text:
# Коронаційне крісло
Коронаційне крісло, історично відоме як крісло Святого Едуарда або крісло короля Едуарда, є старовинним дерев'яним кріслом  на якому сидять британські монархи, коли їх наділяють регаліями та коронують під час коронації. У 1296 році король Едуард I замовив його для зберігання коронаційного каменю Шотландії — відомого як Камінь долі — який був захоплений у шотландців, які зберігали його в абатстві Скоун. Крісло названо на честь Едуарда Сповідника і раніше зберігалося у його усипальниці у Вестмінстерському абатстві.

## Історія
Крісло з високою спинкою в готичному стилі було вирізано з дуба між літом 1297 року та березнем 1300 року теслею Уолтером із Дарема. Спочатку король наказав зробити крісло з бронзи, але передумав і вирішив зробити його з дерева. Крісло є найстарішим датованим предметом англійських меблів, виготовленим відомим художником. З 14  століття всі короновані англійські та британські монархи сиділи в цьому кріслі в момент коронації, за винятком королеви Марії II, яка була коронована на копії крісла. Монархи сиділи на самому камені Скону, поки в 17 столітті не було додано дерев'яну платформу століття.
Позолочені леви, додані в 16 столітті формують ніжки до крісла; всі вони були замінені в 1727 році. На коронацію Георга IV у 1821 році одному з чотирьох левів зробили нову голову. Крісло спочатку було позолочене, розписане та інкрустоване скляною мозаїкою, сліди якої видно при огляді крісла, особливо на спинці, де збереглися обриси листя, птахів та тварин. На спині також було намальоване втрачене зображення короля, можливо, Едуарда Сповідника або Едуарда I, ноги якого спираються на лева. Сьогодні його зовнішній вигляд — зістарена та ламка деревина.
У 18-му столітті туристи могли сісти на крісло за невелику плату одному з воротарів. Перші туристи та хористи абатства вирізьбили свої ініціали та інші графіті на кріслі, а кутові стійки були серйозно пошкоджені мисливцями за сувенірами. Сер Гілберт Скотт, неоготичний архітектор і антиквар, описав крісло як «розкішну прикрасу, але, на жаль, понівечену».
О 17:40 11 червня 1914 року крісло стало об'єктом бомбового нападу, який, як вважають, організували суфражистки. Вибухом відламався кут крісла. Попри те, що вибух був достатньо сильним, щоб потрясти стіни абатства, і достатньо гучним, щоб його почули зсередини Будинку парламенту, ніхто з 70 людей, які перебували в абатстві на той момент, не постраждав, а Коронаційне крісло було відреставровано.
За вісім століть свого існування крісло лише двічі вивозили з Вестмінстерського абатства. Перший раз це було на церемонії у Вестмінстер-Холі, коли Олівера Кромвеля було введено в посаду лорда-протектора Співдружності Англії Другий — під час Другої світової війни, коли через занепокоєння ризиком його пошкодження або знищення німецькими повітряними нальотами було прийнято рішення перевезти його з Лондона. 24 серпня 1939 року Камінь Скоуна був перенесений, а крісло занурили на вантажівку, і разом з двома детективами, які супроводжували водія, доставили до Глостерського собору, де декан і архітектор собору розписалися про його отримання. Наступного дня прибуло п'ять теслярів, щоб скласти дах склепінчастої ніші у крипті собору з дерев'яними опорами. Коли вони закінчили свою роботу, крісло відсунули до ніші. Для кращої захищеності на крісло розмістили зображення Роберта Куртоза з мореного дуба собору XIII століття. Потім для герметизації заглиблення використали мішки з піском. Крісло залишилося там на всю війну. Тим часом крісло, яке використовувалося для коронації Марії II, перенесли з Вестмінстерського абатства до Вінчестерського собору для зберігання.
На Різдво 1950 року шотландські націоналісти увірвалися в абатство і винесли камінь Скоуна. Його знайшли вчасно до коронації королеви Єлизавети II у 1953 році. У 1996 році камінь повернули до Шотландії, де він зберігається в Единбурзькому замку з умовою, що його повернуть до Англії для використання під час коронацій.
Коронаційне крісло дуже захищено і залишає своє безпечне місце — на постаменті в каплиці Святого Георгія в нефі — лише тоді, коли його переносять до театру коронації біля Головного вівтаря абатства. У період з 2010 по 2012 рік крісло очистила та відреставрувала група експертів на очах у публіки в абатстві.

## Інші крісла, які використовувалися для коронації
Інші крісла також використовуються під час церемонії коронації. Крісла маєтку для суверена та дружини розміщені на південній стороні святилища, і вони використовуються під час першої частини літургії, перед помазанням суверена та його коронуванням короною святого Едуарда. Потім, під час частини служби, яка називається інтронізацією, і для вшанування, яке слідує за нею, монарх садиться не на коронаційне крісло, а на трон на помості в середині трансепта. У випадках, коли дружина короля — королева-консорт — коронується, їй дають подібний трон, щоб вона могла сидіти поруч із королем, але на нижчому рівні.
На відміну від коронаційного крісла, ці інші крісла та трони, як правило, робляться новими для кожної коронації. Пізніше їх часто розміщували в тронних залах королівських палаців. Крісло коронації 1953 року можна знайти в тронному залі Букінгемського палацу разом із кріслом Георга VI та його дружини королеви Єлизавети. Престол 1953 року зберігається в тронній залі Підв'язки Віндзорського замку. Трони короля Едуарда VII й королеви Олександри знаходяться в бальній залі Букінгемського палацу. Фотографії Георга V та королеви Марії можна побачити в Тронному залі палацу Холірудхаус в Единбурзі.

