text:
# Шейла Молелеква
Шейла Молелеква (англ. Sheillah Molelekwa) — переможниця конкурсу краси Міс Всесвіт Ботсвана в 2012 році і офіційна представниця Ботсвани на конкурсі Міс Всесвіт 2012.

## Міс Всесвіт Ботсвана 2012
Шейла Молелеква завоювала титул Міс Всесвіт Ботсвана 2012 року під час щорічного конкурсу краси, що відбувся у Міжнародному конференц-центрі (GICC) в Габороне 14 жовтня 2012 року.

## Міс Всесвіт 2012
На конкурсі Міс Всесвіт 2012 Шейла не потрапила у фінал.

## Особисте життя
Після дитинства проведеного з бабусею в маленькому селі, переїхала до Габороне разом з матір'ю. Навчалася у коледжі Бото на аудитора.

title: Шейла Молелеква

wikitext:
{{Особа}}
'''Шейла Молелеква''' ({{lang-en|Sheillah Molelekwa}}) — переможниця конкурсу краси Міс Всесвіт Ботсвана в 2012 році і офіційна представниця [[Ботсвана|Ботсвани]] на конкурсі Міс Всесвіт 2012.<ref>{{Cite web|url=http://www.missuniverse.com/members/profile/653284/year:2012|title=Sheillah Molelekwa|publisher=Miss Universe|accessdate=8 вересня 2014|archive-date=5 вересня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140905042227/http://missuniverse.com/members/profile/653284/year:2012}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140905042227/http://missuniverse.com/members/profile/653284/year:2012 |date=2014-09-05 }}</ref><ref name="time1">{{Цитата:Новини|url=http://style.time.com/2012/12/19/photos-miss-universe-2012s-most-bizarre-national-costumes/slide/miss-botswana-sheillah-molelekwa/|title=2012 Miss Universe costumes|work=TIME.com|accessdate=14 вересня 2014|date=19 грудня 2012|archive-date=2 квітня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150402163634/http://style.time.com/2012/12/19/photos-miss-universe-2012s-most-bizarre-national-costumes/slide/miss-botswana-sheillah-molelekwa/}}</ref><ref>{{Цитата:Новини|url=http://www.latimes.com/zap-miss-universe-2012-swimsuit-pictures-20121-009-photo.html|title=Sheillah Molelekwa, Botswana|work=latimes.com|accessdate=14 вересня 2014|archive-date=11 квітня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150411164132/http://www.latimes.com/zap-miss-universe-2012-swimsuit-pictures-20121-009-photo.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150411164132/http://www.latimes.com/zap-miss-universe-2012-swimsuit-pictures-20121-009-photo.html |date=2015-04-11 }}</ref><ref>{{Цитата:Новини|url=http://www.seattlepi.com/entertainment/slideshow/Miss-Universe-2012-contestants-in-portraits-53815/photo-3879774.php|title=Miss Botswana 2012, Sheillah Molelekwa, poses in her evening gown.|work=seattlepi.com|accessdate=14 вересня 2014|archive-date=11 вересня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140911010157/http://www.seattlepi.com/entertainment/slideshow/Miss-Universe-2012-contestants-in-portraits-53815/photo-3879774.php}}</ref>

== Міс Всесвіт Ботсвана 2012 ==
Шейла Молелеква завоювала титул Міс Всесвіт Ботсвана 2012 року під час щорічного конкурсу краси, що відбувся у Міжнародному конференц-центрі (GICC) в [[Габороне]] 14 жовтня 2012 року.<ref name="time1"/>

== Міс Всесвіт 2012 ==
На конкурсі Міс Всесвіт 2012 Шейла не потрапила у фінал.

== Особисте життя ==
Після дитинства проведеного з бабусею в маленькому селі, переїхала до Габороне разом з матір'ю. Навчалася у коледжі Бото на аудитора.<ref>{{Cite web|url=http://naijainfotainment.com/?p=2424|title=アーカイブされたコピー|accessdate=2014-09-17|archiveurl=https://archive.today/20140917085310/http://naijainfotainment.com/?p=2424|archivedate=2014-09-17}} {{Webarchive|url=https://archive.today/20140917085310/http://naijainfotainment.com/?p=2424 |date=2014-09-17 }}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

{{bio-stub}}

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Народились 1992]]
[[Категорія:Персоналії:Ботсвана]]
[[Категорія:Учасниці конкурсу Міс Всесвіт]]

title: англ. Sheillah Molelekwa

Народилася: 1992 · Габороне, Ботсвана

Країна: Ботсвана

Діяльність: модель, учасниця конкурсу краси

Волосся: чорне


text:
# Радинка
Ра́динка — село в Україні, у Поліській селищній територіальній громаді Вишгородського району Київської області.

## Історія
З 17 листопада 1993 до 10 липня 1996 адміністративний центр колишнього Поліського району.
19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Поліського району, село увійшло до складу новоутвореного Вишгородського району.
З лютого по квітень 2022 року село було окуповане російськими військами внаслідок вторгнення 2022 року.

## Персоналії
- Курач Василь Миколайович (1923—2014) — радянський і український кінооператор.

## Географія
Селом протікає річка Рядинка, права притока Ужа.У Радниці є школа, клуб, бібліотека(територія школи).

wikiname: ukwiki

title: Радинка

in_language: uk

wikitext:
{{Село
| назва           = Радинка
| область         = [[Київська область]]
| район           = [[Вишгородський район|Вишгородський]]
| громада         = [[Поліська селищна громада]]
| рада            = [[Поліська селищна громада]]
| код КОАТУУ      = 3223588001
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| перша згадка    = {{Дата з віком|1780}}<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=14502 ВРУ]</ref>
| засновано       = [[1780 в Україні|1780]]
| населення       = 834
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           = 8
| ref-площа       =
| щільність       = 104,25
| поштовий індекс = 07024
| телефонний код  = 4592
| координати      = {{coord|51|11|35|N|29|44|11|E|scale:30000|display=inline,title}}
| lat_deg         = 51|
| lat_min         = 11|
| lat_sec         = 35
| lon_deg         = 29|
| lon_min         = 44|
| lon_sec         = 11
| висота          = 133
| ref-висота      =
| водойма         =
| адреса          = 07024, Київська обл., Вишгородський р-н, с.Радинка, вул.Тараса Шевченка, 21
| облікова картка =
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}

'''Ра́динка''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Поліська селищна територіальна громада|Поліській селищній територіальній громаді]] [[Вишгородський район|Вишгородського району]] [[Київська область|Київської області]].

== Історія ==
З [[17 листопада]] [[1993]] до [[10 липня]] [[1996]] адміністративний центр колишнього Поліського району.

19 липня [[2020]] року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації [[Поліський район|Поліського району]], село увійшло до складу новоутвореного Вишгородського району<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>.

З лютого по квітень 2022 року село було окуповане російськими військами внаслідок вторгнення 2022 року.

== Персоналії ==
* [[Курач Василь Миколайович]] (1923—2014) — радянський і український кінооператор.

== Див. також ==
* [[Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Київська область)]]

== Географія ==
Селом протікає річка [[Рядинка]], права притока [[Уж (притока Прип'яті)|Ужа]].У Радниці є школа, клуб, бібліотека(територія школи).

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Поліська селищна громада}}
{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}

[[Категорія:Села Київської області]]
[[Категорія:Колишні районні центри України]]
[[Категорія:Населені пункти Вишгородського району]]

title: село Радинка

Країна: Україна

Область: Київська область

Район: Вишгородський

Тер. громада: Поліська селищна громада

title: Основні дані

Площа: 8 км²

Густота населення: 104,25 осіб/км²

title: Географічні дані

Водойми: Рядинка

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Радинка


text:
# Астрометрія
Астроме́трія (грец. αστρον — зоря, μεχρεω — вимірюю) — розділ астрономії, завданням якого є визначення геометричних та кінематичних характеристик як окремих небесних тіл, так і їхніх комплексів, а також Всесвіту в цілому; розташування світил на небесній сфері та у просторі, визначення їхніх власних рухів, вимірювання діаметрів небесних тіл і взаєморозташування деталей на їхній поверхні, визначення географічних координат і азимутів на земній поверхні, вимірювання часу.

## Генеза
Астрометрія — це найдавніший розділ астрономії. Перші каталоги зір було складено у Вавилоні принаймні у VIII століття до н. е., визначення розмірів Землі Ератосфеном належить до 240 до н. е., з'ясування елементів координатних систем на небесній сфері та відкриття прецесії Гіппархом — до 150—123 до н. е.
У середині II ст. н. е. створено геоцентричну систему світу Птолемея — першу кінематико-геометрична модель для пояснення видимого руху небесних тіл.
1543 року її змінила геліоцентрична система світу, яку пізніше було підтверджено законами Кеплера та Ньютона. Згодом було виявлено рухи зір у просторі та визначено їхні відстані від Сонця, досліджено рух Сонця відносно зір, будову Галактики та розташування Сонця в ній тощо.
Від 70-х pp. 20 століття суттєво зросла прикладна роль астрометрії завдяки:
1. появі нових ідей в астрономії, пов'язаних з використанням радіоінтерферометричних спостережень віддалених об'єктів у Всесвіті, спостережень зі штучних супутників Землі тощо;
2. створенню нової високоточної техніки;
3. застосуванню ЕОМ та автоматизованих комплексів для опрацювання вимірювань;
4. широкій міжнародній кооперації під час виконання окремих астрометричних проєктів («Хаббл», «Hipparcos», «Гершель»).

## Засоби астрометрії
Для проведення астрометричних спостережень створено спеціальні інструменти, які застосовуються як для стаціонарних спостережень в обсерваторіях (меридіанний круг, пасажний інструмент, вертикальний круг та ін.), так і для спостережень у польових умовах (теодоліт, універсальний інструмент тощо).

## Методи астрометрії
Поділ астрометрії на розділи (фундаментальна, фотографічна, позиційна, релятивістська, рентгененівська, космічна, місячна та ін.) пов'язаний із завданнями, методами, об'єктами, а також діапазонами електромагнітного випромінювання та його приймачами.
Окремим розділом астрометрії є проблема вивчення особливостей обертання Землі.
Астрометрія поділяється на сферичну астрономію, фундаментальну астрономію, фотографічну астрономію та практичну астрономію.
До астрометрії належить теорія астрометричних інструментів (вивчення інструментальних похибок).
Сферична астрономія розробляє математичний апарат для розв'язування задач астрономії, методи врахування змін небесних координат внаслідок прецесії, нутації, аберації, рефракції світла і паралактичних зміщень.
Фундаментальна астрономія визначає точні координати зір і складає зоряні каталоги. Положення світил на небесній сфері здебільшого визначаються їхні екваторіальними координатами — прямим піднесенням і схиленням (див. системи небесних координат). Першу з цих координат визначають за моментом проходження світила через небесний меридіан, а другу — за вимірюванням зенітної віддалі світила по меридіану. Визначені таким способом координати зір публікуються у вигляді зоряних каталогів. В окремих каталогах, складених в різних обсерваторіях, є випадкові та систематичні помилки. Кілька таких каталогів обробляють за допомогою складних обчислень, під час яких особлива увага звертається на виключення систематичних помилок. У результаті створюється зведений каталог, наприклад, фундаментальний каталог. Фундаментальні каталоги використовують для визначення точного часу (служба часу) і точної широти (служба широти), визначення власних рухів зір, складання астрономічних щорічників тощо. Масове визначення положень світил (зорі, комети, астероїди та ін.) провадять методами фотографічної астрономії. Для цього зняту астрографом пластинку з об'єктом вимірюють на спеціальному приладі. Знаючи координати кількох опорних зір із зоряних каталогів, можна визначити координати інших об'єктів, зафіксованих на пластинці.
Фотографічні методи застосовуються також для визначення зоряних паралаксів і власних рухів зір, а також для складання фотографічних каталогів. Останнім часом за допомогою фотографічних спостережень визначають точні положення штучних супутників Землі.
Завданнями практичної астрономії' є визначення географічних координат та азимутів точок земної поверхні і точного часу. Для виконання цих завдань створено спеціальні інструменти і розроблено методи спостережень та обробки даних (напр. метод Цінгера для визначення часу та метод Пєвцова для визначення широти).

title: Астрометрія

wikitext:
'''Астроме́трія''' ({{lang-el|αστρον}} — ''[[зоря]]'', {{lang-el2|μεχρεω}} — ''вимірюю'') — розділ [[астрономія|астрономії]], завданням якого є визначення геометричних та кінематичних характеристик як окремих небесних тіл, так і їхніх комплексів, а також [[Всесвіт]]у в цілому; розташування [[світило|світил]] на [[небесна сфера|небесній сфері]] та у просторі, визначення їхніх [[власний рух|власних рухів]], вимірювання [[діаметр]]ів небесних тіл і взаєморозташування деталей на їхній поверхні, визначення [[географічні координати|географічних координат]] і [[азимут]]ів на [[земна поверхня|земній поверхні]], вимірювання [[час]]у.

== Генеза ==

Астрометрія — це найдавніший розділ астрономії. Перші каталоги зір було складено у [[Вавилон]]і принаймні у [[8 століття до н. е.|VIII століття до н. е.]], визначення розмірів [[Земля (планета)|Землі]] [[Ератосфен]]ом належить до [[240 до н. е.]], з'ясування елементів координатних систем на [[небесна сфера|небесній сфері]] та відкриття [[прецесія|прецесії]] [[Гіппарх]]ом — до [[150 до н. е.|150]]—[[123 до н. е.]]

