text:
# Кажан (оперета)
«Кажан» («Летюча миша»)  (нім. Die Fledermaus) — оперета Йоганна Штрауса на 3 дії. Німецьке лібрето Карла Гаффнера і Ріхарда Жене на основі фарсу німецького драматурга Юліуса-Родеріха Бенедікса «В'язниця» і водевілю французьких авторів Анрі Мельяка і Людовика Галеві «Різдвяний вечір» (фр. Le réveillon). Прем'єра відбулася 5 квітня 1874 року в театрі «Ан дер Він».

## Історія створення
У 1872 році віденський театр «Ан дер Він» зважував можливість постановки французького водевілю Анрі Мельяка і Людовика Галеві «Різдвяний вечір». Зрештою директор театру М. Штайнер відмовився од цієї думки, тим більше що сюжет Мельяка і Галеві являв собою переробку фарсу Ю. Р. Бенедікса «В'язниця», який йшов раніше. Чорновий текст, що не знайшов застосування, директор запропонував Йогану Штраусу як лібрето нової оперети «Кажан».
Веселий, дотепний, святковий дух лібрето сподобався Штраусу, і вся партитура була закінчена ним за 6 тижнів, вже 5 квітня 1874 року відбулася прем'єра. Спочатку оперета «Кажан» великої популярності не мала, але тим не менш не сходила з репертуару віденських театрів. Через 3 роки перероблена версія (під назвою «Циганка») здобула успіх у Парижі, потім оперету почали ставити всюди, включаючи Австралію і Індію. Остаточний тріумфальний успіх прийшов через 20 років, після появи нової редакції (Густав Малер, Гамбург).

## Синопсис
Дія I
Покоївка комерсанта Генріха Айзенштайна, гарненька Адель, мріє про артистичне життя. Безнадійно закоханий у дружину комерсанта, Альфред просить Адель допомогти йому зустрітися з Розаліндою. На знак вдячності він дає дівчині запрошення на маскарад, який влаштовує князь Орловський.
Адель і Розалінда обговорюють нову сукню господині. Входить Генріх. З обуренням він розповідає, що йому присуджено вісім діб тюрми — через лісничого, який здався Генріхові рябчиком. Директор театру Фальк співчуває своєму другові, з горя вони вирішують повеселитися на маскараді у князя Орловського.
До Розалінди, як і обіцяв, приходить Альфред. Вона не хоче його ні бачити, ні чути. Але в цей момент до кімнати заходить директор тюрми Франк, і, вважаючи Альфреда чоловіком Розалінди, заарештовує його.
Дія II
Маскарад в домі князя Орловського. Двоє друзів упадають за жінками, які їм сподобалися: Генріх — за Кажаном, Фальк — за дамою в рожевому, не розпізнавши в них Розалінди й Адель. У пориві освідчення в коханні Генріх презентує своїй обраниці годинник — подарунок дружини.
Адель із задоволенням використовує нагоду помститися директорові театру за колишню зневагу і втішається його роллю лакея.
Випадково Генріх довідується, що комерсант Айзенштайн ще звечора перебуває за ґратами. Хміль раптово вивітрюється з нього: хто ж цей невідомий «чоловік» його дружини?
Бал продовжується, та не для нашого героя.
Дія III
Тюрма. Альфред прагне довести помилковість свого арешту і вимагає, щоб до нього запросити адвоката. Приходить адвокат Блінд. З'являється і Генріх. Він вирішує використати вбрання адвоката, щоб виявити зраду дружини. Надходить Розалінда. Генріх великодушно прощає їй зраду з умовою, що відтепер вона житиме під його строгим контролем. Розалінду це не влаштовує. Допитуючись у Генріха про годинник, вона розкриває таємницю і мстить чоловікові.
До тюрми приходять інші учасники маскараду, бо у князя Орловського все вино випили. А де ж можна дістати шампанського, як не в директора тюрми? Тут з'ясовуються всі загадки маскараду.
За добре виконану «роль» баронеси Адель запрошують до театру. І життя продовжується, сповнене чудових маскарадів і легких інтриг.

## Музичні номери
УВЕРТЮРА

Перший акт
1. Дует Аделі і Альфреда (Taeubchen, das entflattert ist)
2. Арія Аделі (Hahahaha!)
3. Тріо Розалінди, Айзенштайна і адвоката (Nein, mit solchen Advokaten)
4. Дует Фалька і Айзенштайна (Komm mit mir zum Souper)
5. Тріо Розалінди, Айзенштайна і Аделі (So muss allein ich bleiben)
6. Тріо Розалінди, Альфреда та Франка (Trinke, Liebchen, trinke schnell)

Другий акт
1. Ансамбль гостей (Ein Souper heut 'uns winkt)
2. Дует Орловського та Айзенштайна (Ich lade gern mir Gaeste ein)
3. Ансамбль (Ach, meine Herren und Damen)
4. Куплети Аделі (Mein Herr Marquis, ein Mann wie Sie)
5. Хор (Wie fliehen schnell die Stunden fort)
6. Дует Розалінди і Айзенштайна з годинником (Dieser Anstand, so manierlich)
7. Пісня Розалінди про батьківщину (Klaenge der Heimat!)
8. Ансамбль (Im Feuerstorm der Reben)
9. Ансамбль (Herr Chevalier, ich gruesse Sie!)
10. Ансамбль (Genug damit, genug!)
11. Антракт

Третій акт
1. Арія Франка (Hahaha, da bin ich wieder in meinem Palais)
2. Арія Аделі (Spiel 'ich die Unschuld vom Lande)
3. Тріо Розалінди, Айзенштайна і Альфреда (Ich stehe von Zagen)
4. Фінал (O Fledermaus, o Fledermaus)

## Постановки в Україні
Деякі українські театри ставлять «Кажана» в українському перекладі, зокрема Львівська національна опера, Вінницький музично-драматичний театр (в перекладі Зої Красуляк, «Летюча миша»).
Київська національна оперета, натомість, віддає перевагу російському перекладу М. Ердмана, М. Вольпіна, так само як і московська оперета. В Одеському театрі ім. Водяного оперету в російському перекладі ставили Семен Штейн і народний артист України Володимир Фролов.

title: Кажан (оперета)

wikitext:
{{опера}}
'''«Кажан»''' ('''«Летюча миша»''') <ref>{{Cite web|title=Програма міжнародного конкурсу «Резонанси»|url=http://www.resonances-international.com/ukr/програма/|accessdate=2021-01-17|language=українською|last=|first=|date=|website=«Кажан – ШТРАУС»|publisher=|archive-date=18 травня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210518053416/http://www.resonances-international.com/ukr/програма/}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://dspace.ltsu.org/bitstream/123456789/1685/1/S.pdf|title=Українсько-російський та російсько-український словник-довідник вокаліста|last=|first=Л.Г Азарова, О.Е. Старовойтова|date=|website=«…куплети Аделі з опери «Кажан» І. Штрауса»|publisher=ДЗ «ЛНУ імені Тараса Шевченка»|language=|accessdate=|archive-date=22 січня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210122025319/https://dspace.ltsu.org/bitstream/123456789/1685/1/S.pdf}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://dspace.pnpu.edu.ua/bitstream/123456789/3906/1/Dmitrenko.pdf|title=Стан розвитку освіти й культури в сучасній ФРН|last=Дмитренко О.В.|first=|date=|website=«Найбільшою популярністю цього сезону користувалися оперети: <...> „ Кажан“ Штрауса...»|publisher=ПНПУ імені В.Г. Короленка|language=|accessdate=|archive-date=22 січня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210122025236/http://dspace.pnpu.edu.ua/bitstream/123456789/3906/1/Dmitrenko.pdf}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.ippro.com.ua/library/attachments/article/272/Уроки%20музичного%20мистецтва%206.pdf|title=Уроки музичного мистецтва|last=Гловацький С.В.|first=|date=|website=«Вершини творчості Штрауса в цьому жанрі — „Кажан“ (1874)»|publisher=Черкаський інститут післядипломної освіти педагогічних працівників Черкаської обласної ради|language=|accessdate=|archive-date=22 січня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210122182929/http://www.ippro.com.ua/library/attachments/article/272/Уроки%20музичного%20мистецтва%206.pdf}}</ref> ({{lang-de|Die Fledermaus}}) — оперета [[Йоганн Штраус (син)|Йоганна Штрауса]] на 3 дії. Німецьке лібрето Карла Гаффнера і Ріхарда Жене на основі фарсу німецького драматурга Юліуса-Родеріха Бенедікса «В'язниця» і водевілю французьких авторів Анрі Мельяка і Людовика Галеві «Різдвяний вечір» ({{lang-fr|Le réveillon}}). Прем'єра відбулася 5 квітня 1874 року в театрі «[[Ан дер Він]]».

== Історія створення ==
[[Файл:Johann Strauss II (3).jpg|thumb|200px|Йоганн Штраус (син)]]
У [[1872]] році віденський театр «Ан дер Він» зважував можливість постановки французького водевілю Анрі Мельяка і Людовика Галеві «Різдвяний вечір». Зрештою директор театру М. Штайнер відмовився од цієї думки, тим більше що сюжет Мельяка і Галеві являв собою переробку фарсу Ю. Р. Бенедікса «В'язниця», який йшов раніше. Чорновий текст, що не знайшов застосування, директор запропонував Йогану Штраусу як лібрето нової оперети «Кажан»<ref name = vl46>''Владимирская А. Р.'' Звёздные часы оперетты, 1-е издание, стр. 46-49.</ref>.

Веселий, дотепний, святковий дух лібрето сподобався Штраусу, і вся партитура була закінчена ним за 6 тижнів, вже [[5 квітня]] [[1874]] року відбулася прем'єра. Спочатку оперета «Кажан» великої популярності не мала, але тим не менш не сходила з репертуару віденських театрів. Через 3 роки перероблена версія (під назвою «Циганка») здобула успіх у Парижі, потім оперету почали ставити всюди, включаючи Австралію і Індію<ref name = vl46/>. Остаточний тріумфальний успіх прийшов через 20 років, після появи нової редакції ([[Густав Малер]], [[Гамбург]]).

== Синопсис ==
;Дія I
Покоївка комерсанта Генріха Айзенштайна, гарненька Адель, мріє про артистичне життя. Безнадійно закоханий у дружину комерсанта, Альфред просить Адель допомогти йому зустрітися з Розаліндою. На знак вдячності він дає дівчині запрошення на маскарад, який влаштовує князь Орловський.

Адель і Розалінда обговорюють нову сукню господині. Входить Генріх. З обуренням він розповідає, що йому присуджено вісім діб тюрми — через лісничого, який здався Генріхові рябчиком. Директор театру Фальк співчуває своєму другові, з горя вони вирішують повеселитися на маскараді у князя Орловського.

До Розалінди, як і обіцяв, приходить Альфред. Вона не хоче його ні бачити, ні чути. Але в цей момент до кімнати заходить директор тюрми Франк, і, вважаючи Альфреда чоловіком Розалінди, заарештовує його.

;Дія II

Маскарад в домі князя Орловського. Двоє друзів упадають за жінками, які їм сподобалися: Генріх — за Кажаном, Фальк — за дамою в рожевому, не розпізнавши в них Розалінди й Адель. У пориві освідчення в коханні Генріх презентує своїй обраниці годинник — подарунок дружини.

Адель із задоволенням використовує нагоду помститися директорові театру за колишню зневагу і втішається його роллю лакея.
Випадково Генріх довідується, що комерсант Айзенштайн ще звечора перебуває за ґратами. Хміль раптово вивітрюється з нього: хто ж цей невідомий «чоловік» його дружини?

Бал продовжується, та не для нашого героя.

;Дія III
Тюрма. Альфред прагне довести помилковість свого арешту і вимагає, щоб до нього запросити адвоката. Приходить адвокат Блінд. З'являється і Генріх. Він вирішує використати вбрання адвоката, щоб виявити зраду дружини. Надходить Розалінда. Генріх великодушно прощає їй зраду з умовою, що відтепер вона житиме під його строгим контролем. Розалінду це не влаштовує. Допитуючись у Генріха про годинник, вона розкриває таємницю і мстить чоловікові.

До тюрми приходять інші учасники маскараду, бо у князя Орловського все вино випили. А де ж можна дістати шампанського, як не в директора тюрми? Тут з'ясовуються всі загадки маскараду.

За добре виконану «роль» баронеси Адель запрошують до театру. І життя продовжується, сповнене чудових маскарадів і легких інтриг.