## Зноски
1. ↑  Technically, the Coronation Chair is not a throne.[1]

title: Коронаційне крісло

wikitext:
{{unibox}}
[[Файл:The_Coronation_Chair.jpg|праворуч|міні| Крісло у 2022 році без [[Скунський камінь|каменю Скону]], який повернули до Шотландії у 1996]]

'''Коронаційне крісло''', історично відоме як '''крісло Святого Едуарда або крісло''' '''короля Едуарда''', є старовинним дерев'яним кріслом {{Efn|Technically, the Coronation Chair is not a throne.<ref>{{cite book|title=The Encyclopædia Britannica|url=https://books.google.com/books?id=G5ezUHsW4ZAC|volume=22|year=1929|publisher=Encyclopædia Britannica Company|page=163}}</ref>}} на якому сидять [[Британська монархія|британські монархи]], коли їх наділяють регаліями та коронують під [[Коронація британського монарха|час коронації]]. У 1296 році [[Едуард I Довгоногий|король Едуард I]] замовив його для зберігання коронаційного каменю [[Шотландія|Шотландії]] — відомого як [[Скунський камінь|Камінь долі]] — який був захоплений у шотландців, які зберігали його в абатстві Скоун. Крісло названо на честь [[Едуард Сповідник|Едуарда Сповідника]] і раніше зберігалося у його усипальниці у [[Вестмінстерське абатство|Вестмінстерському абатстві]].

== Історія ==
[[Файл:Coronation_Chair_and_Stone_of_Scone.jpg|ліворуч|міні| [[Скунський камінь|Камінь Скоуна]] в коронаційному кріслі у [[Вестмінстерське абатство|Вестмінстерському абатстві]], 1859 рік]]
Крісло з високою спинкою в [[Готичне мистецтво|готичному]] стилі було вирізано з дуба між літом 1297 року та березнем 1300 року теслею Уолтером із Дарема.<ref name="Rodwell2013">{{Cite book
|url=https://books.google.com/books?id=BLCmAwAAQBAJ
|title=The Coronation Chair and Stone of Destiny: History, Archaeology and Conservation
|last=Warwick Rodwell
|year=2013
|publisher=Oxbow Books
|page=305
|isbn=978-1-78297-153-5
}}</ref> Спочатку король наказав зробити крісло з бронзи, але передумав і вирішив зробити його з дерева.<ref name="telegraph">{{Cite news|url=https://www.telegraph.co.uk/news/ww1-archive/10879207/Daily-Telegraph-June-12-1914.html|title=Bomb explosion in Westminster Abbey; Coronation Chair damaged; Suffragette outrage|date=12 червня 1914|work=The Daily Telegraph|page=11}}</ref> Крісло є найстарішим датованим предметом англійських меблів, виготовленим відомим художником.<ref name="spectator">{{Cite web|url=http://www.spectator.co.uk/2013/08/the-coronation-chair-and-the-stone-of-scone-by-warwick-rodwell-review/|title=Review of ''The Coronation Chair'' by Warwick Rodwell|website=The Spectator|last=James Yorke|date=17 серпня 2013|accessdate=11 лютого 2016}}</ref> З 14  століття всі короновані англійські та британські монархи сиділи в цьому кріслі в момент коронації,<ref>Rodwell, p. 324.</ref><ref>Kings [[Едуард V]] and [[Едуард VIII]], who acceded to the throne in 1483 and 1936 respectively, were never crowned</ref> за винятком [[Марія II (королева Англії)|королеви Марії II]], яка була коронована на копії крісла.<ref>Rodwell, p. 161.</ref> Монархи сиділи на самому камені Скону, поки в 17 столітті не було додано дерев'яну платформу століття.<ref name="spectator" />

Позолочені леви, додані в 16 столітті формують ніжки до крісла; всі вони були замінені в 1727 році. На коронацію Георга IV у 1821 році одному з чотирьох левів зробили нову голову. Крісло спочатку було позолочене, розписане та інкрустоване скляною мозаїкою, сліди якої видно при огляді крісла, особливо на спинці, де збереглися обриси листя, птахів та тварин.<ref name="younghusband">{{Cite book
|url=https://archive.org/details/TheCrownJewelsOfEngland
|title=The Crown Jewels of England
|last=Sir George Younghusband
|last2=Cyril Davenport
|year=1919
|publisher=Cassell & Co.
|pages=[https://archive.org/details/TheCrownJewelsOfEngland/page/n142 59]–61
|asin=B00086FM86
}}</ref> На спині також було намальоване втрачене зображення короля, можливо, Едуарда Сповідника або Едуарда I, ноги якого спираються на лева.<ref name="abbey">{{Cite web|url=http://www.westminster-abbey.org/our-history/the-coronation-chair|publisher=Westminster Abbey|title=The Coronation Chair|accessdate=11 лютого 2016}}</ref> Сьогодні його зовнішній вигляд — зістарена та ламка деревина.

У 18-му столітті туристи могли сісти на крісло за невелику плату одному з воротарів.<ref>Rodwell, p. 328.</ref> Перші туристи та хористи абатства вирізьбили свої ініціали та інші графіті на кріслі, а кутові стійки були серйозно пошкоджені мисливцями за сувенірами.<ref>Rodwell, p. 184—185.</ref> Сер Гілберт Скотт, неоготичний архітектор і антиквар, описав крісло як «розкішну прикрасу, але, на жаль, понівечену».<ref name="telegraph"/>

О 17:40 11 червня 1914 року крісло стало об'єктом бомбового нападу, який, як вважають, організували [[суфражистки]]. Вибухом відламався кут крісла. Попри те, що вибух був достатньо сильним, щоб потрясти стіни абатства, і достатньо гучним, щоб його почули зсередини [[Вестмінстерський палац|Будинку парламенту]], ніхто з 70 людей, які перебували в абатстві на той момент, не постраждав, а Коронаційне крісло було відреставровано.<ref name="telegraph"/>

