text:
# Мистецтво Стародавнього Єгипту
Мистецтво Стародавнього Єгипту — живопис, скульптура, архітектура та інші види мистецтва, які зародилися в Нільській долині близько 5000 років до н. е. і проіснували до 300 року н. е.

## Архітектура
Давньоєгипетська архітектура вирізняється умовністю й одноманітністю. Це було пов'язано з тим, що видобуток каменю і його обробка перебувала в руках держави, методи роботи встановилися так міцно, що не змінювалися впродовж 3500 років. Ізольованість єгипетської цивілізації призвела до того, що в стародавній державі була відсутня конкуренція в архітектурі, яка б сприятливо вплинула на її розвиток, як, наприклад, в Європі. Ще одним важливим фактором була відсутність різноманітності будівельного матеріалу.
В Єгипті було мало архітектурних форм, характерних для цієї держави, це також пояснювалося обмеженістю будівельного матеріалу. Основними архітектурними формами були  піраміда, пілон і  колона.
Останній фактор, який відіграє велику роль у розвитку архітектури більшості країн, — це наявність доріг і їх якість. В Стародавньому Єгипті єдиною хорошою дорогою був Ніл, він нею залишається й досі.
Єгипетське будівельне мистецтво досягло своєї досконалості в епоху фараона Хуфу. Після цього методи будівництва ніяк не покращувалися, хоча в архітектурі виникли нові форми, а якість будівництва, в широкому сенсі, незмінно погіршувалася.

## Скульптура
Скульптура Стародавнього Єгипту — одна з найбільш самобутніх і строго канонічно розроблених галузей мистецтва Давнього Єгипту. Скульптура створювалася і розвивалася, щоб представити давньоєгипетських богів, фараонів, царів і цариць у фізичній формі. Існувало також безліч зображень Ка в могилах простих єгиптян, в основному з дерева, деякі з них збереглися. Статуї богів і фараонів ставили на загальний огляд, як правило, на відкритих просторах і поза храмів.
Статуї, як правило, зберігають первинну форму кам'яної брили (або шматка дерева), з якого вони висічені.
Існував дуже суворий канонстворення давньоєгипетської скульптури: колір тіла чоловіка мав бути темніше кольору тіла жінки, руки сидячої людини повинні були бути виключно на колінах; існували певні правила зображення єгипетських богів. Так бога Гора слід було зображати з головою сокола, бога мертвих Анубіса — з головою шакала. Всі скульптури створювали відповідно до даного канону і проходження було настільки суворим, що майже за тритисячолітню історію існування Стародавнього Єгипту він не зазнав змін.

## Живопис
Всі зображення в Стародавньому Єгипті яскраво розфарбовували. Кам'яну поверхню готували до фарбування — грубий шар бруду з більш м'яким шаром гіпсу зверху, потім вапняк — і фарба лягала рівніше. Застосовувані пігменти були, як правило, мінеральними, щоб захистити зображення від сонячного світла. Склад фарби був неоднорідним — темпера на основі яєчного жовтку різноманітні в'язкі речовини і смоли. В кінцевому підсумку справжня фреска не виходила і не використовувалася. Замість цього використовували фарбу на шарі висушеного пластиру, так звана техніка альсекко. Зверху живопис покривали шаром лаку або смоли, щоб зберегти зображення надовго. Невеликі зображення, виконані в такій техніці, добре збереглися, хоча на великих статуях практично не зустрічаються. Найчастіше подібні методи застосовували при розфарбовуванні маленьких статуй, особливо дерев'яних.
Безліч єгипетських картин збереглися завдяки сухому клімату Стародавнього Єгипту. Картини створювали з наміром поліпшити життя покійному в потойбічному світі. Сцени, зображені на картині, представляли подорож в загробний світ і зустріч в потойбічному світі з божеством (суд Осіріса). Також часто зображували земне життя покійного, щоб допомогти йому займатися тим же в царстві мертвих.
В Новому Царстві разом з померлим стали ховати Книгу мертвих. Це вважалося важливим для загробного життя.
Основними кольорами були червоний, синій, чорний, коричневий, жовтий, білий і зелений.

## Періоди мистецтва Давнього Єгипту

### МистецтвоСтародавнього Царства(XXXIIст.— XXIVст. до н.е.)
У першій половині III тисячоліття до нашої ери склався монументальний стиль єгипетського мистецтва, виробилися образотворчі канони, які потім свято оберігалися протягом століть. Їх сталість обумовлена особливостями розвитку давньоєгипетського суспільства, а також тим, що мистецтво Єгипту було складовою частиною культу, заупокійного ритуалу. Воно настільки було тісно поєднано із релігією, яка боготворила сили природи і земну владу, що важко зрозуміти його образну структуру, не маючи загального уявлення про релігійно-обрядові звичаї єгиптян.
У цей період створюються такі архітектурні споруди як Великі Піраміди і Великий Сфінкс.

### МистецтвоСереднього Царства(XXIст.— XVIIIст. до н.е.)
Хоча мистецтво Середнього царства ретельно дотримувалося традицій і канонів Стародавнього, воно не залишилося повністю незмінним. Після довгого періоду смути і розпаду Єгипту на окремі номи (області) держава в XXI столітті до н. е. знову об'єдналася під владою фіванських правителів — цим знаменується початок Середнього царства. Але тепер централізація вже не була настільки абсолютною, як раніше. Місцеві правителі, номархи, стали багатшими і самостійнішими. Вони поступово привласнювали собі привілеї, які раніше належали тільки царю, — привілеї високих титулів, релігійних церемоній, уподібнення Осірісу і Хору. Тепер гробниці вельмож розташовувалися не біля підніжжя царських пірамід, а окремо, на території номів. Піраміди ж стали скромнішими, менші за розмірами; вже жоден фараон не наважився на спорудження таких гігантських усипальниць як Хеопс або Хефрен.
Це призводить до того, що з одного боку знижується пафос монументальності, і оскільки заупокійні культи стають справою більш повсюдною, то в мистецтві, особливо в мистецтві місцевих шкіл, проявляється відтінок повсякденності. А звідси посилення жанрових «вільностей» у трактуванні сюжетів, в композиції. У портреті посилюються риси індивідуальної характерності. З іншого боку, канони все-таки переважають і, маючи за собою занадто вже велику давність, мимоволі збиваються на шаблон і схему.

### МистецтвоНового Царства(XVIIст.— XIст. до н.е.)
Сміливіші і внутрішньо більш значні зрушення відбуваються в художній культурі Нового царства, що настало після перемоги над азійськими племенами гіксосів. У мистецтві Нового царства пробивається полум'я земного почуття, роздумів, тривог. Самі традиційні форми ніби зсередини висвітлюються цим новим світлом, він їх перетворює.
Втім, багато традицій вже зживали себе і в формах. Замість архітектури гробниць (гробниці в Новому царстві перестали бути наземними спорудами — вони ховалися в ущелинах скель) розквітає архітектура храмів. Жерці в цю епоху стали самостійною політичною силою, що конкурувала навіть з владою царя. Тому не лише заупокійні храми царів, а головним чином храми-святилища, присвячені різним втіленням бога Амона, визначали архітектурний вигляд Єгипту. Щоправда, і в храмах прославляли особу фараона, його подвиги та завоювання; ці прославлення велися з ще більшим розмахом, ніж раніше. Взагалі культ грандіозного не згас, а навіть відновився з небувалою імпозантністю, але разом з тим сюди приєдналося якесь внутрішнє занепокоєння.
Протягом кількох століть будувалися і добудовувалися знамениті храми Амона-Ра в Карнаку і Луксорі, поблизу Фів. Якщо древня піраміда з її спокійною цілісною формою уподібнювалась горі, то ці храми нагадували дрімучий ліс, де можна загубитися.
Різноманітні художні пошуки періоду XVIII династії підготували появу заключного, зовсім вже новаторського етапу, пов'язаного з царюванням фараона-реформатора Ехнатона, в XIV столітті до н. е. Ехнатон сміливо виступив проти фіванського жрецтва і, скасувавши єдиним законодавчим актом весь давній пантеон богів, зробив жерців своїми непримиренними ворогами. Мистецтво часів Ехнатона (його називають амарнським, оскільки Ехнатон переніс столицю у побудоване при ньому місто Ахетатон, поблизу сучасного села Амарна) звернулося до незвіданого до нього: до простих почуттів людей, до їх душевного стану. У творах амарнського стилю зруйнована броня душевної непроникності: тут крики і стогони плакальників, тут похмура покірність полонених негрів, тут, нарешті, ліричні сцени сімейного життя Ехнатона, — він обіймає дружину, пестить дітей.
Релігійно-політичні реформи Ехнатона були занадто сміливими, щоб бути довговічними. Реакція почалася вже за одного з його найближчих наступників — Тутанхамона, а незабаром всі старі культи були відновлені, і ім'я Ехнатона віддане прокляттю. Однак нові початки, внесені в мистецтво, розвивалися ще протягом, принаймні, сторіччя. Багато ж новаторських ідей та прийомів, які ввійшли під час правління Ехнатона, так і збереглися в давньоєгипетському мистецтві.
Таким чином, єгипетське мистецтво в підсумку свого довгого шляху прийшло до нових рубежів. Але далі його лінія розвитку згасає. Останній прославлений завойовник Рамсес II став культивувати урочисто-монументальний стиль, який тепер уже не був таким органічним, як колись у Стародавньому царстві. Печерний храм Рамсеса II в Абу-Сімбелі являє собою заключний спалах єгипетського монументального генія. Після Рамсеса пішла смуга важких тривалих воєн, завоювання Єгипту ефіопами, ассирійцями, втрати Єгиптом військової та політичної могутності, а потім і культурної першості. В VII столітті до н. е. єгипетське держава на певний час знову об'єднується навколо саїсських правителів. Відродилося в цей час і давньоєгипетське мистецтво в своїх традиційних формах. Саїсське мистецтво досить високе за майстерністю, але в ньому немає колишньої життєвості, воно холодне, відчувається втома, згасання творчої енергії. Всесвітньо-історична роль Єгипту тоді була вже вичерпана.

### Еліністичний Єгипет
Найвідомішими збереженими творами елліністичного Єгипту Птолемеїв є Фаюмські портрети — створені в техніці енкаустики поховальні портрети I–III століть. Свою назву отримали за місцем першої великої знахідки у Фаюмській оазі в 1887 році британською експедицією на чолі з Фліндерсом Пітрі. Є елементом видозміненої під грецьким впливом місцевої похоронної традиції: портрет замінює традиційну поховальну маску на мумії. Знаходяться в колекції багатьох музеїв світу, в тому числі Британського музею, Лувру, Музеї Метрополітен, Московський музей імені Пушкіна володіє чудовим зібранням з 23 похоронних фаюмских портретів, виявлених в Єгипті в 70-ті роки XIX століття, що дає можливість простежити розвиток цього жанру протягом чотирьох століть (з I по IV ст.).
Фаюмські портрети — найкращі збережені зразки античного живопису. Вони зображують особи мешканців стародавнього Єгипту в Елліністичний період і Римський період (I–III століття нашої ери).
Після завоювання Єгипту Александром Македонським час правління фараонів завершилося. В період правління династії Птолемеїв — спадкоємців імперії Александра, відбулися значні зміни в мистецтві та архітектурі. Поховальний портрет — унікальна художня форма свого часу — процвітав в Єгипті доби еллінізму. Стилістично пов'язані з традиціями греко-римського живопису, але створені для типово єгипетських потреб, якими замінено похоронні маски мумій, фаюмські портрети — разюче реалістичні зображення чоловіків і жінок різного віку.
- Портрет молодого чоловіка, Державне античне зібрання, Мюнхен
- Портрет чоловіка із золотим вінцем, Музей образотворчих мистецтв імені Пушкіна
- Портрет жінки у червоному хітоні, Національний музей Шотландії
- Жінка з намистом,  Музей історії мистецтв , Відень
- Портрет дівчинки, Лувр, Париж
- Портрет хлопчика, Музей мистецтва Метрополітен
- Портрет чоловіка з гілкою, Діжонський музей образотворчого мистецтва
- Портрет юнака, Художній музей Волтерс
- Жінка у бузковому хітоні, Британський музей, Лондон
- Портрет юнака, Бруклінський музей, Нью-Йорк
- Портрет хлопчика, Варшавський національний музей, Польща
- Портрет жінки, Єгипетський музей, Єгипет
- Портрет чоловіка, Музей мистецтва Метрополітен, США
- Портрет бородатого чоловіка, Единбург, Шотландський королівський музей, Сполучене королівство
- Септимій Север
- Один з небагатьох портретів літньої людини в супроводі єгипетських богів, Музей мистецтва Метрополітен
- Чоловік з чорною бородою

### Тварини в мистецтві Стародавнього Єгипту
Важка залежність світу людей від існування світу тварин не перервалась і в Стародавньому Єгипті. Це відбилось як стінописах поховальних комор фараонів та аристократів, так і в кераміці, в створенні фігурних посудин та іграшок.
Мистецтво Стародавнього Єгипту пройшло довгий шлях розвитку, але обожнення тварин було характерним для усіх його етапів від найранніх до пізніх. Це відбилось як в практиці муміфікації тварин — крокодилів, кішок, ібісів, так і в відтворенні характерних особливостей тварин в посудинах-канопах для зберігання муміфікованих органів. Схематизована частка зображень тварин перейшла в ієрогліфічну писемність стародавніх єгиптян. Зображення кобри ( Урей) прикрасило голову фараонів в їх офіційних портретах.
- Глек із зображенням коня, Музей,  Берлін
- Народження теля, дрібна пластика з поховання
- «Лев». Керамічна скульптура з Єгипту
- «Коза з дитинчам»
- «Сокіл», кольоровий фаянс, Музей мистецтва Метрополітен
- «Гіпопотам», кольоровий фаянс, Музей мистецтва Метрополітен
- «Рибина». кераміка, Лос-Анжелес
- «Єгипетський бог Тот». Лувр, Париж
- Канопи — схема: чотири сина Гора зліва направо — Амсет, Дуамутеф, Хапі та Кебексенуф
- Канопи з кришками-голівками тварин

title: Мистецтво Стародавнього Єгипту

wikitext:
'''Мистецтво Стародавнього Єгипту''' — [[живопис]], [[скульптура]], [[архітектура]] та інші види мистецтва, які зародилися в Нільській долині близько 5000 років до н. е. і проіснували до 300 року н. е.

