text:
# Савранський Леонід Пилипович
Леонід Пилипович Савранський (28 квітня 1876, Таганча — 11 вересня 1966, Москва) — артист опери (ліріко-драматичний баритон), оперети, концертний співак та вокальний педагог. Народний артист РРФСР (з 1934 року). Чоловік співачки Л. Ставровської.

## Біографія
Народився 16 (28 квітня) 1876 року містечку Таганчі Канівського повіту Київської губернії (нині Черкаського району Черкаської області) в родині землеміра. З восьми років жив у Києві. У 1894–1899 роках отримав освіту в Київському університеті (факультет природознавства) і до 1902 року працював бухгалтером у Державному банку. Будучи студентом, співав у хорі. У 1900–1903 роках навчався співу в Київському музичному училищі (клас М. Зотової).
Дебютував на оперній сцені в Києві в 1902 році в партіях Євгенія Онєгіна (однойменної опери П. Чайковського) і Януша («Галька» С. Монюшка). У 1903–1908 роках співав в оперних театрах Білостока, Іркутська, Житомира, Кишинева, Києва, Одеси (італійська опера, 1906), Петербурга (1907, разом з М. Баттістіні, Т. Руффо, Л. Кавальєрі), Харкова, Казані (1909), Ростова-на-Дону, Катеринослава, Риги, Гельсінгфорса (нині Гельсінкі). У 1907 році дебютував в партії Демона (однойменної опери А. Рубінштейна) на сцені петербурзького Маріїнського театру (у трупу не був прийнятий).
У 1908–1912 роках співав на сцені петербурзького Народного будинку. У 1912–1946 роках (з перервою в кілька років: у 1919 році був переведений в трупу Петроградського Маріїнського театру) соліст московського Большого театру (дебютував в партії Валентина — «Фауст» Ш. Гуно). Часто гастролював: у Кисловодську (1909), Рибінську, Харкові (1916), Нижньому Новгороді і в інших містах.
У 1946 році викладав спів у Військовій академії імені М. В. Фрунзе, у 1948–1954 роках — у Московській консерваторії (з 1952 року професор), пізніше працював з молодими співаками в художній самодіяльності.
Серед його учнів: В. Я. Агафонов, Б. Артиков, І. К. Архипова, С. Д. Козак (1945–1950), Ж. Палаєва.
Нагороджений орденами Трудового Червоного Прапора (1937, 1951).
Помер 11 вересня 1966 року в Москві.

## Творчість
Леонід Савранський володів рівним, звучним, виразний голос красивого «яскравого металевого» тембру, з легкістю долав теситурні труднощі. Виконання відрізнялося емоційною експресією, яка виявлялася також і в пластичному малюнку образу. За словами самого артиста, володіння пластикою йому дала робота в опереті. Спочатку виступав у ліричних, потім переважно в драматисних партіях, в яких найбільш повно розкрилося його дарування актора і співака. Репертуар налічував 90 партій.
Перший виконавець партій:
- Корнилія Яковлєва («Степан Разін» П. Тріодіна, 1925);
- Бориса Годунова (однойменній опері М. Мусоргського; редакція і інструментування Миколи Римського-Корсакова та М. М. Іпполітова-Іванова, 1927);
- в Петербурзі — Олексія Олександровича Кареніна («Анна Кареніна» Е. І. Гранеллі, 1912);
- в московському Большому театрі:
  - Гонца («Казка про царя Салтана» М. Римського-Корсакова, 1913);
  - Григорія Грязного («Царська наречена» М. Римського-Корсакова, 1916);
  - Скарпіа («Тоска» Джакомо Пуччіні, 1930).

Найкращі партії:
- Григорія Грязного («Царська наречена» М. Римського-Корсакова[2]);
- Борис Годунов (однойменна опера М. Мусоргського);
- Князь Ігор (одноїменна опера О. Бородіна);
- Кирило Троєкуров («Дубровський» Е. Направника);
- Мизгирь («Снігуронька» М. Римського-Корсакова);
- Василь Леонтійович Кочубей («Мазепа» П. Чайковського, з 1917 року);
- Амонасро («Аїда» Джузеппе Верді);
- Ріголетто (однойменна опера Джузеппе Верді);
- Скарпіа («Тоска» Джакомо Пуччіні).

Другі партії:
- Руслан («Руслан і Людмила» М. Глінки);
- Рангоні («Борис Годунов» М. Мусоргського);
- Шакловитого («Хованщина» М. Мусоргського);
- Федір Поярок («Сказання про невидимий град Китеж і діву Февронію» М. Римського-Корсакова, 1926);
- Князь Єлецький («Пікова дама» П. Чайковського);
- Граф Томський («Пікова дама» П. Чайковського);
- Ебн-Хакіа («Іоланта» П. Чайковського);
- Сін-Сін-Гу/Трактирщик («Син мандарина» Ц. Кюї);
- Алеко (однойменна опера С. В. Рахманінова);
- Йоганн («Оле з Нордланда» М. Іпполітова-Іванова, 1928);
- Ескамільо («Кармен» Ж. Бізе, 1922);
- Альберт («Вертер» Ж. Массне);
- Фігаро («Севільський цирульник» Дж. Россіні);
- Жорж Жермон («Травіата» Джузеппе Верді);
- Яго («Отелло» Джузеппе Верді);
- Скарпіа («Тоска» Дж. Пуччіні);
- Тоніо та Сільвіо («Паяци» Р. Леонкавалло);
- Тельрамунд («Лоенгрін» Р. Вагнера, 1923);
- Свенгалі («Трільбі» О. Юрасовского).

Партнери: К. Є. Антарова, О. В. Богданович, Д. Головін, К. Г. Держинська, А. Й. Добровольська, Є. Ю. Євгеньєва, Б. Євлахов, Є. Ждановський, Г. Жуковська, Н. Є. Калиновська-Доктор, О. К. Катульська, І. С. Козловський, М. С. Куржиямський, В. М. Лубенцов, М. К. Максаков, М. Максакова, О. Матова, О. Г. Мосін, А. В. Нежданова, П. М. Норцов, Н. А. Обухова, М. М. Озеров, О. Окунєва, О. Р. Павлова, В. Р. Петров, Ф. Петрова, О. Пирогов, О. А. Подольська, Г. Ф. Стравінський, М. Феррарі, М. М. Фігнер, Н. С. Ханаєв, П. І. Цесевич, Ф. І. Шаляпін, Ф. Ф. Ернст, С. Юдін.
Співав під керівництвом М. С. Голованова, Е. І. Гранеллі, М. М. Іпполітова-Іванова, Е. А. Купера, Ф. В. Оцепа (1914), А. М. Пазовського (1924), В. Савича, В. І. Сука, Л. П. Штейнберга. Співпрацював з режисером В. А. Лосським.
Багато виступав в концертах (у тому числі перед робітниками на фабриках і заводах). У камерному репертуарі співака були твори зарубіжних, російських композиторів і народні пісні.
Записувався на грамплатівки (14 творів) у Петербурзі («Грамофон», 1905, 1907; «Фаворит», 1910; РАОГ, 1912).

title: Савранський Леонід Пилипович

wikitext:
{{Музикант
| Ім'я             =  Леонід Пилипович Савранський
| Фото             = Савранський Леонід Пилипович.jpg
| Опис_фото        =
| Справжнє_ім'я    =
| Псевдоніми       =
| Дата народження  =
| Місце народження =
| Дата смерті      =
| Місце смерті     =
| Співацький голос =ліріко-драматичний баритон
| Інструмент =
| Жанри =
| Колективи =
| Роки =
| Нагороди             = {{Народний артист Росії}} {{Орден Трудового Червоного Прапора}}
| Лейбли =
| визначні виступи =
| зазнав впливу =
}}
'''Леонід Пилипович Савранський''' ([[28 квітня]] [[1876]], [[Таганча]] — [[11 вересня]] [[1966]], [[Москва]]) — [[артист]] [[опера|опери]] (ліріко-драматичний баритон), [[оперета|оперети]], концертний співак та вокальний [[педагог]]. [[Народний артист РРФСР]] (з [[1934]] року). Чоловік співачки [[Ставровська Любов Миколаївна|Л. Ставровської]].

== Біографія ==
Народився 16 ([[28 квітня]]) [[1876]] року містечку [[Таганча|Таганчі]] [[Канівський повіт|Канівського повіту]] [[Київська губернія|Київської губернії]] (нині [[Черкаський район|Черкаського району]] [[Черкаська область|Черкаської області]]) в родині землеміра. З восьми років жив у [[Київ|Києві]]. У [[1894]]–[[1899]] роках отримав [[освіта|освіту]] в [[Київський університет|Київському університеті]] (факультет природознавства) і до [[1902]] року працював [[бухгалтер]]ом у Державному банку. Будучи [[студент]]ом, співав у [[хор]]і. У [[1900]]–[[1903]] роках навчався співу в [[Київське музичне училище|Київському музичному училищі]] (клас [[Зотова Марія Василівна|М. Зотової]]).

[[Дебют]]ував на оперній сцені в Києві в [[1902]] році в партіях Євгенія Онєгіна ([[Євгеній Онєгін (опера)|однойменної опери]] [[Чайковський Петро Ілліч|П. Чайковського]]) і Януша («[[Галька (опера)|Галька]]» [[Монюшко Станіслав|С. Монюшка]]). У [[1903]]–[[1908]] роках співав в [[Оперний театр|оперних театрах]] [[Білосток]]а, [[Іркутськ]]а, [[Житомир]]а, [[Кишинів|Кишинева]], [[Київ|Києва]], [[Одеса|Одеси]] (італійська опера, [[1906]]), [[Петербург]]а ([[1907]], разом з [[Баттістіні Маттіа|М. Баттістіні]], [[Тітто Руффо|Т. Руффо]], [[Ліна Кавальєрі|Л. Кавальєрі]]), [[Харків|Харкова]], [[Казань|Казані]] ([[1909]]), [[Ростов-на-Дону|Ростова-на-Дону]], [[Катеринослав]]а, [[Рига|Риги]], Гельсінгфорса (нині [[Гельсінкі]]). У [[1907]] році дебютував в партії Демона ([[Демон (опера)|однойменної опери]] [[Рубінштейн Антон Григорович|А. Рубінштейна]]) на сцені петербурзького [[Маріїнський театр|Маріїнського театру]] (у [[трупа|трупу]] не був прийнятий).

У [[1908]]–[[1912]] роках співав на сцені петербурзького Народного будинку. У [[1912]]–[[1946]] роках (з перервою в кілька років: у [[1919]] році був переведений в трупу Петроградського Маріїнського театру) соліст московського [[Большой театр|Большого театру]] (дебютував в партії Валентина — [[Фауст (опера)|«Фауст»]] [[Шарль Гуно|Ш. Гуно]]). Часто гастролював: у [[Кисловодськ]]у ([[1909]]), [[Рибінськ]]у, [[Харків|Харкові]] ([[1916]]), [[Нижній Новгород|Нижньому Новгороді]] і в інших містах.

У [[1946]] році викладав спів у [[Військова академія імені М. В. Фрунзе|Військовій академії імені М. В. Фрунзе]], у [[1948]]–[[1954]] роках — у [[Московська консерваторія|Московській консерваторії]] (з [[1952]] року [[професор]]), пізніше працював з молодими співаками в [[Художня самодіяльність|художній самодіяльності]].

Серед його учнів: [[Агафонов Володимир Якович|В. Я. Агафонов]], Б. Артиков, [[Архипова Ірина Костянтинівна|І. К. Архипова]], [[Козак Сергій Давидович|С. Д. Козак]] ([[1945]]–[[1950]]), Ж. Палаєва.

Нагороджений [[орден Трудового Червоного Прапора|орденами Трудового Червоного Прапора]] ([[1937]], [[1951]]).

Помер [[11 вересня]] [[1966]] року в [[Москва|Москві]].

== Творчість ==
Леонід Савранський володів рівним, звучним, виразний голос красивого «яскравого металевого» [[тембр]]у, з легкістю долав [[теситура|теситурні]] труднощі. Виконання відрізнялося емоційною експресією, яка виявлялася також і в пластичному малюнку образу. За словами самого артиста, володіння пластикою йому дала робота в опереті. Спочатку виступав у ліричних, потім переважно в драматисних партіях, в яких найбільш повно розкрилося його дарування актора і співака. Репертуар налічував 90 партій.