За вісім століть свого існування крісло лише двічі вивозили з Вестмінстерського абатства. Перший раз це було на церемонії у [[Вестмінстерський палац|Вестмінстер-Холі]], коли [[Олівер Кромвель|Олівера Кромвеля]] було введено в посаду [[Лорд-протектор|лорда-протектора]] [[Англійська республіка|Співдружності Англії]] Другий — під час [[Друга світова війна|Другої світової війни]], коли через занепокоєння ризиком його пошкодження або знищення німецькими повітряними нальотами було прийнято рішення перевезти його з Лондона. 24 серпня 1939 року Камінь Скоуна був перенесений, а крісло занурили на вантажівку, і разом з двома детективами, які супроводжували водія, доставили до [[Глостерський собор|Глостерського собору]], де декан і архітектор собору розписалися про його отримання.<ref name="Shenton">{{Cite book
|title=National Treasures: Saving the Nation’s Art in World War II
|last=Shenton
|first=Caroline
|year=2021
|publisher=John Murray
|location=London
|pages=201-202
|type=Hardback
|isbn=978-1-529-38743-8
}}</ref> Наступного дня прибуло п'ять теслярів, щоб скласти дах склепінчастої ніші у крипті собору з дерев'яними опорами. Коли вони закінчили свою роботу, крісло відсунули до ніші. Для кращої захищеності на крісло розмістили [[Роберт II Куртгез|зображення Роберта Куртоза]] з мореного дуба собору XIII століття.<ref name="Shenton" /> Потім для герметизації заглиблення використали мішки з піском. Крісло залишилося там на всю війну.<ref name="abbey"/> Тим часом крісло, яке використовувалося для коронації Марії II, перенесли з Вестмінстерського абатства до Вінчестерського собору для зберігання.<ref name="Shenton" />

На Різдво 1950 року шотландські націоналісти увірвалися в абатство і винесли камінь Скоуна. Його знайшли вчасно до коронації [[Єлизавета II|королеви Єлизавети II]] у 1953 році. У 1996 році камінь [[Скунський камінь|повернули до Шотландії]], де він зберігається в [[Единбурзький замок|Единбурзькому замку]] з умовою, що його повернуть до Англії для використання під час коронацій.<ref name="spectator"/>

Коронаційне крісло дуже захищено і залишає своє безпечне місце — на постаменті в каплиці Святого Георгія в нефі — лише тоді, коли його переносять до театру коронації біля Головного вівтаря абатства. У період з 2010 по 2012 рік крісло очистила та відреставрувала група експертів на очах у публіки в абатстві.<ref>Rodwell, p. 317.</ref>

== Інші крісла, які використовувалися для коронації ==
[[Файл:Coronation_of_Queen_Elizabeth_II_Couronnement_de_la_Reine_Elizabeth_II.jpg|міні|Коронаційне крісло (у центрі праворуч) і трон (унизу в центрі) під час коронації Єлизавети II у 1953 році.]]
Інші крісла також використовуються під час церемонії коронації. Крісла маєтку для суверена та дружини розміщені на південній стороні [[Хор (архітектура)|святилища]], і вони використовуються під час першої частини літургії, перед помазанням суверена та його коронуванням короною святого Едуарда. Потім, під час частини служби, яка називається інтронізацією, і для вшанування, яке слідує за нею, монарх садиться не на коронаційне крісло, а на [[Престол (трон)|трон]] на [[Сінь|помості]] в середині [[трансепт]]а. У випадках, коли дружина короля — [[королева-консорт]] — коронується, їй дають подібний трон, щоб вона могла сидіти поруч із королем, але на нижчому рівні.<ref name="Legg1901">{{Cite book
|url=https://archive.org/details/englishcoronatio00legg
|title=English Coronation Records
|last=L.G.W. Legg
|year=1901
|publisher=A. Constable
|page=[https://archive.org/details/englishcoronatio00legg/page/276 276]
}}</ref>

На відміну від коронаційного крісла, ці інші крісла та трони, як правило, робляться новими для кожної коронації. Пізніше їх часто розміщували в тронних залах королівських палаців. Крісло коронації 1953 року можна знайти в тронному залі [[Букінгемський палац|Букінгемського палацу]] разом із кріслом Георга VI та його дружини королеви Єлизавети. Престол 1953 року зберігається в тронній залі Підв'язки [[Віндзорський замок|Віндзорського замку]]. Трони короля Едуарда VII й королеви Олександри знаходяться в бальній залі Букінгемського палацу.<ref>{{Cite news|url=https://www.telegraph.co.uk/news/uknews/1346823/Buckingham-Palace-visitors-can-step-into-ballroom.html|title=Buckingham Palace visitors can step into ballroom|last=Sam Wallace|work=The Telegraph|date=6 липня 2000|accessdate=11 лютого 2016}}</ref> Фотографії Георга V та королеви Марії можна побачити в Тронному залі [[Голірудхаус|палацу Холірудхаус]] в Единбурзі.<ref name="Youngson2001">{{Cite book
|url=https://books.google.com/books?id=rwBdMoxgpn4C&pg=PA67
|title=The Companion Guide to Edinburgh and the Borders
|last=A. J. Youngson
|year=2001
|publisher=Companion Guides
|page=67
|isbn=978-1-900639-38-5
}}</ref>

== Див. також ==

* [[Теорія Вестмінстерського каменю]]
* [[Кафедра Святого Петра]]

== Зноски ==
{{Noteslist}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==

* [http://www.westminster-abbey.org/our-history/the-coronation-chair Історія коронаційного крісла] у Вестмінстерському абатстві

[[Категорія:Британська монархія]]
[[Категорія:Трони]]
[[Категорія:Твори 1296]]

