text:
# Ільїно (Гагарінський район)
Ільїно (рос. Ильино) — присілок Гагарінського району Смоленської області Росії. Входить до складу Баскаковського сільського поселення.
Населення — 5 осіб (2007 рік).

wikiname: ukwiki

title: Ільїно (Гагарінський район)

in_language: uk

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 |тип                   =присілок
 |тип_род               =
 |назва                 =Ільїно
 |назва ін.             ={{lang-ru|Ильино}}
 |прапор                =
 |опис прапор           =
 |герб                  =
 |опис герба            =
 |розташування          =
 |опис розташування     =
 |зоюраження            =
 |зображення_розмір     =
 |зображення_підпис     =
 | mapx                 =
 | mapy                 =
 |суб'єкт РФ            =[[Смоленська область]]
 |район                 =[[Гагарінський район (Смоленська область)]]
 |міський округ         =
 |поселення             =[[Баскаковське сільське поселення (Гагарінський район)]]
 |рада                  =
 |код ЗКАТУ             =66 208 808 005  <ref>[http://www.ocato.ru/okato.php?code=66208808005 Код ЗКАТУ для населених пунктів Гагарінського району]{{ref-ru}}</ref>
 |засноване             =
 |перша згадка          =
 |завойоване            =
 |статус                =
 |поділ                 =
 |населення             =5 осіб ([[2007]] рік)
 |площа                 =4,01
 |ref-площа             =
 |густота               =
 |поштові індекси       =215051  <ref>[http://www.moscowindex.ru/rus/67004/ Поштові індекси населених пунктів Гагарінського району]{{ref-ru}}</ref>
 |телефонний код        =48135
 |координати            ={{coord|55|33|52|N|34|44|42|E|scale:30000}}
 |часовий пояс          =[[UTC+4]]
 |висота                =
 |водойма               =
 |станція               =
 |відстань              =
 |залізниця р           =
 |автошлях р            =
 |фізична р             =
 |залізниця о           =
 |автошлях о            =
 |фізична о             =
 |залізниця с           =
 |автошлях с            =
 |фізична с             =
 |схема                 =
 |міста-побратими       =
 |день міста            =
 |катойконіми           =
 |адреса                =
 |вебсторінка           =
 |голова                =
 |ремарки               =
 |карта розташування1   =Росія Смоленська область
}}

{{Otheruses|Ільїно (значення)}}
'''Ільїно''' ({{lang-ru|Ильино}}) — [[присілок]] [[Гагарінський район (Смоленська область)|Гагарінського району]] [[Смоленська область|Смоленської області]] [[Росія|Росії]]. Входить до складу [[Баскаковське сільське поселення (Гагарінський район)|Баскаковського сільського поселення]].
Населення — 5 осіб ([[2007]] рік).

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Баскаковське сільське поселення (Гагарінський район)}}

{{Smolen-obl-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Гагарінського району]]

title: присілок Ільїно

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Смоленська область

Муніципальний район: Гагарінський район (Смоленська область)

title: Основні дані

Населення: 5 осіб (2007 рік)

Основні дані:
Мапа
· Ільїно · Ільїно


text:
# Лемешівська сільська рада (Калинівський район)
| Лемешівська сільська рада — орган місцевого самоврядування у Калинівському районі Вінницької області з центром у с. Лемешівка. Сільській раді підпорядковані населені пункти: - с. Лемешівка - с. Адамівка - с. Малі Кутища - с. Райки |

## Склад ради
Рада складається з 16 депутатів та голови.

## Керівний склад сільської ради
| ПІБ                           | Основні відомості                                                                | Дата обрання | Дата звільнення |
| ----------------------------- | -------------------------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Проценко Віктор Володимирович | Сільський голова, 1956 року народження, освіта, безпартійний                     | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Блажчук Валерій Миколайович   | Сільський голова, 1965 року народження, освіта вища, член Партії регіонів        | 31.10.2010   | 25.10.2015      |
| Сліпчук Віктор Олегович       | Велика та дуже поважна людина села Райки( В м.Умань більше відомий як Такелбері) |              |                 |

Примітка: таблиця складена за даними джерела

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Лемешівська сільська рада
   | будівля             =
   | область             = [[Вінницька область]]
   | район               = {{Вн-Кл}}
   | центр               = с. [[Лемешівка (Калинівський район)|Лемешівка]]
   | голова              = Христич Надія Володимирівна
   | кількість членів    = 16
   | код КОАТУУ          = 0521684000
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=1923 Лемешівська сільська рада]
   | площа               = 2,145
   | населення           = 1485
   | щільність           = 692,31
   | населені пункти     = 4
   | поштовий індекс     = 22413
   | телефонний код      = 4333
   | адреса              = 22410, Вінницька обл., Калинівський р-н, с.Лемешівка, вул. Центральна, 24
| вебсторінка         =http://lemeshivsk.kalynivka-rr.org.ua/
  }}
{{Otheruses|Лемешівська сільська рада}}
{|
| valign="top" | '''Лемешівська сільська рада''' — [[орган місцевого самоврядування]] у [[Калинівський район|Калинівському районі]] [[Вінницька область|Вінницької області]] з центром у с. [[Лемешівка (Калинівський район)|Лемешівка]].