'''Перший виконавець партій:'''
* Корнилія Яковлєва («[[Степан Разін (опера)|Степан Разін]]» [[Тріодін Петро Миколайович|П. Тріодіна]], [[1925]]);
* Бориса Годунова ([[Борис Годунов (опера)|однойменній опері]] [[Мусоргський Модест Петрович|М. Мусоргського]]; редакція і інструментування [[Римський-Корсаков Микола Андрійович|Миколи Римського-Корсакова]] та [[Іпполітов-Іванов Михайло Михайлович|М. М. Іпполітова-Іванова]], [[1927]]);
* в Петербурзі — Олексія Олександровича Кареніна («[[Анна Кареніна (опера)|Анна Кареніна]]» Е. І. Гранеллі, [[1912]]);
* в московському Большому театрі:
** Гонца («[[Казка про царя Салтана (опера)|Казка про царя Салтана]]» М. Римського-Корсакова, [[1913]]);
** Григорія Грязного («[[Царська наречена (опера)|Царська наречена]]» М. Римського-Корсакова, [[1916]]);
** Скарпіа («[[Тоска]]» [[Джакомо Пуччіні]], [[1930]]).

'''Найкращі партії:'''
* Григорія Грязного («Царська наречена» М. Римського-Корсакова<ref>[[Станіславський Костянтин Сергійович|К. С. Станіславський]] казав: «Якщо хочете бачити Грязного, подивіться Савранського»</ref>);
* Борис Годунов (однойменна опера М. Мусоргського);
* Князь Ігор ([[Князь Ігор (опера)|одноїменна опера]] [[Бородін Олександр Порфирович|О. Бородіна]]);
* Кирило Троєкуров («[[Дубровський (опера)|Дубровський]]» [[Направник Едуард Францович|Е. Направника]]);
* Мизгирь («[[Снігуронька]]» М. Римського-Корсакова);
* Василь Леонтійович Кочубей («[[Мазепа (опера)|Мазепа]]» П. Чайковського, з [[1917]] року);
* Амонасро («[[Аїда (опера)|Аїда]]» [[Джузеппе Верді]]);
* Ріголетто ([[Ріголетто|однойменна]] опера Джузеппе Верді);
* Скарпіа («[[Тоска]]» [[Джакомо Пуччіні]]).

'''Другі партії:'''
* Руслан («[[Руслан і Людмила (опера)|Руслан і Людмила]]» [[Глінка Михайло Іванович|М. Глінки]]);
* Рангоні («Борис Годунов» М. Мусоргського);
* Шакловитого («[[Хованщина]]» М. Мусоргського);
* Федір Поярок («[[Сказання про невидимий град Китеж і діву Февронію]]» М. Римського-Корсакова, [[1926]]);
* Князь Єлецький («[[Пікова дама (опера)|Пікова дама]]» П. Чайковського);
* Граф Томський («Пікова дама» П. Чайковського);
* Ебн-Хакіа («[[Іоланта]]» П. Чайковського);
* Сін-Сін-Гу/Трактирщик («[[Син мандарина]]» [[Кюї Цезар Антонович|Ц. Кюї]]);
* Алеко ([[Алего|однойменна опера]] [[Рахманінов Сергій Васильович|С. В. Рахманінова]]);
* Йоганн («[[Оле з Нордланда]]» М. Іпполітова-Іванова, [[1928]]);
* Ескамільо («[[Кармен (опера)|Кармен]]» [[Жорж Бізе|Ж. Бізе]], [[1922]]);
* Альберт («[[Вертер]]» [[Жуль Массне|Ж. Массне]]);
* Фігаро («[[Севільський цирульник]]» [[Джоаккіно Антоніо Россіні|Дж. Россіні]]);
* Жорж Жермон («[[Травіата]]» [[Джузеппе Верді]]);
* Яго («[[Отелло (опера)|Отелло]]» Джузеппе Верді);
* Скарпіа («[[Тоска]]» Дж. Пуччіні);
* Тоніо та Сільвіо («[[Паяци (опера)|Паяци]]» [[Руджеро Леонкавалло|Р. Леонкавалло]]);
* Тельрамунд («[[Лоенгрін (опера)|Лоенгрін]]» [[Ріхард Вагнер|Р. Вагнера]], [[1923]]);
* Свенгалі («[[Трільбі (опера)|Трільбі]]» [[Юрасовський Олександр Іванович|О. Юрасовского]]).

'''Партнери:''' [[Антарова Конкордія Євгенівна|К. Є. Антарова]], [[Богданович Олександр Володимирович|О. В. Богданович]], [[Головін Дмитро Данилович|Д. Головін]], [[Держинська Ксенія Георгіївна|К. Г. Держинська]], [[Добровольська Аврелія-Цецілія Йосипівна|А. Й. Добровольська]], [[Євгеньєва Євгенія Юріївна|Є. Ю. Євгеньєва]], [[Євлахов Борис Михайлович|Б. Євлахов]], [[Ждановський Євген Фадійович|Є. Ждановський]], [[Жуковська Глафіра В'ячеславівна|Г. Жуковська]], [[Калиновська-Доктор Наталія Євгеннівна|Н. Є. Калиновська-Доктор]], [[Катульська Олена Климентіївна|О. К. Катульська]], [[Козловський Іван Семенович|І. С. Козловський]], [[Куржиямський Михайло Стефанович|М. С. Куржиямський]], [[Лубенцов Василь Микитович|В. М. Лубенцов]], [[Максаков Максиміліан Карлович|М. К. Максаков]], [[Максакова Марія Петрівна|М. Максакова]], [[Матова Олександра Костянтинівна|О. Матова]], [[Мосін Олександр Григорович|О. Г. Мосін]], [[Нежданова Антоніна Василівна|А. В. Нежданова]], [[Норцов Пантелеймон Маркович|П. М. Норцов]], [[Обухова Надія Андріївна|Н. А. Обухова]], [[Озеров Микола Миколайович|М. М. Озеров]], [[Окунєва Ольга Матвіївна|О. Окунєва]], [[Павлова Ольга Робертівна|О. Р. Павлова]], [[Петров Василь Родіонович|В. Р. Петров]], [[Петрова Фаїна Сергіївна|Ф. Петрова]], [[Пирогов Олександр Степанович|О. Пирогов]], [[Подольська Олена Анатоліївна|О. А. Подольська]], Г. Ф. Стравінський, [[Феррарі Марія Едуардівна|М. Феррарі]], [[Фігнер Микола Миколайович|М. М. Фігнер]], [[Ханаєв Никандр Сергійович|Н. С. Ханаєв]], [[Цесевич Платон Іванович|П. І. Цесевич]], [[Шаляпін Федір Іванович|Ф. І. Шаляпін]], [[Ернст Федір Федорович|Ф. Ф. Ернст]], [[Юдін Сергій Петрович|С. Юдін]].

Співав під керівництвом [[Голованов Микола Семенович|М. С. Голованова]], Е. І. Гранеллі, [[Іпполітов-Іванов Михайло Михайлович|М. М. Іпполітова-Іванова]], [[Купер Еміль Альбертович|Е. А. Купера]], Ф. В. Оцепа (1914), [[Пазовський Арій Моїсейович|А. М. Пазовського]] (1924), В. Савича, [[Сук В'ячеслав Іванович|В. І. Сука]], [[Штенберг Лев Петрович|Л. П. Штейнберга]]. Співпрацював з [[режисер]]ом [[Лосський Володимир Аполонович|В. А. Лосським]].

Багато виступав в [[концерт]]ах (у тому числі перед робітниками на [[фабрика]]х і заводах). У камерному репертуарі співака були твори зарубіжних, російських [[композитор]]ів і народні пісні.

Записувався на [[грамплатівка|грамплатівки]] (14 творів) у [[Петербург|Петербурзі]] («Грамофон», 1905, 1907; «Фаворит», 1910; РАОГ, 1912).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* Дебют Л. Ф. Савранского в Мариинской опере // Театр и искусство. 1907. № 18;
* Казанский Н. Леонид Филиппович Савранский // Сов. артист. 1946. № 15:
* Казанский Н. Богатая жизнь. (К 80-летию со дня рождения Л. Ф. Савранского) // Сов. артист. 1956. № 18;
* Катульская Е. Замечательный русский артист // Сов. артист. 1961. № 19;
* Левик С. Ю. Записки оперного певца. — 2-е изд. — М., 1962. С. 708;
* Максакова М. Выдающийся певец и актер // Муз. жизнь. 1966. № 9;
* Далецкий О. Леонид Филиппович Савранский // Сов. артист. 1966. 13 мая;
* Кравейшвили Б. И. Незабываемое: Записки певца. — Тбилиси, 1970. С. 83;
* Лемешев С. Путь к искусству. — М., 1974. С. 202—204;
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Співаки Національної опери України]]
[[Категорія:Українські оперні співаки]]
[[Категорія:Артисти оперети]]
[[Категорія:Персоналії:Большой театр]]

title: Основна інформація

Дата народження: 28 квітня 1876

Місце народження: Таганча, Канівський повіт, Київська губернія, Російська імперія

Дата смерті: 11 вересня 1966 (90 років)

Місце смерті: Москва, СРСР

Поховання: Введенське кладовище

Професії: оперний співак

Освіта: Імператорський Київський університет Святого Володимира (1899)

Співацький голос: ліріко-драматичний баритон

Інструменти: вокал

Жанри: опера і оперета

Нагороди: Народний артист Росії


text:
# Координаційна рада (Білорусь)
Координаційна рада із забезпечення трансферу влади (біл. Каардынацыйная рада па забеспячэнні трансферу ўлады, рос. Координационный совет по обеспечению трансфера власти) — недержавний політичний і громадський орган на території Білорусі, що виник під час протестів проти фальсифікації виборів у серпні 2020 року. Метою Координаційна рада оголосила перехід влади від Лукашенка до нового демократично вибраного уряду. Лукашенко звинуватив КР у спробі захоплення влади і почав переслідування її учасників.
У жовтні 2020 року Європарламент нагородив білоруську опозицію, представлену Координаційною радою, премією імені Андрія Сахарова.

## Історія
9 серпня в Білорусі відбулися вибори президента. Після закриття виборчих дільниць у республіці почалися масові акції протесту проти фальсифікацій результатів. У ході протестів ОМОН і внутрішні війська застосовували проти демонстрантів сльозогінний газ, світлошумові гранати і гумові кулі.
Пізніше в країні почалися страйки на найбільших промислових підприємствах, співробітники вимагали проведення нових виборів і припинення жорстокого поводження з протестувальниками на демонстраціях. Усі штаби опозиційних кандидатів заявили про невизнання офіційних результатів виборів.
14 серпня єдина опозиційна кандидатка в президенти Білорусі Світлана Тихановська заявила про створення Координаційної ради для передачі (трансферу) влади. Повідомлення про її створення було опубліковано в телеграм-каналі пресслужби об'єднаного штабу опозиційних кандидатів. Формування ради почалося 15 серпня, а 17 серпня довірена особа Світлани Тихановської Ольга Ковалькова опублікувала список перших членів. 18 серпня відбулося перше засідання ради в Мінську, на якому було оголошено цілі Координаційної ради. Лукашенко охарактеризував заяву про передачу влади як спробу її захоплення «зі всіма відповідними наслідками».
У січні 2023 року МВС Білорусі оголосило Координаційну раду екстремістським формуванням (учасникам екстремістських формуваннях за білоруським законодавством загрожує ув'язнення). До цього у 2021—2022 роках білоруські суди визнали інтернет-ресурси ради екстремістськими матеріалами.

## Цілі, завдання та регламент роботи
Згідно з регламентом, опублікованим на офіційному сайті, Координаційна рада є «єдиним представницьким органом білоруського суспільства» й слугує для «організації процесу передачі влади й забезпечення згоди в суспільстві, а також для захисту суверенітету й незалежності Республіки Білорусь». Основний склад Координаційної ради повинні становити 70 осіб, решта — увійти до розширеного складу. Усі члени цієї ради, згідно з регламентом, на момент засідань повинні перебувати на території Білорусі й бути її громадянами. Зі складу ради мають обрати президію з семи осіб, а президія — обрати голову. Рішення ухвалюються більшістю голосів. 18 серпня на пресконференції в Мінську було оголошено основну мету ради — «проведення нових виборів президента і мирний трансфер влади».

## Склад ради
Формування складу ради розпочалося 15 серпня, заявки приймалися довіреною особою Світлани Тихановської — Ольгою Ковальковою і адвокатом Максимом Знаком.
17 серпня довірена Ольга Ковалькова опублікувала список перших членів Координаційної ради. За словами Ковалькової, список укладався так, «щоб найкращим чином представляти білоруський народ». Вона зазначила, що всі, хто висловив бажання працювати, зможуть увійти в розширений склад ради та брати участь у засіданнях робочих і експертних груп. Окрім того, зараз також розглядаються заявки делегатів від найбільших заводів країни. До першого складу ради увійшли 35 осіб. Серед них — нобелівська лавреатка з літератури Світлана Алексієвич, голова правозахисного центру «Вясна» Олесь Біляцький, голова виборчого штабу Віктора Бабарика Марія Колесникова, ексміністр культури Білорусі Павло Латушко.