Названо на честь: Едуард Сповідник

Країна: Велика Британія

Місце розташування: Вестмінстерське абатство

Власник: Британська монархія

Творець: Walter of Durhamd

Замовник: Едуард I Довгоногий

З матеріалу: деревина і Скунський камінь

У збірках: Вестмінстерське абатство


text:
# Nevada Gaming Commission
Комісія з ігор Невади — це урядова установа штату Невада, яка займається регулюванням казино по всьому штату, разом з Радою з контролю за іграми в штаті Невада.
1959 року комісію було створено шляхом прийняття Закону про контроль за іграми («Акт»). Закон заклав основу того, що стало сучасними правилами регулювання ігор. Комісія складається з п'яти членів, призначених губернатором на чотири роки, причому один член виконує обов'язки Голови. Члени Комісії працюють за сумісництвом. Основні обов'язки Комісії включають виконання рекомендацій Ради (Ради) ігрового контролю у питаннях ліцензування та прийняття рішень у справах про оскарження дозволів на роботу. Комісія є остаточним органом з питань ліцензування, який має можливість затверджувати, обмежувати, відмовляти, анульовувати або призупиняти будь-яку ліцензію на ігри. Коли Рада з контролю за іграми вважає, що дисципліна щодо ігрового ліцензіата є доречною, Рада діє як прокурор, тоді як Комісія діє як суддя, щоб визначити, чи слід застосовувати санкції.

## Типи ліцензій
Ключовими ігровими ліцензіями є:
- обмежена ігрова ліцензія, яка застосовується до роботи 15 або менше ігрових пристроїв (і без настільних ігор) в одному місці. Кількість ліцензій з обмеженим доступом змінюється щомісяця, але округ Кларк має близько 2000 ліцензій і близько 15.000 ігрових автоматів (2008);
- необмежена ігрова ліцензія, яка надається для роботи:

1. закладу, що має 16 і більше ігрових автоматів;
2. закладу, що має будь-яку кількість ігрових автоматів разом з будь-якими іншими ігровими, ігровими пристроями або спортивним басейном в одному місці.

## Популярна культура
У фільмі Казино 1995 року Комісія відмовляє Сему Ротштейну, персонажу за мотивами Френка Розенталя, роль якого зіграв Роберт Де Ніро. Насправді головою Комісії в цей час був майбутній сенатор Гаррі Рід.
У фільмі 11 друзів Оушена 2001 року NGC видає вигадане розпорядження, яке вимагає від казино зберігати в запасі достатньо грошей, щоб покрити кожну фішку у грі. У фільмі Метт Деймон грає персонажа, який видає себе за агента NGC.
У фільмі 13 друзів Оушена 2007 року «Ігрова комісія Невади» вимагає від казино Банку 500 млн $, щоб зберегти ліцензію на азартні ігри.

## Колишні члени
- Майлз Нельсон Пайк, перший голова, 1959 рік
- Гаррі Рід, голова, 1977—1981
- Брайан Сандовал, 1998—2001; Голова, 1999—2001
- Сью Вагнер –1997-2009

wikiname: ukwiki

title: Nevada Gaming Commission

in_language: uk

wikitext:
{{Орган виконавчої влади
 |назва              = Nevada Gaming Commission
 |скорочення         = NGC
 |оригінальна назва  =
 |країна             = {{USA}}
 |печатка            =
 |ширина печатки     =
 |підпис печатки     =
 |емблема            =
 |ширина емблеми     =
 |підпис емблеми     =
 |зображення         =
 |ширина зображення  =
 |підпис зображення  =
 |дата створення     =
 |попередник1        =
 |дата скасування    =
 |наступник          =
 |підпорядкування    =
 |керівне відомство  =
 |штаб-квартира      =
   |lat_dir = |lat_deg = |lat_min = |lat_sec =
   |lon_dir = |lon_deg = |lon_min = |lon_sec =
   |region_code        =
 |співробітників     =
 |бюджет             =
 |міністр1           =
 |функція міністра1  =
 |голова1            =
 |посада голови1     =
 |підвідомчий орган1 =
 |документ1          =
 |Код ЄДРПОУ             =
 |сайт               =
 |розділ приміток    =
 |карта              = Nevada in United States.svg
 |ширина карти       = 250px
 |підпис карти       = Юрисдикція комісії
}}

'''Комісія з ігор Невади''' — це урядова установа штату [[Невада]], яка займається регулюванням казино по всьому штату, разом з [[Nevada Gaming Control Board|Радою з контролю за іграми]] в штаті Невада.

1959 року комісію було створено шляхом прийняття Закону про контроль за іграми («Акт»). Закон заклав основу того, що стало сучасними правилами регулювання ігор. Комісія складається з п'яти членів, призначених губернатором на чотири роки, причому один член виконує обов'язки Голови. Члени Комісії працюють за сумісництвом. Основні обов'язки Комісії включають виконання рекомендацій Ради (Ради) ігрового контролю у питаннях ліцензування та прийняття рішень у справах про оскарження дозволів на роботу. Комісія є остаточним органом з питань ліцензування, який має можливість затверджувати, обмежувати, відмовляти, анульовувати або призупиняти будь-яку ліцензію на ігри. Коли Рада з контролю за іграми вважає, що дисципліна щодо ігрового ліцензіата є доречною, Рада діє як прокурор, тоді як Комісія діє як суддя, щоб визначити, чи слід застосовувати санкції.<ref>{{Cite web |url=https://gaming.nv.gov/index.aspx?page=3 |title=State of Nevada: Nevada Gaming Commission |accessdate=6 листопада 2020 |archive-date=11 листопада 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20201111233441/https://gaming.nv.gov/index.aspx?page=3 }}</ref>

== Типи ліцензій ==
Ключовими ігровими ліцензіями є:

* обмежена ігрова ліцензія, яка застосовується до роботи 15 або менше ігрових пристроїв (і без настільних ігор) в одному місці. Кількість ліцензій з обмеженим доступом змінюється щомісяця, але округ [[Кларк (округ, Невада)|Кларк]] має близько 2000 ліцензій і близько 15.000 ігрових автоматів (2008);
* необмежена ігрова ліцензія, яка надається для роботи:

# закладу, що має 16 і більше ігрових автоматів;
# закладу, що має будь-яку кількість ігрових автоматів разом з будь-якими іншими ігровими, ігровими пристроями або спортивним басейном в одному місці.