== Музичні номери ==
УВЕРТЮРА<br/>
;Перший акт
# Дует Аделі і Альфреда (Taeubchen, das entflattert ist)
# Арія Аделі (Hahahaha!)
# Тріо Розалінди, Айзенштайна і адвоката (Nein, mit solchen Advokaten)
# Дует Фалька і Айзенштайна (Komm mit mir zum Souper)
# Тріо Розалінди, Айзенштайна і Аделі (So muss allein ich bleiben)
# Тріо Розалінди, Альфреда та Франка (Trinke, Liebchen, trinke schnell)
;Другий акт
# Ансамбль гостей (Ein Souper heut 'uns winkt)
# Дует Орловського та Айзенштайна (Ich lade gern mir Gaeste ein)
# Ансамбль (Ach, meine Herren und Damen)
# Куплети Аделі (Mein Herr Marquis, ein Mann wie Sie)
# Хор (Wie fliehen schnell die Stunden fort)
# Дует Розалінди і Айзенштайна з годинником (Dieser Anstand, so manierlich)
# Пісня Розалінди про батьківщину (Klaenge der Heimat!)
# Ансамбль (Im Feuerstorm der Reben)
# Ансамбль (Herr Chevalier, ich gruesse Sie!)
# Ансамбль (Genug damit, genug!)
# Антракт
;Третій акт
# Арія Франка (Hahaha, da bin ich wieder in meinem Palais)
# Арія Аделі (Spiel 'ich die Unschuld vom Lande)
# Тріо Розалінди, Айзенштайна і Альфреда (Ich stehe von Zagen)
# Фінал (O Fledermaus, o Fledermaus)

== Постановки в Україні ==
{{External media
|video1=[https://www.youtube.com/watch?v=rEcwi9RHQjU Летюча миша у постанові Львівської опери]
}}
Деякі українські театри ставлять «Кажана» в українському перекладі, зокрема Львівська національна опера<ref>{{Cite web |url=https://opera.lviv.ua/shows/letyucha-mysha/ |title=Летюча миша. Сайт Львівської національної опери |accessdate=11 березня 2018 |archive-date=20 лютого 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180220115621/http://opera.lviv.ua/shows/letyucha-mysha/ }}</ref>, Вінницький музично-драматичний театр (в перекладі Зої Красуляк, «Летюча миша»)<ref>{{Cite web |url=https://www.ukrinform.ua/rubric-culture/2309603-teatralnij-sezon-u-vinnici-vidkrie-letuca-misa-v-ukrainskomu-perekladi.html |title=Театральний сезон у Вінниці відкриє «Летюча миша» в українському перекладі |accessdate=11 березня 2018 |archive-date=12 березня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180312144002/https://www.ukrinform.ua/rubric-culture/2309603-teatralnij-sezon-u-vinnici-vidkrie-letuca-misa-v-ukrainskomu-perekladi.html }}</ref>.

Київська національна оперета, натомість, віддає перевагу російському перекладу М. Ердмана, М. Вольпіна<ref>{{Cite web |url=http://operetta.com.ua/category/repertuar/ |title=Національний театр оперети. Репертуар |accessdate=11 березня 2018 |archive-date=12 березня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180312022631/http://operetta.com.ua/category/repertuar/ }}</ref>, так само як і московська оперета<ref>{{Cite web |url=https://mosoperetta.ru/repertuar/letuchaya-mysh/ |title=Московский театр оперетты |accessdate=11 березня 2018 |archive-date=1 травня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170501214959/https://mosoperetta.ru/repertuar/letuchaya-mysh/ }}</ref>. В [[Одеський академічний театр музичної комедії імені М. Водяного|Одеському театрі ім. Водяного]] оперету в російському перекладі ставили Семен Штейн і народний артист України [[Фролов Володимир Давидович|Володимир Фролов]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.operabase.com/oplist.cgi?id=none&lang=en&approx=0&is=fledermaus&full=Y&sort=V Постановки у світі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070927001518/http://www.operabase.com/oplist.cgi?id=none&lang=en&approx=0&is=fledermaus&full=Y&sort=V |date=27 вересня 2007 }}, Operabase.com
{{reflist}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Оперети]]

title: нім. Die Fledermaus

Композитор: Йоганн Штраус

Автор лібрето: Ріхард Женеd і Карл Гаффнерd

Мова лібрето: німецька

Жанр: віденська оперетаd

Перша постановка: 5 квітня 1874

Місце першої постановки: Ан дер Вінd

нім. Die Fledermaus: Кажан у Вікісховищі


text:
# Диференціально-трансформаторні і феродинамічні вимірювальні прилади
Диференціально-трансформаторні і феродинамічні вимірювальні прилади
Вимірювальні схеми цих приладів побудовані на диференціально-трансформаторних (рис. 1, а) і феродинамічних (рис. 1, б) перетворювачах переміщення.
Типовим представником першої групи є поширені в промисло-вості прилади серії КСД. Друга група представлена приладами серії ВФС, що випускаються Харківським заводом КВПіА. Вони забезпечені пристроями реєстрації контрольованих параметрів на дисковій або стрічковій діаграмі.
Функціонування цих приладів повністю відповідає розглянутому вище принципу.
Відзначимо наявність у схемі приладу КСД допоміжної кнопки (К), що служить для контролю справності приладу. При натисненні на кнопку шунтується ланцюг первинного перетворювача і двигун приладу приводить систему до стаціонарного режиму (ΔU = 0), при цьому осердя компенсаційного перетворювача (2) переміщається в нейтральне положення, а стрілка займає строго певне положення, показуючи тим самим, що система приладу працездатна.

wikiname: ukwiki

in_language: uk

wikitext:
'''Диференціально-трансформаторні і феродинамічні вимірювальні прилади'''
[[Файл:Вим.пр.jpg|200px|right |]]
Вимірювальні схеми цих приладів побудовані на диференціально-трансформаторних (рис. 1, а) і феродинамічних (рис. 1, б) перетворювачах переміщення.

Типовим представником першої групи є поширені в промисло-вості прилади серії КСД. Друга група представлена приладами серії ВФС, що випускаються Харківським заводом КВПіА. Вони забезпечені пристроями реєстрації контрольованих параметрів на дисковій або стрічковій діаграмі.

Функціонування цих приладів повністю відповідає розглянутому вище принципу.

Відзначимо наявність у схемі приладу КСД допоміжної кнопки (К), що служить для контролю справності приладу. При натисненні на кнопку шунтується ланцюг первинного перетворювача і двигун приладу приводить систему до стаціонарного режиму (ΔU = 0), при цьому осердя компенсаційного перетворювача (2) переміщається в нейтральне положення, а стрілка займає строго певне положення, показуючи тим самим, що система приладу працездатна.

== Див. також ==
* [[Вторинні вимірювальні прилади]]
* [[Автоматичні мости змінного струму]]
* [[Автоматичні потенціометри]]

== Джерела ==

* {{ОАГВ}}
* ''Іванов А. О.'' Теорія автоматичного керування: Підручник. — Дніпропетровськ: Національний гірничий університет. — 2003. — 250 с.

[[Категорія:Вимірювальні прилади]]


text:
# Ліберія на Олімпійських іграх
Ліберія брала участь у 11-ти літніх Олімпійських іграх. Дебютували в 1956 році на літніх Олімпійських іграх у Мельбурні. З того часу Ліберія брала участь у всіх літніх Іграх, крім Ігор 1968, 1976 і 1992 років. У зимових Олімпійських іграх участі не брала. Спортсмени Ліберії ніколи не завойовували Олімпійських медалей.

## Таблиця медалей
| Ігри              | Вид спорту      | К-сть спортсменів | Медалі          | Медалі          | Медалі          |                 |
| Ігри              | Вид спорту      | Athletics         |                 |                 |                 |                 |
| ----------------- | --------------- | ----------------- | --------------- | --------------- | --------------- | --------------- |
| Мельбурн 1956     | 1               | 4                 | 0               | 0               | 0               |                 |
| Рим 1960          | 1               | 4                 | 0               | 0               | 0               |                 |
| Токіо 1964        | 1               | 4                 | 0               | 0               | 0               |                 |
| Мехіко 1968       | не брала участі | не брала участі   | не брала участі | не брала участі | не брала участі | не брала участі |
| Мюнхен 1972       | 1               | 4                 | 0               | 0               | 0               |                 |
| Монреаль 1976     | не брала участі | не брала участі   | не брала участі | не брала участі | не брала участі | не брала участі |
| Москва 1980       | 1               | 7                 | 0               | 0               | 0               |                 |
| Лос-Анджелес 1984 | 1               | 4                 | 0               | 0               | 0               |                 |
| Сеул 1988         | 1               | 5                 | 0               | 0               | 0               |                 |
| Барселона 1992    | не брала участі | не брала участі   | не брала участі | не брала участі | не брала участі | не брала участі |
| Атланта 1996      | 1               | 5                 | 0               | 0               | 0               |                 |
| Сідней 2000       | 1               | 7                 | 0               | 0               | 0               |                 |
| Афіни 2004        | 1               | 2                 | 0               | 0               | 0               |                 |
| Пекін 2008        | 1               | 3                 | 0               | 0               | 0               |                 |
| Лондон 2012       | 2               | 4                 | 0               | 0               | 0               |                 |

title: Ліберія на Олімпійських іграх

wikitext:
{{Ліберія на Олімпійських іграх}}
'''[[Ліберія]]''' брала участь у 11-ти літніх Олімпійських іграх. Дебютували в [[Літні Олімпійські ігри 1956|1956]] році на літніх Олімпійських іграх у [[Мельбурн]]і. З того часу Ліберія брала участь у всіх літніх Іграх, крім Ігор [[Літні Олімпійські ігри 1968|1968]], [[Літні Олімпійські ігри 1976|1976]] і [[Літні Олімпійські ігри 1992|1992]] років. У [[Зимові Олімпійські ігри|зимових Олімпійських іграх]] участі не брала. Спортсмени Ліберії ніколи не завойовували Олімпійських медалей.

== Таблиця медалей ==
{|class=wikitable
|-
!rowspan=2|Ігри
!rowspan=2|Вид спорту
!colspan=1|К-сть спортсменів
!colspan=3|Медалі
|-
![[File:Athletics pictogram.svg|20px|Athletics]]

![[File:Gold medal.svg|20px]]
![[File:Silver medal.svg|20px]]
![[File:Bronze medal.svg|20px]]
|-align=center
|align=left|{{flagicon|AUS}} [[1956 Summer Olympics|Мельбурн 1956]] || 1 || 4
|bgcolor=#F7F6A8|0||bgcolor=#DCE5E5|0||bgcolor=#FFDAB9|0
|-align=center
|align=left|{{flagicon|ITA}} [[1960 Summer Olympics|Рим 1960]] || 1 || 4
|bgcolor=#F7F6A8|0||bgcolor=#DCE5E5|0||bgcolor=#FFDAB9|0
|-align=center
|align=left|{{flagicon|JPN}} [[1964 Summer Olympics|Токіо 1964]] || 1 || 4
|bgcolor=#F7F6A8|0||bgcolor=#DCE5E5|0||bgcolor=#FFDAB9|0
|-align=center
|align=left|{{flagicon|MEX}} [[1968 Summer Olympics|Мехіко 1968]] || colspan=6|''не брала участі''
|-align=center
|align=left|{{flagicon|GER}} [[1972 Summer Olympics|Мюнхен 1972]] || 1 || 4
|bgcolor=#F7F6A8|0||bgcolor=#DCE5E5|0||bgcolor=#FFDAB9|0
|-align=center
|align=left|{{flagicon|CAN}} [[1976 Summer Olympics|Монреаль 1976]] || colspan=6|''не брала участі''
|-align=center
|align=left|{{flagicon|USR}} [[1980 Summer Olympics|Москва 1980]] || 1 || 7
|bgcolor=#F7F6A8|0||bgcolor=#DCE5E5|0||bgcolor=#FFDAB9|0
|-align=center
|align=left|{{flagicon|USA}} [[1984 Summer Olympics|Лос-Анджелес 1984]] || 1 || 4
|bgcolor=#F7F6A8|0||bgcolor=#DCE5E5|0||bgcolor=#FFDAB9|0
|-align=center
|align=left|{{flagicon|KOR}} [[1988 Summer Olympics|Сеул 1988]] || 1 || 5
|bgcolor=#F7F6A8|0||bgcolor=#DCE5E5|0||bgcolor=#FFDAB9|0
|-align=center
|align=left|{{flagicon|ESP}} [[Літні Олімпійські ігри 1992|Барселона 1992]] || colspan=6|''не брала участі''
|-align=center
|align=left|{{flagicon|USA}} [[Літні Олімпійські ігри 1996|Атланта 1996]] || 1 || 5
|bgcolor=#F7F6A8|0||bgcolor=#DCE5E5|0||bgcolor=#FFDAB9|0
|-align=center
|align=left|{{flagicon|AUS}} [[Літні Олімпійські ігри 2000|Сідней 2000]] || 1 || 7
|bgcolor=#F7F6A8|0||bgcolor=#DCE5E5|0||bgcolor=#FFDAB9|0
|-align=center
|align=left|{{flagicon|GRE}} [[Літні Олімпійські ігри 2004|Афіни 2004]] || 1 || 2
|bgcolor=#F7F6A8|0||bgcolor=#DCE5E5|0||bgcolor=#FFDAB9|0
|-align=center
|align=left|{{flagicon|CHN}} [[Літні Олімпійські ігри 2008|Пекін 2008]] || 1 || 3
|bgcolor=#F7F6A8|0||bgcolor=#DCE5E5|0||bgcolor=#FFDAB9|0
|-align=center
|align=left|{{flagicon|GBR}} [[Літні Олімпійські ігри 2012|Лондон 2012]] || 2 || 4
|bgcolor=#F7F6A8|0||bgcolor=#DCE5E5|0||bgcolor=#FFDAB9|0
|}

== Посилання ==
* [http://www.sports-reference.com/olympics/countries/LBR/ Статистика на Sports-reference.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20081119235503/http://www.sports-reference.com/olympics/countries/LBR/ |date=19 листопада 2008 }} {{ref-en}}
* [http://www.olympic.org/en/content/National-Olympic-Committees/Liberia/ Ліберія на офіційному сайті Олімпійського руху] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20091006045632/http://www.olympic.org/en/content/National-Olympic-Committees/Liberia/ |date=6 жовтня 2009 }} {{ref-en}}

{{Olympic-stub}}
{{Країни на Олімпійських іграх}}

[[Категорія:Ліберія на Олімпійських іграх]]
[[Категорія:Країни на Олімпійських іграх]]

Код МОК: LBR

НОК: Національний олімпійський · комітет Ліберії


text:
# Молнія-Л
Молнія-Л (укр. Блискавка, Індекс ГРАУ 8К78Л, інше позначення 8К78/Є6) — радянська п'ятиступенева ракета-носій сімейства Р-7 для запуску автоматичних міжпланетних станцій серії Є-6 до Місяця. Ракета-носій була створена на базі ракети-носія Молнія. Для зменшення маси ракети-носія і, відповідно, збільшення маси автоматичної міжпланетної станції, управління третім і четвертим ступенями здійснювалось «п'ятим ступенем» — автоматичною міжпланетною станцією Є-6. З 1963 по 1965 роки здійснено 5 запусків, з них 3 невдалих, 1 успішний (Луна-4) і 1 частково успішний (Космос-60).

