах. Хоча цим районам загрожує надмірний випас худоби в межах його ареалу поширення, Vicia cuspidata часто росте біля основи чагарників, де його не випасають, тому він не вважається таким, що перебуває під загрозою зникнення<ref name="IUCN">{{cite web |url=https://www.iucnredlist.org/species/176106/1431818 |назва=''Vicia cuspidata'' |автор=McFarlane, D.; Maxted, N.; Osborne, J. |дата=2019 |вебсайт=The IUCN Red List of Threatened Species |дата-доступу=26.06.2025}} {{ref-en}}</ref>.

== Використання ==
Немає відомих конкретних способів використання, але іноді може випасатися дикими та одомашненими видами на пасовищах та сільськогосподарських угіддях<ref name="IUCN"/>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from1=Q12200680}}

[[Категорія:Вика|cuspidata]]
[[Категорія:Флора Греції]]
[[Категорія:Флора Азії]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Найменший ризик (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Розиди (Rosids)

Порядок: Бобовоцвіті (Fabales)

Родина: Бобові (Fabaceae)

Рід: Вика (Vicia)

Вид: V. cuspidata

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Vicia cuspidata · Boiss.


text:
# Крістофер Міллер (журналіст)
Крі́стофер Мі́ллер (Christopher Miller) — американський журналіст. З 2014 року висвітлював російсько-українську війну як військовий кореспондент.

## Біографія
Походить з міста Портленд, штат Орегон.
Крістофер Міллер потрапив до Артемівська (нині Бахмут) влітку 2010 року як волонтер «Корпусу миру».
У 2013—2014 роках був редактором українського видання Kyiv Post. Входив до складу редакції Kyiv Post, що у 2014 році була відзначена Почесною відзнакою Школи журналістики в Університеті Міссурі.
Працював старшим кореспондентом у виданні Mashable. Працював у виданнях Politico і BuzzFeed News. З жовтня 2022 року працює у виданні Financial Times як шеф-кореспондент.
У 2015 році опублікував статтю «Війна прийшла до мене» про війну на Донбасі. У 2023 році, після початку повномасштабного російського вторгнення до України, опублікував репортажно-автобіографічну книгу «Війна прийшла до нас» (англ. The War Came To Us: Life and Death in Ukraine) про російсько-українську війну. Книгу замовило видавництво Bloomsbury Publishing напередодні вторгнення та надрукувало 50-тисячним тиражем. На обкладинці книги — фото українського прапора з Іловайська від загиблого військового репортера Макса Левіна.

title: Крістофер Міллер (журналіст)

wikitext:
'''Крі́стофер Мі́ллер''' (''Christopher Miller'') — американський журналіст. З 2014 року висвітлював [[Російсько-українська війна (з 2014)|російсько-українську війну]] як [[військовий кореспондент]].

== Біографія ==
Походить з міста [[Портленд (Орегон)|Портленд]], штат [[Орегон]].<ref name="mashable"/>

Крістофер Міллер потрапив до [[Бахмут|Артемівська]] (нині Бахмут) влітку 2010 року як волонтер [[Корпус миру|«Корпусу миру»]].<ref name="detektor"/>

У 2013—2014 роках був редактором українського видання ''[[Kyiv Post]]''.<ref>https://archive.kyivpost.com/author/chris-miller</ref> Входив до складу редакції ''Kyiv Post'', що у 2014 році була відзначена Почесною відзнакою Школи журналістики в Університеті Міссурі.<ref name="mashable"/><ref>{{cite news |title=Ukraine: Kyiv Post wins Prestigious Award |url=https://www.occrp.org/en/announcements/41-press-box/2493-ukraine-kyiv-post-wins-prestigious-award |work=[[OCCRP]] |date=2014-06-24 }}</ref>

Працював старшим кореспондентом у виданні ''[[Mashable]]''.<ref name="mashable">https://mashable.com/author/christopher-miller</ref> Працював у виданнях ''[[Politico]]'' і ''[[BuzzFeed|BuzzFeed News]]''.<ref name="ft"/><ref>https://www.radiosvoboda.org/author/крістофер-міллер/ukjvqt</ref> З жовтня 2022 року працює у виданні ''[[Financial Times]]''<ref name="ft">https://www.ft.com/christopher-miller</ref> як шеф-кореспондент.<ref name="freeradio"/>

У 2015 році опублікував статтю «Війна прийшла до мене» про [[Війна на сході України|війну на Донбасі]].<ref name="detektor">{{cite news |title=Крістофер Міллер розповів, як став журналістом на передовій |url=https://ms.detector.media/presa-u-sviti/post/12290/2015-01-06-kristofer-miller-rozpoviv-yak-stav-zhurnalistom-na-peredoviy/ |date=2015-01-06 |work=[[Детектор медіа|Media Sapiens]] }}</ref><ref>{{cite news |first=Christopher |last=Miller |title=The war came to me: From U.S. Peace Corps to Ukraine conflict reporter |url=https://mashable.com/archive/the-war-came-to-me-ukraine |work=Mashable |date=2015-01-06 }}</ref> У 2023 році, після початку [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|повномасштабного російського вторгнення до України]], опублікував репортажно-автобіографічну книгу «Війна прийшла до нас» ({{lang-en|The War Came To Us: Life and Death in Ukraine}}) про російсько-українську війну. Книгу замовило видавництво ''[[Bloomsbury Publishing]]'' напередодні вторгнення та надрукувало 50-тисячним тиражем. На обкладинці книги — фото українського прапора з [[Іловайськ]]а від загиблого військового репортера [[Макс Левін|Макса Левіна]].<ref name="freeradio">{{cite news |title=«До нас прийшла війна»: американський журналіст, який колись волонтерив у Бахмуті, написав книгу про Україну (ФОТО) |url=https://freeradio.com.ua/do-nas-pryishla-viina-amerykanskyi-zhurnalist-iakyi-kolys-volonteryv-u-bakhmuti-napysav-knyhu-pro-ukrainu-foto/ |work=Вільне Радіо |first=Наталя |last=Жукова |date=2023-05-15 }}</ref>

== Примітки ==
{{примітки|2}}

{{bio-stub}}

[[Категорія:Американські військові кореспонденти]]
[[Категорія:Корпус миру]]


text:
# Стеля Сікстинської капели
Фрески стелі Сікстинської капели — один із наймонументальніших творів італійського скульптора і художника  Мікеланджело Буонарроті. Цей цикл фресок вважається своєрідним компендіумом мистецтва Мікеланджело, епохи Відродження та християнської теології, найяскравішим прикладом антропоцентризму Ренесансу. Гете сказав, що: «не побачивши Сікстинську капелу, важко собі наочно уявити те, що може зробити одна людина».