У середині [[2 століття|II ст. н. е.]] створено [[геоцентрична система світу|геоцентричну систему світу]] [[Птолемей|Птолемея]] — першу кінематико-геометрична [[модель]] для пояснення видимого руху [[небесне тіло|небесних тіл]].

[[1543]] року її змінила [[геліоцентрична система світу]], яку пізніше було підтверджено законами [[Кеплера закони|Кеплера]] та [[Закони Ньютона|Ньютона]]. Згодом було виявлено рухи зір у просторі та визначено їхні відстані від Сонця, досліджено рух Сонця відносно зір, будову Галактики та розташування Сонця в ній тощо.

Від [[1970-ті|70-х]] pp. [[20 століття]] суттєво зросла прикладна роль астрометрії завдяки:
# появі нових ідей в астрономії, пов'язаних з використанням радіоінтерферометричних спостережень віддалених об'єктів у [[Всесвіт]]і, спостережень зі [[ШСЗ|штучних супутників Землі]] тощо;
# створенню нової високоточної техніки;
# застосуванню [[ЕОМ]] та [[автоматизований комплекс|автоматизованих комплексів]] для опрацювання вимірювань;
# широкій міжнародній кооперації під час виконання окремих астрометричних проєктів ([[Хаббл (телескоп)|«Хаббл»]], «[[Hipparcos]]», [[Гершель (космічний телескоп)|«Гершель»]]).

== Засоби астрометрії ==

Для проведення [[астрометричні спостереження|астрометричних спостережень]] створено спеціальні інструменти, які застосовуються як для стаціонарних спостережень в [[обсерваторія]]х ([[меридіанний круг]], [[пасажний інструмент]], [[вертикальний круг]] та ін.), так і для спостережень у польових умовах ([[теодоліт]], [[універсальний інструмент]] тощо).

== Методи астрометрії ==

Поділ астрометрії на розділи ('''фундаментальна''', '''фотографічна''', '''позиційна''', '''релятивістська''', '''рентгененівська''', '''космічна''', '''місячна''' та ін.) пов'язаний із завданнями, методами, об'єктами, а також діапазонами [[електромагнітне випромінювання|електромагнітного випромінювання]] та його приймачами.

Окремим розділом астрометрії є проблема вивчення особливостей [[обертання Землі]].

Астрометрія поділяється на '''[[сферична астрономія|сферичну астрономію]], [[фундаментальна астрономія|фундаментальну астрономію]], [[фотографічна астрономія|фотографічну астрономію]] та [[практична астрономія|практичну астрономію]]'''.

До астрометрії належить [[теорія астрометричних інструментів]] (вивчення [[похибка|інструментальних похибок]]).

''[[Сферична астрономія]]'' розробляє математичний апарат для розв'язування задач астрономії, методи врахування змін [[системи небесних координат|небесних координат]] внаслідок [[прецесія|прецесії]], [[нутація|нутації]], [[аберація|аберації]], [[рефракція|рефракції світла]] і [[Паралакс|паралактичних зміщень]].

''[[Фундаментальна астрономія]]'' визначає точні координати зір і складає [[астрономічні каталоги|зоряні каталоги]]. Положення світил на небесній сфері здебільшого визначаються їхні [[екваторіальні координати|екваторіальними координатами]] — [[пряме піднесення|прямим піднесенням]] і [[схилення]]м (див. [[системи небесних координат]]). Першу з цих координат визначають за моментом проходження світила через [[небесний меридіан]], а другу — за вимірюванням [[зеніт]]ної віддалі світила по меридіану. Визначені таким способом координати зір публікуються у вигляді зоряних каталогів. В окремих каталогах, складених в різних [[обсерваторія]]х, є випадкові та систематичні помилки. Кілька таких [[каталог]]ів обробляють за допомогою складних [[обчислення|обчислень]], під час яких особлива увага звертається на виключення систематичних помилок. У результаті створюється зведений каталог, наприклад, [[фундаментальний каталог]]. Фундаментальні каталоги використовують для визначення [[точний час|точного часу]] ([[служба часу]]) і точної широти ([[служба широти]]), визначення власних рухів зір, складання астрономічних щорічників тощо. Масове визначення положень світил ([[зорі]], [[комети]], [[астероїди]] та ін.) провадять методами фотографічної астрономії. Для цього зняту [[астрограф]]ом пластинку з об'єктом вимірюють на спеціальному приладі. Знаючи координати кількох опорних зір із зоряних каталогів, можна визначити координати інших об'єктів, зафіксованих на пластинці.

''Фотографічні методи'' застосовуються також для визначення зоряних [[паралакс]]ів і [[власний рух зір|власних рухів зір]], а також для складання [[фотографічний каталог|фотографічних каталогів]]. Останнім часом за допомогою фотографічних спостережень визначають точні положення [[ШСЗ|штучних супутників Землі]].

Завданнями ''[[практична астрономія|практичної астрономії]]''' є визначення географічних координат та азимутів точок земної поверхні і точного часу. Для виконання цих завдань створено спеціальні інструменти і розроблено методи спостережень та обробки даних (напр. ''метод Цінгера для визначення часу'' та ''метод Пєвцова для визначення широти'').

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://esu.com.ua/search_articles.php?id=44527 '''Астрометрія''' - Енциклопедія сучасної України] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180126070628/http://esu.com.ua/search_articles.php?id=44527 |date=26 січня 2018 }}

== Література ==
* {{УРЕ}}
* Загальна астрометрія : навч. посіб. / Д. П. Дума ; НАН України, Голов. астрон. обсерваторія. - К. : Наукова думка, 2007. - 600 с.: рис. - Бібліогр.: с. 589-590. - ISBN 978-966-00-0625-6

{{Астрономія}}

[[Категорія:Астрометрія]]
[[Категорія:Галузі астрономії]]


text:
# Антонюв (гміна Миканув)
Антонюв (пол. Antoniów) — село в Польщі, у гміні Миканув Ченстоховського повіту Сілезького воєводства.
У 1975-1998 роках село належало до Ченстоховського воєводства.

title: Антонюв (гміна Миканув)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Антонюв
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Antoniów}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Сілезьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Ченстоховський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Миканув (гміна){{!}}Миканув
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 34
|поштовий індекс        = 42-233
|автомобільний код      = SCZ
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0139117
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Антонюв}}

'''Антонюв''' ({{lang-pl|Antoniów}}) — село в Польщі, у [[Миканув (гміна)|гміні Миканув]] [[Ченстоховський повіт|Ченстоховського повіту]] [[Сілезьке воєводство|Сілезького воєводства]].

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Ченстоховське воєводство|Ченстоховського воєводства]].

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Миканув}}

{{Сілезьке-доробити}}

[[Категорія:Села Ченстоховського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Сілезьке воєводство

Повіт: Ченстоховський повіт

Гміна: Миканув

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: SCZ

OSM: ↑2831154 ·R (Ґміна Миканув)


text:
# 3769 Артурміллер
3769 Артурміллер (3769 Arthurmiller) — астероїд головного поясу, відкритий 30 жовтня 1967 року чехословацьким астрономом Любошем Когоутеком. Названий на честь американського драматурга і прозаїка Артура Міллера.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,604.

title: 3769 Артурміллер

wikitext:
{{Планета
| назва = 3769 Артурміллер
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Любош Когоутек]],
[[А. Кріте]]
| місце відкриття = [[Гамбурзька обсерваторія]]
| дата відкриття = [[30 жовтня]] [[1967]]
| метод відкриття =
| на честь = [[Артур Міллер]]
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1967 UV'''
1953 TV2
1953 UW
1958 DM
1960 VE
1975 AV
1975 CC
1979 HQ
1984 YO1
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|3769|2013.12.27|2013.07.07}}</ref>
| епоха = [[4 листопада]] [[2013]] (2 456 600,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,523062539382 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,006577046982 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,264819793182 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,114023529367
| орбітальний період = 1244,941386198 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,289170240455 °/д
| середня аномалія = 161,6809852133°
| нахил орбіти = 4,652146920083°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 56,60175940846°
| арг_перицентру = 35,94046492537°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 13,2
| спектр_тип =
}}

'''3769 Артурміллер''' (3769 Arthurmiller) — [[астероїд]] [[Пояс астероїдів|головного поясу]]<ref>{{Cite web|title=Small-Body Database Lookup|url=https://ssd.jpl.nasa.gov/tools/sbdb_lookup.html#/?sstr=3769|website=ssd.jpl.nasa.gov|accessdate=2023-05-15}}</ref>, відкритий 30 жовтня 1967 року [[Чехословаччина|чехословацьким]] астрономом [[Любош Когоутек|Любошем Когоутеком]]. Названий на честь американського драматурга і прозаїка [[Артур Міллер|Артура Міллера]]<ref>{{Cite web|title=IAU Minor Planet Center|url=https://minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=3769|website=minorplanetcenter.net|accessdate=2023-05-15}}</ref>.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,604.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Артурміллер}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (3701—3800)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|3769}}

{{Навігація малих планет|3768 Monroe|3770 Nizami}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1967]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті Любошем Когоутеком]]
[[Категорія:Жовтень 1967]]
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті з Гамбурзької обсерваторії]]

title: 3769 Артурміллер

Відкривач: Любош Когоутек, · А. Кріте

Місце відкриття: Гамбурзька обсерваторія

Дата відкриття: 30 жовтня 1967

title: Позначення

Названа на честь: Артур Міллер

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

Орбітальні характеристики: Епоха 4 листопада 2013 (2 456 600,5 JD)

title: Фізичні характеристики


text:
# Донат Великий
Донат Великий (лат. Donatus Magnus, ? — бл. 355) — єпископ Карфагену берберського походження. Став очільником донатистів, ранньохристиянської секти в Північній Африці.

## Життєпис
Про раннє життя Доната Великого не зберіглося відомостей. Він був проповідником християнської течії, що згодом стала називатися за його іменем — донатизмом. Донатисти були прихильниками «Церкви мучеників» або «Церкви досконалих людей», відмовлялись визнавати дійсність священних дій, якщо вони виконувались священиком, який допускав скоєння гріхів. До того ж, вони не допускали повторного прийняття у лоно церкви людей, які зреклись християнської віри під час Великого гоніння на християн у 303—313 роках.
У 312 році донатисти відмовились визнавати Цециліана єпископом римської провінції Африка, оскільки він був призначений на цю посаду єпископом Феліксом, що вважався ними відступником. Натомість донатисти обрали єпископа з лав своїх послідовників — ним став Майорін. Невдовзі після цього Майорин помер, а на його звільнене місце було призначено Доната. Так, провінція Африка мала одразу двох єпископів: Доната та Цециліана.
Задля вирішення цього конфлікту донатисти звернулися до римського імператора Костянтина Великого. Костянтин, зі свого боку, доручив розгляд цієї справи Папі Римському Мільтіаду, який сам був бербером за походженням. За результатами подальшого Латеранського синоду, що відбувся 2—4 жовтня 313 року, вимоги донатистів було відкинуто. Втім, вони звернулися до Костянтина ще раз із вимогами повторного розгляду справи.
Остаточно донатизм був відкинутий більшістю церков після Арльського собору, який стався 314 року. Проте Доната ще близько 40 років проповідував свої вчення, допоки не помер у вигнанні близько 355 року н. е.

title: Донат Великий

wikitext:
{{без джерел|дата=жовтень 2018}}
{{Архієрей
|зображення = File:Donatus from Nuremberg Chronicle.jpg
|підпис = Зображення Доната з «[[Нюрнберзька хроніка|Нюрнберзької хроніки]]»}}{{otheruses|Донат}}
'''Донат Великий''' ({{lang-la|Donatus Magnus}}, ? — бл. [[355]]) — [[єпископ]] [[Карфаген]]у [[Бербери|берберського]] походження. Став очільником [[Донатисти|донатистів]], ранньохристиянської [[секта|секти]] в [[Північна Африка|Північній Африці]].

== Життєпис ==
{{main|Донатизм}}
Про раннє життя Доната Великого не зберіглося відомостей. Він був проповідником християнської течії, що згодом стала називатися за його іменем — [[донатизм]]ом. Донатисти були прихильниками «Церкви мучеників» або «Церкви досконалих людей», відмовлялись визнавати дійсність священних дій, якщо вони виконувались священиком, який допускав скоєння гріхів. До того ж, вони не допускали повторного прийняття у лоно церкви людей, які зреклись християнської віри під час [[Велике гоніння|Великого гоніння на християн]] у 303—313 роках.

У 312 році донатисти відмовились визнавати [[Цециліан]]а єпископом [[Африка (римська провінція)|римської провінції Африка]], оскільки він був призначений на цю посаду єпископом Феліксом, що вважався ними відступником. Натомість донатисти обрали єпископа з лав своїх послідовників — ним став [[Майорін]]. Невдовзі після цього Майорин помер, а на його звільнене місце було призначено Доната. Так, провінція Африка мала одразу двох єпископів: Доната та Цециліана.

