text:
# Жирона (провінція)
Провінція Жирона є однією з 4 провінцій Автономної області Каталонія та однією з 8 провінцій каталанських країн. Столицею провінції є місто Жирона.

## Райони
До Провінції Жирона входять такі райони (кумарки) :
- Алт-Ампурда
- Баш-Ампурда
- Башя-Сарданья (східна частина)
- Ґарроча
- Жирунес
- Пла-да-л'Астань
- Ріпульєс
- Селба (окрім муніципалітету Фугас-да-ла-Селба)

До Провінції Льєйда також входить муніципалітети Біладрау, Аспінелбас та Бідра району (кумарки) Узона.

## Історія
У 1810 р. генеральним губернатором Каталонії маршалом Ожеро у Каталонії було створено 4 префектури, які стали прообразом сьогоднішніх провінцій. У 1812 р. Наполеон І включив Каталонію у Французьку імперію — префектуру, у якій знаходилася Жирона, було перетворено на департамент Те (кат. Departament del Ter, фр. Département du Ter).
Провінція Жирона, як і інші провінції Каталонії, була утворена у 1822 р. Східна частина департаменту Башя-Сарданья була долучена до провінції у 1833 р.
У Каталонії поділ на провінції існує до сьогодні, окрім періодів від 1913 до 1925 р.р. та 1936 до 1939 р.р.

## Демографія
| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717   | 1787    | 1857    | 1877    | 1887    | 1900    | 1910    |
| ------ | ------ | ------ | ------ | ------- | ------- | ------- | ------- | ------- | ------- |
| 13.285 | 11.536 | 15.175 | 94.495 | 191.862 | 310.970 | 299.702 | 306.583 | 299.287 | 319.679 |

| 1920    | 1930    | 1940    | 1950    | 1960    | 1970    | 1981    | 1990    | 1992    | 1994    |
| ------- | ------- | ------- | ------- | ------- | ------- | ------- | ------- | ------- | ------- |
| 325.619 | 325.551 | 322.360 | 327.321 | 351.369 | 414.397 | 467.945 | 521.449 | 515.442 | 536.300 |

| 1996    | 1998    | 2000    | 2002    | 2004    | 2006    | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| ------- | ------- | ------- | ------- | ------- | ------- | ---- | ---- | ---- | ---- |
| 530.631 | 543.191 | 565.599 | 598.112 | 636.198 | 687.331 | -    | -    | -    | -    |

Найбільшими муніципалітетами Провінції Жирона у 2007 р. були:
- Жирона 92.186 осіб
- Фігерас 41.115 осіб
- Бланас 38.368 осіб
- Люрет-да-Мар 34.997 осіб
- Улот 32.337 осіб

42°10′ пн. ш. 2°40′ сх. д. / 42.167° пн. ш. 2.667° сх. д.
| Іспанія | Це незавершена стаття з географії Іспанії. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |

title: Жирона (провінція)

wikitext:
{{Otheruses|Жирона (значення)}}
{| border="1" cellpadding="2" cellspacing="0" align="right" width="300px"
|+ '''Провінція Жирона
''Província de Girona'''''
|-----
| style="background:#efefef;" align="center" colspan="2" |
{| border="0" cellpadding="2" cellspacing="0"
|-----
| align="center" colspan="2" |
[[Файл:Escut de la provincia de Girona.svg|70px]]
|-----
| align="center" colspan="2" |
Герб Провінції Жирона
|-----
| align="center" width="140px" | [[Файл:Localización de la provincia de Gerona.svg|Провінція Жирона в Іспанії|130px]]
| align="center" width="140px" | [[Файл:Mapa provincia de Girona.svg|Провінція Жирона з районами|130px]]
|}
|-----
| [[Столиця]] || [[Жирона]]
|-----
| Найбільший муніципалітет || [[Жирона]]
|-----
| Самоназва || gironí, gironina
|-----
| [[Населення]] у ([[2007]]) р. || 706.185 осіб
|-----
| [[Площа]] || 5.835,07 км²
|-----
| Щільність населення || 121,02 особи/км²
|-----
| Райони (кумарки) || 8
|}

'''Провінція Жирона''' є однією з 4 провінцій [[Каталонія|Автономної області Каталонія]] та однією з 8 провінцій [[Каталанські країни|каталанських країн]]. Столицею провінції є місто [[Жирона]].

== Райони ==

До Провінції Жирона входять такі райони (кумарки) :

* [[Алт-Ампурда]]
* [[Баш-Ампурда]]
* [[Башя-Сарданья]] (східна частина)
* [[Ґарроча]]
* [[Жирунес]]
* [[Пла-да-л'Астань]]
* [[Ріпулєс|Ріпульєс]]
* [[Селба]] (окрім муніципалітету [[Фугас-да-ла-Селба]])

До Провінції Льєйда також входить муніципалітети [[Біладрау]], [[Аспінелбас]] та [[Бідра]] району (кумарки) [[Узона]].

== Історія ==

У [[1810]] р. генеральним губернатором Каталонії маршалом [[Ожеро П'єр Франсуа Шарль|Ожеро]] у Каталонії було створено 4 префектури, які стали прообразом сьогоднішніх провінцій. У [[1812]] р. [[Наполеон I Бонапарт|Наполеон І]] включив [[Каталонія|Каталонію]] у Французьку імперію — префектуру, у якій знаходилася [[Жирона]], було перетворено на департамент [[Те (департамент)|Те]] ({{lang-ca|Departament del Ter}}, {{lang-fr|Département du Ter}}).

Провінція Жирона, як і інші провінції Каталонії, була утворена у [[1822]] р. Східна частина департаменту [[Башя-Сарданья]] була долучена до провінції у [[1833]] р.

У [[Каталонія|Каталонії]] поділ на провінції існує до сьогодні, окрім періодів від [[1913]] до [[1925]] р.р. та [[1936]] до [[1939]] р.р.

== Демографія ==

{{DemogCat| 1497=13.285| 1515=11.536| 1553=15.175| 1717=94.495| 1787=191.862| 1857=310.970| 1860=311.158| 1877=299.702| 1887=306.583| 1900=299.287| 1910=319.679| 1920=325.619| 1930=325.551| 1940=322.360| 1950=327.321| 1960=351.369| 1970=414.397| 1981=467.945| 1990=521.449| 1992=515.442| 1994=536.300| 1996=530.631| 1998=543.191| 2000=565.599| 2002=598.112| 2004=636.198| 2006=687.331}}

Найбільшими муніципалітетами Провінції Жирона у [[2007]] р. були:

* [[Жирона]] 92.186 осіб
* [[Фігерас]] 41.115 осіб
* [[Бланас]] 38.368 осіб
* [[Люрет-да-Мар]] 34.997 осіб
* [[Улот]] 32.337 осіб

{{Каталонія в темах}}
{{Провінції Каталонії}}
{{Кумарки Каталонії}}

{{coord|42|10|N|2|40|E|region:ES-CT_type:adm1st|display=title}}
{{Іспанія}}
{{нк}}

{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Провінції Іспанії]]
[[Категорія:Каталонія]]

title: Провінція Жирона · Província de Girona

Столиця: Жирона

Найбільший муніципалітет: Жирона

Самоназва: gironí, gironina

Щільність населення: 121,02 особи/км²


text:
# Toyota Publica
Toyota Publica (японське: トヨタ・パブリカ, Toyota Paburika) — невеликий автомобіль, виготовлений японським автовиробником Toyota з 1961 по 1978 рік. Задуманий як сімейний автомобіль для виконання вимог «національної концепції автомобілів» японського уряду, це був найменший автомобіль Toyota в той період і був замінений на Toyota Starlet, яка сама стартувала як версія Publica. Він був доступний лише як 2-дверний автомобіль, але в наборі стилів кузова були седан, універсал, кабріолет, купе і навіть купе утиліта (пікап), який пережив інші моделі на десятиліття, і породила інші моделі, такі як Toyota Sports 800 або Toyota MiniAce.

wikiname: ukwiki

title: Toyota Publica

in_language: uk

wikitext:
{{Без джерел|дата=травень 2025}}
{{Картка:Автомобіль
 | зображення       = [[Файл:Toyota Publica Deluxe UP10D.jpg|250px]] Toyota Publica (P10)
 | назва            = Toyota Publica
 | виробник         = [[Toyota Motor Corporation]]
 | батьківська_компанія  =
 | інші_назви       =
 | виробництво      = 1961-1978
 | споріднені       = [[Daihatsu Consorte]]
[[Toyota Sports 800]]
 | подібні          = [[Mazda 1300]]
[[Mitsubishi Colt]]
[[Nissan Sunny]]
}}

'''Toyota Publica''' (японське: トヨタ・パブリカ, Toyota Paburika) — невеликий автомобіль, виготовлений японським автовиробником Toyota з 1961 по 1978 рік. Задуманий як сімейний автомобіль для виконання вимог «національної концепції автомобілів» японського уряду, це був найменший автомобіль Toyota в той період і був замінений на [[Toyota Starlet]], яка сама стартувала як версія Publica. Він був доступний лише як 2-дверний автомобіль, але в наборі стилів кузова були [[седан]], універсал, [[кабріолет]], купе і навіть купе утиліта (пікап), який пережив інші моделі на десятиліття, і породила інші моделі, такі як [[Toyota Sports 800]] або [[Toyota MiniAce]].

{{Commonscat}}
{{Автомобілі Toyota}}
[[Категорія:Автомобілі 1960-х]]
[[Категорія:Автомобілі 1970-х]]
[[Категорія:Автомобілі Toyota]]

title: Toyota Publica

Виробник: Toyota Motor Corporation

Наступник(и): Toyota Starlet, Toyota Corolla E10d і Toyota Corolla

Споріднені: Daihatsu Consorte · Toyota Sports 800

Подібні: Mazda 1300 · Mitsubishi Colt · Nissan Sunny


text:
# 25-й окремий береговий ракетний дивізіон (Україна)
25-й окремий береговий ракетний дивізіон (25 ОБРДН, в/ч А2291) — мобільна частина берегових ракетних артилерійських військ військово-морських сил України, що існувала у 1996―2014 роках.
2014 року дивізіон було захоплено російськими окупаційними військами.

## Історія
17 квітня 1998 року рухомий береговий ракетний дивізіон ракетно-артилерійської бригади Військово-Морських Сил Збройних Сил України провів перші в історії ВМС стрільби крилатими ракетами по морським цілям.
Також стрільби проводилися в серпні 2007 року.

### Російсько-українська війна
2014 року дивізіон було захоплено російськими окупаційними військами.

## Командування
- полковник Василець Валерій (2013)

## Оснащення
2 рухомих протикорабельних комплекси 4К51 «Рубіж», кожен оснащений 2-ма ПКР П-15М «Терміт-Р». Максимальна дальність стрільби — 80 км.

## Галерея
- 4К51 «Рубіж»
- 4К51 «Рубіж»

wikitext:
{{Картка військового формування
| назва                      = 25-й окремий береговий ракетний дивізіон
| оригінальна_назва          =
| зображення                 = 25 береговий ракетний дивізіон.png
| розмір_зображення          =
| альт                       =
| підпис                     = Нарукавний знак
| дати                       = 1996—2014
| країна                     = {{ПрТ|Україна}}
| належність                 =
| вид                        = {{FВМС ЗСУ}}
| тип                        =
| роль                       =
| спеціалізація              =
| розмір                     =
| командна_структура         =
| гарнізон                   = {{ПрТ|Севастополь}}<br/>м.[[Фіолент]]
| гарнізон_назва             = Базування
| прізвисько                 =
| оборонець                  =
| гасло                      =
| штандарт                   = <!-- або | кольори = -->
| штандарт_назва             = <!-- або | кольори_назва = -->
| марш                       =
| талісман                   =
| річниці                    =
| оснащення                  =
| оснащення_назва            =
| битви                      =
| битви_назва                =
| нагороди                   =
| почесні_найменування       =
| почесні_найменування_назва =
| розформовано               = <!-- або | розпущено = -->
| льотні_години              =
| вебсайт                   =
<!-- Командувачі -->
| командувач1                = <!-- або | поточний_командувач = -->
| командувач1_назва          =
| командувач2                =
| командувач2_назва          =
| командувач3                =
| командувач3_назва          =
| командувач4                =
| командувач4_назва          =
| визначні_командувачі       =
<!-- Знаки розрізнення -->
| знак_розрізнення           =
| знак_розрізнення_назва     =
| знак_розрізнення2          =
| знак_розрізнення2_назва    =
| знак_розрізнення3          =
| знак_розрізнення3_назва    =
| знак_розрізнення4          =
| знак_розрізнення4_назва    =
| знак_розрізнення5          =
| знак_розрізнення5_назва    =
}}

'''25-й окремий береговий ракетний дивізіон''' {{вчс|25 ОБРДН|А2291}} — мобільна [[Артилерійський дивізіон|частина]] берегових ракетних артилерійських військ військово-морських сил України, що існувала у 1996―2014 роках.