== Популярна культура ==
У фільмі [[Казино (фільм, 1995)|Казино]] 1995 року Комісія відмовляє Сему Ротштейну, персонажу за мотивами Френка Розенталя, роль якого зіграв [[Роберт де Ніро|Роберт Де Ніро]]. Насправді головою Комісії в цей час був майбутній сенатор [[Гаррі Рід]].<ref>{{Cite web |url=http://www.slate.com/id/2111392/ |title=Harry Reid is not boring. — By Chris Suellentrop — Slate Magazine |accessdate=6 листопада 2020 |archive-date=7 вересня 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20110907093633/http://www.slate.com/id/2111392 }}</ref>

У фільмі [[Одинадцять друзів Оушена|11 друзів Оушена]] 2001 року NGC видає вигадане розпорядження, яке вимагає від казино зберігати в запасі достатньо грошей, щоб покрити кожну фішку у грі. У фільмі [[Метт Деймон]] грає персонажа, який видає себе за агента NGC.

У фільмі [[Тринадцять друзів Оушена (фільм)|13 друзів Оушена]] 2007 року «Ігрова комісія Невади» вимагає від казино Банку 500 млн $, щоб зберегти ліцензію на азартні ігри.

== Колишні члени ==
* Майлз Нельсон Пайк, перший голова, 1959 рік
* [[Гаррі Рід]], голова, 1977—1981
* [[Браян Сендовал|Брайан Сандовал]], 1998—2001; Голова, 1999—2001
* Сью Вагнер –1997-2009

== Див. також ==
* [[Nevada Gaming Control Board]]
* [[Азартні ігри в Каліфорнії]]
* [[Азартні ігри в США]]

== Посилання ==
* {{Official|gaming.nv.gov}} {{ref-en}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Бібліоінформація}}
{{Комісії з контролю за казино в США}}
{{Азартні ігри}}

[[Категорія:Азартні ігри]]
[[Категорія:Комісії з контролю за казино в США]]
[[Категорія:Ігрові регулятори]]
[[Категорія:Організації Невади]]
[[Категорія:Азартні ігри в Неваді]]
[[Категорія:Азартні ігри в США]]

title: Загальна інформація

Країна: США

Загальна інформація: Юрисдикція комісії


text:
# Noctilio albiventris
Noctilio albiventris — є одним з видів кажанів родини Noctilionidae.

## Поширення
Країни поширення: Аргентина, Беліз, Болівія, Бразилія, Коста-Рика, Еквадор, Сальвадор, Французька Гвіана, Гватемала, Гаяна, Гондурас, Мексика, Нікарагуа, Панама, Парагвай, Перу. Може бути знайдений від рівня моря до 1100 м. Цей вид зустрічається в різних типах рослинності у всьому діапазоні, але він завжди знаходиться поблизу річок, водойм або інших вологих місць. Зазвичай спочиває у дуплах дерев, листі та штучних спорудах. Може були знайдені в асоціації з Molossus molossus. Сідала можуть бути легко визначені за мускусним запахом. Пік активності відразу після заходу сонця.

## Загрози та охорона
Ніяких серйозних загроз.

title: Noctilio albiventris

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = ''Noctilio albiventris''
| status = LC | status_system = IUCN3.1
| image = Noctilio albiventris albiventris 1847.jpg
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Ссавці]] (Mammalia)
| ordo = [[Рукокрилі]] (Chiroptera)
| subordo = [[Кажани]] (Microchiroptera)
| familia = [[Noctilionidae]]
| genus = [[Noctilio]]
| species = '''''N. albiventris'''''
| binomial = ''Noctilio albiventris''
| binomial_authority = (Desmarest, 1818)
| range_map =
| range_map_caption =
| synonyms =
}}

'''''Noctilio albiventris''''' — є одним з видів [[Кажани|кажанів]] родини [[Noctilionidae]].

== Поширення ==
Країни поширення: [[Аргентина]], [[Беліз]], [[Болівія]], [[Бразилія]], [[Коста-Рика]], [[Еквадор]], [[Сальвадор]], [[Французька Гвіана]], [[Гватемала]], [[Гаяна]], [[Гондурас]], [[Мексика]], [[Нікарагуа]], [[Панама]], [[Парагвай]], [[Перу]]. Може бути знайдений від рівня моря до 1100 м. Цей вид зустрічається в різних типах рослинності у всьому діапазоні, але він завжди знаходиться поблизу річок, водойм або інших вологих місць. Зазвичай спочиває у дуплах дерев, листі та штучних спорудах. Може були знайдені в асоціації з ''[[Molossus molossus]]''. Сідала можуть бути легко визначені за мускусним запахом. Пік активності відразу після заходу сонця.

== Загрози та охорона ==
Ніяких серйозних загроз.

== Посилання ==
* [http://www.iucnredlist.org/details/14829/0 Barquez, R., Perez, S., Miller, B. & Diaz, M. 2008. Noctilio albiventris] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121112040140/http://www.iucnredlist.org/details/14829/0 |date=12 листопада 2012 }}

{{ссавці-доробити}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Зайцегубові]]
[[Категорія:Ссавці Південної Америки]]
[[Категорія:Ссавці Центральної Америки]]
[[Категорія:Тварини, описані 1818]]

title: ?Noctilio albiventris

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Рукокрилі (Chiroptera)

Підряд: Кажани (Microchiroptera)

Родина: Noctilionidae

Рід: Noctilio

Вид: N. albiventris

Вікісховище: Noctilio albiventris


text:
# Новоалександрово (присілок, Митищинський міський округ)
Новоалекса́ндрово (рос. Новоалександрово) — присілок у складі Митищинського міського округу Московської області, Росія.