Задля вирішення цього конфлікту донатисти звернулися до [[Імператор (Стародавній Рим)|римського імператора]] [[Костянтин Великий|Костянтина Великого]]. Костянтин, зі свого боку, доручив розгляд цієї справи [[Папа Римський|Папі Римському]] [[Мільтіад (папа)|Мільтіаду]], який сам був бербером за походженням. За результатами подальшого [[Латеранський синод|Латеранського синоду]], що відбувся 2—4 жовтня 313 року, вимоги донатистів було відкинуто. Втім, вони звернулися до Костянтина ще раз із вимогами повторного розгляду справи.

Остаточно донатизм був відкинутий більшістю церков після [[Арльський собор (314)|Арльського собору]], який стався 314 року. Проте Доната ще близько 40 років проповідував свої вчення, допоки не помер у вигнанні близько 355 року н. е.
{{bio-stub}}
{{christ-stub}}

[[Категорія:Донатизм]]
[[Категорія:Християнські письменники]]
[[Категорія:Померли 355]]
[[Категорія:Персоналії:Карфаген]]
[[Категорія:Римляни IV століття]]
[[Категорія:Бербери]]

Діяльність: католицький священник

Народження: 3 століття


text:
# Дрисенка
Дрисенка(рос. Дрисенка) — річка в Росії, у Козельському й Ульяновському районах Калузької області. Ліва притока Жиздри (басейн Окі).

## Опис
Довжина річки 15 км, найкоротша відстань між витоком і гирлом — 9,99 км, коефіцієнт звивистості річки — 1,51. Площа басейну водозбору 38,3 км².

## Розташування
Бере початок на південь від села Криуша. Спочатку тече переважно на південний захід через село Грецьку, повертає на південний схід і тече через Глупєєво. Далі тече на південний захід і на південь від села Клінці річка повертає на південний схід. На північний захід від Полошково впадає у річку Жиздру, ліву притоку Окі.
Населені пункти вздовж берегової смуги: Славішино, Шем'якіно, Деребіно, Павлово.

## Цікаві факти
- Від витоку річки за 6,2 км у селі Рождєствено розташована Різдвяна церква.

title: Дрисенка

wikitext:
{{Річка
| назва             = Дрисекнка
| оригінальна_назва =
| зображення        =
| зображення_розмір =
| підпис            =
| довжина           = 15 км
| висота_витоку     =
| висота_гирла      =
| похил_річки       =
| стік              =
| площа_басейну     = 38,3 км²
| витік             = на південній стороні від села Криуша
| витік_коорд       = {{coord|53|57|28|N|35|31|27|E|scale:6000}}
| гирло             = [[Жиздра (річка)|Жиздри]]
| гирло_коорд       = {{coord|53|57|28|N|35|31|27|E|scale:6000}}
| басейн            = [[Ока|Окі]]
| країни_басейну    = {{RUS}}
| прирічкові_країни =
| притоки           =
| мапа              =
| мапа_розмір       =
| мапа_підпис       =
}}
'''Дрисенка'''<ref>{{Cite web|url=http://textual.ru/gvr/index.php?card=178286&bo=0&rb=0&subb=0&hep=0&wot=0&name=%C4%F0%E8%F1%E5%ED%EA%E0&loc=|title=Государственный водный реестр: река Дрисенка|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=}} {{ref-ru}}</ref>({{lang-ru|Дрисенка}}) — [[річка]] в [[Росія|Росії]], у [[Козельський район|Козельському]] й [[Ульяновський район (Калузька область)|Ульяновському районах]] [[Калузька область|Калузької області]]. Ліва притока [[Жиздра (річка)|Жиздри]] (басейн [[Ока (притока Волги)|Окі]]).

== Опис ==
Довжина річки 15 км, найкоротша відстань між витоком і гирлом — 9,99 км, коефіцієнт [[Звивистість річок|звивистості річки]] — 1,51. Площа басейну водозбору 38,3 км².

== Розташування ==
Бере початок на південь від села Криуша. Спочатку тече переважно на південний захід через село Грецьку, повертає на південний схід і тече через Глупєєво. Далі тече на південний захід і на південь від села Клінці річка повертає на південний схід. На північний захід від Полошково<ref>{{Cite web|url=http://www.etomesto.ru/map/online/shubert/15/map/15-13-1.png|title=Трёхвёрстная военно-топографическая карта Российской империи, ряд XV, лист 13-1, 1869 год //Палошкова // р. Дрисенка (рос.)|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=|archive-date=7 квітня 2013|archive-url=https://web.archive.org/web/20130407063605/http://www.etomesto.ru/map/online/shubert/15/map/15-13-1.png}}</ref> впадає у річку Жиздру, ліву притоку [[Ока (притока Волги)|Окі]].

Населені пункти вздовж берегової смуги: Славішино, Шем'якіно, Деребіно, Павлово.

== Цікаві факти ==
* Від витоку річки за 6,2 км у селі Рождєствено розташована Різдвяна церква.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Річки Калузької області]]

title: 53°58′04″ пн. ш. 35°31′17″ сх. д. / 53.967799° пн. ш. 35.521494° сх. д.

Витік: на південній стороні від села Криуша

Гирло: Жиздри

Басейн: Окі

Країни: Росія

Регіон: Калузька область

Довжина: 15 км


text:
# Давидове (Свердловський район)
Давидове (рос. Давыдово) — присілок у Свердловському районі Орловської області Російської Федерації.
Населення становить 68 осіб. Входить до муніципального утворення Яковлевське сільське поселення.

## Історія
Населений пункт розташований у межах Чорнозем'я та історичного Дикого Поля. Від 30 липня 1928 року у складі Орловського округу Центрально-Чорноземної області, 13 червня 1934 року після ліквідації Центрально-Чорноземної області населений пункт увійшов до складу новоствореної Курської області.
З 1937 року в складі новоутвореної Орловської області.
Від 2013 року входить до муніципального утворення Яковлевське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 68   |

title: Давидове (Свердловський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Давидове
|назва ін.       = Давыдово
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Орловська область]]
|район           = [[Свердловський район (Орловська область)|Свердловський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Яковлевське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 68
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Орловська область
}}
'''Давидове''' ({{lang-ru|Давыдово}}) — [[присілок]] у [[Свердловський район (Орловська область)|Свердловському районі]] [[Орловська область|Орловської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 68 осіб. Входить до муніципального утворення [[Яковлевське сільське поселення]].

== Історія ==

Населений пункт розташований у межах [[Чорнозем'я]] та історичного [[Дике Поле|Дикого Поля]]. Від 30 липня 1928 року у складі [[Орловський округ|Орловського округу]] [[Центрально-Чорноземна область|Центрально-Чорноземної області]], 13 червня 1934 року після ліквідації Центрально-Чорноземної області населений пункт увійшов до складу новоствореної [[Курська область|Курської області]].

З 1937 року в складі новоутвореної Орловської області.

Від 2013 року входить до муніципального утворення Яковлевське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/460230967 |title=Закон Орловской области от 25 декабря 2013 года N 1578-ОЗ «Об административно-территориальном устройстве Орловской области» |access-date=2022-02-28 |archive-date=2022-02-28 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220228084440/https://docs.cntd.ru/document/460230967 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Давыдово (Свердловский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Свердловський район (Орловська область)}}
{{Oryol-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Свердловського району Орловської області]]

title: присілок Давидове

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Орловська область

Муніципальний район: Свердловський район

Поселення: Яковлевське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Давидове · Давидове


text:
# Налду
Роналду Апаресіду Родрігіш (порт. Ronaldo Aparecido Rodrigues, нар. 10 вересня 1982, Лондрина), більш відомий як Налду — колишній бразильський футболіст, що грав на позиції захисника, останнім клубом якого був французький «Монако». З 2020 року є членом тренерського штабу «Шальке».
Відомий, зокрема, виступами за «Вердер», «Вольфсбург», а також національну збірну Бразилії.

## Клубна кар'єра
В юності Налду займався футболом в клубі «Педрабранка». Після завершення виступів за юнацьку команду він ще два сезони грав за «Педрабранку» на професійному рівні.
Наступним клубом Налду став «Жувентуде», де пограв в одній команді з Тіаго Сілвою. Захисник провів у клубі один сезон, протягом якого забив 8 голів у 36 матчах чемпіонату.
Влітку 2005 року Налду підписав контракт з бременським «Вердером». З цією командою йому вдалося двічі завоювати срібні нагороди чемпіонату Німеччини, здобути Кубок німецької ліги, Кубок та Суперкубок Німеччини, а також стати фіналістом Кубка УЄФА сезону 2008-09.
18 липня 2012 року бразильський гравець перейшов до «Вольфсбурга» за €4,000,000. Налду був основним захисником клубу, провівши за чотири сезони 125 матчів чемпіонату. З 2014 року в деяких матчах виводив команду на поле з капітанською пов'язкою. Разом з «Вольфсбургом» у сезоні 2014/15 став срібним призером Бундесліги та володарем Кубка Німеччини.
У липні 2016 приєднався до «Шальке» як вільний агент. У клубі провів 60 матчів за два з половиною роки, зокрема всі 34 матчі Бундесліги 2017/18. За підсумками того сезону завдяки успішному сезону посів третє місце в рейтингу Футболіст року в Німеччині.
3 січня 2019 перейшов до «Монако» за 2 мільйони євро. У перших трьох матчах за монегаський клуб Налду отримав дві червоні картки, що стало рекордом чемпіонату Франції за останні 30 років. Після цього Налду втратив місце в стартовому складі та в сезоні 2018/19 зіграв лише 7 разів у Лізі 1. Після того, як у сезоні 2019/20 Налду не зіграв жодного офіційного матчу за «Монако», 17 січня 2020 року сторони вирішили достроково розірвати контракт, розрахований до 30 червня 2020-го.

## Титули і досягнення
«Вердер»
- Чемпіонат Німеччини
  - Срібний призер (2): 2005–06, 2007–08
  - Бронзовий призер (1): 2006–07
- Кубок Німеччини
  - Володар (1): 2008–09
  - Фіналіст (1): 2009–10
- Суперкубок Німеччини
  - Володар (1): 2009
- Кубок німецької ліги з футболу
  - Володар (1): 2006
- Кубок УЄФА
  - Фіналіст (1): 2008–09

 «Вольфсбург»
- Чемпіонат Німеччини
  - Срібний призер (1): 2014–15
- Кубок Німеччини
  - Володар (1): 2014–15
- Суперкубок Німеччини
  - Володар (1): 2015

 Збірна
- Кубок Америки
  - Володар (1): 2007

title: Налду

wikitext:
{{Інші прізвища|Родрігіш}}
{{Футболіст
| ім'я = Налду
| зображення = 2018-08-17 1. FC Schweinfurt 05 vs. FC Schalke 04 (DFB-Pokal) by Sandro Halank–071.jpg
| повне-ім'я = Роналду Апаресіду Родрігіш
| місце-народження = [[Лондрина]]
| країна-народження = {{BRA}}
| дата-народження = 10.9.1982
| зріст = 198 см
| громадянство = {{BRA}}
| позиція = центральний [[Захисник (футбол)|захисник]]
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|BRA}} «[[Педрабранка]]»
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2002–2004 | {{Прапорець|BRA}} | «[[Педрабранка]]» | 47 |3}}
{{Футболіст рядок 1|2004–2005 | {{Прапорець|BRA}} | «[[Жувентуде]]» | 36 |8}}
{{Футболіст рядок 0|2005–2012 | {{Прапорець|GER}} | «[[Вердер (футбольний клуб)|Вердер]]» | 173 |22}}
{{Футболіст рядок 1|2012–2016 | {{Прапорець|GER}} | «[[Вольфсбург (футбольний клуб)|Вольфсбург]]» | 125 |16}}
{{Футболіст рядок 0|2016–2018 | {{Прапорець|GER}} | «[[Шальке 04|Шальке]]» | 60 |8}}
{{Футболіст рядок 1|2019–2020 | {{Прапорець|FRA}} | [[Монако (футбольний клуб)|«Монако»]] | 7 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2007–2009 | {{Прапорець|BRA}} | [[збірна Бразилії з футболу|Бразилія]] | 4 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| тренер = {{Футбольний тренер початок}}
{{Футбольний тренер заголовок}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2020– |{{Прапорець|GER}} | «[[Шальке 04|Шальке]]»|(асист.)}}
{{Футбольний тренер кінець}}
}}
'''Роналду Апаресіду Родрігіш''' ({{lang-pt|Ronaldo Aparecido Rodrigues}}, {{н}} [[10 вересня]] [[1982]], [[Лондрина]]), більш відомий як '''Налду''' — колишній бразильський [[футболіст]], що грав на позиції [[Захисник (футбол)|захисника]], останнім клубом якого був французький [[Монако (футбольний клуб)|«Монако»]]. З 2020 року є членом тренерського штабу «[[Шальке 04|Шальке]]»<ref>{{Cite web|title=Manuel Baum appointed as new head coach of FC Schalke 04 - Fußball - Schalke 04|url=https://schalke04.de/en/team/%c2%acmanuel-baum-appointed-new-head-coach-fc-schalke-04/|website=Fußball|date=2020-09-30|accessdate=2021-01-10|language=en-US|archive-date=1 жовтня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201001003841/https://schalke04.de/en/team/%C2%ACmanuel-baum-appointed-new-head-coach-fc-schalke-04/}}</ref>.