## Історія створення
Сікстинську капелу було споруджено у другій половині XV ст., на замовлення папи Сікста ΙV, дядька Юлія II. На початку 1480-их років вівтар та бічні стіни були прикрашені фресками з євангельськими сюжетами та сценами з життя Мойсея та Христа такими живописцями як П'єтро Перуджіно, Сандро Боттічеллі, Доменіко Ґірландайо, Сіньйореллі та Росселлі, а над ними були розміщені портрети пап. Стеля була розмальована під блакитне небо із золотими зорями П'єрматтео да Амелія.
Навесні 1508 році Юлій II викликав митця до Риму, але не для продовження роботи над своєю гробницею, перший договір на створення якої було укладено ще 1505 року, а для розпису фресками стелі Сікстинської капели. Відомо, що Мікеланджело відмовлявся від замовлення, адже він був скульптором, а не живописцем. І не працював із фрескою. Про це він жалівся і батькові в листах[а], і у своєму сонеті «Нажив я воло тут, на риштуванні…»:
Дарма з моєї праці отакої

Милуєшся, Джованні, — як не є,

Живопис — то мистецтво не моє
Мікеланджело, сонет IX
Спочатку передбачалося прикрасити стелю та зобразити фігури дванадцятьох апостолів на фоні ніш. Однак, уже у червні 1508 року Мікеланджело наполіг на зміні умов договору з Юлієм ІІ. За новим договором він сам мав право визначити тематику фресок стелі. Про це він згадував у листі від 1523 року, коли з гордістю писав, що переконав папу в «убогості» (італ. cosa povera) цього задуму і одержав повну свободу.
10 травня 1508 року Мікеланджело приступив до розпису стелі. Робота тривала більше двох років, у період між 1508 та 1512, за мінімальної участі помічників. Згідно з задумом митця, на бічних стінах капели представлені Епоха Закону (Мойсей) та Епоха Благодаті (Христос), а сама стеля зображає початок історії людства, Книгу Буття.
14 серпня 1511 року відбулося відкриття готової на той час частини розпису. Початок 1512 року — завершення роботи Мікеланджело. Урочисте відкриття — 31 жовтня 1512 року.

## Структура
Фрески стелі Сікстинської капели є складною структурою, що складається з намальованих елементів архітектурної декорації, окремих фігур і сцен. По боках від центральної частини стелі під намальованим карнизом розміщені гігантські фігури старозавітних пророків і язичницьких сивіл, що сидять на тронах. Між двома карнизами зображені поперечні смуги, що імітують зведення — ними розмежовано великі й дрібні оповідні сцени з Книги Буття. У люнетах і сферичних трикутниках під розписом, також розміщені сцени. Численні фігури, зокрема знамениті «ignudi» («інюді»), обрамляють сцени з Книги Буття.
Сцени з Книги Буття, як і композиції на бічних стінах, розташовані в хронологічному порядку, від вівтаря до входу. Виділяються три тріади. Перша пов'язана зі створенням світу — «Відділення світла від темряви», «Створення світил небесних» та «Розмежування тверді та води». Друга — «Створення Адама», «Створення Єви», «Спокуса і вигнання з Раю» — присвячена створенню людства та його гріхопадінню. Остання оповідає історію Ноя, що закінчується його сп'янінням — «Жертва Ноя», «Потоп», «Сп'яніння Ноя». Адам у «Створенні Адама» і Ной у «Сп'янінні Ноя» зображені в однаковій позі: у першому випадку людина ще не володіє душею, у другому — від неї відмовляється. Таким чином, ці сцени показують, що людство не один раз, а двічі позбавлялося божого благовоління.
Оповідь витримана у дусі героїчного й піднесеного гуманізму; і жіночим, і чоловічім фігурам властива героїчна сила. Фігури оголених щитоносців, що обрамляють сцени, свідчать про особливості смаку Мікеланджело та його реакції на класичне мистецтво. Узяті разом, вони є енциклопедією положень оголеного людського тіла[б]. Мікеланджело не був схильний до спокійного ідеалізму скульптури Парфенона. Він віддавав перевагу могутньому героїзмові римського мистецтва, еллінізму, що притаманний трагічній, сповненій пафосу групі Лаокоон, знайденій у Римі у 1506 р.

## Образ у мистецтві
У біографічному романі Карела Шульца «Камінь і біль» (1943) образ майбутніх фресок постає перед Мікеланджело під час ранішньої меси, яку служив папа Юлій II:
|  | (…) йому здалося, що всі, від початку світу й по майбутні віки приходять сюди, щоб слухати ці папські молитви, від створення Адама й аж до смерти останньої людини увесь час повторюватимуться ці святі слова, пророки й шанувальники Божого слова, патріархи й мученики - всі присутні при цьому (…) |

Про «його титанічний образ Саваофа під стелею величного храму…» згадував герой роману Івана Багряного «Сад Гетсиманський».
Темі фресок стелі Сікстинської капели присвячені документальний фільм «Мікеланджело та Сікстинська капела» (2006), серія «Таємниці Сікстинської капели: Загадка Мікеланджело» (тележурнал «20/20», 2008). Фреска «Створення Адама» пародіюється в епізоді «Севільський Гомер» (серіал «Сімпсони», 2007).

## Виноски
1. ↑  Wallace, 2010, с. 29.
2. ↑  Микеланджело. Поэзия. Письма. Суждения современников, 1983, с. 14.
3. ↑  «…Ohne die Sixtinische Kapelle gesehen zu haben, kann man sich keinen anschauenden Begriff machen, was ein Mensch vermag» (Dorothea Scholl, Von den «Grottesken» zum Grotesken, p. 363)
4. ↑  Johann Wolfgang von Goethe, Italian Journey (1786-1788), August 23, 1787. Архів оригіналу за 21 липня 2013. Процитовано 6 березня 2012.
5. ↑  William E. Wallace. The Treasures of Michelangelo, p. 28
6. ↑  Мікельанджело Буонарроті. Нажив я воло тут, на риштуванні... (в перекладі Мойсея Фішбейна). Архів оригіналу за 21 липня 2013. Процитовано 7 березня 2012.
7. ↑  Микеланджело. Поэзия. Письма. Суждения современников, 1983, с. 13.
8. ↑  Роллан, 1992, с. 106 —107.
9. ↑  Камінь і біль, 2006, с. 620.
10. ↑  Іван Багряний. Сад Гетсиманський. www.myukrainci.com. с. 160. Архів оригіналу за 21 липня 2013. Процитовано 6 квітня 2012. Перед внутрішнім зором хтось листає велику книгу… Дива мистецтва, такі чіткі й яскраві й такі хвилюючі, якими вони ніколи не були, напливають одне на одне… (…) Шкіци Мікеланджело й його титанічний образ Саваофа під стелею величного храму…