== Архітектура ==
{{Main|Архітектура Стародавнього Єгипту}}
[[Файл:All Gizah Pyramids-3.jpg|left|thumb|300px|Піраміди в Гізі]]
Давньоєгипетська [[архітектура]] вирізняється умовністю й одноманітністю<ref>Рекс Энгельбах, Сомерс Кларк. Строительство и архитектура в Древнем Египте. М.:Центрполиграф, 2009</ref>. Це було пов'язано з тим, що видобуток каменю і його обробка перебувала в руках держави, методи роботи встановилися так міцно, що не змінювалися впродовж 3500 років. Ізольованість єгипетської цивілізації призвела до того, що в стародавній державі була відсутня конкуренція в архітектурі, яка б сприятливо вплинула на її розвиток, як, наприклад, в [[Європа|Європі]]. Ще одним важливим фактором була відсутність різноманітності будівельного матеріалу.

В Єгипті було мало архітектурних форм, характерних для цієї держави, це також пояснювалося обмеженістю будівельного матеріалу. Основними архітектурними формами були [[Піраміда (споруда)| піраміда]], [[пілон]] і [[ колона]].

Останній фактор, який відіграє велику роль у розвитку архітектури більшості країн, — це наявність доріг і їх якість. В Стародавньому Єгипті єдиною хорошою дорогою був [[Ніл]], він нею залишається й досі.

Єгипетське будівельне мистецтво досягло своєї досконалості в епоху фараона [[Хуфу]]. Після цього методи будівництва ніяк не покращувалися, хоча в архітектурі виникли нові форми, а якість будівництва, в широкому сенсі, незмінно погіршувалася.

== Скульптура ==
[[Файл:Louvre 032008 23.jpg|200px|thumb|Статуя [[Осіріс]]а. [[Лувр]]. [[Париж]]]]
{{Main|Давньоєгипетська скульптура}}

[[Скульптура]] Стародавнього Єгипту — одна з найбільш самобутніх і строго канонічно розроблених галузей мистецтва Давнього Єгипту. Скульптура створювалася і розвивалася, щоб представити давньоєгипетських богів, [[фараон]]ів, царів і цариць у фізичній формі. Існувало також безліч зображень [[Ка (душа)|Ка]] в могилах простих єгиптян, в основному з дерева, деякі з них збереглися. Статуї богів і фараонів ставили на загальний огляд, як правило, на відкритих просторах і поза храмів.

Статуї, як правило, зберігають первинну форму кам'яної брили (або шматка дерева), з якого вони висічені.

Існував дуже суворий канон<ref>{{Cite web |url=http://gorodkair.ru/peredacha-figuryi-na-ploskosti.html |title=Каноническое изображение египтян |accessdate=22 вересня 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20100929183948/http://gorodkair.ru/peredacha-figuryi-na-ploskosti.html |archivedate=29 вересня 2010 |deadurl=yes }}</ref>створення давньоєгипетської скульптури: колір тіла чоловіка мав бути темніше кольору тіла жінки, руки сидячої людини повинні були бути виключно на колінах; існували певні правила зображення єгипетських богів. Так бога [[Хор (міфологія)|Гора]] слід було зображати з головою [[Сокіл|сокола]], бога мертвих [[Анубіс]]а — з головою [[шакал]]а. Всі скульптури створювали відповідно до даного канону і проходження було настільки суворим, що майже за тритисячолітню історію існування Стародавнього Єгипту він не зазнав змін<ref>{{Cite web |url=http://www.crystalinks.com/egyptart.html |title=Art in Ancient Egypt |accessdate=22 вересня 2014 |archive-date=13 лютого 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210213085519/https://www.crystalinks.com/egyptart.html }}</ref>.

== Живопис ==
Всі зображення в Стародавньому Єгипті яскраво розфарбовували. Кам'яну поверхню готували до фарбування — грубий шар бруду з більш м'яким шаром [[гіпс]]у зверху, потім [[вапняк]] — і фарба лягала рівніше. Застосовувані [[пігмент]]и були, як правило, [[Природні мінеральні пігменти|мінеральними]], щоб захистити зображення від сонячного світла. Склад фарби був неоднорідним — [[темпера]] на основі яєчного жовтку різноманітні в'язкі речовини і смоли. В кінцевому підсумку справжня [[фреска]] не виходила і не використовувалася. Замість цього використовували фарбу на шарі висушеного пластиру, так звана техніка [[альсекко]]. Зверху живопис покривали шаром лаку або смоли, щоб зберегти зображення надовго. Невеликі зображення, виконані в такій техніці, добре збереглися, хоча на великих статуях практично не зустрічаються<ref>{{Cite web |url=http://www.oxfordartonline.com/public/page/themes/ancientegypt |title=Ancient Egypt |accessdate=22 вересня 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20120222034436/http://www.oxfordartonline.com/public/page/themes/ancientegypt |archivedate=22 лютого 2012 |deadurl=yes }}</ref>. Найчастіше подібні методи застосовували при розфарбовуванні маленьких статуй, особливо дерев'яних.

Безліч єгипетських картин збереглися завдяки сухому клімату Стародавнього Єгипту. Картини створювали з наміром поліпшити життя покійному в [[Потойбічний світ|потойбічному світі]]. Сцени, зображені на картині, представляли подорож в загробний світ і зустріч в потойбічному світі з божеством (суд [[Осіріс]]а). Також часто зображували земне життя покійного, щоб допомогти йому займатися тим же в царстві мертвих.

В [[Нове царство (Стародавній Єгипет)|Новому Царстві]] разом з померлим стали ховати [[Книга мертвих|Книгу мертвих]]. Це вважалося важливим для загробного життя.

Основними кольорами були червоний, синій, чорний, коричневий, жовтий, білий і зелений.

== Періоди мистецтва Давнього Єгипту ==

=== Мистецтво [[Раннє царство (Стародавній Єгипет)|Стародавнього Царства]] (XXXII ст. — XXIV ст. до н. е.) ===

У першій половині III тисячоліття до нашої ери склався монументальний стиль єгипетського мистецтва, виробилися образотворчі канони, які потім свято оберігалися протягом століть. Їх сталість обумовлена особливостями розвитку давньоєгипетського суспільства, а також тим, що мистецтво Єгипту було складовою частиною культу, заупокійного ритуалу. Воно настільки було тісно поєднано із релігією, яка боготворила сили природи і земну владу, що важко зрозуміти його образну структуру, не маючи загального уявлення про релігійно-обрядові звичаї єгиптян.

У цей період створюються такі архітектурні споруди як [[Єгипетські піраміди|Великі Піраміди]] і [[Великий Сфінкс]].

=== Мистецтво [[Середнє царство (Стародавній Єгипет)|Середнього Царства]] (XXI ст. — XVIII ст. до н. е.) ===
Хоча мистецтво Середнього царства ретельно дотримувалося традицій і канонів Стародавнього, воно не залишилося повністю незмінним. Після довгого періоду смути і розпаду Єгипту на окремі [[Ном (Стародавній Єгипет)|номи]] (області) держава в XXI столітті до н. е. знову об'єдналася під владою фіванських правителів — цим знаменується початок Середнього царства. Але тепер централізація вже не була настільки абсолютною, як раніше. Місцеві правителі, номархи, стали багатшими і самостійнішими. Вони поступово привласнювали собі привілеї, які раніше належали тільки царю, — привілеї високих титулів, релігійних церемоній, уподібнення [[Осіріс]]у і [[Хор]]у. Тепер гробниці вельмож розташовувалися не біля підніжжя царських пірамід, а окремо, на території [[Ном (Стародавній Єгипет)|номів]]. Піраміди ж стали скромнішими, менші за розмірами; вже жоден [[фараон]] не наважився на спорудження таких гігантських усипальниць як [[Хеопс]] або [[Хефрен]].

Це призводить до того, що з одного боку знижується пафос монументальності, і оскільки заупокійні культи стають справою більш повсюдною, то в мистецтві, особливо в мистецтві місцевих шкіл, проявляється відтінок повсякденності. А звідси посилення жанрових «вільностей» у трактуванні сюжетів, в композиції. У портреті посилюються риси індивідуальної характерності. З іншого боку, канони все-таки переважають і, маючи за собою занадто вже велику давність, мимоволі збиваються на шаблон і схему.

=== Мистецтво [[Нове царство (Стародавній Єгипет)|Нового Царства]] (XVII ст. — XI ст. до н. е.) ===
Сміливіші і внутрішньо більш значні зрушення відбуваються в художній культурі Нового царства, що настало після перемоги над азійськими племенами [[Гіксоси|гіксосів]]. У мистецтві Нового царства пробивається полум'я земного почуття, роздумів, тривог. Самі традиційні форми ніби зсередини висвітлюються цим новим світлом, він їх перетворює.

Втім, багато традицій вже зживали себе і в формах. Замість архітектури гробниць (гробниці в Новому царстві перестали бути наземними спорудами — вони ховалися в ущелинах скель) розквітає архітектура храмів. Жерці в цю епоху стали самостійною політичною силою, що конкурувала навіть з владою царя. Тому не лише заупокійні храми царів, а головним чином храми-святилища, присвячені різним втіленням бога [[Амон]]а, визначали архітектурний вигляд Єгипту. Щоправда, і в храмах прославляли особу фараона, його подвиги та завоювання; ці прославлення велися з ще більшим розмахом, ніж раніше. Взагалі культ грандіозного не згас, а навіть відновився з небувалою імпозантністю, але разом з тим сюди приєдналося якесь внутрішнє занепокоєння.

Протягом кількох століть будувалися і добудовувалися знамениті храми [[Амон|Амона-Ра]] в [[Карнакський храм|Карнаку]] і [[Луксорський храм|Луксорі]], поблизу [[Фіви (Єгипет)|Фів]]. Якщо древня піраміда з її спокійною цілісною формою уподібнювалась горі, то ці храми нагадували дрімучий ліс, де можна загубитися.

Різноманітні художні пошуки періоду [[Вісімнадцята династія єгипетських фараонів|XVIII династії]] підготували появу заключного, зовсім вже новаторського етапу, пов'язаного з царюванням фараона-реформатора [[Ехнатон]]а, в XIV столітті до н. е. Ехнатон сміливо виступив проти фіванського [[Жрецтво|жрецтва]] і, скасувавши єдиним законодавчим актом весь давній [[Пантеон (боги)|пантеон]] богів, зробив жерців своїми непримиренними ворогами. [[Мистецтво]] часів Ехнатона (його називають амарнським, оскільки Ехнатон переніс столицю у побудоване при ньому місто [[Ахетатон]], поблизу сучасного села [[Амарна]]) звернулося до незвіданого до нього: до простих почуттів людей, до їх душевного стану. У творах амарнського стилю зруйнована броня душевної непроникності: тут крики і стогони плакальників, тут похмура покірність полонених негрів, тут, нарешті, ліричні сцени сімейного життя Ехнатона, — він обіймає дружину, пестить дітей.

Релігійно-політичні реформи Ехнатона були занадто сміливими, щоб бути довговічними. Реакція почалася вже за одного з його найближчих наступників — [[Тутанхамон]]а, а незабаром всі старі культи були відновлені, і ім'я Ехнатона віддане прокляттю. Однак нові початки, внесені в мистецтво, розвивалися ще протягом, принаймні, сторіччя. Багато ж новаторських ідей та прийомів, які ввійшли під час правління Ехнатона, так і збереглися в давньоєгипетському мистецтві.

Таким чином, єгипетське мистецтво в підсумку свого довгого шляху прийшло до нових рубежів. Але далі його лінія розвитку згасає. Останній прославлений завойовник [[Рамсес II]] став культивувати урочисто-монументальний стиль, який тепер уже не був таким органічним, як колись у Стародавньому царстві. Печерний храм [[Рамсес II|Рамсеса II]] в [[Абу-Сімбел]]і являє собою заключний спалах єгипетського монументального генія. Після Рамсеса пішла смуга важких тривалих воєн, завоювання Єгипту ефіопами, ассирійцями, втрати Єгиптом військової та політичної могутності, а потім і культурної першості. В VII столітті до н. е. єгипетське держава на певний час знову об'єднується навколо [[XXVI династія (Давній Єгипет)|саїсських правителів]]. Відродилося в цей час і давньоєгипетське мистецтво в своїх традиційних формах. Саїсське мистецтво досить високе за майстерністю, але в ньому немає колишньої життєвості, воно холодне, відчувається втома, згасання творчої енергії. Всесвітньо-історична роль Єгипту тоді була вже вичерпана.

=== Еліністичний Єгипет===
Найвідомішими збереженими творами [[Елліністичний Єгипет|елліністичного Єгипту]] [[Птолемеї]]в є [[Фаюмські портрети]] — створені в техніці [[Енкавстика|енкаустики]] [[Поховальна маска|поховальні портрети]] I–III століть. Свою назву отримали за місцем першої великої знахідки у [[Фаюмська оаза|Фаюмській оазі]] в [[1887]] році британською експедицією на чолі з [[Фліндерс Пітрі|Фліндерсом Пітрі]]. Є елементом видозміненої під грецьким впливом місцевої похоронної традиції: [[портрет]] замінює традиційну [[Поховальна маска|поховальну маску]] на [[мумія|мумії]]. Знаходяться в колекції багатьох музеїв світу, в тому числі [[Британський музей|Британського музею]], [[Лувр]]у, [[Музей Метрополітен|Музеї Метрополітен]], [[Державний музей образотворчих мистецтв імені О. С. Пушкіна|Московський музей імені Пушкіна]] володіє чудовим зібранням з 23 похоронних фаюмских портретів, виявлених в Єгипті в 70-ті роки XIX століття, що дає можливість простежити розвиток цього жанру протягом чотирьох століть (з I по IV ст.).

