text:
# Гяпік
Гяпік (азерб. qəpik) — розмінна монета Азербайджанської республіки, рівна 1/100 маната. Після деномінації 2006 року в обігу знаходяться монети номіналом в 1, 3, 5, 10, 20 і 50 гяпіків.

## Етимологія та транслітерація
Зазвичай походження слова «гяпік» пов'язують з російським словом «копійка». Однак, за однією з версій, можливо, саме слово «копійка» — тюркського походження і має корінь, що означає собаку.
Слово «гяпік» поки не має однозначної транслітерації англійською мовою. Англомовні словники наводять як мінімум два варіанти написання — gopik і qepiq. На офіційному сайті Центрального банку Азербайджанської Республіки використовуються gepik і gapik, в англомовній «Вікіпедії» — qapik (англ.), стандарт, прийнятий в рамках Європейського союзу,— kepik.

## Випуск 1992—1993 роки
5, 20 і 50 гяпіків 1992 року через брак бронзи і нікелю не потрапляли в обіг. Їх розпродали як сувеніри.
| Зображення | Номінал    | Рік  | Метал (покриття) | Діаметр, мм | Товщина, мм | Маса, г | Гурт    |
| ---------- | ---------- | ---- | ---------------- | ----------- | ----------- | ------- | ------- |
|            | 5 гяпіків  | 1992 | Бронза           | 17          | 1,35        | 2,35    | Гладкий |
|            | 5 гяпіків  | 1993 | Алюміній         | 16,5        | 1,5         | 0,85    | Гладкий |
|            | 10 гяпіків | 1992 | Алюміній         | 19          | 1,6         | 0,98    | Гладкий |
|            | 20 гяпіків | 1992 | Бронза           | 19,5        | 1,45        | 3,2     | Гладкий |
|            | 20 гяпіків | 1992 | Алюміній         | 20          | 1,5         | 1,12    | Гладкий |
|            | 20 гяпіків | 1993 | Алюміній         | 20          | 1,5         | 1,12    | Гладкий |
|            | 50 гяпіків | 1992 | Нікель           | 23          | 1,5         | 5,1     | Гладкий |
|            | 50 гяпіків | 1992 | Алюміній         | 23          | 1,6         | 1,51    | Гладкий |
|            | 50 гяпіків | 1993 | Алюміній         | 23          | 1,6         | 1,51    | Гладкий |

## Випуск 2006 року
| Зображення | Номінал    | Метал (покриття)                         | Діаметр, мм | Товщина, мм | Маса, г | Гурт                                        |
| ---------- | ---------- | ---------------------------------------- | ----------- | ----------- | ------- | ------------------------------------------- |
|            | 1 гяпік    | Мідь/Сталь/Мідь                          | 16,25       | 1,9         | 2,8     | Гладкий                                     |
|            | 3 гяпіка   | Мідь/Сталь/Мідь                          | 18          | 2,15        | 3,45    | З вирізом                                   |
|            | 5 гяпіків  | Мідь/Сталь/Мідь                          | 19,75       | 2,2         | 4,85    | Рифлений                                    |
|            | 10 гяпіків | Латунь/Сталь/Латунь                      | 22,25       | 1,95        | 5,25    | Гладкий з 7-ю вибоїнами                     |
|            | 20 гяпіків | Латунь/Сталь/Латунь                      | 24,25       | 2,1         | 6,6     | Переривчасто - рубчастий                    |
|            | 50 гяпіків | кольцо: Сталь центр: Латунь/Сталь/Латунь | 25,5        | 2,2         | 7,7     | Рубчастий з написом Azərbaycan Respublikası |

title: Гяпік

wikitext:
[[Файл:Az1.jpg|thumb|500px|Порівняльні розміри]]'''Гяпік''' ({{lang-az|qəpik}}) — [[розмінна грошова одиниця|розмінна монета]] [[Азербайджан|Азербайджанської республіки]], рівна 1/100 [[Азербайджанський манат|маната]]. Після [[Деномінація|деномінації]] [[2006]] року в обігу знаходяться монети номіналом в 1, 3, 5, 10, 20 і 50 гяпіків.

== Етимологія та транслітерація ==
Зазвичай походження слова «гяпік» пов'язують з російським словом «[[копійка]]»{{sfn|Merriam-Webster|2011|loc=Стаття [http://www.merriam-webster.com/dictionary/gopik Gopik]}}{{sfn|Free Dictionary|2011|loc=Стаття [http://www.thefreedictionary.com/qepiq Qepiq]}}. Однак, за однією з версій, можливо, саме слово «копійка» — тюркського походження і має корінь, що означає [[Пес свійський|собаку]]{{sfn|Добродомов|1967}}.

Слово «гяпік» поки не має однозначної транслітерації англійською мовою. Англомовні словники наводять як мінімум два варіанти написання — ''gopik'' і ''qepiq''{{sfn|Merriam-Webster|2011|loc=Стаття [http://www.merriam-webster.com/dictionary/gopik Gopik]}}{{sfn|Free Dictionary|2011|loc=Стаття [http://www.thefreedictionary.com/qepiq Qepiq]}}. На офіційному сайті [[Центральний Банк Азербайджанської Республіки|Центрального банку Азербайджанської Республіки]] використовуються ''gepik'' і ''gapik''{{sfn|ЦБ АР|2010|loc=Розділи [http://www.cbar.az/pages/national-currency/coins/old-coins/ Old coins], [http://www.cbar.az/pages/national-currency/history-of-the-national-currency/ History of the national currency]}}, в англомовній «Вікіпедії» — ''[[:en:qapik|qapik (англ.)]]'', стандарт, прийнятий в рамках [[Європейський Союз|Європейського союзу]],— ''kepik''{{sfn|ISG|2012|loc=Annex A5. [List of countries, territories and currencies]}}.

== Випуск 1992—1993 роки ==
5, 20 і 50 гяпіків 1992 року через брак бронзи і нікелю не потрапляли в обіг. Їх розпродали як сувеніри.

{|class="wikitable" style="font-size: 90%"
! | Зображення
! | Номінал
! | Рік
! | Метал (покриття)
! | Діаметр, мм
! | Товщина, мм
! | Маса, г
! | Гурт
|-
| [[Файл:AZ-1992qapik05.jpg|156px]]
|rowspan="2" | 5 гяпіків
| 1992
| [[Бронза]]
| 17
| 1,35
| 2,35
|rowspan="9" | Гладкий
|-
| [[Файл:AZ-1993qapik05.jpg|156px]]
| 1993
| [[Алюміній]]
| 16,5
| 1,5
| 0,85
|-
| [[Файл:AZ-1992qapik10.jpg|156px]]
| 10 гяпіків
| 1992
| [[Алюміній]]
| 19
| 1,6
| 0,98
|-
| [[Файл:AZ-1992qapik20.jpg|156px]]
|rowspan="3" | 20 гяпіків
|rowspan="2" | 1992
| [[Бронза]]
| 19,5
| 1,45
| 3,2
|-
| [[Файл:AZ-1992qapik20al.jpg|156px]]
|rowspan="2" | [[Алюміній]]
|rowspan="2" | 20
|rowspan="2" | 1,5
|rowspan="2" | 1,12
|-
| [[Файл:AZ-1992qapik20al.jpg|156px]]
| 1993
|-
| [[Файл:AZ-1992qapik50.jpg|156px]]
|rowspan="3" | 50 гяпіків
|rowspan="2" | 1992
| [[Нікель]]
| 23
| 1,5
| 5,1
|-
| [[Файл:AZ-1992qapik50al.jpg|156px]]
|rowspan="2" | [[Алюміній]]
|rowspan="2" | 23
|rowspan="2" | 1,6
|rowspan="2" | 1,51
|-
| [[Файл:AZ-1993qapik50.jpg|156px]]
| 1993
|+
|}

== Випуск 2006 року ==
[[Файл:Azerbaijani qapiks.jpg|thumb|center|500px|Порівняльні розміри]]
{|class="wikitable" style="font-size: 90%"
! | Зображення
! | Номінал
! | Метал (покриття)
! | Діаметр, мм
! | Товщина, мм
! | Маса, г
! | Гурт
|-
| [[Файл:AZ-2006qapik01.jpg|156px]]
| 1 гяпік
| [[Мідь]]/[[Сталь]]/[[Мідь]]
| 16,25
| 1,9
| 2,8
| Гладкий
|-
| [[Файл:AZ-2006qapik03.jpg|156px]]
| 3 гяпіка
| [[Мідь]]/[[Сталь]]/[[Мідь]]
| 18
| 2,15
| 3,45
| З вирізом
|-
| [[Файл:AZ-2006qapik05.jpg|156px]]
| 5 гяпіків
| [[Мідь]]/[[Сталь]]/[[Мідь]]
| 19,75
| 2,2
| 4,85
| Рифлений
|-
| [[Файл:AZ-2006qapik10.jpg|156px]]
| 10 гяпіків
| [[Латунь]]/[[Сталь]]/[[Латунь]]
| 22,25
| 1,95
| 5,25
| Гладкий з 7-ю
вибоїнами
|-
| [[Файл:AZ-2006qapik20.jpg|156px]]
| 20 гяпіків
| [[Латунь]]/[[Сталь]]/[[Латунь]]
| 24,25
| 2,1
| 6,6
| Переривчасто -
рубчастий
|-
| [[Файл:AZ-2006qapik50.jpg|156px]]
| 50 гяпіків
| кольцо: [[Сталь]]
центр: [[Латунь]]/[[Сталь]]/[[Латунь]]
| 25,5
| 2,2
| 7,7
| Рубчастий з
написом
''Azərbaycan''
''Respublikası''
|+
|}

== Примітки ==
{{примітки}}

== Література ==
* {{книга
|заголовок      = The Free Dictionary
|посилання        = http://www.thefreedictionary.com/
|місце         =
|видавництво  = Farlex
|рік           = 2011
|ref           = Free Dictionary
}}
* {{книга
|заголовок      = Interinstitutional style guide
|посилання       = (Paper/PDF — [http://bookshop.europa.eu/en/interinstitutional-style-guide-2011-pbOA3110655/ 2011 edition]; Web-cite (last updated) — [http://publications.europa.eu/code/en/en-000300.htm 21.02.2012])
|видавництво  = [[Європейський Союз|European Union]]
|рік           = 2012
|isbn          = 978-92-78-40701-8
|ref           = ISG
}}
* {{книга
|заголовок      = Merriam-Webster
|посилання        = http://www.merriam-webster.com/
|місце         = Springfield
|видавництво  = Merriam-Webster Inc.
|рік           = 2011
|ref           = Merriam-Webster
}}
* {{книга
|автор         = Добродомов И. Г.
|заголовок      = Деякі питання вивчення тюркізм в російській мові
|посилання        = http://www.philology.ru/linguistics2/dobrodomov-67.htm
|видання       = Питання лексики та граматики російської мови
|місце         = М.
|видавництво  =
|рік           = 1967
|ref           = Добродомов
}}
* {{книга
|заголовок      = Центральний банк Азербайджанської республіки
|посилання        = http://www.cbar.az
|видання      = Офіційний сайт
|місце         =
|видавництво  =
|рік           = 2010
|ref           = ЦБ АР
}}

{{azerbaijan-stub}}

[[Категорія:Монети Азербайджану]]
[[Категорія:Гроші Азербайджану]]
[[Категорія:Грошові одиниці за алфавітом]]


text:
# Певний Олександр Герасимович
Олександр Герасимович Певний (* 1881, Кременчук — † 22 жовтня 1937, Київ) — український драматичний актор і співак. Відомий за виступами у Театрі Миколи Садовського в Києві. Брат режисера і актора Миколи Певного, журналіста і політика Петра Певного.

## Життєпис
Олександр Певний народився у 1881 в м. Кременчук.
Акторську діяльність розпочав у Полтавському українському музично-драматичному гуртку. Згодом вступив до Оперного трудового колективу в Полтаві.
З 1906 — в театрі М. Садовського. «Мав прекрасні сценічні дані — високу струнку постать, гарне обличчя, дзвінкий голос, легку збудливість», — згадував про його роботу в цьому театрі Василь Василько.
Працював в театрі Садовського до 1909 року. У 1914 році після того, як театр залишив Іван Мар'яненко, Садовський знову запросив Олександра Певного в театр на амплуа коханців.
Працював у цьому театрі також в 1917.
Був одружений з актрисою Ганною Іванівною Персіяновою, з якою мав три доньки: Євгенію (Жовінська), Ірину, Галину і сина В'ячеслава.
Олександр Певний був завідувачем Банкової Палати, а на час арешту (1937) працював старшим бухгалтером Книгокульторгу.
Заарештований 30 травня 1937 органами НКВС УРСР — був безпідставно звинувачений і засуджений військовим трибуналом Київського військового округу 21 серпня 1937 року до розстрілу. Вирок був виконаний 22 жовтня 1937 в м. Києві, в Биківнянському лісі, а його дружина Ганна Певна була репресована та вивезена в Бірськ (Башкирія), де загинула 1941 року.
Після перегляду кримінальної справи згідно із Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресії» від 17 квітня 1991 О. Г. Певний був реабілітований за висновком Київського військового округу від 30 квітня 1992.
На початку 1990-х в музеї Марії Заньковецької в Києві відбувся пам'ятний вечір, на якому з промовою виступили його наймолодша донька Галина Олександрівна Певна (Догодіна), донька Галини — Ірина Михайлівна Догодіна та племінник Богдан Петрович Певний.