### Президія
19 серпня Рада вибрала президію із 7 членів. Ними стали:
- Світлана Алексієвич, Нобелівська лавреатка з літератури
- Сергій Дилевський, лідер страйкового комітету робітників Мінського тракторного заводу (МТЗ)
- Марія Колесникова, голова виборчого штабу Віктора Бабарика
- Ольга Ковалькова, співголова Білоруської християнсько-демократичної партії
- Павло Латушко, колишній міністр культури
- Лілія Власова[en], адвокатка
- Максим Знак, адвокат

### Затримання та перебування
Влада Білорусі звинуватила учасників Координаційної ради у спробі захоплення влади й почала переслідування. До кінця вересня всі члени президії Координаційної ради опинилися або у в'язниці, або за межами Білорусі.
| Ім'я        | Затримання/зникнення                                                                          | За межами Білорусі       |
| ----------- | --------------------------------------------------------------------------------------------- | ------------------------ |
| Тихановська |                                                                                | Виїхала 11 серпня 2020   |
| Алексієвич  |                                                                                | Виїхала 28 вересня 2020  |
| Дилевський  | 24 серпня 2020 Наступного дня Ковалькову та Дилевського було засуджено до 10 діб ув'язнення . | Виїхав до 13 жовтня 2020 |
| Колесникова | 7 вересня 2020                                                                                |                          |
| Ковалькова  | 24 серпня — 3 вересня 2020                                                                    | Виїхала 5 вересня 2020   |
| Латушко     |                                                                                | Виїхав 9 вересня 2020    |
| Власова     | 31 серпня 2020                                                                                |                          |
| Знак        | 9 вересня 2020                                                                                |                          |

wikiname: ukwiki

title: Координаційна рада (Білорусь)

in_language: uk

wikitext:
{{Картка:Громадська організація
|назва            = Координаційна рада із забезпечення трансферу влади
|оригінальна назва={{lang-be|Каардынацыйная рада па забеспячэнні трансферу ўлады}}<br> {{lang-ru|Координационный совет по обеспечению трансфера власти}}
|абревіатура      = КР
|емблема          = Лягатып Каардынацыйнае рады па забесьпячэньні трансфэру ўлады.svg
|підпис           = <!-- підпис емблеми -->
|зображення       =
|підпис зображення= <!-- підпис зображення -->
|девіз            =
|рік заснування   = 18 серпня 2020
|рік ліквідації   =
|тип              = виборна рада
|мета діяльності  = мирна зміна влади в Білорусі
|засновники       =
|голова           =
|ключові особи    =
|члени            =
|кількість членів = 70
|положення        =
|адреса           =
|джерела фінансування =
|періодичне друковане видання =
|сайт             = https://rada.vision/by
}}
'''Координаційна рада із забезпечення трансферу влади''' ({{lang-be|Каардынацыйная рада па забеспячэнні трансферу ўлады}}, {{lang-ru|Координационный совет по обеспечению трансфера власти}}) — недержавний політичний і громадський орган на території [[Білорусь|Білорусі]], що виник під час [[протести в Білорусі 2020|протестів]] проти [[Президентські вибори в Білорусі 2020|фальсифікації виборів]] у серпні 2020 року. Метою Координаційна рада оголосила перехід влади від [[Лукашенко Олександр Григорович|Лукашенка]] до нового демократично вибраного уряду. Лукашенко звинуватив КР у спробі захоплення влади і почав переслідування її учасників.

У жовтні 2020 року [[Європейський парламент|Європарламент]] нагородив білоруську опозицію, представлену Координаційною радою, [[Премія імені Сахарова|премією імені Андрія Сахарова]]<ref>{{cite web|url=https://www.europarl.europa.eu/sakharovprize/de/the-democratic-opposition-in-belarus-202/products-details/20201021CAN58092|title=2011 - 2020 {{!}} Preisträger {{!}} Sacharow-Preis {{!}} Europäisches Parlament|date=2020-10-22|lang=de|accessdate=23 жовтня 2020|archive-date=28 жовтня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201028072423/https://www.europarl.europa.eu/sakharovprize/de/the-democratic-opposition-in-belarus-202/products-details/20201021CAN58092}}</ref><ref>{{cite web|url=https://www.eurointegration.com.ua/news/2020/10/22/7115612/|title=Премія Європарламенту імені Сахарова присуджена опозиції Білорусі|work=[[Європейська правда]]|date=22 жовтня 2020|accessdate=23 жовтня 2020|archive-date=24 жовтня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201024085958/https://www.eurointegration.com.ua/news/2020/10/22/7115612/}}</ref>.

== Історія ==
{{main|Протести в Білорусі 2020}}
9 серпня в Білорусі відбулися [[президентські вибори в Білорусі 2020|вибори президента]]. Після закриття виборчих дільниць у республіці почалися [[протести в Білорусі 2020|масові акції протесту]] проти фальсифікацій результатів. У ході протестів [[ОМОН (Білорусь)|ОМОН]] і внутрішні війська застосовували проти демонстрантів сльозогінний газ, світлошумові гранати і гумові кулі<ref name="dw_1008">{{cite web|author=Марія Думанська|url=https://p.dw.com/p/3ghwr|date=10.08.2020|website=dw.com|title=Протести в Білорусі: один загиблий, десятки поранених, три тисячі затриманих}}</ref><ref>[https://www.pravda.com.ua/news/2020/08/9/7262327/ У Мінську автозак в'їхав у натовп, є поранені] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200810233753/https://www.pravda.com.ua/news/2020/08/9/7262327/ |date=10 серпня 2020 }}, УП, 9 серпня 2020</ref>.

Пізніше в країні почалися страйки на найбільших промислових підприємствах, співробітники вимагали проведення нових виборів і припинення жорстокого поводження з протестувальниками на демонстраціях<ref>[https://thebabel.com.ua/texts/49317-p-yatiy-den-protestiv-u-bilorusi-straykuyut-promislovi-pidpriyemstva-do-nih-priyednalisya-mediki-os-yak-ce-viglyadaye Пʼятий день протестів у Білорусі: страйкують промислові підприємства, до них приєдналися медики] — Бабель</ref>. Усі штаби опозиційних кандидатів заявили про невизнання офіційних результатів виборів.

14 серпня єдина опозиційна кандидатка в президенти Білорусі [[Тихановська Світлана Георгіївна|Світлана Тихановська]] заявила про створення Координаційної ради для передачі (трансферу) влади<ref name=pravda1 />. Повідомлення про її створення було опубліковано в телеграм-каналі пресслужби об'єднаного штабу опозиційних кандидатів. Формування ради почалося 15 серпня, а 17 серпня довірена особа Світлани Тихановської Ольга Ковалькова опублікувала список перших членів. 18 серпня відбулося перше засідання ради в Мінську, на якому було оголошено цілі Координаційної ради<ref>[https://thebabel.com.ua/news/49594-dva-skladi-ta-prezidiya-koordinaciyna-rada-z-peredachi-vladi-v-bilorusi-oprilyudnila-principi-svoyeji-roboti Два склади та президія. Координаційна рада з передачі влади в Білорусі оприлюднила принципи своєї роботи] - Бабель</ref>. Лукашенко охарактеризував заяву про передачу влади як спробу її захоплення «зі всіма відповідними наслідками»<ref name="лукашенко про КР">[https://euroradio.fm/lukashenka-pra-kaardynacyynuyu-radu-geta-sproba-zahopu-ulady Лукашэнка — пра Каардынацыйную раду: гэта спроба захопу ўлады!] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200904031837/https://euroradio.fm/lukashenka-pra-kaardynacyynuyu-radu-geta-sproba-zahopu-ulady |date=4 вересня 2020 }} - [[Європейське радіо для Білорусі]]</ref>.

У січні 2023 року МВС Білорусі оголосило Координаційну раду екстремістським формуванням (учасникам екстремістських формуваннях за білоруським законодавством загрожує ув'язнення)<ref>{{cite web|title=Сотрудников Офиса Тихановской записали в экстремисты|url=https://www.golosameriki.com/a/belarus-tsikhanouskaya-office-repressions/6935759.html|website=[[Голос Америки]]|date=2023-01-27|accessdate=2023-03-22|language=ru}}</ref>. До цього у 2021—2022 роках білоруські суди визнали інтернет-ресурси ради екстремістськими матеріалами<ref>[https://www.sb.by/articles/respublikanskiy-spisok-ekstremistskikh-materialov-2020.html Республиканский список экстремистских материалов]</ref>.

== Цілі, завдання та регламент роботи ==
Згідно з регламентом, опублікованим на офіційному сайті, Координаційна рада є «єдиним представницьким органом білоруського суспільства» й слугує для «організації процесу передачі влади й забезпечення згоди в суспільстві, а також для захисту суверенітету й незалежності Республіки Білорусь». Основний склад Координаційної ради повинні становити 70 осіб, решта — увійти до розширеного складу. Усі члени цієї ради, згідно з регламентом, на момент засідань повинні перебувати на території Білорусі й бути її громадянами. Зі складу ради мають обрати президію з семи осіб, а президія — обрати голову. Рішення ухвалюються більшістю голосів<ref>[https://rada.vision/by/reglament Рэгламент Каардынацыйнай рады] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200822164121/https://rada.vision/by/reglament |date=22 серпня 2020 }} - Сайт КР</ref>. 18 серпня на пресконференції в Мінську було оголошено основну мету ради — «проведення нових виборів президента і мирний трансфер влади»<ref name=pravda1 />.

== Склад ради ==
[[File:First press conference of the Coordination Council of Belarus.jpg|thumb|300px|Перша пресконференція Координаційної ради]]
Формування складу ради розпочалося 15 серпня, заявки приймалися довіреною особою Світлани Тихановської — Ольгою Ковальковою і адвокатом [[Знак Максим Олександрович|Максимом Знаком]]<ref>{{Cite web|title=У Білорусі назвали імена учасників Координаційної ради Тихановської|url=https://www.ukrinform.ua/rubric-world/3082850-u-bilorusi-nazvali-imena-ucasnikiv-koordinacijnoi-radi-tihanovskoi.html|website=ukrinform.ua|accessdate=2020-08-14|language=uk|archive-date=25 травня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210525141300/https://www.ukrinform.ua/rubric-world/3082850-u-bilorusi-nazvali-imena-ucasnikiv-koordinacijnoi-radi-tihanovskoi.html}}</ref><ref name=pravda1>{{Cite web|title=У Білорусі назвали імена учасників Координаційної ради Тихановської|url=https://www.pravda.com.ua/news/2020/08/14/7262938/|website=pravda.com.ua|accessdate=2020-08-14|language=uk|archive-date=19 серпня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200819112829/https://www.pravda.com.ua/news/2020/08/14/7262938/}}</ref><ref name="перший склад КР">[https://www.svaboda.org/a/30788497.html Назвалі тых, хто ўвайшоў у Каардынацыйную раду Ціханоўскай] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200916184322/https://www.svaboda.org/a/30788497.html |date=16 вересня 2020 }} - Радыё Свабода</ref>.

17 серпня довірена Ольга Ковалькова опублікувала список перших членів Координаційної ради<ref name="перший склад КР"/>. За словами Ковалькової, список укладався так, «щоб найкращим чином представляти білоруський народ». Вона зазначила, що всі, хто висловив бажання працювати, зможуть увійти в розширений склад ради та брати участь у засіданнях робочих і експертних груп. Окрім того, зараз також розглядаються заявки делегатів від найбільших заводів країни. До першого складу ради увійшли 35 осіб. Серед них — нобелівська лавреатка з літератури [[Алексієвич Світлана Олександрівна|Світлана Алексієвич]], голова правозахисного центру «[[Вясна]]» [[Олесь Біляцький]], голова виборчого штабу Віктора Бабарика [[Колесникова Марія Олександрівна|Марія Колесникова]], ексміністр культури Білорусі [[Латушко Павло Павлович|Павло Латушко]].