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* с. [[Лемешівка (Калинівський район)|Лемешівка]]
* с. [[Адамівка (Калинівський район)|Адамівка]]
* с. [[Малі Кутища]]
* с. [[Райки (Калинівський район)|Райки]]
| width="30%" | __TOC__
|}

== Склад ради ==
Рада складається з 16 депутатів та голови.

== Керівний склад сільської ради ==
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|-bgcolor="#FFFFBB"
! ПІБ !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Проценко Віктор Володимирович
| Сільський голова, 1956 року народження, освіта, безпартійний
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Блажчук Валерій Миколайович
| Сільський голова, 1965 року народження, освіта вища, член Партії регіонів
| align=center| 31.10.2010
| align=center|25.10.2015
|-
|Сліпчук Віктор Олегович
|Велика та дуже поважна людина села Райки( В м.Умань більше відомий як Такелбері)
|
|
|}
<small>''Примітка: таблиця складена за даними джерела''</small><ref>{{Cite web |url=http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=6659&rid256=121 |title=rada.gov.ua |accessdate=16 травня 2014 |archive-date=17 травня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140517122959/http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=6659&rid256=121 }}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=1923 Картка ради на сайті ВРУ]

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}
{{Адміністративний устрій Калинівського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Калинівського району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Вінницька область

Район: Калинівський район

Адм. центр: с. Лемешівка

Облікова картка: Лемешівська сільська рада

title: Склад

Голова ради: Христич Надія Володимирівна

title: Територія та населення

Густота: 692,31 осіб/км²

title: Контактні дані


text:
# Олемік Томмессен
Олаф Майкл «Олемік» Томмессен (нар. 18 квітня 1956; Ліллегаммер) — норвезький політик, член Консервативної партії та президент Стортингу з 8 жовтня 2013 року до 15 березня 2018 року.
8 березня 2018 року оголосив, що піде у відставку через суперечки навколо проекту будівництва нового входу в гараж для Стортинг. Щодо проекту були прийняті сумнівні рішення, Томмессен визнав свою загальну відповідальність і заявив, що відмовиться від посади.
Обраний до парламенту Норвегії від Оппланду в 2001 році і був переобраний двічі. Раніше він обіймав посаду заступника представника протягом 1993—1997 років.
Томмессен був членом муніципальної ради Ліллехаммера з 1987 по 1995 рік.
23 серпня 2019 був нагороджений орденом князя Ярослава Мудрого ІІ ступеня.

title: Олемік Томмессен

wikitext:
{{особа}}
'''Олаф Майкл «Олемік» Томмессен''' ({{Н|}} [[18 квітня]] [[1956]]; [[Ліллегаммер]]) — норвезький політик, член [[Хейре|Консервативної партії]] та президент [[Стортинг]]у з 8 жовтня 2013 року до 15 березня 2018 року<ref>{{Cite web|title=Olemic Thommessen valgt til ny stortingspresident|url=https://www.bt.no/article/bt-1qbWe.html|website=www.bt.no|accessdate=2020-04-18|language=nb}}</ref>.

8 березня 2018 року оголосив, що піде у відставку через суперечки навколо проекту будівництва нового входу в гараж для Стортинг. Щодо проекту були прийняті сумнівні рішення, Томмессен визнав свою загальну відповідальність і заявив, що відмовиться від посади.

Обраний до парламенту Норвегії від [[Оппланн|Оппланду]] в 2001 році і був переобраний двічі. Раніше він обіймав посаду заступника представника протягом 1993—1997 років.

Томмессен був членом муніципальної ради Ліллехаммера з 1987 по 1995 рік.