## Список запусків
| № | Дата і час            | Апарат               | Примітки                                                                                |
| - | --------------------- | -------------------- | -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- |
| 1 | 4 січня 1963, 8:49    | Супутник-25 (Є-6 №1) | Не увімкнувся двигун четвертого ступеня. Апарат залишився на проміжній орбіті Землі і згорів в атмосфері 5 січня.    |
| 2 | 3 лютого 1963, 9:29   | Луна Є-6 №2          | Збій в системі управління блока Л. Апарат не вийшов на орбіту Землі.                                                 |
| 3 | 2 квітня 1963, 8:24   | Луна-4 (Є-6 №3)      | Проліт повз Місяць, вихід на геліоцентричну орбіту.                                                                  |
| 4 | 12 березня 1965, 9:36 | Космос-60 (Є-6 №9)   | Не увімкнувся двигун четвертого ступеня. Апарат залишився на проміжній орбіті Землі і згорів в атмосфері 17 березня. |
| 5 | 10 квітня 1965        | Луна Є-6 №8          | Аварія третього ступеня. Апарат не вийшов на орбіту Землі.                                                           |

title: Молнія-Л

wikitext:
{{Ракета
<!----Зображення (не обов'язково)---->
|зображення         = <!--назва зображення ("Файл:"), обов'язково-->
|розмір зображення  = <!--розмір зображення ("px"), не обов'язково, за замовчуванням 270px-->
|підпис             = <!--підпис, не обов'язково-->
<!----Основні параметри (обов'язково)---->
|назва       = <!--назва ракети, не обов'язково, за замовчуванням заголовок сторінки-->
|призначення = запуск АМС до Місяця
|виробник    = ОКБ-1
|країна      = СРСР
<!----Вартість (не обов'язково)---->
|вартість запуску      = <!--вартість запуску, обов'язково-->
|вартість запуску рік  = <!--вартісь запуску на рік, обов'язково-->
|вартість запуску інша = <!--вартість в іншій валюті, не обов'язково-->
<!----Розмір (обов'язково)---->
|висота   = 44,4
|діаметр  = 2,95
|маса     = 306'200
|ступенів = 5
<!----Вантаж (не обов'язково)---->
|вантаж =  <!--для кожного вантажу треба окремо скопіювати і вставити шаблон:-->
  {{Ракета/Вантаж
  |місце = навколомісячну орбіту
  |маса  = 1422
  }}
<!----Споріднені ракети (не обов'язково)---->
|родина   = [[Ракети-носії сімейства Р7|Р-7]]
|похідні  = <!--похідні ракети, не обов'язково-->
|аналоги  = [[Молнія (ракета-носій)|Молнія]]
<!----Історія запусків (обов'язково)---->
|статус     = Недіюча
|космодроми = [[Байконур]]
|запусків   = 5
|успішних   = 1
|невдалих   = 3
|часткових  = 1
|інших           = <!--загалом запусків з невідомим результатом (або незакінчених), не обов'язково-->
|перший запуск        = [[1 січня]] [[1963]]
|останній запуск      = [[3 грудня]] [[1965]]
|вантажі              = Є-6
<!--Ступені/прискорювачі (не обов'язково)-->
|ступені    =
{{Ракета/Ступінь
  |тип             = ступінь
  |варіант         = <!--варіант ракети, якщо є, не обов'язково-->
  |номер           = Перший
  |назва           = Блоки Б, В, Г, Д
  |довжина         = 19
  |діаметр         = 2,68
  |маса порожнього = 3'800
  |повна маса      = 43'400
  |двигуни         = 4 РД-107
  |тяга            = 995'300
  |сукупна тяга    = <!--загальна тяга всіх прискорювачів в кН, не обов'язково-->
  |питомий імпульс = 314
  |тривалість      = 119
  |паливо          = [[Рідкий кисень]]/[[Гас]]
  }}
 {{Ракета/Ступінь
  |тип             = ступінь
  |варіант         = <!--варіант ракети, якщо є, не обов'язково-->
  |номер           = Другий
  |назва           = Блок А
  |довжина         = 28
  |діаметр         = 2,99
  |маса порожнього = 6'800
  |повна маса      = 100'500
  |двигуни         = 1 РД-108
  |тяга            = 941'000
  |питомий імпульс = 315
  |тривалість      = 301
  |паливо          = Рідкий кисень/Гас
  }}
 {{Ракета/Ступінь
  |тип             = ступінь
  |варіант         = <!--варіант ракети, якщо є, не обов'язково-->
  |номер           = Третій
  |назва           = Блок І
  |довжина         = 2,84
  |діаметр         = 2,56
  |маса порожнього = 2'000
  |повна маса      = 24'300
  |двигуни         = 1 РД-0108
  |тяга            = 294'000
  |питомий імпульс = 330
  |тривалість      = 200
  |паливо          = Рідкий кисень/Гас
  }}
 {{Ракета/Ступінь
  |тип             = ступінь
  |варіант         = <!--варіант ракети, якщо є, не обов'язково-->
  |номер           = Четвертий
  |назва           = Блок Л
  |довжина         = 2,84
  |діаметр         = 2,56
  |маса порожнього = 1'080
  |повна маса      = 5'100
  |двигуни         = 1 11Д33
  |тяга            = 65,41
  |питомий імпульс = 340
  |тривалість      = 192
  |паливо          = Рідкий кисень/Гас
  }}
 {{Ракета/Ступінь
  |тип             = ступінь
  |варіант         = <!--варіант ракети, якщо є, не обов'язково-->
  |номер           = П'ятий
  |назва           = Є-6
  |довжина         = <!--довжина ступеня/прискорювача в метрах, не обов'язково-->
  |діаметр         = <!--діаметр ступеня/прискорювача в метрах, не обов'язково-->
  |маса порожнього = <!--маса порожнього ступеня/прискорювача в кілограмах, не обов'язково-->
  |повна маса      = 1422
  |двигуни         = 1 КТДУ-5А
  |тяга            = 45,5
  |питомий імпульс = 287
  |тривалість      = 43
  |паливо          = [[Азотна кислота]]/[[Азотний тетраоксид]]
  }}
}}
'''Молнія-Л''' ({{lang-uk|Блискавка}}, [[Індекс ГРАУ]] 8К78Л, інше позначення 8К78/Є6) — радянська п'ятиступенева [[ракета-носій]] [[Ракети-носії сімейства Р7|сімейства Р-7]] для запуску [[Автоматична міжпланетна станція|автоматичних міжпланетних станцій]] [[Програма Е-6|серії Є-6]] до [[Місяць (супутник)|Місяця]]. Ракета-носій була створена на базі ракети-носія [[Молнія (ракета-носій)|Молнія]]. Для зменшення маси ракети-носія і, відповідно, збільшення маси автоматичної міжпланетної станції, управління третім і четвертим ступенями здійснювалось «п'ятим ступенем» — автоматичною міжпланетною станцією Є-6. З 1963 по 1965 роки здійснено 5 запусків, з них 3 невдалих, 1 успішний (Луна-4) і 1 частково успішний (Космос-60).

== Список запусків ==
{| border="2" cellpadding="4" cellspacing="0" style="margin: 1em 0em 1em 0; background: #f9f9f9; border: 1px #aaa solid; border-collapse: collapse; font-size: 95%;"
|-----
! №
! Дата і час
! Апарат
! Примітки
|-
| 1
| [[4 січня]] [[1963]], 8:49
| [[Супутник-25]] (Є-6 №1)
| Не увімкнувся двигун четвертого ступеня. Апарат залишився на проміжній орбіті Землі і згорів в атмосфері 5 січня.
|-
| 2
| [[3 лютого]] 1963, 9:29
| [[Луна Є-6 №2]]
| Збій в системі управління блока Л. Апарат не вийшов на орбіту Землі.
|-
| 3
| [[2 квітня]] 1963, 8:24
| [[Луна-4]] (Є-6 №3)
| Проліт повз Місяць, вихід на [[Геліоцентрична орбіта|геліоцентричну орбіту]].
|-
| 4
| [[12 березня]] [[1965]], 9:36
| [[Космос-60]] (Є-6 №9)
| Не увімкнувся двигун четвертого ступеня. Апарат залишився на проміжній орбіті Землі і згорів в атмосфері 17 березня.
|-
| 5
| 10 квітня 1965
| [[Луна-1965A|Луна Є-6 №8]]
| Аварія третього ступеня. Апарат не вийшов на орбіту Землі.
|-
|}

== Джерела ==
*[http://militera.lib.ru/explo/chertok_be/17.html Розділ Жорсткий шлях до м'якої посадки] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121004064345/http://militera.lib.ru/explo/chertok_be/17.html |date=4 жовтня 2012 }} [[Черток Борис Овсійович|Борис Черток]] Ракети і люди: Місячна гонка{{ref-ru}}
*[http://www.astronautix.com/lvs/molk78e6.htm Молнія 8К78/Є6] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121104000235/http://www.astronautix.com/lvs/molk78e6.htm |date=4 листопада 2012 }} Енциклопедія астронавтики{{ref-en}}
*[http://weebau.com/satplan/luna-excell.htm Список радянських запусків до Місяця] Космічна енциклопедія{{ref-en}}

{{Сімейство Р-7}}
{{Програма Луна}}

[[Категорія:Р-7 (сімейство ракет-носіїв)]]

title: Молнія-Л

Призначення: запуск АМС до Місяця

Виробник: ОКБ-1

Країна: СРСР

title: Розміри

title: Вантаж

title: Споріднені ракети

Аналоги: Молнія

title: Історія запусків

Статус: Недіюча

Космодроми: Байконур

Перший запуск: 1 січня 1963

Останній запуск: 3 грудня 1965

title: Перший ступінь - Блоки Б, В, Г, Д

Паливо: Рідкий кисень/Гас

title: Другий ступінь - Блок А

Паливо: Рідкий кисень/Гас

title: Третій ступінь - Блок І

Паливо: Рідкий кисень/Гас

title: Четвертий ступінь - Блок Л

Паливо: Рідкий кисень/Гас

title: П'ятий ступінь - Є-6

Двигуни: 1 КТДУ-5А

Паливо: Азотна кислота/Азотний тетраоксид


text:
# Міолья
Міолья (італ. Mioglia, ліг. Mieuja) — муніципалітет в Італії, у регіоні Лігурія, провінція Савона.
Міолья розташована на відстані близько 440 км на північний захід від Рима, 45 км на захід від Генуї, 23 км на північ від Савони.
Населення — 522 особи (2014).
Щорічний фестиваль відбувається 30 листопада. Покровитель — Святий Андрій.

## Демографія
Населення за роками:

Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 30 іноземців з 11 країн, серед них 16 громадян країн Євросоюзу та 3 громадяни України.

## Сусідні муніципалітети
- Джузвалла
- Парето
- Понтінвреа
- Сасселло

title: Міолья

wikitext:
{{Комуна Італії
 | назва         = Міолья
 | місцева_назва = Mioglia
 | герб          = <!-- Mioglia-Stemma.png -->
 | регіон        = LIG <!-- Лише 3-літерний КОД -->
 | провінція     = SV <!-- Лише 2-літерний КОД -->
 | latd   = 44
 | latm   = 30
 | lats   = 0
 | longd  = 8
 | longm  = 25
 | longs  = 0
 | висота = 349
 | населення     = 507
 | рік_насел     = 01-01-2023
 | площа         = 20,02
 | густота       = 26,3
 | поштові_індекси  = 17040
 | телефонний_код = 019
 | код_ISTAT     = 009039
 | покровитель   = Sant'Andrea apostolo
 | мер           = Livio Gandoglia
 | обраний       = 27-5-2019
 | www           = http://www.comunemioglia.com/
}}

'''Міолья''' ({{lang-it|Mioglia}}, {{lang-lij|Mieuja}}) — [[муніципалітет]] в [[Італія|Італії]], у регіоні [[Лігурія]], [[Савона (провінція)|провінція Савона]].

Міолья розташована на відстані<ref>Фізичні відстані та напрямки розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 440 км на північний захід від [[Рим|Рима]], 45 км на захід від [[Генуя|Генуї]], 23 км на північ від [[Савона|Савони]].