## Ролі
- Гриць («Ой не ходи, Грицю» М. Старицького)
- Зозуля («Хазяїн» І. Карпенка-Карого)
- Баренд («Загибель „Надії“» Г. Гейєрманса)
- Вагнер («Казка старого млина» С. Черкасенка)

Добре грав так звані «салонні» ролі — Граф («Життєйське море» І. Карпенка-Карого).

wikiname: ukwiki

title: Певний Олександр Герасимович

in_language: uk

wikitext:
{{Othernames|Певний}}
{{Актор
|bgcolour             =
|ім'я                 = Певний Олександр Герасимович
|зображення           =
|розмір               =
|підпис               =
|ім'я_при_народженні  =
|дата_народження      = 1881
|місце_народження = [[Кременчук]]
|дата_смерті = 22.10.1937
|місце_смерті = [[Київ]]
|інші_імена =
|громадянство =
|національність = українець
|рід_діяльності = драматичний актор і співак
|роки_діяльності =
|дружина = актриса Персіянова Ганна Іванівна
|діти =
|батьки = Герасим Михайлович Певний — редактор «[[Полтавские губернские ведомости|Полтавських Губернських Відомостей]]»,<br/>Агрипина Тимофіївна Лабинська
|imdb_id =
|провідні_ролі =
|нагороди =
}}
'''Олександр Герасимович Певний''' (* [[1881]], [[Кременчук]] — † [[22 жовтня]] [[1937]], [[Київ]]) — український драматичний актор і співак. Відомий за виступами у [[Театр Миколи Садовського|Театрі Миколи Садовського]] в Києві. Брат режисера і актора [[Певний Микола Герасимович|Миколи Певного]], журналіста і політика [[Певний Петро|Петра Певного]].

== Життєпис ==
Олександр Певний народився у [[1881]] в м. [[Кременчук]].

Акторську діяльність розпочав у Полтавському українському музично-драматичному гуртку. Згодом вступив до Оперного трудового колективу в Полтаві.

З 1906 — в [[Театр Миколи Садовського|театрі М. Садовського]]. «Мав прекрасні сценічні дані — високу струнку постать, гарне обличчя, дзвінкий голос, легку збудливість», — згадував про його роботу в цьому театрі [[Василько Василь Степанович|Василь Василько]].<ref name="Vas">[[Василько Василь Степанович|Василько В.]] Микола Садовський та його театр. К.: 1962. — с. 194</ref>

Працював в театрі Садовського до 1909 року. У 1914 році після того, як театр залишив [[Мар'яненко Іван Олександрович|Іван Мар'яненко]], Садовський знову запросив Олександра Певного в театр на амплуа коханців.<ref name="Vas" />
Працював у цьому театрі також в 1917.

Був одружений з актрисою Ганною Іванівною Персіяновою, з якою мав три доньки: Євгенію (Жовінська), Ірину, Галину і сина В'ячеслава.

Олександр Певний був завідувачем Банкової Палати, а на час арешту (1937) працював старшим бухгалтером Книгокульторгу.

Заарештований 30 травня 1937 органами НКВС УРСР — був безпідставно звинувачений і засуджений військовим трибуналом Київського військового округу 21 серпня 1937 року до розстрілу. Вирок був виконаний 22 жовтня 1937 в м. Києві, в [[Національний історико-меморіальний заповідник «Биківнянські могили»|Биківнянському лісі]], а його дружина Ганна Певна була репресована та вивезена в [[Бірськ]] ([[Башкирія]]), де загинула 1941 року.

Після перегляду кримінальної справи згідно із Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресії» від 17 квітня 1991 О. Г. Певний був реабілітований за висновком Київського військового округу від 30 квітня 1992.

На початку 1990-х в [[Музей Марії Заньковецької в Києві|музеї Марії Заньковецької]] в Києві відбувся пам'ятний вечір, на якому з промовою виступили його наймолодша донька Галина Олександрівна Певна (Догодіна), донька Галини — Ірина Михайлівна Догодіна та племінник [[Богдан Петрович Певний]].<ref>[http://tourist.kharkov.ua/phpbb/viewtopic.php?f=10&t=27820&start=15#p697868 За матеріалами Олени Богданівни Певної]</ref>

== Ролі ==
* Гриць («Ой не ходи, Грицю» М. Старицького)
* Зозуля («Хазяїн» І. Карпенка-Карого)
* Баренд («Загибель „Надії“» [[Герман Геєрманс|Г. Гейєрманса]])
* Вагнер («[[Казка старого млина]]» [[Черкасенко Спиридон Феодосійович|С. Черкасенка]])

Добре грав так звані «салонні» ролі — Граф («Життєйське море» І. Карпенка-Карого).<ref name="Vas" />

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* Ганна Веселовська. Театральні перехрестя Києва 1900-1910-х років. — К.: 2006. — С. 111, 116, 118, 324.
* [http://dyvensvit.org/articles/933.html Юлія Роїк. Лицедійство в Сибіру: сорок років гра із холодом]
* [http://zakarpattya.net.ua/Zmi/78016-Rodyna-Pevnykh.-Povernennia-i-nebuttia Зеновія Шульга. Родина Певних. Повернення з небуття]

[[Категорія:Українські актори]]
[[Категорія:Актори Театру Миколи Садовського]]
[[Категорія:Уродженці Полтави]]
[[Категорія:Репресовані в СРСР]]

title: Певний Олександр Герасимович

Народився: 1881 · Кременчук

Помер: 22 жовтня 1937 · Київ

Національність: українець

Діяльність: драматичний актор і співак

Дружина: актриса Персіянова Ганна Іванівна

Батьки: Герасим Михайлович Певний — редактор «Полтавських Губернських Відомостей», · Агрипина Тимофіївна Лабинська

Брати / сестри: Певний Микола Герасимович


text:
# Демківці (Хмельницький район)
Де́мківці — село в Україні,  у Старокостянтинівській міській громаді Хмельницького району Хмельницької області. До 2020 адміністративно підпорядковувалось Радковецькій сільській раді .

## Історія
Перша документальна згадка про село — 7 грудня 1753 року, - «Кольбушівська транзакція», згідно з якою, село входило до Старокостянтинівської волості, та знаходилось у володіння спадкоємців князів Острозьких. Поблизу села бере початок р. Деревичка - одна з малих річок України, лівий приток р. Случ.
7 (20) листопада 1917 року, відповідно до.Третього Універсалу Української Центральної Ради, увійшло до складу Української Народної Республіки.
12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 727-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Хмельницької області», увійшло до складу Старокостянтинівської міської громади.
19 липня 2020 року, після ліквідації Старокостянтинівського району, село увійшло до Хмельницького району.

title: Демківці (Хмельницький район)

wikitext:
{{Село
| назва           = Демківці
| область         = [[Хмельницька область]]
| район           = [[Хмельницький район]]
| код КОАТУУ      = 6824283203
| висота          = 318
| координати      = {{coord|49|50|30|N|27|15|4|E|scale:30000|display=inline,title}}<ref>[http://weather.in.ua/ua/hmel'nickaja/6517 Погода по населеному пункту на сайті weather.in.ua]</ref>
| lat_deg         = 49|
| lat_min         = 50|
| lat_sec         = 30
| lon_deg         = 27|
| lon_min         = 15|
| lon_sec         = 4
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       = [[1753]]
| поштовий індекс = 31127
| водойма         = р. [[Деревичка|Деревичка]]
| територія       = 1.127
| населення       = 227 <ref>[http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=24.09.2007&rf7571=36780 Облікова картка населеного пункту на сайті Верховної Ради України]</ref>
| щільність       = 201.420
| громада         = [[Старокостянтинівська міська громада]]
| рада            = [[Старокостянтинівська міська рада]]
| телефонний код  = 3854
| адреса          = 31100, Хмельницька обл., Хмельницький р-н., м. Старокостянтинів, вул. К.Острозького,41
}}
'''Де́мківці''' — село в [[Україна|Україні]],  у [[Старокостянтинівська міська громада|Старокостянтинівській міській громаді]] [[Хмельницький район|Хмельницького району]] [[Хмельницька область|Хмельницької області]]. До 2020 адміністративно підпорядковувалось [[Радковецька сільська рада|Радковецькій]] сільській раді .

== Історія ==
Перша документальна згадка про село — 7 грудня 1753 року, - «Кольбушівська транзакція», згідно з якою, село входило до Старокостянтинівської волості, та знаходилось у володіння спадкоємців князів Острозьких. Поблизу села бере початок р. [[Деревичка]] - одна з малих річок України, лівий приток р. [[Случ (притока Горині)|Случ]].

<abbr>7</abbr> [[20 листопада|(20) листопада]] [[1917]] року, відповідно до.[[Третій Універсал Української Центральної Ради|Третього Універсалу Української Центральної Ради]], увійшло до складу [[Українська Народна Республіка|Української Народної Республіки]]<ref>{{Cite web |url=https://static.rada.gov.ua/site/const/universal-3.html |title=(IІІ) УНІВЕРСАЛ УКРАЇНСЬКОЇ ЦЕНТРАЛЬНОЇ РАДИ |website=static.rada.gov.ua |access-date=2025-07-16}}</ref>.

12 червня [[2020]] року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 727-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Хмельницької області», увійшло до складу Старокостянтинівської міської громади.<ref>{{Cite web|title=Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Хмельницької області|url=https://zakon.rada.gov.ua/go/727-2020-р|website=Офіційний вебпортал парламенту України|accessdate=2022-07-15|language=uk}}</ref>

[[19 липня]] [[2020]] року, після ліквідації [[Старокостянтинівський район|Старокостянтинівського району]], село увійшло до Хмельницького району.<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Старокостянтинівський район}}

[[Категорія:Старокостянтинівський район]]
[[Категорія:Села Хмельницької області]]
[[Категорія:Населені пункти Хмельницького району]]

title: село Демківці

Країна: Україна

Область: Хмельницька область

Район: Хмельницький район

Тер. громада: Старокостянтинівська міська громада

title: Основні дані

title: Географічні дані

Водойми: р. Деревичка

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Демківці


text:
# Пол Леонард-Морґан
Пол Леонард-Морґан (англ. Paul Leonard-Morgan; нар. 1974, Шотландія) — шотландський композитор, особливо відомий своїми творами для телебачення та кіно. Він отримав шотландську премію BAFTA за фільм «Роздуми про походження ананаса» (2000), який став його першою роботою до саундтреку до фільму.

## Біографія

### Раннє життя
Мати Леонарда-Морґана була вчителькою музики. У дитинстві він навчився грати на фортепіано, скрипці та диктофоні. Навчався в Королівській шотландській академії музики й драми, яку закінчив у 1995 році зі ступенем бакалавра музикознавства.

### Кар'єра
Перший альбом Леонарда-Морґана, Filmtales, вийшов у 2007 році. У 2006—2011 роках він написав музику до шпигунської драми від BBC «Привиди». 2007 року він працював над документальним фільмом «Джоан Роулінг: Рік з життя», створивши музичний супровід до фільму, в якому авторка працювала над книгою «Гаррі Поттер і смертельні реліквії».
У 2008 році він був обраний Олімпійським комітетом США для написання нового гімну Олімпійської збірної США. Того ж року він також написав музику до телесеріалу Ніла Олівера «Історія Шотландії». 2009 року його партитуру виконав Шотландський симфонічний оркестр Бі-Бі-Сі.
У 2011 році Леонард-Морґан написав саундтрек до науково-фантастичного трилера «Області темряви», а також музику до телесеріалу, знятого за мотивами фільму. У 2012 році він написав музику до науково-фантастичного фільму «Суддя Дредд», за який увійшов до шорт-листа премії World Soundtrack Public Choice Award 2013 року. Також у 2012 році Леонард-Морґан написав музику для черги на атракціон Test Track в Епкоті.
Вперше Леонард-Морґан взяв участь у створенні саундтреків до відеоігор, написавши матеріал для Battlefield Hardline, яка вийшла в березні 2015 року. У травні 2016 року вийшов трейлер гри Warhammer 40,000: Dawn of War III, в якому прозвучала його композиція; гра вийшла у 2017 році з саундтреком Леонарда-Морґана.
Леонард-Морґан став співавтором музики до відеогри Cyberpunk 2077. В інтерв'ю журналу Headliner Magazine про створення музики та саундтреку до гри він сказав: «Писати похмуру музику відносно легко. Писати похмуру музику так, як ніхто раніше не писав, трохи складніше».