## Населення
Населення — 73 особи (2010; 81 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 95 %

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Новоалександрово
 | назва ін.       = {{lang-ru|Новоалександрово}}
 | карта розташування1 = Росія Московська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Московська область]]
 | міський округ   = [[Митищинський міський округ]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 73 особи ([[2010]]{{RUS-MS-popstat-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 55
 | lat_min= 58
 | lat_sec= 45
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 37
 | lon_min= 33
 | lon_sec= 24
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Новоалександрово}}

'''Новоалекса́ндрово''' ({{lang-ru|Новоалександрово}}) — [[присілок]] у складі [[митищинський міський округ|Митищинського міського округу]] [[московська область|Московської області]], [[Росія]].

== Населення ==
Населення — 73 особи ([[2010]]; 81 у [[2002]]{{RUS-MS-popstat}}).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 95 %

== Джерела ==
* {{Карта|N-37-4}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Moscow-obl-stub}}
{{митищинський міський округ}}

[[Категорія:Населені пункти Митищинського міського округу]]
[[Категорія:Присілки Московської області]]

title: присілок Новоалександрово

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Московська область

Міський округ: Митищинський міський округ

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Новоалександрово · Новоалександрово


text:
# 6786 Дудантсутсуї
6786 Дудантсутсуї (6786 Doudantsutsuji) — астероїд головного поясу, відкритий 21 лютого 1991 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,204.

title: 6786 Дудантсутсуї

wikitext:
{{Планета
| назва = 6786 Дудантсутсуї
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Шіґеру Інода]],
[[Такеші Урата]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Карасуяма]]
| дата відкриття = [[21 лютого]] [[1991]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1991 DT'''
1978 WH15
1984 YC5
1986 GZ2
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|6786|2014.05.07|2014.03.26}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 3,432719805014 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,821958523483 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 3,127339164248 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,097648711804
| орбітальний період = 2020,044339994 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,178213909899 °/д
| середня аномалія = 76,11093196722°
| нахил орбіти = 2,556148868849°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 103,2367904318°
| арг_перицентру = 52,30286763589°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 12,9
| спектр_тип =
}}

'''6786 Дудантсутсуї''' (6786 Doudantsutsuji) — [[астероїд]] [[Пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[21 лютого]] [[1991]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,204.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Дудантсутсуї}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (6701-6800)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|6786}}
* http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}

{{Навігація малих планет|(6785) 1990 VA7|(6787) 1991 PF15|}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1991]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 6786 Дудантсутсуї

Відкривач: Шіґеру Інода, · Такеші Урата

Місце відкриття: Обсерваторія Карасуяма

Дата відкриття: 21 лютого 1991

title: Позначення

Названа на честь: E. perulatusd

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Sphaerodactylus verdeluzicola
Sphaerodactylus verdeluzicola — вид геконоподібних ящірок родини Sphaerodactylidae. Виділений у 2022 році з Sphaerodactylus klauberi.

## Назва
Видовий епітет verdeluzicola походить від іспанської фрази «verde luz» із суфіксом -cola, що означає «той, який що в місці, де світить зелене світло». Назва — данина пісні «Verde Luz», яку дехто вважає другим національним гімном Пуерто-Рико. Виконавець і автор пісень — Антоніо Кабан Вале «El Topo». Пісня виражає почуття туги за батьківщиною під час перебування в діаспорі та оспівує природні чудеса Пуерто-Рико, як-от вишукані пляжі, його карстовий рельєф і смарагдове світло, що виходить від гір і моря — краєвиди, які співвідносяться з середовищем проживання цього гекона. Крім того, Антоніо Кабан Вале виріс у місті Мока на північному заході Пуерто-Рико, яке знаходиться в межах поточного поширення S. verdeluzicola.

## Розповсюдження
Ендемік Пуерто-Рико. Поширений у карстовому регіоні на північному заході острова.

title: Sphaerodactylus verdeluzicola

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Sphaerodactylus verdeluzicola''
| status = NE
| status_system = IUCN3.1
| status_ref =
| image =
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| infraordo = [[Геконоподібні]] (Gekkota)
| familia = [[Sphaerodactylidae]]
| genus = ''[[Sphaerodactylus]]''
| species = '''''S. verdeluzicola'''''
| binomial = ''Sphaerodactylus verdeluzicola''
| binomial_authority = [[Alondra M. Díaz-Lameiro|Díaz-Lameiro]] et all, 2022<ref>{{стаття|автор=Alondra M. Díaz-Lameiro, Catalina I. Villamil, Tony Gamble, Brendan J. Pinto, Alexandra Herrera-Martínez, Richard Thomas, Justin M. Bernstein, James E. Titus-McQuillan, Stuart V. Nielsen, Eliacim Agosto-Torres, Alberto R. Puente-Rolón, Fernando J. Bird-Picó, Taras K. Oleksyk, Juan Carlos Martínez-Cruzado and Juan D. Daza|рік=2022|назва=A New Species of Sphaerodactylus (Gekkota: Sphaerodactylidae) from the Northwest Limestone Region of Puerto Rico|видання=Ichthyology & Herpetology|випуск=110 (3)|сторінки=449-465|doi=10.1643/h2020123}}</ref>
| synonyms =
| range_map =
| range_map_caption =
| wikispecies = Sphaerodactylus verdeluzicola
| commonscat = Sphaerodactylus verdeluzicola
| commons = Sphaerodactylus verdeluzicola
}}
'''''Sphaerodactylus verdeluzicola''''' — вид [[Геконоподібні|геконоподібних]] [[ящірки|ящірок]] родини [[Sphaerodactylidae]]<ref>{{NRDB species|genus=Sphaerodactylus|species=verdeluzicola}}</ref>. Виділений у 2022 році з ''[[Sphaerodactylus klauberi]]''.