=== Президія ===
19 серпня Рада вибрала президію із 7 членів. Ними стали:
* [[Світлана Алексієвич]], Нобелівська лавреатка з літератури
* [[Дилевський Сергій Анатолійович|Сергій Дилевський]], лідер страйкового комітету робітників [[Мінський тракторний завод|Мінського тракторного заводу]] (МТЗ)
* [[Колесникова Марія Олександрівна|Марія Колесникова]], голова виборчого штабу Віктора Бабарика
* [[Ковалькова Ольга Олександрівна|Ольга Ковалькова]], співголова Білоруської християнсько-демократичної партії
* [[Павло Латушко]], колишній міністр культури
* {{нп3|Власова Лілія Володимирівна|Лілія Власова|en|Liliya Vlasova}}, адвокатка
* [[Максим Знак]], адвокат

=== Затримання та перебування ===
Влада Білорусі звинуватила учасників Координаційної ради у спробі захоплення влади й почала переслідування. До кінця вересня всі члени президії Координаційної ради опинилися або у в'язниці, або за межами Білорусі<ref>[https://www.bbc.com/russian/news-54322346 Светлана Алексиевич улетела из Беларуси в Германию] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201030133020/https://www.bbc.com/russian/news-54322346 |date=30 жовтня 2020 }} — Російська служба BBC</ref>.

{|border="2" cellspacing="0" cellpadding="4" style="margin: 1em 1em 1em 0"
|-
!|Ім'я
!|Затримання/зникнення
!|За межами Білорусі
|-
|Тихановська
|
|Виїхала 11 серпня 2020<ref name="euronews_Tsikh_exile">{{cite news |last1=Kennedy |first1=Rachael |title=Belarus election: Sviatlana Tsikhanouskaya made 'independent' decision to flee to Lithuania |url=https://www.euronews.com/2020/08/11/belarus-election-opposition-sviatlana-tsikhanouskaya-now-safe-after-fleeing-to-lithuania |accessdate=11 серпня 2020 |work=[[Euronews]] |date=11 серпня 2020|archivedate=2020-09-09|archiveurl=https://web.archive.org/web/20200909162125/https://www.euronews.com/2020/08/11/belarus-election-opposition-sviatlana-tsikhanouskaya-now-safe-after-fleeing-to-lithuania|url-status=live}}</ref>
|-
|Алексієвич
|
|Виїхала 28 вересня 2020<ref name="алексієвич виїхала">[https://www.pravda.com.ua/news/2020/09/28/7267970/ Алексієвич полетіла до Німеччини, але планує повернутися в Білорусь] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200930174433/https://www.pravda.com.ua/news/2020/09/28/7267970/ |date=30 вересня 2020 }} — Українська Правда</ref>
|-
|Дилевський
|24 серпня 2020<ref name="rs24">{{cite web|url=https://www.svaboda.org/a/30800294.html|title=Сьвятлану Алексіевіч выклікалі ў Сьледчы камітэт у справе аб закліках да «захопу ўлады»|website=Радыё Свабода|accessdate=27 вересня 2020|archive-date=30 серпня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200830130129/https://www.svaboda.org/a/30800294.html}}</ref> Наступного дня Ковалькову та Дилевського було засуджено до 10 діб ув'язнення<ref name=kovdyl>Makhovsky, Andrei (25 August 2020) [https://www.reuters.com/article/us-belarus-election/belarus-opposition-figure-ordered-to-be-jailed-for-10-days-idUSKBN25L19Z Belarus jails two opposition leaders; teachers head rally of thousands] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200826041558/https://www.reuters.com/article/us-belarus-election/belarus-opposition-figure-ordered-to-be-jailed-for-10-days-idUSKBN25L19Z |date=26 серпня 2020 }}. ''Reuters''</ref> .
|Виїхав до 13 жовтня 2020<ref>{{cite web|url=https://novychas.online/hramadstva/dyleuski-pameznikam-skazali-vyszpurnice-jaho-na|title=Дылеўскі: Памежнікам сказалі: «Вышпурніце яго нахран з краіны»|work=[[Новы Час]]|date=2020-10-14|language=be}}</ref>
|-
|Колесникова
|7 вересня 2020<ref name="kolbun">{{Cite news|date=7 вересня 2020|title=Belarus protests: Maria Kolesnikova 'detained by masked men'|language=en|work=BBC News|url=https://www.bbc.com/news/world-europe-54056634|access-date=7 вересня 2020|archive-date=7 вересня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200907104743/https://www.bbc.com/news/world-europe-54056634}}</ref>
|
|-
|Ковалькова
|24 серпня — 3 вересня 2020<ref name="rs24" />
|Виїхала 5 вересня 2020<ref name="ahgm">{{cite news |last1=Higgins |first1=Andrew |title=Belarus protest leader vanishes amid reports of masked abductors |url=https://www.theglobeandmail.com/world/article-belarus-protest-leader-vanishes-amid-reports-of-masked-abductors-4/ |agency=THE NEW YORK TIMES NEWS SERVICE |publisher=The Globe and Mail Inc |date=7 вересня 2020 |accessdate=27 вересня 2020 |archive-date=15 вересня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200915051304/https://www.theglobeandmail.com/world/article-belarus-protest-leader-vanishes-amid-reports-of-masked-abductors-4/ }}</ref>
|-
|Латушко
|
|Виїхав 9 вересня 2020<ref name="balkaninsight_Latushko_450tortured">{{Cite web |url=https://balkaninsight.com/2020/09/09/exiled-belarusian-opposition-leaders-find-new-home-in-poland/ |title=Архівована копія |accessdate=27 вересня 2020 |archive-date=8 жовтня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20201008141237/https://balkaninsight.com/2020/09/09/exiled-belarusian-opposition-leaders-find-new-home-in-poland/ }}</ref>
|-
|Власова
|31 серпня 2020<ref name="tut6">{{cite news |url=https://news.tut.by/economics/698753.html |title=КГК задержал члена президиума Координационного совета Лилию Власову |language=Russian |date=31 серпня 2020 |accessdate=27 вересня 2020 |archive-date=22 вересня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200922173220/https://news.tut.by/economics/698753.html }}</ref>
|
|-
|Знак
|9 вересня 2020<ref name="AJE_Znak_disappeared">{{Cite web|title=Another Belarus opposition figure detained by 'masked men'|url=https://www.aljazeera.com/news/2020/09/belarus-opposition-figure-detained-masked-men-200909084534491.html|access-date=2020-09-09|archivedate=2020-09-09|archiveurl=https://web.archive.org/web/20200909155851/https://www.aljazeera.com/news/2020/09/belarus-opposition-figure-detained-masked-men-200909084534491.html|website=www.aljazeera.com}}</ref>
|
|}

== Див. також ==
* [[Об'єднаний перехідний кабінет Білорусі]]

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* [https://rada.vision/by Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200819111110/https://rada.vision/by/ |date=19 серпня 2020 }}{{ref-be}}{{ref-ru}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Протести в Білорусі]]
[[Категорія:Президентські вибори в Білорусі]]
[[Категорія:Засновані в Білорусі 2020]]

title: Координаційна рада із забезпечення трансферу влади · (КР)

Оригінальна назва: біл. Каардынацыйная рада па забеспячэнні трансферу ўлады · рос. Координационный совет по обеспечению трансфера власти

Дата заснування: 18 серпня 2020

Тип: виборна рада

Мета діяльності: мирна зміна влади в Білорусі

Нагороди: премія Сахарова за свободу думки (жовтень 2020)


text:
# Марянув (гміна Ґловачув)
Марянув (пол. Marianów) — село в Польщі, у гміні Ґловачув Козеницького повіту Мазовецького воєводства.
Населення — 336 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Радомського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 173     | 32                 | 113              | 28                   |
| Жінки    | 163     | 30                 | 84               | 49                   |
| Разом    | 336     | 62                 | 197              | 77                   |

title: Марянув (гміна Ґловачув)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Марянув
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Marianów}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Marianow gmina Glowaczow-Marianow gmina Glowaczow.JPG
|опис зображення    =  <!--Marianów widziany z drogi z [[Cecylówka-Brzózka|Cecylówki Brzózkiej]] do [[Ursynów (województwo mazowieckie)|Ursynowa]]-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Мазовецьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Козеницький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Ґловачув (гміна){{!}}Ґловачув
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 336
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 48
|поштовий індекс        = 26-903
|автомобільний код      = WKZ
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0619662
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Марянув}}

'''Марянув''' ({{lang-pl|Marianów}}) — село в Польщі, у [[Ґловачув (гміна)|гміні Ґловачув]] [[Козеницький повіт|Козеницького повіту]] [[Мазовецьке воєводство|Мазовецького воєводства]].
Населення — {{formatnum:336}} {{МНОЖИНА:336|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Радомське воєводство|Радомського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=173 |ЧолПре=32 |ЧолПрац=113 |ЧолПост=28
|Жін=163 |ЖінПре=30 |ЖінПрац=84 |ЖінПост=49
|Разом=336 |РазомПре=62 |РазомПрац=197 |РазомПост=77
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Ґловачув}}

[[Категорія:Села Козеницького повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Мазовецьке воєводство

Повіт: Козеницький повіт

Гміна: Ґловачув

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: WKZ

OSM: ↑2586014 ·R (Ґміна Ґловачув)


text:
# Ожаровиці (гміна)
Гміна Ожаровіце (пол. Gmina Ożarowice) — сільська гміна у південній Польщі. Належить до Тарноґурського повіту Сілезького воєводства.
Станом на 31 грудня 2011 у гміні проживало 5565 осіб.

## Територія
Згідно з даними за 2007 рік площа гміни становила 43.72 км², у тому числі:
- орні землі: 67.00%
- ліси: 14.00%

Площа гміни становить 6.80% площі повіту.

## Населення
Станом на 31 грудня 2011:
| Опис     | Загалом | Загалом | Чоловіки | Чоловіки | Жінки | Жінки |
| -------- | ------- | ------- | -------- | -------- | ----- | ----- |
| одиниця  | осіб    | %       | осіб     | %        | осіб  | %     |
| все      | 5565    | 100     | 2716     | 48.81    | 2849  | 51.19 |
| міське   | 0       | 0       | 0        |          | 0     |       |
| сільське | 5565    | 100     | 2716     | 48.81    | 2849  | 51.19 |

## Сусідні гміни
Гміна Ожаровіце межує з такими гмінами: Бобровники, Возьники, Козеґлови, Меженцице, Мястечко-Шльонське, Севеж, Сьверклянець.

title: Ожаровиці (гміна)

wikitext:
{{Infobox Settlement
| name = Гміна Ожаровіце
| native_name = Gmina Ożarowice
| settlement_type = [[Гміна]]
| image_flag =
| image_shield = POL gmina Ożarowice COA.svg
| image_map = Powiat tarnogórski - gmina Ożarowice.svg
| map_caption = Розміщення на карті повіту
| image_map1 =
| map_caption1 =
| subdivision_type = Країна
| subdivision_name = {{POL}}
| subdivision_type1 = [[Воєводство]]
| subdivision_name1 = [[Сілезьке воєводство|Сілезьке]]
| subdivision_type2 = [[Повіт]]
| subdivision_name2 = [[Тарноґурський повіт|Тарноґурський]]
| area_total_km2 = 43.72
| population_total = 5565
| population_as_of = 31 грудня 2011
| population_footnotes = <ref name=population />
| population_density_km2 = auto
| seat =
| website =
}}
'''Гміна Ожаровіце''' ({{lang-pl|Gmina Ożarowice}}) — [[Сільська гміна|сільська]] [[гміна]] у південній [[Польща|Польщі]]. Належить до [[Тарноґурський повіт|Тарноґурського повіту]] [[Сілезьке воєводство|Сілезького воєводства]]<ref name="teryt">{{cite web|url=http://www.stat.gov.pl/broker/access/prefile/listPreFiles.jspa|title=Lista plików predefiniowanych|date=2012-05-09|publisher=[[Центральний статистичний офіс Польщі]]|language=пол.|accessdate=2012-09-23|archiveurl=https://web.archive.org/web/20080917153422/http://www.stat.gov.pl/broker/access/prefile/listPreFiles.jspa|archivedate=2008-09-17|deadurl=yes}}</ref>.

Станом на 31 грудня 2011 у гміні проживало 5565 осіб<ref name=population>{{cite web|url=http://www.stat.gov.pl/gus/5840_13211_PLK_HTML.htm|title=Ludnosc w gminach wedlug stanu w dniu 31.12.2011 r.|date=2012-08-13|publisher=[[Центральний статистичний офіс Польщі]]|language=пол.|trans_title=Населення у гмінах станом на 31.12.2011|format=XLS|accessdate=2012-10-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HdSniVGY?url=http://www.stat.gov.pl/gus/5840_13211_PLK_HTML.htm|archivedate=25.06.2013|deadurl=yes}}</ref>.