Відомий, зокрема, виступами за «[[Вердер (футбольний клуб)|Вердер]]», «[[Вольфсбург (футбольний клуб)|Вольфсбург]]», а також [[збірна Бразилії з футболу|національну збірну Бразилії]].

== Клубна кар'єра ==
В юності Налду займався футболом в клубі «[[Педрабранка]]». Після завершення виступів за юнацьку команду він ще два сезони грав за «Педрабранку» на професійному рівні.

Наступним клубом Налду став «[[Жувентуде]]», де пограв в одній команді з [[Тіаго Сілва|Тіаго Сілвою]]. Захисник провів у клубі один сезон, протягом якого забив 8 голів у 36 матчах чемпіонату.

Влітку 2005 року Налду підписав контракт з бременським «[[Вердер (футбольний клуб)|Вердером]]». З цією командою йому вдалося двічі завоювати срібні нагороди [[Чемпіонат Німеччини з футболу|чемпіонату Німеччини]], здобути [[Кубок німецької ліги]], [[Кубок Німеччини з футболу|Кубок]] та [[Суперкубок Німеччини з футболу|Суперкубок Німеччини]], а також стати фіналістом [[Кубок УЄФА 2008—2009|Кубка УЄФА сезону 2008-09]].

18 липня 2012 року бразильський гравець перейшов до «[[Вольфсбург (футбольний клуб)|Вольфсбурга]]» за €4,000,000<ref>[http://www.werder.de/en/aktuell/news/40118.php Налду переходить до «Вольфсбурга»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121003101614/http://www.werder.de/en/aktuell/news/40118.php |date=3 жовтня 2012 }}; ''werder.de'', 17 липня 2012{{ref-en}}</ref><ref>[http://www.goal.com/en/news/15/germany/2012/07/17/3248232/werder-bremen-confirm-naldos-transfer-to-wolfsburg «Вердер» прийняв пропозицію «Вольфсбурга» по Налду] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150924165030/http://www.goal.com/en/news/15/germany/2012/07/17/3248232/werder-bremen-confirm-naldos-transfer-to-wolfsburg |date=24 вересня 2015 }}; ''goal.com'', 18 липня 2012{{ref-en}}</ref>. Налду був основним захисником клубу, провівши за чотири сезони 125 матчів чемпіонату. З 2014 року в деяких матчах виводив команду на поле з [[Капітан (футбол)|капітанською пов'язкою]]. Разом з «Вольфсбургом» у сезоні 2014/15 став срібним призером [[Чемпіонат Німеччини з футболу 2014—2015: Бундесліга|Бундесліги]] та [[Кубок Німеччини з футболу 2014—2015|володарем Кубка Німеччини]].

У липні 2016 приєднався до «[[Шальке 04|Шальке]]» як [[вільний агент]]. У клубі провів 60 матчів за два з половиною роки, зокрема всі 34 матчі [[Чемпіонат Німеччини з футболу 2017—2018: Бундесліга|Бундесліги 2017/18]]. За підсумками того сезону завдяки успішному сезону посів третє місце в рейтингу [[Футболіст року в Німеччині]]<ref>[https://www.dw.com/en/toni-kroos-named-german-footballer-of-the-year/a-44960040 Toni Kroos named German footballer of the year | Sports| German football and major international sports news | DW | 05.08.2018] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191203150949/https://www.dw.com/en/toni-kroos-named-german-footballer-of-the-year/a-44960040 |date=3 грудня 2019 }} {{ref-en}}</ref>.

3 січня 2019 перейшов до [[Монако (футбольний клуб)|«Монако»]] за 2 мільйони євро. У перших трьох матчах за монегаський клуб Налду отримав дві [[червона картка|червоні картки]], що стало рекордом чемпіонату Франції за останні 30 років<ref>[https://www.sports.fr/football/ligue-1/monaco-naldo-un-carton-rouge-pour-lhistoire-236981.html Monaco: Naldo, un carton rouge pour l'histoire — Sports] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191203150952/https://www.sports.fr/football/ligue-1/monaco-naldo-un-carton-rouge-pour-lhistoire-236981.html |date=3 грудня 2019 }} {{ref-fr}}</ref>. Після цього Налду втратив місце в стартовому складі та в [[Ліга 1 2018—2019|сезоні 2018/19]] зіграв лише 7 разів у [[Ліга 1|Лізі 1]]. Після того, як у [[Ліга 1 2019—2020|сезоні 2019/20]] Налду не зіграв жодного офіційного матчу за «Монако», 17 січня 2020 року сторони вирішили достроково розірвати контракт, розрахований до 30 червня 2020-го<ref>[https://www.asmonaco.com/en/depart-de-naldo/ Налду йде] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200126125053/https://www.asmonaco.com/en/depart-de-naldo/ |date=26 січня 2020 }}; ''asmonaco.com'', 17 січня 2020 {{ref-en}}</ref><ref>[https://football24.ua/frantsiya_tag50826/ Налдо покинув «Монако»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200112052641/https://football24.ua/frantsiya_tag50826/ |date=12 січня 2020 }}; ''[[Футбол 24]]'', 17 січня 2020.</ref>.

== Титули і досягнення ==
[[Файл:Diego-Naldo.jpg|міні|праворуч|250пкс|Налду та [[Дієго Рібас да Кунья|Дієго]] святкують перемогу «Вердера» в Кубку Німеччини.]]
;{{Прапорець|GER}} '''«Вердер»'''
* '''[[Чемпіонат Німеччини з футболу|Чемпіонат Німеччини]]'''
** '''Срібний призер (2)''': [[Чемпіонат Німеччини з футболу 2005—2006|2005–06]], [[Чемпіонат Німеччини з футболу 2007—2008: Бундесліга|2007–08]]
** '''Бронзовий призер (1)''': [[Чемпіонат Німеччини з футболу 2006—2007: Бундесліга|2006–07]]
* '''[[Кубок Німеччини з футболу|Кубок Німеччини]]'''
** '''Володар (1)''': [[Кубок Німеччини з футболу 2008—2009|2008–09]]
** '''Фіналіст (1)''': [[Кубок Німеччини з футболу 2009—2010|2009–10]]
* '''[[Суперкубок Німеччини з футболу|Суперкубок Німеччини]]'''
** '''Володар (1)''': [[Суперкубок Німеччини з футболу 2009|2009]]
* '''[[Кубок німецької ліги з футболу]]'''
** '''Володар (1)''': [[Кубок німецької ліги з футболу 2006|2006]]
* '''[[Кубок УЄФА]]'''
** '''Фіналіст (1)''': [[Кубок УЄФА 2008—2009|2008–09]]

;{{Прапорець|GER}} '''«Вольфсбург»'''
* '''[[Чемпіонат Німеччини з футболу|Чемпіонат Німеччини]]'''
** '''Срібний призер (1)''': [[Чемпіонат Німеччини з футболу 2014—2015: Бундесліга|2014–15]]
* '''[[Кубок Німеччини з футболу|Кубок Німеччини]]'''
** '''Володар (1)''': [[Кубок Німеччини з футболу 2014—2015|2014–15]]
* '''[[Суперкубок Німеччини з футболу|Суперкубок Німеччини]]'''
** '''Володар (1)''': [[Суперкубок Німеччини з футболу 2015|2015]]

;{{Прапорець|BRA}} '''Збірна'''
* '''[[Кубок Америки з футболу|Кубок Америки]]'''
** '''Володар (1)''': [[Кубок Америки з футболу 2007|2007]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.fussballdaten.de/spieler/naldo/ Налду на ''fussballdaten.de''] {{ref-de}}
* [http://www.national-football-teams.com/player/21432/Naldo.html Профіль на ''national-football-teams.com''] {{ref-en}}
* [http://www.footballdatabase.eu/football.joueurs..naldo.12340.fr.html Статистика Налду на ''footballdatabase.eu''] {{ref-en}}{{ref-de}}{{ref-fr}}
* [https://int.soccerway.com/players/ronaldo-aparecido-rodrigues/2039/ Профіль на ''soccerbase.com''] {{ref-en}}

{{нк}}
{{Склад збірної Бразилії на Кубку Америки 2007}}
{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Налду}}
[[Категорія:Бразильські футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної Бразилії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Педрабранки»]]
[[Категорія:Футболісти «Жувентуде»]]
[[Категорія:Футболісти «Вердера»]]
[[Категорія:Футболісти «Вольфсбурга»]]
[[Категорія:Футболісти «Шальке 04»]]
[[Категорія:Футболісти «Монако»]]
[[Категорія:Бразильські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Німеччині]]
[[Категорія:Футбольні легіонери у Франції]]
[[Категорія:Уродженці Лондрини]]
[[Категорія:Німецькі християни]]
[[Категорія:Натуралізовані громадяни Німеччини]]
[[Категорія:Бразильські емігранти до Німеччини]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Роналду Апаресіду Родрігіш

Народження: 10 вересня 1982 (42 роки)

Вага: 89 кг

Громадянство: Бразилія

Позиція: центральний захисник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Педрабранка» · 47 · (3)

«Жувентуде» · 36 · (8)

«Вердер» · 173 · (22)

«Вольфсбург» · 125 · (16)

«Шальке» · 60 · (8)

«Монако» · 7 · (0)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Бразилія · 4 · (0)

title: Тренерська діяльність**

Роки: Команда · Посада

«Шальке» · (асист.)

Тренерська діяльність**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.

Тренерська діяльність**: ** Тільки на посаді головного тренера.


text:
# Бої за Азовсталь
Оборона «Азовсталі» (також битва за «Азовсталь», штурм «Азовсталі») — бойові дії, що тривали з 18 березня до 16 травня 2022 року на території маріупольського металургійного комбінату «Азовсталь». Це відбувалося в рамках боїв за Маріуполь під час російського вторгнення в Україну. Російські війська тривалий час тримали облогу меткомбінату, 16 травня український гарнізон здався у полон за наказом вищого керівництва держави.

## Передісторія
24 лютого 2022 року, після телевізійного звернення президента Росії Володимира Путіна, окупаційні російські війська атакували територію України, в тому числі й місто Маріуполь. 27 лютого російські війська наблизились до західних околиць міста з окупованого Криму, а вже 2 березня місто було оточене.
Особливістю «Азовсталі» є те, що це величезний металургійний комплекс, який мав складну систему глибоких підземних укриттів і комунікацій. Завод за розміром був більшим від багатьох міст України, він розділяв Маріуполь на дві частини. Завод побудований безпосередньо на березі Азовського моря. Така структура дала змогу українським військовикам перетворити підприємство на фортецю.
З початку боїв за Маріуполь на заводі знайшла притулок велика кількість цивільного населення, що ховалися від постійних обстрілів і бомбардувань окупантів.

## Облога
Керування обороною міста Маріуполь взяв на себе окремий загін спеціального призначення «Азов», у зв'язку із некомпетентністю інших підрозділів.[джерело?]
10 квітня, більш ніж через місяць після початку вторгнення, російським силам вдалося повністю взяти в облогу українських військовиків, що залишилися на території комбінату «Азовсталь», проте внаслідок проведених українськими силами фортифікаційних робіт наземний штурм став дуже ускладненим.
13 квітня сили оборони заводу поповнили військовослужбовці 36-ї окремої бригади морської піхоти ВМС ЗСУ імені контрадмірала Михайла Білінського, під командуванням Сергія Волинського, які прорвалися з оточення на металургійному комбінаті імені Ілліча. Російським військам не вдалося досягти значних успіхів під час спроб штурму території металургійного комбінату. Для придушення українського опору росіяни влаштували блокаду території комплексу та піддавали її щільним артилерійським і ракетним обстрілам, а також бомбардуванням, у тому числі із застосуванням стратегічної авіації.
Дії російських військ на території «Азовсталі» спричинили гуманітарну катастрофу: українські військовики, які опинилися замкненими в підземеллях комплексу разом із цивільними, відчували гостру нестачу води, їжі, лікарських засобів, боєприпасів. Українська сторона стверджувала, що через відсутність стерильних пов'язок, медичних інструментів і антибіотиків поранені воїни приречені на ампутацію пошкоджених кінцівок або на смерть від сепсису.
15 квітня сили оборони заводу поповнили військовослужбовці полку Азов та інших підрозділів, які боронили правий берег Маріуполя. В ніч з 15 на 16 квітня оборонці правого берега здійснили успішний прорив з облоги на завод Азовсталь.[джерело?]
Також у квітні сили оборони заводу поповнили військовослужбовці 36-ї окремої бригади морської піхоти, які боронили Маріупольський морський торговельний порт.[джерело?]
18 квітня за словами заступника командира полку Азов Святослава Паламара невелика група військовослужбовців полку Азов потрапила в оточення російських військовослужбовців, та були вимушені здатися у полон, але російські окупанти вбили азовців, не дивлячись на те, що військові склали зброю. Також за словами заступника полку російські окупанти сфотографували труп українського військового, та скинули його матері.[джерело?]
Російське керівництво декілька разів в ультимативній формі вимагало від сил оборони припинити спротив, пропонуючи вихід на контрольовану українською владою територію після повної здачі зброї, проте українські воїни відмовилися капітулювати, вважаючи, що російські війська, як завжди, обмануть і знищать українських захисників. Російські окупанти систематично відмовлялися дозволити оточеним на «Азовсталі» людям покинути Маріуполь, зокрема, за твердженнями української сторони, блокуючи гуманітарні коридори навіть цивільних. Пропозицію вивезення українських військовиків на територію третьої країни, яку підтримав Президент Туреччини Реджеп Таїп Ердоган, російські окупанти також відкинули.
7 травня вдалося евакуювати цивільних.
Станом на 16 травня на металургійному комбінаті «Азовсталь» перебувало 600 поранених захисників, 40 бійців були у дуже важкому стані.
16 травня український гарнізон здався у полон за наказом вищого керівництва держави. В наступні дні російські окупанти почали часткову «евакуацію» українських захисників із заводу. 53 (за іншими даними — 52) особи вивезли на окуповану росіянами територію до міста Новоазовськ, ще 211 осіб доставили до смт Оленівка.