Фаюмські портрети — найкращі збережені зразки античного живопису. Вони зображують особи мешканців стародавнього Єгипту в [[Елліністичний період]] і Римський період (I–III століття нашої ери).

Після завоювання Єгипту Александром Македонським час правління [[фараон]]ів завершилося. В період правління династії [[Птолемеї]]в — спадкоємців імперії Александра, відбулися значні зміни в мистецтві та архітектурі. [[Поховальна маска|Поховальний портрет]] — унікальна художня форма свого часу — процвітав в Єгипті доби еллінізму. Стилістично пов'язані з традиціями греко-римського живопису, але створені для типово єгипетських потреб, якими замінено похоронні маски мумій, фаюмські портрети — разюче реалістичні зображення чоловіків і жінок різного віку.

<gallery widths="200px" heights="200px">
Image:Fayum-01.jpg|Портрет молодого чоловіка, [[Державне античне зібрання]], [[Мюнхен]]
Image:Fayum-Man-Gold-Crown.jpg|Портрет чоловіка із золотим вінцем, [[Музей образотворчих мистецтв імені Пушкіна]]
Image:Fayum-11.jpg|Портрет жінки у червоному [[хітон]]і, [[Національний музей Шотландії]]
Image:Mummy Portrait- Woman with Necklace - Google Art Project.jpg|[[Жінка з намистом (фаюмський портрет)|Жінка з намистом]],  [[Музей історії мистецтв ]], [[Відень]]
Image:Portrait du Fayoum 01a.JPG|Портрет дівчинки, [[Лувр]], [[Париж]]
Image:Fayum-42.jpg|Портрет хлопчика, [[Музей мистецтва Метрополітен]]
Image:Portrait d’homme barbu.jpg|Портрет чоловіка з гілкою, [[Діжонський музей образотворчого мистецтва]]
Image:Egyptian - Mummy Portrait of a Man - Walters 323.jpg|Портрет юнака, [[Художній музей Волтерс]]
Image:Fayum-13.jpg|Жінка у бузковому хітоні, [[Британський музей]], [[Лондон]]
Image:Periodo romano, ritratto maschile per mummia, arte adrianea, 120-130 dc ca..JPG|Портрет юнака, [[Бруклінський музей]], [[Нью-Йорк]]
File:MummyPortraitofAline2.jpg|
File:Fayum_Portrait_of_a_Boy_(detail).jpg|Портрет хлопчика, Варшавський національний музей, Польща
Fayum Florencia 01.JPG|Портрет жінки, Єгипетський музей, Єгипет
File:Römisch-Ägyptischer Meister 001.jpg|Портрет чоловіка, [[Музей мистецтва Метрополітен]], США
File:Hawara MoS 1911.210.1.JPG|Портрет бородатого чоловіка, Единбург, Шотландський королівський музей, Сполучене королівство
File:Septimusseverustondo.jpg|[[Септимій Север]]
File:ElderlyManFlankedByEgyptianGods_MetropolitanMuseumOfArt.png|Один з небагатьох портретів літньої людини в супроводі єгипетських богів, [[Музей мистецтва Метрополітен]]
File:Egyptian - Mummy Portrait of a Bearded Man - Walters 326.jpg|Чоловік з чорною бородою
</gallery>

=== Тварини в мистецтві Стародавнього Єгипту ===
Важка залежність світу людей від існування світу тварин не перервалась і в Стародавньому Єгипті. Це відбилось як [[стінопис]]ах поховальних комор фараонів та аристократів, так і в [[Кераміка|кераміці]], в створенні фігурних посудин та іграшок.

Мистецтво Стародавнього Єгипту пройшло довгий шлях розвитку, але обожнення тварин було характерним для усіх його етапів від найранніх до пізніх. Це відбилось як в практиці муміфікації тварин — крокодилів, кішок, ібісів, так і в відтворенні характерних особливостей тварин в посудинах-[[канопа]]х для зберігання муміфікованих органів. Схематизована частка зображень тварин перейшла в [[Єгипетські ієрогліфи|ієрогліфічну]] писемність стародавніх єгиптян. Зображення кобри ( [[Урей]]) прикрасило голову фараонів в їх офіційних портретах.

<gallery widths="200px" heights="200px">
File:Keramik-Neues-Museum-02.JPG|Глек із зображенням коня, Музей,  Берлін
File:AncientEgyptianFigurines-BirthingCow-ROM.png|Народження теля, дрібна пластика з поховання
File:Ancient Egyptian pottery lion.JPG|«Лев». Керамічна скульптура з Єгипту
File:Egypte louvre 179 cruche.jpg|«Коза з дитинчам»
File:30th dynasty Egyptian bird faience.jpg|«Сокіл», кольоровий [[фаянс]], [[Музей мистецтва Метрополітен]]
File:Hippo william 2346327476.jpg|«Гіпопотам», кольоровий [[фаянс]], [[Музей мистецтва Метрополітен]]
File:Vessel in the Form of a Fish LACMA AC1999.57.1.jpg|«Рибина». кераміка, Лос-Анжелес
File:Dieu Thot en babouin.jpg|«Єгипетський бог Тот». [[Лувр]], Париж
File:Four sons of Horus.svg|Канопи — схема: чотири сина Гора зліва направо — Амсет, Дуамутеф, Хапі та Кебексенуф
File:Krukkerberlin.jpg|Канопи з кришками-голівками тварин
</gallery>

== Література Стародавнього Єгипту ==
{{Main|Література Стародавнього Єгипту}}
Поряд з архітектурними комплексами і предметами декоративно-прикладного мистецтва значне місце в мистецтві Стародавнього Єгипту займала також і [[література]]. Основними літературними жанрами були заупокійні тексти, [[гімн]]и, любовні пісні, [[Дидактична література|дидактичні твори]] і [[Казка|казки]].

Першим зразком заупокійних текстів були так звані «[[Тексти Пірамід|Тексти пірамід]]». Єгиптяни вірили, що написи, накреслені на стінах піраміди, забезпечать добробут і щасливе життя фараона в потойбічному світі. Перші записи були зроблені за велінням фараона V династії [[Уніс]]а в XXII столітті до н. е. на стінах його піраміди, що поклало початок традиції. Ієрогліфи фарбували в зелений колір. «[[Тексти Пірамід]]» містили також легенди про [[Осіріс]]а і [[Ісіда|Ісіду]], про боротьбу [[Ра]] зі змієм [[Апоп]]ом.

У Середньому царстві в зв'язку з демократизацією заупокійного культу тексти писали вже на кам'яних [[саркофаг]]ах. Новий комплекс магічних текстів отримав назву «[[Тексти Саркофагів|Текстів саркофагів]]».

Нове царство було також новою епохою в розвитку заупокійної літератури. Способи досягнення замогильних благ ще більш спростилися. Магічні тексти складали в [[Скрипторій|скрипторіях]] і записували на [[папірус]]ах, які виготовляли в спеціальних майстернях. Заупокійні тексти Нового царства отримали назву «[[Книга мертвих|Книги Мертвих]]», чудовою особливістю якої були її численні ілюстрації.

Стародавні єгиптяни вельми дбали про те, якою має бути людина, щоб гідно пройти земний шлях. Мабуть, цим пояснюється виникнення дидактичної літератури, яка користувалася у єгиптян великою популярністю і що отримала подальше поширення. Прославленим зразком такої літератури є «[[Повчання Аменемопе]]». Навіть при побіжному порівнянні єгипетських текстів з біблійними очевидно запозичення останніх.

Широке поширення під час XVIII династії (XVI — початок XIV століття до н. е.) отримали любовні пісні.

В Єгипті з'явилися і перші казки, причому притчі, викладені в [[Євангеліє|Євангеліях]], за змістом перегукуються з «Казками про верховних жерців [[Мемфіс (Єгипет)|Мемфіса]]», де розповідається про надзвичайні пригоди старшого сина [[Рамсес II|Рамсеса II]] [[Сатні-Хемуасі]], верховного жерці бога [[Птах]]а, і про його сина [[Са-Осіріс]]а.

== Театр Стародавнього Єгипту ==
В Стародавньому Єгипті зародився і [[театр]] як масова дія. В основу театралізованих вистав лягли містерії Осіріса. Сюжет цих драматичних релігійних уявлень складали «пристрасті» Осіріса — епізоди його життя, його страдницька смерть. Акторами були жерці і навіть фараони.

Існували й інші містерії, присвячені, наприклад, [[Ісіда|Ісіді]] і [[Хор Бехдетський|Хору Бехдетському]]. Містерії включали сцени знаходження Ісідою тіла Осіріса, її плач за Осірісом, оживлення Осіріса, народження Гора, боротьбу Гора з [[Сет (міфологія)|Сетом]], воскресіння Осіріса.

Містерії були різні, але в усіх втілювалася тема боротьби добра зі злом і світла з мороком.

== Галерея археологічних знахідок в різних музеях ==

=== Відділ Стародавнього Єгипту ([[Музей мистецтва Метрополітен]], Нью-Йорк)  ===
<gallery widths="200px" heights="200px">
Файл:New York. Metropolitan Museum of Art - Sala Egipto.jpg|Зали артефактів Стародавнього Єгипту, МЕТ
Файл:RamessessII-GraniteDoorjambFromTemple MetropolitanMuseum.png|Фрагмент рельєфу з храму фараона Рамзеса II, 13 ст. до р. х., МЕТ
Файл:Metropolitan Museum of Art - Egipto3.jpg|Розфарбований рельєф, МЕТ
Файл:AmenhotepIV-GobletInscribedWithName MetropolitanMuseum.png|Алебастрова ваза з іменем фараона Аменхотепа IV., МЕТ
Файл:157 NYC (Met).jpg|Вивезений храм з Дендуру, МЕТ
Файл:Met, tempio di dendur 01.JPG|Павільйон з храмом, що стояв в Дендурі, МЕТ
Файл:The Heqanakht letters.jpg|Єгипетські папіруси, МЕТ
</gallery>

=== Відділ Стародавнього Єгипту ([[Бруклінський музей]], Нью-Йорк) ===
<gallery widths="200px" heights="200px">
File:AmarnaRelief-TheWilbourPlaque BrooklynMuseum.png|«Фараон з дружиною». Портретний рельєф амарнського періоду
File:Stele of Ra-Horakhty and the woman Takhenemet.jpg|Стела Такенемет, що вітає бога Осириса, [[ґрунт (малярство)|ґрунт]] на деревині з кольоровим малюнком, 15 династія, до [[653 до н. е.]], Фіви (?)
File:PredynasticFemaleFigurine BrooklynMuseum.png|«Жінка-птаха», кераміка, додинастична жіноча скульптура.
File:Book_of_the_Dead_of_the_Goldworker_of_Amun,_Sobekmose,_Mummy_Chamber,_31.1777e.jpg|Книга смерті, 31.1777e
File:Roll,_664_-_332_B.C.E._Brooklyn_Papyrus_47.218.48a-f.jpg|Бруклінський папірус 664-[[332 до н. е.]]
File:Brooklyn Museum - Lady Tjepu - overall.jpg|Пані Тьєпу, 18-а династія нового царства, Аменхотеп III бл. 1390-1352 до н. е., з могили № 181 у Фівах, 65.197
File:Pair statue of Nebsen and Nebet-Ta.jpg|Парна статуя чоловіка і дружини Небсена та Небсен-Та, 18-а династія нового царства, Тутмос IV або Аменхотеп III, бл. 1400-1352 до н. е.
File:Circular Cosmetic Container with Lid - Egypt, New Kingdom, Dynasty 18, c. 1539-1292 BC, ivory - Brooklyn Museum - Brooklyn, NY - DSC08667.JPG|Круглий флакон для косметики з кришкою, Нове царство, 18 династія.
File:Fayum-62.jpg|Жіночий портрет ([[Фаюмський портрет]]-62)
File:Brooklyn Museum - Fayum Portrait of a Man.jpg|Портрет невідомого в золотому вінку ( Фаюмський портрет )
</gallery>

=== Артефакти. Художній музей Волтерс ===
<gallery widths="200px" heights="200px">
File:Egyptian - Model of a Composite Capital with Grid on the Top - Walters 2252.jpg|Капітель, верхня частина колони в єгипетській споруді, вапняк, греко-римський період, 2 ст. до н.е.
File:Egyptian - Bes Mask - Walters 481661.jpg|Бес, маска, давньоєгипетський фаянс із синьо-зеленою поливою, греко-римський період
File:Offering vessel of Pepi I.jpg|Алебастрова ваза з написами Пепі І.
File:Egyptian - Ostracon with a Royal Head - Walters 321.jpg|Уламок вапняка (остракон) з начерком рук і голови фараона ([[портрет]] Сеті І ?), бл. 1280 р до н.е.
File:Egyptian - Vessel with Feather Pattern - Walters 4733.jpg|Скляна ваза з кольорового скла, до 950 р. до н.е.
File:Egyptian - A Complete Set of Canopic Jars - Walters 41171, 41172, 41173, 41174 - Group.jpg|Чотири канопи, контейнери для органів померлого, з різними кришками
File:Egyptian - Group of 16 Amulets Strung as a Necklace - Walters 481685-1699 - View A.jpg|Комплект старовинних амулетів на єдиній мотузці, [[фаянс]], синя полива
</gallery>

=== Артефакти. Державний Ермітаж ===
<gallery widths="200" heights="200">
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Каган М. С. Морфология искусства. — Л.: Искусство, 1972. — 440 с. — 20 000 экз.
* Чегодаева А. Д. Всеобщая история искусств. — М.: Искусство, 1956.
* Матье М.Э. Искусство Древнего Египта. — М.: Искусство, 1970. — 197 с.
* Афанасьева В.К., В. Луконин, Н. Померанцева. Искусство Древнего Востока. — М.: Искусство, 1976. — 375 с.
* Пунин А.Л. Искусство Древнего Египта. Раннее царство. Древнее царство.. — СПб, 2008. — 464 с.
* Косидовский З. Когда Солнце было Богом.. — М., 1970.