23 серпня 2019 був нагороджений [[Орден князя Ярослава Мудрого|орденом князя Ярослава Мудрого]] ІІ ступеня<ref>{{Cite web|title=УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №622/2019|url=https://www.president.gov.ua/documents/6222019-29277|website=Офіційне інтернет-представництво Президента України|accessdate=2020-04-18|language=ua}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Norway-bio-stub}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Члени партії Хейре]]
[[Категорія:Члени Стортингу]]
[[Категорія:Норвезькі правники]]

title: бук. Olemic Thommessen

Народився: 18 квітня 1956 (68 років) · Ліллегаммер, Оппланн, Норвегія

Країна: Норвегія

Діяльність: політик, адвокат

Alma mater: Університет Осло

Знання мов: норвезька

Посада: член парламенту Норвегіїd, President of the Parliament of Norwayd, член парламенту Норвегіїd, заступник члена стортингуd, член парламенту Норвегіїd, член парламенту Норвегіїd і член парламенту Норвегіїd

Партія: Гейре

Батько: Rolf Thommesend

Нагороди: орден князя Ярослава Мудрого II ступеня · Grand Cross of the Order of the Dannebrog


text:
# Оточка
46°11′ пн. ш. 17°00′ сх. д. / 46.19° пн. ш. 17.00° сх. д.
Оточка (хорв. Otočka) — населений пункт у Хорватії, у Копривницько-Крижевецькій жупанії у складі громади Гола.

## Населення
Населення за даними перепису 2011 року становило 238 осіб.
Динаміка чисельності населення поселення:

title: Оточка

wikitext:
{{coord|46.19|17.00|display=title}}{{Infobox Settlement
| name = Оточка
| other_name = Otočka
| image_skyline =
| pushpin_map = Хорватія
| latd = 46.19| latNS = N
| longd = 17.00| longEW = E
| subdivision_type = [[Країна]]
| subdivision_name = {{CRO}}
| subdivision_type1 = [[Адміністративний поділ Хорватії|Жупанія]]
| subdivision_name1 = [[Копривницько-Крижевецька жупанія|Копривницько-Крижевецька]]
| population_as_of = 2011
| population_total = 238
| website =
| postal_code =
| postal_code_type = Поштовий індекс
| elevation_m =
| timezone = UTC+1
}}
'''Оточка''' ({{lang-hr|Otočka}}) — населений пункт у [[Хорватія|Хорватії]], у [[Копривницько-Крижевецька жупанія|Копривницько-Крижевецькій жупанії]] у складі громади [[Гола]].

== Населення ==
Населення за даними перепису 2011 року становило 238 осіб<ref name="census2011">{{cite web
|url=https://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup06.html
|title=Перепис населення 2011 року
|publisher=Хорватське бюро статистики
|language=хорв.
|accessdate=30 січня 2018
|archive-date=4 червня 2017
|archive-url=https://web.archive.org/web/20170604085522/http://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup06.html
}}</ref>.

Динаміка чисельності населення поселення<ref name="populationHistory">{{cite web
|url=https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_path=Naselja%20i%20stanovništvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovništvo__Naselja&px_tableid=Tabela4_06.px&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovništvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3
|title=Чисельність населення за роками
|publisher=Хорватське бюро статистики
|language=хорв.
|accessdate=30 січня 2018
|archive-date=24 вересня 2020
|archive-url=https://web.archive.org/web/20200924023509/https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_path=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovni%C5%A1tvo__Naselja&px_tableid=Tabela4_06.px&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3
}}</ref>:
{{Демографія/Діаграма населення
|Ширина зображення=500
|Висота зображення=300
|Максимум шкали=600
|Крок більшої шкали=100
|Крок меншої шкали=20
|Колір стовпця=rgb(0,0.6,0.85)
|Рік1=1857|Значення1=0
|Рік2=1869|Значення2 =0
|Рік3=1880|Значення3 =0
|Рік4=1890|Значення4 =0
|Рік5=1900|Значення5 =477
|Рік6=1910|Значення6 =566
|Рік7=1921|Значення7 =534
|Рік8=1931|Значення8 =591
|Рік9=1948|Значення9 =530
|Рік10=1953|Значення10 =472
|Рік11=1961|Значення11 =425
|Рік12=1971|Значення12 = 377
|Рік13=1981|Значення13 = 313
|Рік14=1991|Значення14 = 310
|Рік15=2001|Значення15 = 247
|Рік16=2011|Значення16 = 238
}}

== Примітки ==
{{Портал|Хорватія}}
{{reflist}}

{{Копривницько-Крижевецька жупанія}}

{{Croatia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Хорватії]]
[[Категорія:Копривницько-Крижевецька жупанія]]

title: Координати: 46°11′ пн. ш. 17°00′ сх. д. / 46.19° пн. ш. 17.00° сх. д.