Населення — {{formatnum:522}} {{МНОЖИНА:522|особа|особи|осіб}} (2014)<ref name="dem1">{{cite web |url=http://www.demo.istat.it/bil2014/index.html |title=Демографічний баланс 2014 року та населення на 31 грудня |publisher=[[ISTAT]] |accessdate=25 грудня 2014 |archive-date=26 червня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150626150429/http://demo.istat.it/bil2014/index.html }}{{ref-it}}</ref>.
Щорічний фестиваль відбувається 30 листопада. Покровитель — Святий Андрій.

== Демографія ==
{{Демографія/Mioglia}}
{{Іноземці в Італії | назва=Міолья | дата=1 січня 2023 року
 | всього=30 | країн=11 | Укр=3 | ЄС=16 | таблиця= | країна1=
 | примітка=<ref>{{cite web| url=https://demo.istat.it/app/?i=RCS&l=en
  | title=Resident population by sex, municipality and citizenship | language=англ.
  | trans_title=Постійне населення за статтю, муніципалітетом і громадянством
  | publisher=[[ISTAT]]| accessdate=12 червня 2024}}</ref>
}}

== Сусідні муніципалітети ==

* [[Джузвалла]]
* [[Парето (муніципалітет)|Парето]]
* [[Понтінвреа]]
* [[Сасселло]]

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів провінції Савона]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Italy-geo-stub}}
{{Провінція Савона}}

{{Портали|Географія|Італія}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Савона]]

title: Міолья · Mioglia

Країна: Італія

Регіон: Лігурія

Провінція: Савона

title: Розміщення

Розміщення: Commune

title: Влада

Мер: Livio Gandoglia (27-5-2019)


text:
# Ботово (Чорноголовський міський округ)
Бо́тово (рос. Ботово) — присілок у складі Чорноголовського міського округу Московської області, Росія.

## Населення
Населення — 181 особа (2010; 161 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 96 %

title: Ботово (Чорноголовський міський округ)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Ботово
 | назва ін.       = {{lang-ru|Ботово}}
 | карта розташування1 = Росія Московська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Московська область]]
 | міський округ   = [[Чорноголовський міський округ]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 181 особа ([[2010]]{{RUS-MS-census}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 56
 | lat_min= 03
 | lat_sec= 00
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 38
 | lon_min= 25
 | lon_sec= 16
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Ботово}}

'''Бо́тово''' ({{lang-ru|Ботово}}) — [[присілок]] у складі [[чорноголовський міський округ|Чорноголовського міського округу]] [[московська область|Московської області]], [[Росія]].

== Населення ==
Населення — 181 особа ([[2010]]; 161 у [[2002]]<ref>{{Cite web |url=http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Moskovskaya-oblast.xls |title=Дані перепису населення Росії 2002 року |accessdate=28 квітня 2021 |archive-date=11 травня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210511103435/http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Moskovskaya-oblast.xls }}</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 96 %

== Джерела ==
* {{Карта|O-37-137}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=56.049896&lon=38.422108&z=13&show=/4077563/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181225140736/http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=56.049896&lon=38.422108&z=13&show=/4077563/ru/ |date=25 грудня 2018 }}

{{Moscow-obl-stub}}
{{чорноголовський міський округ}}

[[Категорія:Населені пункти Чорноголовського міського округу]]
[[Категорія:Присілки Московської області]]

title: присілок Ботово

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Московська область

Міський округ: Чорноголовський міський округ

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Ботово · Ботово


text:
# Гері Равкан
Гері Брюс Равкан (англ. Gary Bruce Ruvkun; нар. 26 березня 1952, Берклі, Каліфорнія, США) — американський молекулярний біолог у Массачусетській лікарні загального профілю та професор генетики в Гарвардській медичній школі в Бостоні. Равкан виявив механізм, за допомогою якого lin-4, перша мікроРНК (міРНК), відкрита Віктором Амбросом, регулює трансляцію цільових матричних РНК через недосконале спарювання основ до цих мішеней, і відкрив другу мікроРНК, let-7, і що вона зберігається у всіх філогенезах тварин, у тому числі в людей. Ці відкриття мікроРНК розкрили новий світ регуляції РНК у безпрецедентному масштабі та механізм цієї регуляції. Равкан також виявив багато особливостей інсуліноподібної передачі сигналів у регуляції старіння та метаболізму. У 2019 році він був обраний членом Американського філософського товариства. Разом з Віктором Амбросом Равкан отримав Нобелівську премію з фізіології та медицини 2024 року за відкриття мікроРНК та її ролі в посттранскрипційній регуляції генів.

## Освіта
Равкан здобув ступінь бакалавра в 1973 році в Каліфорнійському університеті в Берклі. Здобув ступінь доктора філософії в Гарвардському університеті в лабораторії Фредеріка М. Аусубеля, де він досліджував гени фіксації азоту у бактерій. Равкан закінчив аспірантуру у Роберта Горвіца в Массачусетському технологічному інституті (MIT) і Волтера Гілберта з Гарварду.

## Дослідження

### МікроРНКlin-4
Дослідження Равкана виявили, що мікроРНК lin-4, 22-нуклеотидна регуляторна РНК, відкрита в 1992 році Віктором Амбросом, регулює свою цільову мРНК lin-14, утворюючи недосконалі РНК-дуплекси для зниження трансляції. Перша ознака того, що ключовий регуляторний елемент гена lin-14, який розпізнається продуктом гена lin-4, знаходиться в 3'-нетрансльованому регіоні lin-14, надійшла з аналізу мутацій посилення функції lin-14, який показав, що вони є делеціями консервативних елементів у 3'-нетрансльованій області lin-14. Видалення цих елементів усуває звичайну пізню стадію специфічної репресії виробництва білка LIN-14, а lin-4 необхідний для такої репресії нормальною 3'-нетрансльованою ділянкою lin-14. У ключовому прориві лабораторія Ambros виявила, що lin-4 кодує дуже маленький продукт РНК, що визначає мікроРНК з 22 нуклеотидів.

### мікроРНК, let-7
У 2000 році лабораторія Равкана повідомила про ідентифікацію другої мікроРНК C. elegans, let-7, яка, як і перша мікроРНК, регулює трансляцію цільового гена, в такому випадку lin-41, через недосконале спаровування основ до 3'-нетрансльованої області гена цієї мРНК. Це вказувало на те, що регуляція мікроРНК через комплементарність 3' UTR може бути загальною ознакою, і що, імовірно, буде більше мікроРНК. Загальність регуляції мікроРНК для інших тварин була встановлена лабораторією Равкана пізніше у 2000 році, коли вони повідомили, що послідовність і регуляція мікроРНК let-7 зберігаються у всіх філогенезах тварин, включно з людьми. Наразі виявлено тисячі мікроРНК

## Мікробне життя за межами Сонячної системи
У 2019 році Равкан разом із Крісом Карром, Майком Фінні та Марією Зубер висловили думку, що поява складного мікробного життя на Землі незабаром після її охолодження, а також нещодавні відкриття Гарячих Юпітерів і руйнівних міграцій планет у системах екзопланет сприяє поширенню мікробного життя на основі ДНК по галактиці. Проєкт SETG працює над тим, щоб НАСА відправило секвенатор ДНК на Марс для життя в надії, що будуть знайдені докази того, що життя спочатку виникло не на Землі, а деінде у Всесвіті.

title: Гері Равкан

wikitext:
{{Науковець}}
'''Гері Брюс Равкан''' ({{Lang-en|Gary Bruce Ruvkun}}; нар. [[26 березня]] [[1952]], [[Берклі]], [[Каліфорнія]], [[Сполучені Штати Америки|США]])<ref>''[[Who's Who in America]]'' 66th edition. Vol 2: ''M–Z.'' Marquis Who's Who, Berkeley Heights 2011, p. 3862</ref> — [[Сполучені Штати Америки|американський]] [[Молекулярна біологія|молекулярний біолог]] у [[Массачусетська лікарня загального профілю|Массачусетській лікарні загального профілю]] та професор [[Генетика|генетики]] в [[Гарвардська медична школа|Гарвардській медичній школі]] в [[Бостон]]і<ref name="pnas">{{Cite journal|last=Nair|first=P.|year=2011|title=Profile of Gary Ruvkun|journal=Proceedings of the National Academy of Sciences|volume=108|issue=37|pages=15043–5|bibcode=2011PNAS..10815043N|doi=10.1073/pnas.1111960108|pmc=3174634|pmid=21844349|doi-access=free}}</ref>. Равкан виявив механізм, за допомогою якого ''lin-4'', перша [[мікроРНК]] (міРНК), відкрита [[Віктор Амброс|Віктором Амбросом]], регулює трансляцію цільових матричних РНК через недосконале спарювання основ до цих мішеней, і відкрив другу мікроРНК, ''let-7'', і що вона зберігається у всіх філогенезах тварин, у тому числі в людей. Ці відкриття мікроРНК розкрили новий світ регуляції РНК у безпрецедентному масштабі та механізм цієї регуляції. Равкан також виявив багато особливостей інсуліноподібної передачі сигналів у регуляції старіння та метаболізму. У 2019 році він був обраний членом [[Американське філософське товариство|Американського філософського товариства]]. Разом з [[Віктор Амброс|Віктором Амбросом]] Равкан отримав [[Нобелівська премія з фізіології або медицини|Нобелівську премію з фізіології та медицини]] 2024 року за відкриття мікроРНК та її ролі в посттранскрипційній регуляції генів<ref>{{Cite web|url=https://www.nobelprize.org/prizes/medicine/2024/press-release/|title=The Nobel Prize in Physiology or Medicine 2024|website=NobelPrize.org|language=en-US|access-date=2024-10-07}}</ref>.

== Освіта ==
Равкан здобув ступінь бакалавра в 1973 році в [[Університет Каліфорнії (Берклі)|Каліфорнійському університеті в Берклі]]. Здобув ступінь доктора філософії в [[Гарвардський університет|Гарвардському університеті]] в лабораторії Фредеріка М. Аусубеля, де він досліджував гени [[Фіксація азоту|фіксації азоту]] у бактерій. Равкан закінчив аспірантуру у [[Роберт Горвіц|Роберта Горвіца]] в [[Массачусетський технологічний інститут|Массачусетському технологічному інституті]] (MIT) і [[Волтер Гілберт|Волтера Гілберта]] з Гарварду<ref>[http://www.hms.harvard.edu/dms/bbs/fac/ruvkun.html Harvard Medical School faculty page]</ref>.

== Дослідження ==

=== МікроРНК ''lin-4'' ===
Дослідження Равкана виявили, що мікроРНК ''lin-4'', 22-нуклеотидна регуляторна РНК, відкрита в 1992 році [[Віктор Амброс|Віктором Амбросом]], регулює свою цільову мРНК ''lin-14'', утворюючи недосконалі РНК-дуплекси для зниження трансляції. Перша ознака того, що ключовий регуляторний елемент гена ''lin-14'', який розпізнається продуктом гена ''lin-4'', знаходиться в 3'-нетрансльованому регіоні ''lin-14,'' надійшла з аналізу мутацій посилення функції ''lin-14'', який показав, що вони є делеціями консервативних елементів у 3'-нетрансльованій області ''lin-14''. Видалення цих елементів усуває звичайну пізню стадію специфічної репресії виробництва білка LIN-14, а ''lin-4'' необхідний для такої репресії нормальною 3'-нетрансльованою ділянкою ''lin-14''.<ref>{{Cite journal|last=Arasu|first=P.|last2=Wightman|first2=B.|last3=Ruvkun|first3=G.|year=1991|title=Temporal regulation of lin-14 by the antagonistic action of two other heterochronic genes, lin-4 and lin-28|journal=Genes & Development|volume=5|issue=10|pages=1825–1833|doi=10.1101/gad.5.10.1825|pmid=1916265|doi-access=free}}</ref><ref>{{Cite journal|last=Wightman|first=B.|last2=Bürglin|first2=T. R.|last3=Gatto|first3=J.|last4=Arasu|first4=P.|last5=Ruvkun|first5=G.|year=1991|title=Negative regulatory sequences in the lin-14 3'-untranslated region are necessary to generate a temporal switch during Caenorhabditis elegans development|journal=Genes & Development|volume=5|issue=10|pages=1813–1824|doi=10.1101/gad.5.10.1813|pmid=1916264|doi-access=free}}</ref> У ключовому прориві лабораторія Ambros виявила, що ''lin-4'' кодує дуже маленький продукт РНК, що визначає мікроРНК з 22 нуклеотидів.