{{Refimprove|date=грудень 2014}}
{{Портал|Історія|Мистецтво}}
{{Стародавній Єгипет}}

[[Категорія:Мистецтво Стародавнього Єгипту]]


text:
# Трещероваць
45°36′ пн. ш. 15°31′ сх. д. / 45.60° пн. ш. 15.52° сх. д.
Трещероваць (хорв. Trešćerovac) — населений пункт у Хорватії, в Карловацькій жупанії у складі міста Озаль.

## Населення
Населення за даними перепису 2011 року становило 84 осіб.
Динаміка чисельності населення поселення:

wikiname: ukwiki

title: Трещероваць

in_language: uk

wikitext:
{{coord|45.60|15.52|display=title}}
{{Infobox Settlement
| name = Трещероваць
| other_name = Trešćerovac
| image_skyline =
| pushpin_map = Хорватія
| latd = 45.60| latNS = N
| longd = 15.52| longEW = E
| subdivision_type = [[Країна]]
| subdivision_name = {{CRO}}
| subdivision_type1 = [[Адміністративний поділ Хорватії|Жупанія]]
| subdivision_name1 = [[Карловацька жупанія|Карловацька]]
| population_as_of = 2011
| population_total = 84
| website =
| postal_code =
| postal_code_type = Поштовий індекс
| elevation_m =
| timezone = UTC+1
}}
'''Трещероваць''' ({{lang-hr|Trešćerovac}}) — населений пункт у [[Хорватія|Хорватії]], в [[Карловацька жупанія|Карловацькій жупанії]] у складі міста [[Озаль]].

== Населення ==
Населення за даними перепису 2011 року становило 84 осіб<ref name="census2011">{{cite web
|url=https://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup04.html
|title=Перепис населення 2011 року
|publisher=Хорватське бюро статистики
|language=хорв.
|accessdate=30 січня 2018
|archive-date=4 червня 2017
|archive-url=https://web.archive.org/web/20170604085517/http://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup04.html
}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170604085517/http://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup04.html |date=2017-06-04 }}</ref>.

Динаміка чисельності населення поселення<ref name="populationHistory">{{cite web
|url=https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_path=Naselja%20i%20stanovništvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovništvo__Naselja&px_tableid=Tabela4_04.px&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovništvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3
|title=Чисельність населення за роками
|publisher=Хорватське бюро статистики
|language=хорв.
|accessdate=30 січня 2018
|archive-date=9 травня 2021
|archive-url=https://web.archive.org/web/20210509033243/https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_path=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovni%C5%A1tvo__Naselja&px_tableid=Tabela4_04.px&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3
}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210509033243/https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_path=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovni%C5%A1tvo__Naselja&px_tableid=Tabela4_04.px&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3 |date=2021-05-09 }}</ref>:
{{Демографія/Діаграма населення
|Ширина зображення=500
|Висота зображення=300
|Максимум шкали=200
|Крок більшої шкали=50
|Крок меншої шкали=10
|Колір стовпця=rgb(0,0.6,0.85)
|Рік1=1857|Значення1=65
|Рік2=1869|Значення2 =62
|Рік3=1880|Значення3 =60
|Рік4=1890|Значення4 =72
|Рік5=1900|Значення5 =65
|Рік6=1910|Значення6 =54
|Рік7=1921|Значення7 =57
|Рік8=1931|Значення8 =54
|Рік9=1948|Значення9 =124
|Рік10=1953|Значення10 =96
|Рік11=1961|Значення11 =85
|Рік12=1971|Значення12 = 66
|Рік13=1981|Значення13 = 53
|Рік14=1991|Значення14 = 124
|Рік15=2001|Значення15 = 108
|Рік16=2011|Значення16 = 84
}}

== Примітки ==
{{Портал|Хорватія}}
{{reflist}}

{{Карловацька жупанія}}

{{Croatia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Хорватії]]
[[Категорія:Карловацька жупанія]]

title: Координати: 45°36′ пн. ш. 15°31′ сх. д. / 45.60° пн. ш. 15.52° сх. д.

Країна: Хорватія

Жупанія: Карловацька

Населення (2011)


text:
# Карл фон Гебель
Лицар Карл Іммануель Ебергард фон Гебель (нім. Karl Immanuel Eberhard Ritter von Goebel; 8 березня 1855, Біллігайм — 9 жовтня 1932, Мюнхен) — німецький ботанік. Мав лицарське звання.

## Біографія
Карл Іммануель Ебергард фон Гебель народився 8 березня 1855 року в Біллігаймі. Вивчав богослов'я і філософію у Тюбінгенському університеті; там же слухав лекції з зоології професора Вільгема Гофмейстера.
Багато зробив для вивчення морфології вищих рослин. До його головних праць належать «Organographie der Pflanzen» (1898) і «Vergleichende Entwickelungsgeschichte der Pflanzenorgane» (1883). З 1892 року дійсний, а з 1908 почесний член Московського товариства випробувачів природи. Іноземний член-кореспондент Російської академії наук з 06 грудня 1924 по розряду біологічних наук (ботаніка). Іноземний член Лондонського королівського товариства (1926), Національної академії наук США (1932).
Представник органографічного напрямку в морфології рослин, що розглядає структури рослин в зв'язку з їх фізіологічною функцією і мало цікавиться питаннями філогенії. Велике значення мають його роботи з порівняльної ембріології вищих рослин і ботанічної географії (здійснив численні подорожі в країни Азії, Америки, Австралії).
Карл Іммануель Ебергард фон Гебель помер 9 жовтня 1932 року в місті Мюнхені.

title: Карл фон Гебель

wikitext:
{{Науковець
|сайт =
}}{{Систематик}}
{{Однофамільці|Гебель}}
Лицар '''Карл Іммануель Ебергард фон Гебель''' ([[Німецька мова|нім]]. Karl Immanuel Eberhard Ritter von Goebel; [[8 березня]] [[1855]], [[Біллігайм]] — [[9 жовтня]] [[1932]], [[Мюнхен]]) — німецький ботанік. Мав лицарське звання.

== Біографія ==
Карл Іммануель Ебергард фон Гебель народився 8 березня 1855 року в Біллігаймі. Вивчав богослов'я і філософію у [[Тюбінгенський університет|Тюбінгенському університеті]]; там же слухав лекції з зоології професора [[Вільгельм Гофмейстер|Вільгема Гофмейстера]].

Багато зробив для вивчення морфології вищих рослин. До його головних праць належать «''Organographie der Pflanzen''» (1898) і «''Vergleichende Entwickelungsgeschichte der Pflanzenorgane''» (1883). З 1892 року дійсний, а з 1908 почесний член Московського товариства випробувачів природи. Іноземний член-кореспондент [[Академія наук СРСР|Російської академії наук]] з 06 грудня 1924 по розряду біологічних наук (ботаніка)<ref>{{Співробітник РАН|50027|Карла Иммануэля Эбергарда фон Гебеля}}</ref>. Іноземний член [[Лондонське королівське товариство|Лондонського королівського товариства]] (1926)<ref>
 [https://collections.royalsociety.org/DServe.exe?dsqIni=Dserve.ini&dsqApp=Archive&dsqCmd=Show.tcl&dsqDb=Persons&dsqPos=0&dsqSearch=%28%28text%29%3D'Goebel'%29 Goebel; Karl Immanuel Eberhard Ritter von (1855 - 1932)]{{Недоступне посилання}} {{ref-en}}
</ref>, [[Національна академія наук США|Національної академії наук США]] (1932)<ref>
 [http://www.nasonline.org/member-directory/deceased-members/20001241.html Karl ER von Goebel] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180818182059/http://www.nasonline.org/member-directory/deceased-members/20001241.html |date=18 серпня 2018 }} {{ref-en}}
</ref>.

Представник органографічного напрямку в морфології рослин, що розглядає структури рослин в зв'язку з їх фізіологічною функцією і мало цікавиться питаннями філогенії. Велике значення мають його роботи з порівняльної ембріології вищих рослин і ботанічної географії (здійснив численні подорожі в країни Азії, Америки, Австралії).

Карл Іммануель Ебергард фон Гебель помер 9 жовтня 1932 року в місті Мюнхені.

== Примітки ==
<references group="" responsive=""></references>

== Література ==

* Гёбель (Goebel) Карл // Большая советская энциклопедия : [в 30 т.] / гл. ред.  А. М. Прохоров. — 3-е изд. — М. : Советская энциклопедия, 1969—1978.

== Посилання ==

* {{ВТ-ЕСБЕ|Гебель, немецкий ботаник}}

{{DEFAULTSORT:Гебель, Карл фон}}
{{нормативний контроль}}
[[Категорія:Кавалери Баварського ордена Максиміліана «За досягнення в науці та мистецтві»]]
[[Категорія:Науковці Мюнхенського університету]]
[[Категорія:Науковці Марбурзького університету]]
[[Категорія:Викладачі Страсбурзького університету]]
[[Категорія:Члени Шведської королівської академії наук]]
[[Категорія:Члени Прусської академії наук]]
[[Категорія:Іноземні члени Лондонського королівського товариства]]
[[Категорія:Члени Баварської академії наук]]
[[Категорія:Члени-кореспонденти АН СРСР]]
[[Категорія:Німецькі ботаніки]]
[[Категорія:Випускники Тюбінгенського університету]]
[[Категорія:Вікіпедія:Статті з іншим значенням на Вікіданих]]
[[Категорія:Померли в Мюнхені]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Померли 1932]]
[[Категорія:Померли 9 жовтня]]
[[Категорія:Уродженці Баден-Вюртембергу]]
[[Категорія:Народились 1855]]
[[Категорія:Народились 8 березня]]
[[Категорія:Сторінки з неперевіреними перекладами]]
[[Категорія:Члени Національної Академії дей-Лінчей]]

title: нім. Karl von Goebel

Народився: 8 березня 1855[…] · Біллігайм

Помер: 9 жовтня 1932[…] (77 років) · Мюнхен, Німецький Райх

Місце проживання: Німеччина

Країна: Німеччина

Діяльність: ботанік, викладач університету, фізіолог

Alma mater: Тюбінгенський університет · Страсбурзький університет

Галузь: ботаніка, порівняльна анатомія, comparative physiologyd і фізіологія рослин

Заклад: Мюнхенський університет Людвіга-Максиміліана · Марбурзький університет · Грайфсвальдський університет · Мюнхенський технічний університет · Ростоцький університет

Науковий керівник: Вільгельм Гофмейстер

Аспіранти, докторанти: Friedrich Karl Johann Vaupeld

Членство: Лондонське королівське товариство · Баварська академія наук · Академія наук СРСР · Шведська королівська академія наук · Королівське фізіографічне товариство в Лундіd · Національна академія дей-Лінчей · Російська академія наук · Прусська академія наук · Національна академія наук США · Туринська академія наук

Нагороди: медаль Ліннея (1931) почесний член Королівського товариства Единбургаd іноземний член Лондонського королівського товариства (29 квітня 1926) Почесна золота монета столиці держави Мюнхенаd Honorary Fellow of the Royal Society Te Apārangid (1901)


text:
# Герб Козельця
Герб Козельця — срібний козел із золотими рогами та ратицями і золотою кулею з хрестом на спині. За задумом авторів герба козел символізував назву міста, тому є промовистим. Адже за однією з легенд (якої і сьогодні дотримується більшість дослідників-топонімістів) назва «Козелець» походить від давньоруського слова «Козелес» — тобто «Козячий ліс» (місце, де багато диких кіз).
Куля з хрестом символізують державу, адже Козелець на час надання герба, був сотенним містом Київського полку, а в 1669–1782 роках став його адміністративним центром.

## Історичні герби Козельця
Герб Козельця відомий ще з міських печаток 1656 року. Привілеєм короля Яна Казимира 1663 року також фіксувалися герб і прапор міста.
Герб періоду Російської імперії — формально перезатверджений 4 червня 1782 р. Уніфікований в 1857. Існував до 1917. Такий герб місто отримало ще за польського володарювання, російська влада лише підтвердили вже існуючий герб. В червоному полі срібний цап, а на ньому — золота держава з хрестом. Як бачимо, сучасний герб дещо відрізняється від нього. Зокрема козел на гербі російського періоду не має золотих ратиць та рогів.
Крім того, існує також проєкт Б. Кене — розроблений 18 травня 1865. У червоному щиті срібний цап з чорними очима, язиком, рогами і копитами, що несе на спині золоту державу. У вільній частині герб Чернігівської губернії. Щит увінчаний срібною міською короною з трьома вежками та обрамований двома золотими колосками, оповитими Олександрівською стрічкою.
Проте за іншою легендою, назва «Козелець» походить від слова «козельці» — лугові квіти, що квітнуть ранньої весни. Ці маленькі жовтенькі квіти і понині ваблять до себе медоцвітом бджіл на лугах біля річки Остер.
Можливо саме тому на гербі радянського періоду у п'ятикутному лазуровому щиті — червоний щиток, у якому золота квітка козельця. Над квіткою — золоті серп і молот, над щитком — золота назва міста українською мовою.
Герб Козельця радянського періоду — затверджений 6 лютого 1984 р. рішенням N16 виконавчого комітету міської ради.

## Галерея
- Герб Козельця 1663-1782 (реконструкція)
- Герб російського періоду 1782-1918
- Герб Козельця (проєкт Б. Кене) 1865
- Герб Козельця радянського періоду 1984-

title: Герб Козельця

wikitext:
{{Картка герба
|назва              = Герб Козельця
|зображення         = Gerb Kozelets.jpg
|зображення_розмір  = 200px
|середній           =
|середній_розмір    =
|середній_підпис    =
|малий              =
|малий_розмір       =
|малий_підпис       =
|зображення2        =
|зображення2_розмір =
|зображення2_підпис =
|зображення3        =
|зображення3_розмір =
|зображення3_підпис =
|носій              = [[Козелець]]
|дата_затвердження  =
|нашоломник         =
|корона             =
|шолом              =
|щит                =
|щитотримачі        =
|основа             =
|девіз              =
|ордени             =
|інші_елементи      =
|ранні_версії       =
|використання       =
}}

'''''Герб Козельця''''' — срібний козел із золотими рогами та ратицями і золотою кулею з хрестом на спині. За задумом авторів [[герб]]а козел символізував назву міста, тому є [[Промовистий герб|промовистим]]. Адже за однією з легенд (якої і сьогодні дотримується більшість дослідників-топонімістів) назва «[[Козелець]]» походить від давньоруського слова «Козелес» — тобто «Козячий ліс» (місце, де багато диких кіз).