## Полон захисників «Азовсталі»

### Утримання та обміни
Основну частину захисників «Азовсталі» російські окупанти утримували в селищі Оленівка та місті Новоазовськ на тимчасово окупованих територіях України. За деякою інформацією, командирів батальйону «Азов» російська сторона направила у Москву на територію Лефортовської тюрми.
29 червня відбувся обмін полоненими, внаслідок якого в Україну повернулося 144 оборонці України, з них 95 оборонців Маріуполя та Азовсталі.
Влітку почали з'являтися численні повідомлення про те, що російські окупанти готують так званий «суд» над захисниками «Азовсталі», полком «Азов», який мав відбутися 24 серпня 2022 року на День незалежності України. 22 серпня український президент Володимир Зеленський заявив, що якщо так званий «суд» відбудеться, Україна відмовиться від будь-яких переговорів з Росією. 24 серпня так званого «судового процесу» не відбулося.
В ніч з 21 на 22 вересня у Чернігівській області на білорусько-українському кордоні відбувся обмін полоненими, внаслідок якого додому повернулося 200 оборонців України, з них 182 захисників Азовсталі та Маріуполя. Водночас до Туреччини, в місто Анкара, прибули 5 командирів підрозділів, які боронили Азовсталь та Маріуполь — Прокопенко Денис, Паламар Святослав, Сергій Волинський, Олег Хоменко та Денис Шлега, яких також обміняли. За домовленостями, вони повинні були знаходитись у Туреччині до кінця війни під відповідальність президента Туреччини Реджепа Ердогана. Російська сторона ж отримала Віктора Медведчука, російського агента, якого Служба безпеки України заарештувала 12 квітня, та 55 російських військових, яких українські військові взяли у полон під час контрнаступу Збройних сил України в серпні-вересні 2022. Також в цей час приземлився літак у Саудівській Аравії, у якому було 10 іноземців, яки воювали за Україну, яких також обміняли. Серед обміняних іноземців було 5 громадян Великої Британії (один з них — Ейден Аслін), 2 громадяни США, 1 громадянин Швеції, 1 громадянин Марокко та 1 громадянин Хорватії. Посередниками у цьому обміні були Туреччина та Саудівська Аравія.[джерело?]

### Теракт в Оленівці
28 липня на території виправної колонії № 120 в Оленівці, де утримувалися захисники «Азовсталі», російські окупанти вчинили масове вбивство полонених, внаслідок якого загинуло 53 бійців полку «Азов», ще 130 отримали поранення. 30 липня 2022 року родини військовополонених вийшли на протест на Софійську площу в Києві із закликами до міжнародної спільноти визнати Росію державою — спонсором тероризму і домогтися обміну полонених, зокрема дружина командира полку «Азов» Катерина Прокопенко наголосила, що коли захисники «Азовсталі» склали зброю та були взяті у полон, ООН та Міжнародний комітет Червоного Хреста запевняли, що їхньому життю та здоров'ю нічого не загрожуватиме. Водночас Уповноважений Верховної Ради України з прав людини Дмитро Лубінець запросив Червоний Хрест допомогти потрапити на місце злочину в Оленівку.
18 вересня російські ЗМІ повідомили, що під час обстрілу колонії в Оленівці загинув 1 український військовополонений, та 4 зазнали поранень.

### Суди над військовополоненими
На території Росії неодноразово відбувались судові процеси над військополоненими, що обороняли Азовсталь. Так, 14 червня 2023 суд у Ростові-на-Дону розглядав справу 22 військовополонених. У 2024 році 11 азоівців вдалося повернути в ході обміну військовополоненими. 26 березня 2025 році судді Ростовського суду винесли вироки від 12 до 23 років ув'янення, таким чином 12 азовців, залишились в ув'язненні.

## Подальші події
21 червня російські окупанти проводили розмінування комбінату, під час якого пролунав вибух, в результаті чого загинуло декілька окупантів.

## Оцінки
Український металургійний комбінат «Азовсталь» став осередком спротиву української армії у відповідь на російську збройну агресію проти України. Він став символом нескореності українських воїнів.[джерело?]

## У культурі
- 22 квітня 2022 року, гурт «Океан Ельзи» оприлюднив пісню «Місто Марії», присвячену захисникам Маріуполя.[38]

- 14 травня 2022 року, під час переможного виступу на Євробаченні 2022, учасники гурту «Kalush Orchestra» закликали допомогти Маріуполю й людям на «Азовсталі».[39]

- 22 травня 2022 року, гурт «Kozak System» оприлюднив пісню «АЗОВ-СТАЛЬ», присвячену всім захисникам Маріуполя, що 83 дні мужньо стримували ворога.[40]

## Вшанування пам'яті
- У містах Ізмаїл та Покровськ є вулиці Героїв Азовсталі.[41]
- У місті Черкаси є вулиця Захисників Азовсталі.[42]

title: Бої за Азовсталь

wikitext:
{{Картка:Збройний конфлікт
|конфлікт     = Оборона «Азовсталі»
|partof       = [[Російське вторгнення в Україну (2022)]]
|зображення   = Тривають авіаудари по Маріуполю, ворог здійснює штурмові дії в районі морського порту та заводу «Азовсталь».jpg
|підпис       =
|дата1        = {{Start date|df=yes|2022|3|18}} — {{End date|df=yes|2022|5|16}}
|місце        = Металургійний комбінат «[[Азовсталь]]», [[Маріуполь]], [[Донецька область]], [[Україна]]
|результат    = Російські війська захопили «Азовсталь»
|сторони1     = {{ПрТ|Росія}}
|сторони2     = {{ПрТ|Україна}}
|командувач1  = невідомо
|командувач2  = {{ПрЗ|Україна}} [[Прокопенко Денис Геннадійович|Денис Прокопенко]]
{{ПрЗ|Україна}} [[Паламар Святослав Ярославович|Святослав Паламар]]
{{ПрЗ|Україна}} [[Волинський Сергій Ярославович|Сергій Волинський]]<ref>{{Cite web |url=https://lb.ua/society/2022/04/28/515072_sergiy_volina_unochi_bulo_pryame.html |title=Сергій Волина: «Уночі було пряме влучення авіабомби в госпіталь. Операційна знищена. Багато хлопців померло» - портал новин LB.ua |access-date=2022-06-04 |archive-date=2022-05-27 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220527061056/https://lb.ua/society/2022/04/28/515072_sergiy_volina_unochi_bulo_pryame.html |deadlink=no }}</ref>

|формування1  = {{СВ ЗСРФ п}}
* {{150 МСД ЗСРФ|1}}
** [[68-й гвардійський танковий полк (РФ)|68 гв. тп]]
** [[102-й мотострілецький полк (РФ)|102 МСП]]
{{ПС ЗСРФ п}}

{{ВМФ ЗСРФ п}}
* [[Файл:Great emblem of the Black Sea fleet.svg|20пкс]] [[Чорноморський флот ВМФ Росії]]
* {{810 ОБрМП ЗСРФ|1}}
* [[177-й окремий полк морської піхоти (РФ)|177 ОПМП]]
{{Росгвардія п}}
* [[Файл:Great emblem of the 141st Motorized Regiment.svg|20px]] [[Кадирівці]]
{{FОКРФ}}
* {{Сомалі (батальйон)|1}}
* [[оперативно-бойове тактичне угруповання ДНР|ОБТФ ДНР «Каскад»]]
|формування2  = {{ВМС ЗСУ п}}
* [[Військово-морська база «Схід» (Україна)|ВМБ «Схід»]]
* {{36 ОБрМП ЗСУ|1}}
* {{503 ОБМП ЗСУ|1}}
{{ТрО ЗСУ п}}
* {{109 ОБрТрО ЗСУ|1}}
{{InМС Укр}}
* [[555-й військовий госпіталь|555 ВГ]]
{{НГУ п}}
* {{12 БрОП НГУ|1}}
* {{Азов (полк)|1}}
* {{9 ПОП НГУ|1}}
* {{21 ОБрОГП НГУ|1}}
{{СБУ п}}

{{НПУ п}}

* {{КОРД НПУ|1}}
{{ДПСУ п}}
* {{Донецький ПЗ|1}}
* [[Файл:mariupolsi-zagin.png|20px]] [[Маріупольський загін морської охорони|23 ЗгМО]]

|сили1        =
|сили2        =
|втрати1      = невідомо
|втрати2      = 2439 полонених
|втрати3      =
|примітки     =
}}
'''Оборона «Азовсталі»''' (також битва за «Азовсталь», штурм «Азовсталі») — бойові дії, що тривали з 18 березня до 16 травня [[2022]] року на території [[маріуполь]]ського металургійного комбінату «<nowiki/>[[Азовсталь]]<nowiki/>». Це відбувалося в рамках [[Бої за Маріуполь (2022)|боїв за Маріуполь]] під час [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|російського вторгнення в Україну]].<ref>{{Cite web|title=Зеленський підтвердив, що бійців з «Азовсталі» мають повернути Україні|url=https://www.pravda.com.ua/news/2022/05/21/7347609/|website=Українська правда|accessdate=2022-07-10|language=uk}}</ref><ref>{{Cite news|title=Ukrainians in Mariupol’s steel mill are holding on, despite intensifying attacks, a commander tells The Times.|url=https://www.nytimes.com/2022/04/24/world/europe/ukrainian-forces-mariupol-steel-plant.html|work=Times|date=2022-04-24|accessdate=2022-05-16|issn=0362-4331|language=en-US|first=Michael|last=Schwirtz|archive-date=19 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220519213525/https://www.nytimes.com/2022/04/24/world/europe/ukrainian-forces-mariupol-steel-plant.html}}</ref> Російські війська тривалий час тримали облогу меткомбінату, 16 травня український гарнізон здався у полон за наказом вищого керівництва держави.

== Передісторія ==
[[24 лютого]] [[2022]] року, після телевізійного звернення президента Росії Володимира Путіна, окупаційні російські війська атакували територію України, в тому числі й місто [[Маріуполь]].<ref>{{Cite news|title=Port city of Mariupol comes under fire after Russia invades Ukraine|url=https://www.reuters.com/world/europe/strategic-city-mariupol-wakes-blasts-russia-invades-ukraine-2022-02-24/|work=Reuters|date=2022-02-24|accessdate=2022-05-16|language=en|first=Aleksandar|last=Vasovic|archive-date=26 лютого 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220226011024/https://www.reuters.com/world/europe/strategic-city-mariupol-wakes-blasts-russia-invades-ukraine-2022-02-24/}}</ref> 27 лютого російські війська наблизились до західних околиць міста з [[Російська окупація Криму|окупованого Криму]], а вже 2 березня місто було оточене.<ref>{{Cite web|title=Why the battle for Mariupol’s steel plant matters|url=https://www.scmp.com/news/world/europe/article/3175148/ukraine-war-why-battle-mariupols-azovstal-steel-plant-matters|website=South China Morning Post|date=2022-04-22|accessdate=2022-05-16|language=en|archive-date=16 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220516123641/https://www.scmp.com/news/world/europe/article/3175148/ukraine-war-why-battle-mariupols-azovstal-steel-plant-matters}}</ref>
{{main|Бої за Маріуполь (2022)}}

Особливістю «Азовсталі» є те, що це величезний металургійний комплекс, який мав складну систему глибоких підземних укриттів і комунікацій. Завод за розміром був більшим від багатьох міст України, він розділяв Маріуполь на дві частини. Завод побудований безпосередньо на березі [[Азовське море|Азовського моря]]. Така структура дала змогу українським військовикам перетворити підприємство на фортецю.<ref>{{Cite web|title=Битва за Азовсталь завдає Росії втрат і зриває її плани на Донбасі — Міноборони Британії|url=https://nv.ua/ukr/world/geopolitics/bitva-za-azovstal-dorogo-obhoditsya-rosiji-ta-zrivaye-jiji-plani-novini-ukrajini-50239825.html|website=nv.ua|accessdate=2022-05-16|language=uk|archive-date=16 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220516123751/https://nv.ua/ukr/world/geopolitics/bitva-za-azovstal-dorogo-obhoditsya-rosiji-ta-zrivaye-jiji-plani-novini-ukrajini-50239825.html}}</ref><ref name=":0">{{Cite web|title=Inside Azovstal: The Ukrainian Metalworks That Has Become A 'Last Stand' Fortress|url=https://www.rferl.org/a/war-mariupol-azovstal-last-stand-ukraine-azov/31811117.html|website=RadioFreeEurope/RadioLiberty|accessdate=2022-05-16|language=en|archive-date=16 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220516123633/https://www.rferl.org/a/war-mariupol-azovstal-last-stand-ukraine-azov/31811117.html}}</ref><ref name=":0"/>

З початку [[Бої за Маріуполь (2022)|боїв за Маріуполь]] на заводі знайшла притулок велика кількість цивільного населення, що ховалися від постійних обстрілів і бомбардувань окупантів.