== Територія ==
Згідно з даними за 2007 рік площа гміни становила 43.72 км², у тому числі<ref name=regioset>{{cite web|url=http://www.regioset.pl/gazeta.php?choice=2130|title=Gmina Ożarowice|publisher=REGIOset.pl|language=пол.|accessdate=2012-10-07|archiveurl=https://web.archive.org/web/20130331025515/http://www.regioset.pl/gazeta.php?choice=2130|archivedate=2013-03-31|deadurl=yes}}</ref>:
* орні землі: 67.00%
* ліси: 14.00%

Площа гміни становить 6.80% площі повіту.

== Населення ==
Станом на 31 грудня 2011<ref name=population />:
{| class="wikitable"
!Опис || colspan=2|Загалом || colspan=2|Чоловіки || colspan=2|Жінки
|-
|одиниця || осіб || % || осіб || % || осіб || %
|--
|все || '''5565''' || 100 || 2716 || 48.81 || 2849 || 51.19
|--
|міське || 0 || 0 || 0 ||  || 0 ||
|--
|сільське || 5565 || 100 || 2716 || 48.81 || 2849 || 51.19
|}

== Сусідні гміни ==
Гміна Ожаровіце межує з такими гмінами: [[Бобровники (гміна, Бендзинський повіт)|Бобровники]], [[Возьники (гміна)|Возьники]], [[Козеґлови (гміна)|Козеґлови]], [[Меженциці (гміна)|Меженцице]], [[Мястечко-Шльонське]], [[Севеж (гміна)|Севеж]], [[Сьверклянець (гміна)|Сьверклянець]].

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Тарноґурський повіт}}
{{Гміна Ожаровиці}}

{{Портали|Польща|Географія}}

[[Категорія:Гміни Сілезького воєводства|Ожаровіце]]
[[Категорія:Тарноґурський повіт|Ожаровіце]]

title: — Гміна —

Воєводство: Сілезьке

Повіт: Тарноґурський

— Гміна —:
Площа
Населення (31 грудня 2011)
Розміщення на карті повіту


text:
# Марік Гверер
Марік Гверер (англ. Marieke D'Cruz, 9 лютого 1986) — австралійська плавчиня.
Учасниця Олімпійських Ігор 2004 року.
Чемпіонка світу з водних видів спорту 2009 року.
Призерка Чемпіонату світу з плавання на короткій воді 2010, 2012 років.
Переможниця Пантихоокеанського чемпіонату з плавання 2010 року.
Переможниця Ігор Співдружності 2010 року.
Переможниця літньої Універсіади 2011 року.

title: Марік Гверер

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Марік Гверер
| оригінал імені = Marieke D'Cruz
| зріст  =
| вага   =
| медалі = {{MedalCountry | {{AUS}} }}
{{MedalCompetition | [[Чемпіонат світу з водних видів спорту]]}}
{{MedalGold | [[Плавання на Чемпіонаті світу з водних видів спорту 2009|Рим 2009]] | [[Плавання на Чемпіонаті світу з водних видів спорту 2009 — 50 метрів батерфляєм (жінки)|50 м батерфляєм]]}}
{{MedalBronze | Рим 2009 | [[Плавання на Чемпіонаті світу з водних видів спорту 2009 — естафета 4x100 метрів вільним стилем (жінки)|Естафета 4х100 м
вільним стилем]]}}
{{MedalCompetition | [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді]]}}
{{MedalSilver | [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді 2012|Стамбул 2012]] | [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді 2012 — естафета 4x100 метрів вільним стилем (жінки)|Естафета 4х100 м
вільним стилем]]}}
{{MedalSilver | Стамбул 2012 | [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді 2012 — естафета 4x100 метрів комплексом (жінки)|Естафета 4х100 м комплексом]]}}
{{MedalBronze | [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді 2010|Дубай 2010]] | [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді 2010 — естафета 4x100 метрів комплексом (жінки)|Естафета 4х100 м комплексом]]}}
{{MedalCompetition|[[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання]]}}
{{MedalGold | [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання 2010|Ірвайн 2010]] | [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання 2010 — 50 метрів батерфляєм (жінки)|50 м батерфляєм]]}}
{{MedalCompetition | [[Плавання на Іграх Співдружності|Ігри Співдружності]]}}
{{MedalGold | [[Плавання на Іграх Співдружності 2010|Делі 2010]] | [[Плавання на Іграх Співдружності 2010 — естафета 4x100 метрів вільним стилем (жінки)|Естафета 4х100 м
вільним стилем]]}}
{{MedalSilver | Делі 2010 | [[Плавання на Іграх Співдружності 2010 — 50 метрів батерфляєм (жінки)|50 м батерфляєм]]}}
{{MedalCompetition | [[Плавання на літній Універсіаді|Літня Універсіада]]}}
{{MedalGold | [[Плавання на літній Універсіаді 2011|Шеньчжень 2011]] |Естафета 4х100 м
вільним стилем}}
{{MedalSilver | Шеньчжень 2011 |50 м батерфляєм}}
}}
'''Марік Гверер''' ({{lang-en|Marieke D'Cruz}}, 9 лютого 1986) — [[Австралія|австралійська]] [[Плавання (вид спорту)|плавчиня]].
Учасниця Олімпійських Ігор [[Плавання на літніх Олімпійських іграх 2004|2004]] року.
Чемпіонка світу з водних видів спорту [[Чемпіонат світу з водних видів спорту 2009|2009]] року.
Призерка Чемпіонату світу з плавання на короткій воді [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді 2010|2010]], [[Чемпіонат світу з плавання на короткій воді 2012|2012]] років.
Переможниця Пантихоокеанського чемпіонату з плавання [[Пантихоокеанський чемпіонат з плавання 2010|2010]] року.
Переможниця Ігор Співдружності [[Ігри Співдружності 2010|2010]] року.
Переможниця літньої Універсіади [[Літня Універсіада 2011|2011]] року.

== Посилання ==
* [https://www.olympedia.org/athletes/103321 Марік Гверер на Olympedia.org]
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/Gu/Marieke-Guehrer-1.html Марік Гверер на Sports-Reference.com]
* [https://www.swimrankings.net/index.php?page=athleteDetail&athleteId=4043174 Марік Гверер на Swimrankings.net]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{DEFAULTSORT:Гверер Марік}}
[[Категорія:Народились 1986]]
[[Категорія:Австралійці німецького походження]]
[[Категорія:Плавці та плавчині на літніх Олімпійських іграх 2004]]
[[Категорія:Призери з плавання чемпіонатів світу з водних видів спорту]]
[[Категорія:Призери чемпіонатів світу з плавання на короткій воді]]
[[Категорія:Рекордсмени світу з плавання]]
[[Категорія:Призери Ігор Співдружності з плавання]]
[[Категорія:Призери Універсіад з плавання]]
[[Категорія:Спортсмени Аделаїди]]
[[Категорія:Австралійські олімпійські плавці та плавчині]]
[[Категорія:Австралійські учасники Універсіад]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Австралія

Народження: 9 лютого 1986 (39 років) · Аделаїда, Австралія

Вага: 74 кг

title: Спорт

Країна: Австралія

Вид спорту: спортивне плавання

title: Чемпіонат світу з водних видів спорту

Золото: Рим 2009 · 50 м батерфляєм

Бронза: Рим 2009 · Естафета 4х100 м · вільним стилем

Срібло: Стамбул 2012 · Естафета 4х100 м · вільним стилем

Срібло: Стамбул 2012 · Естафета 4х100 м комплексом

Бронза: Дубай 2010 · Естафета 4х100 м комплексом

title: Пантихоокеанський чемпіонат з плавання

Золото: Ірвайн 2010 · 50 м батерфляєм

title: Ігри Співдружності

Золото: Делі 2010 · Естафета 4х100 м · вільним стилем

Срібло: Делі 2010 · 50 м батерфляєм

title: Літня Універсіада

Золото: Шеньчжень 2011 · Естафета 4х100 м · вільним стилем

Срібло: Шеньчжень 2011 · 50 м батерфляєм


text:
# Пширув (гміна)
Гміна Пширув (пол. Gmina Przyrów) — місько-сільська гміна у південній Польщі. Належить до Ченстоховського повіту Сілезького воєводства.
Станом на 31 грудня 2011 у гміні проживало 3934 особи.

## Територія
Згідно з даними за 2007 рік площа гміни становила 80.44 км², у тому числі:
- орні землі: 61.00%
- ліси: 27.00%

Таким чином, площа гміни становить 5.29% площі повіту.

## Населення
Станом на 31 грудня 2011:
| Опис     | Загалом | Загалом | Чоловіки | Чоловіки | Жінки | Жінки |
| -------- | ------- | ------- | -------- | -------- | ----- | ----- |
| одиниця  | осіб    | %       | осіб     | %        | осіб  | %     |
| все      | 3934    | 100     | 1972     | 50.13    | 1962  | 49.87 |
| міське   | 0       | 100     | 0        |          | 0     |       |
| сільське | 3934    | 100     | 1972     | 50.13    | 1962  | 49.87 |

## Сусідні гміни
Гміна Пширув межує з такими гмінами: Домброва-Зельона, Конецполь, Лелюв, Мстув, Янув.

title: Пширув (гміна)

wikitext:
{{Infobox Settlement
| name = Гміна Пширув
| native_name = Gmina Przyrów
| settlement_type = [[Гміна]]
| image_flag =
| image_shield = POL gmina Przyrów COA.svg
| image_map =
| map_caption =
| image_map1 =
| map_caption1 =
| subdivision_type = Країна
| subdivision_name = {{POL}}
| subdivision_type1 = [[Воєводство]]
| subdivision_name1 = [[Сілезьке воєводство|Сілезьке]]
| subdivision_type2 = [[Повіт]]
| subdivision_name2 = [[Ченстоховський повіт|Ченстоховський]]
| area_total_km2 = 80.44
| population_total = 3934
| population_as_of = 31 грудня 2011
| population_footnotes = <ref name=population />
| population_density_km2 = auto
| seat =
| website = http://www.przyrow.pl
}}
'''Гміна Пширув''' ({{lang-pl|Gmina Przyrów}}) — [[Місько-сільська гміна|місько-сільська]] [[гміна]] у південній [[Польща|Польщі]]. Належить до [[Ченстоховський повіт|Ченстоховського повіту]] [[Сілезьке воєводство|Сілезького воєводства]]<ref name="teryt">{{cite web|url=http://www.stat.gov.pl/broker/access/prefile/listPreFiles.jspa|title=Lista plików predefiniowanych|date=2012-05-09|publisher=[[Центральний статистичний офіс Польщі]]|language=пол.|accessdate=2012-09-23|archiveurl=https://web.archive.org/web/20080917153422/http://www.stat.gov.pl/broker/access/prefile/listPreFiles.jspa|archivedate=2008-09-17|deadurl=yes}}</ref>.

Станом на 31 грудня 2011 у гміні проживало 3934 особи<ref name=population>{{cite web|url=http://www.stat.gov.pl/gus/5840_13211_PLK_HTML.htm|title=Ludnosc w gminach wedlug stanu w dniu 31.12.2011 r.|date=2012-08-13|publisher=[[Центральний статистичний офіс Польщі]]|language=пол.|trans_title=Населення у гмінах станом на 31.12.2011|format=XLS|accessdate=2012-10-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HdSniVGY?url=http://www.stat.gov.pl/gus/5840_13211_PLK_HTML.htm|archivedate=25.06.2013|deadurl=yes}}</ref>.

== Територія ==
Згідно з даними за 2007 рік площа гміни становила 80.44 км², у тому числі<ref name=regioset>{{cite web|url=http://www.regioset.pl/gazeta.php?choice=2070|title=Gmina Przyrów|publisher=REGIOset.pl|language=пол.|accessdate=2012-10-07|archiveurl=https://web.archive.org/web/20151117145552/http://www.regioset.pl/gazeta.php?choice=2070|archivedate=2015-11-17|deadurl=yes}}</ref>:
* орні землі: 61.00%
* ліси: 27.00%

Таким чином, площа гміни становить 5.29% площі повіту.

== Населення ==
Станом на 31 грудня 2011<ref name=population />:
{| class="wikitable"
!Опис || colspan=2|Загалом || colspan=2|Чоловіки || colspan=2|Жінки
|-
|одиниця || осіб || % || осіб || % || осіб || %
|--
|все || '''3934''' || 100 || 1972 || 50.13 || 1962 || 49.87
|--
|міське || 0 || 100 || 0 ||  || 0 ||
|--
|сільське || 3934 || 100 || 1972 || 50.13 || 1962 || 49.87
|}

== Сусідні гміни ==
Гміна Пширув межує з такими гмінами: [[Домброва-Зельона (гміна)|Домброва-Зельона]], [[Конецполь (гміна)|Конецполь]], [[Лелюв (гміна)|Лелюв]], [[Мстув (гміна)|Мстув]], [[Янув (гміна, Ченстоховський повіт)|Янув]].