2014 року дивізіон було захоплено російськими [[Окупаційні війська РФ в Криму|окупаційними військами]].

== Історія ==
17 квітня 1998 року рухомий береговий ракетний дивізіон ракетно-артилерійської бригади Військово-Морських Сил Збройних Сил України провів перші в історії ВМС стрільби крилатими ракетами по морським цілям.

Також стрільби проводилися в серпні 2007 року.

=== Російсько-українська війна ===
{{main|Російсько-українська війна (з 2014)|Анексія Криму (2014)}}

2014 року дивізіон було захоплено російськими окупаційними військами.

== Структура ==
{{у планах}}

== Командування ==
* полковник Василець Валерій (2013)

== Оснащення ==
2 рухомих протикорабельних комплекси 4К51 «Рубіж», кожен оснащений 2-ма [[Протикорабельна ракета|ПКР]] [[П-15 «Терміт»|П-15М «Терміт-Р»]]. Максимальна дальність стрільби — 80 км.

== Галерея ==
<gallery class="center" mode="packed" heights="140">
SSR111 Sept. 2008.JPG|4К51 «Рубіж»
Romanian 4K51 Rubezh missile launch.jpg|4К51 «Рубіж»
</gallery>

== Див. також ==
* [[406-та окрема артилерійська бригада (Україна)|406-та окрема артилерійська бригада]]
* [[32-й реактивний артилерійський полк (Україна)|32-й реактивний артилерійський полк]]
* [[85-й окремий береговий ракетний дивізіон (Україна)|85-й окремий береговий ракетний дивізіон]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://mil.in.ua/forum/viewtopic.php?f=16&t=215&start=10 25 береговий ракетний дивізіон] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170202000230/http://mil.in.ua/forum/viewtopic.php?f=16&t=215&start=10 |date=2 лютого 2017 }}
* [https://www.youtube.com/watch?v=Nr2tlopFQMA 25 ОБРДН] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170202210233/https://www.youtube.com/watch?v=Nr2tlopFQMA |date=2 лютого 2017 }}
* [https://web.archive.org/web/20130502154057/http://seabreeze.org.ua/okremiy-beregoviy-raketniy-divizion-vms-ukrayini-v-den-narodzhennya-proviv-taktichni-navchannya/ Окремий береговий ракетний дивізіон ВМС України в день народження провів тактичні навчання]
* [https://www.youtube.com/watch?v=37ziBXJEnZo Тактико-спеціальні навчання особового складу 25 окремого берегового ракетного дивізіону ВМС України]

{{-}}{{ВМС ЗСУ}}

[[Категорія:Військово-морські дивізіони України]]
[[Категорія:Ракетні дивізіони України]]
[[Категорія:1996 у Севастополі]]

Країна: Україна

Вид: Військово-морські сили

Базування: Севастополь · м.Фіолент


text:
# Саут-Вієнна (Огайо)
Саут-Вієнна (англ. South Vienna) — селище (англ. village) в США, в окрузі Кларк штату Огайо. Населення — 402 особи (2020).

## Географія
Саут-Вієнна розташований за координатами 39°55′45″ пн. ш. 83°36′48″ зх. д. / 39.92917° пн. ш. 83.61333° зх. д. (39.929083, -83.613314).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році селище мало площу 1,35 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у селищі мешкали 384 особи в 148 домогосподарствах у складі 102 родин. Густота населення становила 284 особи/км².  Було 166 помешкань (123/км²).
Расовий склад населення:
| - 90,4 % — білих - 0,8 % — чорних або афроамериканців - 0,5 % — корінних американців - 0,5 % — азіатів - 5,7 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 2,1 %. Частка іспаномовних становила 7,8 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 26,8 % — особи молодші 18 років, 63,6 % — особи у віці 18—64 років, 9,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,7 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 93,9 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 95,1 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 63 235 доларів США (медіана — 60 000), а середній дохід на одну сім'ю — 74 957 доларів (медіана — 62 019). За межею бідності перебувало 6,8 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 233 особи. Основні галузі зайнятості: виробництво — 17,2 %, роздрібна торгівля — 16,3 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 12,4 %, будівництво — 12,4 %.

title: Саут-Вієнна (Огайо)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = селище
|українська назва   = Саут-Вієнна
|оригінальна назва  = {{lang-en|South Vienna}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Main and Urbana in South Vienna.jpg
|опис зображення= <!-- Main Street in South Vienna -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Огайо
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Кларк (округ, Огайо)|Кларк]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 1,35
|висота центру НП   = 364
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 284,44
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 937
|поштовий індекс        = 45369
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 3973796
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Саут-Вієнна''' ({{lang-en|South Vienna}}) — селище ({{lang-en|village}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Кларк (округ, Огайо)|Кларк]] штату [[Огайо]]. Населення — 402 особи (2020).

== Географія ==
Саут-Вієнна розташований за координатами {{Coord|39|55|45|N|83|36|48|W|type:city_region:US-DE}} (39.929083, -83.613314){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році селище мало площу 1,35 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1910 = 368
| 1920 = 392
| 1930 = 398
| 1940 = 420
| 1950 = 424
| 1960 = 440
| 1970 = 545
| 1980 = 464
| 1990 = 550
| 2000 = 469
| 2010 = 384
| 2020 = 402
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у селищі мешкали 384 особи в 148 домогосподарствах у складі 102 родин. [[Густота населення]] становила 284 особи/км².  Було 166 помешкань (123/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 90,4 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,8 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,5 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,5 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 5,7 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 2,1 %. Частка іспаномовних становила 7,8 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 26,8 % — особи молодші 18 років, 63,6 % — особи у віці 18—64 років, 9,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,7 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 93,9 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 95,1 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:63235}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:60000}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:74957}} доларів (медіана — {{formatnum:62019}}). За межею бідності перебувало 6,8 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 233 особи. Основні галузі зайнятості: виробництво — 17,2 %, роздрібна торгівля — 16,3 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 12,4 %, будівництво — 12,4 %.
{{Commonscat|South Vienna, Ohio}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Кларк (округ, Огайо)}}

[[Категорія:Селища Огайо]]
[[Категорія:Населені пункти округу Кларк (Огайо)]]
[[Категорія:Населені пункти США, засновані 1833]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Огайо

Округ: Кларк

Населення: 402 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 284,44 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4

Автомобільний код: 12 (Кларк)


text:
# Скороход Валерій Володимирович
Валерій Володимирович Скороход (28 липня 1934, Нікополь — 1 липня 2017, Київ) — український науковець у галузі матеріалознавства та порошкової металургії, академік Національної академії наук України (1990), заслужений діяч науки і техніки України. Директор Інституту проблем матеріалознавства імені І. М. Францевича НАН України (2002—2015).

## Біографічні відомості
Народився у 1934 році. 1956 — закінчив Київський політехнічний інститут.
Наукова та організаційна діяльність тісно пов'язана з Інститутом проблем матеріалознавства ім. I. М. Францевича НАН України. З 1966 — завідувач відділом фізично-хімічних основ технології порошкових матеріалів. 1976—2002 — заступник директора. З 2002 р. — директор Інституту проблем матеріалознавства ім. I. М. Францевича НАН України. Очільництво інститутом у значній мірі сприяло перетворенню науково-дослідного закладу у всесвітньо відомий центр сучасного матеріалознавства.
З 18.05.1990 — академік НАН України за спеціальністю: матеріалознавство, порошкова металургія.
Помер на 83-му році життя 1 липня 2017 року. Був кремований, прах похований в колумбарії Байкового кладовища, на одній ділянці з братом Анатолієм (50°24′58.20″ пн. ш. 30°30′7.70″ сх. д. / 50.4161667° пн. ш. 30.5021389° сх. д.).

## Наукові розвідки
Наукові дослідження присвячені теоретичному опису фізичних і реологічних властивостей порошкових гетерогенних матеріалів з урахуванням їх реальної структури, базуються на останніх досягненнях фізики металів і механіки деформування твердого тіла. Підхід до розробки матеріалів для новітньої техніки базується на глибокому розумінні фізичних явищ та їх точному кількісному описі.
Спираючись на результати експериментів, він побудував феноменологічну теорію деформування пористих матеріалів, розвинув чіткі уявлення про спікання як реологічний процес, пов'язаний з механізмом надпластичної і дифузійно-в'язкої плинності.
Розробив методи розрахунку фізико-механічних властивостей багатофазних ізотропних та неізотропних твердих тіл.
Всебічно вивчав явища спікання:
- досліджував спікання як структуроутворюючий процес,
- відстежував генезис дефектності кристалічної будови,
- вивчав морфологію високодисперсних металічних порошків,
- вивчав вплив вихідної структури порошку на процеси текучості речовини і дифузійного сплавоутворення при спіканні.

Теоретичні дослідження створили можливість розробити визначальні технологічні принципи «структурної інженерії» спечених матеріалів — наскрізного управління їх структурою та фізико-механічними властивостями.

## Видавнича та науково-організаційна діяльність
Головний редактор міжнародного науково-технічного журналу «Порошкова металургія», Член редколегії збірника наукових праць «Наносистеми, наноматеріали, нанотехнології».
Один із ініціаторів запровадження в НАН України двох цільових комплексних програм наукових досліджень «Наноструктурні системи, наноматеріали, нанотехнології» та «Фундаментальні проблеми водневої енергетики».
Заступник голови ради Державного фонду фундаментальних досліджень.

## Вшанування пам'яті
Пам'яті Валерія Скорохода та його брата, математика Анатолія Скорохода, у 2024 році в Нікополі названа колишня вулиця Менделєєва (вулиця Академіків Скороходів).

## Відзнаки
- Заслужений діяч науки і техніки України (1995)
- Золота медаль імені В. І. Вернадського Національної академії наук України[3]

Лауреат премій:
- Премія НАН України імені М. М. Доброхотова (2010)
- Премія НАН України імені І. М. Францевича (1991)
- Премія імені Я. І. Френкеля
- Премії Міжнародного інституту спікання ім. Г. В. Самсонова
- Державна премія УРСР (1987)

Державні нагороди:
- Орден «Знак Пошани» (1984)
- Орден князя Ярослава Мудрого V ст. (11.2003)
- Орден князя Ярослава Мудрого IV ст. (11.2008)

title: Скороход Валерій Володимирович

wikitext:
{{Однофамільці|Скороход (прізвище){{!}}Скороход}}
{{Науковець
| ім'я               = Валерій Володимирович Скороход
| ім'я_мовою_оригінала =
| портрет            =
| зображення_розмір  =
| зображення_підпис  =
| дата народження    = 28.07.1934
| місце народження   = [[Нікополь]], [[Дніпропетровська область]]
| дата смерті        = 1.7.2017
| місце смерті       = [[Київ]], [[Україна]]
| резиденція         = [[Київ]]
| громадянство       = {{UKR}}
| національність     = [[Українці|українець]]
| галузь             = [[матеріалознавство]],
[[порошкова металургія]]
| заклад             = [[Інститут проблем матеріалознавства імені І. М. Францевича НАН України|Інститут проблем матеріалознавства ім. І.Францевича НАН України]]
| Alma Mater         = [[Київський політехнічний інститут]]
| Посада             = [[директор]]
| відомий завдяки    = структурна інженерія спечених матеріалів
| звання             = [[академік]] НАН України
| ступінь            = [[доктор технічних наук]]
| керівник           =
| учні               =
| Батько             =
| Мати               =
| Дружина            =
| Чоловік            =
| Діти               =
| нагороди           = премія ім. І.Францевича АНУ (1991),
премія ім. Я. І. Френкеля,
премія Міжнародного інституту спікання ім. Г. В. Самсонова
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Золота медаль імені В. І. Вернадського НАН України|2016}} {{!!}} {{Заслужений діяч науки і техніки України|1995}} {{!!}} {{Державна премія України в галузі науки і техніки|1987}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден Знак Пошани|1984}} {{!!}} {{Орден князя Ярослава Мудрого IV ступеня|2008}} {{!!}} {{Орден князя Ярослава Мудрого V ступеня|2003}} {{!!}}
{{!}}-
{{!)}}
| signature          =
| примітки           =
| особиста_сторінка  =
}}

'''Валерій Володимирович Скороход''' ([[28 липня]] [[1934]], [[Нікополь]] — [[1 липня]] [[2017]], [[Київ]]) — український науковець у галузі [[Матеріалознавство|матеріалознавства]] та [[Порошкова металургія|порошкової металургії]], [[академік]] [[Національна академія наук України|Національної академії наук України]] (1990), [[заслужений діяч науки і техніки України]]. Директор [[Інститут проблем матеріалознавства імені І. М. Францевича НАН України|Інституту проблем матеріалознавства імені І. М. Францевича НАН України]] (2002—2015).