== Назва ==
Видовий епітет ''verdeluzicola'' походить від іспанської фрази «verde luz» із суфіксом ''-cola'', що означає «той, який що в місці, де світить зелене світло». Назва — данина пісні «Verde Luz», яку дехто вважає другим національним гімном Пуерто-Рико. Виконавець і автор пісень — Антоніо Кабан Вале «El Topo». Пісня виражає почуття туги за батьківщиною під час перебування в діаспорі та оспівує природні чудеса Пуерто-Рико, як-от вишукані пляжі, його карстовий рельєф і смарагдове світло, що виходить від гір і моря — краєвиди, які співвідносяться з середовищем проживання цього гекона. Крім того, Антоніо Кабан Вале виріс у місті [[Мока (Пуерто-Рико)|Мока]] на північному заході Пуерто-Рико, яке знаходиться в межах поточного поширення ''S. verdeluzicola''.<ref>[http://novataxa.blogspot.com/2022/08/sphaerodactylus.html Novataxa]</ref>

== Розповсюдження ==
Ендемік [[Пуерто-Рико]]. Поширений у [[карст]]овому регіоні на північному заході острова.

== Примітки ==
{{reflist}}
{{плазуни-доробити}}
{{Taxonbar|from=Q116431869}}
{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Тварини, описані 1834]]
[[Категорія:Sphaerodactylidae]]
[[Категорія:Плазуни Пуерто-Рико]]
[[Категорія:Ендемічна фауна Пуерто-Рико]]

title: ?Sphaerodactylus verdeluzicola

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Інфраряд: Геконоподібні (Gekkota)

Родина: Sphaerodactylidae

Рід: Sphaerodactylus

Вид: S. verdeluzicola

Вікісховище: Sphaerodactylus verdeluzicola

Віківиди: Sphaerodactylus verdeluzicola


text:
# Костинка (Мещовський район)
Костинка (рос. Костинка) — присілок в Мещовському районі Калузької області Російської Федерації.
Населення становить 29 осіб. Входить до складу муніципального утворення Залізнична станція Кудринська.

## Історія
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Залізнична станція Кудринська.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 29   | →29  |

title: Костинка (Мещовський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Костинка
|назва ін.       = Костинка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Калузька область]]
|район           = [[Мещовський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Залізнична станція Кудринська]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{стабільно}} 29
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Калузька область
}}
'''Костинка''' ({{lang-ru|Костинка}}) — [[присілок]] в [[Мещовський район|Мещовському районі]] [[Калузька область|Калузької області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 29 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Залізнична станція Кудринська]].

== Історія ==

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Залізнична станція Кудринська<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/972212328 |title=Закон Калужской области от 04 октября 2004 года N 354-ОЗ «Об установлении границ муниципальных образований, расположенных на территории административно-территориальных единиц «Барятинский район», «Куйбышевский район», «Людиновский район», «Мещовский район», «Спас-Деменский район», «Ульяновский район», и наделении их статусом городского поселения, сельского поселения, муниципального района» |access-date=2018-09-19 |archive-date=2018-09-19 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180919133004/http://docs.cntd.ru/document/972212328 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Костинка (Мещовский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Мещовський район}}
{{Географія Калуга-доробити}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Мещовського району]]

title: присілок Костинка

Суб'єкт Російської Федерації: Калузька область

Муніципальний район: Мещовський район

Поселення: Залізнична станція Кудринська

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)


text:
# Багно (Лодзинське воєводство)
Багно (пол. Bagno) — село в Польщі, у гміні Розпша Пйотрковського повіту Лодзинського воєводства.
Населення — 110 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Пйотрковського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 56      | 13                 | 39               | 4                    |
| Жінки    | 54      | 12                 | 29               | 13                   |
| Разом    | 110     | 25                 | 68               | 17                   |

title: Багно (Лодзинське воєводство)

wikitext:
{{НП
|країна = [[Польща]]
|статус = село
|українська назва = Багно
|оригінальна назва = {{lang-pl|Bagno}}
|підпорядкування =
|герб =
|прапор =
|ширина герба =
|ширина прапора =
|зображення =
|опис зображення =
|вид регіону = Воєводство
|регіон = Лодзинське воєводство
|вид району = Повіт
|район = [[Пйотрковський повіт]]
|вид общини = Гміна
|община = Розпша (гміна){{!}}Розпша
|внутрішній поділ =
|перша згадка =
|попередні назви =
|площа =
|висота центру НП =
|клімат =
|офіційна мова =
|офіційна мова-ref =
|населення = 110
|рік перепису = 2011{{R|nsp}}
|густота населення =
|агломерація =
|національний склад =
|конфесійний склад =
|катойконім =
|часовий пояс = +1
|DST = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код = (+48) 44
|поштовий індекс = 97-340
|автомобільний код = EPI
|вид ідентифікатора = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0550315
|сайт =
|add1n =
|add1 =
}}

'''Багно''' ({{lang-pl|Bagno}}) — село в Польщі, у [[Розпша (гміна)|гміні Розпша]] [[Пйотрковський повіт|Пйотрковського повіту]] [[Лодзинське воєводство|Лодзинського воєводства]].