## Нагороди
- Шотландська премія BAFTA — найкраща композиція або оригінальний звуковий дизайн за фільм «Роздуми про походження ананаса» (2000)[20]
- Номінація на премію BAFTA за фільм «Занепалі» (2004)
- Номінація на премію Ivor Novello Awards за фільм «Занепалі» (2004)
- Номінація на премію World Soundtrack Awards — Відкриття року за фільм «Області темряви» (2011)[21]
- Номінація на премію «Еммі» в прайм-тайм за видатну музичну композицію до серіалу (оригінальна драматична партитура), за серіал «Області темряви» (2016)[22]

## Вибрана дискографія

### Кіно
| Рік  | Назва                                           | Режисер                          | Студія                   |
| ---- | ----------------------------------------------- | -------------------------------- | ------------------------ |
| 2007 | «Попкорн»                                       | Даррен Пол Фішер                 | Moviehouse Entertainment |
| 2011 | «Області темряви»                               | Ніл Берґер                       | Relativity Media         |
| 2012 | «Суддя Дредд»                                   | Піт Тревіз                       | Lionsgate                |
| 2013 | «Станція шифрування»                            | Каспер Барфод                    | Image Entertainment      |
| 2013 | «Прогулянка з динозаврами»                      | Ніл Найтинґейл Беррі Кук         | 20th Century Fox         |
| 2014 | «Легендарне»                                    | Ерік Стайлз                      |                          |
| 2016 | «Невігласи в космосі»                           | Макс Кестнер                     | One Filmverleih          |
| 2016 | «Сторона Б: Портретна фотографія Ельзи Дорфман» | Еррол Морріс                     |                          |
| 2017 | «Випадковий анархіст»                           | Джон Арчер, Клара Ґлінн          | TVF International        |
| 2018 | «Американська Дарма»                            | Еррол Морріс                     | Utopia                   |
| 2019 | «Людина майбутнього»                            | Нобл Джонс                       | Bleecker Street          |
| 2019 | «Останній подих»                                | Річард да Коста, Алекс Паркінсон |                          |
| 2021 | «Бестселер»                                     | Ліна Росслер                     |                          |
| 2022 | «Джіджі та Нейт»                                | Нік Гемм                         |                          |

### Телебачення
| Рік        | Назва                  | Студія         | Примітки                                                    |
| ---------- | ---------------------- | -------------- | ----------------------------------------------------------- |
| 2004–2005  | «Короткий зміст»       | ITV            | У співпраці з Джоном Е. Кіном                               |
| 2006       | «Галапагос»            | BBC Two        | Телевізійний документальний серіал                          |
| 2006–2011  | «Привиди»              | BBC One        |                                                             |
| 2008       | «Історія Шотландії»    | BBC One        | Телевізійний документальний серіал                          |
| 2012       | «Як виростити планету» | BBC Two        | Телевізійний документальний серіал                          |
| 2012       | «Сокіл»                | Sky Atlantic   | Телевізійний мінісеріал                                     |
| 2012–2016  | «Убивця»               | BBC Two        | Телевізійний мінісеріал                                     |
| 2015–2016  | «Області темряви»      | CBS            |                                                             |
| 2017       | «Вормвуд»              | Netflix        | Телевізійний докудраматичний мінісеріал                     |
| 2017       | «Династія»             | The CW         | Музична тема написана спільно з Біллом Конті та Троєм Никою |
| 2016–т. ч. | «Велика подорож»       | Amazon Studios |                                                             |
| 2020       | «Оповідки з кільця»    | Amazon Studios | У співавторстві з Філіпом Ґлассом                           |
| 2020       | «Кубло»                | BBC One        |                                                             |

### Відеоігри
| Рік  | Назва                             | Студія              | Примітки                                     |
| ---- | --------------------------------- | ------------------- | -------------------------------------------- |
| 2015 | Battlefield Hardline              | Visceral Games      |                                              |
| 2017 | Warhammer 40,000: Dawn of War III | Relic Entertainment |                                              |
| 2020 | Cyberpunk 2077                    | CD Projekt Red      | Укладачі: Марцін Пшибилович та П. Т. Адамчик |

### Соло
| Рік  | Назва     | Примітки         |
| ---- | --------- | ---------------- |
| 2007 | Filmtales | Студійний альбом |

title: Пол Леонард-Морґан

wikitext:
{{Музикант}}

'''Пол Леонард-Морґан''' ({{Lang-en|Paul Leonard-Morgan}}; {{Нар}} [[1974]], [[Шотландія]]) — шотландський [[композитор]], особливо відомий своїми творами для [[телебачення]] та [[кіно]]. Він отримав шотландську премію [[Премія БАФТА у кіно|BAFTA]] за фільм ''«Роздуми про походження ананаса»'' (2000), який став його першою роботою до саундтреку до фільму<ref>{{cite news|title=Scot Scores With New DeNiro Movie's Music|last=Murray|first=Graeme|date=16 березня 2011|work=Daily Star|page=17|quote=It is the latest milestone for BAFTA award-winner Paul Leonard-Morgan who also wrote the music for BBC TV spy series Spooks|language=en}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.imdb.com/title/tt1909336/fullcredits|title=Reflections Upon the Origin of the Pineapple (2000) - IMDb|website=[[IMDb]]|language=en|accessdate=2023-06-13|archivedate=2022-08-01|archiveurl=https://web.archive.org/web/20220801223231/https://www.imdb.com/title/tt1909336/fullcredits}}</ref>.

== Біографія ==

=== Раннє життя ===
Мати Леонарда-Морґана була [[Вчитель музики|вчителькою музики]]. У дитинстві він навчився грати на [[фортепіано]], [[Скрипка|скрипці]] та [[диктофон]]і<ref>{{cite news|url=http://www.reelscotland.com/interview-paul-leonard-morgan-on-scoring-dredd/|title=Interview: Paul Leonard-Morgan on scoring Dredd|first=Jonathan|last=Melville|publisher=ReelScotland|date=18 січня 2013|accessdate=19 листопада 2016|language=en|archiveurl=https://web.archive.org/web/20170421215613/http://www.reelscotland.com/interview-paul-leonard-morgan-on-scoring-dredd/|archivedate=2017-04-21}}</ref>. Навчався в Королівській шотландській академії музики й драми, яку закінчив у 1995 році зі ступенем [[Бакалавр мистецтв|бакалавра музикознавства]]<ref>{{cite news|url=http://www.heraldscotland.com/news/12099552.RSAMD/|title=RSAMD|work=The Herald|date=1995-07-06|accessdate=18 листопада 2016|language=en|archiveurl=https://web.archive.org/web/20201029083004/http://www.heraldscotland.com/news/12099552.RSAMD/|archivedate=2020-10-29}}</ref>.

=== Кар'єра ===
Перший альбом Леонарда-Морґана, Filmtales, вийшов у 2007 році. У 2006—2011 роках він написав музику до шпигунської драми від BBC ''«Привиди»''<ref>Sweeting, Adam (31 January 2008). «Why British composers are calling the tune in Hollywood». ''The Daily Telegraph''. {{Ref-en}} p. 27. <q>The theme is amplified by Paul Leonard-Morgan, creator of the ultra-atmospheric album Filmtales and a regular TV name thanks to his music for series including Spooks, Fallen and Galapagos</q></ref>. 2007 року він працював над документальним фільмом ''«Джоан Роулінг: Рік з життя»'', створивши музичний супровід до фільму, в якому авторка працювала над книгою [[Гаррі Поттер і смертельні реліквії (фільм)|''«Гаррі Поттер і смертельні реліквії»'']]<ref>«Limitless»? I Had Three Weeks to Come Up with the Soundtrack. ''News of the World''. 3 April 2011. {{Ref-en}} p. 9. <q>It's your music on the documentary A Year In The Life Of JK Rowling</q></ref>.

У 2008 році він був обраний Олімпійським комітетом США для написання нового гімну Олімпійської збірної США.<ref>{{cite news|title=Secret City Music Star Set for Global TV Fame; Going for Gold Glasgow composer gets the chance of Olympic glory by creating the US team's anthem|last=Davidson|first=Vicky|date=6 листопада 2007|work=Evening Times|page=16|quote=But now the Bafta-winning Glasgow composer is set to take his compositions on to a world stage after recording the American Olympic team's anthem for the 2008 Beijing Olympics.|language=en}}</ref> Того ж року він також написав музику до телесеріалу Ніла Олівера ''«Історія Шотландії»''<ref>{{cite news|title=REVIEW; Music|last=Bruce|first=Keith|date=1 грудня 2009|work=The Herald|page=17|quote=The BBC's main reason for the concert was to promote the music Paul Leonard Morgan has written for the History of Scotland TV series|language=en}}</ref>. 2009 року його партитуру виконав Шотландський симфонічний оркестр Бі-Бі-Сі<ref>{{cite news|url=https://www.scotsman.com/news/classical-review-bbc-sso-2461652|title=Classical review: BBC SSO|work=The Scotsman|date=30 листопада 2009|accessdate=27 березня 2022|archivedate=2023-03-24|archiveurl=https://web.archive.org/web/20230324005951/https://www.scotsman.com/news/classical-review-bbc-sso-2461652}}</ref>.

У 2011 році Леонард-Морґан написав саундтрек до науково-фантастичного трилера ''[[Області темряви (фільм)|«Області темряви»]]''<ref>{{cite journal|last=Koehler|first=Robert|date=14 березня 2011|title=Film Reviews: Limitless|url=https://variety.com/2011/film/reviews/limitless-1117944818/|journal=[[Variety (magazine)|Variety]]|archiveurl=https://web.archive.org/web/20230405172441/https://variety.com/2011/film/reviews/limitless-1117944818/|archivedate=2023-04-05|accessdate=19 листопада 2016}}</ref><ref>{{cite news|title=Scot Scores With New DeNiro Movie's Music|last=Murray|first=Graeme|date=16 березня 2011|work=Daily Star|page=17|quote=A Scots composer has written the musical score for a new Hollywood movie starring screen Legend Robert De Niro.|language=en}}</ref>, а також музику до телесеріалу, знятого за мотивами фільму. У 2012 році він написав музику до науково-фантастичного фільму ''[[Суддя Дредд (фільм, 2012)|«Суддя Дредд»]]''<ref>{{cite news|url=https://www.theguardian.com/film/filmblog/2012/sep/03/dredd-judge-alex-garland-pete-travis|title=No-nonsense Dredd gives fans nothing to fear|first=Ben|last=Child|work=The Guardian|date=2012-09-03|accessdate=18 листопада 2016|language=en|archivedate=2023-06-03|archiveurl=https://web.archive.org/web/20230603103835/https://www.theguardian.com/film/filmblog/2012/sep/03/dredd-judge-alex-garland-pete-travis}}</ref>, за який увійшов до шорт-листа премії World Soundtrack Public Choice Award 2013 року<ref>{{cite news|title=City composer up for film award|last=Loxton|first=Rachel|date=7 серпня 2013|work=Evening Times|page=3|quote=Paul Leonard-Morgan was shortlisted for World Soundtrack Public Choice Award 2013 for the music he  composed for the film Dredd.|language=en}}</ref>. Також у 2012 році Леонард-Морґан написав музику для черги на атракціон Test Track в Епкоті<ref>{{Cite web|last=Heaton|first=Dan|date=2018-06-21|title=45. Composer Paul Leonard-Morgan on Creating the Score for Test Track|url=https://tomorrowsociety.com/paul-leonard-morgan-test-track-podcast/|access-date=2023-01-20|website=Tomorrow Society|language=en|archivedate=2022-10-22|archiveurl=https://web.archive.org/web/20221022204707/https://tomorrowsociety.com/paul-leonard-morgan-test-track-podcast/}}</ref>.

Вперше Леонард-Морґан взяв участь у створенні саундтреків до відеоігор, написавши матеріал для ''[[Battlefield Hardline]]'', яка вийшла в березні 2015 року<ref>{{cite news|url=http://www.m-magazine.co.uk/features/interviews/interview-paul-leonard-morgan/|title=Interview: Paul Leonard-Morgan|work=M Magazine|publisher=PRS for Music|date=25 серпня 2014|accessdate=20 листопада 2016|language=en|archivedate=2016-11-21|archiveurl=https://web.archive.org/web/20161121110330/http://www.m-magazine.co.uk/features/interviews/interview-paul-leonard-morgan/}}</ref><ref>{{cite news|url=http://www.classicalmpr.org/story/2015/04/24/paul-leonard-morgan-battlefield-hardline-interview|title=Interview: 'Battlefield: Hardline' composer Paul Leonard-Morgan|first=Garrett|last=Tiedemann|website=ClassicalMPR|publisher=Minnesota Public Radio|date=24 квітня 2015|accessdate=2016-11-20|language=en|archivedate=2022-05-24|archiveurl=https://web.archive.org/web/20220524081646/https://www.yourclassical.org/story/2015/04/24/paul-leonard-morgan-battlefield-hardline-interview}}</ref>. У травні 2016 року вийшов трейлер гри ''Warhammer 40,000: Dawn of War III'', в якому прозвучала його композиція<ref>{{cite news|url=https://www.scotsman.com/business/glasgow-studio-wades-battle-warhammer-trailer-1476957|title=Glasgow studio wades into battle with Warhammer trailer|first=Gareth|last=Mackie|work=The Scotsman|date=10 травня 2016|accessdate=27 березня 2022|language=en|archivedate=2022-07-07|archiveurl=https://web.archive.org/web/20220707101915/https://www.scotsman.com/business/glasgow-studio-wades-battle-warhammer-trailer-1476957}}</ref>; гра вийшла у 2017 році з саундтреком Леонарда-Морґана<ref>{{cite web|url=https://community.dawnofwar.com/discussion/8651/live-with-dawn-of-war-iii-composer-paul-leonard-morgan|title=Live Interview with Dawn of War III Composer Paul Leonard-Morgan|date=19 жовтня 2016|accessdate=23 грудня 2016|archivedate=2016-12-24|archiveurl=https://web.archive.org/web/20161224030124/https://community.dawnofwar.com/discussion/8651/live-with-dawn-of-war-iii-composer-paul-leonard-morgan}}</ref>.

Леонард-Морґан став співавтором музики до відеогри ''[[Cyberpunk 2077]]''. В інтерв'ю журналу Headliner Magazine про створення музики та саундтреку до гри він сказав: «Писати похмуру музику відносно легко. Писати похмуру музику так, як ніхто раніше не писав, трохи складніше»<ref>{{cite web|title=Cyberpunk 2077: Inside the Score|url=https://headlinermagazine.net/gaming/cyberpunk-2077-inside-the-score.html|website=Headliner Magazine|access-date=13 липня 2021|language=en|archivedate=2022-02-28|archiveurl=https://web.archive.org/web/20220228165629/https://headlinermagazine.net/gaming/cyberpunk-2077-inside-the-score.html}}</ref>.