== Біографічні відомості ==
Народився у 1934 році. 1956 — закінчив [[Київський політехнічний інститут]].

Наукова та організаційна діяльність тісно пов'язана з [[Інститут проблем матеріалознавства імені І. М. Францевича НАН України|Інститутом проблем матеріалознавства ім. I. М. Францевича НАН України]]. З 1966 — завідувач відділом фізично-хімічних основ технології порошкових матеріалів. 1976—2002 — заступник директора. З 2002 р. — директор Інституту проблем матеріалознавства ім. I. М. Францевича НАН України. Очільництво інститутом у значній мірі сприяло перетворенню науково-дослідного закладу у всесвітньо відомий центр сучасного матеріалознавства.

З 18.05.1990 — академік НАН України за спеціальністю: матеріалознавство, порошкова металургія.

Помер на 83-му році життя 1 липня 2017 року<ref>[http://new.nas.gov.ua/UA/Messages/News/Pages/View.aspx?MessageID=3301 ]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>. Був кремований, прах похований в колумбарії [[Байкове кладовище|Байкового кладовища]], на одній ділянці з братом Анатолієм ({{Координати|50|24|58.20|N|30|30|7.70|E|scale:3000}}).

== Наукові розвідки ==
[[Файл:Могила Валерія Скорохода.jpg|thumb|right|150px|Могила Валерія Скорохода, Байкове кладовище]]
Наукові дослідження присвячені теоретичному опису фізичних і реологічних властивостей порошкових гетерогенних матеріалів з урахуванням їх реальної структури, базуються на останніх досягненнях фізики металів і механіки деформування твердого тіла. Підхід до розробки матеріалів для новітньої техніки базується на глибокому розумінні фізичних явищ та їх точному кількісному описі.

Спираючись на результати експериментів, він побудував феноменологічну теорію деформування пористих матеріалів, розвинув чіткі уявлення про спікання як реологічний процес, пов'язаний з механізмом надпластичної і дифузійно-в'язкої плинності.

Розробив методи розрахунку фізико-механічних властивостей багатофазних ізотропних та неізотропних твердих тіл.

Всебічно вивчав явища спікання:
* досліджував спікання як структуроутворюючий процес,
* відстежував генезис дефектності кристалічної будови,
* вивчав морфологію високодисперсних металічних порошків,
* вивчав вплив вихідної структури порошку на процеси текучості речовини і дифузійного сплавоутворення при спіканні.

Теоретичні дослідження створили можливість розробити визначальні технологічні принципи «структурної інженерії» спечених матеріалів — наскрізного управління їх структурою та фізико-механічними властивостями.

== Видавнича та науково-організаційна діяльність ==
Головний редактор міжнародного науково-технічного журналу «Порошкова металургія», Член редколегії збірника наукових праць «Наносистеми, наноматеріали, нанотехнології».

Один із ініціаторів запровадження в НАН України двох цільових комплексних програм наукових досліджень ''«Наноструктурні системи, наноматеріали, нанотехнології»'' та «''Фундаментальні проблеми водневої енергетики»''.

Заступник голови ради [[Державний фонд фундаментальних досліджень|Державного фонду фундаментальних досліджень]].

== Вшанування пам'яті ==
Пам'яті Валерія Скорохода та його брата, математика [[Скороход Анатолій Володимирович|Анатолія Скорохода]], у 2024 році в [[Нікополь|Нікополі]] названа колишня вулиця Менделєєва (вулиця Академіків Скороходів)<ref>[https://nikopol.nikopolnews.net/nikopol/mariana-u-nikopoli-perejmenn-30/ Марка Вовчка, Миколи Гайдука і Левка Лук'яненка: у Нікополі перейменували ще понад 30 вулиць та провулків]</ref>.

== Відзнаки ==
* [[Заслужений діяч науки і техніки України]] (1995)
* [[Золота медаль імені В. І. Вернадського Національної академії наук України]]<ref>{{cite web
|url = http://www.nas.gov.ua/UA/Competition/Pages/contestantsYear.aspx?CompetitionID=092&Year=2016
|назва = Золота медаль імені В. І. Вернадського. Конкурсанти 2016 року
|прізвище =
|ім'я =
|дата =
|вебсайт = Національна академія наук України
|видавець =
|дата-доступу = 06.02.2018
|archive-date = 16 серпня 2018
|archive-url = https://web.archive.org/web/20180816105528/http://www.nas.gov.ua/UA/Competition/Pages/contestantsYear.aspx?CompetitionID=092&Year=2016
}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180816105528/http://www.nas.gov.ua/UA/Competition/Pages/contestantsYear.aspx?CompetitionID=092&Year=2016 |date= 16 серпня 2018 }}</ref>

Лауреат премій:

* [[Премія НАН України імені М. М. Доброхотова]] (2010)
* [[Премія НАН України імені І. М. Францевича]] (1991)
* Премія імені [[Френкель Яків Ілліч|Я. І. Френкеля]]
* Премії Міжнародного інституту спікання ім. [[Самсонов Григорій Валентинович|Г. В. Самсонова]]
* Державна премія УРСР (1987)

Державні нагороди:
* Орден «Знак Пошани» (1984)
* Орден князя Ярослава Мудрого V ст. (11.2003)
* Орден князя Ярослава Мудрого IV ст. (11.2008)

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://dovidka.com.ua/user/?code=188114 Інтернет-довідник «Офіційна Україна сьогодні»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304234946/http://dovidka.com.ua/user/?code=188114 |date=4 березня 2016 }}
* [https://web.archive.org/web/20130817132510/http://archive.nbuv.gov.ua/people/skorokhod.html Архів НБУ ім. В. І. Вернадського]
* [https://web.archive.org/web/20131226182608/http://www.nas.gov.ua/UA/Sites/PersonalSite/Pages/default.aspx?ffn1=Email&fft1=Eq&ffv1=Skorokhod@nas.gov.ua На сайті НАН України]
* [https://scholar.google.com/citations?hl=ru&view_op=list_works&authuser=2&gmla=AJsN-F5g7LBhZW_apiPc-SNCR3SzBiYgJd54TF6gALhmpEU25BfxyKko-JKPoUJDGTeejfwNvgm-oREEik6iWTkN-gAv8Gxk_LYnJnIQ3iKbDjm-6POYCfAhUI-m2ElqpkGS06cRGP6UvVliuQTadnwDD5l5kreLog&user=RW8kUKoAAAAJ Цитування Scholar]
{{Authority control}}
[[Категорія:Дійсні члени НАН України]]
[[Категорія:Доктори технічних наук України]]
[[Категорія:Науковці Інституту проблем матеріалознавства НАН України]]
[[Категорія:Лауреати премії НАН України імені М. М. Доброхотова]]
[[Категорія:Лауреати премії НАН України імені І. М. Францевича]]
[[Категорія:Люди, на честь яких названо вулиці]]
[[Категорія:Наукові династії]]
[[Категорія:Поховані на Байковому кладовищі]]

title: Валерій Володимирович Скороход

Народився: 28 липня 1934 · Нікополь, Дніпропетровська область

Помер: 1 липня 2017 (82 роки) · Київ, Україна

Місце проживання: Київ

Національність: українець

Діяльність: науковець

Alma mater: Київський політехнічний інститут

Галузь: матеріалознавство, · порошкова металургія

Посада: директор

Вчене звання: академік НАН України

Науковий ступінь: доктор технічних наук

Членство: НАНУ

Брати, сестри: Скороход Анатолій Володимирович

Нагороди: премія ім. І.Францевича АНУ (1991), · премія ім. Я. І. Френкеля, · премія Міжнародного інституту спікання ім. Г. В. Самсонова | Золота медаль імені В. І. Вернадського НАН України | Заслужений діяч науки і техніки України — 1995 | Державна премія України в галузі науки і техніки — 1987 | | Орден «Знак Пошани» — 1984 | Орден Князя Ярослава Мудрого IV ступеня | Орден Князя Ярослава Мудрого V ступеня | |

title: Брати, сестри

Золота медаль імені В. І. Вернадського НАН України: Заслужений діяч науки і техніки України — 1995 · Державна премія України в галузі науки і техніки — 1987

title: Брати, сестри

Орден «Знак Пошани» — 1984: Орден Князя Ярослава Мудрого IV ступеня · Орден Князя Ярослава Мудрого V ступеня


text:
# FAM107A
FAM107A (англ. Family with sequence similarity 107 member A) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 3-ї хромосоми.  Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 144 амінокислот, а молекулярна маса — 17 455.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MYSEIQRERA |  | DIGGLMARPE |  | YREWNPELIK |  | PKKLLNPVKA |  | SRSHQELHRE |
| LLMNHRRGLG |  | VDSKPELQRV |  | LEHRRRNQLI |  | KKKKEELEAK |  | RLQCPFEQEL |
| LRRQQRLNQL |  | EKPPEKEEDH |  | APEFIKVREN |  | LRRIATLTSE |  | EREL       |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Задіяний у таких біологічних процесах як регуляція росту, поліморфізм, альтернативний сплайсинг.
Локалізований у ядрі.

title: FAM107A

wikitext:
{{Картка гена}}
'''FAM107A''' ({{lang-en|Family with sequence similarity 107 member A}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 3-ї хромосоми. <ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:30827 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:30827 |language=англ. |accessdate=30 серпня 2017 |url-status=dead }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 144 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 17 455<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/O95990#sequences |title=UniProt, O95990 |language=англ. |accessdate=30 серпня 2017 |archive-date=24 вересня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170924215927/http://www.uniprot.org/uniprot/O95990#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MYSEIQRERA		DIGGLMARPE		YREWNPELIK		PKKLLNPVKA		SRSHQELHRE

LLMNHRRGLG		VDSKPELQRV		LEHRRRNQLI		KKKKEELEAK		RLQCPFEQEL

LRRQQRLNQL		EKPPEKEEDH		APEFIKVREN		LRRIATLTSE		EREL

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Задіяний у таких біологічних процесах як регуляція росту, поліморфізм, [[альтернативний сплайсинг]].
Локалізований у [[клітинне ядро|ядрі]].