== Облога ==
Керування обороною міста Маріуполь взяв на себе окремий загін спеціального призначення «Азов», у зв'язку із некомпетентністю інших підрозділів.{{Джерело}}

10 квітня, більш ніж через місяць після початку вторгнення, російським силам вдалося повністю взяти в облогу українських військовиків, що залишилися на території комбінату «Азовсталь», проте внаслідок проведених українськими силами фортифікаційних робіт наземний штурм став дуже ускладненим.<ref>{{Cite web|title=All about Bomb shelters at the Azovstal steel plant|url=https://frontierindia.com/all-about-bomb-shelters-at-the-azovstal-steel-plant/|website=Frontier India|date=2022-05-04|accessdate=2022-05-16|language=en-GB|first=Frontier India News|last=Network|archive-date=14 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220514031001/https://frontierindia.com/all-about-bomb-shelters-at-the-azovstal-steel-plant/}}</ref>

13 квітня сили оборони заводу поповнили військовослужбовці [[36-та окрема бригада морської піхоти (Україна)|36-ї окремої бригади морської піхоти ВМС ЗСУ імені контрадмірала Михайла Білінського]], під командуванням [[Волинський Сергій Ярославович|Сергія Волинського]], які прорвалися з оточення на [[Металургійний комбінат імені Ілліча|металургійному комбінаті імені Ілліча]].<ref>{{Cite web|title=Russian Offensive Campaign Assessment, April 13|url=https://www.understandingwar.org/backgrounder/russian-offensive-campaign-assessment-april-13|website=Institute for the Study of War|accessdate=2022-05-16|language=en|archive-date=13 квітня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220413215952/https://www.understandingwar.org/backgrounder/russian-offensive-campaign-assessment-april-13}}</ref><ref>{{Cite web|title=Russian Offensive Campaign Assessment, April 11|url=https://www.understandingwar.org/backgrounder/russian-offensive-campaign-assessment-april-11|website=Institute for the Study of War|accessdate=2022-05-16|language=en|archive-date=12 квітня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220412221200/https://www.understandingwar.org/backgrounder/russian-offensive-campaign-assessment-april-11}}</ref> Російським військам не вдалося досягти значних успіхів під час спроб штурму території металургійного комбінату. Для придушення українського опору росіяни влаштували блокаду території комплексу та піддавали її щільним артилерійським і ракетним обстрілам, а також бомбардуванням, у тому числі із застосуванням стратегічної авіації.<ref>{{Cite web|title=Russian Offensive Campaign Assessment, April 15|url=https://www.understandingwar.org/backgrounder/russian-offensive-campaign-assessment-april-15|website=Institute for the Study of War|accessdate=2022-05-16|language=en|archive-date=19 квітня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220419005005/https://www.understandingwar.org/backgrounder/russian-offensive-campaign-assessment-april-15}}</ref><ref name=":1">{{Cite web|title=Institute for the Study of War|url=http://dev-isw.bivings.com/|website=Institute for the Study of War|accessdate=2022-05-16|language=en|archive-date=25 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220325065358/https://www.understandingwar.org/backgrounder/russian-offensive-campaign-assessment-march-24}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220325065358/https://www.understandingwar.org/backgrounder/russian-offensive-campaign-assessment-march-24 |date=2022-03-25 }}</ref>

Дії російських військ на території «Азовсталі» спричинили гуманітарну катастрофу: українські військовики, які опинилися замкненими в підземеллях комплексу разом із цивільними, відчували гостру нестачу води, їжі, лікарських засобів, боєприпасів. Українська сторона стверджувала, що через відсутність стерильних пов'язок, медичних інструментів і антибіотиків поранені воїни приречені на [[Ампутація|ампутацію]] пошкоджених кінцівок або на смерть від [[сепсис]]у.<ref>{{Cite web|title="Страшні фото". У шпиталі на Азовсталі операції проводять у середньовічних умовах|url=https://news.liga.net/ua/politics/photo/strashnye-foto-v-gospitale-na-azovstali-operatsii-provodyat-v-srednevekovyh-usloviyah|website=news.liga.net|date=2022-04-27|accessdate=2023-08-01|language=uk}}</ref><ref>{{Cite web|title=Дружини захисників Маріуполя: Потрібно вивести весь гарнізон, ситуація жахлива|url=https://www.pravda.com.ua/news/2022/05/15/7346358/|website=Українська правда|accessdate=2023-08-01|language=uk}}</ref><ref>{{Cite web|title=Дружини захисників "Азовсталі": там майже нема їжі, води та медикаментів. Ситуація жахлива|url=https://censor.net/ua/news/3341480/drujyny_zahysnykiv_azovstali_tam_mayije_nema_yiji_vody_ta_medykamentiv_sytuatsiya_jahlyva|website=Цензор.НЕТ|date=2022-05-15|accessdate=2023-08-01|language=uk|last=Цензор.НЕТ}}</ref>

15 квітня сили оборони заводу поповнили військовослужбовці [[Окремий загін спеціального призначення НГУ «Азов»|полку Азов]] та інших підрозділів, які боронили правий берег [[Маріуполь|Маріуполя]]. В ніч з 15 на 16 квітня оборонці правого берега здійснили успішний прорив з облоги на [[Азовсталь|завод Азовсталь]].{{Джерело}}

Також у квітні сили оборони заводу поповнили військовослужбовці [[36-та окрема бригада морської піхоти (Україна)|36-ї окремої бригади морської піхоти]], які боронили [[Маріупольський морський торговельний порт]].{{Джерело}}

18 квітня за словами заступника командира [[Окремий загін спеціального призначення НГУ «Азов»|полку Азов]] [[Паламар Святослав Ярославович|Святослава Паламара]] невелика група військовослужбовців полку Азов потрапила в оточення російських військовослужбовців, та були вимушені здатися у полон, але російські окупанти вбили азовців, не дивлячись на те, що військові склали зброю. Також за словами заступника полку російські окупанти сфотографували труп українського військового, та скинули його матері.{{Джерело}}

Російське керівництво декілька разів в ультимативній формі вимагало від сил оборони припинити спротив,<ref>{{Cite web|title=Украина отвергла ультиматум РФ о сдаче Мариуполя {{!}} DW {{!}} 21.03.2022|url=https://www.dw.com/ru/ukraina-otvergla-ultimatum-rf-o-sdache-mariupolya/a-61195490|website=DW.COM|accessdate=2022-05-16|language=ru-RU|first=Deutsche|last=Welle (www.dw.com)|archive-date=11 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220511120508/https://www.dw.com/ru/ukraina-otvergla-ultimatum-rf-o-sdache-mariupolya/a-61195490}}</ref><ref>{{Cite web|title=Ukrainian defenders in Mariupol defy surrender-or-die demand|url=https://apnews.com/article/russia-ukraine-zelenskyy-kyiv-business-europe-893384be23cf0fc1c0b9e566de372046|website=AP NEWS|date=2022-04-17|accessdate=2022-05-16|language=en|archive-date=17 квітня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220417195202/https://apnews.com/article/russia-ukraine-zelenskyy-kyiv-business-europe-893384be23cf0fc1c0b9e566de372046}}</ref> пропонуючи вихід на контрольовану українською владою територію після повної здачі зброї, проте українські воїни відмовилися [[Капітуляція|капітулювати]], вважаючи, що російські війська, як завжди, обмануть і знищать українських захисників.<ref name=":1" /><ref>{{Cite news|title=74-й день войны. Защитники «Азовстали» не намерены сдаваться|url=https://www.bbc.com/russian/news-61351328|work=BBC News Русская служба|accessdate=2022-05-16|language=ru|archive-date=13 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220513171623/https://www.bbc.com/russian/news-61351328}}</ref> Російські окупанти систематично відмовлялися дозволити оточеним на «Азовсталі» людям покинути Маріуполь, зокрема, за твердженнями української сторони, блокуючи гуманітарні коридори навіть цивільних. Пропозицію вивезення українських військовиків на територію третьої країни, яку підтримав Президент [[Туреччина|Туреччини]] [[Реджеп Таїп Ердоган]], російські окупанти також відкинули.<ref>{{Cite web|title=Джемілєв каже, що Туреччина пропонувала Шойгу евакуювати українських захисників Маріуполя через Бердянськ|url=https://www.radiosvoboda.org/a/news-djemilev-azovstal-turechchyna/31846882.html|website=Радіо Свобода|accessdate=2022-05-16|language=uk|archive-date=16 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220516193911/https://www.radiosvoboda.org/a/news-djemilev-azovstal-turechchyna/31846882.html}}</ref>

7 травня вдалося евакуювати цивільних.<ref>{{Cite news|title=Всіх жінок, дітей та літніх людей вивезли з Азовсталі. Але там лишаються військові|url=https://www.bbc.com/ukrainian/news-61358307|work=BBC News Україна|accessdate=2022-05-16|language=uk|archive-date=15 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220515104608/https://www.bbc.com/ukrainian/news-61358307}}</ref>

Станом на 16 травня на металургійному комбінаті «Азовсталь» перебувало 600 поранених захисників, 40 бійців були у дуже важкому стані.<ref>{{Cite web|title=На «Азовсталі» перебувають близько 600 поранених захисників, 40 бійців у дуже важкому стані|url=https://www.rbc.ua/ukr/news/azovstali-nahodyatsya-okolo-600-ranenyh-zashchitnikov-1652661521.html|website=rbc.ua|accessdate=2022-05-17|language=ru|archive-date=17 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220517201814/https://www.rbc.ua/ukr/news/azovstali-nahodyatsya-okolo-600-ranenyh-zashchitnikov-1652661521.html}}</ref>

16 травня український гарнізон здався у полон за наказом вищого керівництва держави.<ref>{{Cite news|url=https://www.nytimes.com/2022/05/16/world/europe/azovstal-mariupol.html|title=The Ukrainian authorities declare an end to the combat mission in Mariupol after weeks of Russian siege.|last=Hopkins|first=Valerie|last2=Nechepurenko|first2=Ivan|last3=Santora|first3=Marc|date=2022-05-16|language=en-US|work=The New York Times|issn=0362-4331|access-date=2024-06-10}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://theweek.com/feature/briefing/1015606/battles-of-ukraine-war|title=The biggest battles of the Russo-Ukrainian War|last=Grayson|first=Quay|date=2022-08-04|website=theweek|language=en|access-date=2024-06-10}}</ref> В наступні дні російські окупанти почали часткову «евакуацію» українських захисників із заводу.<ref>{{Cite web|title=Почався порятунок військових з «Азовсталі». З заводу вийшли понад 200 осіб, їх обміняють|url=https://www.rbc.ua/ukr/news/nachalos-spasenie-voennyh-azovstali-zavoda-1652735604.html|website=rbc.ua|accessdate=2022-05-17|language=ru|archive-date=17 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220517201813/https://www.rbc.ua/ukr/news/nachalos-spasenie-voennyh-azovstali-zavoda-1652735604.html}}</ref> 53 (за іншими даними — 52<ref>{{Cite web|title=Із «Азовсталі» евакуювали 52 поранених захисників. Верещук відповіла, коли їх обміняють|url=https://www.rbc.ua/ukr/news/azovstali-evakuirovali-52-ranenyh-zashchitnikov-1652778613.html|website=rbc.ua|accessdate=2022-05-17|language=ru|archive-date=17 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220517201812/https://www.rbc.ua/ukr/news/azovstali-evakuirovali-52-ranenyh-zashchitnikov-1652778613.html}}</ref>) особи вивезли на окуповану росіянами територію до міста [[Новоазовськ]], ще 211 осіб доставили до смт [[Оленівка (Горлівський район)|Оленівка]].<ref>{{Cite web|title=Близько семи автобусів з українськими захисниками виїхали з "Азовсталі", - Reuters|url=https://www.rbc.ua/ukr/news/okolo-semi-avtobusov-ukrainskimi-zashchitnikami-1652801417.html|website=РБК-Украина|accessdate=2022-05-17|language=ru|archive-date=17 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220517201816/https://www.rbc.ua/ukr/news/okolo-semi-avtobusov-ukrainskimi-zashchitnikami-1652801417.html}}</ref>

== Полон захисників «Азовсталі» ==

=== Утримання та обміни ===
Основну частину захисників «Азовсталі» російські окупанти утримували в селищі [[Оленівка (Кальміуський район)|Оленівка]] та місті [[Новоазовськ]] на тимчасово окупованих територіях України. За деякою інформацією, командирів батальйону «Азов» російська сторона направила у Москву на територію [[Лефортовська тюрма|Лефортовської тюрми]].<ref>{{Cite web|title=РосЗМІ пишуть, що командирів "Азова" вивезли до СІЗО "Лефортово" у Москві|url=https://www.pravda.com.ua/news/2022/06/19/7353485/|website=pravda.com.ua|date=2022-04-22|accessdate=|language=uk|archive-date=|archive-url=}}</ref>

29 червня відбувся обмін полоненими, внаслідок якого в Україну повернулося 144 оборонці України, з них 95 оборонців Маріуполя та Азовсталі.<ref>{{Cite web|title=Відбувся найбільший обмін полоненими: додому повернуться 95 оборонців "Азовсталі"|url=https://24tv.ua/naybilshiy-obmin-vid-pochatku-viyni-dodomu-povernulis-144-ukrayinskih_n2053209|website=24tv.ua|date=|accessdate=|language=uk|archive-date=|archive-url=}}</ref>

Влітку почали з'являтися численні повідомлення про те, що російські окупанти готують так званий «суд» над захисниками «Азовсталі», полком «Азов», який мав відбутися 24 серпня 2022 року на [[День незалежності України]].<ref>{{Cite web|title=Ракетою по клітках: 24 серпня окупанти планують теракт під час "судилища" в Маріуполі|url=https://24tv.ua/24-serpnya-okupanti-mozhut-planuvati-terakt-pid-chas-sudilishha_n2138668|website=24tv.ua|date=|accessdate=|language=uk|archive-date=|archive-url=}}</ref> 22 серпня український президент [[Зеленський Володимир Олександрович|Володимир Зеленський]] заявив, що якщо так званий «суд» відбудеться, Україна відмовиться від будь-яких переговорів з Росією.<ref>{{Cite web|title=Зеленський попередив РФ: ніяких переговорів, якщо судилище в Маріуполі відбудеться|url=https://www.rbc.ua/ukr/news/zelenskiy-predupredil-rf-nikakih-peregovorov-1661119615.html|website=www.rbc.ua|date=|accessdate=|language=uk|archive-date=|archive-url=}}</ref> 24 серпня так званого «судового процесу» не відбулося.

