text:
# Сусідська варта
Сусідська варта (neighborhood watch — сусідське спостереження) — згуртовані мешканці будинку чи території, що у співпраці з представниками поліції та іншими органами державної влади та місцевого самоврядування сприяють підвищенню спільної безпеки та займаються профілактикою злочинності і вандалізму в межах свого району.
Члени варти не повинні втручатися в підозрілі інциденти замість поліції, а мають інформувати відповідні органи. Члени варти не призначаються державою та не мають повноважень, що порушують права будь-якого іншого громадянина. Сусідська варта — складова моделі взаємодії поліції та громади, покликана встановити взаємодію мешканців будинків із поліцією для підвищення безпеки в громадах.
Не плутати з Муніципальною вартою чи Муніципальною поліцією, які знаходяться під контролем місцевих органів влади та утримується за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету.

## Програма в Україні
З 2017 року завдяки ініціативі мешканців у кооперації з представниками Патрульної поліції, органами місцевого самоврядування та міжнародними партнерами до сусідської варти почали долучатися будинки по всій Україні. Згодом до участі у проєкті долучились інші підрозділи Національної поліції України.
27 квітня 2017 року у Вінниці презентували проєкт «Сусідська варта» в Україні. До нього вже долучилось 14 ОСББ з 500, що утворені в місті. Представники Міжнародної організації IREX (Рада міжнародних наукових досліджень та обмінів) за підтримки МВС та Канадської поліцейської місії в Україні провели для них тренінги та семінари.
Також в 2017 році проєкт запустили в Борисполі, Рівному, Луцьку, Хмельницькому, Чернівцях, Кременчуці, Херсоні та села Віти-Поштової (Київська область).
2018 року представниками патрульної поліції спільно з організацією IREX проведено презентації в Полтаві та Кривому Розі.

## Мета та завдання проєкту
Основне завдання підходу сусідської варти — розвиток добросовісного сусідства та спільної відповідальності за безпеку власного будинку та двору.
Переваги проєкту:
- запобігання злочинності шляхом підвищення пильності сусідів та їхньої обізнаності з проблематикою району;
- підвищення рівня безпеки спільноти;
- відчуття безпеки власного простору;
- поліпшення зв'язків між громадою, поліцією та іншими органами державної влади і місцевого самоврядування через активну комунікацію;
- вміння правильно реагувати на загрози безпеці шляхом отримання вірогідної інформації від представників поліції та завдяки наявності чіткого алгоритму реагування на такі загрози;
- покращення благоустрою двору.

## Міжнародний досвід
Програма функціонує в багатьох країнах світу, серед яких Канада, США, Австралія, Велика Британія, Нова Зеландія, Естонія тощо.

### США
Американська система сусідського спостереження почала розвиватися в кінці 1960-их років у відповідь на зґвалтування і вбивство Кітті Дженовезе в Квінзі, Нью-Йорк. Люди були обурені після повідомлень про те, що десяток свідків нічого не зробили для того, щоб врятувати Кітті або затримати її вбивцю. Натхненні книгою Джейн Джейкобс «Смерть і життя великих американських міст» (1961), в якій зазначалося, що американцям потрібно мати «очі на вулицях» і об'єднуватись один з одним у своїх кварталах, Національна асоціація шерифів почала звертати увагу на те, щоб члени громади більше залучались до повідомлення про злочини на місцевому рівні.
Деякі місцеві цивільні особи формували групи, які стежили за своїми околицями та шукали будь-яку підозрілу активність у своїх районах. Незабаром після цього Національна асоціація шерифів розпочала узгоджені зусилля в 1972 році, щоб активізувати зусилля «групи спостерігачів» по всій країні. Протягом перших кількох років програми сусідського спостереження функціонували в першу чергу як посередник між місцевими правоохоронними органами та районами, щоб передавати інформацію про крадіжки в окремих районах. Незабаром після цього сусідні спостерігачі стали більш активними та співпрацювали з правоохоронними органами для повідомлення про інші види злочинів.
У 2002 році Національна асоціація шерифів у співпраці з Корпусом свободи США, Громадянським корпусом і Департамент юстиції США розпочали програму «USAonWatch», зараз перейменовану в Національне сусідське спостереження, розширити рамки попередження злочинності до надання допомоги в районах катастроф та надзвичайних ситуаціях.
Національне сусідське спостереження в даний час отримує фінансування від Національної асоціації шерифів, Бюро юридичної допомоги, Управлінні програм правосуддя, і Міністерства юстиції США .

### Велика Британія
Перший проєкт почав діяти під назвою «Домашнє спостереження» 1982 року в місті Моллінгтон, графство Чешир. Згодом утворились місцеві та регіональні організації, а з 2017 року за підтримки поліції та Міністерства внутрішніх справ було створене об'єднання руху «Сусідське спостереження», в яке наразі входять 3,8 мільйони домогосподарств.
Система сусідського спостереженням у Великій Британії включає в себе поліцію, відділи громадської безпеки місцевих органів влади, добровільні організації та окремі особи та сім'ї, які хочуть зробити свої квартали кращими для проживання. Вона спрямована на допомогу людям у захисті власного здоров'я та власності та зменшенні страху перед злочинністю шляхом покращення безпеки дому, пильності, повідомлення про підозрілі випадки в поліцію.

### Естонія
5 травня 2000 року в Естонії завдяки громадській ініціативі створили організацію «Сусідська варта Естонії», ціль якої є підвищення безпеки жителів в будинках та околицях в результаті активної діяльності самих жителів.

title: Сусідська варта

wikitext:
[[Файл:Знак_Сусідська_варта.jpg|міні|305x305пкс|Знак «Сусідська варта» в одному з дворів Хмельницького]]
'''Сусідська варта''' (neighborhood watch — '''сусідське спостереження''') — згуртовані мешканці будинку чи території, що у співпраці з представниками поліції та іншими органами державної влади та місцевого самоврядування сприяють підвищенню спільної безпеки та займаються профілактикою злочинності і вандалізму в межах свого району.

Члени варти не повинні втручатися в підозрілі інциденти замість [[Національна поліція України|поліції]], а мають інформувати відповідні органи. Члени варти не призначаються державою та не мають повноважень, що порушують права будь-якого іншого громадянина. Сусідська варта — складова моделі [[Взаємодія поліції та громади|взаємодії поліції та громади]], покликана встановити взаємодію мешканців будинків із поліцією для підвищення безпеки в громадах.

Не плутати з [[Муніципальна варта|Муніципальною вартою]] чи [[Муніципальна поліція|Муніципальною поліцією]], які знаходяться під контролем місцевих органів влади та утримується за рахунок коштів відповідного [[Місцевий бюджет|місцевого бюджету]].

== Програма в Україні ==
[[Файл:Сусідська_варта.jpg|ліворуч|міні|400x400пкс|Співпраця громади та поліції через проєкт «Сусідська варта»]]
З 2017 року завдяки ініціативі мешканців у кооперації з представниками [[Патрульна поліція України|Патрульної поліції]], органами місцевого самоврядування та міжнародними партнерами до сусідської варти почали долучатися будинки по всій Україні. Згодом до участі у проєкті долучились інші підрозділи [[Національна поліція України|Національної поліції України]].<ref>{{Cite web|url=https://uain.press/articles/shho-take-susidska-varta-navishho-vona-ukrayintsyam-584256|title=Що таке "Сусідська варта" і навіщо вона українцям – Український Інтерес|website=uain.press|language=uk|accessdate=2018-04-18}}</ref>

27 квітня 2017 року у [[Вінниця|Вінниці]] презентували проєкт «Сусідська варта» в Україні. До нього вже долучилось 14 ОСББ з 500, що утворені в місті.<ref>{{Cite web|url=http://www.vinnitsa.info/news/u-vinnitsi-prezentuvali-susidsku-vartu-lyudey-prosyat-povidomlyati-politseyskim-pro-porushennya.html|title=Винница.info {{!}} У Вінниці презентували Сусідську варту, людей просять повідомляти про порушення|website=www.vinnitsa.info|accessdate=2018-04-18}}</ref> Представники Міжнародної організації [[International Research & Exchanges Board|IREX]] (Рада міжнародних наукових досліджень та обмінів) за підтримки [[Міністерство внутрішніх справ України|МВС]] та Канадської поліцейської місії в Україні провели для них тренінги та семінари.<ref>{{Cite web|url=https://day.kyiv.ua/uk/news/270417-u-vinnyci-na-pidmogu-policiyi-vidkryly-servis-susidska-varta|title=У Вінниці на підмогу поліції відкрили сервіс "Сусідська варта"|last=Шуткевич|first=Олеся|date=27 квітня 2017|website=|publisher=|language=|accessdate=}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://vn.20minut.ua/Podii/susidska-varta-politseyski-z-kanadi-navchali-vinnichan-doviryati-polit-10590254.html|title=«Сусідська варта»: поліцейські з Канади навчали вінничан довіряти поліції - 20 хвилин|website=vn.20minut.ua|language=uk|accessdate=2018-04-18}}</ref>

Також в 2017 році проєкт запустили в [[Бориспіль|Борисполі]],<ref>{{Cite web|url=http://kievvlast.com.ua/news/borispolskie-politsejskie-privlekli-k-zashhite-pravoporyadka-gorozhan|title=Бориспольские полицейские привлекли к защите правопорядка горожан|website=kievvlast.com.ua|language=ru|accessdate=2018-04-18}}</ref> [[Рівне|Рівному]],<ref>{{Cite web|url=http://rtb.rv.ua/company/tele/news/2017/12/17/u-rivnomu-vprovadzhuyut-proekt-susidska-varta-vide/|title=17.12.2017 У Рівному впроваджують проект "Сусідська варта" (ВІДЕО)  Філія ПАТ "НСТУ "Рівненська регіональна дирекція"|website=rtb.rv.ua|accessdate=2018-04-18}}</ref> [[Луцьк]]у,<ref>{{Cite news|url=https://www.volyn24.com/news/94818-u-lucku-ziavytsia-susidska-varta|title=У Луцьку з'явиться «сусідська варта»|language=en|work=Волинь24|accessdate=2018-04-18}}</ref> [[Хмельницький|Хмельницькому]],<ref>{{Cite news|url=https://khm.depo.ua/ukr/khm/shlyahom-do-gromadi-u-hmelnickomu-kopam-dopomagatimut-mistyani-20170814622295|title=Шляхом до громади: У Хмельницькому копам допомагатимуть містяни|language=en|work=khm.depo.ua|accessdate=2018-04-18}}</ref> [[Чернівці|Чернівцях]],<ref>{{Cite news|url=http://acc.cv.ua/news/chernivtsi/u-chernivcyah-startuvav-proekt-susidska-varta-3667|title=У Чернівцях стартував проект «Сусідська варта»|language=uk-UA|accessdate=2018-04-18}}</ref> [[Кременчук|Кременчуці]],<ref>{{Cite news|url=http://energolife.info/ua/2017/Society/5046/«Сусідська-варта»-на-Полтавщині-презентували-проект-взаємодії-патрульної-поліції-та-ОСББ.htm|title=«Сусідська варта»: на Полтавщині презентували проект взаємодії патрульної поліції та ОСББ|work=ЕнергоЛайф.інфо|accessdate=2018-04-18|archiveurl=https://web.archive.org/web/20180418225826/http://energolife.info/ua/2017/Society/5046/«Сусідська-варта»-на-Полтавщині-презентували-проект-взаємодії-патрульної-поліції-та-ОСББ.htm|archivedate=2018-04-18|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180418225826/http://energolife.info/ua/2017/Society/5046/«Сусідська-варта»-на-Полтавщині-презентували-проект-взаємодії-патрульної-поліції-та-ОСББ.htm |date=2018-04-18 }}</ref><ref>{{Cite news|url=http://kg.ua/news/proekt-susidska-varta-pochinaie-pracyuvati-u-kremenchuci|title=Проект «Сусідська варта» починає працювати у Кременчуці|language=ru|work=Кременчугская газета|accessdate=2018-04-18}}</ref> [[Херсон]]і<ref>{{Cite news|url=http://favoritekherson.co/2017/08/16/susdska-varta-u-herson-spvpracya-osbb-ta-patrulnih-foto/|title="Сусідська варта" у Херсоні - співпраця ОСББ та патрульних (фото)|work=Любимый Херсон -  Новости Херсона и области|accessdate=2018-04-18}}</ref> та села [[Віта-Поштова|Віти-Поштової]] (Київська область).

2018 року представниками [[Патрульна поліція України|патрульної поліції]] спільно з організацією IREX проведено презентації в Полтаві та Кривому Розі.

== Мета та завдання проєкту ==
Основне завдання підходу сусідської варти — розвиток добросовісного сусідства та спільної відповідальності за безпеку власного будинку та двору.

Переваги проєкту:

* запобігання злочинності шляхом підвищення пильності сусідів та їхньої обізнаності з проблематикою району;
* підвищення рівня безпеки спільноти;
* відчуття безпеки власного простору;
* поліпшення зв'язків між громадою, поліцією та іншими органами державної влади і місцевого самоврядування через активну комунікацію;
* вміння правильно реагувати на загрози безпеці шляхом отримання вірогідної інформації від представників поліції та завдяки наявності чіткого алгоритму реагування на такі загрози;
* покращення благоустрою двору.

== Міжнародний досвід ==
Програма функціонує в багатьох країнах світу, серед яких Канада, США, Австралія, Велика Британія, Нова Зеландія, Естонія тощо.