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
* {{cite journal|назва=Systematic subcellular localization of novel proteins identified by large-scale cDNA sequencing. |journal=EMBO Rep. |автор=Simpson J.C., Wellenreuther R., Poustka A., Pepperkok R., Wiemann S. |дата=2000 |сторінки=287 — 292|volume=1}} {{PMID|11256614}} {{DOI|10.1093/embo-reports/kvd058}}
* {{cite journal|назва=Isolation and characterization of the novel gene, TU3A, in a commonly deleted region on 3p14.3->p14.2 in renal cell carcinoma. |journal=Cytogenet. Cell Genet. |автор=Yamato T., Orikasa K., Fukushige S., Orikasa S., Horii A. |дата=1999 |сторінки=291 — 295|volume=87}} {{PMID|10702698}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 3 (людина)|Хромосома 3]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Некатегоризовані білки]]

title: Ідентифікатори

Символи: FAM107A, DRR1, TU3A, family with sequence similarity 107 member A

Зовнішні ІД: OMIM: 608295 MGI: 3041256 HomoloGene: 48509 GeneCards: FAM107A

Молекулярна функція: • GO:0001948, GO:0016582 protein binding · • молекулярна функція · • actin binding

Клітинна компонента: • neuron projection · • клітинне ядро · • nuclear speck · • stress fiber · • цитоплазма · • focal adhesion · • actin cytoskeleton · • ruffle membrane · • синапс · • цитоскелет · • клітинна мембрана · • мембрана · • міжклітинні контакти · • cell projection

Біологічний процес: • regulation of growth · • regulation of cell growth · • actin filament polymerization · • positive regulation of cell migration · • positive regulation of protein ubiquitination · • regulation of protein stability · • cellular response to nutrient levels · • regulation of actin cytoskeleton organization · • когнітивність · • actin filament bundle assembly · • negative regulation of focal adhesion assembly · • regulation of microtubule cytoskeleton organization · • cellular response to glucocorticoid stimulus · • negative regulation of long-term synaptic potentiation · • GO:1990376 negative regulation of G1/S transition of mitotic cell cycle · • клітинний цикл

title: Шаблон експресії

Шаблон експресії:
·
Більше даних

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Нагода (підрозділ окружного секретаріату)
Підрозділ окружного секретаріату Нагода — підрозділ окружного секретаріату округу Галле, Південна провінція, Шрі-Ланка. Складається з 53 Грама Ніладхарі.

wikitext:
{{Infobox settlement
|official_name          ={{PAGENAMEBASE}}
|native_name            ={{lang-si|නාෙගොඩ}}, {{lang-ta|நாகொடை}}
|settlement_type        =[[Підрозділи окружного секретаріату Шрі-Ланки|Підрозділ ОС]]
|pushpin_label_position =bottom
|subdivision_type       = Країна
|subdivision_name       ={{ПрапорТекст|Шрі-Ланка}}
|subdivision_type1      = [[Провінції Шрі-Ланки|Провінція]]
|subdivision_name1      =[[Південна провінція (Шрі-Ланка)|Південна]]
|subdivision_type2      = [[Округи Шрі-Ланки|Округ]]
|subdivision_name2      =[[Галле (округ)|Галле]]
|unit_pref                =Imperial
|timezone               =Стандартний часовий пояс Шрі-Ланки
|utc_offset             =+5:30
}}
'''Підрозділ окружного секретаріату {{PAGENAMEBASE}}''' — [[Підрозділи окружного секретаріату Шрі-Ланки|підрозділ окружного секретаріату]] округу [[Галле (округ)|Галле]], [[Південна провінція (Шрі-Ланка)|Південна провінція]], [[Шрі-Ланка]]. Складається з 53 [[Грама Ніладхарі]].

== Джерела ==
* [http://www.ds.gov.lk/ Divisional Secretariats Portal] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181227211754/http://www.ds.gov.lk/ |date=27 грудня 2018 }}

{{підрозділи окружного секретаріату округу Галле}}

[[Категорія:Підрозділи окружного секретаріату округу Галле]]

title: Нагода

Країна: Шрі-Ланка

Провінція: Південна

Округ: Галле

Часовий пояс: Стандартний часовий пояс Шрі-Ланки (UTC+5:30)


text:
# Милован Раєваць
Милован Раєваць ((серб. Милован Рајевац / Milovan Rajevac; нар. 2 січня 1954, Чаєтина) — колишній югославський футболіст, що грав на позиції захисника. Після завершення ігрової кар'єри — футбольний тренер.

## Ігрова кар'єра
У дорослому футболі дебютував 1975 року виступами за «Борац» (Чачак), в якому провів три сезони.
Своєю грою за цю команду привернув увагу представників тренерського штабу «Црвени Звезди», до складу якої приєднався 1978 року. Відіграв за белградську команду наступний сезон своєї ігрової кар'єри, але закріпитись в основному складі не зумів.
1979 року став гравцем «Воєводини».
З 1982 року знову, цього разу два сезони, захищав кольори «Бораца» (Чачак).
Завершив професійну ігрову кар'єру у клубі «Слобода» (Ужице), за який виступав протягом 1985–1986 років.

## Кар'єра тренера
Розпочав тренерську кар'єру невдовзі по завершенні кар'єри гравця, 1989 року, очоливши тренерський штаб клубу «Борац» (Чачак). Після цього очолював «Слободу», в якій до цього виступав наприкінці кар'єри професійного футболіста.
З 2000 по 2002 рік працював помічником головного тренера в пекінському клубі «Бейцзін Гоань». 2004 року був виконуючим обов'язки головного тренера в клубі «Црвена Звезда».
З серпня 2006 по вересень 2007 року керував клубом «Воєводина». Потім з січня по серпень 2008 року очолював «Борац» (Чачак), після чого став головним тренером збірної Гани, про що було офіційно повідомлено 12 серпня, контракт був укладений строком на 2 роки. Спочатку більшість ганських вболівальників були незадоволені, оскільки хотіли бачити на чолі збірної більш відомого тренера, але такий варіант виявився неможливим через те, що імениті претенденти на цей пост запросили надто велику суму. У підсумку вболівальники змирилися і вирішили судити про роботу нового тренера по результату. Ну а після успішного виступу Гани в відбірковому турнірі до чемпіонату світу 2010 року і на Кубку африканських націй 2010 (2-е місце) багато вболівальників стали називати Раєваця найкращим тренером в історії збірної Гани. Під керівництвом Раєваца збірна Гани стала єдиною африканською командою, якій вдалося вийти з групи у фінальному турнірі ЧС-2010 в ПАР.
В подальшому очолював саудівський «Аль-Аглі».
Наступним місцем тренерської роботи була збірна Катару, команду якого Милован Раєваць очолював як головний тренер протягом 2011 року.
15 червня 2016 року став головним тренером словенського «Рудара» (Веленє), проте вже за 11 днів залишив клуб, прийнявши пропозицію очолити національну збірну Алжиру. Утім і в Алжирі надовго не затримався — пішов у відставку вже у жовтні того  ж 2016 року, після двох проведених на чолі алжирців офіційних матчів.
У квітні 2017 був запрошений очолити тренерський штаб національної збірної Таїланду. Готував команду до участі у Кубку Азії 2019 року, проте на самій континентальній першості керував її діями лише під час першої гри групового етапу проти збірної Індії — мачт таїландці розгромно (1:4) програли, після чого сербського спеціаліста наступного ж дня, 7 січня 2019 року, було звільнено з посади.
У вересні 2021 року він вдруге очолив національну збірну Гани, щоб керувати нею на Кубку африканських націй в Камеруні, що пройшов на початку наступного року. Там збірна Гани посіла останнє місце у своїй групі, набравши лише одне очко. Гана поступилася Коморським островам та Марокко, а також розписала нічию з Габоном. Це був найгірший виступ збірної Гани на турнірі із 2006 року. Тоді національна команда також не спромоглася подолати груповий етап турніру. В результаті після цього у січні 2022 року серба було звільнено.

## Титули і досягнення
Тренер
- Срібний призер Кубка африканських націй: 2010

title: Милован Раєваць

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Милован Раєваць
| зображення =
| підпис =
| повне-ім'я =
| місце-народження = [[Чаєтина]]
| країна-народження = [[СФРЮ]]
| дата-народження = 2.1.1954
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст =
| вага =
| позиція = Захисник
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|1975–1978 | {{Прапорець|YUG|1978}} | [[Борац (футбольний клуб, Чачак)|«Борац» (Чачак)]] | ? |?}}
{{Футболіст рядок 1|1978–1979 | {{Прапорець|YUG|1979}} | [[Црвена Звезда (футбольний клуб)|«Црвена Звезда»]] | 13 |0}}
{{Футболіст рядок 0|1979–1980 | {{Прапорець|YUG|1980}} | [[Воєводина (футбольний клуб)|«Воєводина»]] | 15 |0}}
{{Футболіст рядок 1|1982–1984 | {{Прапорець|YUG|1984}} | [[Борац (футбольний клуб, Чачак)|«Борац» (Чачак)]] | 25 |0}}
{{Футболіст рядок 0|1985–1986 | {{Прапорець|YUG|1984}} | [[Слобода (Ужице)|«Слобода» (Ужице)]] | 3 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| тренер = {{Футбольний тренер початок}}
{{Футбольний тренер заголовок}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1989–1992 | {{Прапорець|YUG|1992}} | [[Борац (футбольний клуб, Чачак)|«Борац» (Чачак)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1994–1996 | {{Прапорець|YUG|1996}} | [[Слобода (Ужице)|«Слобода» (Ужице)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1998–1999 | {{Прапорець|YUG|1999}} | [[Железник (футбольний клуб)|«Железник»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2004 | {{Прапорець|SCG}} | [[Црвена Звезда (футбольний клуб)|«Црвена Звезда»]]|(в.о.)}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2006–2007 | {{Прапорець|SRB}} | [[Воєводина (футбольний клуб)|«Воєводина»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2008 | {{Прапорець|SRB}} | [[Борац (футбольний клуб, Чачак)|«Борац» (Чачак)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2008–2010 | {{Прапорець|GHA}} | [[Збірна Гани з футболу|Гана]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2010–2011 | {{Прапорець|KSA}} | [[Аль-Аглі (Джидда)|«Аль-Аглі»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2011 | {{Прапорець|QAT}} | [[Збірна Катару з футболу|Катар]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2016 | {{Прапорець|SVN}} | [[Рудар (Веленє)|«Рудар» (Веленє)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2016 | {{Прапорець|ALG}} | [[Збірна Алжиру з футболу|Алжир]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2017–2019 | {{Прапорець|THA}} | [[Збірна Таїланду з футболу|Таїланд]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2021–2022 | {{Прапорець|GHA}} | [[Збірна Гани з футболу|Гана]]}}
{{Футбольний тренер кінець}}
| пк-поновлення =
}}
'''Милован Раєваць''' (({{lang-sr|Милован Рајевац / Milovan Rajevac}}; {{н}} [[2 січня]] [[1954]], [[Чаєтина]]) — колишній югославський [[футбол]]іст, що грав на позиції захисника. Після завершення ігрової кар'єри — футбольний тренер.

== Ігрова кар'єра ==
У дорослому футболі дебютував [[1975]] року виступами за [[Борац (футбольний клуб, Чачак)|«Борац» (Чачак)]], в якому провів три сезони.

Своєю грою за цю команду привернув увагу представників тренерського штабу [[Црвена Звезда (футбольний клуб)|«Црвени Звезди»]], до складу якої приєднався 1978 року. Відіграв за белградську команду наступний сезон своєї ігрової кар'єри, але закріпитись в основному складі не зумів.

[[1979]] року став гравцем [[Воєводина (футбольний клуб)|«Воєводини»]].

З [[1982]] року знову, цього разу два сезони, захищав кольори [[Борац (футбольний клуб, Чачак)|«Бораца» (Чачак)]].

Завершив професійну ігрову кар'єру у клубі [[Слобода (Ужице)|«Слобода» (Ужице)]], за який виступав протягом [[1985]]–[[1986]] років.

== Кар'єра тренера ==
Розпочав тренерську кар'єру невдовзі по завершенні кар'єри гравця, 1989 року, очоливши тренерський штаб клубу [[Борац (футбольний клуб, Чачак)|«Борац» (Чачак)]]. Після цього очолював «Слободу», в якій до цього виступав наприкінці кар'єри професійного футболіста.

З [[2000]] по [[2002|2002 рік]] працював помічником головного тренера в [[пекін]]ському клубі «[[Бейцзін Гоань]]». [[2004|2004 року]] був виконуючим обов'язки головного тренера в клубі [[Црвена Звезда (футбольний клуб)|«Црвена Звезда»]].