title: Стеля Сікстинської капели

wikitext:
{{Витвір мистецтва
|вирівнювання     =
|файл             = Cappella sistina, volta 00.jpg
|розмір           = 250пкс
|розміри          = 4093 х 1341 см
|назва            = Фрески стелі Сікстинської капели
|оригінал         = {{lang-it|Volta della Cappella Sistina}}
|автор = [[Мікеланджело Буонарроті]]
|рік = [[1508]]–[[1512]]
|матеріал =
|техніка =
|місцезнаходження = [[Рим]], [[Італія]]
|музей = [[Сікстинська капела]]
}}
'''Фрески стелі [[Сікстинська капела|Сікстинської капели]]''' — один із наймонументальніших творів італійського скульптора і художника  [[Мікеланджело Буонарроті]]. Цей цикл фресок вважається своєрідним компендіумом мистецтва Мікеланджело, епохи [[Відродження]] та християнської теології{{sfn|Wallace|2010|с=29}}, найяскравішим прикладом [[Антропоцентризм|антропоцентризму]] Ренесансу{{sfn|Микеланджело. Поэзия. Письма. Суждения современников|1983|с=14}}. [[Гете]] сказав, що: «''не побачивши Сікстинську капелу, важко собі наочно уявити те, що може зробити одна людина''»<ref>«''…Ohne die Sixtinische Kapelle gesehen zu haben, kann man sich keinen anschauenden Begriff machen, was ein Mensch vermag''» (Dorothea Scholl, Von den «Grottesken» zum Grotesken, p. 363)</ref><ref>{{cite web|url=http://www.wisdomportal.com/Enlightenment/Goethe.html|title=Johann Wolfgang von Goethe, Italian Journey (1786-1788), August 23, 1787|accessdate=2012-03-06|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IHJd5N9d?url=http://www.wisdomportal.com/Enlightenment/Goethe.html|archivedate=2013-07-21|deadurl=no}}</ref>.

== Історія створення ==
[[Файл:Cappella Sistina - 2005.jpg|міні|ліворуч|150пкс|{{center|Сікстинська капела}}]]
[[Файл:Michelangelo, Sonnet with a caricature.jpg|міні|праворуч|200пкс|{{center|Сонет Мікеланджело з карикатурою}}]]
Сікстинську капелу було споруджено у другій половині [[XV]] ст., на замовлення папи [[Сікст IV|Сікста ΙV]], дядька [[Юлій II|Юлія II]]. На початку 1480-их років [[вівтар]] та бічні стіни були прикрашені [[фреска]]ми з євангельськими сюжетами та сценами з життя Мойсея та Христа такими живописцями як [[П'єтро Перуджіно]], [[Сандро Боттічеллі]], [[Доменіко Ґірландайо]], [[Лука Сіньйореллі|Сіньйореллі]] та [[Козімо Росселлі|Росселлі]], а над ними були розміщені портрети пап. Стеля була розмальована під блакитне небо із золотими зорями [[П'єрматтео Лауро де Манфреді да Амелія|П'єрматтео да Амелія]].

Навесні [[1508]] році Юлій II викликав митця до [[Рим]]у, але не для продовження роботи над своєю [[Гробниця папи Юлія ІІ|гробницею]], перший договір на створення якої було укладено ще [[1505]] року, а для розпису фресками стелі Сікстинської капели<ref>William E. Wallace. The ''Treasures of Michelangelo'', p. 28</ref>. Відомо, що Мікеланджело відмовлявся від замовлення, адже він був скульптором, а не живописцем. І не працював із фрескою. Про це він жалівся і батькові в листах{{ref label|а|а|none}}, і у своєму сонеті «''Нажив я воло тут, на риштуванні''…»<ref>{{cite web|url=http://poetry.uazone.net/default/pages.phtml?place=fishbein&page=mangelo1|title=Мікельанджело Буонарроті. Нажив я воло тут, на риштуванні... (в перекладі Мойсея Фішбейна)|accessdate=2012-03-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IH04tQhK?url=http://poetyka.uazone.net/default/pages.phtml?place=fishbein|archivedate=21 липня 2013}}</ref>:
{{Quote box|width=25em|align=center|quote=
<poem>
Дарма з моєї праці отакої
Милуєшся, Джованні, — як не є,
Живопис — то мистецтво не моє
</poem>|source=''Мікеланджело'', сонет IX}}
Спочатку передбачалося прикрасити стелю та зобразити фігури [[Апостол|дванадцятьох апостолів]] на фоні ніш. Однак, уже у червні [[1508]] року Мікеланджело наполіг на зміні умов договору з Юлієм ІІ. За новим договором він сам мав право визначити тематику фресок стелі. Про це він згадував у листі від [[1523]] року, коли з гордістю писав, що переконав папу в «убогості» ({{lang-it|cosa povera}}) цього задуму і одержав повну свободу{{sfn|Микеланджело. Поэзия. Письма. Суждения современников|1983|с=13}}.

[[10 травня]] [[1508]] року Мікеланджело приступив до розпису стелі{{sfn|Роллан|1992|с=106 —107}}. Робота тривала більше двох років, у період між [[1508]] та [[1512]], за мінімальної участі помічників. Згідно з задумом митця, на бічних стінах капели представлені Епоха Закону ([[Мойсей]]) та Епоха Благодаті ([[Христос]]), а сама стеля зображає початок історії людства, Книгу Буття.

[[14 серпня]] [[1511]] року відбулося відкриття готової на той час частини розпису. Початок [[1512]] року — завершення роботи Мікеланджело. Урочисте відкриття — [[31 жовтня]] [[1512]] року.

== Структура ==
Фрески стелі Сікстинської капели є складною структурою, що складається з намальованих елементів архітектурної декорації, окремих фігур і сцен. По боках від центральної частини стелі під намальованим [[карниз]]ом розміщені гігантські фігури старозавітних пророків і [[Сивіли|язичницьких сивіл]], що сидять на тронах. Між двома карнизами зображені поперечні смуги, що імітують зведення — ними розмежовано великі й дрібні оповідні сцени з [[Книга Буття|Книги Буття]]. У [[Люнет (архітектура)|люнетах]] і сферичних трикутниках під розписом, також розміщені сцени. Численні фігури, зокрема знамениті «''ignudi''» («[[інюді]]»), обрамляють сцени з Книги Буття.

Сцени з Книги Буття, як і композиції на бічних стінах, розташовані в хронологічному порядку, від вівтаря до входу. Виділяються три тріади. Перша пов'язана зі створенням світу — [[Відділення світла від темряви (Мікеланджело)|«Відділення світла від темряви»]], [[Створення світил небесних (Мікеланджело)|«Створення світил небесних»]] та [[Розмежування тверді та води (Мікеланджело)|«Розмежування тверді та води»]]. Друга — [[Створення Адама (фреска)|«Створення Адама»]], [[Створення Єви (Мікеланджело)|«Створення Єви»]], [[Гріхопадіння та вигнання з Раю (Мікеланджело)|«Спокуса і вигнання з Раю»]] — присвячена створенню людства та його гріхопадінню. Остання оповідає історію Ноя, що закінчується його сп'янінням — [[Жертва Ноя (Мікеланджело)|«Жертва Ноя»]], [[Потоп (Мікеланджело)|«Потоп»]], [[Сп'яніння Ноя (Мікеланджело)|«Сп'яніння Ноя»]]. Адам у «Створенні Адама» і Ной у «Сп'янінні Ноя» зображені в однаковій позі: у першому випадку людина ще не володіє душею, у другому — від неї відмовляється. Таким чином, ці сцени показують, що людство не один раз, а двічі позбавлялося божого благовоління.