=== ''мікроРНК, let-7'' ===
У 2000 році лабораторія Равкана повідомила про ідентифікацію другої мікроРНК [[Caenorhabditis elegans|C. elegans]], ''let-7'', яка, як і перша мікроРНК, регулює трансляцію цільового гена, в такому випадку ''lin-41'', через недосконале спаровування основ до 3'-нетрансльованої області гена цієї мРНК<ref>{{Cite journal|last=Reinhart|first=B. J.|last2=Slack|first2=F. J.|last3=Basson|first3=M.|last4=Pasquinelli|first4=A. E.|last5=Bettinger|first5=J. C.|last6=Rougvie|first6=A. E.|last7=Horvitz|first7=H. R.|last8=Ruvkun|first8=G.|year=2000|title=The 21-nucleotide let-7 RNA regulates developmental timing in Caenorhabditis elegans|journal=Nature|volume=403|issue=6772|pages=901–906|bibcode=2000Natur.403..901R|doi=10.1038/35002607|pmid=10706289}}</ref><ref>{{Cite journal|last=Slack|first=F. J.|last2=Basson|first2=M.|last3=Liu|first3=Z.|last4=Ambros|first4=V.|last5=Horvitz|first5=H. R.|last6=Ruvkun|first6=G.|year=2000|title=The lin-41 RBCC gene acts in the C. Elegans heterochronic pathway between the let-7 regulatory RNA and the LIN-29 transcription factor|journal=Molecular Cell|volume=5|issue=4|pages=659–669|doi=10.1016/S1097-2765(00)80245-2|pmid=10882102|doi-access=free}}</ref>. Це вказувало на те, що регуляція мікроРНК через комплементарність 3' UTR може бути загальною ознакою, і що, імовірно, буде більше мікроРНК. Загальність регуляції мікроРНК для інших тварин була встановлена лабораторією Равкана пізніше у 2000 році, коли вони повідомили, що послідовність і регуляція мікроРНК ''let-7'' зберігаються у всіх філогенезах тварин, включно з людьми<ref>{{Cite journal|last=Pasquinelli|first=A. E.|last2=Reinhart|first2=B. J.|last3=Slack|first3=F.|last4=Martindale|first4=M. Q.|last5=Kuroda|first5=M. I.|last6=Maller|first6=B.|last7=Hayward|first7=D. C.|last8=Ball|first8=E. E.|last9=Degnan|first9=B.|year=2000|title=Conservation of the sequence and temporal expression of let-7 heterochronic regulatory RNA|journal=Nature|volume=408|issue=6808|pages=86–89|bibcode=2000Natur.408...86P|doi=10.1038/35040556|pmid=11081512}}</ref>. Наразі виявлено тисячі мікроРНК

== Мікробне життя за межами Сонячної системи ==
У 2019 році Равкан разом із Крісом Карром, Майком Фінні та [[Марія Зубер|Марією Зубер]]<ref name="YT-20190417">{{Cite web|url=https://www.youtube.com/watch?v=CFDPLkddRqE|title=YouTube Video (24:32) – Breakthrough Discuss 2019 – What is True for E. coli on Earth Will Be True for Life on Proxima Centauri b|last=Ruvkun|first=Gary|authorlink1=Gary Ruvkun|date=17 квітня 2019|website=[[University of Berkeley]]|access-date=9 липня 2019}}</ref> висловили думку, що поява складного мікробного життя на Землі незабаром після її охолодження, а також нещодавні відкриття Гарячих Юпітерів і руйнівних міграцій планет у системах екзопланет сприяє поширенню мікробного життя на основі ДНК по галактиці. Проєкт SETG працює над тим, щоб [[НАСА]] відправило [[секвенатор ДНК]] на [[Марс (планета)|Марс]] для [[Життя на Марсі|життя]] в надії, що будуть знайдені [[Абіогенез|докази]] того, що [[життя]] [[Найперші відомі форми життя|спочатку виникло не на Землі]], а [[Панспермія|деінде у Всесвіті]]<ref name="TNY-20190708">{{Cite magazine|last=Chotiner|first=Isaac|date=8 липня 2019|title=What If Life Did Not Originate on Earth?|url=https://www.newyorker.com/news/q-and-a/what-if-life-did-not-originate-on-earth|journal=[[The New Yorker]]|language=en|issn=0028-792X|access-date=9 липня 2019}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Бібліоінформація}}
{{Нобелівська премія з фізіології або медицини}}
[[Категорія:Нагороджені медаллю Бенджаміна Франкліна]]
[[Категорія:Члени Національної медичної академії США]]
[[Категорія:Члени Американського філософського товариства]]
[[Категорія:Випускники Університету Каліфорнії у Берклі]]
[[Категорія:Члени і члени-кореспонденти Національної академії наук США]]
[[Категорія:Лауреати премії Ласкера]]
[[Категорія:Генетики США]]

title: англ. Gary Ruvkun

Народився: 26 березня 1952 (72 роки) · Берклі, Аламеда, Каліфорнія, США

Країна: США

Діяльність: генетик, викладач університету

Alma mater: Гарвардська медична школа · Університет Каліфорнії (Берклі)

Галузь: молекулярна біологія і генетика

Заклад: Гарвардський університет

Науковий ступінь: доктор філософії

Науковий керівник: Девід Балтімор і Роберт Горвіц

Членство: Національна академія наук США · Американська академія мистецтв і наук

У шлюбі з: Natasha Stallerd

Нагороди: премія Альберта Ласкера за фундаментальні медичні дослідження (2008) Wolf Prize in Medicined (2014) Міжнародна премія Фонду Гайрднера (2008) премія Луїзи Ґросс-Горвіц (2009) премія Грубера в області генетикиd (2014) March of Dimes Prize in Developmental Biologyd (2016) премія Мессріd (2009) премія Розенстілаd (2004) Премія за прорив у науках про життя (2015) Longevity Prized (2013) премія Дена Девідаd (2011) Dr. Paul Janssen Award for Biomedical Researchd (2012) Thomson Reuters Citation Laureates (2008) Irving S. Wright Award of Distinctiond (2013)


text:
# Птах-гончар
Птах-гончар (Thripadectes) — рід горобцеподібних птахів родини горнерових (Furnariidae). Представники цього роду мешкають в Центральній і Південній Америці.

## Види
Виділяють сім видів:
- Птах-гончар колумбійський (Thripadectes ignobilis)
- Птах-гончар строкатий (Thripadectes flammulatus)
- Птах-гончар перуанський (Thripadectes scrutator)
- Птах-гончар темноголовий (Thripadectes rufobrunneus)
- Птах-гончар чорнодзьобий (Thripadectes melanorhynchus)
- Птах-гончар смугастий (Thripadectes holostictus)
- Птах-гончар еквадорський (Thripadectes virgaticeps)

## Етимологія
Наукова назва роду Thripadectes походить від сполучення слів дав.-гр. θριψ — короїд і δηκτης — той, хто кусає.

title: Птах-гончар

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Птах-гончар
| image =Thripadectes ignobilis - Uniform treehunter; Cerro Montezuma, Risaralda, Colombia.jpg
| image_caption =[[Птах-гончар колумбійський]] (''Thripadectes ignobilis'')
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| familia = [[Горнерові]] (Furnariidae)
| subfamilia = Furnariinae
| tribus = Philydorini
| genus = '''Птах-гончар (''Thripadectes'')'''
| genus_authority = [[Філіп Склейтер|P.L. Sclater]], 1862<ref name=autor>{{cytuj książkę| autor = P. L. Sclater| tytuł = Catalogue of a collection of American birds|url = https://biodiversitylibrary.org/item/47708#page/337/mode/1up|rok = 1862|wydawca = N. Trubner and Co.|miejsce = Londyn|wydanie = |isbn = |strony = 157}}</ref>
| subdivision_ranks = Види
| subdivision =
* ''[[Thripadectes ignobilis]]''
* ''[[Thripadectes flammulatus]]''{{тип}}
* ''[[Thripadectes scrutator]]''
* ''[[Thripadectes rufobrunneus]]''
* ''[[Thripadectes melanorhynchus]]''
* ''[[Thripadectes holostictus]]''
* ''[[Thripadectes virgaticeps]]''
| range_map =
| range_map_caption =
| synonyms =''Rhopoctites'' {{small|Ridgway, 1909}}
| wikispecies = Thripadectes
| commonscat = Thripadectes
| commons = Thripadectes
}}
'''Птах-гончар'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Thripadectes'') — рід [[Горобцеподібні|горобцеподібних]] птахів родини [[Горнерові|горнерових]] (Furnariidae). Представники цього роду мешкають в [[Центральна Америка|Центральній]] і [[Південна Америка|Південній Америці]]<ref name=hbw8>{{cytuj książkę| autor = Josep del Hoyo, Andrew Elliott, David A. Christie| tytuł = Handbook of the Birds of the World | część = 8|tytuł części = Broadbills to Tapaculos| rozdział = Family Furnariidae (Ovenbirds)| autor r = V. Remsen| rok = 2003 | wydawca = Lynx Edicions | miejsce = Barcelona | isbn = 84-87334-50-4| strony = 341–343}}</ref>.

== Види ==
Виділяють сім видів:<ref name=ioc>{{cite web|editor1-last=Gill|editor1-first=Frank|editor1-link=Frank Gill (ornithologist)|editor2-last=Donsker|editor2-first=David|year=2021|title=Ovenbirds, woodcreepers| work=World Bird List Version 12.1|url=https://www.worldbirdnames.org/new/bow/ovenbirds/| publisher=International Ornithologists' Union|accessdate=03 лютого 2022}}</ref>
* [[Птах-гончар колумбійський]] (''Thripadectes ignobilis'')
* [[Птах-гончар строкатий]] (''Thripadectes flammulatus'')
* [[Птах-гончар перуанський]] (''Thripadectes scrutator'')
* [[Птах-гончар темноголовий]] (''Thripadectes rufobrunneus'')
* [[Птах-гончар чорнодзьобий]] (''Thripadectes melanorhynchus'')
* [[Птах-гончар смугастий]] (''Thripadectes holostictus'')
* [[Птах-гончар еквадорський]] (''Thripadectes virgaticeps'')

== Етимологія ==
Наукова назва роду ''Thripadectes'' походить від сполучення слів {{lang-grc|θριψ}} — короїд і {{lang-grc2|δηκτης}} — той, хто кусає.<ref>{{cite book | last=Jobling | first=James A. | year=2010| title=The Helm Dictionary of Scientific Bird Names | url=https://archive.org/details/Helm_Dictionary_of_Scientific_Bird_Names_by_James_A._Jobling | publisher=Christopher Helm | location=London | isbn= 978-1-4081-2501-4 | page=[https://archive.org/details/Helm_Dictionary_of_Scientific_Bird_Names_by_James_A._Jobling/page/n385 385] }}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q943486}}
{{Птахи-доробити}}

[[Категорія:Горнерові]]
[[Категорія:Роди птахів]]

title: ?Птах-гончар

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Родина: Горнерові (Furnariidae)

Підродина: Furnariinae

Триба: Philydorini

Рід: Птах-гончар (Thripadectes) · P.L. Sclater, 1862

Вікісховище: Thripadectes

Віківиди: Thripadectes


text:
# Коммевейне
Коммевейне (нід. Commewijne) - округ Суринаму, розташований на правому березі річки Суринам. Адміністративний центр - місто Ньїв-Амстердам, інше значиме місто - Альянс.
Населення округу - 24 649 осіб (2004), площа - 2353 км² .

## Історія
Поряд з численними невеликими колоніальними укріпленнями, в Ньїв-Амстердамі розташована велика фортеця, побудована для захисту району в ході Другої англо-голландської війни.

## Населення
За переписом населення 2012 етнічний склад населення провінції був такий:
| національність | % від населення |
| -------------- | --------------- |
| креоли         | 5,4%            |
| індосуринамці  | 29,8%           |
| яванці         | 47,2%           |
| змішані        | 11,25%          |

## Економіка
Основний дохід приносить землеробство, причому перші плантації були засновані ще першими голландськими колоністами в 1600х роках.

title: Коммевейне

wikitext:
{{Адміністративна одиниця
| назва               = Коммевейне
| місцева_назва       = {{lang-nl|Commewijne}}<br/>{{lang-srn|Pasuni fu Commewijne}}
| зображення          =
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                =
| прапор              =
| герб_підпис         =
| прапор_підпис       =
| розташування        =Suriname-Commewijne.png
| розташування_підпис =
| розташування_розмір =250px
| інші_одиниці        =
| тип_найменування    =
| найменування        =
| девіз               =
| гімн                =
| тип_центра        =
| центр             = [[Ньїв-Амстердам]]
| найбільше_місто   =
| країна            = [[Файл:Flag of Suriname.svg|20px]] [[Суринам]]
| тип_регіону       =
| регіон            =
| тип_регіону2      =
| регіон2           =
| тип_регіону3      =
| регіон3           =
| сусіди            =
| тип_підрозділів   =комун
| підрозділи        =6
| номерний_знак     =
| офіційна_мова          =
| населення              = 24 649
| список_за_населенням   = Адміністративний поділ Суринаму
| місце_за_населенням    = 5
| щільність_населення    = 10,48
| список_за_щільністю_населення = Адміністративний поділ Суринаму
| місце_за_щільністю_населення  = 3
| етнікон                =
| площа             = 2 353
| список_за_площею  = Адміністративний поділ Суринаму
| місце_за_площею   = 8
| відсоток_води     =
| ширина            =
| довжина           =
| широта            =
| довгота           =
| середня_висота    =
| макс_висота_місце =
| макс_висота       =
| мін_висота_місце  =
| мін_висота        =
| часовий_пояс      = [[UTC-3]]
| список_за_ввп     =
| ввп               =
|ввп_на_душу_населення =
| список_за_ірлп    =
| ірлп              =
| список_за_джіні   =
| джіні             =
| тип_заснування       =
| заснований           =
| назва_до_заснування  =
| титул_голови_уряду   =
| голова_уряду         =
| титул_представників1 =
| представник1         =
| титул_представників2 =
| представник2         =
| адреса               =
| вебсайт              =
| тип_коду_iso    =
| код_iso         =SR-CM
| тип_скорочення  =
| скорочення      =
| тип_скорочення2 =
| скорочення2     =
| тип_скорочення3 =
| скорочення3     =
}}
'''Коммевейне''' ({{lang-nl|Commewijne}}) - округ [[Суринам]]у, розташований на правому березі річки [[Суринам (річка)|Суринам]]. Адміністративний центр - місто [[Ньїв-Амстердам]], інше значиме місто - [[Альянс (Суринам)|Альянс]].