З серпня [[2006]] по вересень [[2007|2007 року]] керував клубом [[Воєводина (футбольний клуб)|«Воєводина»]]. Потім з січня по серпень [[2008|2008 року]] очолював [[Борац (футбольний клуб, Чачак)|«Борац» (Чачак)]], після чого став головним тренером [[Збірна Гани з футболу|збірної Гани]], про що було офіційно повідомлено [[12 серпня]]<ref>{{cite web|publication-date = 12.08.2008|url = http://www.ghanafa.org/blackstars/200808/3105.php|title = Rajevac named new Ghana coach|publisher = ghanafa.org|accessdate = 2010-6-26|language = en|archiveurl = https://www.webcitation.org/67Jqx0pJb?url=http://www.ghanafa.org/blackstars/200808/3105.php|archivedate = 30.04.2012|deadurl = no}}</ref>, контракт був укладений строком на 2 роки<ref>{{cite web|publication-date = 12.08.2008|url = http://news.bbc.co.uk/sport2/hi/football/africa/7556126.stm|title = Serbian coach for Black Stars|publisher = news.bbc.co.uk|accessdate = 2010-6-26|language = en|archiveurl = https://www.webcitation.org/67JqxaruH?url=http://news.bbc.co.uk/sport2/hi/football/africa/7556126.stm|archivedate = 30.04.2012|deadurl = no}}</ref>. Спочатку більшість ганських вболівальників були незадоволені, оскільки хотіли бачити на чолі збірної більш відомого тренера, але такий варіант виявився неможливим через те, що імениті претенденти на цей пост запросили надто велику суму. У підсумку вболівальники змирилися і вирішили судити про роботу нового тренера по результату. Ну а після успішного виступу Гани в [[Чемпіонат світу з футболу 2010 (кваліфікаційний раунд, Африка)|відбірковому турнірі]] до [[Чемпіонат світу з футболу 2010|чемпіонату світу 2010 року]] і на [[Кубок африканських націй 2010|Кубку африканських націй 2010]] (2-е місце) багато вболівальників стали називати Раєваця найкращим тренером в історії збірної Гани<ref name="wc">{{cite web|publication-date = |url = http://www.worldcup10.ru/commands/ghana/players/3371636.shtml|title = Профиль тренера|publisher = worldcup10.ru|accessdate = 2010-6-26|language = ru|archiveurl = https://www.webcitation.org/67JqzcQSO?url=http://www.worldcup10.ru/commands/ghana/players/3371636.shtml|archivedate = 2012-04-30|deadurl = no}}</ref>. Під керівництвом Раєваца збірна Гани стала єдиною [[африка]]нською командою, якій вдалося вийти з групи у фінальному турнірі [[Чемпіонат світу з футболу 2010|ЧС-2010]] в [[Південно-Африканська Республіка|ПАР]].

В подальшому очолював саудівський [[Аль-Аглі (Джидда)|«Аль-Аглі»]].

Наступним місцем тренерської роботи була [[Збірна Катару з футболу|збірна Катару]], команду якого Милован Раєваць очолював як головний тренер протягом 2011 року.

15 червня 2016 року став головним тренером словенського [[Рудар (Веленє)|«Рудара» (Веленє)]], проте вже за 11 днів залишив клуб, прийнявши пропозицію очолити [[Збірна Алжиру з футболу|національну збірну Алжиру]]. Утім і в Алжирі надовго не затримався — пішов у відставку вже у жовтні того  ж 2016 року, після двох проведених на чолі алжирців офіційних матчів.

У квітні 2017 був запрошений очолити тренерський штаб [[Збірна Таїланду з футболу|національної збірної Таїланду]]. Готував команду до участі у [[Кубок Азії з футболу 2019|Кубку Азії 2019 року]], проте на самій континентальній першості керував її діями лише під час першої гри групового етапу проти [[збірна Індії з футболу|збірної Індії]] — мачт таїландці розгромно (1:4) програли, після чого сербського спеціаліста наступного ж дня, 7 січня 2019 року, було звільнено з посади.

У вересні 2021 року він вдруге очолив національну збірну Гани<ref>{{Cite web|url=https://ghanasoccernet.com/breaking-ghana-fa-agrees-two-year-contract-with-incoming-black-stars-coach-milovan-rajevac|title=Breaking! Ghana FA agrees two-year contract with incoming Black Stars coach Milovan Rajevac|date=20 вересня 2021|website=GhanaSoccernet|accessdate=27 січня 2022|archive-date=6 січня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220106110016/https://ghanasoccernet.com/breaking-ghana-fa-agrees-two-year-contract-with-incoming-black-stars-coach-milovan-rajevac}}</ref>, щоб керувати нею на [[Кубок африканських націй 2021|Кубку африканських націй в Камеруні]], що пройшов на початку наступного року. Там збірна Гани посіла останнє місце у своїй групі, набравши лише одне очко. Гана поступилася Коморським островам та Марокко, а також розписала нічию з Габоном. Це був найгірший виступ збірної Гани на турнірі із [[Кубок африканських націй 2006|2006 року]]. Тоді національна команда також не спромоглася подолати груповий етап турніру. В результаті після цього у січні 2022 року серба було звільнено<ref>{{Cite web|date=22 січня 2022|title=Black Stars: Head coach Milovan Rajevac sacked|url=https://citisportsonline.com/2022/01/22/black-stars-head-coach-milovan-rajevac-sacked/|access-date=23 січня 2022|website=Citi Sports Online|language=en-US|archive-date=23 січня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220123014139/https://citisportsonline.com/2022/01/22/black-stars-head-coach-milovan-rajevac-sacked/}}</ref>.

== Титули і досягнення ==
;Тренер
* Срібний призер [[Кубок африканських націй|Кубка африканських націй]]: [[Кубок африканських націй 2010|2010]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{transfermarkt|4192|Милован Раєваць|M}}
* {{wfb|milovan-rajevac}}

{{Склад збірної Гани на Кубку африканських націй 2010|nocat=1}}
{{Склад збірної Гани на чемпіонаті світу 2010|nocat=1}}
{{Склад збірної Таїланду на кубку Азії з футболу 2019|nocat=1}}
{{Склад збірної Гани на Кубку африканських націй 2021|nocat=1}}
{{Navboxes
|title= Тренерські позиції
|list1={{Тренери збірної Алжиру з футболу}}
{{Тренери збірної Гани з футболу}}
{{Тренери збірної Катару з футболу}}
{{Тренери збірної Таїланду з футболу}}
{{Тренери ФК Аль-Аглі (Джидда)}}
{{Тренери ФК Црвена Звезда}}
{{Тренери ФК Воєводина}}
}}
{{ac}}
{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Раєваць, Милован}}
[[Категорія:Югославські футболісти]]
[[Категорія:Югославські футбольні тренери]]
[[Категорія:Сербські футбольні тренери]]
[[Категорія:Тренери чемпіонату світу з футболу 2010]]
[[Категорія:Тренери кубка африканських націй 2010]]
[[Категорія:Тренери Кубка Азії з футболу 2019]]
[[Категорія:Тренери кубка африканських націй 2021]]
[[Категорія:Футболісти «Бораца» (Чачак)]]
[[Категорія:Футболісти «Црвени Звезди»]]
[[Категорія:Футболісти «Воєводини»]]
[[Категорія:Футболісти «Слободи» (Ужице)]]
[[Категорія:Тренери ФК «Борац» (Чачак)]]
[[Категорія:Тренери ФК «Слобода» (Ужице)]]
[[Категорія:Тренери ФК «Железник»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Црвена Звезда»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Воєводина»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Аль-Аглі» (Джидда)]]
[[Категорія:Тренери збірної Катару з футболу]]
[[Категорія:Тренери ФК «Рудар» (Веленє)]]
[[Категорія:Тренери збірної Таїланду з футболу]]

title: Особисті дані

Громадянство: Сербія

Позиція: Захисник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Борац» (Чачак) · ? · (?)

«Црвена Звезда» · 13 · (0)

«Воєводина» · 15 · (0)

«Борац» (Чачак) · 25 · (0)

«Слобода» (Ужице) · 3 · (0)

title: Тренерська діяльність**

Роки: Команда · Посада

«Борац» (Чачак)

«Слобода» (Ужице)

«Железник»

«Црвена Звезда» · (в.о.)

«Воєводина»

«Борац» (Чачак)

Гана

«Аль-Аглі»

Катар

«Рудар» (Веленє)
Алжир

Таїланд

Гана

Тренерська діяльність**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.

Тренерська діяльність**: ** Тільки на посаді головного тренера.


text:
# Квінт Клелій Сікул
Квінт Клелій Сікул (лат. Quintus Cloelius Siculus; ? — після 498 до н. е.) — політичний, державний та військовий діяч часів ранньої Римської республіки, консул 498 до н. е.

## Життєпис
Походив з патриціанського роду Клеліїв. Про життя відомо замало.
У 498 до н. е. обрано консулом разом з Титом Ларцієм Флавом. Того року почалася Перша Латинська війна. За рішенням сенату консулам було довірено було обрати диктатора. Квінт Клелій призначив диктатором свого колегу — Тита Ларція Флава.
З того часу про подальшу долю Квінта Клелія Сікула згадок немає.

title: Квінт Клелій Сікул

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Квінт Клелій Сікул
| місце_проживання     =
| зображення           =
| підпис_зображення    =
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = невідомо
| місце_народження     = [[Рим]]
| дата_смерті          = після [[498 до н. е.]]
| місце_смерті         =
| причина_смерті       =
| громадянство         = [[Римська республіка]]
| національність       =
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       = [[політик]], державний та військовий діяч
| титул                =
| посада               = [[Консул (Стародавній Рим)|консул]]
| термін               = 498 до н. е.
| попередник           = [[Тит Ебуцій Гельва]]
| наступник            = [[Авл Семпроній Атратін]]
| дружина              =
| діти                 = Клелії
| рід                  =
| родичі               =
| батько               =
| матір                =
| нагороди             =
| зріст                =
| вага                 =
| герб                 =
}}
'''Квінт Клелій Сікул''' ({{lang-la|Quintus Cloelius Siculus}}; ? — після [[498 до н. е.]]) — політичний, державний та військовий діяч часів ранньої [[Римська республіка|Римської республіки]], [[Консул (Стародавній Рим)|консул]] 498 до н. е.

== Життєпис ==
Походив з [[Патрицій|патриціанського]] роду [[Клелії]]в. Про життя відомо замало.

У [[498 до н. е.]] обрано консулом разом з [[Тит Ларцій Флав|Титом Ларцієм Флавом]]. Того року почалася [[Перша Латинська війна]]. За рішенням [[Сенат (Стародавній Рим)|сенату]] консулам було довірено було обрати [[Диктатор (Стародавній Рим)|диктатора]]. Квінт Клелій призначив диктатором свого колегу — Тита Ларція Флава.

З того часу про подальшу долю Квінта Клелія Сікула згадок немає.

== Джерела ==
* William Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1, Boston: Little, Brown and Company, Vol.3 p. 816 n.1 {{ref-en}}

{{Римські консули 500-476 до н.е.}}

[[Категорія:Клелії]]

title: лат. Q.Cloelius Siculus

Народився: невідомо · Рим

Помер: після 498 до н. е. · невідомо

Громадянство: Римська республіка

Діяльність: політик, державний та військовий діяч

Знання мов: латина

Суспільний стан: патрицій

Посада: консул

Попередник: Тит Ебуцій Гельва

Наступник: Авл Семпроній Атратін

Рід: Cloelii Siculid

Батько: невідомо

Мати: невідомо

У шлюбі з: невідомо

Діти: Клелії


text:
# Prefica nivea
Prefica nivea — викопний вид дрімлюгоподібних птахів родини гуахарових (Steatornithidae), що існував у ранньому еоцені в Північній Америці. Майже повний скелет знайдено у пластах формації Грін Рівер у штаті Вайомінг, США.

## Таксономія
Вид є родичом сучасного гуахаро, єдиного сучасного рослиноїдного представника дрімлюгоподібних. Відрізнявся меншими розмірами, і жив в Північній Америці (гуахаро живе в Південній).