=== США ===
Американська система сусідського спостереження почала розвиватися в кінці 1960-их років у відповідь на зґвалтування і вбивство Кітті Дженовезе в [[Квінз|Квінзі, Нью-Йорк]]. Люди були обурені після повідомлень про те, що десяток [[Свідок|свідків]] нічого не зробили для того, щоб врятувати Кітті або затримати її вбивцю.<ref>{{Cite web|url=http://www.americanheritage.com/content/nightmare-austin-street|title=Nightmare On Austin Street {{!}} AMERICAN HERITAGE|website=www.americanheritage.com|language=en|accessdate=2018-04-18}}</ref> Натхненні книгою [[Джейн Джекобс|Джейн Джейкобс]] «Смерть і життя великих американських міст» (1961), в якій зазначалося, що американцям потрібно мати «очі на вулицях» і об'єднуватись один з одним у своїх кварталах,<ref>{{Cite book|title=The Death and Life of Great American Cities|url=https://archive.org/details/deathlifeofgreat0000unse_w8m2|last=Jacobs|first=Jane|year=1961|publisher=NY: Vintage Books|location=New York|pages=|language=|isbn=}}</ref> Національна асоціація шерифів почала звертати увагу на те, щоб члени громади більше залучались до повідомлення про злочини на місцевому рівні.<ref>{{Cite news|url=http://www.slate.com/articles/news_and_politics/explainer/2012/03/trayvon_martin_killing_george_zimmerman_was_part_of_a_neighborhood_watch_do_those_actually_decrease_crime_.html|title=Big Neighbor Is Watching|last=Palmer|first=Brian|date=2012-03-21|language=en-US|work=Slate|issn=1091-2339|accessdate=2018-04-18}}</ref>

Деякі місцеві цивільні особи формували групи, які стежили за своїми околицями та шукали будь-яку підозрілу активність у своїх районах. Незабаром після цього Національна асоціація шерифів розпочала узгоджені зусилля в 1972 році, щоб активізувати зусилля «групи спостерігачів» по всій країні.<ref>{{Cite web|url=http://www.ncpc.org/Topics/Neighborhood_Watch/index.php|title=National Crime Prevention Council -- Neighborhood Watch|date=2006-07-03|accessdate=2018-04-18|archive-date=2006-07-03|archive-url=https://web.archive.org/web/20060703025315/http://www.ncpc.org/Topics/Neighborhood_Watch/index.php}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20060703025315/http://www.ncpc.org/Topics/Neighborhood_Watch/index.php |date=2006-07-03 }}</ref> Протягом перших кількох років програми сусідського спостереження функціонували в першу чергу як посередник між місцевими правоохоронними органами та районами, щоб передавати інформацію про крадіжки в окремих районах. Незабаром після цього сусідні спостерігачі стали більш активними та співпрацювали з правоохоронними органами для повідомлення про інші види злочинів.<ref>{{Cite web|url=https://www.nnw.org/about-national-neigborhood-watch|title=About National Neigborhood Watch {{!}} National Neighborhood Watch|website=www.nnw.org|language=en|accessdate=2018-04-18}}</ref>

У 2002 році Національна асоціація шерифів у співпраці з Корпусом свободи США, Громадянським корпусом і Департамент юстиції США розпочали програму ''«USAonWatch»'', зараз перейменовану в Національне сусідське спостереження,<ref>{{Cite web|url=http://www.nnw.org/|title=National Neighborhood Watch {{!}} Neighborhood Watch, Crime Watch, Business Watch, A Program of NSA|website=www.nnw.org|language=en|accessdate=2018-04-18}}</ref> розширити рамки попередження злочинності до надання допомоги в районах катастроф та надзвичайних ситуаціях.

Національне сусідське спостереження в даний час отримує фінансування від Національної асоціації шерифів, Бюро юридичної допомоги, Управлінні програм правосуддя, і [[Міністерство юстиції США|Міністерства юстиції США]] .

=== Велика Британія ===
Перший проєкт почав діяти під назвою «Домашнє спостереження» 1982 року в місті Моллінгтон, графство [[Чешир]].<ref>{{Cite news|url=https://www.ourwatch.org.uk/about-us/|title=About Us|language=en-US|work=NEIGHBOURHOOD WATCH|accessdate=2018-04-18}}</ref> Згодом утворились місцеві та регіональні організації, а з 2017 року за підтримки поліції та [[Міністр внутрішніх справ Великої Британії|Міністерства внутрішніх справ]] було створене об'єднання руху «Сусідське спостереження», в яке наразі входять 3,8 мільйони домогосподарств.<ref>{{Cite web|url=https://assets.publishing.service.gov.uk/government/uploads/system/uploads/attachment_data/file/115729/hosb1910.pdf|title=Public perceptions of policing, engagement with the police and victimisation: Findings from the 2009/10 British Crime Survey|last=Home Office|first=|date=2010|website=|publisher=|language=|accessdate=}}</ref>

Система сусідського спостереженням у Великій Британії включає в себе поліцію, відділи громадської безпеки місцевих органів влади, добровільні організації та окремі особи та сім'ї, які хочуть зробити свої квартали кращими для проживання. Вона спрямована на допомогу людям у захисті власного здоров'я та власності та зменшенні страху перед злочинністю шляхом покращення безпеки дому, пильності, повідомлення про підозрілі випадки в поліцію.

=== Естонія ===
5 травня 2000 року в Естонії завдяки громадській ініціативі створили організацію «Сусідська варта Естонії», ціль якої є підвищення безпеки жителів в будинках та околицях в результаті активної діяльності самих жителів.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Громадські організації]]
[[Категорія:Безпека]]


text:
# Петру II
Петру II (рум. Petru al II-lea, ?—1452) — молдовський господар, син Штефана II, з допомогою шваґра, ардельського воєводи Янка Корвіня Гуняді, розпочав війну за молдовський трон з Романом II, сином Іллі I. З допомогою Угорщини 1448 він усунув Романа II і сів на молдовський трон. У 1448 після смерті Романа ІІ склав присягу на вірність польському королю Казимиру IV. В 1449 втратив молдовський трон спершу на користь угорського шляхтича Чубера, а згодом — Романового брата Олександра II.

wikiname: ukwiki

title: Петру II

in_language: uk

wikitext:
{{Otheruses|Петро II (значення)}}{{Особа
| ім'я                 = Петру II
| оригінал імені       =
| жінка                =
| місце_проживання     = Сучава, [[:Буковина]]
| інші_імена           =
| псевдонім            =
| прізвисько           =
| зображення           =
| розмір_зображення    =
| підпис_зображення    =
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      =
| місце_народження     = Сучава
| дата_смерті          =
| місце_смерті         =
| причина_смерті       =
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       =
| Alma_mater           =
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       =
| титул                = молдовський господар
| посада               =
| військове звання     = воєвода
| платня               =
| термін               =
| попередник           = [[Степан II|Стефан ІІ]]
[[Роман II (молдовський господар)|Роман II]]
| наступник            = [[Олександр II (молдовський господар)|Олександр II]]
| партія               =
| головував_(-ла)      =
| конфесія     =
| батько               = [[Степан II|Стефан ІІ]]
| матір                =
| рід                  =
| родичі               =
| дружина              =
| чоловік              =
| діти                 =
| підпис               =
| нагороди             =
| сторінка_в_інтернеті =
| примітки             =
| зріст                =
| вага                 =
| герб                 =
| підпис_герба         =
}}

'''Петру II''' ({{lang-ro|Petru al II-lea}}, ?—1452) — молдовський господар, син [[Штефан II|Штефана II]], з допомогою [[швагро|шваґра]], ардельського воєводи [[Янош Гуняді|Янка Корвіня Гуняді]], розпочав війну за молдовський трон з [[Роман II (молдовський господар)|Романом II]], сином Іллі I. З допомогою Угорщини [[:1448]] він усунув Романа II і сів на молдовський трон. У [[1448]] після смерті Романа ІІ склав присягу на вірність польському королю [[Казимир IV Ягеллончик|Казимиру IV]]. В [[1449]] втратив молдовський трон спершу на користь угорського шляхтича [[Чубер]]а, а згодом — Романового брата [[Олександр II (молдовський господар)|Олександра II]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Австрійсько-угорська монархія. — Відень, 1899. — С. 82-83.

{| style="clear:both; background-color: white; border-style: solid; border-color:red; border-width:2px; vertical-align:top; text-align:center; border-collapse: collapse;width:100%;margin-top:3px;" cellpadding="4" cellspacing"0"
|-
| width="25%" | Попередник
 [[Степан II|Стефан ІІ]]
[[Роман II (молдовський господар)|Роман II]]
| width="10%" | [[Файл:Coat of arms of Moldavia.svg|70px]]
| width="20%" | '''[[Список правителів Молдовського князівства|Молдовський воєвода]]'''
1444-1445
1448-1449
| width="10%" | [[Файл:Coat of arms of Moldavia.svg|70px]]
| width="25%" | Наступник
[[Роман II (молдовський господар)|Роман II]]
[[Чубер]]
|-
|}

{{Правителі Молдовського князівства}}

[[Категорія:Мушати]]
[[Категорія:Померли 1452]]
[[Категорія:Правителі Європи XV століття]]

title: Петру II

Народився: 1422 · Сучава

Країна: Молдовське князівство

Місце проживання: Сучава, Буковина

Титул: молдовський господар

Посада: Господар Молдовського князівстваd, Господар Молдовського князівстваd і Господар Молдовського князівстваd

Військове звання: воєвода

Попередник: Стефан ІІ · Роман II

Наступник: Олександр II

Рід: Мушатини

Батько: Стефан ІІ

Брати, сестри: Штефан II, Ілля I, Петро Арон і Богдан II


text:
# Найкраще в мені (фільм)
«Найкраще в мені» (англ. The Best Of Me) — американська романтична фільм-драма режисера Майкла Хоффмана. Сценарій написав Майкл Хоффман у співавторстві з Уіллом Феттерсом і Джей Міллс Гудлоу, на основі роману 2011 року Найкраще в мені Ніколаса Спарка. У фільмі знімалися: Джеймс Марсден та Мішель Монаган.
Основні зйомки фільму розпочалися 6 березня 2014 року в місті Новий Орлеан. Вихід фільму відбувся 17 жовтня 2014 року, реліз Relativity Media.

## У ролях
- Джеймс Марсден, як Доусон Коул[3]
  - Люк Брейсі, як молодий Доусон Коул[4]
- Мішель Монаган, як Аманда Кольєр[5]
  - Ліана Ліберато як молода Аманда Кольєр[6]
- Себастьян Arcelus, як Френк Рейнольдс[7]
- Джеральд McRaney[7]
- Джон Тенні, як Харві Кольєр[8]
- Керолайн Гудолл
- Ян Нельсон, як Джаред
- Шайлер Фіск як Старий Квітень
- Роб Мелло, як Тед Коул

title: Найкраще в мені (фільм)

wikitext:
{{Infobox film
|name           = The Best Of Me
|image          = Najkraszcze v meni.jpg
|alt            =
|caption        = Дата випуску плакат
|director       = [[Майкл Хоффман (американський режисер)|Майкл Хоффман]]
|виробник       = Джастін Burns
 [[Деніз Ді Нові]]
 Елісон Грінспен
 [[Райан Кавана]]
 [[Ніколас Спаркс]]
|письменник     = Уілл Кайдани
 [[J. Mills Гудлі]]
 Майкл Хоффман
|based on       = {{Based on|''[[The Best Of Me (роман)|The Best Of Me]]''|Ніколас Спаркс}}
|starring       = [[Джеймс Марсден]]
 [[Мішель Монаган]]
|музика         = [[Аарон Зігман]]
|кінематографії = Олівер Степлтон
|editing        = [[Метт Chesse]]
|студія         = DiNovi Фотографії
|distributor    = [[Relativity Media]]
|випущений      = {{Film date|2014|10|17|США}}
|runtime        = 146 хвилин
|country        = Сполучені Штати
|language       = Англійська
|budget         =
|gross          =
}}

«'''Найкраще в мені'''» ({{lang-en|The Best Of Me}}) — американська [[Романтика фільм|романтична]] [[фільм-драма]] режисера [[Майкл Хоффман (американський режисер)|Майкла Хоффмана]]. Сценарій написав Майкл Хоффман у співавторстві з Уіллом Феттерсом і [[Джей Міллс Гудлоу]], на основі роману 2011 року ''[[Найкраще в мені (роман)|Найкраще в мені]]'' [[Ніколас Спаркс|Ніколаса Спарка]]. У фільмі знімалися: [[Джеймс Марсден]] та [[Мішель Монаган]].

[[Основні зйомки]] фільму розпочалися 6 березня 2014 року в місті [[Новий Орлеан]]. Вихід фільму відбувся 17 жовтня 2014 року, реліз [[Relativity Media]].

== У ролях ==
* [[Джеймс Марсден]], як Доусон Коул<ref name=Marsden>{{cite news|last1=Sneider|first1=Jeff|title=James Marsden in Talks to Replace Paul Walker in Nicholas Sparks' 'The Best of Me'|url=https://www.thewrap.com/james-marsden-talks-replace-paul-walker-nicholas-sparks-best/|access-date=10 червня 2014|publisher=thewrap.com|date=9 січня 2014}}</ref>
** [[Люк Брейсі]], як молодий Доусон Коул<ref name=Bracey>{{cite news|title='The Best Of Me' Adds Luke Bracey|url=https://www.deadline.com/2014/02/nicholas-sparks-the-best-of-me-luke-bracey-sanaa-lathan-ad-inexplorata/|access-date=10 червня 2014|publisher=deadline.com|date=12 лютого 2014}}</ref>
* [[Мішель Монаган]], як Аманда Кольєр<ref name=Monaghan>{{cite news|last1=Ford|first1=Rebecca|last2=Kit|first2=Borys|title=Michelle Monaghan Joins Nicholas Sparks Film 'The Best of Me'|url=https://www.hollywoodreporter.com/news/michelle-monaghan-joins-nicholas-sparks-650038|access-date=9 червня 2014|publisher=hollywoodreporter.com|date=22 жовтня 2013}}</ref>
** [[Ліана Ліберато]] як молода Аманда Кольєр<ref name=Liberato>{{cite news|title=Liana Liberato Joins 'The Best Of Me'|url=https://www.deadline.com/2014/01/liana-liberato-nicholas-sparks-best-of-me-chilean-miners-the-33-bob-gunton/|access-date=10 червня 2014|publisher=deadline.com|date=28 січня 2014}}</ref>
* [[Себастьян Arcelus]], як Френк Рейнольдс<ref name="Arcelus-McRaney" />
* [[Джеральд McRaney]]<ref name="Arcelus-McRaney" />
* [[Джон Тенні]], як Харві Кольєр<ref name=Tenney>{{cite news|title=Jon Tenney Joins 'The Best Of Me'|url=https://www.deadline.com/2014/03/sam-jaeger-american-sniper-jon-tenney-the-best-of-me/|access-date=10 червня 2014|publisher=deadline.com|date=25 березня 2014}}</ref>
* [[Керолайн Гудолл]]
* [[Ян Нельсон (актор народився 1995)|Ян Нельсон]], як Джаред
* [[Шайлер Фіск]] як Старий Квітень
* [[Роб Мелло]], як Тед Коул

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=Arcelus-McRaney>{{cite news|title=‘The Best Of Me’ Adds ‘House Of Cards’ Sebastian Arcelus & Gerald McRaney|url=http://www.deadline.com/2014/03/the-best-of-me-adds-house-of-cards-sebastian-arcelus-gerald-mcraney/|accessdate=10 червня 2014|publisher=deadline.com|date=12 березня 2014|archive-date=6 червня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140606142506/http://www.deadline.com/2014/03/the-best-of-me-adds-house-of-cards-sebastian-arcelus-gerald-mcraney/}}{{ref-en}} Наведено за англійською вікіпедією.</ref>
}}

== Посилання ==
* {{IMDb title|1972779|The Best Of Me}}
{{Stub}}
[[Категорія:Фільми 2014]]
[[Категорія:Фільми США 2014]]
[[Категорія:Фільми-мелодрами США]]
[[Категорія:Екранізації американських літературних творів]]
[[Категорія:Фільми Relativity Media]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]

title: англ. The Best of Me

англ. The Best of Me: Дата випуску плакат

Жанр: романтичний фільм, драматичний фільм і екранізація роману

Режисер: Майкл Хоффман

Продюсер: Деніз Ді Новіd, Ryan Kavanaughd, Ніколас Спаркс і Theresa Parkd

Сценарист: J. Mills Goodloed, Ніколас Спаркс, Michael Hoffmand і Will Fettersd

На основі: The Best Of Me · Ніколас Спаркс

У головних · ролях: Джеймс Марсден · Мішель Монаган

Оператор: Олівер Степлтонd

Композитор: Аарон Зігманd

Музика: Аарон Зігман

Монтаж: Метт Chesse

Кінокомпанія: DiNovi Фотографії

Дистриб'ютор: Relativity Media

Тривалість: 146 хвилин

Мова: Англійська

Країна: Сполучені Штати


text:
# Союзмультфільм
«Союзмультфільм» — найбільша радянська і російська державна кіностудія мультиплікаційних фільмів, заснована у 1936 році. Розташовується за адресою: Москва, вул. Академіка Корольова 21, будинок 1.
Довгі роки емблемою «Союзмультфільму» був Чебурашка.