Населення округу - 24 649 осіб (2004), площа - 2353 км² <ref>{{cite web|url = http://www.geohive.com/cntry/suriname.aspx|title = Censimento 2012 da GeoHive.com|archiveurl = https://web.archive.org/web/20190106062052/http://www.geohive.com/|archivedate = 6 Січня 2019|accessdate = 19 Квітня 2015}}</ref>.

== Історія ==
Поряд з численними невеликими колоніальними укріпленнями, в Ньїв-Амстердамі розташована велика [[фортеця]], побудована для захисту району в ході [[Друга англо-голландська війна|Другої англо-голландської війни]].

== Населення ==
За переписом населення 2012 етнічний склад населення провінції був такий:
{| class="wikitable"
!національність
!% від населення
|-
|креоли
|5,4%
|-
|індосуринамці
|29,8%
|-
|яванці
|47,2%
|-
|змішані
|11,25%
|}

== Економіка ==
Основний дохід приносить [[землеробство]], причому перші [[Плантація|плантації]] були засновані ще першими [[Нідерланди|голландськими]] колоністами в 1600х роках.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{Округи Суринаму}}

[[Категорія:Адміністративний поділ Суринаму]]

title: нід. Commewijne · сур. Pasuni fu Commewijne

Адм. центр: Ньїв-Амстердам

Країна: Суринам

Код ISO 3166-2: SR-CM


text:
# Шелонь (присілок)
Шелонь (рос. Шелонь) — присілок в Шимському районі Новгородської області Російської Федерації.
Населення становить 6 осіб. Входить до складу муніципального утворення Подгоське сільське поселення.

## Історія
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Подгоське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 6    |

title: Шелонь (присілок)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Шелонь
|назва ін.       = Шелонь
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Новгородська область]]
|район           = [[Шимський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Подгоське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 6
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Новгородська область
}}
'''Шелонь''' ({{lang-ru|Шелонь}}) — [[присілок]] в [[Шимський район|Шимському районі]] [[Новгородська область|Новгородської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 6 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Подгоське сільське поселення]].

== Історія ==

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Подгоське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/424034567 |title=Закон Новгородской области от 17 января 2005 года N 398-ОЗ «ОБ УСТАНОВЛЕНИИ ГРАНИЦ МУНИЦИПАЛЬНЫХ ОБРАЗОВАНИЙ, ВХОДЯЩИХ В СОСТАВ ТЕРРИТОРИИ ШИМСКОГО МУНИЦИПАЛЬНОГО РАЙОНА, НАДЕЛЕНИИ ИХ СТАТУСОМ ГОРОДСКОГО И СЕЛЬСКИХ ПОСЕЛЕНИЙ, ОПРЕДЕЛЕНИИ АДМИНИСТРАТИВНЫХ ЦЕНТРОВ И ПЕРЕЧНЯ НАСЕЛЕННЫХ ПУНКТОВ, ВХОДЯЩИХ В СОСТАВ ТЕРРИТОРИЙ ПОСЕЛЕНИЙ» |access-date=2019-09-09 |archive-date=2019-04-25 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190425002458/http://docs.cntd.ru/document/424034567 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Шелонь (деревня) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Шимський район}}
{{Novgorod-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Шимського району]]

title: присілок Шелонь

Суб'єкт Російської Федерації: Новгородська область

Муніципальний район: Шимський район

Поселення: Подгоське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)


text:
# Красний Посьолок (Курська область)
Красний Посьолок (рос. Красный Посёлок) — хутір в Суджанському районі Курської області Російської Федерації.
Населення становить 4 особи. Входить до складу муніципального утворення Погрібська сільрада.

## Історія
Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю Східна Слобожанщина.
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Погрібська сільрада.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 13   | ↘4   |

title: Красний Посьолок (Курська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[хутір]]
|тип_род         = хутора
|назва           = Красний Посьолок
|назва ін.       = Красный Посёлок
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Курська область]]
|район           = [[Суджанський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Погрібська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 4
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Курська область
}}
'''Красний Посьолок''' ({{lang-ru|Красный Посёлок}}) — [[хутір]] в [[Суджанський район|Суджанському районі]] [[Курська область|Курської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 4 особи. Входить до складу муніципального утворення [[Погрібська сільрада]].

== Історія ==

Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю [[Східна Слобожанщина]].

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення [[Погрібська сільрада]]<ref>[https://web.archive.org/web/20160314021302/http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/legislation_rf/index.php?d_id4=bb946d29-340c-4f4d-a79c-98e025259910&do4=document&id4=1bcc3f5b-8dc3-4546-b263-22f994cbb55b Закон Курской области от 14.10.2004 № 48-ЗКО «О муниципальных образованиях Курской области»] {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Красный Посёлок (Курская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Суджанський район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Суджанського району]]

title: хутір Красний Посьолок

Суб'єкт Російської Федерації: Курська область

Муніципальний район: Суджанський район

Поселення: Погрібська сільрада

title: Основні дані

Населення: ▼ 4

Основні дані:
Мапа
· Красний Посьолок · Красний Посьолок


text:
# Абсент (Дега)
«Абсе́нт» — картина французького художника Едґара Деґа, написана у 1876 році. За життя художника полотно набуло скандальної слави через відтворення непривабливого боку життя. Нині картина представлена в зібранні Музею д'Орсе. Її вважають одним з найвидатніших шедеврів художника.

## Назва
Спочатку автор назвав цю картину «Етюд паризької кав'ярні», хоча вона не була ескізом, а цілком закінченим твором. Етюд тому, що це аналог замальовки, коротенької розповіді. Згадка про паризьку кав'ярню натякає на місце, яке послужило натурою для художника — кав'ярню «Нові Афіни», що була відома як місце зібрань імпресіоністів, серед яких у Едґара Деґа було чимало друзів. Втім, обрана назва не задовольнила митця і картину назвали «Люди в кав'ярні». Цей варіант згодом також визнали невдалим, оскільки на картині змальовано лише дві постаті, а не натовп. У 1893 році картину перейменували на «Абсент». Ця назва була обрана з огляду на те, що героями полотна є двоє п'яниць, причому жінка вживає абсент — полинову настоянку, що швидко викликає важку залежність.

## Сюжет
На полотні зображений інтер'єр паризької кав'ярні в похмурий день. Це пізній ранок — час, коли ранкові газети ранні відвідувачі вже прочитали, а до обіду ще далеко. Порожні столи підтверджують таке припущення. Це найбільш тиха година для працівників кав'ярні, о такій порі сюди заходять лише п'янички в муках похмілля. Зображені на картині люди саме з таких.
Неохайний чоловік з набряками під очима і хворобливим обличчям мовчки курить люльку. Дослідники встановили, що на столі перед ним засіб для протверезіння. Він дивиться у вікно розсіяним поглядом і не звертає увагу на жінку, що підкреслює самотність головної героїні «Абсенту». Жінка в модній, але бідній сукні, з недбалою зачікою. Її поза статична, плечі опущені у передчасній втомі від життя, ноги недбало розслаблені як у людини, що не слідкує за своїм виглядом. Перед нею келих із зеленкуватим абсентом, що дав останню назву картині. Жінка застигла, мов лялька, її погляд виражає отупіння, покинутість і безнадійність. Жінка втратила ілюзії щодо життя, навіть ті, які дарував п'янкий напій, тому і не звертає увагу на келих. Вона наче усвідомлює свій ганебний стан і, водночас, не має сил щось змінити. Її постать уособлює спустошення і приреченість.

## Аналіз твору
Моделями для персонажів «Абсенту» послужили близькі друзі Едґара Деґа: другорядний художник і графік Марселен Дебутен (1823—1902) і актриса Елен Андре (1857—1925), котра підробляла натурницею для художників. Вона — відомий персонаж скандальної картини з оголеною натурою ще одного художника — Анрі Жерве Ролла. Попри скандальну відомість Елен Андре вела упорядковане життя і не мала залежності від алкоголю.
Художні критики відмічають бляклу землисту палітру картини і неоднозначно тлумачать її. На думку одних, така колористика є наслідком зневаги художника до яскравих барв, якій він протиставить сильну композицію. На думку інших, Едґар Деґа навмисне обрав саме таку палітру, щоби підкреслити похмурість сцени і відчуття занедбаності місця і людей, які в ньому перебувають. Мистецтвознавець Тереза Бюроле відмічає, що «це єдина в його [Деґа] творчості картина убогості».
Малюючи це полотно, Едґар Деґа застосовував доволі незвичний композиційний прийом — він зобразив головних героїв на другому плані, висунувши на перший другорядні предмети: порожні столи, неприбраний посуд, залишені відвідувачами газети, попільничку. Такі революційні експерименти загалом характерні для творчості цього художника. Цим прийомом автор «Абсенту» хотів підкреслити спустошення кав'ярні, яке перекликається із настроєм зображеної жінки.
Драматизм картини не є художнім перебільшенням, оскільки в XIX сторіччі паризькі обивателі переживали кризу духовності. Втрата старих ідеалів на тлі політичних змін збіглася в часі з пошуком нових форм і сенсів. Одним з проявів цього упадництва стало поширення наркотиків (зокрема, опіуму) й абсенту, який на відміну від інших алкогольних напоїв здатен викликати не тільки сп'яніння, а й сильні галюцинації. Абсент також призводить до стійкого звикання, тому спричинює швидку деградацію особистості (в окремих випадках призводить до божевілля). Пристрасть до абсенту мали відомі художники Поль Верлен, Артюр Рембо, Вінсент ван Гог, Шарль Бодлер, існує думка, що деякі з сюжетів своїх картин вони створювали під впливом галюцинацій після вживання трунку. Чисельні жертви зловживання небезпечним напоєм обумовили заборону на його виготовлення у Франції, яка протрималась багато десятиліть.

## Критика
У мистецтві Франції XIX столітті набули сили критичні тенденції. Теодор Жеріко засудив уряд, що покинув напризволяще людей на плоту «Медуза». Жан-Франсуа Мілле навернув мистецтво до теми бідності й калічення важкою працею селян Франції (картину «Пастушка зі стадом» Мілле блюзнірськи обізвали маніфестом жебрацтва, а «Збирачок хмизу» продали за кордон подалі від очей). Падіння моралі та продаж сексуальних послуг — тема картин Едуара Мане «Олімпія» та «В кав'ярні татуся Латюїля», хоча він не подає критику войовничо, що камуфлює тему.
Суспільство не прийняло «Абсент» у Франції. Критики засудили картину ще в 1876 році, називаючи її потворною і скандальною. Картину прибрали і довго не експонували. «Абсент» таки поїхав на виставку у Лондон у 1893 році. Картину засудили і там, вважаючи її образою шляхетності і пристойності. Розмови про скандальність припинилися в XX столітті, коли «Абсент» став історією. Твір визнали досягненням Деґа в живопису і його шедевром.

## Зв'язок з іншими картинами
Тема людської самотності, людської спустошеності в великих містах сильно зачіпала молодого Пабло Пікассо. Він важко пробивався до визнання і на власні очі бачив п'яничок і невдах, жебраків і самогубців, повій і ділків, небайдужих лише до грошей. Бідних було вдосталь і в Іспанії. Але там ще не було нетрів. Нетрі Пікассо побачив у Парижі на початку XX століття й уважно придивлявся до їх мешканців. Тема мешканців нетрів і їхнього збляклого життя розвинена в цілій низці його картин — «Побачення» (1900), «Старий єврей з онуком» (1903), «Сліпий гітарист» (1903), «Беззахисні мати й дитина» (1903). А одне полотно є справжнім продовженням теми Едгара Деґа — це «Прихильниця абсенту», (1901, Ермітаж).
Схожі сюжети використовував приятель Едґара Деґа, відомий художник-імпресіоніст Едуар Мане. Зокрема тема споживання алкогольних напоїв відтворена ним у картинах «П'яниця» (1859), «Сливовиця» (1877), «Бар „Фолі-Бержер“» (1882).

title: Абсент (Дега)

wikitext:
{{Витвір мистецтва
|тип             = картина
|файл            ="L'Absinthe",_par_Edgar_Degas_(1876).jpg
|розмір          = 350px
|назва           = Абсент
|оригінал        = {{lang-fr|L'Absinthe}}
|художник        = [[Едґар Деґа]]
|рік             = [[1876]]
|матеріал        = полотно
|техніка         = олійні фарби
|висота          = 92 см
|ширина          = 68 см
|місцезнаходження= Париж
|музей = [[Музей д'Орсе]]
}}
{{seealso|Абсент}}
'''«Абсе́нт»''' — картина французького художника [[Едґар Деґа|Едґара Деґа]], написана у [[1876]] році. За життя художника полотно набуло скандальної слави через відтворення непривабливого боку життя. Нині картина представлена в зібранні [[Музей д'Орсе|Музею д'Орсе]]. Її вважають одним з найвидатніших шедеврів художника.

== Назва ==
Спочатку автор назвав цю картину «Етюд паризької кав'ярні», хоча вона не була [[Ескіз (живопис)|ескізом]], а цілком закінченим твором. Етюд тому, що це аналог замальовки, коротенької розповіді. Згадка про паризьку кав'ярню натякає на місце, яке послужило натурою для художника — кав'ярню «Нові Афіни», що була відома як місце зібрань [[Імпресіонізм|імпресіоністів]], серед яких у Едґара Деґа було чимало друзів<ref>''Б. Райнов'' С. 49.</ref>. Втім, обрана назва не задовольнила митця і картину назвали «Люди в кав'ярні». Цей варіант згодом також визнали невдалим, оскільки на картині змальовано лише дві постаті, а не натовп. У 1893 році картину перейменували на «Абсент». Ця назва була обрана з огляду на те, що героями полотна є двоє п'яниць, причому жінка вживає [[абсент]] — полинову настоянку, що швидко викликає важку залежність.