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Ченстоховський повіт}}
{{Гміна Пширув}}

{{Портали|Польща|Географія}}

[[Категорія:Гміни Сілезького воєводства|Пширув]]
[[Категорія:Ченстоховський повіт|Пширув]]

title: — Гміна —

Повіт: Ченстоховський

— Гміна —:
Площа
Населення (31 грудня 2011)
Вебсайт: http://www.przyrow.pl


text:
# Лассельяс-Понсано
Лассельяс-Понсано (ісп. Lascellas-Ponzano) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Арагон, у провінції Уеска. Населення — 151 особа (2009).
Муніципалітет розташований на відстані близько 350 км на північний схід від Мадрида, 28 км на схід від Уески.
На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2009 рік)
- Лассельяс: 47 осіб
- Понсано: 107 осіб

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

## Галерея зображень
- Розташування муніципалітету

title: Лассельяс-Понсано

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Лассельяс-Понсано
 | місцева_назва       = ''Lascellas-Ponzano''
 | прапор              =
 | герб                =
 | автономна_спільнота = [[Арагон]]
 | провінція           = [[Уеска (провінція)|Уеска]]
 | комарка             = [[Сомонтано-де-Барбастро (комарка)|Сомонтано-де-Барбастро]]
 | широта              = 42.068
 | довгота             = -0.075
 | висота              = 484
 | населення           = 151
 | рік_насел           = 2009
 | площа               = 27,3
 | густота             = 5,53
 | поштові_індекси     = 22124
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 22141
 | мер                 = Фелікс Борруель Ріварес
 | рік_обрання         =
 | www                 =
}}
'''Лассельяс-Понсано''' ({{lang-es|Lascellas-Ponzano}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Арагон]], у провінції [[Уеска (провінція)|Уеска]]. Населення — {{formatnum:151}} особа (2009).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 350 км на північний схід від [[Мадрид]]а, 28 км на схід від [[Уеска|Уески]].

На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2009 рік)<ref>{{cite web|url=http://www.ine.es/nomen2/|title=Nomenclátor. Relación de unidades poblacionales|publisher=[[Національний інститут статистики Іспанії]] (INE)|language=іспанською|accessdate=2011-02-13|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HygqxNsX?url=http://www.ine.es/nomen2/|archivedate=2013-07-09|deadurl=yes}}</ref>
* Лассельяс: 47 осіб
* Понсано: 107 осіб

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Lascellas-Ponzano}}

== Галерея зображень ==
<gallery>
Файл:Lascellas-Ponzano mapa.png|Розташування муніципалітету
</gallery>

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Уеска}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Уеска]]

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Арагон

Провінція: Уеска

Комарка: Сомонтано-де-Барбастро

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Фелікс Борруель Ріварес

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Стрибки на батуті на літніх Олімпійських іграх 2000 — жінки
Змагання зі стрибків на батуті серед жінок на літніх Олімпійських іграх 2000 року відбулись 22 вересня в Сіднеї.

## Призери
| Золото                  | Срібло                     | Бронза                 |
| Ірина Караваєва · Росія | Оксана Цигульова · Україна | Карен Кокберн · Канада |

### Фінал
| Місце | Спортсмен                | Польща | Бразилія | Данія | Австралія | Португалія | Складність | Сума  |
| ----- | ------------------------ | ------ | -------- | ----- | --------- | ---------- | ---------- | ----- |
|       | Ірина Караваєва (RUS)    | 9.0    | 9.0      | 8.8   | 8.8       | 8.8        | 12.30      | 38.90 |
|       | Оксана Цигульова (UKR)   | 8.6    | 8.6      | 8.5   | 8.6       | 8.6        | 11.90      | 37.70 |
|       | Карен Кокберн (CAN)      | 8.5    | 8.3      | 8.5   | 8.3       | 8.2        | 12.30      | 37.40 |
| 4     | Катерина Хилько (UZB)    | 8.4    | 8.4      | 8.2   | 8.3       | 8.2        | 11.70      | 36.60 |
| 5     | Наталія Карпенкова (BLR) | 8.3    | 8.5      | 8.3   | 8.2       | 8.1        | 11.00      | 35.80 |
| 6     | Акіко Фуру (JPN)         | 8.2    | 8.5      | 8.3   | 8.0       | 8.0        | 10.80      | 35.30 |
| 7     | Русудан Хоперія (GEO)    | 7.5    | 7.4      | 7.1   | 7.2       | 7.4        | 12.10      | 34.10 |
| 8     | Анна Догонадзе (GER)     | 0.9    | 1.0      | 0.8   | 0.8       | 0.8        | 2.50       | 5.00  |

wikitext:
{{Підсумок змагань на Олімпійських іграх
|змагання = Стрибки на батуті на літніх Олімпійських іграх 2000 — жінки
|ігри = 2000 Літо
|зображення =
|підпис =
|місце проведення = [[Sydney SuperDome]]
|дати = {{Дата|2000|9|22}}
|учасників =
|країн =
|золото = [[Ірина Караваєва]]
|золотоНОК = RUS
|срібло = [[Цигульова Оксана Миколаївна|Оксана Цигульова]]
|сріблоНОК = UKR
|бронза = [[Карен Кокберн]]
|бронзаНОК = CAN
|наступні = [[Стрибки на батуті на літніх Олімпійських іграх 2004 — жінки|2004]]
}}
{{Гімнастика на літніх Олімпійських іграх 2000}}
Змагання зі '''стрибків на батуті''' серед жінок на '''[[Літні Олімпійські ігри 2000|літніх Олімпійських іграх 2000 року]]''' відбулись 22 вересня в [[Сідней|Сіднеї]].

== Призери ==
{|class="standard"
|-align=center
|width=210 bgcolor=gold|'''Золото'''
|width=210 bgcolor=silver|'''Срібло'''
|width=210 bgcolor=cc9966|'''Бронза'''
|-align=center
|{{СпортсменОІ прапор|[[Ірина Караваєва]]|RUS|2000|літніх}}
|{{СпортсменОІ прапор|[[Цигульова Оксана Миколаївна|Оксана Цигульова]]|UKR|2000|літніх}}
|{{СпортсменОІ прапор|[[Карен Кокберн]]|CAN|2000|літніх}}
|}

=== Фінал ===
{|class="wikitable sortable"
!Місце
!Спортсмен
!style="vertical-align:bottom; width:3em"| {{Прапорець|POL|2000| літніх|name=POL}}
!style="vertical-align:bottom; width:3em"| {{Прапорець|BRA|2000| літніх|name=BRA}}
!style="vertical-align:bottom; width:3em"| {{Прапорець|DEN|2000| літніх|name=DEN}}
!style="vertical-align:bottom; width:3em"| {{Прапорець|AUS|2000| літніх|name=AUS}}
!style="vertical-align:bottom; width:3em"| {{Прапорець|POR|2000| літніх|name=POR}}
!Складність
!Сума
|-style="background:#F7F6A8;"
|[[Файл:Gold medal icon.svg]]
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Ірина Караваєва]]|RUS|2000|літніх}}
|9.0
|9.0
|8.8
|8.8
| 8.8
|12.30
|38.90
|-style="background:#DCE5E5;"
|[[Файл:Silver medal icon.svg]]
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Цигульова Оксана Миколаївна|Оксана Цигульова]]|UKR|2000|літніх}}
|8.6
|8.6
|8.5
| 8.6
| 8.6
|11.90
| 37.70
|-style="background:#FFDAB9;"
|[[Файл:Bronze medal icon.svg]]
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Карен Кокберн]]|CAN|2000|літніх}}
|8.5
| 8.3
|8.5
|8.3
| 8.2
|12.30
|37.40
|-
|4
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Катерина Хилько]]|UZB|2000|літніх}}
|8.4
|8.4
|8.2
| 8.3
|8.2
|11.70
|36.60
|-
|5
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Наталія Карпенкова]]|BLR|2000|літніх}}
| 8.3
|8.5
|8.3
|8.2
|8.1
| 11.00
|35.80
|-
|6
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Акіко Фуру]]|JPN|2000|літніх}}
|8.2
|8.5
|8.3
|8.0
| 8.0
|10.80
|35.30
|-
|7
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Русудан Хоперія]]|GEO|2000|літніх}}
|7.5
|7.4
|7.1
|7.2
|7.4
|12.10
|34.10
|-
|8
|{{СпортсменОІ прапор 2|[[Анна Догонадзе]]|GER|2000|літніх}}
|0.9
|1.0
|0.8
|0.8
|0.8
|2.50
|5.00
|-
|}

== Посилання ==
* [http://www.sports-reference.com/olympics/summer/2000/TMP/womens-individual.html Результати на sports-reference.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121113065051/http://www.sports-reference.com/olympics/summer/2000/TMP/womens-individual.html |date=13 листопада 2012 }} {{ref-en}}
[[Категорія:Стрибки на батуті на Олімпійських іграх]]

title: Призери

Золота медаль: Ірина Караваєва · Росія

Срібна медаль: Оксана Цигульова · Україна

Бронзова медаль: Карен Кокберн · Канада

title: Спортивна гімнастика ·

Командна першість: чоловіки · жінки

Абсолютна першість: чоловіки · жінки

Опорний стрибок: чоловіки · жінки

Вільні вправи: чоловіки · жінки

Кінь: чоловіки

Кільця: чоловіки

Паралельні бруси: чоловіки

Перекладина: чоловіки

Різновисокі бруси: жінки

Колода: жінки

title: Художня гімнастика ·

Індивідуальне багатоборство: жінки

Групове багатоборство: жінки

title: Стрибки на батуті ·

Стрибки на батуті: чоловіки · жінки


text:
# Замок Увадзіма
Замок Увадзіма (яп. 宇和島城, Uwajima-jō) — це японський замок хіраяма-дзіро, розташований у місті Увадзіма, Ехіме, Японія. Альтернативна назва цього замку — Цурусіма-дзьо. Замок є одним із дванадцяти японських замків, які досі мають свій історичний тенсю. З 1937 року його охороняють як національне історичне місце.

## Історія
Замок Увадзіма розташований на пагорбі в центрі міста Увадзіма в південній частині колишньої провінції Ійо. Спочатку він був побудований на березі моря, а океан утворював природний рів з трьох боків; але через меліорацію тепер у центрі міста. У період Хейан Увадзіма (зокрема, острів Хібурідзіма в затоці Увадзіма) був центром піратства у Внутрішньому морі Сето і став оплотом Фудзівара но Сумітомо під час його повстання. У 941 році гвардійський посланець Татібана Татібана під час придушення повстання встановив у цій місцевості форт, названий укріпленням «Замок Ітасіма Маруґусі». Під час періоду Муроматі сьоґунат Асікаґа призначив гілку сім'ї Сайондзі губернатором області, але постійно зазнавала нападів своїх могутніших і агресивніших сусідів. Сайондзі вижили завдяки незмінній лояльності та жорстокому опору, але зрештою їх переміг Тьосокабе Мототіка, якого, у свою чергу, повалили війська Тойотомі Хідейосі.
Провінція Ійо була передана Кобаякаві Такакаге, який призначив територію навколо Увадзіми своєму прийомному синові та зведеному братові Хідекане. Пізніше Такакаге було переведено на Кюсю, і його замінив генерал Хідейосі Тода Кацутака, який розширив незначне укріплення, перетворивши його на замок періоду Сенґоку. Тода, який правив надзвичайно жорстоко, збожеволів і помер під час вторгнення в Корею без спадкоємця. Потім Хідейосі призначив Тодо Такатора в домен. Відомий дизайнер замку Такатора витратив шість років на перебудову замку, починаючи з 1601 року. У 1604 році він переніс тенсю замку Каґоморі до замку Увадзіма і зробив його Цукімі Ягурою замку. Тодо Такатора зберіг оригінальне планування замку, який мав видовжену внутрішню стіну розміром 30 на 100 метрів з тенсю в центрі південної частини. Він додав кам'яні стіни та розширив навколишні вторинні огородження, додавши укріплені ворота та водні рови. Замок був примітний використанням інноваційного п'ятикутного макета ровів і стін, що ускладнювало нападникам атакувати один бік, не маючи сліпих зон на флангах.
За правління сьоґунату Токуґава домен Увадзіма був призначений Дате Хідемуне, старшому синові Дате Масамуне та голові кадетської гілки клану Дате. Близько 1617 року замок був перейменований в замок Увадзіма. Замок сильно постраждав унаслідок землетрусу 1649 року. Капітальний ремонт і розширення почалися в 1650 році, але не були завершені до 1671 року. Дате Мунетосі замінив колишню тенсю нинішньою структурою в 1666 році. Замок знову сильно постраждав під час сильного землетрусу Ансей 1854 року, під час якого були пошкоджені тенсю та 24 яґури, а чотири яґури повністю зруйновані. Великі реставраційні роботи тривали до 1860 року. Клан Дате продовжував правити доменом Увадзіма до реставрації Мейдзі. У період Бакумацу Дате Муненарі запровадив військові реформи та створив армію західного зразка; проте домен брав участь у війні Босін, і замок залишився неушкодженим.