## Колектив
Провідні режисери: І. П. Іванов-Вано, Л. К. Атаманов, Р. А. Качанов, Ф. С. Хитрук, Б. П. Степанцов, І. О. Ковалевська, А. Ю. Хржановський, Ю. Б. Норштейн, В. М. Котьоночкін, А. О. Петров, Г. М. Сокольський та інші.

## Історія
Хоча наказ про створення студії був підписаний начальником Головного Управління кіно-фото-промисловості, вважається, що рішення про створення студії мультиплікаційних фільмів виходило особисто від Й. В. Сталіна.
Перший мультфільм, випущений студією, називався «В Африці спекотно» (1936). З 1937 року знімаються кольорові мультфільми. В 1945 виходить перший повнометражний мультфільм — «Пропала грамота».
У роки Перебудови студія, як і багато підприємств в СРСР, починає пошук шляхів виходу з викликаної недофінансуванням економічної кризи. В 1989 році колектив студії вибирає орендну форму існування свого підприємства, договір про оренду укладається строком на 10 років. Велику роль у подальших реорганізаціях відіграє колективний орган — Правління кіностудії, помітними діячами якого були творчі працівники студії, який мав право найму адміністрації.
В 1992 році діюча тоді адміністрація підприємства уклала невигідний, на думку більшості працівників студії, для «Союзмультфільму» контракт з американською компанією Films by Jove (належала радянському актору, який емігрував в США, Олегу Відову та його дружині), за яким до названої компанії переходили міжнародні права на комерційне використання колекції фільмів студії, випущених за всі попередні роки, що привело до зміни директора правлінням. Однак, діяльність нового директора, який посів цю посаду за договором, який мав деякі невдалі формулювання, який уклало з ним Правління, також украй неоднозначно сприймалася багатьма працівниками кіностудії, що призвело згодом до тривалого конфлікту в колективі і, як наслідок, — до фактичної втрати студією своєї провідної ролі в російській анімації. Звернення членів колективу до державних органів в силу різних причин не призвели до поліпшення ситуації.
Починаючи з другої половини 1990-х років «Союзмультфільм» впадає в глибоку кризу і піддається ряду економічних і юридичних махінацій, результатом яких стало звільнення більшої частини колективу студії і фактичне розділення на два протиборчі підприємства — ФГУП «Союзмультфільм» і ВАТ «Союзмультфільм». Частина виробничо-технічної бази «Союзмультфільму» була реорганізована в студію «Крістмас Філмз».
Наприкінці грудня 2006 року Уряд РФ випустив Розпорядження, згідно з яким ФГУП «Кіностудія „Союзмультфільм“» стало власником виключних прав на використання аудіовізуальних творів, знятих на «Союзмультфільмі» з моменту створення і до переходу його на орендні відносини.
В даний час ФГУП «Фільмофонд кіностудії „Союзмультфільм“» є єдиним виключним правовласником найбільшої колекції радянської та російської мультиплікації, що нараховує близько 1500 мальованих і лялькових мультиплікаційних фільмів.

### Хронологія
- 10 червня 1936 — заснування кіностудії «Союздітмультфільм»
- 1936 — випущений перший мультфільм («В Африці жарко»)
- 20 серпня 1937 — перейменування «Союздітмультфільм» в «Союзмультфільм»
- 1937 — початок зйомок кольорових мультфільмів
- Жовтень 1941 — евакуація в Самарканд
- 1942 — перехід М. Пащенка з «Ленфільму» на «Союзмультфільм» у зв'язку з розпуском анімаційної студії при «Ленфільмі»[3]. М. Цехановський прийшов на «Союзмультфільм» у 1944 році.
- Травень-червень 1943 — повернення з евакуації до Москви.
- 1945 — виходить перший повнометражний мультфільм («Пропала грамота», 42:42)
- 1946 — переїзд в приміщення на вул. Каляєвська, 23а
- 1956 — переїзд в приміщення в Спасопєсковському провулку
- 1991–1992 — розпад СРСР і реорганізація Держкіно СРСР у Держкіно України
- Червень 1999 — створення підприємства «Кіностудія „Союзмультфільм“»
- 2003 рік — розпорядженням Уряду РФ від кіностудії «Союзмультфільм» відокремлюється творчо-виробниче об'єднання (ТПО) «Союзмультфільм», а сама кіностудія перейменовується у Федеральне державне унітарне підприємство (ФДУП) «Фільмофонд кіностудії „Союзмультфільм“»

## Найвідоміші мультфільми
- 1947 — Горбоконик
- 1948 — Квітка-семибарвиця
- 1948 — Сіра шийка
- 1948 — Федько Зайцев (ремейк 1960)
- 1950 — Сопілочка і глечик
- 1952 — Аленька квіточка
- 1952 — Каштанка
- 1954 — Золота антилопа
- 1955 — Стьопа-моряк
- 1955—1956 — Незвичайний матч (2 серії)
- 1956 — Дванадцять місяців
- 1956 — У яранзі горить вогонь
- 1956 — Гидке каченя
- 1957 — Снігова королева
- 1958 — Пєтя і Червона Шапочка
- 1958 — Хлопчик з Неаполя (ремастерінг 1982, 1991 у збірнику Пригоди чарівного глобуса, або Витівки відьом)
- 1960—1968 — Світлячок (8 серій)
- 1962 — Історія одного злочину
- 1965 — Вовка в тридев'ятому царстві
- 1965 — Канікули Боніфація
- 1967—1971 — Мауглі (5 серій)
- 1967 — Рукавичка
- 1968 — Фільм, фільм, фільм
- 1968 — 25-е, перший день
- 1968—1970 — Малюк і Карлсон (2 серії)
- 1969—1993, 2012 — Ну, постривай! (18 серій, продовження (2005) знято на Крістмас філмс)
- 1969—1983 — Крокодил Гена (4 серії)
- 1969 — В Країні невивчених уроків
- 1969—1973 — Бременські музиканти (2 серії, продовження (2000) знято на студії Кіно-Міст)
- 1969—1972 — Вінні-Пух (3 серії)
- 1969 — Дід Мороз і літо
- 1970 — Солодка казка
- 1970 — Катерок
- 1973 — Чапля і журавель
- 1973 — Острів
- 1975 — Їжачок у тумані
- 1975 — І мама мене простить
- 1975 — Спадщина чарівника Бахрама
- 1975—1983 — 38 папуг (10 серій)
- 1976—1982 — Кошеня на ім'я Гав (5 серій)
- 1976 — Скринька з секретом
- 1976 — Просто так
- 1977 — Полігон
- 1977 — Бобік в гостях у Барбоса
- 1977—1983 — Найменший гном (4 серії)
- 1978 — Мишеня Пік
- 1978—1984 — Троє з Простоквашино (3 серії, продовження (2012) знято на студії Кіно-Атіс)
- 1978 — Пограбування по… (ремастерінг 1988)
- 1979 — Казка казок
- 1979 — Полювання
- 1979 — Чарівний перстень
- 1981 — Таємниця третьої планети
- 1981 — Івашка з палацу піонерів
- 1981 — Пес у чоботях
- 1982 — Жив-був пес
- 1982 — Жива іграшка
- 1983 — Замок брехунів
- 1983—1997 — Мавпочки (7 серій)
- 1984—1998 — Повернення блудного папуги (3 серії + продовження)

title: Союзмультфільм

wikitext:
{{Картка компанії
|назва = Союзмультфільм
|оригінальна_назва = Союзмультфильм
|логотип = Soyuzmultfilm Logo.png
|тип = [[державна компанія]]
|девіз =
|заснована = 1936
|розташування = Росія, Москва, вул. Академіка Корольова 21 буд. 1
|розпущена =
|ключові фігури = Глеб Давидов
|галузь = [[мультиплікація]]
|продукція = [[мультфільм]]и
|валовий дохід =
|операційний прибуток =
|чистий прибуток =
|число співробітників =
|власник = Федеральне агентство з управління державним майном(Росимущество))
|холдинг =
|дочірні =
|сайт = [https://souzmult.ru souzmult.ru]
}}

'''«Союзмультфільм»''' — найбільша радянська і російська державна кіностудія [[мультфільм|мультиплікаційних фільмів]], заснована у [[1936]] році. Розташовується за адресою: Москва, вул. Академіка Корольова 21, будинок 1.

Довгі роки емблемою «Союзмультфільму» був [[Чебурашка (персонаж)|Чебурашка]].

== Колектив ==
Провідні режисери: [[Іванов-Вано Іван Петрович|І. П. Іванов-Вано]], [[Атаманов Лев Костянтинович|Л. К. Атаманов]], [[Качанов Роман Абелевич|Р. А. Качанов]], [[Хитрук Федір Савелійович|Ф. С. Хитрук]], [[Степанцов Борис Павлович|Б. П. Степанцов]], [[Ковалевська Інеса Олексіївна|І. О. Ковалевська]], {{нп3|Хржановський Андрій Юрійович|А. Ю. Хржановський|ru|Хржановский, Андрей Юрьевич}}, [[Норштейн Юрій Борисович|Ю. Б. Норштейн]], [[Котьоночкін В'ячеслав Михайлович|В. М. Котьоночкін]], [[Петров Анатолій Олексійович|А. О. Петров]], [[Сокольський Геннадій Михайлович|Г. М. Сокольський]] та інші.

== Історія ==
Хоча наказ про створення студії був підписаний начальником Головного Управління кіно-фото-промисловості, вважається, що рішення про створення студії мультиплікаційних фільмів виходило особисто від [[Сталін Йосип Віссаріонович|Й. В. Сталіна]].

Перший мультфільм, випущений студією, називався «[[В Африці спекотно]]» ([[1936]]). З [[1937]] року знімаються кольорові мультфільми. В [[1945]] виходить перший повнометражний мультфільм — «[[Пропала грамота (мультфільм)|Пропала грамота]]».

У роки [[Перебудова|Перебудови]] студія, як і багато підприємств в [[СРСР]], починає пошук шляхів виходу з викликаної недофінансуванням економічної кризи. В [[1989]] році колектив студії вибирає орендну форму існування свого підприємства, договір про оренду укладається строком на 10 років<ref>[http://www.finmarket.ru/z/nws/hn.asp?id=661204&hot=669718]</ref>. Велику роль у подальших реорганізаціях відіграє колективний орган — Правління кіностудії, помітними діячами якого були творчі працівники студії, який мав право найму адміністрації.

В [[1992]] році діюча тоді адміністрація підприємства уклала невигідний, на думку більшості працівників студії, для «Союзмультфільму» контракт з американською компанією ''Films by Jove'' (належала радянському актору, який емігрував в [[США]], [[Відов Олег Борисович|Олегу Відову]] та його дружині), за яким до названої компанії переходили міжнародні права на комерційне використання колекції фільмів студії, випущених за всі попередні роки, що привело до зміни директора правлінням. Однак, діяльність нового директора, який посів цю посаду за договором, який мав деякі невдалі формулювання, який уклало з ним Правління, також украй неоднозначно сприймалася багатьма працівниками кіностудії, що призвело згодом до тривалого конфлікту в колективі і, як наслідок, — до фактичної втрати студією своєї провідної ролі в російській анімації. Звернення членів колективу до державних органів в силу різних причин не призвели до поліпшення ситуації.

Починаючи з другої половини 1990-х років «Союзмультфільм» впадає в глибоку кризу і піддається ряду економічних і юридичних махінацій, результатом яких стало звільнення більшої частини колективу студії і фактичне розділення на два протиборчі підприємства — [[ФГУП]] «Союзмультфільм» і [[ВАТ]] «Союзмультфільм». Частина виробничо-технічної бази «Союзмультфільму» була реорганізована в студію «[[Крістмас Філмз]]».

Наприкінці грудня [[2006]] року Уряд [[Росія|РФ]] випустив Розпорядження, згідно з яким ФГУП «Кіностудія „Союзмультфільм“» стало власником виключних прав на використання [[Мультимедіа|аудіовізуальних]] творів, знятих на «Союзмультфільмі» з моменту створення і до переходу його на орендні відносини.

В даний час ФГУП «Фільмофонд кіностудії „Союзмультфільм“» є єдиним виключним правовласником найбільшої колекції радянської та російської мультиплікації, що нараховує близько 1500 мальованих і лялькових мультиплікаційних фільмів.