== Сюжет ==
На полотні зображений інтер'єр паризької кав'ярні в похмурий день. Це пізній ранок — час, коли ранкові газети ранні відвідувачі вже прочитали, а до обіду ще далеко. Порожні столи підтверджують таке припущення. Це найбільш тиха година для працівників кав'ярні, о такій порі сюди заходять лише п'янички в муках [[похмілля]]. Зображені на картині люди саме з таких.

Неохайний чоловік з набряками під очима і хворобливим обличчям мовчки курить люльку. Дослідники встановили, що на столі перед ним засіб для протверезіння. Він дивиться у вікно розсіяним поглядом і не звертає увагу на жінку, що підкреслює самотність головної героїні «Абсенту». Жінка в модній, але бідній сукні, з недбалою зачікою. Її поза статична, плечі опущені у передчасній втомі від життя, ноги недбало розслаблені як у людини, що не слідкує за своїм виглядом. Перед нею келих із зеленкуватим абсентом, що дав останню назву картині. Жінка застигла, мов лялька, її погляд виражає отупіння, покинутість і безнадійність. Жінка втратила ілюзії щодо життя, навіть ті, які дарував п'янкий напій, тому і не звертає увагу на келих. Вона наче усвідомлює свій ганебний стан і, водночас, не має сил щось змінити. Її постать уособлює спустошення і приреченість.

== Аналіз твору ==
Моделями для персонажів «Абсенту» послужили близькі друзі Едґара Деґа: другорядний художник і графік [[Марселен Дебутен]] (1823—1902) і актриса Елен Андре (1857—1925), котра підробляла натурницею для художників. Вона — відомий персонаж скандальної картини з оголеною натурою ще одного художника — [[Анрі Жерве Ролл]]а. Попри скандальну відомість Елен Андре вела упорядковане життя і не мала залежності від алкоголю<ref name=райнов51>''Б. Райнов'' С. 51.</ref>.

Художні критики відмічають бляклу землисту палітру картини і неоднозначно тлумачать її. На думку одних, така колористика є наслідком зневаги художника до яскравих барв, якій він протиставить сильну [[Композиція (мистецтво)|композицію]]. На думку інших, Едґар Деґа навмисне обрав саме таку палітру, щоби підкреслити похмурість сцени і відчуття занедбаності місця і людей, які в ньому перебувають. Мистецтвознавець Тереза Бюроле відмічає, що «це єдина в його [Деґа] творчості картина убогості»<ref name=райнов51></ref>.

Малюючи це полотно, Едґар Деґа застосовував доволі незвичний композиційний прийом — він зобразив головних героїв на другому плані, висунувши на перший другорядні предмети: порожні столи, неприбраний посуд, залишені відвідувачами газети, попільничку. Такі революційні експерименти загалом характерні для творчості цього художника. Цим прийомом автор «Абсенту» хотів підкреслити спустошення кав'ярні, яке перекликається із настроєм зображеної жінки.

Драматизм картини не є художнім перебільшенням, оскільки в XIX сторіччі паризькі обивателі переживали кризу духовності. Втрата старих ідеалів на тлі політичних змін збіглася в часі з пошуком нових форм і сенсів. Одним з проявів цього упадництва стало поширення наркотиків (зокрема, [[опіум]]у) й абсенту, який на відміну від інших алкогольних напоїв здатен викликати не тільки сп'яніння, а й сильні [[Галюцинація|галюцинації]]. Абсент також призводить до стійкого звикання, тому спричинює швидку деградацію особистості (в окремих випадках призводить до божевілля). Пристрасть до абсенту мали відомі художники [[Поль Верлен]], [[Артюр Рембо]], [[Вінсент ван Гог]], [[Шарль Бодлер]], існує думка, що деякі з сюжетів своїх картин вони створювали під впливом галюцинацій після вживання трунку. Чисельні жертви зловживання небезпечним напоєм обумовили заборону на його виготовлення у Франції, яка протрималась багато десятиліть.

== Критика ==
У мистецтві Франції XIX столітті набули сили критичні тенденції. [[Теодор Жеріко]] засудив уряд, що покинув напризволяще людей на плоту «Медуза». [[Жан-Франсуа Мілле]] навернув мистецтво до теми бідності й калічення важкою працею селян Франції (картину «Пастушка зі стадом» Мілле блюзнірськи обізвали маніфестом жебрацтва, а «Збирачок хмизу» продали за кордон подалі від очей). Падіння моралі та продаж сексуальних послуг — тема картин [[Едуар Мане|Едуара Мане]] «Олімпія» та «В кав'ярні татуся Латюїля», хоча він не подає критику войовничо, що камуфлює тему.

Суспільство не прийняло «Абсент» у Франції. Критики засудили картину ще в 1876 році, називаючи її потворною і скандальною. Картину прибрали і довго не експонували. «Абсент» таки поїхав на виставку у [[Лондон]] у 1893 році. Картину засудили і там, вважаючи її образою шляхетності і пристойності. Розмови про скандальність припинилися в XX столітті, коли «Абсент» став історією. Твір визнали досягненням Деґа в живопису і його шедевром.

== Зв'язок з іншими картинами ==
Тема людської самотності, людської спустошеності в великих містах сильно зачіпала молодого [[Пабло Пікассо]]. Він важко пробивався до визнання і на власні очі бачив п'яничок і невдах, жебраків і самогубців, повій і ділків, небайдужих лише до грошей. Бідних було вдосталь і в Іспанії. Але там ще не було нетрів. Нетрі Пікассо побачив у Парижі на початку XX століття й уважно придивлявся до їх мешканців. Тема мешканців нетрів і їхнього збляклого життя розвинена в цілій низці його картин — «Побачення» (1900), «Старий єврей з онуком» (1903), «Сліпий гітарист» (1903), «Беззахисні мати й дитина» (1903). А одне полотно є справжнім продовженням теми Едгара Деґа — це «Прихильниця абсенту», (1901, [[Ермітаж]]).

Схожі сюжети використовував приятель Едґара Деґа, відомий художник-імпресіоніст Едуар Мане. Зокрема тема споживання алкогольних напоїв відтворена ним у картинах «П'яниця» (1859), «Сливовиця» (1877), «[[Бар «Фолі-Бержер»|Бар „Фолі-Бержер“]]» (1882).

== Див. також ==
{{Портал|Мистецтво}}
* [[Реалізм (мистецтво)]]
* [[Французьке мистецтво]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* «Музей д'Орсе. Париж» (альбом, автор-упорядник Л. Є. Торшина). — Київ: Мистецтво, 1991.
* «Здоровье», № 4, 1996 {{ref-ru}}.
* Поза красивою ілюзією // ''[[Богомил Райнов]]'' Три самітники. — Львів: [[Каменяр (видавництво)|Каменяр]], 1988. — 271 с.

{{Бібліоінформація}}

{{Дега}}
[[Категорія:Картини 1876]]
[[Категорія:Картини Едґара Деґа]]
[[Категорія:Картини музею д'Орсе]]
[[Категорія:Жанрові картини]]
[[Категорія:Картини за алфавітом]]

title: Абсент

Творець: Едґар Деґа

Висота: 920 міліметр

Ширина: 680 міліметр

Матеріал: полотно

Техніка: олійні фарби

Жанр: побутовий жанр

Зберігається: Париж

Музей: Музей д'Орсе


text:
# Вендія
Вендія — маленька викопна тварина, один з представників едіакарської фауни.
Перший типовий вид Vendia sokolovi був знайдений в зразках зі свердловини в Яренську (Архангельська область) на початку 1960-х і описана Борисом Келлером в 1969 р..

## Опис
Тіло вендії — овальне, завдовжки від 4,5 до 12,5 мм. Воно повністю розділене на сегменти (ізомери), які розташовані по черзі у два ряди вздовж осі тіла. Великі ізомери перекривають менші, але задні краї всіх ізомерів залишаються вільними. Поперечні елементи звужуються до заднього кінця тіла і нахилені в тому ж напрямку. На відбитках помітно поглиблення уздовж тіла, яке інтерпретується як травно-розподільна система, яка складається з простої осьової трубки та коротких бічних придатків, розташованих вздовж межі між ізомерами. За винятком першого ізомера Vendia rachiata, всі ізомери мають один бічний придаток.

## Види
- Vendia sokolovi — представлена одним зразком довжиною 11 мм з сімома сегментами[3][4].
- Vendia rachiata — відрізняється від Vendia sokolovi меншою кількістю сегментів: при довжині 12,5 мм вона має тільки 5 сегментів[3].

title: Вендія

wikitext:
{{Taxobox
| name = † ''Вендія''
| image = Vendia_rachiata.JPG
| image_caption = ''[[Paravendia|Paravendia janae]], Vendia sokolovi, Vendia rachiata
| fossil_range = ~{{geological range|635|538|[[едіакарій]]}}
| regnum = [[Тварини]]
| phylum = ? [[Проартикуляти]]
| classis = [[Vendiamorpha]]
| ordo =
| familia = [[Vendiidae]]
| genus = '''Вендія'''
| species =
| binomial = Vendia
| binomial_authority = Keller, 1969
| wikispecies = Vendia
| commonscat = Vendia}}
'''Вендія''' — маленька викопна тварина, один з представників [[Едіакарська фауна|едіакарської фауни]].

Перший типовий вид ''Vendia sokolovi'' був знайдений в зразках зі свердловини в [[Яренськ]]у ([[Архангельська область]]) на початку 1960-х<ref name=Menner> Меннер В. В. Прочие проблематические органические остатки // Верхний докембрий. — М.: Гос. науч.-тех. изд., 1963. — С. 504–507</ref> і описана Борисом Келлером в 1969 р.<ref Name=Keller> Келлер Б. М. Отпечаток неизвестного животного из валдайской серии Русской платформы //Томмотский ярус и проблема нижней границы кембрия Соколов Б. С., Івановский А. Б. (Ред.). — М.: Наука, 1969. — Т. 206. — 175 с.</Ref>.

== Опис ==
Тіло вендії — овальне, завдовжки від 4,5 до 12,5 мм. Воно повністю розділене на сегменти (ізомери), які розташовані по черзі у два ряди вздовж осі тіла. Великі ізомери перекривають менші, але задні краї всіх ізомерів залишаються вільними. Поперечні елементи звужуються до заднього кінця тіла і нахилені в тому ж напрямку. На відбитках помітно поглиблення уздовж тіла, яке інтерпретується як травно-розподільна система, яка складається з простої осьової трубки та коротких бічних придатків, розташованих вздовж межі між ізомерами. За винятком першого ізомера ''Vendia rachiata'', всі ізомери мають один бічний придаток<ref Name=Ivantsov2004/>.

== Види ==
* ''Vendia sokolovi —'' представлена одним зразком довжиною 11 мм з сімома сегментами<ref Name=Ivantsov2004/><ref name="Ivantsov2001">Иванцов А. Ю. Vendia и другие докембрийские «артроподы» // Палеонтол. журнал. — 2001. — Т. 35, № 4. — С. 3-10 [http://www.vend.paleo.ru/pub/Ivantsov_2001.pdf] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110724074625/http://www.vend.paleo.ru/pub/Ivantsov_2001.pdf|date=24 липня 2011}}</ref>.
* ''Vendia rachiata'' — відрізняється від ''Vendia sokolovi'' меншою кількістю сегментів: при довжині 12,5 мм вона має тільки 5 сегментів<ref name="Ivantsov2004">Иванцов А. Ю. Новые проартикуляты из вендских отложений Архангельской области // Палеонтол. журнал. — 2004. — Т. 38, № 3. — С. 21-26 [http://vend.paleo.ru/pub/Ivantsov_2004.pdf] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070207063339/http://www.vend.paleo.ru/pub/Ivantsov_2004.pdf|date=7 лютого 2007}}</ref>.

== Див. також ==
{{Columns-list|2|
* [[Проартикуляти]]
* [[Віндермерія]]
* [[Сприггіна]]
* [[Дикінсонія]]
* [[Йоргія]]
* [[Онега (тварина)|Онега]]
* [[Прекамбридій]]
* [[Тамга (венд)|Тамга]]
* [[Оватоскутум]]}}

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Едіакарська біота}}
{{taxonbar|from=Q1649128}}

{{едіакарій-доробити}}

[[Категорія:Вимерлі тварини, описані 1969]]
[[Категорія:Едіакарська біота]]
[[Категорія:Докембрій]]
[[Категорія:Проартикуляти]]

title: ?† Вендія · Час існування: ~едіакарій PreꞒ Ꞓ O S D C P T J K Ꝑ N

Царство: Тварини

Тип: ? Проартикуляти

Клас: Vendiamorpha

Родина: Vendiidae

Рід: Вендія

Вікісховище: Vendia

Віківиди: Vendia


text:
# Прання
Прання́ — метод чищення текстильних виробів, який полягає у гідромеханічній обробці їх з використанням мила або мийного засобу, детергенту. Внаслідок цього водний розчин мийного засобу здатний відокремлювати забруднення від поверхні текстилю при гідромеханічній обробці, переводити їх у розчин і утримувати в ньому.
Прання може проводитись вручну, з використанням пральних машин, за допомогою ультразвуку.
Прання одягу та текстилю, як і омивання тіла, є невід'ємною частиною гігієни і здоров'я.