== Нагороди ==

* Шотландська [[Британська академія телебачення та кіномистецтва|премія BAFTA]] — найкраща композиція або оригінальний звуковий дизайн за фільм ''«Роздуми про походження ананаса»'' (2000)<ref>{{cite news|url=http://www.heraldscotland.com/news/12228980.From_the_East_End_to_top_Scots_award__via_Tinsel_Town_Former_soap_star_rewarded_with_Bafta_for_her_television_directorial_debut/|title=From the East End to top Scots award, via Tinsel Town Former soap star rewarded with Bafta for her television directorial debut|work=The Herald|date=27 листопада 2000|accessdate=19 листопада 2016|language=en|archivedate=2016-11-20|archiveurl=https://web.archive.org/web/20161120003753/http://www.heraldscotland.com/news/12228980.From_the_East_End_to_top_Scots_award__via_Tinsel_Town_Former_soap_star_rewarded_with_Bafta_for_her_television_directorial_debut/}}</ref>
* Номінація на [[Премія BAFTA|премію BAFTA]] за фільм ''«Занепалі»'' (2004)
* Номінація на премію Ivor Novello Awards за фільм ''«Занепалі»'' (2004)
* Номінація на премію World Soundtrack Awards — Відкриття року за фільм ''[[Області темряви (фільм)|«Області темряви»]]'' (2011)<ref>{{cite web|url=https://www.worldsoundtrackawards.com/en/news/wsa-discovery-of-the-year-nominees-announced/07-09-2011/1358|title=WSA Discovery of the Year nominees announced|website=WorldSoundtrackAwards|url-status=dead|language=en|archivedate=2020-10-29|archiveurl=https://web.archive.org/web/20201029165254/https://www.worldsoundtrackawards.com/en/news/wsa-discovery-of-the-year-nominees-announced/07-09-2011/1358|accessdate=2023-06-13}}</ref>
* Номінація на [[Еммі (нагорода)|премію «Еммі»]] в прайм-тайм за видатну музичну композицію до серіалу (оригінальна драматична [[партитура]]), за серіал ''[[Області темряви (телесеріал)|«Області темряви»]]'' (2016)<ref>{{Cite web|url=https://www.emmys.com/bios/paul-leonard-morgan|title=Paul Leonard-Morgan|website=[[Еммі (нагорода)|Emmyss]]|language=en|accessdate=2023-06-13|archivedate=2022-07-02|archiveurl=https://web.archive.org/web/20220702084404/https://www.emmys.com/bios/paul-leonard-morgan}}</ref>

== Вибрана дискографія ==

=== Кіно ===
{| class="wikitable"
!Рік
!Назва
!Режисер
!Студія
|-
|2007
|''[[Попкорн (фільм)|«Попкорн»]]''
|Даррен Пол Фішер
|Moviehouse Entertainment
|-
|2011
|''[[Області темряви (фільм)|«Області темряви»]]''
|Ніл Берґер
|[[Relativity Media]]
|-
|2012
|''[[Суддя Дредд (фільм, 2012)|«Суддя Дредд»]]''
|Піт Тревіз
|[[Lionsgate]]
|-
|2013
|''«Станція шифрування»''
|Каспер Барфод
|Image Entertainment
|-
|2013
|''«Прогулянка з динозаврами»''
|Ніл Найтинґейл Беррі Кук
|[[20th Century Fox]]
|-
|2014
|''«Легендарне»''
|Ерік Стайлз
|
|-
| rowspan="2" |2016
|''«Невігласи в космосі»''
|Макс Кестнер
|One Filmverleih
|-
|''«Сторона Б: Портретна фотографія Ельзи Дорфман»''
|Еррол Морріс
|
|-
|2017
|''«Випадковий анархіст»''
|Джон Арчер, Клара Ґлінн
|TVF International
|-
|2018
|''«Американська Дарма»''
|Еррол Морріс
|[[Utopia]]
|-
| rowspan="2" |2019
|''[[Людина майбутнього (фільм)|«Людина майбутнього»]]''
|Нобл Джонс
|Bleecker Street
|-
|''«Останній подих»''
|Річард да Коста, Алекс Паркінсон
|
|-
|2021
|''[[Бестселер (фільм, 2021)|«Бестселер»]]''
|Ліна Росслер
|
|-
|2022
|''«Джіджі та Нейт»''
|Нік Гемм
|
|}

=== Телебачення ===
{| class="wikitable"
!Рік
!Назва
!Студія
!Примітки
|-
|2004–2005
|''«Короткий зміст»''
|[[ITV]]
|У співпраці з Джоном Е. Кіном
|-
|2006
|''«Галапагос»''
|[[BBC Two]]
|Телевізійний документальний серіал
|-
|2006–2011
|''«Привиди»''
|[[BBC One]]
|
|-
|2008
|''«Історія Шотландії»''
|[[BBC One]]
|Телевізійний документальний серіал
|-
|2012
|''«Як виростити планету»''
|[[BBC Two]]
|Телевізійний документальний серіал
|-
|2012
|''«Сокіл»''
|Sky Atlantic
|Телевізійний мінісеріал
|-
|2012–2016
|''«Убивця»''
|[[BBC Two]]
|Телевізійний мінісеріал
|-
|2015–2016
|''[[Області темряви (телесеріал)|«Області темряви»]]''
|[[CBS]]
|
|-
|2017
|''«Вормвуд»''
|[[Netflix]]
|Телевізійний докудраматичний мінісеріал
|-
|2017
|''[[Династія (телесеріал, 2017)|«Династія»]]''
|[[The CW]]
|Музична тема написана спільно з Біллом Конті та Троєм Никою
|-
|2016–{{Т.ч.}}
|''[[The Grand Tour|«Велика подорож»]]''
|[[Amazon Studios]]
|
|-
| rowspan="2" |2020
|''[[Оповідки з кільця|«Оповідки з кільця»]]''
|[[Amazon Studios]]
|У співавторстві з Філіпом Ґлассом
|-
|''«Кубло»''
|[[BBC One]]
|
|}

=== Відеоігри ===
{| class="wikitable"
!Рік
!Назва
!Студія
!Примітки
|-
|2015
|''[[Battlefield Hardline]]''
|[[Visceral Games]]
|
|-
|2017
|''Warhammer 40,000: Dawn of War III''
|Relic Entertainment
|
|-
|2020
|''[[Cyberpunk 2077]]''
|[[CD Projekt Red]]
|Укладачі: [[Марцін Пшибилович]] та П. Т. Адамчик
|}

=== Соло ===
{| class="wikitable"
!Рік
!Назва
!Примітки
|-
|2007
|''Filmtales''
|Студійний альбом
|}

== Примітки ==
{{Примітки|2}}

== Посилання ==

* {{Official|http://paulleonardmorgan.com/|Офіційний вебсайт}} {{Ref-en}}
* [https://www.rcs.ac.uk/alumni/paul-leonard-morgan/ Профіль] на сайті Royal Conservatoire of Scotland {{Ref-en}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Музиканти Atlantic Records]]
[[Категорія:Музиканти Hollywood Records]]
[[Категорія:Народились 1974]]

title: Основна інформація

Дата народження: березень 1974

Місце народження: Кент, Англія, Велика Британія

Роки активності: 1997 — тепер. час

Громадянство: Велика Британія

Професії: композитор, DJ producer

Освіта: Королівська консерваторія Шотландіїd


text:
# Арупяе
А́рупяе (ест. Arupää küla) — село в Естонії, у волості Тарту повіту Тартумаа.

## Населення
Чисельність населення на 31 грудня 2011 року становила 28 осіб.

title: Арупяе

wikitext:
{{Населений пункт Естонії
 |статус                  = [[село]]
 |назва                   = Арупяе
 |оригінальна назва       = Arupää küla
 |герб                    =
 |прапор                  =
 |опис герба              =
 |опис прапора            =
 |ширина герба            =
 |ширина прапора          =
 |зображення              =
 |зображення_розмір       =
 |зображення_підпис       =
  |lat_dir = N|lat_deg = 58|lat_min =  26|lat_sec = 51
  |lon_dir = E|lon_deg = 26|lon_min =  50|lon_sec = 41
  |CoordAddon             =
  |CoordScale             =
 |розмір карти країни     =
 |розмір карти регіону    =
 |розмір карти району     =
 |position                =
 |повіт                   = [[Тартумаа]]
 |волость                 = [[Тарту (волость)|Тарту]]
 |підпорядкування         =
 |вид общини              =
 |община                  =
 |карта країни            =
 |карта регіону           =
 |карта району            =
 |внутрішній поділ        =
 |вид голови              =
 |голова                  =
 |дата заснування         =
 |рік заснування          =
 |перша згадка            =
 |попередні назви         =
 |статус з                =
 |площа                   =
 |вид висоти              =
 |висота центру НП        =
 |клімат                  =
 |офіційна мова           =
 |офіційна мова-ref       =
  |населення              = 28
  |рік перепису           = (31.12.2011)<ref name="lp1">{{Rahvastik2011}}</ref>
  |густота населення      =
  |агломерація            =
  |національний склад     =
  |конфесійний склад      =
  |катойконім             =
 |часовий пояс            = +2
 |DST                     = +1
 |телефонний код          =
 |поштовий індекс         = 60504
 |поштові індекси         =
 |автомобільний код       =
 |цифровий ідентифікатор  = 1383
 |категорія в Commons     =
 |назва для Commons       =
 |сайт                    =
 |мова сайту              =
 |мова сайту 2            =
 |мова сайту 3            =
 |мова сайту 4            =
 |мова сайту 5            =
 |add1n                   =
 |add1                    =
 |add2n                   =
 |add2                    =
 |add3n                   =
 |add3                    =
}}
'''А́рупяе''' ({{lang-et|Arupää küla}}) — [[село]] в [[Естонія|Естонії]], у волості [[Тарту (волость)|Тарту]] повіту [[Тартумаа]].

== Населення ==
Чисельність населення на [[31 грудня]] [[2011]] року становила 28 осіб<ref name="lp1" />.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Rahvastik2011}}

== Посилання ==
* [http://www.tartuvv.ee/ Офіційний сайт волості Тарту] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180225205323/http://tartuvv.ee/ |date=25 лютого 2018 }} {{ref-et}}

{{Портали|Географія|Естонія}}

{{Estonia-geo-stub}}
{{Волость Тарту}}

[[Категорія:Волость Тарту]]
[[Категорія:Села Тартумаа]]

Країна: Естонія

Повіт: Тартумаа

Волость: Тарту

Часовий пояс: UTC+2, влітку UTC+3


text:
# Герб Коростишева
Герб Корости́шева — офіційний геральдичний символ міста Коростишева, районного центру Житомирської області, затверджений 26 квітня 2000 рішенням XIV сесії Коростишівської міської ради XXIII скликання.

## Опис герба
У червоному полі срібна хоругва з трьома косицями, над якою срібний хрест. Сучасний герб реконструйовано за символом Коростишева з 1779 p., в якому фігурував шляхетський знак Радван, котрим користувалися тогочасні власники міста Олізари.

title: Герб Коростишева

wikitext:
{{Картка герба
|назва              = Герб Коростишева
|зображення         = Korostyshiv coat of arms.svg
|зображення_розмір  = 200
|середній           =
|середній_розмір    =
|середній_підпис    =
|малий              =
|малий_розмір       =
|малий_підпис       =
|зображення2        =
|зображення2_розмір =
|зображення2_підпис =
|зображення3        =
|зображення3_розмір =
|зображення3_підпис =
|носій              = [[Коростишів]]
|дата_затвердження  = [[26 квітня]] [[2000]]
|нашоломник         =
|корона             =
|шолом              =
|щит                = [[Французький щит]]
|щитотримачі        =
|основа             =
|девіз              =
|ордени             =
|інші_елементи      =
|ранні_версії       =
|використання       =
}}

'''Герб Корости́шева''' — офіційний геральдичний символ міста Коростишева, районного центру [[Житомирська область|Житомирської області]], затверджений [[26 квітня]] [[2000]] рішенням XIV сесії Коростишівської міської ради XXIII скликання.

== Опис герба ==
У червоному полі срібна [[хоругва]] з трьома косицями, над якою срібний [[хрест]]. Сучасний герб реконструйовано за символом Коростишева з [[1779]] p., в якому фігурував шляхетський знак [[Радван (герб)|Радван]], котрим користувалися тогочасні власники міста [[Олізар]]и.

== Див. також ==
* [[Прапор Коростишева]]
* [[Коростишів]]

== Джерела ==
* ''Ґречило А.'' Герби та прапори міст і сіл України, Т.1.

== Посилання ==
* [http://www.heraldry.com.ua/index.php3?lang=U&context=info&id=2868#verh Українська геральдика] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160306035815/http://www.heraldry.com.ua/index.php3?lang=U&context=info&id=2868#verh |date=6 березня 2016 }}

{{Герби районних центрів Житомирської області}}

[[Категорія:Герби міст Житомирської області|Коростишів]]
[[Категорія:Коростишів]]

title: Деталі

Носій: Коростишів

Затверджений: 26 квітня 2000

Щит: Французький щит


text:
# Коваленко Андрій Володимирович (політик)
Андрі́й Володи́мирович Ковале́нко (нар. 2 січня 1949, Мліїв, Городищенський район) — голова ради та виконкому Крюківської районної ради Кременчука, 2005 — почесний громадянин Кременчука, член ПРУ. Нагороджений орденом «За заслуги» 3 та 2 ступенів, грамотою ВР України, подякою Президента, почесною грамотою Полтавської обласної ради та облдержадміністрації, двома почесними грамотами ЦК Профспілки працівників державних установ, орденом УПЦ МП «Різдва Христового».