## Нинішня ситуація
Спочатку замок уникнув наслідків урядових указів про знищення всіх колишніх феодальних укріплень, але з 1900 по 1913 роки значна частина його кам'яних стін, решти брам і яґури були знищені під час будівельних робіт із розширення порту Увадзіма. У 1934 році тенсю та Отемон (головна брама) були визнані національним надбанням (国宝) до того, як у 1950 році було прийнято Закон про охорону національних скарбів (文化財保護法施), а в 1937 році це місце було визнано Національним історичним місцем. Однак брама Отемона згодом була зруйнована в останні дні Другої світової війни американськими повітряними нальотами. У 1949 році клан Дате пожертвував тенсю та решту території замку місту Увадзіма. У 1950 році тенсю було перейменовано як національне культурне надбання відповідно до чинного Закону про охорону культурних цінностей. У 1952 році одна з уцілілих брам замку, брама Нагая, була перенесена та реконструйована на місці колишнього Отемона. Тенсю був капітально відремонтований з 1960 по 1962 рік. У 1965 році брама Нагая та ще одна збережена брама, брама Ноборітачімон, були визнані матеріальними культурними цінностями міста Увадзіма. Подальший ремонт кам'яних стін був проведений у 1994 році.
Японський фонд замків у 2006 році включив замок Увадзіма до списку 100 найкращих замків Японії.
Замок розташований за 20 хвилин ходьби від станції JR Shikoku Uwajima.

## Культурні властивості
Тенсю замку Увадзіма охороняється як важливе культурне надбання з 1934 року.

## Галерея
- Сторожова вежа замку Увадзіма в 1928 році
- Ноборітахімон
- Нагаямон
- Стіни внутрішнього багера

title: Замок Увадзіма

wikitext:
{{Пам'ятка}}

[[Файл:Uwajima_Castle_air.jpg|праворуч|міні|270x270пкс|Пташиний вид на замок Увадзіма]]
{{Ніхонґо|'''Замок Увадзіма'''|宇和島城|Uwajima-jō}} — це [[японський замок]] ''хіраяма-дзіро'', розташований у місті [[Увадзіма]], [[Префектура Ехіме|Ехіме]], [[Японія]]. Альтернативна назва цього замку — Цурусіма-дзьо. Замок є одним із дванадцяти японських замків, які досі мають свій історичний тенсю.<ref name="Gaijin">{{Cite web|url=https://travel.gaijinpot.com/uwajima/|title=Uwajima|publisher=Gaijinpot|access-date=2019-03-25}}</ref> З 1937 року його охороняють як [[Пам'ятки Японії|національне історичне місце]].<ref name="Bunka1">{{Cite web|url=https://bunka.nii.ac.jp/heritages/detail/202766|title=宇和島城|website=Cultural Heritage Online|publisher=[[Agency for Cultural Affairs]]|language=Japanese|access-date=15 вересня 2021}}</ref>

== Історія ==
Замок Увадзіма розташований на пагорбі в центрі міста Увадзіма в південній частині колишньої [[Провінція Ійо|провінції Ійо]]. Спочатку він був побудований на березі моря, а океан утворював природний рів з трьох боків; але через [[Намивні території|меліорацію]] тепер у центрі міста. У [[період Хейан]] Увадзіма (зокрема, острів Хібурідзіма в затоці Увадзіма) був центром піратства у [[Внутрішнє Японське море|Внутрішньому морі Сето]] і став оплотом [[Фудзівара но Сумітомо]] під час його повстання. У 941 році гвардійський посланець Татібана Татібана під час придушення повстання встановив у цій місцевості форт, названий укріпленням «Замок Ітасіма Маруґусі». Під час [[Період Муроматі|періоду Муроматі]] [[Сьоґунат Муроматі|сьоґунат Асікаґа]] призначив гілку [[Сім'я Сайондзі|сім'ї Сайондзі]] губернатором області, але постійно зазнавала нападів своїх могутніших і агресивніших сусідів. Сайондзі вижили завдяки незмінній лояльності та жорстокому опору, але зрештою їх переміг [[Тьосокабе Мототіка]], якого, у свою чергу, повалили війська [[Тойотомі Хідейосі]].<ref name="Nakayama">{{Cite book
|title=江戸三百藩大全 全藩藩主変遷表付
|last=Nakayama
|first=Yoshiaki
|date=2015
|publisher=Kosaido Publishing
|isbn=978-4331802946
}}{{In lang|ja}}</ref>

Провінція Ійо була передана [[Кобаякава Такакаге|Кобаякаві Такакаге]], який призначив територію навколо Увадзіми своєму прийомному синові та зведеному братові Хідекане. Пізніше Такакаге було переведено на [[Кюсю]], і його замінив генерал Хідейосі Тода Кацутака, який розширив незначне укріплення, перетворивши його на замок [[Період Сенґоку|періоду Сенґоку]]. Тода, який правив надзвичайно жорстоко, збожеволів і помер під час [[Японсько-корейська війна|вторгнення в Корею]] без спадкоємця. Потім Хідейосі призначив [[Тодо Такатора]] в домен.<ref>{{Cite web|url=http://www.jcastle.info/castle/profile/10-Uwajima-Castle|title=Uwajima Castle|publisher=Jcastle.info|archive-url=https://web.archive.org/web/20080828195633/http://www.jcastle.info/castle/profile/10-Uwajima-Castle|archive-date=2008-08-28|url-status=dead|access-date=2008-09-17}}</ref> Відомий дизайнер замку Такатора витратив шість років на перебудову замку, починаючи з 1601 року.<ref name="Nakayama"/> У 1604 році він переніс ''[[тенсю]]'' [[Замок Каґоморі|замку Каґоморі]] до замку Увадзіма і зробив його [[Ягура (вежа)|Цукімі Ягурою]] замку. Тодо Такатора зберіг оригінальне планування замку, який мав видовжену [[Внутрішній бейлі|внутрішню стіну]] розміром 30 на 100 метрів з ''[[тенсю]]'' в центрі південної частини. Він додав кам'яні стіни та розширив навколишні вторинні огородження, додавши укріплені ворота та водні рови. Замок був примітний використанням інноваційного п'ятикутного макета ровів і стін, що ускладнювало нападникам атакувати один бік, не маючи сліпих зон на флангах.<ref name="Shiseki">{{Cite book
|title=(国指定史跡事典) National Historic Site Encyclopedia
|last=Isomura
|first=Yukio
|last2=Sakai
|first2=Hideya
|date=2012
|publisher=学生社
|isbn=978-4311750403
}}{{In lang|ja}}</ref>

За [[Сьоґунат Едо|правління сьоґунату Токуґава]] [[домен Увадзіма]] був призначений [[Дата Хідемуне|Дате Хідемуне]], старшому синові [[Дате Масамуне]] та голові кадетської гілки [[Рід Дате|клану Дате]]. Близько 1617 року замок був перейменований в замок Увадзіма. Замок сильно постраждав унаслідок землетрусу 1649 року. Капітальний ремонт і розширення почалися в 1650 році, але не були завершені до 1671 року. Дате Мунетосі замінив колишню ''тенсю'' нинішньою структурою в 1666 році. Замок знову сильно постраждав під час [[Великі землетруси Ансей|сильного землетрусу Ансей]] 1854 року, під час якого були пошкоджені ''тенсю'' та 24 ''яґури'', а чотири ''яґури'' повністю зруйновані. Великі реставраційні роботи тривали до 1860 року. Клан Дате продовжував правити доменом Увадзіма до [[Реставрація Мейдзі|реставрації Мейдзі]]. У [[Бакумацу|період Бакумацу]] [[Дате Муненарі]] запровадив військові реформи та створив армію західного зразка; проте домен брав участь у [[Війна Босін|війні Босін]], і замок залишився неушкодженим.

== Нинішня ситуація ==
Спочатку замок уникнув наслідків урядових указів про знищення всіх колишніх феодальних укріплень, але з 1900 по 1913 роки значна частина його кам'яних стін, решти брам і ''яґури'' були знищені під час будівельних робіт із розширення порту Увадзіма. У 1934 році ''тенсю'' та ''Отемон'' (головна брама) були визнані [[Національні скарби Японії|національним надбанням]] ({{Nihongo2|国宝}}) до того, як у 1950 році було прийнято Закон про охорону національних скарбів (文化財保護法施), а в 1937 році це місце було визнано [[Пам'ятки Японії|Національним історичним місцем]]. Однак брама Отемона згодом була зруйнована в останні дні [[Друга світова війна|Другої світової війни]] американськими повітряними нальотами.<ref>{{Cite web|url=http://www.japanese-castle-explorer.com/castle_profile.html?name=Uwajima|title=Uwajima Castle|publisher=Japanese Castle Explorer|access-date=12 квітня 2016}}</ref> У 1949 році клан Дате пожертвував тенсю та решту території замку місту Увадзіма. У 1950 році ''тенсю'' було перейменовано як національне [[Важливі культурні пам'ятки Японії|культурне надбання]] відповідно до чинного Закону про охорону культурних цінностей. У 1952 році одна з уцілілих брам замку, брама Нагая, була перенесена та реконструйована на місці колишнього Отемона. Тенсю був капітально відремонтований з 1960 по 1962 рік. У 1965 році брама Нагая та ще одна збережена брама, брама Ноборітачімон, були визнані матеріальними культурними цінностями міста Увадзіма. Подальший ремонт кам'яних стін був проведений у 1994 році.<ref name="Shiseki"/>

Японський фонд замків у 2006 році включив замок Увадзіма до списку [[100 найкращих замків Японії]].<ref>[https://web.archive.org/web/20141117152607/http://www1a.biglobe.ne.jp/nihonjokaku/ Japan Castle Foundation]</ref>

Замок розташований за 20 хвилин ходьби від станції [[JR Shikoku]] [[Станція Увадзіма|Uwajima]].<ref name="Shiseki"/>

== Культурні властивості ==
Тенсю замку Увадзіма охороняється як [[Важливі культурні пам'ятки Японії|важливе культурне надбання]] з 1934 року.<ref name="Bunka2">{{Cite web|url=https://bunka.nii.ac.jp/heritages/detail/176612|title=宇和島城天守|website=Cultural Heritage Online|publisher=Agency for Cultural Affairs|language=Japanese|access-date=15 вересня 2021}}</ref>

== Галерея ==
<gallery>
Файл:Uwajima_Castle_keep_tower_in_1928.jpg|альт=Uwajima Castle keep tower in 1928|Сторожова вежа замку Увадзіма в 1928 році
Файл:Uwajima_Castle,_Noboritachimon-2.jpg|альт=Noboritachimon|Ноборітахімон
Файл:Uwajima_Castle,_Nagayamon.jpg|альт=Nagayamon|Нагаямон
Файл:Uwajima_Castle,_honmaru_ishigaki-1.jpg|альт=Walls of the inner bailey|Стіни внутрішнього багера
</gallery>

== Див. також ==
* [[Список історичних місць Японії (Ehime)]]

== Список літератури ==
{{Reflist}}

== Література ==
* {{Cite book
|title=An Encyclopedia of Japanese Castles
|last=De Lange
|first=William
|year=2021
|publisher=Toyo Press
|location=Groningen
|pages=600 pages
|isbn=978-9492722300
}}
* {{Cite book
|title=Castles of the Samurai:Power & Beauty
|url=https://archive.org/details/castlesofsamurai0000mitc
|last=Mitchelhill
|first=Jennifer
|year=2013
|publisher=Kodansha
|location=USA
|isbn=978-1568365121
}}
* {{Cite book
|url=https://archive.org/details/castlesinjapan00schm
|title=Castles in Japan
|last=Schmorleitz
|first=Morton S.
|year=1974
|publisher=Charles E. Tuttle Co.
|location=Tokyo
|isbn=0-8048-1102-4
}}
* {{Cite book
|title=Japanese Castles
|last=Motoo
|first=Hinago
|year=1986
|publisher=Kodansha
|location=Tokyo
|pages=200 pages
|isbn=0-87011-766-1
}}