В ніч з 21 на 22 вересня у [[Чернігівська область|Чернігівській області]] на [[Білорусько-український кордон|білорусько-українському кордоні]] відбувся обмін полоненими, внаслідок якого додому повернулося 200 оборонців України, з них 182 захисників [[Азовсталь|Азовсталі]] та [[Маріуполь|Маріуполя]]. Водночас до Туреччини, в місто [[Анкара]], прибули 5 командирів підрозділів, які боронили Азовсталь та Маріуполь — [[Прокопенко Денис Геннадійович|Прокопенко Денис]], [[Паламар Святослав Ярославович|Паламар Святослав]], [[Волинський Сергій Ярославович|Сергій Волинський]], [[Хоменко Олег Васильович|Олег Хоменко]] та [[Шлега Денис Олексійович|Денис Шлега]], яких також обміняли. За домовленостями, вони повинні були знаходитись у Туреччині до кінця війни під відповідальність президента Туреччини [[Реджеп Тайїп Ердоган|Реджепа Ердогана]]. Російська сторона ж отримала [[Медведчук Віктор Володимирович|Віктора Медведчука]], російського агента, якого [[Служба безпеки України]] заарештувала 12 квітня, та 55 російських військових, яких українські військові взяли у полон під час [[Слобожанський контрнаступ (2022)|контрнаступу Збройних сил України в серпні-вересні 2022]]. Також в цей час приземлився літак у [[Саудівська Аравія|Саудівській Аравії]], у якому було 10 іноземців, яки воювали за Україну, яких також обміняли. Серед обміняних іноземців було 5 громадян [[Велика Британія|Великої Британії]] (один з них — [[Ейден Аслін]]), 2 громадяни [[Сполучені Штати Америки|США]], 1 громадянин [[Швеція|Швеції]], 1 громадянин [[Марокко]] та 1 громадянин [[Хорватія|Хорватії]]. Посередниками у цьому обміні були [[Туреччина]] та [[Саудівська Аравія]].{{Джерело}}

=== Теракт в Оленівці ===
{{main|Масове вбивство полонених в Оленівці}}
28 липня на території виправної колонії № 120 в Оленівці, де утримувалися захисники «Азовсталі», російські окупанти вчинили масове вбивство полонених, внаслідок якого загинуло 53 бійців полку «Азов», ще 130 отримали поранення. 30 липня 2022 року родини військовополонених вийшли на протест на [[Софійська площа (Київ)|Софійську площу]] в [[Київ|Києві]] із закликами до [[Світова спільнота|міжнародної спільноти]] визнати [[Росія|Росію]] [[Держави — спонсори тероризму|державою — спонсором тероризму]] і домогтися обміну полонених, зокрема дружина командира полку «Азов» Катерина Прокопенко наголосила, що коли захисники «Азовсталі» склали зброю та були взяті у полон, ООН та [[Міжнародний комітет Червоного Хреста]] запевняли, що їхньому життю та здоров'ю нічого не загрожуватиме. Водночас [[Уповноважений Верховної Ради України з прав людини]] [[Лубінець Дмитро Валерійович|Дмитро Лубінець]] запросив Червоний Хрест допомогти потрапити на місце злочину в Оленівку.<ref>{{cite web|url=https://www.pravda.com.ua/news/2022/07/30/7361069/|title=Родичі захисників «Азовсталі» після трагедії в Оленівці вийшли на акцію з закликом до світу|language=uk|publisher=[[Українська правда]]|date=2022-07-30|accessdate=31 липня 2022}}</ref>

18 вересня російські ЗМІ повідомили, що під час обстрілу колонії в Оленівці загинув 1 український військовополонений, та 4 зазнали поранень.<ref>{{Cite web|url=https://www.radiosvoboda.org/a/rosiya-ukrayina-zahroza-viyny/31703318.html|title=Війна Росії проти України. Відсіч. Усі новини на цей час|date=2024-06-10|website=Радіо Свобода|language=uk|access-date=2024-06-10}}</ref>

=== Суди над військовополоненими ===
На території Росії неодноразово відбувались судові процеси над військополоненими, що обороняли Азовсталь. Так, 14 червня 2023 суд у Ростові-на-Дону розглядав справу 22 військовополонених<ref>{{Cite news|url=https://www.radiosvoboda.org/a/yevgeniia-synelnyk-azov-sud-rf/32461911.html|title=«Виснажені, наче з концтабору» – Синельник про «судилище» над «азовцями» в Росії|last=Свобода|first=Радіо|date=2023-06-18|language=uk|work=Радіо Свобода|access-date=2025-08-17}}</ref>. У 2024 році 11 азоівців вдалося повернути в ході обміну військовополоненими<ref>{{Cite web |url=https://www.justiceinfo.net/uk/137457-%d1%83-%d1%80%d0%be%d1%81%d1%96%d0%b9%d1%81%d1%8c%d0%ba%d0%be%d0%bc%d1%83-%d1%81%d1%83%d0%b4%d1%96-%d0%bd%d0%b0%d0%b4-%d0%bf%d0%be%d0%bb%d0%ba%d0%be%d0%bc-%d0%b0%d0%b7%d0%be%d0%b2-%d0%b7.html |title=У російському суді над полком «Азов» залишилося 12 обвинувачених |last=Корольова |first=Марія |date=2024-10-21 |website=JusticeInfo.net |language=uk |access-date=2025-08-17}}</ref>. 26 березня 2025 році судді Ростовського суду винесли вироки від 12 до 23 років ув'янення, таким чином 12 азовців, залишились в ув'язненні<ref>{{Cite web |url=https://zona.media/news/2025/03/26/azov-prigovor |title=Военный суд в Ростове‑на‑Дону приговорил 23 украинских военнопленных к срокам до 23 лет колонии по делу «Азова» |website=Медиазона |language=ru |access-date=2025-08-17}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.dw.com/uk/u-rf-uvaznili-na-strok-do-23-rokiv-12-polonenih-azovciv/a-72043715 |title=У РФ ув'язнили на строк до 23 років 12 полонених "азовців" – DW – 26.03.2025 |website=dw.com |language=uk |access-date=2025-08-17}}</ref>.

== Подальші події ==
21 червня російські окупанти проводили розмінування комбінату, під час якого пролунав вибух, в результаті чого загинуло декілька окупантів.<ref>{{Cite web|url=https://www.rbc.ua/ukr/news/mariupole-progremel-vzryv-azovstali-izvestno-1655830407.html|title=В Маріуполі пролунав вибух на «Азовсталі»: відомо про загиблих окупантів|website=РБК-Украина|language=ru|accessdate=2022-06-21}}</ref>

== Оцінки ==
Український металургійний комбінат «[[Азовсталь]]» став осередком спротиву української армії у відповідь на російську збройну агресію проти України. Він став символом нескореності українських воїнів.{{Джерело}}

== У культурі ==
* 22 квітня [[2022 у музиці|2022]] року, гурт «[[Океан Ельзи]]» оприлюднив пісню «Місто Марії», присвячену захисникам Маріуполя.<ref>{{Cite web|url=https://zn.ua/ukr/CULTURE/okean-elzi-predstaviv-pisnju-pro-zakhisnikiv-mariupolja.html|title=«Океан Ельзи» представив пісню про захисників Маріуполя|website=Зеркало недели {{!}} Дзеркало тижня {{!}} Mirror Weekly|language=uk|access-date=2024-06-10}}</ref>

* 14 травня 2022 року, під час переможного виступу на [[Пісенний конкурс Євробачення 2022|Євробаченні 2022]], учасники гурту [[Kalush|«Kalush Orchestra»]] закликали допомогти [[Маріуполь|Маріуполю]] й людям на [[Азовсталь|«Азовсталі»]].<ref>{{Cite web|title=Євробачення: заява Kalush Orchestra про «Азовсталь» зі сцени «гуманітарна, а не політична» – EBU|url=https://www.radiosvoboda.org/a/news-evrobachennia-zayava-kalush-orchestra/31851226.html|website=Радіо Свобода|accessdate=2022-05-15|language=uk}}</ref>

* 22 травня 2022 року, гурт «[[Kozak System]]» оприлюднив пісню «АЗОВ-СТАЛЬ», присвячену всім захисникам Маріуполя, що 83 дні мужньо стримували ворога.<ref>{{Cite web|url=https://espreso.tv/gurt-kozak-system-vipustiv-pisnyu-pro-zakhisnikiv-mariupolya|title=Гурт KOZAK SYSTEM випустив пісню про захисників Маріуполя {{!}} Новини Еспресо|website=espreso.tv|language=uk|access-date=2024-06-10}}</ref>

== Вшанування пам'яті ==
* У містах [[Ізмаїл]] та [[Покровськ]] є вулиці Героїв Азовсталі.<ref>{{Cite web|url=https://www.ukrinform.ua/rubric-regions/3675301-v-izmaili-perejmenuvali-vulici-na-cest-zahisnikiv-azovstali-ta-ostrova-zmiinij.html|title=В Ізмаїлі перейменували вулиці на честь захисників Азовсталі та острова Зміїний|date=2023-02-26|website=www.ukrinform.ua|language=uk|access-date=2024-06-10}}</ref>
* У місті [[Черкаси]] є [[вулиця Захисників Азовсталі]].<ref>{{Cite web|url=https://chmr.gov.ua/ua/newsread.php?view=23055&s=1&s1=17|title=У Черкасах з’явилися вулиця та сквер Захисників України та вулиця Захисників Азовсталі {{!}} Суспільство {{!}} НОВИНИ {{!}} Черкаси — офіційний портал міської ради, міського голови, виконавчого комітету|website=chmr.gov.ua|access-date=2024-06-10}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* {{Cite web|url=https://www.pravda.com.ua/articles/2022/06/9/7351390/ «Острів надії»|title=Як вийшли і що зараз із захисниками «Азовсталі»|website=Українська правда}}

{{Російське вторгнення в Україну (2022)}}

[[Категорія:2022 у Донецькій області]]
[[Категорія:Лютий 2022]]
[[Категорія:Березень 2022]]
[[Категорія:Квітень 2022]]
[[Категорія:Історія Донецької області]]
[[Категорія:Історія Маріуполя]]
[[Категорія:Битви 2022]]
[[Категорія:Битви в Донецькій області]]
[[Категорія:Битви України]]
[[Категорія:Битви Росії]]
[[Категорія:Бої під час російського вторгнення в Україну (з 2022)]]
[[Категорія:Облоги в історії України]]

title: Оборона «Азовсталі»

Дата: 18 березня 2022 — 16 травня 2022

Місце: Металургійний комбінат «Азовсталь», Маріуполь, Донецька область, Україна

Результат: Російські війська захопили «Азовсталь»

title: Сторони

Росія: Україна

title: Командувачі

невідомо: Денис Прокопенко · Святослав Паламар · Сергій Волинський

title: Військові формування

ВМС - ВМБ «Схід» - 36 ОБрМП - 503 ОБМП ТрО ЗСУ - 109 ОБрТрО Медичні сили - 555 ВГ НГУ - 12 БрОП НГУ - «Азов» - 9 ПОП - 21 ОБрОГП СБУ · Національна поліція · - КОРД Прикордонна служба - Донецький ПрикЗ - 23 ЗгМО

title: Втрати

невідомо: 2439 полонених


text:
# Ткачик кенійський
Тка́чик кенійський (Ploceus golandi) — вид горобцеподібних птахів ткачикових (Ploceidae). Ендемік Кенії.