## Життєпис
Батько його був залізничником, мати — колгоспницею. Дружина займається приватним підприємництвом, у родини двоє дочок.
У 1968—1970 роках служив у радянській армії. З 1971 року працював начальником локомотивного депо в установі Н-240 МВС СРСР міста Івдель Свердловської області, помічником машиніста, машиністом.
Закінчив Кременчуцький технікум залізничного транспорту, 1981 року — Харківський інститут інженерів залізничного транспорту, спеціалізація «тепловози та тепловозне господарство».
З 1985 року працював заступником начальника локомотивного депо Кременчуцької станції, був секретарем парткому локомотивного депо та кременчуцького залізничного вузла.
З 1988 — голова ради та виконкому Крюківської районної ради Кременчука.

## Джерело
- Офіційна Україна. Довідка [Архівовано 4 Березня 2016 у Wayback Machine.]

wikitext:
{{ПІП}}
{{Особа}}
'''Андрі́й Володи́мирович Ковале́нко''' ({{нар}} {{ДН|2|1|1949}}, [[Мліїв]], [[Городищенський район]]) — голова ради та виконкому Крюківської районної ради Кременчука, 2005 — [[почесний громадянин Кременчука]], член [[Партія регіонів|ПРУ]]. Нагороджений орденом «За заслуги» 3 та 2 ступенів, грамотою ВР України, подякою Президента, почесною грамотою Полтавської обласної ради та облдержадміністрації, двома почесними грамотами ЦК Профспілки працівників державних установ, орденом УПЦ МП «Різдва Христового».

== Життєпис ==
Батько його був залізничником, мати — колгоспницею. Дружина займається приватним підприємництвом, у родини двоє дочок.

У 1968—1970 роках служив у радянській армії. З 1971 року працював начальником локомотивного депо в установі Н-240 МВС СРСР міста [[Івдель]] Свердловської області, помічником машиніста, машиністом.

Закінчив [[Кременчуцький технікум залізничного транспорту]], 1981 року — [[Українська державна академія залізничного транспорту|Харківський інститут інженерів залізничного транспорту]], спеціалізація «тепловози та тепловозне господарство».

З 1985 року працював заступником начальника локомотивного депо Кременчуцької станції, був секретарем парткому локомотивного депо та кременчуцького залізничного вузла.

З 1988 — голова ради та виконкому [[Крюківський район (Кременчук)|Крюківської районної ради]] [[Кременчук]]а.

== Джерело ==
* [http://dovidka.com.ua/user/?code=122273 Офіційна Україна. Довідка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304231530/http://dovidka.com.ua/user/?code=122273 |date=4 Березня 2016 }}

{{ac}}
{{Почесні громадяни Кременчука}}

[[Категорія:Члени Партії регіонів]]

title: Коваленко Андрій Володимирович

Народився: 2 січня 1949 (76 років) · Мліїв, Городищенський район, Київська область, Українська РСР, СРСР

Країна: СРСР · Україна

Діяльність: політик

Alma mater: УкрДУЗТ

Партія: Партія регіонів

Нагороди: Почесні громадяни Кременчука


text:
# Одностатеві шлюби в Аргентині
Право одностатевим парам ставати до шлюбу в Аргентині було надано 22 липня 2010 року, про що було оголошено в офіційному урядовому віснику.

## Історія прийняття закону
Ще у 2002 році Буенос-Айрес став першим містом Латинської Америки, що легалізувало одностатеві цивільні союзи. Потім до нього приєднались ще чотири аргентинських міста. У серпні 2008 року на федеральному рівні в Аргентині також було ухвалено закон, за яким одностатеві пари здобули право вимагати пенсію за свого померлого партнера.

### Судові процеси за право на шлюб
13 листопада 2009 року муніципальний суд Буенос-Айреса видав дозвіл на укладення шлюбу гомосексуальній парі — Хосе Марії ді Бельйо (ісп. Jose Maria Di Bello) та Алексу Фрейре (ісп. Alex Freyre), незважаючи на державну політику Аргентини, що визначала шлюб як союз чоловіка й жінки. Весілля було заплановано на 1 грудня 2009 року, однак федеральний суд тимчасово заблокував рішення муніципального судді Буенос-Айреса та призупинив підготовку весільних заходів. Почалась ціла серія судових процесів. 28 грудня пара, однак, все ж змогла укласти шлюб у місті Ушуая (столиця провінції Вогняна земля).
У березні та квітні 2010 року судового дозволу на укладення шлюбу домоглись ще дві одностатеві пари — Деміан Бернат (ісп. Damian Bernath) і Хорхе Салазар (ісп. Jorge Salazar), а також Норма Кастильйо (ісп. Norma Castillo) і Рамона Аревало (ісп. Ramona Arevalo). При цьому за два тижні шлюб Берната і Салазара було скасовнано рішенням федерального суду.
До липня 2010 року в Аргентині було укладено вже 8 одностатевих шлюбів. У кожному з восьми випадків дозвіл на шлюб було отримано в судовому порядку, спираючись на те, що в конституції Аргентини не міститься однозначних вказівок на те, що шлюб — це винятково союз чоловіка й жінки. До того часу в Сенаті вже розглядався законопроєкт щодо одностатевих шлюбів.

### Розробка та ухвала закону
Законопроєкт було схвалено Палатою депутатів 5 травня 2010 року й Сенатом 15 липня 2010 року. Представники місцевої Римо-католицької церкви зажадали від Сенату провести у країні референдум з питання одностатевих шлюбів. Однак, запит було відхилено Сенатом.
Президент Крістіна Фернандес де Кіршнер підписала законопроєкт 21 липня 2010 року. Таким чином, Аргентина стала першою латиноамериканською та десятою у світі країною, що легалізувала одностатеві шлюби.
Після прийняття закону про одностатеві шлюби консервативна група «Федеральна родинна мережа» почала збирати підписи з вимогами щодо його скасування. Координатор мережі Хуан Пабло Берардуччі (ісп. Juan Pablo Berarducci) мав намір зібрати 500 тисяч підписів до липня 2011 року.

### Позиція церкви
Напередодні голосування в конгресі кардинал Хорхе Бергольйо, архієпископ Буенос-Айреса, назвав законопроєкт «руйнівною атакою на Божественний задум» й зібрав 60 000 маніфестантів на знак протесту. Суперечки з питання про шлюбне рівноправ'я виявили прірву між церковними лідерами та більшістю населення. Попри те що Аргентина католицька країна, лише 22 % населення регулярно відвідує меси.
Так, президент Аргентини Кіршнер заявила:
|  | Отці церкви подають це як наступ на мораль та релігію й загрозу природному стану речей, натомість ми маємо справу з реальністю такою як вона є. Позбавити меншини їхніх прав було би порушенням демократії |

.

## Статистика
Перший одностатевий шлюб після прийняття закону було укладено 13 серпня 2010 року. Першим офіційним одностатевим подружжям мали стати 60-річний актор Ернесто Родрігес Ларресе (ісп. Ernesto Rodriguez Larrese) та його 61-річний партнер Алехандро Ванеллі (ісп. Alejandro Vanelli). Однак, як з'ясувалось згодом, першою одностатевою парою, що скористалась новим законом, стали 54-річний Хуан Карлос Наварро (ісп. Juan Carlos Navarro) і 65-річний Мігель Анхель Калефато (ісп. Miguel Angel Calefato), які уклали шлюб двома годинами раніше у провінційному містечку Сантьяго-дель-Естеро.
Упродовж першого місяця чинності закону до шлюбу стали 72 пари чоловіків і 31 жіноча пара; окрім того, на розгляді знаходиться як мінімум 300 заяв від одностатевих пар, що бажають всиновити дитину. Середній вік чоловіків, які уклали шлюб, становить 57 років, майже всі ці пари прожили разом по 10 і більше років.
За перший рік легалізації одностатевих шлюбів (з липня 2010 року до липня 2011 року) своїм правом на шлюбний союз скористалось 2 697 одностатевих пар, із них 60 % — чоловічих та 40 % — жіночих. Одностатеві шлюби були укладені у всіх без винятку аргентинських провінціях.
Перше розлучення було зафіксовано у червні 2011 року.

title: Одностатеві шлюби в Аргентині

wikitext:
[[Файл:Enactment of the Egalitarian marriage law.jpg|thumb|Президентка Аргентини [[Крістіна Фернандес де Кіршнер]] ставить свій підпис на законопроєкті]]
'''Право одностатевим парам ставати до шлюбу в [[Аргентина|Аргентині]]''' було надано [[22 липня]] [[2010]] року, про що було оголошено в офіційному урядовому віснику.<ref>[http://www.nexo.org/archivos/Ley-matrimonio-civil-boletin-oficial.pdf Boletin oficial de la Republica Argentina] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110727000000/https://web.archive.org/web/20110727122600/http://www.nexo.org/archivos/Ley-matrimonio-civil-boletin-oficial.pdf |date=27 липня 2011 }} {{ref-es}}</ref><ref>[http://www.primeraedicionweb.com.ar/nota/digital/22741/se-publico-en-el-boletin-oficial-la-ley-de-matrimonio-homosexual.html Se publicó en el Boletín Oficial la ley de matrimonio homosexual] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110706000000/https://web.archive.org/web/20110706082115/http://www.primeraedicionweb.com.ar/nota/digital/22741/se-publico-en-el-boletin-oficial-la-ley-de-matrimonio-homosexual.html |date=6 липня 2011 }} {{ref-es}}</ref><ref>[http://gay.ru/news/rainbow/2010/07/22-18574.htm Аргентина легалізувала гей-шлюби. На черзі — Уругвай і Парагвай?] // Gay.ru, 22.07.2010</ref>

== Історія прийняття закону ==
Ще у [[2002]] році [[Буенос-Айрес]] став першим містом [[Латинська Америка|Латинської Америки]], що легалізувало [[Цивільне партнерство|одностатеві цивільні союзи]]. Потім до нього приєднались ще чотири аргентинських міста. У серпні [[2008]] року на федеральному рівні в Аргентині також було ухвалено закон, за яким одностатеві пари здобули право вимагати пенсію за свого померлого партнера.<ref>[http://www.gay.ru/news/rainbow/2008/08/20-13677.htm Буенос-Айрес. Геї домоглись пенсії по смерті партнера] // Gay.ru, 20.08.2008</ref>

=== Судові процеси за право на шлюб ===
[[13 листопада]] 2009 року муніципальний суд [[Буенос-Айрес]]а видав дозвіл на укладення шлюбу гомосексуальній парі — Хосе Марії ді Бельйо ({{lang-es|Jose Maria Di Bello}}) та Алексу Фрейре ({{lang-es|Alex Freyre}}), незважаючи на державну політику Аргентини, що визначала шлюб як союз чоловіка й жінки.<ref>[http://www.reuters.com/article/lifestyleMolt/idUSTRE5AC32X20091113 Argentine judge allows gay wedding in legal first] // [[Рейтер|Reuters]], 13.11.2009 {{ref-en}}</ref> Весілля було заплановано на [[1 грудня]] 2009 року, однак федеральний суд тимчасово заблокував рішення муніципального судді Буенос-Айреса та призупинив підготовку весільних заходів.<ref name="Reuters 2009">[http://www.reuters.com/article/idUSTRE5BR3P520091228 Argentine couple holds first Latin America gay wedding] // [[Рейтер|Reuters]], 28.12.2009 {{ref-en}}</ref><ref>[http://www.gay.ru/news/rainbow/2009/12/01-16866.htm В Аргентині заборонили перше латиноамериканське гей-весілля] // Gay.ru, 01.12.2009</ref> Почалась ціла серія судових процесів. [[28 грудня]] пара, однак, все ж змогла укласти шлюб у місті [[Ушуая]] (столиця [[Вогняна Земля, Антарктида та острови Південної Атлантики|провінції Вогняна земля]]).<ref name="Reuters 2009" /><ref>[http://www.gay.ru/news/rainbow/2009/12/29-17093.htm В Аргентині відгуляли перше латиноамериканське гей-весілля] // Gay.ru, 29.12.2009</ref>

У березні та квітні [[2010]] року судового дозволу на укладення шлюбу домоглись ще дві одностатеві пари — Деміан Бернат ({{lang-es|Damian Bernath}}) і Хорхе Салазар ({{lang-es|Jorge Salazar}}), а також Норма Кастильйо ({{lang-es|Norma Castillo}}) і Рамона Аревало ({{lang-es|Ramona Arevalo}}).<ref>[http://www.gay.ru/news/rainbow/2010/03/06-17558.htm В Аргентині уклала шлюб друга гей-пара, домігшись цього права через суд] // Gay.ru, 06.03.2010</ref><ref>[http://www.gay.ru/news/rainbow/2010/04/14-17821.htm В Аргентині одружились 67-річні лесбійки] // Gay.ru, 14.04.2010</ref> При цьому за два тижні шлюб Берната і Салазара було скасовнано рішенням федерального суду.<ref>[http://gay.ru/news/rainbow/2010/03/14-17627.htm Суд скасував один з двох укладених в Аргентині гей-шлюбів] // Gay.ru, 14.03.2010</ref>