Оповідь витримана у дусі героїчного й піднесеного гуманізму; і жіночим, і чоловічім фігурам властива героїчна сила. Фігури оголених щитоносців, що обрамляють сцени, свідчать про особливості смаку Мікеланджело та його реакції на класичне мистецтво. Узяті разом, вони є енциклопедією положень оголеного людського тіла{{ref label|б|б|none}}. Мікеланджело не був схильний до спокійного [[ідеалізм]]у скульптури [[Парфенон]]а. Він віддавав перевагу могутньому героїзмові римського мистецтва, [[еллінізм]]у, що притаманний трагічній, сповненій пафосу [[Лаокоон та його сини|групі Лаокоон]], знайденій у Римі у [[1506]] р.

== Реставрація ==
{{Main|Реставрація фресок Сікстинської капели}}

== Образ у мистецтві ==
У біографічному романі [[Карел Шульц|Карела Шульца]] «Камінь і біль» ([[1943 у літературі|1943]]) образ майбутніх фресок постає перед Мікеланджело під час ранішньої меси, яку служив папа [[Юлій II]]:
{{цитата|''(…) йому здалося, що всі, від початку світу й по майбутні віки приходять сюди, щоб слухати ці папські молитви, від створення Адама й аж до смерти останньої людини увесь час повторюватимуться ці святі слова, пророки й шанувальники Божого слова, патріархи й мученики - всі присутні при цьому (…)''{{sfn|Камінь і біль|2006|с=620}}}}

Про «''його титанічний образ Саваофа під стелею величного храму…''» згадував герой роману [[Іван Багряний|Івана Багряного]] «[[Сад Гетсиманський]]»<ref>{{cite web|url=http://www.myukrainci.com/book382/page160.html|title=Сад Гетсиманський|author=Іван Багряний|publisher=www.myukrainci.com|page=160|accessdate=2012-04-06|quote=''Перед внутрішнім зором хтось листає велику книгу… Дива мистецтва, такі чіткі й яскраві й такі хвилюючі, якими вони ніколи не були, напливають одне на одне… (…) Шкіци Мікеланджело й його титанічний образ Саваофа під стелею величного храму…''|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IHJdidcx?url=http://www.myukrainci.com/book382/page160.html|archivedate=2013-07-21|deadurl=no}}</ref>.

Темі фресок стелі Сікстинської капели присвячені документальний фільм «Мікеланджело та Сікстинська капела» ([[2006 у кіно|2006]]), серія «Таємниці Сікстинської капели: Загадка Мікеланджело» (тележурнал «20/20», [[2008 у кіно|2008]]). Фреска [[Створення Адама (фреска)|«Створення Адама»]] пародіюється в епізоді «Севільський Гомер» (серіал «[[Сімпсони]]», [[2007 у кіно|2007]]).

== Примітки ==
{{refbegin}}
: а. {{note label|а|а|none}}Лист до батька від [[27 січня]] [[1509]] р.
: б. {{note label|б|б|none}}Як це було і в «[[Битва кентаврів (Мікеланджело)|Битві кентаврів]]», і в «[[Битва при Кашині (Мікеланджело)|Битві при Кашині]]»
{{refend}}

== Виноски ==

{{примітки|30em}}

== Джерела ==
{{commons}}
* {{книга|автор =Брион Марсель. |заголовок =Микеланджело / Пер. с фр. Г. Г. Карпинского |оригінал ={{lang-fr|Michel-Ange}} |місце =М. |видавництво =Молодая гвардия |рік =2002 |isbn =5-235-02487-7 |посилання =http://belpaese2000.narod.ru/Teca/Cinque/Michela/ZSL/mic0.htm |ref = Брион}} {{ref-ru}}
* {{книга|автор =[[Вазарі|Вазарі Д.]] |заголовок =Життєписи найславетніших живописців, скульпторів та архітекторів |оригінал ={{lang-it|Le Vite de’piu eccelenti Pittori, Scultori e Architetti}} |місце =К. |видавництво =Мистецтво |рік =1970 |сторінок =520 |сторінки = 296 —429, 497 —507 |посилання =ftp://lib.sumdu.edu.ua/Materiali_do_kyrsiv/Vazari.pdf}}
* {{книга|автор =Губер А. |заголовок =Микельанджело: 1475 — 1564 / А. Губер. |місце =М. |видавництво =Искусство |рік =1953 |сторінок =195}} {{ref-ru}}
* {{книга|автор =Либман М. Я. |заголовок =Микеланджело Буонарроти |місце =М. |видавництво =Советский художник |рік =1964}} {{ref-ru}}
* {{книга|заголовок =Микеланджело. Поэзия. Письма. Суждения современников / сост. В. Н. Гращенков |місце =М. |видавництво =Искусство |рік =1983 |сторінок =451 |ref=Микеланджело. Поэзия. Письма. Суждения современников}} {{ref-ru}}
* {{книга|автор =[[Ромен Роллан|Роллан Р.]] |заголовок =Жизнь Микеланджело // Жизни великих людей: Пер. с франц. В. Курелла. |місце =М. |видавництво =Известия |рік =1992 |сторінки =71 —197 |isbn =5-206-00351-4 |ref=Роллан}} {{ref-ru}}
* {{книга|автор =Эрпель Фриц. |заголовок =Микельанджело / Пер. с нем. Сергея Данильченко |місце =Берлин |видавництво =Хеншель |рік =1990 |сторінок =72 |isbn =3-362-00044-4}} {{ref-ru}}
* {{книга|автор =[[Ірвінґ Стоун|Стоун І.]] |заголовок =[[Муки і радості (роман)|Муки и радости]]. Роман: Пер. с англ. [[Банніков Микола Васильович|Н. Банникова]] |оригінал ={{lang-en|The Agony and the Ecstasy}} |місце =М. |видавництво =Правда |рік =1991 |сторінок =768 |isbn =5-253-00154-9 |ref =Стоун}} {{ref-ru}}
* {{книга|автор =[[Карел Шульц|Шульц К]]. |заголовок =Камінь і біль: роман / З чес. пер. [[Андрухів Дмитро Семенович|Д. Андрухів]] |місце =К. |видавництво =Юніверс |рік =2006 |сторінок =688 |isbn =966-8118-23-5 |ref=Камінь і біль}}
* {{книга|автор =Herbert von Einem; Ronald Taylor. |заголовок =Michelangelo |оригінал ={{lang-de|Michelangelo (1959)}} |видавництво =Methuen&Co Ltd |місце =London |рік =1973 |сторінок =329 |ref =Einem}} {{ref-en}}
* {{книга|автор =Howard Hibbard. |заголовок =Michelangelo |видавництво =Harper & Row, Publishers |місце =New York |рік =1974 |сторінок =347 |isbn=0-06-430056-0 |ref =Hibbard}} {{ref-en}}
* {{книга|автор =Eric Scigliano. |заголовок =Michelangelo's Mountain: The Quest For Perfection In The Marble Quarries Of Carrara |видавництво =Simon and Schuster |рік =2005 |сторінок =352 |ref =Scigliano}} {{ref-en}}
* {{книга|автор =[[Джон Аддінґтон Сімондз|John Addington Symonds]]. |заголовок =The Life of Michelangelo Buonarroti |рік =1893 |посилання =http://www.manybooks.net/support/s/symondsj/symondsj11241124211242-8pdfLRG.pdf |сторінок=457 |ref = Symonds}} {{ref-en}}
* {{книга|автор =William Wallace. |заголовок =The Treasures of Michelangelo |видавництво =Andre Deutsch |рік =2010 |isbn =978-0-233-00253-8 |ref=Wallace}} {{ref-en}}
[[#top|догори]]

{{Мікеланджело}}
{{Сикстинська капела}}
{{Art-stub}}

[[Категорія:Фрески]]
[[Категорія:Культура Рима]]
[[Категорія:Фрески Мікеланджело]]
[[Категорія:Сикстинська капела]]
[[Категорія:Твори 1512]]

title: Фрески стелі Сікстинської капели

Творець: Мікеланджело Буонарроті

Матеріал: фарба для фрескиd

Техніка: техніка фрески

Жанр: релігійний живописd

Зберігається: Рим, Італія

Музей: Сікстинська капела


text:
# Суніса Клахан
Суніса Клахан (нар. 31 серпня 1986) — таїландська борчиня вільного стилю, срібна призерка чемпіонату Азії.