## Опис
Довжина птаха становить 113-14 см, самці важать 23-27 г, самиці 21-25 г. У самців під час сезону розмноження голова, горло, верхня частина грудей і спина чорні, спина поцяткована жовтими плямками. Нижня частина тіла жовта, хвіст темно-оливково-зелений. Очі карі, дзьоб чорний. У самиць верхня частина тіла оливково-зелена, поцяткована чорними смугами, верхні покривні пера крил чорно-жовті. Навколо очей жовті плями, горло і нижня частина тіла жовті. Дзьоб сірий. Забарвлення молодих птахів подібне до забарвлення самиць, однак дещо блідіше.

## Поширення і екологія
Кенійські ткачики мешкають на південному сході Кенії, в окрузі Кіліфі. Вони живуть в сухих тропічних лісах і саванах міомбо, в заростях Brachystegia. Зустрічаються зграйками до 30 птахів, іноді приєднуються до змішаних зграй птахів розом з багадаїсами. Живляться переважно комахами, а також плодами, зокрема омелою. Шукають їжу на деревах, на висоті до 30 м над землею. Гніздяться колоніями.

## Збереження
МСОП класифікує цей вид як такий, що перебуває під загрозою зникнення. За оцінками дослідників, популяція кенійських ткачиків становить від 3 до 6 тисяч птахів. Їм загрожує знищення природного середовища.

title: Ткачик кенійський

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Ткачик кенійський
| status = EN
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref>{{cite web|url=https://www.iucnredlist.org/species/22718945/94603245|title=''Ploceus golandi'' |author=BirdLife International |author-link=BirdLife International |year=2016 }}</ref>
| image =Clarke's Weaver specimen RWD.jpg
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| familia = [[Ткачикові]] (Ploceidae)
| subfamilia = [[Ткачичні]] (Ploceinae)
| genus = [[Ткачик]] (''Ploceus'')
| species = '''Ткачик кенійський'''
| binomial = ''Ploceus golandi''
| binomial_authority = ([[Stephenson Robert Clarke|Clarke]], 1913)<ref>{{cite journal|author=Clarke, S.R.| year=1913| title=[A short account of a shooting expedition ... to the Lorian, British East Africa.]| journal= Bulletin of the British Ornithologists' Club|volume=31|pages= 31–33|url=https://www.biodiversitylibrary.org/page/46633903 }}</ref>
| range_map =
| range_map_caption =
| synonyms =
| wikispecies = Ploceus golandi
| commonscat = Ploceus golandi
| commons = Ploceus golandi
}}
'''Тка́чик кенійський'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Ploceus golandi'') — вид [[Горобцеподібні|горобцеподібних]] птахів [[Ткачикові|ткачикових]] (Ploceidae)<ref name=ioc>{{cite web|editor1-last=Gill|editor1-first=Frank|editor1-link=Frank Gill (ornithologist)|editor2-last=Donsker|editor2-first=David|year=2021|title=Old World sparrows, snowfinches, weavers| work=World Bird List Version 12.1|url=https://www.worldbirdnames.org/new/bow/weavers/| publisher=International Ornithologists' Union|accessdate=25 березня 2022}}</ref>. [[Ендемік]] [[Кенія|Кенії]].

== Опис ==
Довжина птаха становить 113-14 см, самці важать 23-27 г, самиці 21-25 г. У самців під час сезону розмноження голова, горло, верхня частина грудей і спина чорні, спина поцяткована жовтими плямками. Нижня частина тіла жовта, хвіст темно-оливково-зелений. Очі карі, дзьоб чорний. У самиць верхня частина тіла оливково-зелена, поцяткована чорними смугами, верхні покривні пера крил чорно-жовті. Навколо очей жовті плями, горло і нижня частина тіла жовті. Дзьоб сірий. Забарвлення молодих птахів подібне до забарвлення самиць, однак дещо блідіше.

== Поширення і екологія ==
Кенійські ткачики мешкають на південному сході [[Кенія|Кенії]], в окрузі {{нп|Кіліфі (округ)|Кіліфі|en|Kilifi County}}. Вони живуть в сухих тропічних лісах і саванах [[міомбо]], в заростях ''Brachystegia''. Зустрічаються зграйками до 30 птахів, іноді приєднуються до змішаних зграй птахів розом з [[багадаїс]]ами. Живляться переважно комахами, а також плодами, зокрема омелою. Шукають їжу на деревах, на висоті до 30 м над землею. Гніздяться колоніями.

== Збереження ==
[[МСОП]] класифікує цей вид як такий, що перебуває [[під загрозою зникнення]]. За оцінками дослідників, популяція кенійських ткачиків становить від 3 до 6 тисяч птахів. Їм загрожує знищення природного середовища.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://weavers.adu.org.za/sp.php?spp=3912 Clarke's weaver] -  Species text in Weaver Watch.

{{Taxonbar|from=Q1311195}}
{{bird-stub}}

[[Категорія:Ткачикові]]
[[Категорія:Птахи, описані 1913]]
[[Категорія:Птахи Кенії]]
[[Категорія:Ендемічна фауна Кенії]]

title: ?Ткачик кенійський

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Родина: Ткачикові (Ploceidae)

Підродина: Ткачичні (Ploceinae)

Рід: Ткачик (Ploceus)

Вид: Ткачик кенійський

Вікісховище: Ploceus golandi

Віківиди: Ploceus golandi


text:
# 700 до н. е.

## Події
- Перемога Сінаххеріба над союзом халдеїв та Вавилона. На престол Вавилона посаджений Ашшур-надін-шумі, старший син Сінаххеріба.
- приблизна дата заснування Самарканду.

title: 700 до н. е.

wikitext:
{{Значення|700 (значення)}}
{{Навігація для року|-699}}
{{рік в інших календарях|700 BC}}
{{#categorytree:700 до н. е.|depth=0|mode=pages|showcount}}

== Події ==
* Перемога [[Сін-аххе-еріба|Сінаххеріба]] над союзом [[халдеї]]в та [[Вавилон]]а. На престол [[Вавилон]]а посаджений [[Ашшур-надін-шумі]], старший син Сінаххеріба.
* приблизна дата заснування [[Самарканд]]у.

== Народились ==

== Померли ==

== Див. також ==
* {{нп|Список керівників держав 690-х років до н. е.||d|Q6641284}}

{{year-stub}}

[[Категорія:690-ті до н. е.]]

title: Рік:

Десятиліття: 710-ті до н. е. · 700-ті до н. е. — 690-ті до н. е. — 680-ті · 670-ті

Століття: IX до н. е. · VIII до н. е. — VII до н. е. — VI до н. е. · V до н. е.

Тисячоліття: 2-ге до н. е. — 1-ше до н. е. — 1-ше

title: 700 до н.е. в інших календарях

Григоріанський: 700 до н.е. · DCC до н.е.

Китайський: 庚辰年 (металевий дракон) · 1998 або 1791 · — до — · 辛巳年 (металевий змій) · 1999 або 1792

Стародавній Єгипет: XXV династія, 53

- Фараон: Шабатака, 8

Тайванський: 2611 до РК · 民前2611年


text:
# Красногірка (Полтавський район)
Красногі́рка — село в Україні, у Михайлівській сільській громаді Полтавського району Полтавської області. Населення становить 258 осіб.

## Географія
Село Красногірка знаходиться на берегах річки Мокра Лип'янка, вище за течією примикає село Андріївка, нижче за течією примикає село Михайлівка. На річці кілька загат.

## Історія
Після ліквідації Машівського району 19 липня 2020 року село увійшло до Полтавського району.
22 червня 2023 року рішенням Національної комісії зі стандартів державної мови віднесено до списку населених пунктів, які «можуть не відповідати лексичним нормам української мови», зокрема стосуватися «російської імперської чи колоніальної політики». Громаді рекомендовано обґрунтувати доцільність збереження поточної назви або запропонувати нову назву в установленому законодавством порядку.

## Населення

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова       | Кількість | Відсоток |
| ---------- | --------- | -------- |
| українська | 244       | 94.57%   |
| російська  | 14        | 5.43%    |
| Усього     | 258       | 100%     |

## Економіка
- Молочно-товарна ферма.

## Відомі люди

### Народились
- Будяк Юрій Якович — письменник, журналіст, громадський діяч; також педагог на Полтавщині.
- Танцюра Яків (1890 - 1967) - активний діяч української діаспори в США. У 1930 році закінчив Українську господарську академію в Подєбрадиах з титулом інженера.

title: Красногірка (Полтавський район)

wikitext:
{{Otheruses|Красногірка}}
{{Село України
 | назва           = Красногірка
 | область         = [[Полтавська область]]
 | район           = [[Полтавський район]]
 | громада         = [[Михайлівська сільська громада (Полтавська область)|Михайлівська сільська громада]]
 | рада            = [[Михайлівська сільська рада (Машівський район)|Михайлівська сільська рада]]
 | код КОАТУУ      = 5323080402
 | розташування    = Mashevskyi.gif
 | опис розташування=Красногірка на карті Машівського району
 | mapx            = 160
 | mapy            = 310
 | засновано       = 1781
 | населення       = 258
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 0,608
 | ref-площа       =
 | щільність       = 424,34
 | поштовий індекс = 39442
 | телефонний код  = 5364
 | координати      = {{coord|49|20|17|N|34|52|6|E|scale:100000_region:UA|display=inline,title}}
   | lat_deg = 49 || lat_min = 20 || lat_sec = 17
   | lon_deg = 34 || lon_min = 52 || lon_sec = 6
 | висота          = 91
 | ref-висота      =
 | водойма         = р. [[Мокра Лип'янка]]
 | адреса          =<!-- 39442, Полтавська обл., Машівський р-н, с. Андріївка -->
 | облікова картка =
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 }}
'''Красногі́рка''' — [[село]] в Україні, у [[Михайлівська сільська громада (Полтавська область)|Михайлівській сільській громаді]] [[Полтавський район|Полтавського району]] [[Полтавська область|Полтавської області]]. Населення становить 258 осіб.<!-- Орган місцевого самоврядування — [[Андріївська сільська рада (Машівський район)|Андріївська сільська рада]].-->

== Географія ==
Село ''Красногірка'' знаходиться на берегах річки [[Мокра Лип'янка]], вище за течією примикає село [[Андріївка (Михайлівська сільська громада)|Андріївка]], нижче за течією примикає село [[Михайлівка (Михайлівська сільська громада)|Михайлівка]]. На річці кілька загат.

== Історія ==

Після ліквідації [[Машівський район|Машівського району]] [[19 липня]] [[2020]] року село увійшло до Полтавського району<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>.

22 червня 2023 року рішенням [[Національна комісія зі стандартів державної мови|Національної комісії зі стандартів державної мови]] віднесено до списку населених пунктів, які «можуть не відповідати лексичним нормам української мови», зокрема стосуватися «російської імперської чи колоніальної політики». Громаді рекомендовано обґрунтувати доцільність збереження поточної назви або запропонувати нову назву в установленому законодавством порядку.<ref>{{Cite web|url=https://mova.gov.ua/news/ponad-1400-nazv-sil-selyshch-ta-mist-ukrainy-natsionalna-komisiia-zi-standartiv-derzhavnoi-movy-rekomenduie-zminyty/|title=Понад 1400 назв сіл, селищ та міст України Національна комісія зі стандартів державної мови рекомендує змінити|archive-url=https://web.archive.org/web/20230627115407/https://mova.gov.ua/news/ponad-1400-nazv-sil-selyshch-ta-mist-ukrainy-natsionalna-komisiia-zi-standartiv-derzhavnoi-movy-rekomenduie-zminyty|archive-date=2023-06-27|accessdate=2023-06-27}}</ref>

== Населення ==

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]]{{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="wikitable sortable"
!Мова
!Кількість
!Відсоток
|-
|[[Українська мова|українська]]
|244
|94.57%
|-
|[[Російська мова|російська]]
|14
|5.43%
|- class="sortbottom"
!Усього
|258
|100%
|}

== Економіка ==
* Молочно-товарна ферма.

== Відомі люди ==

=== Народились ===
* [[Будяк Юрій Якович]] — [[письменник]], [[журналіст]], [[громадський діяч]]; також [[педагог]] на Полтавщині.
* '''Танцюра Яків''' (1890 - 1967) - активний діяч української діаспори в США. У 1930 році закінчив [[Українська господарська академія|Українську господарську академію]] в [[Подєбради|Подєбрадиах]] з титулом інженера.

== Примітки ==

== Примітки ==

{{reflist|1}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/poltavskaja/12083 Погода в селі Красногірка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080625021426/http://weather.in.ua/ua/poltavskaja/12083 |date=25 червня 2008 }}https://ounuis.info/publications/tags/%D0%A2%D0%B0%D0%BD%D1%86%D1%8E%D1%80%D0%B0%20%D0%AF%D0%BA%D1%96%D0%B2.html

{{Poltava-geo-stub}}
{{Михайлівська сільська громада (Полтавська область)}}
{{Машівський район}}
{{Портали|Географія|Полтавщина|Україна}}

[[Категорія:Села Полтавської області]]
[[Категорія:Населені пункти Полтавського району]]

title: село Красногірка

Область: Полтавська область

Район: Полтавський район

Тер. громада: Михайлівська сільська громада

title: Основні дані

Густота населення: 424,34 осіб/км²

title: Географічні дані

Водойми: р. Мокра Лип'янка

title: Карта

Карта: Красногірка