=== Хронологія ===
* 10 червня 1936 — заснування кіностудії «Союздітмультфільм»
* 1936 — випущений перший мультфільм («[[В Африці жарко (мультфільм)|В Африці жарко]]»)
* 20 серпня 1937 — перейменування «''Союздітмультфільм''» в «''Союзмультфільм''»
* [[1937]] — початок зйомок кольорових мультфільмів
* Жовтень 1941 — евакуація в Самарканд
* 1942 — перехід [[Пащенко Мстислав Сергійович|М. Пащенка]] з «[[Ленфільм]]у» на «Союзмультфільм» у зв'язку з розпуском анімаційної студії при «Ленфільмі»<ref>[http://animator.ru/db/?p=show_person&pid=977&sp=1 База даних по російській мультиплікації animator.ru]</ref>. [[Цехановський Михайло Михайлович|М. Цехановський]] прийшов на «Союзмультфільм» у 1944 році.
* Травень-червень 1943 — повернення з евакуації до Москви.
* [[1945]] — виходить перший повнометражний мультфільм («[[Пропала грамота (мультфільм)|Пропала грамота]]», 42:42)
* 1946 — переїзд в приміщення на вул. Каляєвська, 23а
* 1956 — переїзд в приміщення в Спасопєсковському провулку
* 1991–1992 — розпад СРСР і реорганізація Держкіно СРСР у Держкіно України
* Червень 1999 — створення підприємства «Кіностудія „Союзмультфільм“»
* 2003 рік — розпорядженням Уряду РФ від кіностудії «Союзмультфільм» відокремлюється творчо-виробниче об'єднання (ТПО) «Союзмультфільм», а сама кіностудія перейменовується у Федеральне державне унітарне підприємство (ФДУП) «Фільмофонд кіностудії „Союзмультфільм“»

== Найвідоміші мультфільми ==
* [[1947 в кіно|1947]] — [[Горбоконик (мультфільм)|Горбоконик]]
* [[1948 в кіно|1948]] — [[Квітка-семибарвиця (мультфільм)|Квітка-семибарвиця]]
* [[1948 в кіно|1948]] — [[Сіра шийка (мультфільм)|Сіра шийка]]
* [[1948 в кіно|1948]] — [[Федько Зайцев (мультфільм)|Федько Зайцев]] (ремейк 1960)
* [[1950 в кіно|1950]] — [[Сопілочка і глечик]]
* [[1952 в кіно|1952]] — [[Аленька квіточка (мультфільм)|Аленька квіточка]]
* [[1952 в кіно|1952]] — [[Каштанка (мультфільм)|Каштанка]]
* [[1954 в кіно|1954]] — [[Золота антилопа]]
* [[1955 в кіно|1955]] — [[Стьопа-моряк]]
* [[1955 в кіно|1955]]—[[1956 в кіно|1956]] — [[Незвичайний матч (мультфільм)|Незвичайний матч]] (2 серії)
* [[1956 в кіно|1956]] — [[Дванадцять місяців (мультфільм)|Дванадцять місяців]]
* [[1956 в кіно|1956]] — [[У яранзі горить вогонь (мультфільм)|У яранзі горить вогонь]]
* [[1956 в кіно|1956]] — [[Гидке каченя (мультфільм)|Гидке каченя]]
* [[1957 в кіно|1957]] — [[Снігова королева (мультфільм, 1957)|Снігова королева]]
* [[1958 в кіно|1958]] — [[Петя і Червона Шапочка (мультфільм)|Пєтя і Червона Шапочка]]
* [[1958 в кіно|1958]] — [[Хлопчик з Неаполя (мультфільм)|Хлопчик з Неаполя]] (ремастерінг 1982, 1991 у збірнику [[Пригоди чарівного глобуса, або Витівки відьом (мультфільм)|Пригоди чарівного глобуса, або Витівки відьом]])
* [[1960 в кіно|1960]]—[[1968 в кіно|1968]] — [[Світлячок № 1 (веселі картинки)|Світлячок]] (8 серій)
* [[1962 в кіно|1962]] — [[Історія одного злочину (мультфільм)|Історія одного злочину]]
* [[1965 в кіно|1965]] — [[Вовка в тридев'ятому царстві (мультфільм)|Вовка в тридев'ятому царстві]]
* [[1965 в кіно|1965]] — [[Канікули Боніфація (мультфільм)|Канікули Боніфація]]
* [[1967 в кіно|1967]]—[[1971 в кіно|1971]] — [[Мауглі (мультфільм)|Мауглі]] (5 серій)
* [[1967 в кіно|1967]] — [[Рукавичка (мультфільм)|Рукавичка]]
* [[1968 в кіно|1968]] — [[Фільм, фільм, фільм (мультфільм)|Фільм, фільм, фільм]]
* [[1968 в кіно|1968]] — [[25-е, перший день (мультфільм)|25-е, перший день]]
* [[1968 в кіно|1968]]—[[1970 в кіно|1970]] — [[Малюк і Карлсон]] (2 серії)
* [[1969 в кіно|1969]]—[[1993 в кіно|1993]], [[2012 в кіно|2012]] — [[Ну, постривай!]] (18 серій, продовження (2005) знято на Крістмас філмс)
* [[1969 в кіно|1969]]—[[1983 в кіно|1983]] — [[Крокодил Гена]] (4 серії)
* [[1969 в кіно|1969]] — [[В Країні невивчених уроків]]
* [[1969 в кіно|1969]]—[[1973 в кіно|1973]] — [[Бременські музиканти (мультфільм)|Бременські музиканти]] (2 серії, продовження (2000) знято на [[Студія Кіно-Міст|студії Кіно-Міст]])
* [[1969 в кіно|1969]]—[[1972 в кіно|1972]] — [[Вінні-Пух (мультфільм)|Вінні-Пух]] (3 серії)
* [[1969 в кіно|1969]] — [[Дід Мороз і літо (мультфільм)|Дід Мороз і літо]]
* [[1970 в кіно|1970]] — [[Солодка казка]]
* [[1970 в кіно|1970]] — [[Катерок (мультфільм)|Катерок]]
* [[1973 в кіно|1973]] — [[Чапля і журавель (мультфільм)|Чапля і журавель]]
* [[1973 в кіно|1973]] — [[Острів (мультфільм)|Острів]]
* [[1975 в кіно|1975]] — [[Їжачок у тумані (мультфільм)|Їжачок у тумані]]
* [[1975 в кіно|1975]] — [[І мама мене простить (мультфільм)|І мама мене простить]]
* [[1975 в кіно|1975]] — [[Спадщина чарівника Бахрама]]
* [[1975 в кіно|1975]]—[[1983 в кіно|1983]] — [[38 папуг]] (10 серій)
* [[1976 в кіно|1976]]—[[1982 в кіно|1982]] — [[Кошеня на ім'я Гав]] (5 серій)
* [[1976 в кіно|1976]] — [[Скринька з секретом (мультфільм)|Скринька з секретом]]
* [[1976 в кіно|1976]] — [[Просто так (мультфільм)|Просто так]]
* [[1977 в кіно|1977]] — [[Полігон (мультфільм)|Полігон]]
* [[1977 в кіно|1977]] — [[Бобик в гостях у Барбоса (мультфільм)|Бобік в гостях у Барбоса]]
* [[1977 в кіно|1977]]—[[1983 в кіно|1983]] — [[Найменших гном|Найменший гном]] (4 серії)
* [[1978 в кіно|1978]] — [[Мишеня Пік (мультфільм)|Мишеня Пік]]
* [[1978 в кіно|1978]]—[[1984 в кіно|1984]] — [[Троє з Простоквашино]] (3 серії, продовження (2012) знято на [[Студія Кіно-Атіс|студії Кіно-Атіс]])
* [[1978 в кіно|1978]] — [[Пограбування по…]] (ремастерінг 1988)
* [[1979 в кіно|1979]] — [[Казка казок (мультфільм)|Казка казок]]
* [[1979 в кіно|1979]] — [[Полювання (мультфільм, 1979)|Полювання]]
* [[1979 в кіно|1979]] — [[Чарівний перстень (мультфільм, 1979)|Чарівний перстень]]
* [[1981 в кіно|1981]] — [[Таємниця третьої планети]]
* [[1981 в кіно|1981]] — [[Івашка з палацу піонерів (мультфільм)|Івашка з палацу піонерів]]
* [[1981 в кіно|1981]] — Пес у чоботях
* [[1982 в кіно|1982]] — [[Жив-був пес (мультфільм)|Жив-був пес]]
* [[1982 в кіно|1982]] — [[Жива іграшка]]
* [[1983 в кіно|1983]] — [[Замок брехунів (мультфільм)|Замок брехунів]]
* [[1983 в кіно|1983]]—[[1997 в кіно|1997]] — [[Мавпочки (серія фільмів)|Мавпочки]] (7 серій)
* [[1984 в кіно|1984]]—[[1998 в кіно|1998]] — [[Повернення блудного папуги (мультфільм)|Повернення блудного папуги]] (3 серії + продовження)

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://souzmult.ru/ Офіційний сайт студії «Союзмультфільм»]
*[https://youtube.com/c/Soyuzmultfilm Канал «Союзмультфілюму» на YouTube]

{{Радянські кіностудії}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Засновані в СРСР 1936]]
[[Категорія:Анімаційні студії]]
[[Категорія:Кіностудії СРСР]]
[[Категорія:Кіностудії України]]
[[Категорія:Союзмультфільм]]

title: Союзмультфільм

Тип: державна компанія

Правова форма: Унітарне підприємство

Галузь: мультиплікація

Ключові особи: Глеб Давидов

Продукція: мультфільми


text:
# Тропікалія
Тропікалія (порт. Tropicália або Tropicalismo) — бразильський рух у мистецтві, що виник наприкінці 1960-тих років та включає театр, поезію і музику серед інших форм мистецтва. Тропікалія виникла під впливом конкретної поезії, жанру бразильської авангардної поезії, що проявився перш за все в роботах Аугусту ді Кампуса, Арольду ді Кампуса і Десіу Піньятарі.
Тропікалія майже виключно асоціюється з музикою, як у Бразилії, так і за її межами, це перш за все форма бразильської музики, що виникла із суміші боса нова, рок-н-ролу, народної музики Баїї, африканської музики, португальського фаду, психоделічного року, фанку і джазу.

## Ресурси Інтернету
- Партизаны тропических лун
- Tropicália
- Bossa Nova Jazz links
- Brazilian Nuggets
- Loronix
- Música Da Mpb Ao Rock
- Brazil, The Tropicalist Revolution

title: Тропікалія

wikitext:
'''Тропікалія''' ({{lang-pt|Tropicália}} або ''Tropicalismo'') — [[Бразилія|бразильський]] рух у мистецтві, що виник наприкінці 1960-тих років та включає театр, поезію і музику серед інших форм мистецтва. Тропікалія виникла під впливом [[Фігурні вірші|конкретної поезії]], жанру бразильської авангардної поезії, що проявився перш за все в роботах [[Аугусту ді Кампус]]а, [[Арольду ді Кампус]]а і [[Десіу Піньятарі]]<ref>{{cite web|url=http://www.plataforma.uchile.cl/fg/semestre2/_2003/musica/modulo4/clase2/texto/tropical_02.htm|title=Poesia Concreta e Tropicalismo|accessdate=2008-05-16|last=Perrone|first=Charles|publisher=[[University of Chile|Universidad de Chile]]|pages=p. 1|language=Portuguese|format=Microsoft Word document|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HpZuA5Nk?url=http://www.lapetus.uchile.cl/lapetus/404.htm|archivedate=2013-07-03|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130703131046/http://www.lapetus.uchile.cl/lapetus/404.htm |date=2013-07-03 }}</ref>.

Тропікалія майже виключно асоціюється з музикою, як у Бразилії, так і за її межами, це перш за все форма [[Бразильська музика|бразильської музики]], що виникла із суміші [[боса нова]], [[рок-н-рол]]у, [[народна музика|народної музики]] [[Баїя|Баїї]], {{Не перекладено|Африканська музика|африканської музики|en|Music of Africa}}, португальського [[фаду]], [[психоделічний рок|психоделічного року]], [[фанк]]у і [[джаз]]у.

== Посилання ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Os Mutantes]]
* [[Каетану Велозу]]

== Ресурси Інтернету ==
* [http://dmme.net/stat/tropic.html Партизаны тропических лун]
* [http://www.headz.fm/2006/02/07/tropicalia Tropicália]
* [http://bossanovalinks.blogspot.com Bossa Nova Jazz links]
* [http://brnuggets.blogspot.com Brazilian Nuggets]
* [http://loronix.blogspot.com Loronix]
* [https://web.archive.org/web/20171027105847/http://musicadampbaorock.blogspot.com/ Música Da Mpb Ao Rock]
* [https://web.archive.org/web/20110929084327/http://www.documen.tv/asset/Revolution_Tropicalist_film.html Brazil, The Tropicalist Revolution]

{{Психоделічна музика}}
{{Рок-музика}}
{{Бразилія в темах}}
{{нк}}

{{music-stub}}

[[Категорія:Музика Бразилії]]
[[Категорія:Музичні жанри]]
[[Категорія:Мистецтво Бразилії]]
[[Категорія:Мистецькі течії]]


text:
# Секретна місія
«Секретна місія» — радянський чорно-білий художній фільм, знятий в 1950 році на кіностудії «Мосфільм» режисером Михайлом Роммом. Відновлений в 1969 році.

## Сюжет
1945 рік, Німеччина. Напередодні краху рейху гітлерівці ведуть таємні переговори з англо-американцями про капітуляцію німецьких військ на Заході. Радянські розвідники роблять все можливе, щоб викрити і зірвати ці переговори.