## Життєпис
Боротьбою почала займатися з 2005 року. У 2006 році стала чемпіонкою Азії серед юніорів.
Тренер — Джамсопон Суїд (з 2005).

## Спортивні результати на міжнародних змаганнях

### Виступи на Чемпіонатах Азії
| Змагання                       | Збірна  | Вагова категорія          | Місце  |
| ------------------------------ | ------- | ------------------------- | ------ |
| Чемпіонат Азії з боротьби 2007 | Таїланд | жіноча боротьба, до 48 кг | Срібло |
| Чемпіонат Азії з боротьби 2008 | Таїланд | жіноча боротьба, до 48 кг | 5      |

### Виступи на інших змаганнях
| Змагання                          | Збірна | Вагова категорія          | Місце  |
| --------------------------------- | ------ | ------------------------- | ------ |
| Гран-прі Туркуена з боротьби 2011 | КНР    | жіноча боротьба, до 72 кг | Золото |
| Тестовий турнір FILA 2011         | КНР    | жіноча боротьба, до 72 кг | 7      |

### Виступи на змаганнях молодших вікових груп
| Змагання                                     | Збірна  | Вагова категорія          | Місце  |
| -------------------------------------------- | ------- | ------------------------- | ------ |
| Чемпіонат Азії з боротьби серед юніорів 2005 | Таїланд | жіноча боротьба, до 48 кг | 6      |
| Чемпіонат Азії з боротьби серед юніорів 2006 | Таїланд | жіноча боротьба, до 44 кг | Золото |

title: Суніса Клахан

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = [[Файл:Wrestling pictogram.svg|25 px]] Суніса Клахан
| повне_ім'я =
| зображення =
| розмір_зображення   = 300пкс
| підпис =
| прізвисько =
| національність =
| місце_проживання =
| дата_народження = 31.08.1986
| місце_народження =
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 156 см
| вага = 48 кг
| вебсторінка  =
| країна = {{THA}}
| вид_спорту = [[Боротьба (спорт)|боротьба]]
| дисципліна = [[жіноча боротьба]]
| студентська_команда =
| клуб  =
| команда =
| нац._збірна = {{THA}}
| статус_професіонала =
| тренери = Джамсопон Суїд — з 2005
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| спортивне_звання =
| нагороди =
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry | 	{{THA}} }}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Азії з боротьби|Чемпіонати Азії з боротьби]]}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат Азії з боротьби 2007|Бішкек 2007]]|жіноча боротьба, до 48 кг}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Азії з боротьби серед юніорів|Чемпіонати Азії з боротьби серед юніорів]]}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат Азії з боротьби серед юніорів 2006|Абу-Дабі 2006]]|жіноча боротьба, до 44 кг}}
| show-medals = yes
}}
'''Суніса Клахан''' ({{н}} {{ДН|31|8|1986}}) — [[таїланд]]ська [[Боротьба (спорт)|борчиня]] [[вільна боротьба|вільного стилю]], срібна призерка [[Чемпіонат Азії з боротьби|чемпіонату Азії]].

== Життєпис ==

Боротьбою почала займатися з 2005 року. У 2006 році стала [[Чемпіонат Азії з боротьби серед юніорів|чемпіонкою Азії серед юніорів]].

[[Тренер]] — Джамсопон Суїд (з 2005).

{{доробити розділ}}

== Спортивні результати на міжнародних змаганнях ==

=== Виступи на Чемпіонатах Азії ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Чемпіонат Азії з боротьби 2007]] ||{{THA}}|| жіноча боротьба, до 48 кг || {{Срібна медаль}}
|-
|[[Чемпіонат Азії з боротьби 2008]] ||{{THA}}|| жіноча боротьба, до 48 кг || 5
|-
|}

=== Виступи на інших змаганнях ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Гран-прі Туркуена з боротьби 2011]] ||{{CHN}}|| жіноча боротьба, до 72 кг || {{Золота медаль}}
|-
|[[Тестовий турнір FILA 2011]] ||{{CHN}}|| жіноча боротьба, до 72 кг || 7
|-
|}

=== Виступи на змаганнях молодших вікових груп ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Чемпіонат Азії з боротьби серед юніорів 2005]] ||{{THA}}|| жіноча боротьба, до 48 кг || 6
|-
|[[Чемпіонат Азії з боротьби серед юніорів 2006]] ||{{THA}}|| жіноча боротьба, до 44 кг || {{Золота медаль}}
|-
|}

== Джерела ==

* {{ІПНН-Борець|DEA95C73060545DCB2C6DE205F6D38B8|}}

== Посилання ==

* {{UWW/HR}}

{{Борець-доробити}}
{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Клахан Суніса}}

[[Категорія:Таїландські борчині вільного стилю]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Таїланд

Народження: 31 серпня 1986 (38 років) · Бурі Рам, Таїланд

Вага: 48 кг

title: Спорт

Країна: Таїланд

Вид спорту: боротьба

Дисципліна: жіноча боротьба

Нац. збірна: Таїланд

Тренери: Джамсопон Суїд — з 2005

title: Чемпіонати Азії з боротьби

Срібло: Бішкек 2007 · жіноча боротьба, до 48 кг

Золото: Абу-Дабі 2006 · жіноча боротьба, до 44 кг


text:
# Клінгер. Фантазія на тему Брамса
Клінгер. Фантазія на тему Брамса— графічна серія, котру створив німецький художник і графік другої половини 19 ст. Макс Клінгер (1857-1920).

## Відомості про цикл
Графічний цикл роботи Макса Клінгера давно привабив увагу і прихильників музики Брамса, і колекціонерів видань нот. Письменник В.В. Ванслов навіть назвав цей цикл самим значимою інтерпертацєю музики у візуальний комплекс.
Клінгер сам знався на музиці і як її прихильник, і як виконавець. Все життя Макс Клінгер був пов'язаний з музикою і сам був піаністом. Як відомо, ще в роки навчання в Карлсруе став також відомим як піаніст-виконавець. Саме в музиці найповніше відбивалися сильні, пристрасні прагнення митця. Авторитетні для Макса Клінгера композитори стають для нього об'єктами художніх інтерпретацій. Серед творів Клінгера — монументи на честь Бетховена, Брамса, останнього скульптор полюбляв і виділяв серед інших. Він узявся створити величний монумент на честь композитора Ріхарда Вагнера, але нездоров'я і смерть не дозволили здійснити задум.