## Історія
До поширення пральних машин прали вручну. Для цього вживали різні прилади — пральні дошки, праники (прачі), пральні товкачі. Прати могли прямо на березі водойми, часто для цих цілей робили поміст (в Україні такі містки відомі під назвою «кладка»). В інших випадках прали вдома, у приміщенні чи надворі — для цього застосовували цебра, балії, жлукта.
Прати могли й з допомогою власних ніг, але лише в теплу пору року.

### Зоління
Замість прального порошку широко вживалася лужна зола, розчином якої парили білизну у чанах, цебрах або в спеціальних дерев'яних ємностях — жлуктах. Це називалося «золінням». Для нагрівання води для високої температури в жлукті могли використовувати залізну колісну втулку, попередньо розжарену в печі. Після зоління білизну полоскали у воді.

## Процес прання
На результат чищення пранням вливають різні фактори: температура та твердість води, характер механічного впливу на поверхню, що очищається, характер забруднення, тип і структура текстилю (характер забрудненої поверхні), інтенсивність забруднення, тип мийного засобу і властивості поверхнево-активної речовини, концентрація мийного розчину і ін.
Для прання використовується вода оптимальної температури (вказується виробником одягу в інструкції). Поверхнево-активні речовини, що входять до складу мийного засобу, зменшують міжфазові напруги й кут змочування поверхонь волокон, на яких закріплені забруднювачі, перешкоджають їх ресорбції тощо. Ефективно очистити текстильні матеріали від забруднювачів можна при позитивній адсорбції молекул поверхнево-активних речовин на поверхнях волокон. При незначній концентрації мийних засобів і великій площі контакту забруднення з поверхнею подолати силу адгезії механічним способом (тертям, гідродинамічним ударом тощо) неможливо. З огляду на це, для більш ефективного прання сильно забруднених речей, виробники синтетичних мийних засобів рекомендують збільшувати витрати мийних засобів на цикл прання.

## Вплив прання на фізико-механічні показники текстилю
Тип і структура текстилю, а також обрана речовина для прання мають велике значення при впливі на блиск, гладкість, м'якість, колір, відтінок, міцність текстилю. Наприклад, міцність шерстяних, шовкових, штучних і змішаних тканин знижується при пранні в лужному середовищі. Мило ж краще відмиває забруднення якраз в лужній воді і підвищеній температурі.
У результаті багаторазового прання відбуваються зміни фізико-механічних показників текстилю. Так, у вибілених лляних столових тканинах різної щільності після багаторазового прання проходить зміна форми та лінійних розмірів, зміна поверхневої густини, зміна розривних характеристик, зміна розривного подовження, зміна стійкості до стирання тощо; можуть проходити структурні зміни натурально-колірної лляної тканини.
На етикетках текстильних виробів у вигляді піктограм виробником наносяться символи догляду за текстильними виробами, які стосуються прання, сушіння, хімічного чищення і прасування.

## Найпоширеніші помилки при пранні
Перебір з пральним засобом, відбілювачем чи кондиціонером є найпоширенішими помилками при пранні в домашніх умовах. Під час прання важливо, щоб не було надлишку прального засобу, адже це створює велику кількість піни, яка під час автоматичного циклу прання не видалиться з волокон в повному обсязі. В результаті ткнина покриється білими плямами. Надлишкова піна також затримує бруд у волокнах і погіршує якість прання.
Використання будь-якого хімічного відбілювача з часом позначається на якості тканини. Через його надлишок волокна втрачають пружність та міцність, а побічним ефектом хлору – є пожовтіння.
Велика кількість доданого ополіскувача під час прання речей з мембрани, пуховиків, термобілизни, подушок та ковдр з натуральними наповнювачами значно погіршує теплоізоляційні властивості та адсорбційну здатність тканини.

## Завантаження пральної машини
Згідно з рекомендаціями виробників, оптимальним вважається завантаження барабану пральної машини-атомат на 2/3 для тканин з бавовни і льону, а для делікатних і тонких тканин - 1/2. У перевантаженому барабані зменшується якість прання, речі зазнають сильного механічного пошкодження внаслідок тертя, а термін служби пральної машини значно скорочується.

title: Прання

wikitext:
[[Файл:Laundry in Paris.jpg|міні|Пральня самообслуговування в Парижі]]
'''Прання́''' — метод [[чищення]] [[текстиль]]них виробів, який полягає у гідромеханічній обробці їх з використанням [[Мило|мила]] або [[Мийний засіб|мийного засобу]], [[детергент]]у. Внаслідок цього водний розчин мийного засобу здатний відокремлювати забруднення від поверхні текстилю при гідромеханічній обробці, переводити їх у [[розчин]] і утримувати в ньому.

Прання може проводитись вручну, з використанням [[Пральна машина|пральних машин]], за допомогою [[ультразвук]]у.

Прання одягу та текстилю, як і омивання тіла, є невід'ємною частиною [[Гігієна|гігієни]] і [[здоров'я]].

== Історія ==
[[Файл:Старі Санжари, Полтавського повіту.jpg|thumb|Пралі в селі [[Старі Санжари]] Полтавського повіту. Листівка кінця XIX ст. Фото [[Хмелевський Йосип Целестіанович|Й. Х. Хмелевського]]]]
До поширення пральних машин прали вручну. Для цього вживали різні прилади — [[пральна дошка|пральні дошки]], [[праник]]и (прачі), пральні [[товкач]]і<ref name="Прання в старовину">[http://www.comgun.ru/allsorts/4274-shheloka-ne-varit-i-rubashki-ne-myt.html Щелока не варить, и рубашки не мыть.]</ref>. Прати могли прямо на березі водойми, часто для цих цілей робили поміст (в Україні такі містки відомі під назвою «кладка»)<ref>{{СУМ-11|Кладка}}</ref><ref name="Як прати по-колишньому">{{Cite web |url=http://xutir-savky.com.ua/yak-praty-po-kolyshnomu/ |title=Як прати по-колишньому? |accessdate=2016-10-30 |archive-date=2016-10-31 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161031023801/http://xutir-savky.com.ua/yak-praty-po-kolyshnomu/ }}</ref>. В інших випадках прали вдома, у приміщенні чи надворі — для цього застосовували [[цебро|цебра]], [[балія|балії]], [[жлукто|жлукта]].

Прати могли й з допомогою власних ніг, але лише в теплу пору року<ref name="Прання в старовину"/>.

=== Зоління ===
Замість [[Пральний порошок|прального порошку]] широко вживалася [[Луги (хімія)|лужна]] [[зола]], розчином якої парили білизну у чанах, цебрах або в спеціальних дерев'яних ємностях — жлуктах. Це називалося «золінням»<ref>{{СУМ-11|Золити}}</ref>. Для нагрівання води для високої температури в жлукті могли використовувати залізну колісну [[втулка|втулку]], попередньо розжарену в печі<ref name="Як прати по-колишньому"/>. Після зоління білизну полоскали у воді<ref name="Як прати по-колишньому"/>.

== Процес прання ==
На результат чищення пранням вливають різні фактори: температура та [[твердість води]], характер механічного впливу на поверхню, що очищається, характер забруднення, тип і структура текстилю (характер забрудненої поверхні), інтенсивність забруднення, тип мийного засобу і властивості поверхнево-активної речовини, концентрація мийного розчину і ін.

Для прання використовується вода оптимальної температури (вказується виробником [[одяг]]у в інструкції). [[Поверхнево-активні речовини]], що входять до складу мийного засобу, зменшують міжфазові напруги й кут змочування поверхонь волокон, на яких закріплені забруднювачі, перешкоджають їх [[ресорбція|ресорбції]] тощо. Ефективно очистити текстильні матеріали від забруднювачів можна при позитивній адсорбції молекул поверхнево-активних речовин на поверхнях [[Волокно|волокон]]. При незначній [[Концентрація розчину|концентрації]] мийних засобів і великій площі контакту забруднення з поверхнею подолати силу [[Адгезія|адгезії]] механічним способом (тертям, гідродинамічним ударом тощо) неможливо.<ref>Верников А. Н. Обработка текстильных изделий в водных растворах СМС / А. Н. Верников, В. Ф. Андросов. — М. : Легпромбытиздат, 1986. — 223 с</ref> З огляду на це, для більш ефективного прання сильно забруднених речей, виробники синтетичних мийних засобів рекомендують збільшувати витрати мийних засобів на цикл прання.<ref>Михайлов С., Михайлов В. [http://archive.nbuv.gov.ua/portal/soc_gum/tovary/2010_2/26.pdf Оцінка безпечності синтетичних мийних засобів для дитячого одягу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131203163142/http://archive.nbuv.gov.ua/portal/soc_gum/tovary/2010_2/26.pdf |date=3 грудня 2013 }}. // [[Міжнародний науково-практичний журнал «Товари і ринки»]]. — [http://archive.nbuv.gov.ua/portal/soc_gum/tovary/2010_2/index.htm 2010, № 2 (10)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131203072729/http://archive.nbuv.gov.ua/portal/soc_gum/tovary/2010_2/index.htm |date=3 грудня 2013 }}</ref>

[[Файл:Italian hanging laundry.jpg|міні|праворуч|250пкс|Випраний одяг, вивішений для сушіння на італійській вулиці]]

== Вплив прання на фізико-механічні показники текстилю ==
Тип і структура текстилю, а також обрана речовина для прання мають велике значення при впливі на блиск, гладкість, м'якість, колір, відтінок, міцність текстилю. Наприклад, міцність [[Шерсть|шерстяних]], [[шовк]]ових, штучних і змішаних тканин знижується при пранні в [[Луг (хімія)|лужному]] середовищі. [[Мило]] ж краще відмиває забруднення якраз в лужній воді і підвищеній температурі.

У результаті багаторазового прання відбуваються зміни фізико-механічних показників текстилю. Так, у вибілених [[Лляна тканина|лляних]] столових тканинах різної щільності після багаторазового прання проходить зміна форми та лінійних розмірів, зміна поверхневої густини, зміна розривних характеристик, зміна розривного подовження, зміна стійкості до стирання тощо; можуть проходити структурні зміни натурально-колірної лляної тканини.<ref>Мельник А. І.
[http://archive.nbuv.gov.ua/portal/natural/Tvis/2009_1/TB_1-4_236.pdf Вплив багаторазового прання на властивості натурально-колірних лляних тканин на основі столової білизни]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} // [http://archive.nbuv.gov.ua/portal/natural/Tvis/ Товарознавчий вісник. Збірник наукових праць.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130821043617/http://archive.nbuv.gov.ua/portal/natural/Tvis/ |date=21 серпня 2013 }} Луцький національний технічний університет. Редкол.: відп.ред. д.т.н., професор Байдакова Л. І. — Луцьк, 2009: ЛНТУ, 2009.- 364 c</ref>

На [[етикетка]]х текстильних виробів у вигляді [[піктограма|піктограм]] виробником наносяться [[символи догляду за текстильними виробами]], які стосуються прання, [[сушіння]], [[хімічне чищення|хімічного чищення]] і [[прасування]].

== Найпоширеніші помилки при пранні ==
Перебір з пральним засобом, відбілювачем чи кондиціонером є найпоширенішими помилками при пранні в домашніх умовах. Під час прання важливо, щоб не було надлишку прального засобу, адже це створює велику кількість піни, яка під час автоматичного циклу прання не видалиться з волокон в повному обсязі. В результаті ткнина покриється білими плямами. Надлишкова [[піна]] також затримує бруд у волокнах і погіршує якість прання<ref>{{Cite web|url=https://stirochka.com.ua/|title=Сайт про прання stirochka.com.ua}}</ref>.

Використання будь-якого хімічного [[Відбілювач|відбілювача]] з часом позначається на якості тканини. Через його надлишок волокна втрачають пружність та міцність, а побічним ефектом [[Хлор|хлору]] – є пожовтіння.

Велика кількість доданого ополіскувача під час прання речей з мембрани, пуховиків, [[Термобілизна|термобілизни]], подушок та [[Ковдра|ковдр]] з натуральними наповнювачами значно погіршує теплоізоляційні властивості та [[Адсорбція|адсорбційну]] здатність тканини.

== Завантаження пральної машини ==
Згідно з рекомендаціями виробників, оптимальним вважається завантаження барабану пральної машини-атомат на 2/3 для тканин з [[Бавовна|бавовни]] і [[Льон|льону]], а для делікатних і тонких тканин - 1/2. У перевантаженому барабані зменшується якість прання, речі зазнають сильного механічного пошкодження внаслідок тертя, а термін служби пральної машини значно скорочується.

== Див. також ==
{{Commonscat|Laundry}}
* [[Пральна машина]]
* [[Символи догляду за текстильними виробами]]
* [[Сушарка для білизни]]
* [[Сушильна шафа]]
* [[Сушарка]]
* [[Промислова пральня]]
* [[Купання]]

== Посилання ==
* [http://xutir-savky.com.ua/yak-praty-po-kolyshnomu/ Як прати по-колишньому? Відеозапис бесіди зі старою мешканкою села з демонстрацією деяких пральних приладів і прийомів] {{ref-uk}}

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Прання navbox}}

[[Категорія:Прання|*]]