До липня 2010 року в Аргентині було укладено вже 8 одностатевих шлюбів. У кожному з восьми випадків дозвіл на шлюб було отримано в судовому порядку, спираючись на те, що в [[Конституція Аргентини|конституції Аргентини]] не міститься однозначних вказівок на те, що шлюб — це винятково союз чоловіка й жінки. До того часу в [[Сенат Аргентини|Сенаті]] вже розглядався законопроєкт щодо одностатевих шлюбів.<ref name="8 пар">[http://www.gay.ru/news/rainbow/2010/07/03-18434.htm В Аргентині уклала шлюб восьма одностатева пара, а проект з їхньої легалізації розглядається у Сенаті] // Gay.ru, 03.07.2010</ref>

=== Розробка та ухвала закону ===
Законопроєкт було схвалено Палатою депутатів [[5 травня]] 2010 року<ref>[http://www.buenosairesherald.com/article/32477/lower-house-votes-in-favour-of-samesex-marriage-allows-adoption Lower House votes in favour of same-sex marriage, allows adoption] // Buenos Aires Herold, 05.05.2010 {{ref-en}}</ref> й Сенатом [[15 липня]] 2010 року.<ref>[http://www.washingtontimes.com/news/2010/jul/15/argentina-legalizes-gay-marriage-historic-vote/ Argentina legalizes gay marriage in historic vote] // The Washington Times, 15.07.2010 {{ref-en}}</ref><ref>[http://www.welt.de/politik/ausland/article8477800/Argentinien-fuehrt-Homo-Ehe-ein-die-Kirche-tobt.html Argentinien führt Homo-Ehe ein — die Kirche tobt] // Welt Online, 15.07.2010 {{ref-de}}</ref> Представники місцевої [[Римо-католицька церква|Римо-католицької церкви]] зажадали від Сенату провести у країні [[референдум]] з питання одностатевих шлюбів. Однак, запит було відхилено Сенатом.<ref name="8 пар" />

Президент [[Крістіна Фернандес де Кіршнер]] підписала законопроєкт [[21 липня]] 2010 року.<ref>[http://www.buenosairesherald.com/article/39943/cfk-enacts-samesex-marriage-law-says-we-live-in-a-more-equal-society CFK enacts same-sex marriage law, says 'we live in a more equal society'] // Buenos Aires Herold, 21.07.2010 {{ref-en}}</ref><ref>[http://momento24.com/en/2010/07/21/cristina-formalized-the-gay-marriage-law/ Cristina formalized the gay marriage law] {{Webarchive|url=https://archive.today/20120710081117/momento24.com/en/2010/07/21/cristina-formalized-the-gay-marriage-law/ |date=10 липня 2012 }} // M24 Digital {{ref-en}}</ref> Таким чином, Аргентина стала першою латиноамериканською та десятою у світі країною, що легалізувала одностатеві шлюби.<ref>[http://seattletimes.nwsource.com/html/nationworld/2012368514_argentina16.html Argentina becomes second nation in Americas to legalize gay marriage] // The Seattle Times, 15.07.2010 {{ref-en}}</ref><ref>[http://www.time.com/time/world/article/0,8599,2005678,00.html A Brief History Of International Gay Marriage] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140813110846/http://content.time.com/time/world/article/0,8599,2005678,00.html |date=2014-08-13 }} // Time World, 22.07.2010 {{ref-en}}</ref>

Після прийняття закону про одностатеві шлюби консервативна група «Федеральна родинна мережа» почала збирати підписи з вимогами щодо його скасування. Координатор мережі Хуан Пабло Берардуччі ({{lang-es|Juan Pablo Berarducci}}) мав намір зібрати 500 тисяч підписів до липня [[2011]] року.<ref>[http://www.gay.ru/news/rainbow/2011/03/21-20355.htm В Аргентині намагаються скасувати закон про гей-шлюби] // Gay.ru, 21.03.2011</ref>

=== Позиція церкви ===
Напередодні голосування в конгресі кардинал [[Хорхе Бергольйо]], архієпископ Буенос-Айреса, назвав законопроєкт «руйнівною атакою на Божественний задум» й зібрав 60 000 маніфестантів на знак протесту. Суперечки з питання про шлюбне рівноправ'я виявили прірву між церковними лідерами та більшістю населення. Попри те що Аргентина католицька країна, лише 22 % населення регулярно відвідує меси.

Так, президент Аргентини Кіршнер заявила<ref>[http://www.globalpost.com/dispatch/news/regions/americas/argentina/111018/same-sex-marriage-legal-argentina-ready-fight-equali Same-sex marriage legal, Argentinians ready to fight for full equality]. // The Global Post, 19.10.2011</ref>:
{{Цитата|Отці церкви подають це як наступ на мораль та релігію й загрозу природному стану речей, натомість ми маємо справу з реальністю такою як вона є. Позбавити меншини їхніх прав було би порушенням демократії}}.

== Статистика ==
Перший одностатевий шлюб після прийняття закону було укладено [[13 серпня]] 2010 року. Першим офіційним одностатевим подружжям мали стати 60-річний актор Ернесто Родрігес Ларресе ({{lang-es|Ernesto Rodriguez Larrese}}) та його 61-річний партнер Алехандро Ванеллі ({{lang-es|Alejandro Vanelli}}).<ref>[http://sify.com/news/first-gay-marriage-in-argentina-news-international-kh4xObihjea.html First gay marriage in Argentina] // sify news, 30.07.2010 {{ref-en}}</ref><ref>[http://www.gay.ru/news/rainbow/2010/07/18-18540.htm Перший одностатевий шлюб в Аргентині укладе гей-пара, що прожила разом 34 роки] // Gay.ru, 18.07.2010</ref> Однак, як з'ясувалось згодом, першою одностатевою парою, що скористалась новим законом, стали 54-річний Хуан Карлос Наварро ({{lang-es|Juan Carlos Navarro}}) і 65-річний Мігель Анхель Калефато ({{lang-es|Miguel Angel Calefato}}), які уклали шлюб двома годинами раніше у провінційному містечку [[Сантьяго-дель-Естеро (місто)|Сантьяго-дель-Естеро]].<ref name="за місяць" />

Упродовж першого місяця чинності закону до шлюбу стали 72 пари чоловіків і 31 жіноча пара; окрім того, на розгляді знаходиться як мінімум 300 заяв від одностатевих пар, що бажають [[Усиновлення і виховання дітей в одностатевих парах|всиновити дитину]]. Середній вік чоловіків, які уклали шлюб, становить 57 років, майже всі ці пари прожили разом по 10 і більше років.<ref name="за місяць">[http://gay.ru/news/rainbow/2010/09/07-18936.htm За місяць в Аргентині уклали шлюб понад сто одностатевих пар] // Gay.ru, 07.09.2010</ref>

За перший рік легалізації одностатевих шлюбів (з липня 2010 року до липня 2011 року) своїм правом на шлюбний союз скористалось 2 697 одностатевих пар, із них 60 % — чоловічих та 40 % — жіночих. Одностатеві шлюби були укладені у всіх без винятку аргентинських провінціях.<ref>[http://www.gay.ru/news/rainbow/2011/07/16-21276.htm За рік в Аргентині відгуляли понад дві з половиною тисячі одностатевих весіль] // Gay.ru, 16.07.2011</ref><ref>[http://www.gayrussia.eu/world/2136/ Понад дві з половиною тисячі одностатевих пар стали до шлюбу в Аргентині за минулий рік] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110722113534/http://www.gayrussia.eu/world/2136 |date=22 липня 2011 }} // GayRussia, 19.07.2011</ref>

Перше розлучення було зафіксовано у червні 2011 року.<ref>[http://www.gay.ru/news/rainbow/2011/06/19-21064.htm Перше розлучення одностатевого подружжя в Аргентині] // Gay.ru, 19.06.2011</ref>

== Примітки ==
{{Примітки|2}}

== Посилання ==
{{commonscat|Same-sex marriage in Argentina}}
{{Одностатевий шлюб}}

[[Категорія:Одностатеві шлюби по країнах]]
[[Категорія:Права ЛГБТ в Аргентині]]


text:
# Орден Канади
О́рден Кана́ди (англ. Order of Canada, фр. Ordre du Canada) — друга за значущістю нагорода за заслуги в системі орденів, відзнак і медалей Канади після Ордена за заслуги — орден, яким нагороджують громадян Канади за виняткові заслуги перед канадським суспільством і людством. Орденом не можуть бути нагороджені провінційні або федеральні політики, діючі судді.
На Ордені вигравійовано цитату з Послання до Євреїв 11:16 латинською мовою, «desiderantes meliorem patriam», («ті, що прагнуть добра країні»).
Орден має три ступені:
- «Компаньйон» (англ. companion), (фр. compagnon), скорочено CC
- «Офіцер» (англ. officer), (фр. officier), скорочено OC
- «Член» (англ. member), (фр. membres), скорочено CM

Статус нагороджених прийнято позначати скороченням одразу після офіційного згадування прізвища нагородженої особи, напр. англ. Celine Dion СС, що означає «Селін Діон, компаньйонка Ордена Канади».

## Історія нагороди
Орден почав розроблятися на початку 1966 р., і процедуру було остаточно сформовано 17 квітня 1967 року, коли Королева Канади Єлизавета II звернулася з рекомендаціями до Прем'єр-міністра Канади Лестера Пірсона, якому допомагав у цьому автор канадського прапора Джон Матесон (англ. John Matheson). Найпершим кавалером Ордена Канади був Генерал-губернатор Канади Роланд Міченер, якого було нагороджено 1 липня 1967 року — до сторіччя Канади.

## Кавалери ордена
Орденом Канади були нагороджені колишній Генерал-губернатор Канади Вінсент Массе, колишній Прем'єр-міністр Канади Луї Сан-Лоран, письменник Г'ю Маклейн, хокеїсти Девід Бавер і Мішель Рішард, атлет і активіст Террі Фокс, письменниця Габрієль Руа, історик і письменник Доналд Крейтон, політик Марій Касграйн, лікар-нейрохірург Вайлдер Пенфілд, літературознавець Нортроп Фрай, пейзажист і член «великої сімки» Артур Лісмер, письменниця Марґарет Етвуд, співаки Шарль Азнавур, Селін Діон, Леонард Коен, екс-генерал-губернатор Мікаель Жан, легендарний південноафриканець Нельсон Мандела, чеський президент-дисидент Вацлав Гавел, релігійно-філософський діяч Жан Ваньє, природозахисник Девід Судзукі, режисерка і сценаристка Аланіс Обомсавін, зоолог Білл Рікер.
Серед канадців українського походження Орденом Канади нагороджені астронавт Роберта Лінн Бондар, відомий мультиплікатор походженням зі Львова Нестор Буртник, високопрофесійний фотограф Едвард Буртинський, лікар Фредерік Сенейко (Frederick T. Cenaiko), скульптор Лео Мол, легенда хокею Вейн Ґрецкі, митрополит Вінніпезький УГКЦ Максим Германюк.
Всього за час існування ордена ним було нагороджено понад 5000 осіб.

title: Орден Канади

wikitext:
{{Картка нагороди
|Назва                = Орден Канади
|Зображення           = Replica Order of Canada member medal.jpg
|ЗображенняСтрічка    = CAN Order of Canada Companion ribbon.svg
|Зображення2ст        =
|ЗображенняСтрічка2ст = CAN Order of Canada Officer ribbon.svg
|Зображення3ст        = Replica Order of Canada member medal.jpg
|ЗображенняСтрічка3ст = CAN Order of Canada Member ribbon.svg
|Розмір зображення    = 120px
|Розмір стрічки       =
|OriginalName         = Order of Canada / Ordre du Canada
|Девіз                = «Desiderantes meliorem patriam»
|Країна               = {{CAN}}
|Тип = [[орден]]
|КомуВручається = громадянам Канади окрім провінційних і федеральних політиків і практикуючих суддів.
|ПідставиНагородження = «За виняткові заслуги перед канадським суспільством, внесок до благоустрою Канади і людства.»
|Статус = вручається
|Параметри =
|ДатаЗаснування = [[17 квітня]] [[1967]]
|ПершеНагородження = [[1 липня]] [[1967]]
|ОстаннєНагородження =
|Кількість = понад 7 600 ({{as of|2023|lc=on}})<ref name=gg>{{cite web|url=https://www.gg.ca/en/honours/canadian-honours/order-canada|title=Recipients: Refine by: Order of Canada|website=The Governor General of Canada|access-date=12 серпня 2020}}</ref>
|СтаршаНагорода =
|МолодшаНагорода =
|Відповідає =
}}

'''О́рден Кана́ди''' ({{lang-en|Order of Canada}}, {{lang-fr|Ordre du Canada}}) — друга за значущістю нагорода за заслуги в системі орденів, відзнак і медалей Канади після [[Орден_Заслуг_(Велика_Британія)|Ордена за заслуги]] — [[орден]], яким нагороджують громадян Канади за виняткові заслуги перед канадським суспільством і людством<ref name=gg />. Орденом не можуть бути нагороджені провінційні або федеральні політики, діючі судді.

На Ордені вигравійовано цитату з Послання до Євреїв 11:16 латинською мовою, «desiderantes meliorem patriam», («ті, що прагнуть добра країні»).

Орден має три ступені:
* «Компаньйон» ({{lang-en|companion}}), ({{lang-fr|compagnon}}), скорочено CC
* «Офіцер» ({{lang-en|officer}}), ({{lang-fr|officier}}), скорочено OC
* «Член» ({{lang-en|member}}), ({{lang-fr|membres}}), скорочено CM
Статус нагороджених прийнято позначати скороченням одразу після офіційного згадування прізвища нагородженої особи, напр. {{lang-en|Celine Dion СС}}, що означає «[[Селін Діон]], компаньйонка Ордена Канади».