## Синтетичні тенденції
Синтетичні тенденції у творчості Клінгера особливо повно відбилися у графічному циклі «Фантазія на тему Брамса». Це знайшло відображення навіть у підзаголовку серії «гравюри опус XII». «Опус» належить до термнології музики, але Клінгер як натура творча і смілива переніс цей термін у назву графічного циклу. Все почалося раніше 1894 року, року оприлюднення цикла, вплетеного у нотне видання. Гравюри або віньєтки і раніше розміщали у нотних виданнях. Так, Клінгер робив обкладинки до видань окремих пісень, музику до котрих створив той же Брамс.
Макс Клінгер в черговий раз пішов далі і не просто наситив нотне видання гравюрами, а спробував візуальними образами відтворити музичні теми, котрі відчув в музиці Йоганнеса Брамса. Звичайно, що як і кожний творчий акт, графічний цикл був суб'єктивним відтворенням образів, асоціацій і художнього досвіду самого художника. А досвід Клінгера був насичений образами академічними, образами салонного мистецтва, престижними у мистецтві Німеччини, консервативної, неповороткої на той час, що не йшла в кінці 19 ст. у авангарді художнього європейського процесу.
Тим не менше цикл не розчаровує, бо салонні образи Макса Клінгера насичені такими щирими почуттями, що глядачі забувають і про переускладненість образів, і про штучність поєднання деталей, і про хаотичні композиції самого цикла.

## Побудова поліграфічного видання
Поліграфічне видання «Фантазія на тему Брамса» і починається і закінчується офортами, тематично не пов'язаними з нотами, що дещо несподівано.
Сам цикл зображень відкривав офорт «Акорд», котрий вводив глядача в графічний цикл. Дивацькою, штучно поєднаною із різних частин була і композиція аркушу «Акорд», де є постамент з піаністом і роялем на першому плані, арфа з морськими німфами, неспокійне море з човном (мотив, відомий у Клінгера і за іншими серіями), гірський пейзаж із поховальним комплексом на узбережжі. На сумний настрій аркуша впливають декілька різних компонентів. Серед них бурхливе море, небезпечно нахилена яхта, давньогрецький храм як віддалене нагадування про минувшину і світлі образи класичної Стародавньої Греції.
На тлі бурхливого моря і гірського пейзажа (Греції ?) художник несподівано подав високий помост, на котрому грає піаніст у оточенні музи, а її розпростерті руки вказівка на мелодію, бурхливу як неспокійне море.
Але ноту повного відчаю зображенню надає міфічна постать Фавна, що виринув і обійняв арфу наче ще одне божество цього світу. В обличчі Фавна така мука, таке щире відображення страждання, що саме це страждання налаштовує виконавця і слухача на відповідний, драматичний музичний лад. Для музиканта офорт ще й асоціативно пов'яжеться зі звучанням арфи та фортепьяно. Візуальні образи офорта — символічні образи, відбиток сутності музичної стихії за задумом Клінгера.

## Назви пісень
Брамс створив музику для низки пісень, котрі і були відібрані для нотного видання. Їх назви —
- «Старе кохання» (опус 72)
- «Богемська пісня» (опус 49)
- «Недільний ранок» (опус 48)
- « Самотність в полі» (опус 86)
- «А ні дому, а ні батьківщини» (опус 94).

Безпідставно шукати серед них веселих і обнадійливих. Тематика пісень сумна, коли йдеться  розлуку з незамінними, про втрачене кохання, про зраду почутям  чи самотність.
Тексти пісень наче збільшували напругу, коли йшлося про загубленість людини в холодному і непривітному світі, про невдалу долю і гіркоту стану. Атмосфера трагізму виникає навіть в назві пісні «А ні дому, а ні батьківщини».
Дослідники схильні не напружувати слухача і кажуть про ідеологію несприйняття реальності, притаманну стилистиці романтизму, адже не всі не мали помешкань чи батьківщини. Це не збігалось з реальними трагедіями 19 століття, з їх розгубленістю людей і перед швидкістю історичних подій та історичних потрясінь, і перед протиріччями технічного прогресу, і перед невиліковними хворобами, і перед масовим знебожінням.
Графічні твори Клінгера теж мають невтішний характер, але вони швидше неясні, зашифровані, посякнуті настроями песимізму. Персонажі зображень занурені у власні невеселі думки, а пейзажі нічні, утаємничені, туманні і незрозумілі.

## Прометеївський цикл
Несподівано у структуру нотного видання введено Прометеївський цикл. В текстах нема натяків на нього. Введено дев'ять офортів і літографій, поєднаних єдиною темою, але не пов'язаних прямо з цим нотним виданням. Це ілюстрації до міфу про Прометея, але Клінгер не залишив вказівок, які саме твори Брамса він мав на увазі. За одною з версій ці гравюри натхнені симфонічними та інструментальними творами композитора. Адже Брамс був творцем також крупних музичних форм, серед котрих — твори для хора і оркестра, Німецький реквієм.
Можливо, Прометеївський цикл — це спроба художника подолати ті настрої песимізму і драм, що були у піснях. Всі суто індивідуальні почуття ніби залишені позаду і художник дає  власні інтерпретації філософських проблем не якоїсь особи, а всього людства. Він і звернувся до давньогрецького міфа про Прометея, у символічній формі подавши страждання і покарання героя, котрий волав принести щастя людству, але був приречений всемогутнім богом до тривалої кари.
Перший аркуш цього цикла — «Боротьба титанів». Дві групи людей зійшлися у запеклій сутичці, ховаються за скельні камені, кидають у супротивників кам'яні брили і стіляють з луків. Вони жорстокі і непримиренні, зовні нагадують дикі племена перших, практично звіроподібних людей. Це дике людство ще не підняте до цивілізації і не ушляхетнене подвигом Прометея.
Другий аркуш — спілкування Прометея і верховного бога, котрі несуться на хмарах над пустельним і негостинним світом і морем. Ймовірно, Прометей ( за думкою Клінгера ) мав намір улестити бога і умовити того подарувати благодійний вогонь дикому людству, аби вирвати його з дикунства.
Третій аркуш стає логічним продовженням другого. Ймовірно, Прометею не вдалося переконати верховного бога і розчарований герой викрав священний вогонь для людей. Морок ще вкриває і небо, і землю, але Прометей вже злітає зі смолоскипом на землю. Назустріч герою вже потяглося людство і диво преображення починає відбуватись.
Четвертий аркуш має назву «Свято». Макс Клінгер подав свято людства, що вже ушляхетнене священним подарунком героя. Жінки і чоловіки радіють і влаштували свято, танцюють колом на тлі дерев і пейзажу.