## Етимологія
Родова назва Prefica означає з іспанської «плакальниця». У давнину плакальниць наймали за гроші, щоб вони оплакували покійника на похоронах. Назва є посиланням на звук, який видає сучасний гуахаро, що схожий на плач.

title: Prefica nivea

wikitext:
{{Italic title}}
{{Картка:Таксономія
| name = {{вимер}}''Prefica nivea''
| fossil_range = ранній [[еоцен]]<br/>50 млн років тому
| image =
| image_caption =
| image_width = 260px
| domain = [[Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Дрімлюгоподібні]] (Caprimulgiformes)
| familia = [[Гуахарові]] (Steatornithidae)
| genus = {{вимер}}'''''Prefica'''''
| genus_authority = Olson 1987
| species = {{вимер}}'''''P. nivea'''''
| binomial = ''Prefica nivea''
| binomial_authority = [[Сторрс Лавджой Олсон|Olson]] 1987
}}
'''''Prefica nivea''''' — викопний вид [[Дрімлюгоподібні|дрімлюгоподібних]] птахів родини [[Гуахарові|гуахарових]] (Steatornithidae), що існував у ранньому [[еоцен]]і в Північній Америці. Майже повний скелет знайдено у пластах формації [[Грін Рівер (формація)|Грін Рівер]] у штаті [[Вайомінг]], [[Сполучені Штати Америки|США]].<ref>{{Cite web |url=http://fossilworks.org/bridge.pl?a=taxonInfo&taxon_no=356986 |title=Fossilworks |accessdate=10 липня 2020 |archive-date=12 липня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200712212414/http://fossilworks.org/bridge.pl?a=taxonInfo&taxon_no=356986 }}</ref><ref>S. L. Olson. 1987. An early Eocene oilbird from the Green River Formation of Wyoming (Caprimulgiformes: Steatornithidae). Documents des Laboratoires de Géologie de la Faculté des Sciences de Lyon 99:57-69</ref>

== Таксономія ==
Вид є родичом сучасного [[гуахаро]], єдиного сучасного рослиноїдного представника дрімлюгоподібних. Відрізнявся меншими розмірами, і жив в Північній Америці (гуахаро живе в Південній).

== Етимологія ==
Родова назва ''Prefica'' означає з іспанської «[[Плакальник|плакальниця]]». У давнину плакальниць наймали за гроші, щоб вони оплакували покійника на похоронах. Назва є посиланням на звук, який видає сучасний гуахаро, що схожий на плач.<ref>{{Cite web |url=https://sites.google.com/site/palaeocritti/by-group/aves/neornithes/prefica-nivea |title=Архівована копія |accessdate=10 липня 2020 |archive-date=17 лютого 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210217174812/https://sites.google.com/site/palaeocritti/by-group/aves/neornithes/prefica-nivea }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210217174812/https://sites.google.com/site/palaeocritti/by-group/aves/neornithes/prefica-nivea |date=2021-02-17 }}</ref>

== Див. також ==
* [[Список викопних птахів]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{викопні птахи}}

[[Категорія:Викопні птахи]]
[[Категорія:Птахи еоцену]]
[[Категорія:Вимерлі тварини, описані 1987]]
[[Категорія:Дрімлюгоподібні]]

title: ?†Prefica nivea · Час існування: ранній еоцен · 50 млн років тому

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Дрімлюгоподібні (Caprimulgiformes)

Родина: Гуахарові (Steatornithidae)

Рід: †Prefica · Olson 1987

Вид: †P. nivea


text:
# Восьмиголосся
Восьмиголосся (церк.-слов. Осьмогласіє), також октоїх (грец. Ὀκτώηχος, від ὀκτώ «вісім» + ἦχος «голос») — музично-теоретична система, що описує лади літургійної візантійської музики, а також порядок їх використання у літургійній практиці. Являє собою мелодичну та ладову основу богослужбових піснеспівів, яка складає систему з восьми гласів. За Уставом щотижня по черзі послуговуються одним з восьми гласів (на Світлому тижні — щодня). Таким чином утворюється восьмитижневе гласове коло, яке називають гласовий стовп (звідси назва стовповий спів, тобто гласовий спів). Систему гласів — богослужбову книгу Октоїх (Восьмигласник) — упорядкував прп. Іван Дамаскин (VIII ст.), а завершив прп. Теодор Студит (ІХ ст.).
Витоки осьмогласія сходять до ладів і розспівів давньогрецької музики. В цій системі складали гімни Андрій Критський, Роман Сладкоспівець, Яків Едеський та інші майстри. Типологічно осьмогласся подібне церковним ладам григоріанського співу, ладовій системі вірменської монодії та іншим системам середньовічної християнської музики.
За ладовими особливостями, літургійні пісні класифіковані на 8 гласів. Пісні одного гласу співалися протягом тижня, після чого їх змінювали пісні наступні за порядковим номером гласу. Восьмитижневий цикл пісень з 1-го по 8-й глас утворював т.зв. стовп; пісні свят по гласу могли не збігатися з тижневими. Гласи поділялися на основні (автентичні) і непрямі (плагальні). До автентичних належали: дорійський, фригійський, лідійський та міксолідійський. Плагальні будувалися таким чином, що тонікою кожного автентичного ладу був IV ступінь плагального, зберігаючи при цьому початкове значення.

## Восьмиголосся у руському літургійному співі
У руському співочому мистецтві системі восьмиголосся слідували знаменний розспів, путьовий розспів, грецький розспів, болгарський розспів, київський розспів і деякі місцеві розспіви. Усередині музична організація гласів і системи восьмиголосся могла здійснюватися на основі двох принципів — ладово-звукорядного (співвідношення домінуючого і кінцевого тонів) і ладово-мелодичного (сума мелодичних формул). Розшифровки пізніх піснеспівів дають уявлення про другий, поспівковий принцип організації восьмиголосся. Відповідно до нього пісні формуються з типових для кожного гласу поспівок, осіб, фіт, що фіксувалися строго закріпленим за ними графічним накресленням. Те саме накреслення (наприклад, «кулизма») у різних гласах може розспівуватися різним чином.
Розвиток властиво мелодичної сторони пісень призвів до розхитування принципів системи восьмиголосся. Цей процес торкнувся і знаменного розспіву, що має найдревніші традиції. Так, значне число мелодичних формул зустрічається в піснях декількох гласів, у зв'язку із чим деякі гласи частково втратили ладово-мелодійну характерність (наприклад, другий, шостий і восьмий гласи). Ряд розспівів вийшов за межі системи восьмиголосся (демесний розспів). В авторських композиціях кінця XVI–XVII століття вказання гласу стало умовністю.

title: Восьмиголосся

wikitext:
{{otheruses|Октоїх (значення)}}
'''Восьмиголосся''' ({{lang-chu|Осьмогласіє}}), також '''октоїх''' ({{lang-gr|Ὀκτώηχος}}, від ὀκτώ «вісім» + ἦχος «голос») — музично-теоретична система, що описує [[Лад (музика)|лади]] літургійної [[візантійська музика|візантійської музики]], а також порядок їх використання у літургійній практиці. Являє собою мелодичну та ладову основу богослужбових піснеспівів, яка складає систему з восьми гласів. За Уставом щотижня по черзі послуговуються одним з восьми гласів (на [[Великодній тиждень|Світлому тижні]] — щодня). Таким чином утворюється восьмитижневе гласове коло, яке називають гласовий стовп (звідси назва стовповий спів, тобто гласовий спів). Систему гласів — богослужбову книгу [[Октоїх]] (Восьмигласник) — упорядкував прп. [[Іван Дамаскин]] (VIII ст.), а завершив прп. [[Теодор Студит]] (ІХ ст.)<ref>{{cite web|url=https://parafia.org.ua/plain/anthology/preface--pp510-512--dict.pdf|website=parafia.org.ua|title=Словник використаних термінів|accessdate=20 квітня 2017|archiveurl=https://web.archive.org/web/20161213075042/http://www.parafia.org.ua/plain/anthology/preface--pp510-512--dict.pdf|archivedate=13 грудня 2016|deadurl=yes}}</ref>.

Витоки осьмогласія сходять до ладів і розспівів давньогрецької музики. В цій системі складали гімни [[Андрій Критський]], [[Роман Солодкоспівець|Роман Сладкоспівець]], [[Яків Едеський]] та інші майстри. Типологічно осьмогласся подібне [[середньовічні лади|церковним ладам]] [[григоріанський спів|григоріанського співу]], ладовій системі вірменської монодії та іншим системам середньовічної християнської музики.

За ладовими особливостями, літургійні пісні класифіковані на 8 гласів. Пісні одного гласу співалися протягом тижня, після чого їх змінювали пісні наступні за порядковим номером гласу. Восьмитижневий цикл пісень з 1-го по 8-й глас утворював т.зв. стовп; пісні свят по гласу могли не збігатися з тижневими. Гласи поділялися на основні (автентичні) і непрямі (плагальні). До автентичних належали: [[Дорійський лад|дорійський]], [[Фригійський лад|фригійський]], [[Лідійський лад|лідійський]] та [[Міксолідійський лад|міксолідійський]]. Плагальні будувалися таким чином, що тонікою кожного автентичного ладу був IV ступінь плагального, зберігаючи при цьому початкове значення.

== Восьмиголосся у руському літургійному співі ==
У руському співочому мистецтві системі восьмиголосся слідували [[Знаменний спів|знаменний розспів]], [[путьовий розспів]], [[грецький розспів]], [[болгарський розспів]], [[київський розспів]] і деякі місцеві розспіви. Усередині музична організація гласів і системи восьмиголосся могла здійснюватися на основі двох принципів — ладово-звукорядного (співвідношення домінуючого і кінцевого тонів) і ладово-мелодичного (сума мелодичних формул). Розшифровки пізніх піснеспівів дають уявлення про другий, поспівковий принцип організації восьмиголосся. Відповідно до нього пісні формуються з типових для кожного гласу поспівок, осіб, фіт, що фіксувалися строго закріпленим за ними графічним накресленням. Те саме накреслення (наприклад, «кулизма») у різних гласах може розспівуватися різним чином.

Розвиток властиво мелодичної сторони пісень призвів до розхитування принципів системи восьмиголосся. Цей процес торкнувся і знаменного розспіву, що має найдревніші традиції. Так, значне число мелодичних формул зустрічається в піснях декількох гласів, у зв'язку із чим деякі гласи частково втратили ладово-мелодійну характерність (наприклад, другий, шостий і восьмий гласи). Ряд розспівів вийшов за межі системи восьмиголосся ([[демесний розспів]]). В авторських композиціях кінця XVI–XVII століття вказання гласу стало умовністю.

== Див. також ==
* [[Октоїх]]
* [[Хорова музика]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{МД}}
* Большой энциклопедический словарь. Музыка. Москва, 1998. Стаття [http://www.canto.ru/index.php?menu=refer&id=osmoglas "осьмогласие"] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304220514/http://www.canto.ru/index.php?menu=refer&id=osmoglas |date=4 березня 2016 }}
* [http://www.canto.ru/index.php?menu=public&id=histor.golub03 Осмогласие. Музыкальные знаки.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305021213/http://www.canto.ru/index.php?menu=public&id=histor.golub03 |date=5 березня 2016 }} /Голубцов А.П. Из чтений по церковной археологии. Литургика. С.Посад, 1918
== Посилання ==
* {{УМузЕ-4|частина=Осмогласся|сторінки =532-539}}
{{Лади музичні|state=collapsed}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Лади музичні]]
[[Категорія:Музичні терміни]]
[[Категорія:Давньогрецька музика| ]]
[[Категорія:Візантійська музика]]


text:
# Ліндсі Бенко
Ліндсі Бенко (англ. Lindsay Benko, 29 листопада 1976) — американська плавчиня.
Олімпійська чемпіонка 2000, 2004 років.
Чемпіонка світу з водних видів спорту 2003 року, призерка 1998 року.
Чемпіонка світу з плавання на короткій воді 2000, 2002, 2004 років.
Переможниця Пантихоокеанського чемпіонату з плавання 1997, 1999, 2002 років.