## У ролях
- Олена Кузьміна —  Марта Ширке, вона ж Маша Глухова, радянська розвідниця
- Михайло Висоцький —  Вінстон Черчілль
- Микола Коміссаров —  сенатор Аллан
- Сергій Вечеслов — співробітник американської розвідувальної служби, Гарві
- Олександр Антонов —  генерал Шитте
- Володимир Гардин —  Діллон
- Микола Рибников —  Вандеркорн
- Георгій Георгіу —  Берг
- Василь Макаров —  Олексій Дементьєв, він же Курт Юніус
- Олексій Грибов —  Петро Васильович, генерал радянської розвідки
- Олександр Чебан —  генерал радянської розвідки
- Володимир Ренін —  генерал-фельдмаршал Рундштедт  (немає в титрах)
- Василь Бокарєв —  генерал-полковник
- Микола Тимофєєв —  американський льотчик
- Володимир Савельєв —  Гітлер
- Петро Берьозов —  Гіммлер
- Володимир Бєлокуров —  Борман
- Олександр Пєлєвін —  Шелленберг
- Марк Перцовський —  Кальтенбруннер
- Павло Гайдебуров —  Роджерс
- Олександр Хохлов —  Крупп
- Лев Фенін —  Люнес, камердинер Круппа
- Микола Свєтловідов —  німецький резидент
- Іван Соловйов —  німецький резидент
- Георгій Бударов —  німецький резидент  (немає в титрах)
- Михайло Яншин —  Шульц, німецький промисловець
- Володимир Готовцев —  німецький промисловець
- Борис Петкер —  німецький промисловець
- Микола Свободін —  німецький промисловець
- Микола Трофімов — епізод
- Євген Моргунов — епізод
- Володимир Соловйов — епізод

## Знімальна група
- Автори сценарію: Костянтин Ісаєв і Михайло Маклярський
- Режисер: Михайло Ромм
- Оператори: Борис Волчек і Микола Ренков (комбіновані зйомки)
- Художники: Абрам Фрейдін, Петро Кисельов
- Художник по костюму: Валентин Перельотов
- Композитор: Арам Хачатурян
- Звукорежисер: Валерій Попов

title: Секретна місія

wikitext:
{{Фільм
|вид =
|українська назва =Секретна місія
|оригінальна назва ={{lang-ru|Секретная миссия}}
|зображення =Секретна місія.jpg
|жанр       =військовий
детектив
|режисер    =[[Ромм Михайло Ілліч|Михайло Ромм]]
|сценарист  =[[Ісаєв Костянтин Федорович|Костянтин Ісаєв]]
[[Маклярський Михайло Борисович|Михайло Маклярський]]
|Продюсер   =
|Актори     =[[Кузьміна Олена Олександрівна|Олена Кузьміна]]
[[Висоцький Михайло Костянтинович|Михайло Висоцький]]
[[Коміссаров Микола Валеріанович|Микола Коміссаров]]
|оператор   =[[Волчек Борис Ізраїлевич|Борис Волчек]]
[[Ренков Микола Степанович|Микола Ренков]]
|композитор =[[Хачатурян Арам Ілліч|Арам Хачатурян]]
|художник   =[[Фрейдін Абрам Львович|Абрам Фрейдін]]
[[Кисельов Петро Дмитрович|Петро Кисельов]]
|кінокомпанія ="[[Мосфільм]]"
|країна     = {{USSR}}
|тривалість = 84 хв.
|рік        = 1950
| ідентифікатор =0175148
}}
«'''Секретна місія'''» — радянський чорно-білий художній фільм, знятий в 1950 році на кіностудії «[[Мосфільм]]» режисером [[Ромм Михайло Ілліч|Михайлом Роммом]]. Відновлений в 1969 році.

== Сюжет ==
1945 рік, Німеччина. Напередодні краху рейху гітлерівці ведуть таємні переговори з англо-американцями про капітуляцію німецьких військ на Заході. Радянські розвідники роблять все можливе, щоб викрити і зірвати ці переговори.

== У ролях ==
{{div col}}
* [[Кузьміна Олена Олександрівна|Олена Кузьміна]] — '' Марта Ширке, вона ж Маша Глухова, радянська розвідниця ''
* [[Висоцький Михайло Костянтинович|Михайло Висоцький]] — '' Вінстон Черчілль ''
* [[Коміссаров Микола Валеріанович|Микола Коміссаров]] — '' сенатор Аллан ''
* [[Вечеслов Сергій Михайлович|Сергій Вечеслов]] — ''співробітник американської розвідувальної служби, Гарві ''
* [[Антонов Олександр Павлович (актор)|Олександр Антонов]] — '' генерал Шитте ''
* [[Гардін Володимир Ростиславович|Володимир Гардин]] — '' Діллон ''
* [[Рибников Микола Миколайович (актор)|Микола Рибников]] — '' Вандеркорн ''
* [[Георгіу Георгій Олександрович|Георгій Георгіу]] — '' Берг ''
* [[Макаров Василь Іванович|Василь Макаров]] — '' Олексій Дементьєв, він же Курт Юніус ''
* [[Грибов Олексій Миколайович|Олексій Грибов]] — '' Петро Васильович, генерал радянської розвідки ''
* [[Чебан Олександр Іванович|Олександр Чебан]] — '' генерал радянської розвідки ''
* [[Володимир Ренін]] — '' генерал-фельдмаршал Рундштедт '' (немає в титрах)
* [[Бокарєв Василь Дмитрович|Василь Бокарєв]] — '' генерал-полковник ''
* [[Тимофєєв Микола Дмитрович (актор)|Микола Тимофєєв]] — '' американський льотчик ''
* [[Савельєв Володимир Дмитрович|Володимир Савельєв]] — '' Гітлер ''
* [[Берьозов Петро Олексійович|Петро Берьозов]] — '' Гіммлер ''
* [[Бєлокуров Володимир В'ячеславович|Володимир Бєлокуров]] — '' Борман ''
* [[Пєлєвін Олександр Олександрович|Олександр Пєлєвін]] — '' Шелленберг ''
* [[Перцовський Марк Наумович|Марк Перцовський]] — '' Кальтенбруннер ''
* [[Гайдебуров Павло Павлович|Павло Гайдебуров]] — '' Роджерс ''
* [[Хохлов Олександр Євгенович|Олександр Хохлов]] — '' Крупп ''
* [[Фенін Лев Олександрович|Лев Фенін]] — '' Люнес, камердинер Круппа ''
* [[Свєтловідов Микола Опанасович|Микола Свєтловідов]] — '' німецький резидент ''
* [[Соловйов Іван Іванович (актор)|Іван Соловйов]] — '' німецький резидент ''
* [[Бударов Георгій Іванович|Георгій Бударов]] — '' німецький резидент '' (немає в титрах)
* [[Яншин Михайло Михайлович|Михайло Яншин]] — '' Шульц, німецький промисловець ''
* [[Готовцев Володимир Васильович|Володимир Готовцев]] — '' німецький промисловець ''
* [[Петкер Борис Якович|Борис Петкер]] — '' німецький промисловець ''
* [[Свободін Микола Капітонович|Микола Свободін]] — '' німецький промисловець ''
* [[Трофімов Миколай Миколайович|Микола Трофімов]] — епізод
* [[Моргунов Євген Олександрович|Євген Моргунов]] — епізод
* [[Соловйов Володимир Романович|Володимир Соловйов]] — епізод
{{div col end}}

== Знімальна група ==
* Автори сценарію: [[Ісаєв Костянтин Федорович|Костянтин Ісаєв]] і [[Маклярський Михайло Борисович|Михайло Маклярський]]
* Режисер: [[Ромм Михайло Ілліч|Михайло Ромм]]
* Оператори: [[Волчек Борис Ізраїлевич|Борис Волчек]] і [[Ренков Микола Степанович|Микола Ренков]] (комбіновані зйомки)
* Художники: [[Фрейдін Абрам Львович|Абрам Фрейдін]], [[Кисельов Петро Дмитрович|Петро Кисельов]]
* Художник по костюму: [[Перельотов Валентин Сергійович|Валентин Перельотов]]
* Композитор: [[Хачатурян Арам Ілліч|Арам Хачатурян]]
* Звукорежисер: Валерій Попов

== Посилання ==
* {{imdb|id=0175148|name=''Секретна місія''}}
{{Фільми Михайла Ромма}}
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}
[[Категорія:Фільми СРСР 1950]]
[[Категорія:Фільми Михайла Ромма]]
[[Категорія:Фільми студії «Мосфільм»]]

title: рос. Секретная миссия

Жанр: військовий · детектив

Режисер: Михайло Ромм

Сценарист: Костянтин Ісаєв · Михайло Маклярський

У головних · ролях: Олена Кузьміна · Михайло Висоцький · Микола Коміссаров

Оператор: Борис Волчек · Микола Ренков

Композитор: Арам Хачатурян

Художник: Абрам Фрейдін · Петро Кисельов

Кінокомпанія: "Мосфільм"

Мова: російська

Країна: СРСР


text:
# Напівімла
«Напівімла» (рос. Полумгла) — російський кінофільм 2005 року.

## Зміст
Загін військовополонених німців відправили на будівництво стратегічного військового об'єкту на півночі Росії. Командувати ними буде молодий артилерист, який щойно повернувся з фронту. Йому доведеться дуже нелегко, адже він звик знищувати будь-якого німецького солдата у межах видимості. Та й втрати бойових товаришів не додали йому любові до бійців вермахту. Та тут не фронт, і завдання перед героєм стоять зовсім інші.

## Ролі
| Актор                | Роль              |
| -------------------- | ----------------- |
| Юрій Тарасов         | Григорій Анохін   |
| Сергій Грязнов       | Чумаченко         |
| Анастасія Шевельова  | Палажка           |
| Мартін Яковськи      | Ганс              |
| Лідія Байрашевська   | Феонія            |
| Крістіан Сенгевальд  | Петер             |
| Наталія Бурмістрова  | Євдокія           |
| Віталій Коваленко    | Митрофан          |
| Кіра Крейліс-Петрова | Ликера            |
| Євген Меркур'єв      | старий Северьянич |

| Актор                  | Роль            |
| ---------------------- | --------------- |
| Олександр Стекольников | радист          |
| Микола Спиридонов      | Кешка           |
| Анатолій Горін         | інвалід Гнатко  |
| Йоханнес Рапп          | капітан Бульбах |
| Олександр Балсанов     | Вітька-моряк    |
| Сергій Лосєв           | майор           |
| Микита Логінов         | Батюк           |
| Петро Корольов         | залізничник     |
| Катерина Фролова       | медсестра       |
| Сергій Козирєв         |                 |

## Додаткові факти
- Кінцівка фільму радикально відрізняється від кінцівки сценарію - у фільмі військовополонених без суду і слідства розстрілюють. З цього приводу фільм неодноразово критикувався як недостовірний.

## Рецензії та відгуки
- Ілля Смирнов. // журнал «Росія XXI», № 2, 2006
- Людмила Пружанська. // "Скепсис" від 11 грудня 2005

title: Напівімла

wikitext:
{{Фільм
| українська назва         = Напівімла
| оригінальна назва        = Полумгла
| Зображення    =
| Жанр           = [[Драма (жанр)|драма]]

| Режисер       = [[Антонов Артем Михайлович|Артем Антонов]]
| Продюсер       = [[Каленов Ігор Євгенович|Ігор Каленов]]
| Сценарист      = [[Болгарин Ігор Якович|Ігор Болгарин]]
[[Смирнов Віктор Васильович|Віктор Смирнов]]
| актори         = [[Юрій Тарасов]]
[[Сергій Грязнов]]
[[Анастасія Шевельова]]
[[Л. Байрашевська]]
[[Йоханнес Рапп]]
[[Мартін Яковськи]]
[[Наталя Бурмистрова]]
[[Крістіан Зенгевальд]]
[[Кіра Крейліс-Петрова]]
[[Віталій Коваленко]]
| Оператор       = [[Андрій Воробйов]]
| Композитор     =
| кінокомпанія       = «[[Нікола-фільм]]»
[[Телеканал СТС]]
| кошторис         =
| країна         = {{RUS}}
| тривалість = 100 хвилин
| рік = 2005
| imdb_id = 0482567
}}

'''«Напівімла»''' ({{lang-ru|Полумгла}}) — [[Росія|російський]] кінофільм [[2005 в кіно|2005 року]].

== Зміст ==
Загін військовополонених німців відправили на будівництво стратегічного військового об'єкту на півночі Росії. Командувати ними буде молодий артилерист, який щойно повернувся з фронту. Йому доведеться дуже нелегко, адже він звик знищувати будь-якого німецького солдата у межах видимості. Та й втрати бойових товаришів не додали йому любові до бійців вермахту. Та тут не фронт, і завдання перед героєм стоять зовсім інші.

== Ролі ==
{{col-begin}}
{{col-2}}
{{ВРоляхВерх}}
{{ВРолях|[[Тарасов Юрій Германович|Юрій Тарасов]]||Григорій Анохін|}}
{{ВРолях|[[Грязнов Сергій Анатолійович|Сергій Грязнов]]||Чумаченко|}}
{{ВРолях|[[Шевельова Анастасія Олександрівна|Анастасія Шевельова]]||Палажка|}}
{{ВРолях|[[Мартін Яковськи]]||Ганс|}}
{{ВРолях|[[Байрашевська Лідія Робертівна|Лідія Байрашевська]]||Феонія|}}
{{ВРолях|[[Крістіан Сенгевальд]]||Петер|}}
{{ВРолях|[[Наталія Бурмістрова]]||Євдокія|}}
{{ВРолях|[[Коваленко Віталій Володимирович|Віталій Коваленко]]||Митрофан|}}
{{ВРолях|[[Крейліс-Петрова Кіра Олександрівна|Кіра Крейліс-Петрова]]||Ликера|}}
{{ВРолях|[[Меркур'єв Євген Петрович|Євген Меркур'єв]]|старий|Северьянич|}}
{{ВРоляхНиз}}
{{col-2}}
{{ВРоляхВерх}}
{{ВРолях|[[Стекольников Олександр В'ячеславович|Олександр Стекольников]]|||радист}}
{{ВРолях|[[Спиридонов Микола Андрійович|Микола Спиридонов]]||Кешка|}}
{{ВРолях|[[Горін Анатолій Олександрович|Анатолій Горін]]|інвалід|Гнатко|}}
{{ВРолях|[[Йоханнес Рапп]]|капітан|Бульбах|}}
{{ВРолях|[[Олександр Балсанов]]||Вітька-моряк|}}
{{ВРолях|[[Лосєв Сергій Васильович|Сергій Лосєв]]|||майор}}
{{ВРолях|[[Логінов Микита Вікторович|Микита Логінов]]||Батюк|}}
{{ВРолях|[[Корольов Петро Вікторович|Петро Корольов]]|||залізничник}}
{{ВРолях|Катерина Фролова|||медсестра}}
{{ВРолях|[[Козирєв Сергій Валентинович|Сергій Козирєв]]|||}}
{{ВРоляхНиз}}
{{col-end}}

== Додаткові факти ==
* Кінцівка фільму радикально відрізняється від кінцівки сценарію - у фільмі військовополонених без суду і слідства розстрілюють. З цього приводу фільм неодноразово критикувався як недостовірний.