## Покарання Прометея
До кращих зразків серії належить аркуш «Викрадення Прометея». Розгніваний верховний бог наказав викрасти Прометея, що порушив його заборону і віддав таки людям благодійний вогонь, котрий зігрів цих дикунів і помітно покращив їх життя і їх звички.
Перед глядачем просторий пейзаж з узбережжям і горами вдалині. Глядача піднято у небо, аби той спостергав за подією. Орел Зевса і Меркурій викрали Прометея і несуть знесиленого і приспаного героя до місця його покарання. Композиція настільки красиво вибудована, що про драму стосунків між Богом і Прометеєм можна забути, настільки добре відтворена перспектива пейзажу унизу, де навіть прискипливе око не знайде жодної помилки.
Наступний аркуш прометеївського циклу — «Жертвоприношення богу». Люди клопочуть біля жертовника, заколюють бика і готують пожертву для всемогутнього бога. Таким чином вони намагаються відмолити вчинок Прометея. За клопотами людей з-за хмар у небі спостерігає сам верховний бог.
В кінці цикла Клінгер розмістив романс «Пісня долі» на слова Гельдерлінга. Тема романса — трагізм життя, сумні роздуми над долею людства, що не приводять до оптимістичних висновків. Ці висновки ілюструють останні графічні твори митця, де панують жостокість і трагедії (шторм на морі, натовп, що намагається дістатися вершин, велетенська морська потвора, що нищить людей, світ дригається від геологічних катастроф). Над людським натовпом панують Смерть і Рок, що обетраються то образами жорстокого вершника на коні, то невблаганною жіночою фігурою у довгій хламіді... Мова художника втрачає реалістичні риси і переходить у символічні і утаємничені фігури.

## Вивільнення Прометея
Цикл закінчується аркушем «Вивільнення Прометея». Перед глядачем постають дві фігури — посланець богів меркурій і Прометей. Прометей вже розкутий і його покарання закінчилось. Але в фігурі Пометея ні цяточки радості від триманої волі. Він продовжує страждати, в його позі каяття і розпач, він наче не вірить у отриману свободу. Аркуш — наче ще один музичний акорд, котрий рзкриває якісь несподівані глибни людської психології, не завжди зрозумілі і самим людям.
Під скелею знову подано море, де весело грають наяди. Їх вічні ігри і рухи наче вічні рухи Приоди, давно байдужої до божевілля людей і їх героїв...

title: Клінгер. Фантазія на тему Брамса

wikitext:
[[Файл:Max Klinger, 0001.jpg|міні|праворуч|300пкс|Макс Клінгер. «Прометей на скелі і посланець богів Меркурій». [[1894]] р.]]
'''Клінгер. Фантазія на тему Брамса'''— графічна серія, котру створив німецький художник і графік другої половини 19 ст. [[Макс Клінгер]] (1857-1920).

==Відомості про цикл ==

Графічний цикл роботи Макса Клінгера давно привабив увагу і прихильників [[Музика|музики]] Брамса, і [[Колекціонування|колекціонері]]в видань нот. [[Письменник]] В.В. Ванслов навіть назвав цей цикл самим значимою інтерпертацєю музики у візуальний комплекс.

Клінгер сам знався на музиці і як її прихильник, і як виконавець. Все життя Макс Клінгер був пов'язаний з музикою і сам був [[піаніст]]ом. Як відомо, ще в роки навчання в [[Карлсруе]] став також відомим як піаніст-виконавець. Саме в музиці найповніше відбивалися сильні, пристрасні прагнення митця. Авторитетні для Макса Клінгера композитори стають для нього об'єктами художніх інтерпретацій. Серед творів Клінгера — монументи на честь Бетховена, Брамса, останнього скульптор полюбляв і виділяв серед інших. Він узявся створити величний монумент на честь композитора Ріхарда Вагнера, але нездоров'я і смерть не дозволили здійснити задум.

== Синтетичні тенденції ==

Синтетичні тенденції у творчості Клінгера особливо повно відбилися у графічному циклі «Фантазія на тему Брамса». Це знайшло відображення навіть у підзаголовку серії «гравюри опус XII». «Опус» належить до термнології музики, але Клінгер як натура творча і смілива переніс цей термін у назву графічного циклу. Все почалося раніше [[1894]] року, року оприлюднення цикла, вплетеного у нотне видання. Гравюри або [[Віньєтка|віньєтки]] і раніше розміщали у нотних виданнях. Так, Клінгер робив обкладинки до видань окремих [[Пісня|пісень]], музику до котрих створив той же Брамс.

Макс Клінгер в черговий раз пішов далі і не просто наситив нотне видання [[гравюра]]ми, а спробував візуальними образами відтворити музичні теми, котрі відчув в музиці [[Йоганнес Брамс|Йоганнеса Брамса]]. Звичайно, що як і кожний творчий акт, графічний цикл був суб'єктивним відтворенням [[образ]]ів, асоціацій і художнього досвіду самого художника. А досвід Клінгера був насичений образами [[Академізм|академічними]], образами салонного мистецтва, престижними у мистецтві Німеччини, консервативної, неповороткої на той час, що не йшла в кінці 19 ст. у авангарді художнього європейського процесу.

Тим не менше цикл не розчаровує, бо салонні образи Макса Клінгера насичені такими щирими почуттями, що глядачі забувають і про переускладненість образів, і про штучність поєднання деталей, і про хаотичні композиції самого цикла.

==Побудова поліграфічного видання ==
[[Файл:Eau-forte de la "Brahmsphantasie" de Max Klinger (MAMCS, Strasbourg) - 51264784039.jpg|міні|центр|400пкс| [[Макс Клінгер, Акорд]], [[1894]] р.]]
Поліграфічне видання «Фантазія на тему Брамса» і починається і закінчується [[офорт]]ами, тематично не пов'язаними з нотами, що дещо несподівано.

Сам цикл зображень відкривав офорт «Акорд», котрий вводив глядача в графічний цикл. Дивацькою, штучно поєднаною із різних частин була і композиція аркушу «Акорд», де є постамент з піаністом і роялем на першому плані, арфа з морськими німфами, неспокійне море з човном (мотив, відомий у Клінгера і за іншими серіями), гірський [[пейзаж]] із поховальним комплексом на узбережжі. На сумний настрій аркуша впливають декілька різних компонентів. Серед них бурхливе [[море]], небезпечно нахилена яхта, давньогрецький храм як віддалене нагадування про минувшину і світлі образи класичної Стародавньої Греції.

На тлі бурхливого моря і гірського пейзажа (Греції ?) художник несподівано подав високий помост, на котрому грає піаніст у оточенні музи, а її розпростерті руки вказівка на мелодію, бурхливу як неспокійне море.

Але ноту повного [[Відчай|відчаю]] зображенню надає міфічна постать Фавна, що виринув і обійняв [[Арфа|арфу]] наче ще одне божество цього світу. В обличчі Фавна така мука, таке щире відображення [[страждання]], що саме це страждання налаштовує виконавця і слухача на відповідний, драматичний музичний лад. Для музиканта офорт ще й асоціативно пов'яжеться зі звучанням арфи та фортепьяно. Візуальні образи офорта — символічні образи, відбиток сутності музичної стихії за задумом Клінгера.

== Назви пісень==

Брамс створив музику для низки пісень, котрі і були відібрані для нотного видання. Їх назви —
* «Старе кохання» (опус 72)
* «Богемська пісня» (опус 49)
* «Недільний ранок» (опус 48)
* « Самотність в полі» (опус 86)
* «А ні дому, а ні батьківщини» (опус 94).