== Історія нагороди ==
Орден почав розроблятися на початку 1966 р., і процедуру було остаточно сформовано 17 квітня 1967 року, коли Королева Канади [[Єлизавета II (королева Великобританії)|Єлизавета II]] звернулася з рекомендаціями до Прем'єр-міністра Канади [[Лестер Пірсон|Лестера Пірсона]], якому допомагав у цьому автор канадського прапора Джон Матесон ({{lang-en|John Matheson}}). Найпершим кавалером Ордена Канади був [[Генерал-губернатор Канади]] [[Роланд Міченер]], якого було нагороджено [[1 липня]] [[1967]] року — до сторіччя Канади.

== Кавалери ордена ==
Орденом Канади були нагороджені колишній Генерал-губернатор Канади [[Вінсент Массе]], колишній Прем'єр-міністр Канади [[Луї Сан-Лоран]], письменник Г'ю Маклейн, хокеїсти [[Девід Бавер]] і [[Мішель Рішард]], атлет і активіст [[Террі Фокс]], письменниця [[Габрієль Руа]], історик і письменник [[Доналд Крейтон]], політик Марій Касграйн, лікар-нейрохірург [[Вайлдер Пенфілд]], літературознавець [[Нортроп Фрай]], пейзажист і член «великої сімки» [[Артур Лісмер]], письменниця [[Маргарет Етвуд|Марґарет Етвуд]], співаки [[Шарль Азнавур]], [[Селін Діон]], [[Леонард Коен]], екс-генерал-губернатор [[Мікаель Жан]], легендарний південноафриканець [[Нельсон Мандела]], чеський президент-[[дисидент]] [[Вацлав Гавел]], релігійно-філософський діяч [[Жан Ваньє]], природозахисник [[Девід Судзукі]], режисерка і сценаристка [[Аланіс Обомсавін]], зоолог [[Білл Рікер]].

Серед канадців українського походження Орденом Канади нагороджені астронавт [[Роберта Лінн Бондар]], відомий мультиплікатор походженням зі Львова [[Нестор Буртник]], високопрофесійний фотограф [[Едвард Буртинський]], лікар Фредерік Сенейко (Frederick T. Cenaiko), скульптор [[Лео Мол]], легенда хокею [[Вейн Ґрецкі]], митрополит Вінніпезький [[УГКЦ]] [[Максим (Германюк)|Максим Германюк]].

Всього за час існування ордена ним було нагороджено понад 5000 осіб.

== Примітки ==
 {{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.gg.ca/document.aspx?id=14175&lan=eng Appointments to the Order of Canada] {{ref-en}}
* [http://www.gg.ca/honours.aspx?q=&t=12&p=&c=&pg=1&types=12 База даних осіб, нагороджених орденом] {{ref-en}}

== Посилання ==
{{Бібліоінформація}}
{{Портал|Канада}}

{{canada-stub}}
{{Канада в темах}}

[[Категорія:Нагороди Канади]]
[[Категорія:Нагороди, засновані 1967]]
[[Категорія:Орден Канади]]
[[Категорія:Засновані в Канаді 1967]]

title: Нагородження

Засновано: 17 квітня 1967

Перше: 1 липня 1967

Нагороджено: понад 7 600 (станом на 2023)

Нагородження: Категорія:Кавалери ордена Канади (10)

title: Черговість

Черговість: Орден Канади у Вікісховищі


text:
# Фуентегінальдо
Фуентегінальдо (ісп. Fuenteguinaldo) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Кастилія-і-Леон, у провінції Саламанка. Населення — 790 осіб (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 250 км на захід від Мадрида, 100 км на південний захід від Саламанки.

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

## Зовнішні посилання
- Провінційна рада Саламанки: індекс муніципалітетів [Архівовано 23 квітня 2009 у Wayback Machine.]
- Посилання на Google Maps
- Вебсторінка про муніципалітет Фуентегінальдо

title: Фуентегінальдо

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Фуентегінальдо
 | місцева_назва       = ''Fuenteguinaldo''
 | прапор              =
 | герб                =
 | автономна_спільнота = [[Кастилія-і-Леон]]
 | провінція           = [[Саламанка (провінція)|Саламанка]]
 | комарка             =
 | широта              = 40.429
 | довгота             = -6.677
 | висота              = 860
 | населення           = 790
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 101,61
 | густота             = 7,77
 | поштові_індекси     = 37540
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 37136
 | мер                 = Ігнасіо Корво Медіна
 | рік_обрання         = 2009
 | www                 =
}}
'''Фуентегінальдо''' ({{lang-es|Fuenteguinaldo}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Кастилія-і-Леон]], у провінції [[Саламанка (провінція)|Саламанка]]. Населення — {{formatnum:790}} осіб (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 250 км на захід від [[Мадрид]]а, 100 км на південний захід від [[Саламанка|Саламанки]].

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Fuenteguinaldo}}

== Зовнішні посилання ==

* [http://www.dipsanet.es/provin/indexmun.htm Провінційна рада Саламанки: індекс муніципалітетів] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090423190637/http://www.dipsanet.es/provin/indexmun.htm |date=23 квітня 2009 }}
* [http://maps.google.es/maps?hl=es&tab=wl&q=FUENTEGUINALDO Посилання на Google Maps]
* [http://aliso.pntic.mec.es/~jandre11 Вебсторінка про муніципалітет Фуентегінальдо]
<!-- * [http://www.fuenteguinaldo.es web del Ayuntamiento de Fuenteguinaldo] -->
<!-- * [http://ciudadrodrigo.ueuo.com/otros_sitios/fuenteguinaldo.html Historia de Fuenteguinaldo] -->
<!-- * [http://www.villadeguinaldo.es.mw web de la villa de Fuenteguinaldo] -->

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Бібліоінформація}}

{{Муніципалітети провінції Саламанка}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Саламанка]]

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Кастилія-і-Леон

Провінція: Саламанка

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Ігнасіо Корво Медіна (з 2009)

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Генріх V (фільм, 1944)
«Генріх V» (англ. Henry V, повна назва «Хроніка короля Генріха V і його битви з французами при Азенкурі» (англ. The Chronicle History of King Henry the Fift with His Battell Fought at Agincourt in France) — британська екранізація однойменної п'єси Вільяма Шекспіра, здійснена у 1944 році Лоуренсом Олів'є.
Фільм увійшов до списку 100 найкращих британських фільмів за 100 років за версією Британського кіноінституту.

## Сюжет
1 травня 1600 року. Актори лондонського театру «Глобус» грають виставу «Генріх V» — епічну драму Шекспіра, що в різній тональності розповідає про перемогу англійського монарха і його військ над французами при Азенкурі у 1415 році; потім — про його брак з Катериною, донькою короля Карла VI і Ізабелли Баварської.

## В ролях
| Лоуренс Олів'є  | ···· | Генріх V                       |
| Роберт Ньютон   | ···· | Старий Пістоль                 |
| Рене Ешерсон    | ···· | принцеса Катерина              |
| Леслі Бенкс     | ···· | хор                            |
| Есмонд Найт     | ···· | Флюеллен                       |
| Лео Дженн       | ···· | конетабль Франції              |
| Фелікс Ейлмер   | ···· | архієпископ Кентерберійський   |
| Ралф Трумен     | ···· | Монжуа                         |
| Ніколас Геннер  | ···· | герцог Ексетер                 |
| Роберт Гелпмен  | ···· | єпископ Ілійський              |
| Ернест Тесіджер | ···· | герцог де Беррі, посол Франції |
| Нейлл Макгінніс | ···· | англійський капітан            |

## Створення фільму
Створення фільму проходило в розпал Другої світової війни. Задум фільму виник у продюсера Філіппо дель Гвідіче, італійського емігранта, засновника компанії Two Cities. Саме він вибрав Лоуренса Олів'є керівником проєкту і поклав на нього відповідальність за усі питання, пов'язані з виробництвом. Спеціально для зйомок стрічки Олів'є було звільнено від військових обов'язків, оскільки британський уряд визнав випуск «Генріха V» чудовим пропагандистським кроком, спрямованим на підйом патріотизму і морального духу солдатів. Олів'є добре знав роль Генріха, оскільки вже виконував її в театрі Олд Вік.
Після невдалих спроб залучити до постановки Вільяма Вайлера, Керола Ріда і Теренса Янга, Лоуренс Олів'є вирішив поставити фільм самостійно за допомогою монтажера Реджиналда Бека. На роль принцеси Катерини він хотів запросити Вів'єн Лі, проте акторка була пов'язана контрактом з Девідом Сельцником; в результаті було вибрано Рене Ашерсон, дружину Роберта Доната. При створенні сценарію текст п'єси, переважно, збережено без змін, хоча позбавлено деяких побічних сюжетних ліній; кілька сцен було скорочено, ряд реплік помінялися місцями або ж виявилися вкладеними у вуста інших персонажів. Оригінальним було рішення Олів'є почати й закінчити фільм так, ніби це театральна постановка часів Шекспіра.
Зйомки фільму проходили в околицях ірландського селища Енніскеррі, а також на студіях Denham і Pinewood. Епізод, у якому відтворено битву при Азенкурі обійшовся в третину загального кошторису, який за час зйомок виріс з 300 000 до 475 000 фунтів, перетворивши фільм на найдорожчу постановку, коли-небудь зроблену у Великій Британії. Натурні зйомки проходили з 9 червня по 22 липня 1943 року, студійні зйомки з акторами — з 9 серпня 1943 по 3 січня 1944 року, а робота над незвичайним макетом Лондона, з якого починається і яким закінчується фільм, велася з 22 квітня по 10 травня 1944 року.
Стрічка «Генріх V» вийшла незабаром після висадки військ союзників на континент. Фільм демонструвався в Лондоні упродовж п'яти місяців, на Бродвеї — впродовж 46 тижнів.

## Визнання
| Нагороди та номінації фільму «Генріх V» | Нагороди та номінації фільму «Генріх V»           | Нагороди та номінації фільму «Генріх V»                          | Нагороди та номінації фільму «Генріх V» | Нагороди та номінації фільму «Генріх V» | Нагороди та номінації фільму «Генріх V» |
| Рік                                     | Кінофестиваль/кінопремія                          | Категорія/нагорода                                               | Номінант                                | Результат                               |                                         |
| --------------------------------------- | ------------------------------------------------- | ---------------------------------------------------------------- | --------------------------------------- | --------------------------------------- | --------------------------------------- |
| 1946                                    | Венеційський кінофестиваль                        | Приз міжнародних критиків за найкращий фільм (Спеціальна згадка) | Генріх V                                | Перемога                                |                                         |
| 1946                                    | Спільнота кінокритиків Нью-Йорка                  | Найкращий фільм                                                  | Генріх V                                | 2-е місце                               |                                         |
| 1946                                    | Спільнота кінокритиків Нью-Йорка                  | Найкращий режисер                                                | Лоуренс Олів'є                          | 2-е місце                               |                                         |
| 1946                                    | Спільнота кінокритиків Нью-Йорка                  | Найкращий актор                                                  | Лоуренс Олів'є                          | Перемога                                |                                         |
| 1946                                    | Національна рада кінокритиків США                 | Найкращий фільм                                                  | Генріх V                                | Перемога                                |                                         |
| 1946                                    | Національна рада кінокритиків США                 | Найкращий актор                                                  | Лоуренс Олів'є                          | Перемога                                |                                         |
| 1946                                    | Національна рада кінокритиків США                 | ТОП-10 фільмів                                                   | Генріх V                                | Включення                               |                                         |
| 1947                                    | Премія Оскар                                      | Найкращий фільм                                                  | Генріх V                                | Номінація                               |                                         |
| 1947                                    | Премія Оскар                                      | Найкращий актор у головній ролі                                  | Лоуренс Олів'є                          | Номінація                               |                                         |
| 1947                                    | Премія Оскар                                      | Найкраща робота художника-постановника                           | Поль Шеріфф, Кармен Діллон              | Номінація                               |                                         |
| 1947                                    | Премія Оскар                                      | Найкраща музика                                                  | Вільям Волтон                           | Номінація                               |                                         |
| 1947                                    | Премія Оскар                                      | Почесний «Оскар»                                                 | Лоуренс Олів'є                          | Перемога                                |                                         |
| 1949                                    | Премія «Кінема Дзюмпо»                            | Найкращий фільм іноземною мовою                                  | Генріх V                                | Перемога                                |                                         |
| 1950                                    | Італійський національний синдикат кіножурналістів | Премія «Срібна стрічка» найкращому режисеру іноземного фільму    | Лоуренс Олів'є                          | Перемога                                |                                         |

## Відгуки
Після виходу «Генріха V» на екран американський критик Джеймс Еггі, високо оцінюючи власне художні особливості фільму, писав також «про патріотичний дух стрічки, що надзвичайно позитивно зображує війну і з симпатією розповідає про цинічну, по суті, агресію».

title: Генріх V (фільм, 1944)

wikitext:
{{Значення|Генріх V}}
{{Фільм
| українська назва  = Генріх V
| оригінальна назва = Henry V
| плакат            = Henry V 1944 poster.jpg
| зображення розмір = 226пкс
| підпис            = Американський постер до фільму
| жанр              = [[драма (жанр)|драма]] / [[історичний фільм|історичний]]
| режисер           = [[Лоуренс Олів'є]]
| продюсер          = [[Лоуренс Олів'є]]
[[Філіппо дель Гвідіче]]
| сценарист         = [[Даллас Боуер]]
[[Алан Дент]]
[[Лоуренс Олів'є]]
| на основі         = ''[[Генріх V (п'єса)|Генріх V]]'' [[Вільям Шекспір|Вільяма Шекспіра]]
| актори            = [[Лоуренс Олів'є]]
[[Роберт Ньютон]]
[[Рене Ешерсон]]
| оператор          = [[Роберт Краскер]]
[[Джек Гілд'ярд]]
| художник          = Пол Шеріфф
Роджер Фурс ''(костюми)''
| композитор        = [[Вільям Волтон]]
| кінокомпанія      = Two Cities Films
| дистриб'ютор      =
| тривалість        = 136 хв.
| мова              = {{англійська}}, {{французька}}
| країна            = {{GBR}}
| рік               = 1944
| кошторис          = [[фунт стерлінгів|£]]475 708<ref name="sheldon">Sheldon Hall, ''Epics, Spectacles, and Blockbusters: A Hollywood History'' Wayne State University Press, 2010 p 169</ref><ref>Several Major British Films Ready for U.S. Audiences, Says Rank: Producer Says His Organization Has Tested Its Pictures on American Soldiers in England
Wall Street Journal (1923 — Current file) [New York, N.Y] 05 June 1945: 3.</ref>
| касові збори      =
| дата виходу       = 22 листопада 1944 ''([[Лондон]], прем'єра)''
| рейтинг           = [[IMDb]]: {{рейтинг-10|7.3}}
| ідентифікатор     = 0036910
}}
'''«Генріх V»''' ({{lang-en|Henry V}}, повна назва '''«Хроніка короля Генріха V і його битви з французами при Азенкурі»''' ({{lang-en|The Chronicle History of King Henry the Fift with His Battell Fought at Agincourt in France}}) — [[Велика Британія|британська]] екранізація [[Генріх V (п'єса)|однойменної п'єси]] [[Вільям Шекспір|Вільяма Шекспіра]], здійснена у [[1944 у кіно|1944 році]] [[Лоуренс Олів'є|Лоуренсом Олів'є]].