== Рецензії та відгуки ==
* Ілля Смирнов. // журнал «Росія XXI», № 2, 2006
* Людмила Пружанська. // "Скепсис" від 11 грудня 2005

== Посилання ==

* {{imdb_title | id=0482567| title=«Напівімла»}}

[[Категорія:Фільми-драми Росії]]
[[Категорія:Фільми про німецько-радянську війну]]
{{External links}}

title: Полумгла

Жанр: драма

Режисер: Артем Антонов

Продюсер: Ігор Каленов

Сценарист: Ігор Болгарин · Віктор Смирнов

У головних · ролях: Юрій Тарасов · Сергій Грязнов · Анастасія Шевельова · Л. Байрашевська · Йоханнес Рапп · Мартін Яковськи · Наталя Бурмистрова · Крістіан Зенгевальд · Кіра Крейліс-Петрова · Віталій Коваленко

Оператор: Андрій Воробйов

Кінокомпанія: «Нікола-фільм» · Телеканал СТС

Тривалість: 100 хвилин

Країна: Росія


text:
# Жудін Дмитро Ананійович
Дмитро́ Ана́нійович Жу́дін (* 23 жовтня (4 листопада) 1860 — † 22 квітня 1942, Ленінград, нині Санкт-Петербург) — український художник. Батько вченого Миколи Жудіна та художниці Ольги Жудіної.

## Біографічні відомості
Народився в селянській родині на Житомирщині. Закінчив Петербурзьку академію мистецтв.
1892 року оселився в Кам'янці-Подільському. Викладав малювання і креслення в Маріїнській жіночій гімназії. Був також вчителем малювання, креслення та каліграфії Кам'янець-Подільського міського училища.
Восени 1896 року Жудін познайомився з майбутнім російським письменником Сергієм Сергєєвим-Ценським, який прибув до Кам'янця-Подільського як учитель-початківець і викладав російську мову у двох старших класах міського училища. І хоч Дмитро Ананійович був старший від Сергія Миколайовича на 15 років, вони швидко знайшли спільні інтереси: разом малювали етюди, мріяли про тривалу мандрівку, розмірковували про літературу та мистецтво.
У 1897—1913 роках Жудін роках викладав чистописання та малювання в Кам'янець-Подільській чоловічій гімназії. Одним із його учнів був майбутній театральний художник Михайло Курилко. Як засвідчує «Пам'ятна книжка Подільської губернії на 1911 рік», колезький секретар Дмитро Жудін був тоді не тільки вчителем мистецтв у чоловічій гімназії, але й викладав малювання в жіночій гімназії Славутинської. Мешкав він у будинку Кржемінського на Бульварній вулиці (нині вулиця Шевченка).
Слідчі та судові органи міста неодноразово залучали Жудіна як експерта з каліграфії в зв'язку із розслідуванням кримінальних справ, пов'язаних із підробкою документів.
До 50-річчя з дня побудови та освячення церкви святого Георгія в Кам'янці-Подільському, яке відзначалося в жовтні 1911 року, Дмитро Жудін виконав розпис вівтаря та передвівтарної частини храму. Це був, як зазначалося у звіті Георгієвсько-Серафимівського братства, історичний живопис із південноросійською (тобто, українською) орнаментацією. На початку 1980-х років під час реставрації церкви та пристосування її під планетарій в інтер'єрі храму було виявлено живопис Жудіна. Київські художники-реставратори відновили ці розписи.
Теплі спогади про Жудіна залишив письменник Павло Богацький, який до 1900 року навчався в Кам'янець-Подільському духовному училищі. Він входив до таємної юнацької організації «Запорізька Січ» (предтечі пластогово руху), що діяла у 1895—1900 роках в училищі. Очолював її учень, який мав чин «полковника», Ісая Сулковский, опікуном організації став художник Жудін. Богацький писав про Дмитра Ананійовича:
| «Незабарам після того, як розпочала працю (десь у 1896 р.) “Запорозька Січ” під керівництвом “полковника” І. Сулковського у “Вітна сад” почав вчащати художник Жудін, професор горожанської школи і відомий у місті маляр церков (він саме тоді розмальовував в українському стилі Русько-фільварецьку церкву, що її большевики, як і всі інші, зруйнували). Маляр розташовувався із своїм мальованням, а хлопці робили своє. Скоро присутність його стала тут необхідністю. І запорозька громада визнала його за свого “отамана”. Він почав входити в роботу й розвагу дітей. Він звернув увагу на, так би мовити, ідеологічний бік, справи. Запровадив українську пісню, гру в “загадки”, яких діти села звозили безліч, прищепив замилування до гарних народних оповідань про чудесні явища, розпалив історичну романтику міста Кам'янця, зацікавив його старовиною, його леґендами, показував залишки славного історичного минулого… Після його оповідань ми зрозуміли, що то є любов до Батьківщини, пошана до старших, товариськість, відвага, чесність і все інше, що споює і кріпить товариство…» |
Бував за кордоном. Відвідував курси підвищення кваліфікації в Москві, Санкт-Петербурзі, Києві.
1913 року перевівся на роботу в Санкт-Петербург. Його призначили в реальне училище імені Царевича Алексія Єдиновіруючого братства на посаду вчителя із 1 серпня 1913 року.
Навіть живучи у столиці Російської імперії, Дмитро Ананійович залишався (за даними на 1919 рік) членом Подільського церковного історико-археологічного товариства.
Мешкав за адресою: 8-а лінія, 55, квартира 5-а. Помер у блокадному Ленінграді. Поховано на Піскарьовському кладовищі.
Дмитро Жудін мав двох синів — Володимира та Миколу, доньку Ольгу.

title: Жудін Дмитро Ананійович

wikitext:
{{особа}}
{{Однофамільці|Жудін (прізвище)|Жудін}}
'''Дмитро́ Ана́нійович Жу́дін''' (* {{ДН|4|11|1860|23|10}} — † [[22 квітня]] [[1942]], Ленінград, нині [[Санкт-Петербург]]) — український [[художник]]. Батько вченого [[Жудін Микола Дмитрович|Миколи Жудіна]] та художниці [[Жудіна Ольга Дмитрівна|Ольги Жудіної]].

== Біографічні відомості ==
Народився в селянській родині на Житомирщині. Закінчив [[Петербурзька академія мистецтв|Петербурзьку академію мистецтв]].

[[1892]] року оселився в [[Кам'янець-Подільський|Кам'янці-Подільському]]. Викладав [[малювання]] і [[креслення]] в Маріїнській жіночій гімназії. Був також вчителем малювання, креслення та каліграфії Кам'янець-Подільського міського училища.

Восени 1896 року Жудін познайомився з майбутнім російським письменником [[Сергєєв-Ценський Сергій Миколайович|Сергієм Сергєєвим-Ценським]], який прибув до Кам'янця-Подільського як учитель-початківець і викладав російську мову у двох старших класах міського училища. І хоч Дмитро Ананійович був старший від Сергія Миколайовича на 15 років, вони швидко знайшли спільні інтереси: разом малювали етюди, мріяли про тривалу мандрівку, розмірковували про [[література|літературу]] та [[мистецтво]]<ref>[[Будзей Олег Васильович|''Будзей Олег'']]. Сергій Сергєєв-Ценський: Ім'я на мапі міста // Подолянин. — 2002. — 18 жовтня. — С. 5.</ref>.

У 1897—1913 роках Жудін роках викладав чистописання та малювання в [[Кам'янець-Подільська чоловіча гімназія|Кам'янець-Подільській чоловічій гімназії]]<ref>[http://zhurnal.lib.ru/k/kitlinskij_a_a/gimnaziy.shtml Гімназія 1833—1920 (викладачі)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080331141839/http://zhurnal.lib.ru/k/kitlinskij_a_a/gimnaziy.shtml |date=31 березня 2008 }}{{ref-ru}}</ref>. Одним із його учнів був майбутній театральний художник [[Курилко Михайло Іванович|Михайло Курилко]]<ref>''Курилко М. И.'' Секреты фрески: Проблемы мастерства // Искусство. — 1962. — № 9. — С. 48.</ref>. Як засвідчує «Пам'ятна книжка Подільської губернії на 1911 рік», колезький секретар Дмитро Жудін був тоді не тільки вчителем мистецтв у чоловічій гімназії, але й викладав малювання в жіночій гімназії Славутинської. Мешкав він у будинку Кржемінського на Бульварній вулиці (нині [[Вулиця Шевченка (Кам'янець-Подільський)|вулиця Шевченка]])<ref>Памятная книжка Подольской губернии на 1911 год / Составил ''В. В. Филимонов''. — Каменец-Подольск, 1911. — С. 57, 63.</ref>.

Слідчі та судові органи міста неодноразово залучали Жудіна як експерта з каліграфії в зв'язку із розслідуванням кримінальних справ, пов'язаних із підробкою документів.

До 50-річчя з дня побудови та освячення церкви святого Георгія в Кам'янці-Подільському, яке відзначалося в жовтні 1911 року, Дмитро Жудін виконав розпис вівтаря та передвівтарної частини храму. Це був, як зазначалося у звіті Георгієвсько-Серафимівського братства, історичний живопис із південноросійською (тобто, українською) орнаментацією<ref>[[Осетрова Галина Олександрівна|''Галина Осетрова'']]. Церква св. Георгія у Кам'янці-Подільському в світлі історичних джерел // Кам'янець-Подільський у контексті українсько-європейських зв'язків: історія і сучасність. — Кам'янець-Подільський, 2004. — С. 73.</ref>. На початку 1980-х років під час реставрації церкви та пристосування її під [[Кам'янець-Подільський планетарій|планетарій]] в інтер'єрі храму було виявлено живопис Жудіна. Київські художники-реставратори відновили ці розписи<ref>''Анатолій Качуровський''. Планетарій над Смотричем // Радянське Поділля. — 1984. — 15 січня.</ref>.

Теплі спогади про Жудіна залишив письменник [[Богацький Павло Олександрович|Павло Богацький]], який до 1900 року навчався в Кам'янець-Подільському духовному училищі. Він входив до таємної юнацької організації «Запорізька Січ» (предтечі [[Пласт (організація)|пласт]]огово руху), що діяла у 1895—1900 роках в училищі. Очолював її учень, який мав чин «полковника», Ісая Сулковский, опікуном організації став художник Жудін. Богацький писав про Дмитра Ананійовича:<ref>{{Cite web |url=http://plast.net.ua/content/view/60/125/ |title=Пластовий шлях (Мюнхен). — 1951. — Число 6. — С. 4—6. |accessdate=13 квітня 2008 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070914161402/http://plast.net.ua/content/view/60/125/ |archivedate=14 вересня 2007 |deadurl=yes }}</ref>

{{text|«Незабарам після того, як розпочала працю (десь у 1896 р.) “Запорозька Січ” під керівництвом “полковника” І. Сулковського у “Вітна сад” почав вчащати художник Жудін, професор горожанської школи і відомий у місті маляр церков (він саме тоді розмальовував в українському стилі Русько-фільварецьку церкву, що її большевики, як і всі інші, зруйнували). Маляр розташовувався із своїм мальованням, а хлопці робили своє. Скоро присутність його стала тут необхідністю. І запорозька громада визнала його за свого “отамана”. Він почав входити в роботу й розвагу дітей. Він звернув увагу на, так би мовити, ідеологічний бік, справи. Запровадив українську пісню, гру в “загадки”, яких діти села звозили безліч, прищепив замилування до гарних народних оповідань про чудесні явища, розпалив історичну романтику міста Кам'янця, зацікавив його старовиною, його леґендами, показував залишки славного історичного минулого… Після його оповідань ми зрозуміли, що то є любов до Батьківщини, пошана до старших, товариськість, відвага, чесність і все інше, що споює і кріпить товариство…»}}

Бував за кордоном. Відвідував курси підвищення кваліфікації в [[Москва|Москві]], [[Санкт-Петербург|Санкт-Петербурзі]], [[Київ|Києві]].

[[1913]] року перевівся на роботу в [[Санкт-Петербург]]. Його призначили в реальне училище імені Царевича Алексія Єдиновіруючого братства на посаду вчителя із 1 серпня 1913 року.

Навіть живучи у столиці Російської імперії, Дмитро Ананійович залишався (за даними на 1919 рік) членом [[Подільське церковне історико-археологічне товариство|Подільського церковного історико-археологічного товариства]]<ref>[[Баженов Лев Васильович|''Баженов Лев'']]. Alma mater подільського краєзнавства. — Кам'янець-Подільський, 2005. — С. 313.</ref>.

Мешкав за адресою: 8-а лінія, 55, квартира 5-а. Помер у блокадному Ленінграді. Поховано на [[Піскарьовське кладовище|Піскарьовському кладовищі]]<ref>[http://visz.nlr.ru/search/lists/blkd/230_88.html Блокада, 1941—1944, Ленінград: Книга Пам'яті] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141030165054/http://visz.nlr.ru/search/lists/blkd/230_88.html |date=30 жовтня 2014 }}{{ref-ru}}</ref>.

Дмитро Жудін мав двох синів — Володимира та Миколу, доньку Ольгу.

== Примітки ==
<references/>

== Література ==
* Жудин Дмитрий Ананьевич // Художники народов СССР: Биобиблиографический словарь: В шести томах. — Том 4. — Книга 1: Елева — Кадышев. — Москва: Искусство, 1983. — С. 134.
* ''Кабачинська Світлана''. Натхнення їй дала краса землі Поділля // Кам'янець-Подільський вісник. — 1995. — 8 квітня. — С. 5.
* [[Будзей Олег Васильович|''Будзей Олег'']]. [http://podolyanin.com.ua/history/1621/ За сто верст від залізниці…] // [[Подолянин]]. — 2010. — 22 жовтня.