Куля з хрестом символізують державу, адже [[Козелець]] на час надання [[герб]]а, був сотенним містом [[Київський полк|Київського полку]], а в [[1669]]–[[1782]] роках став його [[адміністративний центр|адміністративним центром]].

== Історичні герби Козельця ==
Герб [[Козелець|Козельця]] відомий ще з міських печаток [[1656]] року. Привілеєм короля [[Ян II Казимир|Яна Казимира]] [[1663]] року також фіксувалися [[герб]] і [[прапор]] міста.

[[Герб]] періоду [[Російська імперія|Російської імперії]] — формально перезатверджений [[4 червня]] [[1782]] р. Уніфікований в [[1857]]. Існував до [[1917]]. Такий [[герб]] місто отримало ще за польського володарювання, російська влада лише підтвердили вже існуючий [[герб]]. В червоному полі срібний цап, а на ньому — золота держава з хрестом. Як бачимо, сучасний [[герб]] дещо відрізняється від нього. Зокрема козел на [[герб]]і російського періоду не має золотих ратиць та рогів.

Крім того, існує також проєкт Б. Кене — розроблений [[18 травня]] [[1865]]. У червоному щиті срібний цап з чорними очима, язиком, рогами і копитами, що несе на спині золоту державу. У вільній частині [[герб]] [[Чернігівська губернія|Чернігівської губернії]]. Щит увінчаний срібною міською короною з трьома вежками та обрамований двома золотими колосками, оповитими [[Олександрівська стрічка|Олександрівською стрічкою]].

Проте за іншою легендою, назва «[[Козелець]]» походить від слова «козельці» — лугові квіти, що квітнуть ранньої весни. Ці маленькі жовтенькі квіти і понині ваблять до себе медоцвітом бджіл на лугах біля [[Остер (притока Десни)|річки Остер]].

Можливо саме тому на [[герб]]і радянського періоду у п'ятикутному лазуровому щиті — червоний щиток, у якому золота квітка козельця. Над квіткою — золоті серп і молот, над щитком — золота назва міста українською мовою.

Герб Козельця радянського періоду — затверджений [[6 лютого]] [[1984]] р. рішенням N16 виконавчого комітету міської ради.

== Галерея ==
<gallery style="margin:2px auto; text-align:center">
Зображення:Kozelets gerb 1663.JPG|Герб Козельця [[1663]]-[[1782]] (реконструкція)
Зображення:Kozele r.gif|Герб російського періоду [[1782]]-[[1918]]
Зображення:Kozelets gerb 1865.JPG|Герб Козельця (проєкт Б. Кене) [[1865]]
Зображення:Kozelets gerb 1984.JPG|Герб Козельця радянського періоду [[1984]]-
</gallery>
{{clear}}

== Див. також ==
* [[Прапор Козельця]]
* [[Козелець]]

== Джерела ==
* М. Будлянський, [[Сапон Володимир Миколайович|В. Сапон]] «Мандрівка по вертикалі» // Редакційно-видавничий комплекс «Деснянська правда», — Чернігів: 1994 р., 80 стор.
* А.Гречило, Ю.Савчук, I.Сварник «Герби міст України (XIV–I пол.XX ст.)»
* Желіба І., Желіба О. Історія міських гербів Чернігівщини // Сіверянський літопис. – 1997. - № 3. – С. 38-41.

== Посилання ==
* [http://www.kozeletslife.com/index.php?option=com_content&view=article&id=375:2010-10-31-17-33-31&catid=43:2010-04-29-20-52-40&Itemid=13 Козелецький районний портал] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120323184236/http://www.kozeletslife.com/index.php?option=com_content&view=article&id=375:2010-10-31-17-33-31&catid=43:2010-04-29-20-52-40&Itemid=13 |date=23 березня 2012 }}
* [http://geraldika.ru/symbols/8432 Українська гаральдика на Геральдика.ру] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111226164553/http://geraldika.ru/symbols/8432 |date=26 грудня 2011 }}
* [http://www.heraldicum.ru/ukraine/towns/kozelec.htm Геральдикум] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100428083810/http://heraldicum.ru/ukraine/towns/kozelec.htm |date=28 квітня 2010 }}

{{Герби районних центрів Чернігівської області}}

[[Категорія:Герби селищ Чернігівської області|Козелець]]
[[Категорія:Козелець]]

title: Деталі

Носій: Козелець


text:
# Студентське містечко Львівської політехніки
Студентське містечко Національного університету «Львівська політехніка» — житлово-побутовий комплекс, що об'єднує:
- гуртожитки для студентів, студентських сімей, аспірантів, слухачів підготовчих відділень, абітурієнтів і студентів інших підрозділів університету, де більш ніж 7 тис. студентів проживають, відпочивають;
- житлові будинки, що є на балансі університету.

Студмістечко — окремий структурний підрозділ Національного університету «Львівська політехніка», який керується у своїй діяльності законодавством України, типовим положенням про студентський гуртожиток навчального закладу Міністерства освіти і науки України, Статутом Національного університету «Львівська політехніка» та Положенням про Студентське містечко.
У студентському містечку функціонує 3 спортивні майданчики, бібліотека, 3 спортивних зали, створено умови для обслуговування студентів (студентський магазин, перукарні), у найближчому майбутньому функціонуватиме інтернет-кафе.
Головна мета діяльності студентського містечка — задоволення потреб студентів, аспірантів, студентських сімей, слухачів підготовчих відділень у забезпеченні житлом, створенні для них належних умов для проживання, занять, відпочинку, розвиткові фізичної культури та проведення просвітницької та виховної роботи, а також:
- надання додаткових послуг: копіювально-множильних, у сфері харчування, медичного, бібліотечного, перукарського обслуговування, зв'язку, ремонту одягу, взуття, користування комп'ютерами та інших, використовуючи приміщення нежитлового фонду;
- зміцнення матеріально-технічної бази студентського містечка.

Вільні місця в гуртожитках користаються для створення кімнат для приїжджих чи поселення співробітників та інших осіб у встановленому положенням ладу.

## Зв'язок діяльності з навчальним процесом
Відповідно до мети своєї діяльності, студмістечко бере участь у створенні умов для підготовки спеціалістів, магістрів та аспірантів «Львівської політехніки», здійсненні виховної та профорієнтаційної роботи.
Студмістечко співпрацює з деканатами з питань забезпечення умов для навчання, проживання, відпочинку, розвитку фізичної культури та проведення просвітницької й виховної роботи зі студентами, спільним фінансуванням першочергових заходів для забезпечення таких умов.
Умови співпраці визначаються угодою між деканатом і студмістечком.
Студенти, магістранти та аспіранти можуть працювати в студмістечку у вільний від навчання час, під час практики, канікул.

## Духовне життя
- 2005 р. в містечку біля адміністративного корпусу встановлено фігуру Божої Матері.
- У 2006 році з ініціативи кількох студентів Львівської духовної семінарії Святого Духа, які розпочали свою діяльність у гуртожитках Львівської політехніки, розпочав діяльність Центр студентського капеланства під керівництвом о. Богдана Грушевського — головного студентського капелана Львівської архієпархії УГКЦ. Незабаром виникли перші у м. Львові студентські каплиці в гуртожитках Львівської політехніки.
- 21 листопада 2006 р. в гуртожитку N9 Центром СК в особі о. Степана Суса та священнослужителів УПЦ КП було освячено першу каплицю на території студмістечка.
- 4 грудня 2006 р. освячено вже другу каплицю на території студмістечка в гуртожитку № 15. Патронами нової каплиці стали святі рівноапостольні Володимир та Ольга.
- 14 жовтня 2008 р. в гуртожитку № 8 відбулася урочиста посвята чергової студентської каплички на честь Покрови Пресвятої Богородиці. Це вже третя каплиця, яка діє у студентському містечкові НУ «Львівська політехніка»
- 2 травня 2009 р. відбулось освячення хреста та місця під забудову студентського храму св. Олексія. Посвячення проводив архієпископ Львівський Ігор Возьняк, спільно зі студентськими капеланами.
- 18 грудня 2009 р. відбулось освячення студентського храму блаженного священномученика Олексія Зарицького.
- Нині Центр студентського капеланства є потужною структурою, яка розширяє свою діяльність. Основна праця відбувається в студентському храмі, де студенти НУ «Львівська політехніка» беруть участь у різних проектах.

wikitext:
{| align="right" class="infobox" style="font-size:90%"
|+
!colspan="2" bgcolor="lightblue" style="font-size:110%" |'''[[Студентське містечко]]
Національного університету «[[Львівська політехніка]]»'''
|-----
! colspan="2" | [[Файл:Lviv_Polytechnic_Campus_Gerb.jpg|80px|Герб Студмістечка]]
|-----
| '''Засноване:'''
| гуртожиток № 1 побудований [[1927]] р.<ref>{{Cite web |url=http://politeh.ridne.net/node/137 |title=«Приватизовані» гуртожитки (politeh.ridne.net, 3.17.2008) |accessdate=12 січня 2013 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20110208213209/http://politeh.ridne.net/node/137 |archivedate=8 лютого 2011 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110208213209/http://politeh.ridne.net/node/137 |date=2011-02-08 }}</ref>
|-----
| '''Приналежність:'''
| [[Національний університет «Львівська політехніка»|НУ «Львівська політехніка»]]
|-----
!colspan="2" bgcolor="lightblue" |'''Контакти'''
|-----
| '''Директор:'''
| Гельжинський Ігор Ігорович
|-----
| '''Адреса:'''
| вул. Лукаша, 1, 79012, [[Львів]], [[Україна]]
|-----
| '''Мапа:'''
| [https://www.google.com/maps/d/u/0/viewer?mid=1XyyRRhNBILd6f-tOBt0HYyGeISw&hl=en_US maps.google.com/студмістечко]
|-----
| '''Вебсторінка:'''
| [http://www.lp.edu.ua/pro-studmistechko lp.edu.ua/pro-studmistechko] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170205100750/http://www.lp.edu.ua/pro-studmistechko |date=5 лютого 2017 }}
|-----
!colspan="2" bgcolor="lightblue" |'''Схематичне розташування'''

|-----
! colspan="2" |
[[Файл:Lviv Polytechnic Campus plan lower zone.jpg|thumb|350px|
План долішніх гуртожитків ([[Вулиця Лукаша (Львів)|вул. Лукаша]], [[Вулиця Бой-Желенського|Бой-Желенського]], [[Вулиця Відкрита (Львів)|Відкрита]], [[Вулиця Карпинця (Львів)|Карпинця]], [[Вулиця Сахарова (Львів)|Сахарова]])

№ 1 вул. Бой-Желенського, 14; № 3 вул. Карпинця, 27

№ 4 вул. Сахарова, 25; № 5 вул. Лукаша, 4

№ 6 вул. Сахарова, 27; № 7 вул. Лукаша, 1

№ 8 вул. Сахарова, 23; № 9 вул. Лукаша, 2

№ 10 вул. Відкрита, 1; № 11 вул. Лукаша, 5

Центральні теплові пункти № 5 (ЦТП-5), № 12 (ЦТП-12)

Насосна станція]]

|-----
! colspan="2" |
[[Файл:Lviv Polytechnic Campus plan upper zone.jpg|center|thumb|350px|
План горішніх гуртожитків ([[Вулиця Академіка Лазаренка (Львів)|вул. Лазаренка]])

№ 12 вул. Лазаренка, 38

№ 13 вул. Лазаренка, 36

№ 14 вул. Лазаренка, 40

№ 15 вул. Лазаренка, 42

Торгово-побутовий комплекс (вул. Лазаренка)

Водонакопичувальний комплекс (вул. Лазаренка)]]

|+
|}

'''[[Студентське містечко]] Національного університету «[[Львівська політехніка]]»''' — житлово-побутовий комплекс, що об'єднує:
* [[гуртожиток|гуртожитки]] для [[студент]]ів, студентських сімей, [[аспірант]]ів, слухачів підготовчих відділень, [[абітурієнт]]ів і студентів інших підрозділів університету, де більш ніж 7 тис. студентів проживають, відпочивають;
* житлові будинки, що є на балансі університету.

Студмістечко — окремий структурний підрозділ Національного університету «Львівська політехніка», який керується у своїй діяльності законодавством України, типовим положенням про студентський гуртожиток навчального закладу [[Міністерство освіти і науки України|Міністерства освіти і науки України]], Статутом Національного університету «Львівська політехніка» та [[Положення]]м про Студентське містечко.

У студентському містечку функціонує 3 спортивні майданчики, бібліотека, 3 спортивних зали, створено умови для обслуговування студентів (студентський магазин, перукарні), у найближчому майбутньому функціонуватиме інтернет-кафе.

Головна мета діяльності студентського містечка — задоволення потреб студентів, аспірантів, студентських сімей, слухачів підготовчих відділень у забезпеченні житлом, створенні для них належних умов для проживання, занять, відпочинку, розвиткові фізичної культури та проведення просвітницької та виховної роботи, а також:
* надання додаткових послуг: копіювально-множильних, у сфері харчування, медичного, бібліотечного, перукарського обслуговування, зв'язку, ремонту одягу, взуття, користування комп'ютерами та інших, використовуючи приміщення нежитлового фонду;
* зміцнення матеріально-технічної бази студентського містечка.

Вільні місця в гуртожитках користаються для створення кімнат для приїжджих чи поселення співробітників та інших осіб у встановленому положенням ладу.

== Зв'язок діяльності з навчальним процесом ==

Відповідно до мети своєї діяльності, студмістечко бере участь у створенні умов для підготовки спеціалістів, магістрів та аспірантів «Львівської політехніки», здійсненні виховної та профорієнтаційної роботи.