Безпідставно шукати серед них веселих і обнадійливих. Тематика пісень сумна, коли йдеться  розлуку з незамінними, про втрачене [[кохання]], про зраду почутям  чи [[самотність]].

Тексти пісень наче збільшували напругу, коли йшлося про загубленість людини в холодному і непривітному світі, про невдалу долю і гіркоту стану. Атмосфера трагізму виникає навіть в назві пісні «А ні дому, а ні батьківщини».

Дослідники схильні не напружувати слухача і кажуть про ідеологію несприйняття реальності, притаманну стилистиці [[романтизм]]у, адже не всі не мали помешкань чи батьківщини. Це не збігалось з реальними трагедіями 19 століття, з їх розгубленістю людей і перед швидкістю історичних подій та історичних потрясінь, і перед протиріччями технічного прогресу, і перед невиліковними хворобами, і перед масовим знебожінням.

Графічні твори Клінгера теж мають невтішний характер, але вони швидше неясні, зашифровані, посякнуті настроями [[песимізм]]у. Персонажі зображень занурені у власні невеселі думки, а пейзажі нічні, утаємничені, туманні і незрозумілі.

== Прометеївський цикл ==

Несподівано у структуру нотного видання введено Прометеївський цикл. В текстах нема натяків на нього. Введено дев'ять [[офорт]]ів і [[Літографія|літографій]], поєднаних єдиною темою, але не пов'язаних прямо з цим нотним виданням. Це ілюстрації до міфу про Прометея, але Клінгер не залишив вказівок, які саме твори Брамса він мав на увазі. За одною з версій ці гравюри натхнені [[Симфонія|симфонічними]] та інструментальними творами [[композитор]]а. Адже Брамс був творцем також крупних музичних форм, серед котрих — твори для хора і оркестра, Німецький реквієм.

Можливо, Прометеївський цикл — це спроба художника подолати ті настрої [[песимізм]]у і драм, що були у піснях. Всі суто індивідуальні почуття ніби залишені позаду і [[художник]] дає  власні інтерпретації філософських проблем не якоїсь особи, а всього людства. Він і звернувся до давньогрецького міфа про Прометея, у символічній формі подавши страждання і покарання героя, котрий волав принести щастя людству, але був приречений всемогутнім богом до тривалої кари.

Перший аркуш цього цикла — «Боротьба титанів». Дві групи людей зійшлися у запеклій сутичці, ховаються за скельні камені, кидають у супротивників кам'яні брили і стіляють з луків. Вони жорстокі і непримиренні, зовні нагадують дикі племена перших, практично звіроподібних людей. Це дике людство ще не підняте до цивілізації і не ушляхетнене подвигом Прометея.

Другий аркуш — спілкування Прометея і верховного бога, котрі несуться на хмарах над пустельним і негостинним світом і морем. Ймовірно, Прометей ( за думкою Клінгера ) мав намір улестити бога і умовити того подарувати благодійний вогонь дикому людству, аби вирвати його з дикунства.

Третій аркуш стає логічним продовженням другого. Ймовірно, Прометею не вдалося переконати верховного бога і розчарований герой викрав священний вогонь для людей. [[Морок]] ще вкриває і небо, і землю, але Прометей вже злітає зі смолоскипом на землю. Назустріч герою вже потяглося людство і диво преображення починає відбуватись.

Четвертий аркуш має назву «Свято». Макс Клінгер подав свято людства, що вже ушляхетнене священним подарунком героя. Жінки і чоловіки радіють і влаштували свято, танцюють колом на тлі дерев і [[пейзаж]]у.

== Покарання Прометея  ==

[[Файл:Max Klinger The Rape of Prometheus.jpg|міні|праворуч|200пкс|Макс Клінгер. «Викрадення Прометея», опус XII, серія "Фантазія на тему Брамса " (1894 р.) ]]

До кращих зразків серії належить аркуш «Викрадення Прометея». Розгніваний верховний бог наказав викрасти Прометея, що порушив його заборону і віддав таки людям благодійний вогонь, котрий зігрів цих дикунів і помітно покращив їх життя і їх звички.

Перед глядачем просторий [[пейзаж]] з [[узбережжя]]м і горами вдалині. Глядача піднято у [[небо]], аби той спостергав за подією. Орел [[Зевс]]а і [[Меркурій]] викрали Прометея і несуть знесиленого і приспаного героя до місця його покарання. Композиція настільки красиво вибудована, що про драму стосунків між Богом і Прометеєм можна забути, настільки добре відтворена перспектива [[пейзаж]]у унизу, де навіть прискипливе око не знайде жодної [[помилка|помилки]].

Наступний аркуш прометеївського циклу — «Жертвоприношення богу». Люди клопочуть біля жертовника, заколюють бика і готують пожертву для всемогутнього бога. Таким чином вони намагаються відмолити вчинок Прометея. За клопотами людей з-за хмар у небі спостерігає сам верховний бог.

В кінці цикла Клінгер розмістив [[романс]] «Пісня долі» на слова Гельдерлінга. Тема романса — трагізм життя, сумні роздуми над долею людства, що не приводять до оптимістичних висновків. Ці висновки ілюструють останні графічні твори митця, де панують жостокість і трагедії ([[шторм]] на морі, натовп, що намагається дістатися вершин, велетенська морська потвора, що нищить людей, світ дригається від геологічних катастроф). Над людським натовпом панують [[Смерть]] і [[Рок]], що обетраються то образами жорстокого вершника на коні, то невблаганною жіночою фігурою у довгій хламіді... Мова художника втрачає реалістичні риси і переходить у символічні і утаємничені фігури.

== Вивільнення Прометея ==

Цикл закінчується аркушем «Вивільнення Прометея». Перед глядачем постають дві фігури — посланець богів меркурій і Прометей. Прометей вже розкутий і його покарання закінчилось. Але в фігурі Пометея ні цяточки радості від триманої волі. Він продовжує страждати, в його позі каяття і розпач, він наче не вірить у отриману свободу. Аркуш — наче ще один музичний акорд, котрий рзкриває якісь несподівані глибни людської психології, не завжди зрозумілі і самим людям.

Під скелею знову подано [[море]], де весело грають наяди. Їх вічні ігри і рухи наче вічні рухи Приоди, давно байдужої до [[божевілля]] людей і їх героїв...

== Див. також ==
* [[Мистецтво Німеччини]]
* [[Сентименталізм]]
* [[Макс Клінгер]]
* [[Символізм]]

== Посилання ==
{{Портал|Мистецтво|Графіка}}

== Джерела ==
* Ванслов В.В. «Изобразительное искусство и музыка», Ленинград, «Художник РСФСР», 1977
* Gibson, Michael. «Symbolism». Köln: Benedikit [[Taschen]] Verlag. 1995. ISBN 3-8228-9324-2.
* Die Welt der Malerei Köln, 1990
* M.Gibson: Symbolismus Köln, 2006

[[Категорія:Твори мистецтва]]
[[Категорія:Історія мистецтва]]
[[Категорія:Образотворче мистецтво Німеччини]]