title: Ліндсі Бенко

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Ліндсі Бенко
| оригінал імені = Lindsay Benko
| зріст  =
| вага   =
| медалі = {{MedalSport | Жіноче плавання}}
{{MedalCountry | {{USA}}}}
{{MedalCompetition | [[Плавання на Олімпійських іграх]]}}
{{MedalGold | [[Плавання на літніх Олімпійських іграх 2000|Сідней 2000]] | [[Плавання на літніх Олімпійських іграх 2000 — естафета 4x200 метрів вільним стилем (жінки)|Естафета 4х200 м
вільним стилем]]}}
{{MedalGold | [[Плавання на літніх Олімпійських іграх 2004|Афіни 2004]] | [[Плавання на літніх Олімпійських іграх 2004 — естафета 4x200 метрів вільним стилем (жінки)|Естафета 4х200 м
вільним стилем]]}}
{{MedalSilver | Афіни 2004 | [[Плавання на літніх Олімпійських іграх 2004 — естафета 4x100 метрів вільним стилем (жінки)|Естафета 4х100 м
вільним стилем]]}}
{{MedalCompetition | [[Чемпіонат світу з водних видів спорту]]}}
{{MedalGold | [[Плавання на Чемпіонаті світу з водних видів спорту 2003|Барселона 2003]] | [[Плавання на Чемпіонаті світу з водних видів спорту 2003 — естафета 4x100 метрів вільним стилем (жінки)|Естафета 4х100 м
вільним стилем]]}}
{{MedalGold | Барселона 2003 | [[Плавання на Чемпіонаті світу з водних видів спорту 2003 — естафета 4x200 метрів вільним стилем (жінки)|Естафета 4х200 м
вільним стилем]]}}
{{MedalSilver | [[Плавання на Чемпіонаті світу з водних видів спорту 1998|Перт 1998]] | [[Плавання на Чемпіонаті світу з водних видів спорту 1998 — естафета 4x200 метрів вільним стилем (жінки)|Естафета 4х200 м
вільним стилем]]}}
{{MedalSilver | Барселона 2003 | [[Плавання на Чемпіонаті світу з водних видів спорту 2003 — естафета 4x100 метрів комплексом (жінки)|Естафета 4х100 м комплексом]]}}
{{MedalCompetition | [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді]]}}
{{MedalGold | [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді 2000|Афіни 2000]] |400 м вільним стилем}}
{{MedalGold | [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді 2002|Москва 2002]] |200 м вільним стилем}}
{{MedalGold | Москва 2002 |200 м на спині}}
{{MedalGold | [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді 2004|Індіанаполіс 2004]] |Естафета 4х100 м
вільним стилем}}
{{MedalGold | Індіанаполіс 2004 |Естафета 4х200 м
вільним стилем}}
{{MedalSilver | Афіни 2000 |Естафета 4х200 м
вільним стилем}}
{{MedalSilver | Москва 2002 |Естафета 4х200 м
вільним стилем}}
{{MedalSilver | Москва 2002 |Естафета 4х100 м комплексом}}
{{MedalSilver | Індіанаполіс 2004 |200 м вільним стилем}}
{{MedalBronze | Афіни 2000 |200 м на спині}}
{{MedalCompetition | [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання]]}}
{{MedalGold | [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання 1997|Фукуока 1997]] | [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання 1997 — естафета 4x200 метрів вільним стилем (жінки)|Естафета 4х200 м
вільним стилем]]}}
{{MedalGold | [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання 1999|Сідней 1999]] | [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання 1999 — естафета 4x100 метрів вільним стилем (жінки)|Естафета 4х100 м
вільним стилем]]}}
{{MedalGold | Сідней 1999 | [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання 1999 — естафета 4x200 метрів вільним стилем (жінки)|Естафета 4х200 м
вільним стилем]]}}
{{MedalGold | [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання 2002|Йокогама 2002]] | [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання 2002 — 200 метрів вільним стилем (жінки)|200 м вільним стилем]]}}
{{MedalGold | Йокогама 2002 | [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання 2002 — естафета 4x200 метрів вільним стилем (жінки)|Естафета 4х200 м
вільним стилем]]}}
}}
'''Ліндсі Бенко''' ({{lang-en|Lindsay Benko}}, 29 листопада 1976) — [[Сполучені Штати Америки|американська]] [[Плавання (вид спорту)|плавчиня]].
Олімпійська чемпіонка [[Плавання на літніх Олімпійських іграх 2000|2000]], [[Плавання на літніх Олімпійських іграх 2004|2004]] років.
Чемпіонка світу з водних видів спорту [[Чемпіонат світу з водних видів спорту 2003|2003]] року, призерка [[Чемпіонат світу з водних видів спорту 1998|1998]] року.
Чемпіонка світу з плавання на короткій воді [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді 2000|2000]], [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді 2002|2002]], [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді 2004|2004]] років.
Переможниця Пантихоокеанського чемпіонату з плавання [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання 1997|1997]], [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання 1999|1999]], [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання 2002|2002]] років.

== Посилання ==
* [https://www.olympedia.org/athletes/93870 Ліндсі Бенко на Olympedia.org]
* [https://olympics.com/en/athletes/Lindsay-Benko Ліндсі Бенко на Olympics.com]
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/Be/Lindsay-Benko-1.html Ліндсі Бенко на Sports-Reference.com]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{DEFAULTSORT:Бенко Ліндсі}}
[[Категорія:Народились 1976]]
[[Категорія:Рекордсмени світу з плавання]]
[[Категорія:Призери чемпіонатів світу з плавання на короткій воді]]
[[Категорія:Плавці та плавчині на літніх Олімпійських іграх 2000]]
[[Категорія:Плавці та плавчині на літніх Олімпійських іграх 2004]]
[[Категорія:Призери з плавання чемпіонатів світу з водних видів спорту]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 2004]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 2004]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 2000]]
[[Категорія:Спортсмени Елкгарта (Індіана)]]
[[Категорія:Олімпійські плавці та плавчині США]]
[[Категорія:Плавчині США]]

title: Загальна інформація

Громадянство: США

Народження: 29 листопада 1976 (48 років) · Елкгарт, Елкгарт, Індіана, США

Вага: 73 кг

Alma mater: Університет Південної Каліфорнії і Elkhart Central High Schoold

title: Спорт

Вид спорту: спортивне плавання

Команда: USC Trojansd

title: Плавання на Олімпійських іграх

Золото: Сідней 2000 · Естафета 4х200 м · вільним стилем

Золото: Афіни 2004 · Естафета 4х200 м · вільним стилем

Срібло: Афіни 2004 · Естафета 4х100 м · вільним стилем

title: Чемпіонат світу з водних видів спорту

Золото: Барселона 2003 · Естафета 4х100 м · вільним стилем

Золото: Барселона 2003 · Естафета 4х200 м · вільним стилем

Срібло: Перт 1998 · Естафета 4х200 м · вільним стилем

Срібло: Барселона 2003 · Естафета 4х100 м комплексом

Золото: Афіни 2000 · 400 м вільним стилем

Золото: Москва 2002 · 200 м вільним стилем

Золото: Москва 2002 · 200 м на спині

Золото: Індіанаполіс 2004 · Естафета 4х100 м · вільним стилем

Золото: Індіанаполіс 2004 · Естафета 4х200 м · вільним стилем

Срібло: Афіни 2000 · Естафета 4х200 м · вільним стилем

Срібло: Москва 2002 · Естафета 4х200 м · вільним стилем

Срібло: Москва 2002 · Естафета 4х100 м комплексом

Срібло: Індіанаполіс 2004 · 200 м вільним стилем

Бронза: Афіни 2000 · 200 м на спині

title: Пантихоокеанський чемпіонат з плавання

Золото: Фукуока 1997 · Естафета 4х200 м · вільним стилем

Золото: Сідней 1999 · Естафета 4х100 м · вільним стилем

Золото: Сідней 1999 · Естафета 4х200 м · вільним стилем

Золото: Йокогама 2002 · 200 м вільним стилем

Золото: Йокогама 2002 · Естафета 4х200 м · вільним стилем


text:
# Шахта «Карбоніт»
ДВАТ Шахта «Карбоніт» — вуглевидобувне підприємство розташоване у місті Золоте Первомайської міськради Луганської області. Входить до ДХК «Первомайськвугілля».
Стала до ладу у 1947 р. з виробничою потужністю 700 тис. т/рік.
Шахтне поле розкрите трьома вертикальними стволами, пройденими до гор. 665 м і центральними квершлаґами.
Шахта надкатегорійна за метаном, небезпечна за вибуховістю вугільного пилу і суфлярними виділеннями метану. Відпрацьовує пласти m3, lн
8, l3, l2, l1, k8 з кутами падіння 20-25о.
У 2003 р. видобуто 107 тис.т. вугілля.
Адреса: 93295, Луганська обл., Попаснянський район, м. Золоте-1, вул. Луначарського, буд. 1.

title: Шахта «Карбоніт»

wikitext:
{{Картка вугільної шахти
|рік будівництва                 = 1947
}}

'''ДВАТ Шахта «Карбоніт»''' — вуглевидобувне підприємство розташоване у місті [[Золоте]] [[Первомайська міськрада (Луганська область)|Первомайської міськради]] [[Луганська область|Луганської області]]. Входить до ДХК «[[Первомайськвугілля]]».

Стала до ладу у [[1947]] р. з виробничою потужністю 700 тис. т/рік.

[[Шахтне поле]] розкрите трьома вертикальними [[ствол]]ами, пройденими до гор. 665 м і центральними [[квершлаґ]]ами.

[[Шахта]] надкатегорійна за метаном, небезпечна за вибуховістю вугільного пилу і [[суфляр]]ними виділеннями [[метан]]у. Відпрацьовує пласти m3, l{{su|p=н|b=8}}, l3, l2, l1, k8 з кутами падіння 20-25о.

У 2003 р. видобуто 107 тис.т. [[вугілля]].

'''Адреса:''' 93295, [[Луганська область|Луганська обл.]], [[Попаснянський район]], м. [[Золоте]]-1, вул. Луначарського, буд. 1.

== Джерела ==
* {{ГЕС3}}
* [https://web.archive.org/web/20170303051524/http://www.spfu.gov.ua/ua/sale-obj/345 Шахта] на сторінці [[ФДМУ]]

{{Вугільні шахти України}}
{{DEFAULTSORT:Карбоніт}}
[[Категорія:Шахти Луганської області|К]]
[[Категорія:Підприємства Сокологірська]]
[[Категорія:Золоте]]

title: Шахта «Карбоніт» ·


text:
# Новосілківська сільська рада (Підволочиський район)
Новосі́лківська сільська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування в Підволочиському районі Тернопільської області. Адміністративний центр — село Новосілка.

## Загальні відомості
- Територія ради: 2,709 км²
- Населення ради: 1 514 особи (станом на 2001 рік)

## Населені пункти
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
- с. Новосілка

## Склад ради
Рада складається з 20 депутатів та голови.
- Голова ради: Гуменюк Зеновій Романович
- Секретар ради: Журавель  Ольга  Олегівна

### Керівний склад попередніх скликань
| Прізвище, ім'я, по батькові | Основні відомості                                                                     | Дата обрання | Дата звільнення |
| --------------------------- | ------------------------------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Гуменюк Зіновій Романович   | Сільський голова, 1961 року народження, член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Гуменюк Зеновій Романович   | Сільський голова, 1961 року народження, освіта середня спеціальна, безпартійний       | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України

### Депутати
За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали:

#### За суб'єктами висування
| Суб'єкт висування                                       | Кількість обраних депутатів | %  |
| ------------------------------------------------------- | --------------------------- | -- |
| Самовисування                                           | 16                          | 80 |
| Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» | 3                           | 15 |
| Соціалістична партія України                            | 1                           | 5  |