Студмістечко співпрацює з деканатами з питань забезпечення умов для навчання, проживання, відпочинку, розвитку фізичної культури та проведення просвітницької й виховної роботи зі студентами, спільним фінансуванням першочергових заходів для забезпечення таких умов.

Умови співпраці визначаються угодою між деканатом і студмістечком.

Студенти, магістранти та аспіранти можуть працювати в студмістечку у вільний від навчання час, під час практики, канікул.

== Духовне життя ==
* 2005 р. в містечку біля адміністративного корпусу встановлено фігуру [[Діва Марія|Божої Матері]].
* У 2006 році з ініціативи кількох студентів Львівської духовної семінарії Святого Духа, які розпочали свою діяльність у гуртожитках Львівської політехніки, розпочав діяльність [[Центр Студентського Капеланства (ЦСК) ЛА УГКЦ|Центр студентського капеланства]] під керівництвом о. Богдана Грушевського — головного студентського капелана Львівської архієпархії [[Українська греко-католицька церква|УГКЦ]]. Незабаром виникли перші у м. Львові студентські каплиці в гуртожитках Львівської політехніки.
* 21 листопада 2006 р. в гуртожитку N9 Центром СК в особі о. Степана Суса та священнослужителів УПЦ КП було освячено першу каплицю на території студмістечка.
* 4 грудня 2006 р. освячено вже другу каплицю на території студмістечка в гуртожитку № 15. Патронами нової каплиці стали святі рівноапостольні [[Володимир Святославич|Володимир]] та [[Ольга (княгиня)|Ольга]].
* 14 жовтня 2008 р. в гуртожитку № 8 відбулася урочиста посвята чергової студентської каплички на честь Покрови [[Діва Марія|Пресвятої Богородиці]]. Це вже третя каплиця, яка діє у студентському містечкові НУ [[Національний університет «Львівська політехніка»|«Львівська політехніка»]]
* 2 травня 2009 р. відбулось освячення хреста та місця під забудову [[Церква Блаженного Олексія (Львів)|студентського храму св. Олексія]]. Посвячення проводив архієпископ Львівський [[Ігор (Возьняк)|Ігор Возьняк]], спільно зі студентськими капеланами.
* 18 грудня 2009 р. відбулось освячення [[Церква Блаженного Олексія (Львів)|студентського храму блаженного священномученика Олексія Зарицького]].
* Нині Центр студентського капеланства є потужною структурою, яка розширяє свою діяльність. Основна праця відбувається в студентському храмі, де студенти НУ «Львівська політехніка» беруть участь у різних проектах.

== Див. також ==
* [[Кампус]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.lp.edu.ua/pro-studmistechko Про студентське містечко Національного університету «Львівська політехніка»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170205100750/http://www.lp.edu.ua/pro-studmistechko |date=5 лютого 2017 }}
* [http://lp.edu.ua Офіційна сторінка Національного Університету «Львівська Політехніка»]
* [https://web.archive.org/web/20170205181712/http://www.lp.edu.ua/content/poryadok-poselennya-u-gurtozhytky Порядок поселення до гуртожитків Львівської політехніки у 2016/2017 навчальних роках]

[[Категорія:Львівська політехніка]]

title: Герб Студмістечка

Засноване: гуртожиток № 1 побудований 1927 р.

Приналежність: НУ «Львівська політехніка»

title: Контакти

Директор: Гельжинський Ігор Ігорович

Адреса: вул. Лукаша, 1, 79012, Львів, Україна

Вебсторінка: lp.edu.ua/pro-studmistechko [Архівовано 5 лютого 2017 у Wayback Machine.]


text:
# Отто Георг Тірак
Отто Георг Тірак (нім. Otto Georg Thierack) — німецький державний діяч, групенфюрер СА (1942). Президент Народної судової палати (1936—1942), рейхсміністр юстиції Німеччини (1942—1945).

## Життєпис
Тірак вивчав юриспруденцію в Марбургському і Лейпцизькому університетах; в лютому 1914 отримав ступінь доктора права. Добровольцем брав участь у Першій світовій війні, дослужився до лейтенанта, був нагороджений Залізним хрестом 2-го ступеня.
У 1918 році демобілізований; практикуючий юрист в Лейпцигу. У 1920 вступив на державну службу асессором. У 1921 призначений громадським обвинувачем земельного суду в Лейпцигу, в 1926 — Вищого земельного суду в Дрездені.
1 серпня 1932 року вступив у НСДАП.
Після приходу до влади нацистів в 1933 році призначений міністром юстиції Саксонії. У 1935 став віце-президентом Імперської судової палати в Лейпцигу і уповноваженим Імперського міністерства юстиції щодо уніфікації земельної юстиції. При створенні посади президента Народної судової палати 1 травня 1936 призначений її президентом.
З серпня 1939 по квітень 1940 року служив в армії, капітан. 24 серпня 1942 призначений імперським міністром юстиції і президентом Академії німецького права.
21 квітня 1943 року санкціонував депортацію польських і єврейських в'язнів з тюрем Імперського міністерства юстиції в концтабори.
Зберіг посаду в уряді К. Деніца. У травні 1945 заарештований британськими військами. Мав постати перед американським процесом над нацистськими суддями, проте наклав на себе руки в таборі для переміщених осіб Зеннелагер.

## Нагороди
- Залізний хрест 2-го класу
- Орден Альберта (Саксонія), лицарський хрест 2-го класу з мечами
- Почесний хрест (Ройсс) з короною і мечами
- Почесний хрест ветерана війни з мечами
- Золотий партійний знак НСДАП

title: Отто Георг Тірак

wikitext:
{{особа
|жінка =
|оригінал імені = {{lang-de|Otto Georg Thierack}}
|зображення =
|дата народження =
|місце народження =
|дата смерті =
|місце смерті =
|поховання =
|громадянство =
|національність =
|військове звання =
|партія =
|нагороди = {{(!}}
{{!}}{{Залізний хрест 2-го класу}}{{!!}}{{Лицарський хрест 2-го класу ордена Альберта (Саксонія)}}{{!!}}{{Почесний хрест (Ройсс)}}
{{!}}-
{{!}}{{Почесний хрест ветерана війни}}{{!!}}{{Золотий знак НСДАП}}
{{!)}}
}}

'''Отто Георг Тірак''' ({{lang-de|Otto Georg Thierack}}) — [[Третій Рейх|німецький]] державний діяч, [[Группенфюрер|групенфюрер]] [[Штурмові загони|СА]] (1942). Президент Народної судової палати (1936—1942), [[рейхсміністр]] юстиції Німеччини (1942—1945).

== Життєпис ==
Тірак вивчав юриспруденцію в [[Марбурзький університет|Марбургському]] і [[Лейпцизький університет|Лейпцизькому університетах]]; в лютому 1914 отримав ступінь доктора права. Добровольцем брав участь у [[Перша світова війна|Першій світовій війні]], дослужився до лейтенанта, був нагороджений [[Залізний Хрест (Німеччина)|Залізним хрестом]] 2-го ступеня.

У 1918 році демобілізований; практикуючий юрист в [[Лейпциг]]у. У 1920 вступив на державну службу асессором. У 1921 призначений громадським обвинувачем земельного суду в Лейпцигу, в 1926 — Вищого земельного суду в [[Дрезден]]і.

1 серпня 1932 року вступив у [[Націонал-соціалістична робітнича партія Німеччини|НСДАП]].

Після [[Machtergreifung|приходу до влади нацистів]] в 1933 році призначений міністром юстиції Саксонії. У 1935 став віце-президентом Імперської судової палати в Лейпцигу і уповноваженим Імперського міністерства юстиції щодо уніфікації земельної юстиції. При створенні посади президента Народної судової палати 1 травня 1936 призначений її президентом.

З серпня 1939 по квітень 1940 року служив в армії, капітан. 24 серпня 1942 призначений імперським міністром юстиції і президентом Академії німецького права.

21 квітня 1943 року санкціонував депортацію польських і єврейських в'язнів з тюрем Імперського міністерства юстиції в концтабори.
[[Файл:Bundesarchiv Bild 183-J03166, Berlin, Amtsübernahme Dr. Thierack.jpg|міні|Зліва направо: [[Роланд Фрайслер]], [[Франц Шлегельбергер]], Отто Георг Тірак і [[Курт Ротенбергер]] (1942).]]
Зберіг посаду в [[Фленсбурзький кабінет|уряді]] [[Карл Деніц|К. Деніца]]. У травні 1945 заарештований британськими військами. Мав постати перед американським процесом над нацистськими суддями, проте наклав на себе руки в [[Табір переміщених осіб|таборі для переміщених осіб]] Зеннелагер.

== Нагороди ==

* [[Залізний Хрест (Німеччина)|Залізний хрест]] 2-го класу
* [[Орден Альберта (Саксонія)]], лицарський хрест 2-го класу з мечами
* [[Почесний хрест (Ройсс)]] з короною і мечами
* [[Почесний хрест ветерана війни]] з мечами
* [[Золотий партійний знак НСДАП]]

== Див. також ==
* [[Вальтер Бух]]
* [[Ганс Франк]]
* [[Роланд Фрайслер]]
* [[Вишинський Андрій Януарович]]

== Примітки ==
{{примітки}}

== Література ==

* Fred Duswald: ''Zur Bewertung des Volksgerichtshofs'', in: Rolf Kosiek / Olaf Rose (Hgg.): Der Große Wendig, Band 4, Edition Grabert im Hohenrain-Verlag, 3. Aufl., Tübingen 2017, S. 244–254
* ''Das Deutsche Führerlexikon'', Otto Stollberg G.m.b.H., Berlin 1934

== Посилання ==
{{commonscat|Otto Georg Thierack}}
*[http://www.dhm.de/lemo/html/biografien/ThierackOtto/ Biographical overview at the German Historical Museum] {{in lang|de}}

{{Члени кабінету Гітлера}}
{{DEFAULTSORT:Тірак, Отто Георг}}
{{нормативний контроль}}
[[Категорія:Політики Німеччини]]
[[Категорія:Лейтенанти (Саксонія)]]
[[Категорія:Німецькі військовики Першої світової війни]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни з Німеччини]]
[[Категорія:Міністри юстиції Німеччини]]
[[Категорія:Політики-самогубці]]
[[Категорія:Німецькі судді]]
[[Категорія:Рейхсміністри]]
[[Категорія:Самогубці, які отруїлися]]

title: нім. Otto Georg Thierack

Народився: 19 квітня 1889[…] · Вурцен, Amtshauptmannschaft Grimmad, округ Лейпциг, Саксонське королівство, Німецький Райх

Помер: 26 жовтня 1946 (57 років) · Падерборн, Детмольд, Північний Рейн-Вестфалія, Британська зона окупації Німеччини, Sennelagerd, Schloß Neuhaus/Sanded, Падерборн, Детмольд, Північний Рейн-Вестфалія, Британська зона окупації Німеччини або Civilian Internment Camp No. 7, Eselheided, Шлос-Гольте-Штукенброк, Німеччина · ·інтоксикація

Діяльність: суддя, політик

Alma mater: Марбурзький університет і Лейпцизький університет

Знання мов: німецька

Учасник: Перша світова війна і Друга світова війна

Членство: Corps Guestphalia et Suevoborussia Marburgd

Посада: Суддя Народного судуd, Федеральне міністерство юстиції Німеччиниd і Reich Minister of Justiced

Нагороди: | Залізний хрест 2-го класу | Лицарський хрест 2-го класу ордена Альберта (Саксонія) | Почесний хрест (Ройсс) | | Почесний хрест ветерана війни (для учасників бойових дій) | Золотий партійний знак НСДАП | |

title: Партія

Залізний хрест 2-го класу: Лицарський хрест 2-го класу ордена Альберта (Саксонія) · Почесний хрест (Ройсс)

Почесний хрест ветерана війни (для учасників бойових дій): Золотий партійний знак НСДАП


text:
# Сезон ДТМ 1984

##
В 1982 г. чемпіонат DRM змінив регламент, і став чемпіонатом з перегонів на витривалість. Для кузовних автомобілів було створено новий чемпіонат — Deutsche Productionwagen Meistershaft (DPM), в якому брали участь автомобілі групи А. На старт нового чемпіонату виходило до 40 автомобілів. Бали нараховувались за перші 18 місць, що зменшувало цінність перемоги. Чемпіоном став Фолькер Штричек, який жодного разу не переміг.

## Календар
| Дата       | Гонка                   | Дистанція                                           | Переможець                      |
| ---------- | ----------------------- | --------------------------------------------------- | ------------------------------- |
| 11.03.1984 | Золдер                  | 24 × 4,262 км = 102,288 км                          | Harald Grohs                    |
| 8.04.1984  | Хокенхаймринг           | 15 × 6,797 км = 101,955 км                          | без переможця                   |
| 13.05.1984 | АФУС                    | 7 × 8,110 км = 56,770 км 7 × 8,110 км = 56,770 км   | Manfred Trint Olaf Manthey      |
| 26.05.1984 | Flugplatz Mainz-Finthen | 45 × 2,300 км = 103,500 км                          | Per Stureson                    |
| 10.06.1984 | Fliegerhorst Wunstorf   | 20 × 5,050 км = 101,000 км                          | Manfred Trint                   |
| 17.06.1984 | Нюрбургринг             | 12 × 4,542 км = 54,504 км 12 × 4,542 км = 54,504 км | Manfred Trint Winfried Vogt     |
| 1.07.1984  | Норісринг               | 44 × 2,300 км = 101,200 км                          | Winfried Vogt                   |
| 8.07.1984  | Нюрбургринг             | 23 × 4,524 км = 104,466 км                          | Harald Grohs                    |
| 22.07.1984 | Diepholz                | 40 × 2,600 км = 104,000 км                          | Harald Grohs                    |
| 5.08.1984  | Хокенхаймринг           | 11 × 6,797 km = 74,767 км 11 × 6,797 км = 74,767 км | Peter Oberndorfer Manfred Trint |
| 19.08.1984 | Золдер                  | 24 × 4,262 км = 102,288 км                          | Harald Grohs                    |
| 23.09.1984 | Нюрбургринг             | 25 × 4,524 км = 113,550 км                          | Peter John                      |

## Золдер
Ранній початок сезону приніс низькі температури, дощ, і сніг в суботню кваліфікацію.
На старт вийшли 25 машин, серед яких сім BMW 635s, два Ровера, Форд Мустанг, Шевролет Камаро (хоча він залишився в паддоку більшу частину уїк-енда), чотири Alfetta і чимало інших автомобілів.
На кваліфікації Ван Оммен на Rover Vitesse зайняв поул-позицію за ним кваліфікувались Штук (BMW 635), Мантей (Ровер) — третій.
Важливо було вибрати правильні шини для перегонів — після дощу траса була мокрою. Штук лідирував весь час, але за два кола до кінця він втратив колесо, чим скористався Грохс, який і виграв першу гонку в історії ДТМ.