== Посилання ==
* [http://forum.milua.org/viewtopic.php?t=4000&start=15 Воєнно-історичний форум] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304131251/http://forum.milua.org/viewtopic.php?t=4000&start=15 |date=4 березня 2016 }}

[[Категорія:Українські художники]]
[[Категорія:Викладачі Кам'янець-Подільської чоловічої гімназії]]
[[Категорія:Випускники Петербурзької академії мистецтв]]
[[Категорія:Померли в Санкт-Петербурзі]]
[[Категорія:Митці Кам'янця-Подільського]]

title: Жудін Дмитро Ананійович

Народився: 4 листопада 1860

Помер: 22 квітня 1942 (81 рік) · Ленінград, РРФСР, СРСР

Діяльність: художник

Alma mater: Петербурзька академія мистецтв


text:
# Лозінський Євгеній Петрович
Євге́ній Петро́вич Лозі́нський (нар. 7 лютого 1982, Львів) — український футболіст, захисник.

## Кар'єра
Вихованець львівського футболу, займався у футбольному спецкласі на базі клубу «Карпати». Після закінчення 11 класів переїхав до Києва, потрапивши до системи підготовки футболістів київського «Динамо».
З серпня 1999 року почав брати участь в іграх третьої команди «Динамо» у другій лізі чемпіонату України, тоді ж став залучатися до складу першолігового «Динамо-2». В сезоні 2001-02 розглядався як один з найперспективніших молодих захисників в системі «Динамо» і для отримання досвіду виступів на рівні вищої ліги був відданий на другу половину сезону в оренду до ужгородського «Закарпаття». В ужгородському клубі став основним гравцем захисту команди. В останньому матчі чемпіонату проти донецького «Шахтаря» 11 червня 2002 року, після якого мав повернутися до «Динамо», зазнав важкої травми коліна.
Відновлення після травми тривало майже два роки — наступного разу гравець зміг вийти на поле лише в травні 2004 року. Провівши декілька ігор за «Динамо-3», влітку 2004 року перейшов до «Закарпаття», цього разу вже на умовах трансферу. На регулярній основі до стартового складу команди почав потрапляти з другої половини сезоні 2004-05. В тому сезоні допоміг «Закарпаттю», яке після першого кола першості займало останній рядок турнірної таблиці, зберегти місце в елітному дивізіоні українського футболу.
На початку 2006 року перейшов до іншого представника вищої ліги, запорізького «Металурга». У складі цієї команди розпочинав грати як основний захисник, але згодом втратив місце в стартовому складі й на початку 2007 року змінив клуб на першолігову «Оболонь». Після 2,5 сезонів виступів у першій лізі повернувся разом з київською командою до елітного дивізіону. Починаючи з сезону 2008-09 — стабільний гравець стартового складу «Оболоні».
Влітку 2011 року разом з одноклубником Павлом Худзіком підписав дворічний контракт з луганською «Зорею», проте закріпитись у команді не зумів і після завершення сезону покинув луганську команду.

title: Лозінський Євгеній Петрович

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Євгеній Лозінський
| зображення =Yevhen Lozynskyi1.jpg
| повне-ім'я = Євгеній Петрович Лозінський
| дата-народження = 7.02.1982
| місце-народження = [[Львів]]
| країна-народження = [[УРСР]]
| зріст = 191 см
| вага = 82 кг
| поточний-клуб = ''Вільний агент''
| номер =
| позиція = [[захисник (футбол)|захисник]]
| юнацькі-роки = —1999
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|UKR}} [[Карпати (Львів)|«Карпати» (Львів)]]
| клубний гравець ={{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|1999—2004|{{Прапорець|UKR}}|[[Динамо-2 (Київ)|«Динамо-2»]] |23|2}}
{{Футболіст рядок 0|2002|{{оренда}} {{Прапорець|UKR}}|[[Говерла (футбольний клуб)|«Закарпаття»]] |13|0}}
{{Футболіст рядок 1|2004—2005|{{Прапорець|UKR}}|[[Говерла (футбольний клуб)|«Закарпаття»]] |26|0}}
{{Футболіст рядок 0|2006|{{Прапорець|UKR}}|[[Металург (Запоріжжя)|«Металург» З]] |9|0}}
{{Футболіст рядок 1|2007—2011|{{Прапорець|UKR}}|[[Оболонь (футбольний клуб)|«Оболонь»]] |112|5}}
{{Футболіст рядок 0|2011—2012|{{Прапорець|UKR}}|[[Зоря (Луганськ)|«Зоря»]] |4|0}}
{{Футболіст рядок 1|2013|{{Прапорець|UKR}}|[[Полтава (футбольний клуб)|ФК «Полтава»]] |3|0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 21 лютого 2015
}}
{{othernames|Лозінський}}
'''Євге́ній Петро́вич Лозі́нський''' ({{н.}} [[7 лютого]] [[1982]], [[Львів]]) — український футболіст, [[захисник (футбол)|захисник]].

== Кар'єра ==

Вихованець львівського футболу, займався у футбольному спецкласі на базі [[Карпати (Львів)|клубу «Карпати»]]<ref>[http://zakarpatie.com.ua/index.php?open=intervju&read=ok&id=13 Євген Лозінський: «Я завжди вірив у себе»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304190138/http://zakarpatie.com.ua/index.php?open=intervju&read=ok&id=13 |date=4 березня 2016 }} — інтерв'ю офіційному сайту ФК «Закарпаття».</ref>. Після закінчення 11 класів переїхав до [[Київ|Києва]], потрапивши до системи підготовки футболістів [[Динамо (Київ)|київського «Динамо»]].
[[Файл:Yevhen Lozynskyi.jpg|міні|ліворуч|250пкс|Євгеній Лозінський під час виступів за [[Оболонь (футбольний клуб)|«Оболонь»]]. [[12 грудня]] [[2009]] року]]
З серпня 1999 року почав брати участь в іграх [[Динамо-3|третьої команди «Динамо»]] у другій лізі чемпіонату України, тоді ж став залучатися до складу першолігового [[Динамо-2 (Київ)|«Динамо-2»]]. В [[Чемпіонат України з футболу 2001—2002|сезоні 2001-02]] розглядався як один з найперспективніших молодих захисників в системі «Динамо»<ref name="mania">[http://football.ua/ukraine/news/27147.html Лозінський: «Докладу максимум зусиль аби стати гравцем збірної»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090323110650/http://football.ua/ukraine/news/27147.html |date=23 березня 2009 }} — інтерв'ю сайту «Динамоманія», 21 листопада 2007 року. {{ref-ru}}</ref> і для отримання досвіду виступів на рівні вищої ліги був відданий на другу половину сезону в оренду до [[Говерла (футбольний клуб)|ужгородського «Закарпаття»]]. В ужгородському клубі став основним гравцем захисту команди. В останньому матчі чемпіонату проти [[Шахтар (Донецьк)|донецького «Шахтаря»]] [[11 червня]] [[2002]] року, після якого мав повернутися до «Динамо», зазнав важкої травми коліна.

Відновлення після травми тривало майже два роки — наступного разу гравець зміг вийти на поле лише в травні [[2004]] року. Провівши декілька ігор за «[[Динамо-3]]», влітку 2004 року перейшов до «Закарпаття», цього разу вже на умовах трансферу. На регулярній основі до стартового складу команди почав потрапляти з другої половини [[Чемпіонат України з футболу 2004—2005|сезоні 2004-05]]. В тому сезоні допоміг «Закарпаттю», яке після першого кола першості займало останній рядок турнірної таблиці, зберегти місце в елітному дивізіоні українського футболу.

На початку [[2006]] року перейшов до іншого представника вищої ліги, [[Металург (Запоріжжя)|запорізького «Металурга»]]. У складі цієї команди розпочинав грати як основний захисник, але згодом втратив місце в стартовому складі й на початку [[2007]] року змінив клуб на першолігову «Оболонь». Після 2,5 сезонів виступів у першій лізі повернувся разом з київською командою до елітного дивізіону. Починаючи з [[Чемпіонат України з футболу 2008—2009|сезону 2008-09]] — стабільний гравець стартового складу «Оболоні».

Влітку [[2011]] року разом з одноклубником [[Худзік Павло Олександрович|Павлом Худзіком]] підписав дворічний контракт з [[луганськ]]ою [[Зоря (Луганськ)|«Зорею»]]<ref>{{Cite web |url=http://football.ua/ukraine/news/132810.html |title=«Заря» оформила трёх новичков |accessdate=6 жовтня 2012 |archive-date=31 жовтня 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20121031021616/http://football.ua/ukraine/news/132810.html }}</ref>, проте закріпитись у команді не зумів і після завершення сезону покинув луганську команду.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{commons|Category:Yevhen Lozynskyi|Євгеній Лозінський}}
* [http://www.ffu.org.ua/ukr/tournaments/prof/48128/ Статистика виступів гравця] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100719132915/http://ffu.org.ua/ukr/tournaments/prof/48128 |date=19 липня 2010 }} на сайті Федерації футболу України.
* [https://web.archive.org/web/20101123054500/http://fpl.ua/ukr/visit/1/12196/ Профіль гравця на сайті Прем'єр-ліги України].
* [http://www.transfermarkt.com/en/evgen-lozinsky/profil/spieler_21900.html Профіль футболіста на сайті ''transfermarkt.com''] {{ref-en}}

[[Категорія:Уродженці Львова]]
[[Категорія:Українські футболісти]]
[[Категорія:Футболісти «Зорі» (Луганськ)]]
[[Категорія:Футболісти «Оболоні» (1992)]]
[[Категорія:Футболісти «Металурга» (Запоріжжя)]]
[[Категорія:Футболісти «Говерли»]]
[[Категорія:Футболісти «Динамо-2» (Київ)]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Євгеній Петрович Лозінський

Народження: 7 лютого 1982 (43 роки)

Вага: 82 кг

Громадянство: Україна

Позиція: захисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: Вільний агент

title: Юнацькі клуби

«Карпати» (Львів)

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Динамо-2» · 23 · (2)

→ «Закарпаття» · 13 · (0)

«Закарпаття» · 26 · (0)

«Металург» З · 9 · (0)

«Оболонь» · 112 · (5)

«Зоря» · 4 · (0)

ФК «Полтава» · 3 · (0)

Професіональні клуби*: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 21 лютого 2015.


text:
# Pelophylax cerigensis
Карпатоська жаба — Pelophylax cerigensis.

## Зовнішній вигляд
Було описано одного самця, чотирьох самиць і чотири молодих особини виду. Самець має довжину тіла 41 мм. Перетинки на ногах простягаються до кінчиків пальців. Тіло середнього розміру, завдовжки 54.5 мм. Великогомілкова кістка є довга, кістковий внутрішній мозоль короткий, середньої висоти, перший палець середнього розміру. Самці мають парні зовнішні бічні голосові мішки. Спина є світло-коричнева чи оливкова, і може мати коричневі плями. Хребтової смуги нема, задній прохід кремовий з сірими цятками. Голосові мішки сірого кольору.

## Поширення
Жабу можна знайти на Карпатосі, Греція (і можливо також на Родосі), на висотах близько 300 м.

## Місця існування
Бажане місце існування — стоячі або повільно текучі води, де відбуваються парування і розвиток личинок.

## Охоронний статус
МСОП: Critically Endangered (в критичній небезпеці) (CR)

title: Pelophylax cerigensis

wikitext:
{{Без джерел|дата=листопад 2024}}
{{Taxobox
| status = CR
| status_system = IUCN3.1
| image = Benny Trapp Pelophylax cerigensis.jpg
| regnum = [[Animalia]]
| phylum = [[Chordata]]
| classis = [[Amphibia]]
| ordo = [[Frog|Anura]]
| familia = [[Ranidae]]
| genus = ''[[Pelophylax]]''
| species = '''''P. cerigensis'''''
| binomial = ''Pelophylax cerigensis''
| binomial_authority = (Beerli, Hotz, Tunner, Heppich & Uzzell, 1994)
| synonyms =
''Rana cerigensis'' <small>Beerli, Hotz, Tunner, Heppich & Uzzell, 1994</small>
}}
'''Карпатоська жаба''' — Pelophylax cerigensis.

== Зовнішній вигляд ==
Було описано одного самця, чотирьох самиць і чотири молодих особини виду. Самець має довжину тіла 41 мм. Перетинки на ногах простягаються до кінчиків пальців. Тіло середнього розміру, завдовжки 54.5 мм. Великогомілкова кістка є довга, кістковий внутрішній мозоль короткий, середньої висоти, перший палець середнього розміру. Самці мають парні зовнішні бічні голосові мішки. Спина є світло-коричнева чи оливкова, і може мати коричневі плями. Хребтової смуги нема, задній прохід кремовий з сірими цятками. Голосові мішки сірого кольору.

== Поширення ==
Жабу можна знайти на Карпатосі, Греція (і можливо також на Родосі), на висотах близько 300 м.

== Місця існування ==
Бажане місце існування — стоячі або повільно текучі води, де відбуваються парування і розвиток личинок.

== Охоронний статус ==
МСОП: Critically Endangered (в критичній небезпеці) (CR)

{{Taxonbar}}
[[Категорія:Жаби]]

title: ?Pelophylax cerigensis

Царство: Animalia

Тип: Chordata

Клас: Amphibia

Ряд: Anura

Родина: Ranidae

Рід: Pelophylax

Вид: P. cerigensis

Вікісховище: Pelophylax cerigensis


text:
# Талвікезе
Та́лвікезе (ест. Talvikese küla) — село в Естонії, у волості Камб'я повіту Тартумаа.

## Населення
Чисельність населення на 31 грудня 2011 року становила 22 особи.

title: Талвікезе

wikitext:
{{Населений пункт Естонії
 |статус                  = [[село]]
 |назва                   = Талвікезе
 |оригінальна назва       = Talvikese küla
 |герб                    =
 |прапор                  =
 |опис герба              =
 |опис прапора            =
 |ширина герба            =
 |ширина прапора          =
 |зображення              =
 |зображення_розмір       =
 |зображення_підпис       =
  |lat_dir = N|lat_deg = 58|lat_min =  11|lat_sec = 15
  |lon_dir = E|lon_deg = 26|lon_min =  48|lon_sec = 59
  |CoordAddon             =
  |CoordScale             =
 |розмір карти країни     =
 |розмір карти регіону    =
 |розмір карти району     =
 |position                =
 |повіт                   = [[Тартумаа]]
 |волость                 = [[Камб'я (волость)|Камб'я]]
 |підпорядкування         =
 |вид общини              =
 |община                  =
 |карта країни            =
 |карта регіону           =
 |карта району            =
 |внутрішній поділ        =
 |вид голови              =
 |голова                  =
 |дата заснування         =
 |рік заснування          =
 |перша згадка            =
 |попередні назви         =
 |статус з                =
 |площа                   =
 |вид висоти              =
 |висота центру НП        =
 |клімат                  =
 |офіційна мова           =
 |офіційна мова-ref       =
  |населення              = 22
  |рік перепису           = (31.12.2011)<ref name="lp1">{{Rahvastik2011}}</ref>
  |густота населення      =
  |агломерація            =
  |національний склад     =
  |конфесійний склад      =
  |катойконім             =
 |часовий пояс            = +2
 |DST                     = +1
 |телефонний код          =
 |поштовий індекс         = 62028
 |поштові індекси         =
 |автомобільний код       =
 |цифровий ідентифікатор  = 8085
 |категорія в Commons     =
 |назва для Commons       =
 |сайт                    =
 |мова сайту              =
 |мова сайту 2            =
 |мова сайту 3            =
 |мова сайту 4            =
 |мова сайту 5            =
 |add1n                   =
 |add1                    =
 |add2n                   =
 |add2                    =
 |add3n                   =
 |add3                    =
}}
'''Та́лвікезе''' ({{lang-et|Talvikese küla}}) — [[село]] в [[Естонія|Естонії]], у волості [[Камб'я (волость)|Камб'я]] повіту [[Тартумаа]].