#### За округами
| № округу                                                | Прізвище, ім'я, по батькові | Дата визнання обраним | Освіта             | Партійна приналежність | Відомості про обраного депутата                                      |
| ------------------------------------------------------- | --------------------------- | --------------------- | ------------------ | ---------------------- | -------------------------------------------------------------------- |
| Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» |                             |                       |                    |                        |                                                                      |
| 2                                                       | Приходцев Руслан Васильович | 04.11.2010            | вища               | позапартійний          | тимчасово не працює                                                  |
| 3                                                       | Колісник Богдан Ярославович | 04.11.2010            | середня            | позапартійний          | Новосілків-ський спиртзавод, будівель-ник                            |
| 7                                                       | Гуменюк Ольга Романівна     | 04.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна           | Дитячий садок «Кобзарик», кухар                                      |
| Соціалістична партія України                            |                             |                       |                    |                        |                                                                      |
| 5                                                       | Бенцар Петро Іванович       | 04.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | тимчасово не працює                                                  |
| Самовисування                                           |                             |                       |                    |                        |                                                                      |
| 1                                                       | Гелета Зіновій Степанович   | 04.11.2010            | вища               | позапартійний          | Скалатська загальноосвітня школа І-ІІ ст., вчитель фізичної культури |
| 4                                                       | Гуменюк Олег Тарасович      | 04.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | Новосілків-ський спиртзавод, слюсар                                  |
| 6                                                       | Паляниця Марія Павлівна     | 04.11.2010            | вища               | позапартійна           | СГ ТОВ «Новосілка», бухгал-тер-касир                                 |
| 8                                                       | Чорній Павло Ігорович       | 04.11.2010            | вища               | позапартійний          | ТФ Приват-банк відді-лення «Скалатське», керівник відділен-ня        |
| 9                                                       | Паламар Андрій Миколайович  | 04.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | тимчасово не працює                                                  |
| 10                                                      | Довгошия Олег Павлович      | 04.11.2010            | середня            | позапартійний          | Тернопільський технічний коледж ім. Полюя, студент                   |
| 11                                                      | Довгань Павло Іванович      | 04.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | Тернопільський технічний коледж ім. Полюя, студент                   |
| 12                                                      | Маршалок Олена Миколаївна   | 04.11.2010            | вища               | позапартійна           | Новосілків-ська СЛА, сімей-ний лікар                                 |
| 13                                                      | Мороз Дарія Ільківна        | 04.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна           | Новосілків-ська СЛА, поміч-никСімей-ного лікаря                      |
| 14                                                      | Різничок Петро Павлович     | 04.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | Тернопіль-ський молоко завод, заготовач                              |
| 15                                                      | Журавель Андрій Павлович    | 04.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          |                                                                      |
| 16                                                      | Весоловський Петро Павлович | 04.11.2010            | середня            | позапартійний          | Тернопільський національний економічний університет, студент         |
| 17                                                      | Журавель Ольга Олегівна     | 04.11.2010            | вища               | позапартійна           | Новосілків-ська сільська рада, секретар сільської ради               |
| 18                                                      | Задорожний Андрій Петрович  | 04.11.2010            | середня            | позапартійний          | Тернопільський комерційний інститут, студент                         |
| 19                                                      | Сарафін Петро Йосифович     | 04.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | пенсіонер                                                            |
| 20                                                      | Паренюк Володимир Романович | 04.11.2010            | середня            | позапартійний          | Тернопільський технічний коледж ім. Пулюя, студент                   |

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Новосілківська сільська рада
   | будівля             =
   | розташування        =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Тернопільська область]]
   | район               = [[Підволочиський район]]
   | центр               = с. [[Новосілка (Підволочиський район)|Новосілка]]
   | голова              = Гуменюк Зеновій Романович
   | секретар            = Журавель  Ольга  Олегівна
   | кількість членів    = 20 депутатів
   | утворена            =
   | код КОАТУУ          = 6124684800
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=31537 Новосілківська сільська рада]
   | площа               = 2,709
   | населення           = 1 514 ''(на 2001 рік)''
   | щільність           = 558,88
   | населені пункти     = с. [[Новосілка (Підволочиський район)|Новосілка]]
   | поштовий індекс     = 47851
   | адреса              = <tt>47874, Тернопільська обл., Підволочиський р-н, с. Новосілка, вул. Колгоспна, 19а</tt>
   | телефонний код      = 3543
   | телефонний номер    = 3-43-78
   | факс                =
   | електронна скринька =
   | вебсторінка         =
  }}
{{Otheruses|Новосілківська сільська рада}}
'''Новосі́лківська сільська́ ра́да''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[орган місцевого самоврядування]] в [[Підволочиський район|Підволочиському районі]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]]. [[Адміністративний центр]] — [[село]] [[Новосілка (Підволочиський район)|Новосілка]].

== Загальні відомості ==
* ''Територія ради:'' 2,709 км²
* ''Населення ради:'' 1 514 особи (станом на 2001 рік)

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* с. [[Новосілка (Підволочиський район)|Новосілка]]

== Склад ради ==
Рада складається з 20 депутатів та голови.
* ''Голова ради:'' Гуменюк Зеновій Романович
* ''Секретар ради: Журавель  Ольга  Олегівна''

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#FAEBD7"
! Прізвище, ім'я, по батькові !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Гуменюк Зіновій Романович
| Сільський голова, 1961 року народження, член [[Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»|Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина»]]
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Гуменюк Зеновій Романович
| Сільський голова, 1961 року народження, освіта середня спеціальна, безпартійний
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними сайту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=10425&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=10425&rid256=122 Секретарі попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

=== Депутати ===
За результатами [[Місцеві вибори в Україні 2010|місцевих виборів 2010 року]] депутатами ради стали<ref>{{cite web |url=http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=10425&PF7691=10425 |title=Новосілківська сільська рада. Результати виборів депутатів. |publisher=ЦВК |accessdate=12 жовтня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160305134014/http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=10425&PF7691=10425 |archivedate=5 березня 2016 |deadurl=yes }}</ref>:

==== За суб'єктами висування ====
{| class="wikitable sortable collapsible"
|-
! Суб'єкт висування !! Кількість обраних депутатів !! %
|-
| Самовисування || align="center"| 16 || align="center"| 80
|-
| Політична партія [[Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»]] || align="center"| 3 || align="center"| 15
|-
| [[Соціалістична партія України]] || align="center"| 1 || align="center"| 5
|}

==== За округами ====
{| class="wikitable collapsible collapsed"
|-
! data-sort-type="number" | № округу !! Прізвище, ім'я, по батькові !! data-sort-type="date" | Дата визнання обраним !! Освіта !! Партійна приналежність !! Відомості про обраного депутата
|-
| colspan=6 | '''Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»'''
|-
| align="center"| 2 || style=white-space:nowrap | Приходцев Руслан Васильович || align="center"| 04.11.2010 || вища || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 3 || style=white-space:nowrap | Колісник Богдан Ярославович || align="center"| 04.11.2010 || середня || позапартійний || Новосілків-ський спиртзавод, будівель-ник
|-
| align="center"| 7 || style=white-space:nowrap | Гуменюк Ольга Романівна || align="center"| 04.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || Дитячий садок «Кобзарик», кухар
|-
| colspan=6 | '''Соціалістична партія України'''
|-
| align="center"| 5 || style=white-space:nowrap | Бенцар Петро Іванович || align="center"| 04.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| colspan=6 | '''Самовисування'''
|-
| align="center"| 1 || style=white-space:nowrap | Гелета Зіновій Степанович || align="center"| 04.11.2010 || вища || позапартійний || Скалатська загальноосвітня школа І-ІІ ст., вчитель фізичної культури
|-
| align="center"| 4 || style=white-space:nowrap | Гуменюк Олег Тарасович || align="center"| 04.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || Новосілків-ський спиртзавод, слюсар
|-
| align="center"| 6 || style=white-space:nowrap | Паляниця Марія Павлівна || align="center"| 04.11.2010 || вища || позапартійна || СГ ТОВ «Новосілка», бухгал-тер-касир
|-
| align="center"| 8 || style=white-space:nowrap | Чорній Павло Ігорович || align="center"| 04.11.2010 || вища || позапартійний || ТФ Приват-банк відді-лення «Скалатське», керівник відділен-ня
|-
| align="center"| 9 || style=white-space:nowrap | Паламар Андрій Миколайович || align="center"| 04.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 10 || style=white-space:nowrap | Довгошия Олег Павлович || align="center"| 04.11.2010 || середня || позапартійний || Тернопільський технічний коледж ім. Полюя, студент
|-
| align="center"| 11 || style=white-space:nowrap | Довгань Павло Іванович || align="center"| 04.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || Тернопільський технічний коледж ім. Полюя, студент
|-
| align="center"| 12 || style=white-space:nowrap | Маршалок Олена Миколаївна || align="center"| 04.11.2010 || вища || позапартійна || Новосілків-ська СЛА, сімей-ний лікар
|-
| align="center"| 13 || style=white-space:nowrap | Мороз Дарія Ільківна || align="center"| 04.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || Новосілків-ська СЛА, поміч-никСімей-ного лікаря
|-
| align="center"| 14 || style=white-space:nowrap | Різничок Петро Павлович || align="center"| 04.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || Тернопіль-ський молоко завод, заготовач
|-
| align="center"| 15 || style=white-space:nowrap | Журавель Андрій Павлович || align="center"| 04.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний ||
|-
| align="center"| 16 || style=white-space:nowrap | Весоловський Петро Павлович || align="center"| 04.11.2010 || середня || позапартійний || Тернопільський національний економічний університет, студент
|-
| align="center"| 17 || style=white-space:nowrap | Журавель Ольга Олегівна || align="center"| 04.11.2010 || вища || позапартійна || Новосілків-ська сільська рада, секретар сільської ради
|-
| align="center"| 18 || style=white-space:nowrap | Задорожний Андрій Петрович || align="center"| 04.11.2010 || середня || позапартійний || Тернопільський комерційний інститут, студент
|-
| align="center"| 19 || style=white-space:nowrap | Сарафін Петро Йосифович || align="center"| 04.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || пенсіонер
|-
| align="center"| 20 || style=white-space:nowrap | Паренюк Володимир Романович || align="center"| 04.11.2010 || середня || позапартійний || Тернопільський технічний коледж ім. Пулюя, студент
|}

== Примітки та джерела ==
{{reflist}}
* {{ОКВРУ|31537|Новосілківська сільська рада}}
* [https://archive.today/20120905194202/http://www.obl-rada.te.ua/nash-kraj-ternopilschyna/silski-selyschni-miski-ta-rajonni-rady Сільські, селищні, міські та районні ради Тернопільської області]

{{Ternopil-obl-stub}}
{{Адміністративний устрій Підволочиського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Підволочиського району]]

title: Основні дані

Область: Тернопільська область

Район: Підволочиський район

Адм. центр: с. Новосілка

Облікова картка: Новосілківська сільська рада

title: Склад

Кількість членів: 20 депутатів

Голова ради: Гуменюк Зеновій Романович

Секретар ради: Журавель Ольга Олегівна

title: Територія та населення

Густота: 558,88 осіб/км²

Населені пункти: с. Новосілка

title: Контактні дані


text:
# Віялохвістка малаїтська
Віялохвістка малаїтська (Rhipidura malaitae) — вид горобцеподібних птахів родини віялохвісткових (Rhipiduridae).

## Поширення
Ендемік острова Малаїта в складі Соломонових островів.

title: Віялохвістка малаїтська

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Віялохвістка малаїтська
| status = VU
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name="IUCN">{{IUCN|id=22706910|title=''Rhipidura malaitae'' |assessor=BirdLife International |assessor-link=BirdLife International |version= 2021.1 |year=2016 |accessdate= 23 липня 2021}}</ref>
| image =
| image_width = 270px
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| familia = [[Віялохвісткові]] (Rhipiduridae)
| genus = [[Віялохвістка]] (''Rhipidura'')
| species = '''Віялохвістка малаїтська'''
| binomial = ''Rhipidura malaitae''
| binomial_authority = [[Ернст Майр|Mayr]], 1931
| range_map =
| range_map_caption = Мапа поширення виду
| wikispecies = Rhipidura malaitae
}}

'''Віялохвістка малаїтська'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Rhipidura malaitae'') — вид [[Горобцеподібні|горобцеподібних]] [[Птахи|птахів]] родини [[Віялохвісткові|віялохвісткових]] (Rhipiduridae).

== Поширення ==
Ендемік острова [[Малаїта]] в складі [[Соломонові острови (архіпелаг)|Соломонових островів]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.birdlife.org/datazone/species/index.html?action=SpcHTMDetails.asp&sid=6021&m=0 BirdLife Species Factsheet] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090103011647/http://www.birdlife.org/datazone/species/index.html?action=SpcHTMDetails.asp&sid=6021&m=0 |date=3 січня 2009 }}

{{птахи-доробити}}

{{Портали|Біологія}}
{{Taxonbar|from=Q1923076}}

[[Категорія:Віялохвісткові]]
[[Категорія:Птахи, описані 1931]]
[[Категорія:Ендемічні птахи Соломонових Островів]]

title: ?Віялохвістка малаїтська

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Родина: Віялохвісткові (Rhipiduridae)

Рід: Віялохвістка (Rhipidura)

Вид: Віялохвістка малаїтська

Віківиди: Rhipidura malaitae