## Хоккенхайм
На другому етапі Штук був відсутнім у стартовому списку через те, що він брав участь в етапі ЕТСС на Vallelunga. Ван Оммен виборов поул-позицію, за ним кваліфікувався товариш по команді Мантей і третю позицію зайняв Грохс. Обидва Ровери зіткнулися з проблемами під час перегонів, так що на подіум прийшли Грохс-Штрицек-Оберндорфер. Після фінішу на двигуні Грохса були знайдені порушення: підйом клапана був занадто високим для двох циліндрів, і він був дискваліфікований, а оскільки технічна комісія не вважала, що цим Грохс отримав якусь перевагу, друге й третє місця залишилися без змін — тож гонка лишилася без переможця …

## АФУС
Ван Оммен знову кваліфікувався на поул, але йому всю гонку довелося змагатися з Трінтом на Форді — все було вирішено на останньому колі, коли він пропустив точку гальмування в першій шикані і пошкодив масляний картер і рульове управління Ровера, через що не зміг взяти участь у другому заїзді. Перший заїзд виграв Трінт на Форд Мустанг.
Пітер Джон почав з кінця пелотону і провів дуже вдалу гонку, яка принесла йому подіум, третє місце після фон Байерна.
У другому заїзді Трінт взяв на себе ініціативу, але незабаром був змушений заїхати на піт-стоп з двома проколами. Джон, втратив гальма і протаранив Грохса — через що обидва пілоти зійшли. На фініш з менш ніж секундою різниці між першим і четвертим місцями прийшли Мантей, фон Байерн, Штричек і Оберндорфер.

## Майнц-Фінтен
Гонка проводилась на трасі, прокладеній на аеродромі Mainz-Finthen. Поул позицію виборов Грохс. Перший виступ Volvo 240 Turbo, неодмінного учасника прегонів наступних двох років. Побідоносний дебют П. Стуресона. Він зайняв першу сходинку подіуму, на другій опинився Грохс, на третій — Штрицек. Під час гонки вперше в ДТМ було використано турбований двигун.

## Вунсторф
Трінт і Грохс домінували на практиці. Грохс лідирував під час гонки, але за чотири кола до кінця на його машині виникли проблеми з електроникою. Трінт перехватив першість і виграв гонку, Грохс прийшов лише другим. Фогт претендував на подіум, але на його БМВ 323i зламався важіль перемикання передач і він був змушений заїхати на піт-стоп. Штук стартував з кінця пелотону і фінішував третім.

## Нюрбургрінг
Оновлений Нюрбургрінг приймав шостий етап з DPM. Грохс зійшов з дистанції через паливний насос, Трінт перехопив лідерство у Грохса і виграв гонку, обійшовши обидва Ровера (Мантей і Ван Оммен).
У другому заїзді Мантей деякий час лідирував, але потім Грохс і Фогт випередили їх. Зрештою, Фогт виграв гонку, випередивши Грохса і Мантея

## Норісринг
Поул-позицію зайняв Стуресон, Грохс другий і маленький BMW 323і Фогта на третій позиції. Стуресон зійшов усього лише після одного кола з коробкою передач, а Грохс відкотився назад знову з проблемою паливного насосу. Так Фогт прийшов до фінішу переможцем, друге місце дісталося Мантею, більше ніж в 20 секундах позаду, за ним Брун і Штрицек. Форд Мустанг Трінта зіткнувся з Фордом Капрі Гартманна і вибув. Оберндорфер зійшов через поломку коробки передач.

## Нюрбургрінг
Знову боротьбі між Грохсом і Фогтом. Мантей зійшов з поломкою коробки передач. Гонку виграв Грохс, трохи більше секунди йому програв Фогт. Третім був Трінт і четвертим прийшов Штрицек — який вже отримав лідерство в чемпіонаті, попри те, що не виграв жодної гонки.

## Діпхольц
Пітер Джон на Шевролет Камаро здивував на практиці другим місцем, але потім його двигун вибухнув, — він не стартував. Фогт розбив свій автомобіль на першій практиці, а на другій він не зміг піднятися вище дев'ятого місця.
Поул позицію зайняв Грохс. Перша половина гонки відзначилася боротьбою між Грохсом і Трінтом, які зайняли перше і друге місця відповідно, Штрицек поступився позицією Оберндорферу, Фогту, а потім і Мантею. Фогт зумів прийти на четвертій позиції, програвши менше ніж півсекунди Оберндорферу.

## Хоккенхайм
Грохс домінував на практиці, і щоб зберегти свою надію на чемпіонський титул йому необхідно було фінішувати на подіумі. Але на третьому колі першого заїзду на його БМВ вибухнув двигун. Оберндорфер, після третьої позиції на практиці піднявся на першу позицію після вильоту Грохса. На етапі брали участь три Volvo 240 Turbo, дві з них зійшли, а Пер-Гуннар Андерссон фінішував другим. Третім прийшов Мантей на Ровер Вітессе. У Трінта виникли проблеми з коробкою передач, але він зміг фінішувати четвертим..
У другому заїзді, Оберндорфер намагався відібрати третю позицію у Фріче, але боротьба закінчилася тим, що обидва зіткнулися із огорожею і завершили перегони. Другий заїзд виграв Трінт, випередивши Мантея. Третім фінішував Фогт.

## Золдер
Команду Губін задовольняло друге місце Штрицека — так як він лідирував у чемпіонаті досить тривалий час, тепер же можна було претендувати на титул в останній гонці. Переможцем на етапі став Грохс — після боротьби з Фогтом (поки автомобіль останнього не зійшов), з Джоном і його Камаро (також вибув) і з Мантеєм, поки той не відкотився назад через технічні проблеми. На третю сходинку подіуму піднявся водій Опель Кадетт — Юрген Фрітцше.

## Нюрбургринг
Штрицек мав шанси стати чемпіоном, навіть якщо Грохс виграє, а він закінчить п'ятим. На практиці Штричек був найшвидшим серед пілотів BMW (третій по стартовій решітці), так як Грохс розпочав свій кваліфікаційний заїзд занадто пізно — почався дощ, він не міг досягти кращого результату, ніж п'ятий. Найшвидший був Стуресон, другий — Джон.
У гонці Грохс показав непоганий старт і був четвертим за Стуресоном, Мантеєм та Джоном. Штричек був тільки сьомим, оскільки він мав погану видимість через мокрий трек. Тим часом Фогт приєднався до лідерів, і йшов на другій позиції, але втратив її після невеликого зіткнення на чотирнадцятому колі. Мантей зайняв друге місце, після нього фінішували Андерссон і новий чемпіон Штричек.

title: Сезон ДТМ 1984

wikitext:
== ==
В 1982 г. чемпіонат DRM змінив регламент, і став чемпіонатом з перегонів на витривалість. Для кузовних автомобілів було створено новий чемпіонат — Deutsche Productionwagen Meistershaft (DPM), в якому брали участь автомобілі групи А. На старт нового чемпіонату виходило до 40 автомобілів. Бали нараховувались за перші 18 місць, що зменшувало цінність перемоги. Чемпіоном став Фолькер Штричек, який жодного разу не переміг.

== Календар ==
{| class="wikitable"
|- bgcolor="#dfdfdf"
! Дата
! Гонка
! Дистанція
! width="150px" | Переможець
|-
| align="center" | 11.03.1984
| {{flagicon|Belgium}} [[Золдер (траса)|Золдер]]
| align="center" | 24 × 4,262 км = 102,288 км
| {{flagicon|Germany}} [[Harald Grohs]]
|-
| align="center" | 8.04.1984
| {{flagicon|Germany}} [[Хокенхаймринг]]
| 15 × 6,797 км = 101,955 км
| без переможця
|-
| align="center" | 13.05.1984
| {{flagicon|Germany}} [[АФУС]]
| 7 × 8,110 км = 56,770 км
 7 × 8,110 км = 56,770 км
| {{flagicon|Germany}} [[Manfred Trint]]
 {{flagicon|Germany}} [[Olaf Manthey]]
|-
| align="center" | 26.05.1984
| {{flagicon|Germany}} [[Майнц-Фінтен#Motorsport|Flugplatz Mainz-Finthen]]
| 45 × 2,300 км = 103,500 км
| {{flagicon|Sweden}} [[Per Stureson]]
|-
| align="center" | 10.06.1984
| {{flagicon|Germany}} [[Вунсторф#Motorsport|Fliegerhorst Wunstorf]]
| 20 × 5,050 км = 101,000 км
| {{flagicon|Germany}} [[Manfred Trint]]
|-
| align="center" | 17.06.1984
| {{flagicon|Germany}} [[Нюрбургринг]]
| 12 × 4,542 км = 54,504 км
 12 × 4,542 км = 54,504 км
| {{flagicon|Germany}} [[Manfred Trint]]
 {{flagicon|Germany}} [[Winfried Vogt]]
|-
| align="center" | 1.07.1984
| {{flagicon|Germany}} [[Норісринг]]
| 44 × 2,300 км = 101,200 км
| {{flagicon|Germany}} [[Winfried Vogt]]
|-
| align="center" | 8.07.1984
| {{flagicon|Germany}} [[Нюрбургринг]]
| 23 × 4,524 км = 104,466 км
| {{flagicon|Germany}} [[Harald Grohs]]
|-
| align="center" | 22.07.1984
| {{flagicon|Germany}} [[Діпхольц#Motorsport|Diepholz]]
| 40 × 2,600 км = 104,000 км
| {{flagicon|Germany}} [[Harald Grohs]]
|-
| align="center" | 5.08.1984
| {{flagicon|Germany}} [[Хокенхаймринг]]
| 11 × 6,797 km = 74,767 км
 11 × 6,797 км = 74,767 км
| {{flagicon|Germany}} [[Peter Oberndorfer]]
 {{flagicon|Germany}} [[Manfred Trint]]
|-
| align="center" | 19.08.1984
| {{flagicon|Belgium}} [[Золдер (траса)|Золдер]]
| 24 × 4,262 км = 102,288 км
| {{flagicon|Germany}} [[Harald Grohs]]
|-
| align="center" | 23.09.1984
| {{flagicon|Germany}} [[Нюрбургринг]]
| 25 × 4,524 км = 113,550 км
| {{flagicon|Germany}} [[Peter John]]
|}

== Золдер ==

Ранній початок сезону приніс низькі температури, дощ, і сніг в суботню кваліфікацію.
На старт вийшли 25 машин, серед яких сім BMW 635s, два Ровера, Форд Мустанг, Шевролет Камаро (хоча він залишився в паддоку більшу частину уїк-енда), чотири Alfetta і чимало інших автомобілів.
На кваліфікації Ван Оммен на Rover Vitesse зайняв поул-позицію за ним кваліфікувались Штук (BMW 635), Мантей (Ровер) — третій.
Важливо було вибрати правильні шини для перегонів — після дощу траса була мокрою. Штук лідирував весь час, але за два кола до кінця він втратив колесо, чим скористався Грохс, який і виграв першу гонку в історії ДТМ.

== Хоккенхайм ==

На другому етапі Штук був відсутнім у стартовому списку через те, що він брав участь в етапі ЕТСС на Vallelunga. Ван Оммен виборов поул-позицію, за ним кваліфікувався товариш по команді Мантей і третю позицію зайняв Грохс. Обидва Ровери зіткнулися з проблемами під час перегонів, так що на подіум прийшли Грохс-Штрицек-Оберндорфер. Після фінішу на двигуні Грохса були знайдені порушення: підйом клапана був занадто високим для двох циліндрів, і він був дискваліфікований, а оскільки технічна комісія не вважала, що цим Грохс отримав якусь перевагу, друге й третє місця залишилися без змін — тож гонка лишилася без переможця …

== АФУС ==

Ван Оммен знову кваліфікувався на поул, але йому всю гонку довелося змагатися з Трінтом на Форді — все було вирішено на останньому колі, коли він пропустив точку гальмування в першій шикані і пошкодив масляний картер і рульове управління Ровера, через що не зміг взяти участь у другому заїзді. Перший заїзд виграв Трінт на Форд Мустанг.
Пітер Джон почав з кінця пелотону і провів дуже вдалу гонку, яка принесла йому подіум, третє місце після фон Байерна.
У другому заїзді Трінт взяв на себе ініціативу, але незабаром був змушений заїхати на піт-стоп з двома проколами. Джон, втратив гальма і протаранив Грохса — через що обидва пілоти зійшли. На фініш з менш ніж секундою різниці між першим і четвертим місцями прийшли Мантей, фон Байерн, Штричек і Оберндорфер.

== Майнц-Фінтен ==

Гонка проводилась на трасі, прокладеній на аеродромі Mainz-Finthen. Поул позицію виборов Грохс. Перший виступ Volvo 240 Turbo, неодмінного учасника прегонів наступних двох років. Побідоносний дебют П. Стуресона. Він зайняв першу сходинку подіуму, на другій опинився Грохс, на третій — Штрицек. Під час гонки вперше в ДТМ було використано турбований двигун.

== Вунсторф ==

Трінт і Грохс домінували на практиці. Грохс лідирував під час гонки, але за чотири кола до кінця на його машині виникли проблеми з електроникою. Трінт перехватив першість і виграв гонку, Грохс прийшов лише другим. Фогт претендував на подіум, але на його БМВ 323i зламався важіль перемикання передач і він був змушений заїхати на піт-стоп. Штук стартував з кінця пелотону і фінішував третім.