[[Категорія:Важливі культурні пам'ятки Японії]]
[[Категорія:Замки Японії]]
[[Категорія:Музеї Японії]]
[[Категорія:Засновані в Японії 1601]]

title: Замок Увадзіма

Країна: Японія

Розташування: Уваджіма

Тип: японський замок · hirayamajirod і umijirod

Засновник: Tōdō Takatorad


text:
# Модлібоґовиці
Модлібоґовиці (пол. Modlibogowice) — село в Польщі, у гміні Рихвал Конінського повіту Великопольського воєводства.
Населення — 211 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Конінського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 106     | 19                 | 75               | 12                   |
| Жінки    | 105     | 22                 | 63               | 20                   |
| Разом    | 211     | 41                 | 138              | 32                   |

title: Модлібоґовиці

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Модлібоґовиці
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Modlibogowice}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Великопольське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Конінський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Рихвал (гміна){{!}}Рихвал
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 211
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 63
|поштовий індекс        = 62-573
|автомобільний код      = PKN
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0293522
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Модлібоґовиці''' ({{lang-pl|Modlibogowice}}) — село в Польщі, у [[Рихвал (гміна)|гміні Рихвал]] [[Конінський повіт|Конінського повіту]] [[Великопольське воєводство|Великопольського воєводства]].
Населення — {{formatnum:211}} {{МНОЖИНА:211|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Конінське воєводство|Конінського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=106 |ЧолПре=19 |ЧолПрац=75 |ЧолПост=12
|Жін=105 |ЖінПре=22 |ЖінПрац=63 |ЖінПост=20
|Разом=211 |РазомПре=41 |РазомПрац=138 |РазомПост=32
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Рихвал}}

[[Категорія:Села Конінського повіту]]

title: Країна

Воєводство: Великопольське воєводство

Повіт: Конінський повіт

Гміна: Рихвал

Автомобільний код: PKN

OSM: ↑2835735 ·R (Ґміна Рихвал)


text:
# Дарко Неяшмич
Дарко Неяшмич (хорв. Darko Nejašmić, нар. 25 січня 1999, Спліт, Хорватія) — хорватський футболіст, півзахисник клубу «Осієк».

## Ігрова кар'єра
Дарко Неяшмич народився у Спліті. Грати у футбол починав у місцевому клубі «Адріатік». Згодом він перейшов до молодіжної команди головного клубу зі Спліту «Хайдука». У 2017 році Дарко був переведений до резервної команди клубу. У вересні того року він дебютував у першій команді у матчі національного кубка.
З червня 2018 року Неяшмич став гравцем першої команди і підписав з клубом професійний контракт. А вже 1 грудня Неяшмич зіграв свій перший матч у хорватському чемпіонаті.

title: Дарко Неяшмич

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Дарко Неяшмич
| зображення =
| повне-ім'я = Дарко Неяшмич
| дата-народження = 25.01.1999
| місце-народження = [[Спліт]], [[Хорватія]]
| зріст = 184 см
| вага = 74 кг
| громадянство = {{CRO}}
| поточний-клуб = {{Прапорець|CRO}} [[Осієк (футбольний клуб)|«Осієк»]]
| позиція = [[півзахисник (футбол)|півзахисник]]
| номер = 6
| юнацькі-роки =     –2015
2015–2017
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|CRO}} «Адріатік» (Спліт)
{{Прапорець|CRO}} [[Хайдук (Спліт)|«Хайдук» (Спліт)]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2017–2018 |{{фарм-клуб}} {{Прапорець|CRO}} | [[Хайдук (Спліт)|«Хайдук ІІ» (Спліт)]] | 38 |3}}
{{Футболіст рядок 1|2018–2022 | {{Прапорець|CRO}} | [[Хайдук (Спліт)|«Хайдук» (Спліт)]] | 63 |3}}
{{Футболіст рядок 0|2021–2022 |{{оренда}} {{Прапорець|CRO}} | [[Осієк (футбольний клуб)|«Осієк»]] | 27 |3}}
{{Футболіст рядок 1|2022–     | {{Прапорець|CRO}} | [[Осієк (футбольний клуб)|«Осієк»]] | 27 |1}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2017      | {{Прапорець|CRO}} | [[Юнацька збірна Хорватії з футболу (U-19)|Хорватія U-19]] | 4 |1}}
{{Футболіст рядок 1|2018      | {{Прапорець|CRO}} | [[Юнацька збірна Хорватії з футболу (U-20)|Хорватія U-20]] | 4 |2}}
{{Футболіст рядок 0|2019–2020 | {{Прапорець|CRO}} | [[Молодіжна збірна Хорватії з футболу|Хорватія U-21]] | 8 |2}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 1 червня 2023
| збірна-поновлення =
}}

'''Дарко Неяшмич''' ({{lang-hr|Darko Nejašmić}}, {{нар}} 25 січня 1999, [[Спліт]], [[Хорватія]]) — хорватський футболіст, [[півзахисник (футбол)|півзахисник]] клубу [[Осієк (футбольний клуб)|«Осієк»]].

== Ігрова кар'єра ==
Дарко Неяшмич народився у [[Спліт]]і. Грати у футбол починав у місцевому клубі «Адріатік». Згодом він перейшов до молодіжної команди головного клубу зі Спліту [[Хайдук (Спліт)|«Хайдука»]]. У 2017 році Дарко був переведений до резервної команди клубу.<ref>{{Cite web |url=https://slobodnadalmacija.hr/sport/hajduk/clanak/id/557614/kopic-ga-prepoznao-darko-nejasmic-nova-mlada-nada-hajduka |title=Архівована копія |accessdate=27 травня 2021 |archive-date=24 липня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180724111111/https://slobodnadalmacija.hr/sport/hajduk/clanak/id/557614/kopic-ga-prepoznao-darko-nejasmic-nova-mlada-nada-hajduka }}</ref> У вересні того року він дебютував у першій команді у матчі національного кубка.<ref>{{Cite web |url=https://hajduk.hr/eng/article/oriovac-oriolik--hajduk-0-3/5776 |title=Архівована копія |accessdate=27 травня 2021 |archive-date=2 жовтня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20211002144713/https://hajduk.hr/eng/article/oriovac-oriolik--hajduk-0-3/5776 }}</ref>

З червня 2018 року Неяшмич став гравцем першої команди і підписав з клубом професійний контракт.<ref>{{Cite web |url=https://hajduk.hr/eng/article/hajduk-s-future-our-talented-generation-has-singed-new-contracts/6313 |title=Архівована копія |accessdate=27 травня 2021 |archive-date=19 січня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190119174540/https://hajduk.hr/eng/article/hajduk-s-future-our-talented-generation-has-singed-new-contracts/6313 }}</ref> А вже 1 грудня Неяшмич зіграв свій перший матч у хорватському чемпіонаті.<ref>{{Cite web |url=https://sportske.jutarnji.hr/nogomet/hnl/bio-je-ovo-za-hajduk-tek-laksi-trening-ponovite-mijo-i-suigraci-ovaj-rudes-u-osijeku-to-je-utakmica-gdje-se-pokazuje-karakter-i-to-je-onda-pomak/8124236/ |title=Архівована копія |accessdate=27 травня 2021 |archive-date=17 квітня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190417200631/https://sportske.jutarnji.hr/nogomet/hnl/bio-je-ovo-za-hajduk-tek-laksi-trening-ponovite-mijo-i-suigraci-ovaj-rudes-u-osijeku-to-je-utakmica-gdje-se-pokazuje-karakter-i-to-je-onda-pomak/8124236/ }}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://hns-cff.hr/en/players/186381/darko-nejasmic/ Дарко Неяшмич] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210422234320/https://hns-cff.hr/en/players/186381/darko-nejasmic/ |date=22 квітня 2021 }} на сайті Croatian Football Federation
* [https://hajduk.hr/eng/first-team/darko-nejasmic/6 Дарко Неяшмич] на сайті «Хайдука»
* [https://soccer365.ru/players/2275234/ Дарко Неяшмич] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190521194726/http://soccer365.ru/players/2275234/ |date=21 травня 2019 }} на soccer365.ru
* {{transfermarkt}}
* {{soccerway}}

{{DEFAULTSORT:Неяшмич Дарко}}
[[Категорія:Уродженці Спліта]]
[[Категорія:Хорватські футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Хорватії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Хайдука» (Спліт)]]
[[Категорія:Футболісти «Осієка»]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Дарко Неяшмич

Народження: 25 січня 1999 (26 років)

Громадянство: Хорватія

Позиція: півзахисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Осієк»

title: Юнацькі клуби

«Адріатік» (Спліт) · «Хайдук» (Спліт)

title: Професіональні клуби*

Роки: клуб · І (г)

→ «Хайдук ІІ» (Спліт) · 38 · (3)

«Хайдук» (Спліт) · 63 · (3)

→ «Осієк» · 27 · (3)

«Осієк» · 27 · (1)

title: Національна збірна

Роки: збірна · І (г)

Хорватія U-19 · 4 · (1)

Хорватія U-20 · 4 · (2)

Хорватія U-21 · 8 · (2)

Національна збірна: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 1 червня 2023.


text:
# Завод MTBE в Шимкенті
Завод MTBE в Шимкенті — підприємство у Казахстані, яке здійснює випуск високооктанової паливної присадки — метилтретинного бутилового етеру (MTBE).
У 2021 році Шимкентська хімічна компанія (ШХК) ввела в дію вирробництво MTBE річною потужністю 57 тисяч тон. Цей проект був пов’язаний із модернізацією Шимкентського нафтопереробного заводу, де запустили установку каталітичного крекінгу. Отримана з останньої фракція С4 (бутан-бутиленова фракція) проходить подальше розділення із отриманням ізобутилену, який є одним з двох компонентів для виробництва MTBE. Другий компонент – метанол – придбавається на ринку.
Технологію для виробництва MTBE придбали у французької компанії Axens.

title: Завод MTBE в Шимкенті

wikitext:
{{Location map+ | Казахстан
| width = 400
| caption = Район розташування заводу
| relief = 1
| places =
  {{Location map~ | Казахстан
    | label = '''Шимкент'''
    | label_size =
    | position = top
    | background =
    | mark = Cyan pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 42 | lat_min = 16 | lat_sec    = 15 | lat_dir = N
    | lon_deg = 69 | lon_min = 42 | lon_sec    = 17 | lon_dir = E
}}
}}

'''Завод MTBE в Шимкенті''' — підприємство у [[Казахстан]]і, яке здійснює випуск високооктанової паливної присадки — [[Метилтретинний бутиловий етер|метилтретинного бутилового етеру]] (MTBE).

У 2021 році Шимкентська хімічна компанія (ШХК) ввела в дію вирробництво MTBE річною потужністю 57 тисяч тон. Цей проект був пов’язаний із модернізацією Шимкентського нафтопереробного заводу, де запустили установку каталітичного крекінгу. Отримана з останньої фракція С4 (бутан-бутиленова фракція) проходить подальше розділення із отриманням ізобутилену, який є одним з двох компонентів для виробництва MTBE. Другий компонент – метанол – придбавається на ринку.

Технологію для виробництва MTBE придбали у французької компанії Axens.<ref>{{Cite web|title=Казахстан увеличивает выпуск и экспорт нефтехимической продукции|url=https://newshub.kz/post/kazaxstan-uvelicivaet-vypusk-i-eksport-nefteximiceskoi-produkcii-1674806845|website=Newshub.kz|accessdate=2024-01-14|language=ru|last=NewsHub.kz}}</ref><ref>{{Cite web|title=О компании|url=https://www.shcc.kz/О-компании/|website=www.shcc.kz|accessdate=2024-01-14|language=ru-ru}}</ref><ref>{{Cite web|title=Нефтехимический завод Шымкента начал реализацию метил-трет-бутилового эфира|url=https://kapital.kz/finance/101093/neftekhimicheskiy-zavod-shymkenta-nachal-realizatsiyu-metil-tret-butilovogo-efira.html|website=Деловой портал Капитал.кз|date=2021-10-12|accessdate=2024-01-14|language=ru}}</ref><ref>{{Cite web|title=ШХК: Мы производим продукцию с чистотой более 99%|url=https://dknews.kz/ru/biznes/203974-shhk-my-proizvodim-produkciyu-s-chistotoy-bolee-99|website=dknews.kz|date=2021-10-14|accessdate=2024-01-14|language=ru}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Заводи з виробництва MTBE|Ш]]
[[Категорія:Підприємства нафтохімічного синтезу Казахстану|Ш]]