Населення — {{formatnum:110}} {{МНОЖИНА:110|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Пйотрковське воєводство|Пйотрковського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=56 |ЧолПре=13 |ЧолПрац=39 |ЧолПост=4
|Жін=54 |ЖінПре=12 |ЖінПрац=29 |ЖінПост=13
|Разом=110 |РазомПре=25 |РазомПрац=68 |РазомПост=17
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Розпша}}

{{Lodz-geo-stub}}

[[Категорія:Села Пйотрковського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Лодзинське воєводство

Повіт: Пйотрковський повіт

Гміна: Розпша

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: EPI

OSM: ↑2920905 ·R (Ґміна Розпша)


text:
# Расеборг
Ра́себо́рг (швед. Raseborg) чи Ра́асепо́рі (фін. Raasepori)  — муніципалітет в Фінляндії в провінції Уусімаа.
Утворене 1 січня 2009 у результаті об’єднання міст Каріс (швед. Karis, фін. Karjaa), Екенес (швед. Ekenäs, фін. Tammisaari) так комуни Пог’я (фін. Pohja, швед. Pojo). Центр міста та майже все його керівництво розташоване у місті Екенес. За назву було взяте найменування Расеборзького замку, що знаходиться біля міста Екенес.
Населення  — 28 746 осіб (2014), площа  — 2,354.17 км², водяне дзеркало  — 1,206.47 км², щільність населення  — 25,05 осіб/км².
Місто двомовне, шведською розмовляють  — 66,2%, а фінською  — 31%.

## Географія
Розташоване на південно-західній частині провінції Уусімаа. Місто виходить до узбережжя Фінської затоки Балтійського моря.
Міський муніципалітет межує з містами Ганко, Сало, Лог'я та громадами Кімійонсаарі, Інго, Кар’ялог’я.

## Пам’ятки
- Расеборзький замок

title: Расеборг

wikitext:
{{Місто
|міста-побратими =-
|поділ міста =-
|катойконім =-
<!-- Other data from Wikidata -->}}
'''Ра́себо́рг''' ({{lang-sv|Raseborg}}) чи '''Ра́асепо́рі''' ({{lang-fi|Raasepori}})  — муніципалітет в [[Фінляндія|Фінляндії]] в провінції [[Уусімаа]].

Утворене [[1 січня]] [[2009]] у результаті об’єднання міст Каріс ({{lang-sv|Karis}}, {{lang-fi|Karjaa}}), Екенес ({{lang-sv|Ekenäs}}, {{lang-fi|Tammisaari}}) так комуни Пог’я ({{lang-fi|Pohja}}, {{lang-sv|Pojo}}). Центр міста та майже все його керівництво розташоване у місті Екенес. За назву було взяте найменування Расеборзького замку, що знаходиться біля міста Екенес.

Населення  — 28 746 осіб (2014), площа  — 2,354.17 км², водяне дзеркало  — 1,206.47 км², щільність населення  — 25,05 осіб/км².

Місто двомовне, шведською розмовляють  — 66,2%, а фінською  — 31%.

== Географія ==
Розташоване на південно-західній частині провінції Уусімаа. Місто виходить до узбережжя [[Фінська затока|Фінської затоки]] [[Балтійське море|Балтійського моря]].
Міський муніципалітет межує з містами [[Ганко]], [[Сало]], [[Лог'я]] та громадами Кімійонсаарі, Інго, Кар’ялог’я.

== Пам’ятки ==
* [[Расеборзький замок]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.raseborg.fi Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220325073441/https://www.raseborg.fi/ |date=25 березня 2022 }} {{ref-sv}} {{ref-fi}}

{{нк}}

{{Міста Фінляндії}}
{{Фінляндія в темах}}
[[Категорія:Міста Фінляндії]]

title: — сусідні нас. пункти

Герб: Прапор

герб Расеборгd: прапор

Країна: Фінляндія

Адмінодиниця: Уусімаа

Адмінцентр: Ekenäsd

Водойма: Фінська затока

Клімат: теплий вологий континентальний (Dfb)d

Офіційна мова: шведська і фінська

Часовий пояс: UTC+2, DAZD і UTC+3


text:
# Синій патентований V
Синій патентований V (англ. Patent Blue V) — синій барвник, зареєстрований як харчовий додаток E131.
В Україні барвник є в переліку дозволених харчових добавок. Заборонений до використання в харчових продуктах в США і Австралії.

title: Синій патентований V

wikitext:
{{Первинні джерела|дата=серпень 2024}}
{{Речовина
| назва = Синій патентований V
| інші_назви =
| зображення = Patentblau_V.svg
| зображення2 = Crystals_of_Patent_Blue_V.jpg
| систематична_назва =
| поле1 = {{Речовина Ідентифікатори
| абревіатури =
| номер_CAS =
| PubChem =
| назва_MeSH =
| SMILES =
  }}
| поле2 = {{Речовина Властивості
|   C= | H=
|   формула    =
|   молярна_маса    =
|   зовнішній_вигляд =
|   густина =
|   температура_плавлення =
|   температура_кипіння =
|   розчинність =
|   розчинність1 =
|   розчинник1 =
|   pKa =
|   ізоелектрична_точка =
  }}
| поле3 =
| поле4 =
| поле5 =
| поле6 =
| поле7 =
| поле8 =
| поле9 =
| поле10 =
| поле11 =
| поле12 =
| поле13 =
| поле14 =
| поле15 =
}}

'''Синій патентований V''' ({{lang-en|Patent Blue V}}) — синій [[Барвники|барвник]], зареєстрований як харчовий додаток E131.

В Україні барвник є в переліку дозволених харчових добавок<ref>[http://zakon2.rada.gov.ua/laws/show/12-99-п Постанова Кабінету Міністрів України від 4 січня 1999 р. N 12: Про затвердження переліку харчових добавок, дозволених для використання у харчових продуктах]</ref>. Заборонений до використання в харчових продуктах в США і Австралії.

== Див. також ==
* [[Харчові додатки]]
* [[E-номер]]
* [[Перелік видів харчових добавок]]

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Харчові добавки]]

title: Ідентифікатори

Ідентифікатори: Якщо не зазначено інше, дані наведено для речовин у стандартному стані (за 25 °C, 100 кПа)

Ідентифікатори: Інструкція з використання шаблону

Ідентифікатори: Примітки картки