== Нюрбургрінг ==

Оновлений Нюрбургрінг приймав шостий етап з DPM. Грохс зійшов з дистанції через паливний насос, Трінт перехопив лідерство у Грохса і виграв гонку, обійшовши обидва Ровера (Мантей і Ван Оммен).
У другому заїзді Мантей деякий час лідирував, але потім Грохс і Фогт випередили їх. Зрештою, Фогт виграв гонку, випередивши Грохса і Мантея

== Норісринг ==

Поул-позицію зайняв Стуресон, Грохс другий і маленький BMW 323і Фогта на третій позиції. Стуресон зійшов усього лише після одного кола з коробкою передач, а Грохс відкотився назад знову з проблемою паливного насосу. Так Фогт прийшов до фінішу переможцем, друге місце дісталося Мантею, більше ніж в 20 секундах позаду, за ним Брун і Штрицек. Форд Мустанг Трінта зіткнувся з Фордом Капрі Гартманна і вибув. Оберндорфер зійшов через поломку коробки передач.

== Нюрбургрінг ==

Знову боротьбі між Грохсом і Фогтом. Мантей зійшов з поломкою коробки передач. Гонку виграв Грохс, трохи більше секунди йому програв Фогт. Третім був Трінт і четвертим прийшов Штрицек — який вже отримав лідерство в чемпіонаті, попри те, що не виграв жодної гонки.

== Діпхольц ==

Пітер Джон на Шевролет Камаро здивував на практиці другим місцем, але потім його двигун вибухнув, — він не стартував. Фогт розбив свій автомобіль на першій практиці, а на другій він не зміг піднятися вище дев'ятого місця.
Поул позицію зайняв Грохс. Перша половина гонки відзначилася боротьбою між Грохсом і Трінтом, які зайняли перше і друге місця відповідно, Штрицек поступився позицією Оберндорферу, Фогту, а потім і Мантею. Фогт зумів прийти на четвертій позиції, програвши менше ніж півсекунди Оберндорферу.

== Хоккенхайм ==

Грохс домінував на практиці, і щоб зберегти свою надію на чемпіонський титул йому необхідно було фінішувати на подіумі. Але на третьому колі першого заїзду на його БМВ вибухнув двигун. Оберндорфер, після третьої позиції на практиці піднявся на першу позицію після вильоту Грохса. На етапі брали участь три Volvo 240 Turbo, дві з них зійшли, а Пер-Гуннар Андерссон фінішував другим. Третім прийшов Мантей на Ровер Вітессе. У Трінта виникли проблеми з коробкою передач, але він зміг фінішувати четвертим..
У другому заїзді, Оберндорфер намагався відібрати третю позицію у Фріче, але боротьба закінчилася тим, що обидва зіткнулися із огорожею і завершили перегони. Другий заїзд виграв Трінт, випередивши Мантея. Третім фінішував Фогт.

== Золдер ==

Команду Губін задовольняло друге місце Штрицека — так як він лідирував у чемпіонаті досить тривалий час, тепер же можна було претендувати на титул в останній гонці. Переможцем на етапі став Грохс — після боротьби з Фогтом (поки автомобіль останнього не зійшов), з Джоном і його Камаро (також вибув) і з Мантеєм, поки той не відкотився назад через технічні проблеми. На третю сходинку подіуму піднявся водій Опель Кадетт — Юрген Фрітцше.

== Нюрбургринг ==

Штрицек мав шанси стати чемпіоном, навіть якщо Грохс виграє, а він закінчить п'ятим. На практиці Штричек був найшвидшим серед пілотів BMW (третій по стартовій решітці), так як Грохс розпочав свій кваліфікаційний заїзд занадто пізно — почався дощ, він не міг досягти кращого результату, ніж п'ятий. Найшвидший був Стуресон, другий — Джон.
У гонці Грохс показав непоганий старт і був четвертим за Стуресоном, Мантеєм та Джоном. Штричек був тільки сьомим, оскільки він мав погану видимість через мокрий трек. Тим часом Фогт приєднався до лідерів, і йшов на другій позиції, але втратив її після невеликого зіткнення на чотирнадцятому колі. Мантей зайняв друге місце, після нього фінішували Андерссон і новий чемпіон Штричек.

== Посилання ==

* [https://web.archive.org/web/20140101203827/http://www.dtm.com/statistik-jahr.php?jahr=1984 DTM-Saison 1984 auf DTM.com]
* [http://www.motorsport-total.com/dtm/db/ams/results/races.php?y=1984 DTM-Saison 1984 auf motorsport-total.com]

{{ДТМ}}

[[Категорія:Автоспорт]]
[[Категорія:Кільцеві автоперегони]]
[[Категорія:Серія DTM]]


text:
# Кортеш (Монсан)
Кортеш (порт. Cortes) — район (фрегезія) в Португалії,  входить в округ Віана-ду-Каштелу. Є складовою частиною муніципалітету  Монсан. За старим адміністративним устроєм входив в провінцію Мінью. Входить в економіко-статистичний  субрегіон Мінью-Ліма, який входить в Північний регіон. Населення складає 1080 чоловік на 2001 рік. Займає площу 4,74 км².

title: Кортеш (Монсан)

wikitext:
{{адміністративна одиниця}}
'''Кортеш''' ({{lang-pt|Cortes}}) — район (фрегезія) в [[Португалія|Португалії]],  входить в округ [[Віана-ду-Каштелу (округ)|Віана-ду-Каштелу]]. Є складовою частиною муніципалітету  [[Монсан]]. За старим адміністративним устроєм входив в провінцію [[Мінью]]. Входить в економіко-статистичний  субрегіон [[Мінью-Ліма]], який входить в [[Північний регіон (Португалія)|Північний регіон]]. Населення складає 1080 чоловік на 2001 рік. Займає площу 4,74 км².

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20141217172038/http://jf-cortes.com/ Офіційна сторінка]
{{Portugal-geo-stub}}
[[Категорія:Райони округу Віана-ду-Каштелу]]

title: Кортеш

Країна: Португалія

Регіон: Монсан

Часовий пояс: Західноєвропейський час


text:
# Ластівка азійська
Ластівка азійська (Delichon dasypus) — вид перелітних горобцеподібних птахів родини ластівкових (Hirundinidae).
Дорослі птахи 12 см завдовжки, темного металево-блакитного кольору зверху, з білим хрестцем та нижніми частинами тіла. Від звичайної міської ластівки відрізняється сірим горлом та сіруватими нижніми частинами крил. Молоді птахи тьмяніші, з сірими ніжніми частинами тіла. Типовий заклик — свистячий щебет, спів — швидке «за-за-за».
Гніздиться на скелях невеликими колоніями, гнізда утворює під скельним навісом. Часто гніздиться на великих будівлях, зокрема храмах та мостах. Гніздо має вигляд глибокого конуса з перемішаної зі слиною землею, вистилане травою та пір'ям. Відкладає 3-4 яйця, за шлюбний період встигає зробити дві кладки. Гніздо будують як самки, так і самці, обидва також висиджують яйця та доглядають за пташенятами.
Харчується цей птах комахами, яких ловить в повітрі.

title: Ластівка азійська

wikitext:
{{Taxobox
| name = Ластівка азійська
| image_caption =
| status = LC
| status_system = iucn3.1
| status_ref = <ref name=iucn>{{IUCN |id= 147981 |title=''Delichon dasypus'' |assessors=[[BirdLife International]] |year=2016 | version=2022.2 |accessdate= 27 січня 2023}}</ref>
| image =
| image_width = 258px
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| familia = [[Ластівкові]] (Hirundinidae)
| genus = [[Міська ластівка]] (''Delichon'')
| species = '''Ластівка азійська'''
| binomial = ''Delichon dasypus''
| binomial_authority = ([[Шарль Люсьєн Бонапарт|Bonaparte]], [[1850]])
| subdivision_ranks = Підвиди
| subdivision =
*''D. d. dasypus'' (схід [[росія|Росії]], [[Японія]])
*''D. d. cashmiriensis'' ([[Гімалаї]])
*''D. d. nigrimentalis'' (пд.-сх. [[Китай]])
| range_map = Delichondasypus.png
| range_map_caption = Мапа поширення виду {{leftlegend|#FFD700|Гніздовий ареал|outline=gray}} {{leftlegend|#1E90FF|Негніздовий ареал|outline=gray}}
| itis = 554223
| ncbi = 317145
| iucn = 147981
| wikispecies = Delichon dasypus
}}
'''Ластівка азійська'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Delichon dasypus'') — вид [[міграція птахів|перелітних]] [[горобцеподібні|горобцеподібних]] [[птах]]ів родини [[ластівкові|ластівкових]] (Hirundinidae).

Дорослі птахи 12 см завдовжки, темного металево-блакитного кольору зверху, з білим хрестцем та нижніми частинами тіла. Від [[міська ластівка|звичайної міської ластівки]] відрізняється сірим горлом та сіруватими нижніми частинами [[крило птахів|крил]]. Молоді птахи тьмяніші, з сірими ніжніми частинами тіла. [[вокалізація птахів|Типовий заклик]] — свистячий щебет, спів — швидке «за-за-за».

Гніздиться на [[скеля]]х невеликими [[колонія птахів|колоніями]], гнізда утворює під скельним навісом. Часто гніздиться на великих будівлях, зокрема храмах та мостах. Гніздо має вигляд глибокого конуса з перемішаної зі слиною землею, вистилане травою та пір'ям. Відкладає 3-4 [[яйце птахів|яйця]], за [[шлюбний період]] встигає зробити дві кладки. Гніздо будують як самки, так і самці, обидва також [[висиджування яєць|висиджують яйця]] та доглядають за пташенятами.

Харчується цей птах комахами, яких ловить в повітрі.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* {{cite book  | last = Turner   | first = Angela K   | coauthors = Rose, Chris   | title = A handbook to the swallows and martins of the world  | url = https://archive.org/details/handbooktoswallo0000turn   | year = 1989  | publisher = Christopher Helm  | location =   | isbn = 0-7470-3202-5  }}

{{bird-stub}}
{{Taxonbar|from=Q728235}}
{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Птахи, описані 1850]]
[[Категорія:Ластівкові]]
[[Категорія:Птахи Азії]]

title: ?Ластівка азійська

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Родина: Ластівкові (Hirundinidae)

Рід: Міська ластівка (Delichon)

Вид: Ластівка азійська

Вікісховище: Delichon dasypus

Віківиди: Delichon dasypus


text:
# Грошовий поїзд
Грошовий поїзд (англ. Money Train) — трилер 1995 року.

## Сюжет
Абсолютно не схожі один на одного зведені брати Джон і Чарлі, що працюють у транспортній поліції метрополітену Нью-Йорка, раптом починають вести себе однаково. Спочатку вони закохуються в одну і ту ж дівчину - їх колегу, потім, підбурювані мрією про казкове багатство, разом задумують пограбування інкасаторського поїзда, який щоночі перевозить мільйони доларів по тунелях нью-йоркської підземки.

title: Грошовий поїзд

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Грошовий поїзд
| оригінальна назва = Money Train
| жанр              = комедія, трилер
| режисер           = [[Джозеф Рубен ]]
| продюсер          =
| сценарист         =
| актори            = [[Веслі Снайпс ]]
 [[Вуді Гаррельсон ]]
 [[Дженніфер Лопес ]]
 {{нп|Роберт Блейк (актор)|Роберт Блейк||Robert Blake (actor)}}
 [[Кріс Купер ]]
 [[Джо Ґріфасі ]]
| композитор        =
| оператор          =
| монтаж            =
| кінокомпанія      =
| дистриб’ютор      = [[Columbia Pictures]]
| тривалість        = 01:44:50
| мова              =
| країна            = США
| рік               = 1995
| дата виходу       =
| кошторис          = $68 млн.<ref name=numbers>{{cite web |url= http://www.the-numbers.com/movies/1995/0MOTR.php |title= Money Train - Box Office Data |publisher= The Numbers |accessdate= 27 липня 2011 |archive-date= 25 листопада 2006 |archive-url= https://web.archive.org/web/20061125172020/http://www.the-numbers.com/movies/1995/0MOTR.php }}</ref>
| касові збори      = $77.2 млн.<ref name=numbers/>
| рейтинг           =
| imdb_id           = 0113845
| сайт              =
| попередній        =
| наступний         =
| зображення= Money Train.jpg
}}

'''Грошовий поїзд''' ({{lang-en|Money Train}}) — трилер [[1995 у кіно|1995 року]].

== Сюжет ==
Абсолютно не схожі один на одного зведені брати Джон і Чарлі, що працюють у транспортній поліції метрополітену Нью-Йорка, раптом починають вести себе однаково. Спочатку вони закохуються в одну і ту ж дівчину - їх колегу, потім, підбурювані мрією про казкове багатство, разом задумують пограбування [[Грошовий потяг|інкасаторського поїзда]], який щоночі перевозить мільйони доларів по тунелях нью-йоркської підземки.

== Посилання ==
* {{IMDb title|0113845}}

* [https://toloka.to/t17994 Грошовий поїзд на порталі Гуртом]

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Фільми 1995]]
[[Категорія:Фільми США 1995]]
[[Категорія:Комедійні екшн-фільми США]]
[[Категорія:Фільми про поліцейських]]
[[Категорія:Фільми про потяги]]
[[Категорія:Фільми-пограбування]]
[[Категорія:Фільми Columbia Pictures]]
[[Категорія:Фільми Джозефа Рубена]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]

title: Money Train

Жанр: комедія, трилер

Режисер: Джозеф Рубен

Продюсер: Джон Пітерсd і Ніл Кентон

Сценарист: Doug Richardsond і David Lougheryd

У головних · ролях: Веслі Снайпс · Вуді Гаррельсон · Дженніфер Лопес · Роберт Блейк · Кріс Купер · Джо Ґріфасі

Оператор: Джон Ліндлі

Композитор: Марк Мансінаd

Художник: Bill Groomd

Кінокомпанія: Columbia Pictures

Дистриб'ютор: Columbia Pictures

Мова: англійська

Країна: США