Фільм увійшов до списку [[100 найкращих британських фільмів за 100 років за версією Британського кіноінституту]]<ref name="BFI (1999)">[[BBC]]. 23 September 1999. [http://news.bbc.co.uk/1/hi/entertainment/455170.stm ''Entertainment: Best 100 British films — full list.''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170806194601/http://news.bbc.co.uk/1/hi/entertainment/455170.stm |date=6 серпня 2017 }} Процитовано 22 грудня 2015.</ref>.

== Сюжет ==
1 травня 1600 року. Актори лондонського театру «[[Глобус (театр)|Глобус]]» грають виставу «Генріх V» — епічну драму Шекспіра, що в різній тональності розповідає про перемогу англійського монарха і його військ над французами при Азенкурі у 1415 році; потім — про його брак з [[Катерина Валуа|Катериною]], донькою короля [[Карл VI Божевільний|Карла VI]] і [[Ізабелла Валуа (королева Англії)|Ізабелли Баварської]].

== В ролях ==
{|
|-valign="top"
|align="right"| [[Лоуренс Олів'є]] || ···· ||''[[Генріх V (король Англії)|Генріх V]]
|-valign="top"
|align="right"| [[Роберт Ньютон (актор)|Роберт Ньютон]] || ···· ||''Старий Пістоль
|-valign="top"
|align="right"| [[Рене Ешерсон]] || ···· ||''принцеса [[Ізабелла Валуа (королева Англії)|Катерина]]
|-valign="top"
|align="right"| [[Леслі Бенкс]] || ···· ||''хор
|-valign="top"
|align="right"| [[Есмонд Найт]] || ···· ||''Флюеллен
|-valign="top"
|align="right"| [[Лео Дженн]] || ···· ||''конетабль Франції
|-valign="top"
|align="right"| [[Фелікс Ейлмер]] || ···· ||''архієпископ Кентерберійський
|-valign="top"
|align="right"| [[Ралф Трумен]] || ···· ||''Монжуа
|-valign="top"
|align="right"| [[Ніколас Геннер]] || ···· ||''герцог Ексетер
|-valign="top"
|align="right"| [[Роберт Гелпмен]] || ···· ||''єпископ Ілійський
|-valign="top"
|align="right"| Ернест Тесіджер || ···· ||''герцог де Беррі, посол Франції
|-valign="top"
|align="right"| Нейлл Макгінніс || ···· ||''англійський капітан
|}

== Створення фільму ==
Створення фільму проходило в розпал [[Друга світова війна|Другої світової війни]]. Задум фільму виник у продюсера Філіппо дель Гвідіче, італійського емігранта, засновника компанії ''Two Cities''. Саме він вибрав [[Лоуренс Олів'є|Лоуренса Олів'є]] керівником проєкту і поклав на нього відповідальність за усі питання, пов'язані з виробництвом{{sfn|''Жак Лурселль''|2009|c=1872}}. Спеціально для зйомок стрічки Олів'є було звільнено від військових обов'язків, оскільки британський уряд визнав випуск «Генріха V» чудовим пропагандистським кроком, спрямованим на підйом [[патріотизм]]у і морального духу солдатів. Олів'є добре знав роль Генріха, оскільки вже виконував її в театрі ''[[Олд Вік]]''<ref name="Bodeen">''D. Bodeen.'' Henry V // International Dictionary of Films and Filmmakers. — 4th ed. — St. James Press, 2001. — Vol. 1. — P. 518—520.</ref>.

Після невдалих спроб залучити до постановки [[Вільям Вайлер|Вільяма Вайлера]], [[Керол Рід|Керола Ріда]] і [[Теренс Янг|Теренса Янга]], Лоуренс Олів'є вирішив поставити фільм самостійно за допомогою монтажера Реджиналда Бека{{sfn|''Жак Лурселль''|2009|c=1872}}. На роль принцеси Катерини він хотів запросити [[Вів'єн Лі]], проте акторка була пов'язана контрактом з [[Девід Сельцник|Девідом Сельцником]]; в результаті було вибрано [[Рене Ашерсон]], дружину [[Роберт Донат|Роберта Доната]]. При створенні сценарію текст п'єси, переважно, збережено без змін, хоча позбавлено деяких побічних сюжетних ліній; кілька сцен було скорочено, ряд реплік помінялися місцями або ж виявилися вкладеними у вуста інших персонажів{{sfn|''Жак Лурселль''|2009|c=1871}}. Оригінальним було рішення Олів'є почати й закінчити фільм так, ніби це театральна постановка часів Шекспіра.

Зйомки фільму проходили в околицях ірландського селища [[Енніскеррі]], а також на студіях ''Denham'' і ''Pinewood''. Епізод, у якому відтворено битву при Азенкурі обійшовся в третину загального кошторису, який за час зйомок виріс з 300 000 до 475 000 [[фунт стерлінгів|фунтів]], перетворивши фільм на найдорожчу постановку, коли-небудь зроблену у Великій Британії{{sfn|''Жак Лурселль''|2009|c=1873}}. Натурні зйомки проходили з 9 червня по 22 липня 1943 року, студійні зйомки з акторами — з 9 серпня 1943 по 3 січня 1944 року, а робота над незвичайним макетом [[Лондон]]а, з якого починається і яким закінчується фільм, велася з 22 квітня по 10 травня 1944 року{{sfn|''Жак Лурселль''|2009|c=1871}}.

Стрічка «Генріх V» вийшла незабаром після [[Операція «Оверлорд»|висадки військ союзників на континент]]. Фільм демонструвався в Лондоні упродовж п'яти місяців, на [[Бродвей|Бродвеї]] — впродовж 46 тижнів.<ref name="Bodeen" />

== Визнання ==
{| class="wikitable" style="font-size: 95%;" wigborder="1" cellpadding="3" background: #f9f9f9;
|- align="center"
! colspan=6 style="background:#BCCEE3;" |Нагороди та номінації фільму «Генріх V»<ref>[http://www.imdb.com/title/tt0036910/awards?ref_=tt_ql_op_1 Нагороди та номінації фільму «Генріх V»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160418085115/http://www.imdb.com/title/tt0036910/awards?ref_=tt_ql_op_1 |date=18 квітня 2016 }} на сайті [[IMDb]]</ref>
|- align="center"
! style="background:#E0E0E0;" | Рік
! style="background:#E0E0E0;" | [[Кінофестиваль]]/[[кінопремія]]
! style="background:#E0E0E0;" | Категорія/нагорода
! style="background:#E0E0E0;" | Номінант
! style="background:#E0E0E0;" | Результат
|-
| rowspan=7|{{рік в кіно|1946}}
| rowspan=1|'''[[Венеційський кінофестиваль]]'''
| rowspan=1|Приз міжнародних критиків за найкращий фільм (Спеціальна згадка)
| rowspan=2|''Генріх V''
| {{перемога}}
|-
| rowspan=3|'''[[Спільнота кінокритиків Нью-Йорка]]'''
| rowspan=1|Найкращий фільм
| {{перемога|2-е місце}}
|-
| rowspan=1|Найкращий режисер
| rowspan=2|[[Лоуренс Олів'є]]
| {{перемога|2-е місце}}
|-
| rowspan=1|Найкращий актор
| {{перемога}}
|-
| rowspan=3|'''[[Національна рада кінокритиків США]]'''
| rowspan=1|Найкращий фільм
| rowspan=1|''Генріх V''
| {{перемога}}
|-
| rowspan=1|Найкращий актор
| rowspan=1|Лоуренс Олів'є
| {{перемога}}
|-
| rowspan=1|ТОП-10 фільмів
| rowspan=2|''Генріх V''
| {{перемога|Включення}}
|-
| rowspan=5|{{рік в кіно|1947}}
| rowspan=5|'''[[Оскар (кінопремія)|Премія Оскар]]'''
| rowspan=1|Найкращий фільм
| {{номінація}}
|-
| rowspan=1|Найкращий актор у головній ролі
| rowspan=1|Лоуренс Олів'є
| {{номінація}}
|-
| rowspan=1|[[Премія «Оскар» за найкращу роботу художника-постановника|Найкраща робота художника-постановника]]
| rowspan=1|Поль Шеріфф, Кармен Діллон
| {{номінація}}
|-
| rowspan=1|Найкраща музика
| rowspan=1|Вільям Волтон
| {{номінація}}
|-
| rowspan=1|Почесний «Оскар»
| rowspan=1|Лоуренс Олів'є
| {{перемога}}
|-
| rowspan=1|{{рік в кіно|1949}}
| rowspan=1|'''Премія «[[Кінема Дзюмпо]]»'''
| rowspan=1|Найкращий фільм іноземною мовою
| rowspan=1|''Генріх V''
| {{перемога}}
|-
| rowspan=1|{{рік в кіно|1950}}
| rowspan=1|'''[[Італійський національний синдикат кіножурналістів]]'''
| rowspan=1|[[Премія «Срібна стрічка» найкращому режисеру іноземного фільму]]
| rowspan=1|Лоуренс Олів'є
| {{перемога}}
|-
|}

== Відгуки ==
Після виходу «Генріха V» на екран американський критик Джеймс Еггі, високо оцінюючи власне художні особливості фільму, писав також «''про патріотичний дух стрічки, що надзвичайно позитивно зображує війну і з симпатією розповідає про цинічну, по суті, агресію''»{{sfn|''Липков''|1975|c=110}}.

== Див. також ==
* [[Екранізації творів Вільяма Шекспіра]]

== Література ==
* {{книга|автор=Липков А. И.|частина= Лица. Оливье|посилання частина= |заголовок= Шекспировский экран|оригінал= |посилання= |відповідальний= |видання= |місце= {{М.}}|видавництво= «Искусство»|рік= 1975|том= |сторінки= 108—123|сторінок= 351|серія= |isbn= |тираж=25 000|ref=Липков}}{{ref-ru}}
* {{книга|автор=Лурселль, Жак|частина= |посилання частина= |заголовок= Авторская энциклопедия фильмов|оригінал= |посилання= |відповідальний= |видання= |місце= {{СПб.}}|видавництво=Rosebud Publishing |рік= 2009|том= 1|сторінки= |сторінок= |серія= |isbn= 978-5-904175-02-3|тираж=3000|ref=Жак Лурселль}}{{ref-ru}}

== Примітки ==

{{reflist|2}}

== Посилання ==
* [[Файл:IMDB Logo 2016.svg|30px]] {{IMDb title|0036910|Генріх V}} {{рейтинг-10|7.3}} (станом на 22.12.2015)
* {{amg title|id=22161|title=Генріх V}} {{рейтинг-5|5}}
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми Великої Британії 1944]]
[[Категорія:Фільми-драми Великої Британії]]
[[Категорія:Історичні фільми Великої Британії]]
[[Категорія:Фільми Лоуренса Олів'є]]
[[Категорія:Фільми, засновані на Генріху V]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми французькою мовою]]
[[Категорія:Дебютні фільми режисерів]]
[[Категорія:Епічні фільми Великої Британії]]

title: Henry V

Henry V: Американський постер до фільму

Жанр: драма / історичний

Режисер: Лоуренс Олів'є

Продюсер: Лоуренс Олів'є · Філіппо дель Гвідіче

Сценарист: Даллас Боуер · Алан Дент · Лоуренс Олів'є

На основі: Генріх V Вільяма Шекспіра

У головних · ролях: Лоуренс Олів'є · Роберт Ньютон · Рене Ешерсон

Оператор: Роберт Краскер · Джек Гілд'ярд

Композитор: Вільям Волтон

Художник: Пол Шеріфф · Роджер Фурс (костюми)

Кінокомпанія: Two Cities Films

Дистриб'ютор: Eagle-Lion Filmsd і Netflix

Мова: англійська, французька

Країна: Велика Британія

Дата виходу: 22 листопада 1944 (Лондон, прем'єра)

Рейтинг: IMDb