== Населення ==
Чисельність населення на [[31 грудня]] [[2011]] року становила 22 особи<ref name="lp1" />.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Rahvastik2011}}

== Посилання ==
* [http://www.kambja.ee/ Офіційний сайт волості Камб'я] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200823064036/http://www.kambja.ee/ |date=23 серпня 2020 }} {{ref-et}}

{{Портали|Географія|Естонія}}

{{Estonia-geo-stub}}
{{Волость Камб'я}}

[[Категорія:Волость Камб'я]]
[[Категорія:Села Тартумаа]]

Країна: Естонія

Повіт: Тартумаа

Волость: Камб'я

Часовий пояс: UTC+2, влітку UTC+3


text:
# Лейте (острів)
Лейте (англ. Leyte) — острів в регіоні Східні Вісаї Республіки Філіппіни, в центрі філіппінського архіпелагу.

## Географія
Розташований між островами: Бохол та Себу на заході, Самар на північному сході та Мінданао на півдні. Рельєф гірський, багато недіючих вулканів. Протяжність з півночі на південь — 183 км, площа — 7367 км², за цим показником острів займає 94-те місце у світі. Найвища вершина — гора Лобі (1349 м).
Переважає вологий, субекваторіальний клімат. Основа економіки — сільське господарство. Вирощування цукрової тростини, бананів, тютюну, риса та кукурудзи. Є поклади марганцю. Основні міста: Таклобан і Ормок. Острів Лейте сполучений з островом Самар мостом.

## Історія
Острів Лейте відомий тим, що біля його узбережжя з 23 по 26 жовтня 1944 року відбулася одна з найбільших морських битв в історії — «Битва в затоці Лейте» між флотом США та імператорським флотом Японії. На самому острові також відбулися бої, відомі як «Битва за Лейте», американських військ і філіппінських партизан під командуванням генерала Дугласа Макартура з японською імператорською армією на чолі з генералом Томоюкі Ямашіта з 17 жовтня по 26 грудня 1944 року.

title: Лейте (острів)

wikitext:
{{Otheruses|Лейте (значення)}}
{{Острів
| Назва              = Лейте
| Місцева назва      = {{lang-ceb|Leyte (pulo)}}
| Зображення         = Rice-Field in Pagsulhugon Babatngon Leyte.jpg
| Зображення розмір  = 300px
| Зображення підпис  = Острів Лейте
| Карта              = Ph locator map leyte island.png
| Карта розмір       = 300px
| Карта підпис       =
| Місце              = [[Південно-Східна Азія]],
[[Тихий океан]]
| Група              = [[Вісайські острови]]
([[Філіппінський архіпелаг]])
| Країна             = {{PHI}}
| Область            = регіон [[Східні Вісаї]]
| Площа              = 7367
| Площа заток =
| Висота = гора Лобі 1349
| Населення = {{nts|2388518}} осіб<ref name="PSA"/>
| Рік = 2015
}}

'''Лейте''' ({{lang-en|Leyte}}) — [[острів]] в регіоні [[Східні Вісаї]] [[Філіппіни|Республіки Філіппіни]], в центрі [[філіппінський архіпелаг|філіппінського архіпелагу]].

== Географія ==
Розташований між островами: [[Бохол (острів)|Бохол]] та [[Себу (острів)|Себу]] на заході, Самар на північному сході та [[Мінданао (острів)|Мінданао]] на півдні. Рельєф гірський, багато недіючих [[вулкан]]ів. Протяжність з півночі на південь — 183 км, площа — 7367 км²<ref name="Area"/>, за цим показником острів займає [[список островів за площею|94-те місце у світі]]. Найвища вершина — гора [[Лобі (гора)|Лобі]] (1349 м)<ref name="Area"/>.

Переважає вологий, субекваторіальний клімат. Основа [[Економіка|економіки]] — [[сільське господарство]]. Вирощування [[Цукрова тростина (рід)|цукрової тростини]], [[банан]]ів, [[тютюн (рослина)|тютюну]], [[рис]]а та [[Кукурудза|кукурудзи]]. Є поклади [[Манган|марганцю]]. Основні міста: [[Таклобан]] і [[Ормок]]. Острів Лейте сполучений з островом Самар мостом.

== Історія ==
Острів Лейте відомий тим, що біля його узбережжя з 23 по 26 жовтня [[1944]] року відбулася одна з найбільших морських битв в історії — «[[Битва в затоці Лейте]]» між флотом [[Сполучені Штати Америки|США]] та імператорським флотом [[Японія|Японії]]. На самому острові також відбулися бої, відомі як «[[Битва за Лейте]]», американських військ і філіппінських партизан під командуванням генерала [[Дуглас Макартур|Дугласа Макартура]] з японською імператорською армією на чолі з генералом [[Ямашіта Томоюкі|Томоюкі Ямашіта]] з 17 жовтня по 26 грудня 1944 року.

== Див. також ==
* [[Філіппінський архіпелаг]]
* [[Список островів за площею]]

== Примітки ==
{{Reflist|refs=
<ref name="PSA">[https://www.psa.gov.ph/sites/default/files/attachments/hsd/pressrelease/2015%20population%20counts%20Summary_0.xlsx Census of Population (2015): Highlights of the Philippine Population 2015 Census of Population] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171010144532/https://www.psa.gov.ph/sites/default/files/attachments/hsd/pressrelease/2015%20population%20counts%20Summary_0.xlsx |date=10 жовтня 2017 }} Процитовано 13-01-2017</ref>
<ref name="Area">{{cite web|title = Islands by Land Area|url = http://islands.unep.ch/Tiarea.htm|work = Island Directory Tables|publisher = United Nations Environment Programme|accessdate = 13-01-2017|archive-date = 20 лютого 2018|archive-url = https://web.archive.org/web/20180220003634/http://islands.unep.ch/Tiarea.htm}}</ref>
}}

{{Philippines-geo-stub}}

[[Категорія:Філіппінський архіпелаг]]
[[Категорія:Лейте]]
[[Категорія:Східні Вісаї]]

title: себ. Leyte (pulo)

себ. Leyte (pulo):
Острів Лейте
Карта ·

title: Географія

Місцерозташування: Південно-Східна Азія, · Тихий океан

Акваторія: Лейте, Море Вісаян, Камотес, Море Мінданао

Група островів: Вісайські острови · (Філіппінський архіпелаг)

Ширина: 65 км

Найвища точка: гора Лобі 1349 м

title: Країна

Країна:
Філіппіни
ЛейтеЛейте (Філіппіни)
Лейте у Вікісховищі

Регіон: регіон Східні Вісаї

Адм. одиниця: Східні Вісаї


text:
# Чимба Олександр Манигійович
Олександр Манигійович (Сарик-Донгак) Чимба (1906, містечко Ийгилак, Хемчицький Даа-хошун, Танну-Урянхай, Імперія Цін, тепер село Ергі-Барлик Барун-Хемчицького кожууну, Тува, Російська Федерація — червень 1984, місто Кизил, Тува, Російська Федерація) — радянський діяч, голова Ради міністрів Тувинської Народної Республіки, голова виконавчого комітету Тувинської обласної ради. Депутат Верховної ради СРСР 1—5-го скликань (у 1945—1962 роках).

## Біографія
Народився в 1906 році (за офіційними даними — 24 січня 1908 року) в родині сторожа копальні Сариг-Донгака. У 1928 став членом Тувинської революційної Спілки молоді. У 1930 році брав участь у придушенні другого хемчицького повстання. До 1931 року працював пастухом та столяром.
У вересні 1931 — травні 1935 року — студент монголо-тувинської секції Комуністичного університету трудящих Сходу в Москві.
Член Тувинської народно-революційної партії з 1935 року.
З 1935 року працював перекладачем на курсах медсестер, за сумісництвом викладав історію в навчальному комбінаті. З листопада 1935 року виконував обов'язки директора єдиного в Кизилі лікувального закладу.
З 1936 року — голова Комітету з друку, голова Вченого комітету Тувинської Народної Республіки. Брав активну участь у створенні тувинського алфавіту.
У вересні 1938 — 22 червня 1941 року — міністр торгівлі та промисловості Тувинської Народної Республіки.
22 червня 1941 — 13 жовтня 1944 року — голова Ради міністрів Тувинської Народної Республіки та міністр закордонних справ Тувинської Народної Республіки.
Член ВКП(б) з 1944 року.
13 жовтня 1944 — 3 лютого 1961 року — голова виконавчого комітету обласної ради Тувинської автономної області.
У 1961 — травні 1963 року — завідувач Тувинської обласної контори Державного банку СРСР.
З травня 1963 року — заступник начальника Тувинського гірничорудного комбінату Красноярського раднаргоспу; директор Державного архіву Тувинської АРСР.
Потім — персональний пенсіонер у місті Кизилі.
Помер у червні 1984 року в Кизилі.

## Нагороди
- чотири ордени Леніна
- орден Республіки (Тува)
- медаль «За трудову доблесть»
- Мала золота медаль ВДНГ
- Почесний громадянин Кизила
- Почесний громадянин с. Цілинне

title: Чимба Олександр Манигійович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Чимба Олександр Манигійович
| зображення           =
| розмір_зображення    = 200 пкс
| дата_народження      =
| місце_народження     =
| дата_смерті          =
| місце_смерті         =
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       = [[тувинці]]
| військове звання     =
| партія               = [[КПРС]]
| нагороди             =
}}
{{Однофамільці|Чимба}}
'''Олександр Манигійович (Сарик-Донгак) Чимба''' ({{ДН|||1906}}, містечко Ийгилак, Хемчицький Даа-хошун, Танну-Урянхай, [[Династія Цін|Імперія Цін]], тепер село [[Ергі-Барлик]] [[Барун-Хемчицький кожуун|Барун-Хемчицького кожууну]], [[Тува]], [[Росія|Російська Федерація]] — червень {{ДС|||1984}}, місто [[Кизил (місто)|Кизил]], [[Тува]], [[Росія|Російська Федерація]]) — [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|радянський]] діяч, голова Ради міністрів Тувинської Народної Республіки, голова виконавчого комітету Тувинської обласної ради. Депутат [[Верховна рада Союзу Радянських Соціалістичних Республік|Верховної ради СРСР]] 1—5-го скликань (у 1945—1962 роках).

== Біографія ==
Народився в 1906 році (за офіційними даними — 24 січня 1908 року) в родині сторожа копальні Сариг-Донгака. У 1928 став членом Тувинської революційної Спілки молоді. У 1930 році брав участь у придушенні другого хемчицького повстання. До 1931 року працював пастухом та столяром.

У вересні 1931 — травні 1935 року — студент монголо-тувинської секції Комуністичного університету трудящих Сходу в Москві.

Член Тувинської народно-революційної партії з 1935 року.

З 1935 року працював перекладачем на курсах медсестер, за сумісництвом викладав історію в навчальному комбінаті. З листопада 1935 року виконував обов'язки директора єдиного в Кизилі лікувального закладу.

З 1936 року — голова Комітету з друку, голова Вченого комітету Тувинської Народної Республіки. Брав активну участь у створенні тувинського алфавіту.

У вересні 1938 — 22 червня 1941 року — міністр торгівлі та промисловості Тувинської Народної Республіки.

22 червня 1941 — 13 жовтня 1944 року — голова Ради міністрів Тувинської Народної Республіки та міністр закордонних справ Тувинської Народної Республіки.

Член [[ВКП(б)]] з 1944 року.

13 жовтня 1944 — 3 лютого 1961 року — голова виконавчого комітету обласної ради Тувинської автономної області.

У 1961 — травні 1963 року — завідувач Тувинської обласної контори Державного банку СРСР.

З травня 1963 року — заступник начальника Тувинського гірничорудного комбінату Красноярського раднаргоспу; директор Державного архіву Тувинської АРСР.

Потім — персональний пенсіонер у місті Кизилі.

Помер у червні 1984 року в Кизилі.

== Нагороди ==
* чотири [[орден Леніна|ордени Леніна]]
* орден Республіки (Тува)
* [[медаль «За трудову доблесть»]]
* Мала золота медаль ВДНГ
* Почесний громадянин Кизила
* Почесний громадянин с. Цілинне

== Джерела ==
* [http://www.knowbysight.info/ChCC/09449.asp Чимба Александр Мангеевич (Чымба Сарык-Донгак)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220128220036/http://www.knowbysight.info/ChCC/09449.asp |date=28 січня 2022 }} {{ref-ru}}

== Примітки ==
{{reflist}}
{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 1-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 2-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 3-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 4-го скликання]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради СРСР 5-го скликання]]
[[Категорія:Члени КПРС]]

title: Чимба Олександр Манигійович

Народився: 1906 · Ергі-Барлик, Хемчицький даа-хошунd, Урянхайський край, Zasagtu khan aimagd

Помер: червень 1984 · Кизил, Тувинська Автономна Радянська Соціалістична Республіка, РРФСР, СРСР

Національність: тувинці

Діяльність: політик

Alma mater: Комуністичний університет трудящих Сходу (1935)

Посада: депутат Верховної ради СРСР

Партія: КПРС

Нагороди: орден Леніна · орден Леніна · орден Леніна · орден Леніна · медаль «За трудову доблесть» · золота медаль ВДНГ · Order of the Republic