Країна: Хорватія

Жупанія: Копривницько-Крижевецька

Населення (2011)


text:
# Льєзький філармонічний оркестр
Льєзький філармонічний оркестр (фр. L’Orchestre Philharmonique de Liège) — бельгійський симфонічний оркестр, що базується в Льєжі. Спочатку Льєзький симфонічний оркестр, потім Оркестр Льєжа. З 1983 р. має нинішню назву.
Ініціатива у створенні нового колективу належала багаторічному директору Льєзької консерваторії Фернану Кіне, який наголошував на тому, що оркестр консерваторії не має достатніх організаційно-фінансовими можливостями для того, щоб забезпечувати потреби музичного життя міста і всього франкомовного регіону Бельгії. У 1959 р. розпорядженням короля Бельгії була виділена державна субсидія на утримання трьох симфонічних оркестрів: Національного оркестру Бельгії, Оркестру Національного інституту радіомовлення і створюваного заново Льєзького оркестру. У 1960 р. конкурсна комісія, до якої, крім Кіне, увійшли ще Леон Йонг Ежен Біго і Анрі Ганьебен, відібрала 71 з 240 музикантів і оркестр почав своє життя. Кіне вдалося відразу підняти оркестр на високий рівень: вже в перші роки його існування як солісти з Льєзьким оркестром виступали такі музиканти, як Еміль Гілельс, Дьордь Цифра, Володимир Ашкеназі, Вільгельм Кемпф, Давид Ойстрах, Айзек Стерн, Леонід Коган та інші.

## Керівники оркестру
- Фернан Кіне(інші мови) (1960—1964)
- Манюель Розенталь(інші мови) (1964—1967)
- Пол Страус(інші мови) (1967—1977)
- П'єр Бартоломе(інші мови) (1977—1999)
- Луї Лангре(інші мови) (1999—2006)
- Паскаль Рофе(інші мови) (2006—2009)
- Франсуа Ксав'є Рот(інші мови) (2009—2010[1])
- Крістіан Армінг(інші мови) (2011—2019)
- Гергелі Мадарас(інші мови) (2019—дотепер)

title: Льєзький філармонічний оркестр

wikitext:
'''Льєзький філармонічний оркестр''' ({{lang-fr|L’Orchestre Philharmonique de Liège}}) — [[Бельгія|бельгійський]] [[симфонічний оркестр]], що базується в [[Льєж]]і. Спочатку Льєзький симфонічний оркестр, потім Оркестр Льєжа. З 1983 р. має нинішню назву.

Ініціатива у створенні нового колективу належала багаторічному директору [[Льєзька королівська консерваторія|Льєзької консерваторії]] Фернану Кіне, який наголошував на тому, що оркестр консерваторії не має достатніх організаційно-фінансовими можливостями для того, щоб забезпечувати потреби музичного життя міста і всього франкомовного регіону Бельгії. У 1959 р. розпорядженням короля Бельгії була виділена державна субсидія на утримання трьох симфонічних оркестрів: [[Національний оркестр Бельгії|Національного оркестру Бельгії]], Оркестру Національного інституту радіомовлення і створюваного заново Льєзького оркестру. У 1960 р. конкурсна комісія, до якої, крім Кіне, увійшли ще [[Леон Йонг]] [[Ежен Біго]] і [[Анрі Ганьебен]], відібрала 71 з 240 музикантів і оркестр почав своє життя. Кіне вдалося відразу підняти оркестр на високий рівень: вже в перші роки його існування як солісти з Льєзьким оркестром виступали такі музиканти, як [[Гілельс Еміль Григорович|Еміль Гілельс]], [[Дьордь Цифра]], [[Ашкеназі Володимир Давидович|Володимир Ашкеназі]], [[Вільгельм Кемпф]], [[Ойстрах Давид Федорович|Давид Ойстрах]], [[Ісаак Стерн|Айзек Стерн]], [[Коган Леонід Борисович|Леонід Коган]] та інші.

== Керівники оркестру ==
{{columns-list|2|
* {{li|Фернан Кіне|Q=Q528026|text= }} (1960—1964)
* {{li|Манюель Розенталь|Q=Q1344113|text= }} (1964—1967)
* {{li|Пол Страус|Q=Q98922159|text= }} (1967—1977)
* {{li|П'єр Бартоломе|Q=Q2093167|text= }} (1977—1999)
* {{li|Луї Лангре|Q=Q285936|text= }} (1999—2006)
* {{li|Паскаль Рофе|Q=Q4398746|text= }} (2006—2009)
* {{li|Франсуа Ксав'є Рот|Q=Q3083743|text= }} (2009—2010<ref>{{Cite web|url=https://web.archive.org/web/20100404060856/http://www.lesoir.be/culture/musique/2010-04-02/le-chef-francais-roth-quitte-l-orchestre-de-liege-762433.php|title=Le chef français Roth quitte l’Orchestre de Liège|date=2010-04-02}}</ref>)
* {{li|Крістіан Армінг|Q=Q1078795|text= }} (2011—2019)
* {{li|Гергелі Мадарас|Q=Q64426705|text= }} (2019—дотепер)}}

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* {{Cite web|url=https://www.oprl.be/en|title=Liege Royal Philharmonic Orchestra — офіційний сайт|language=en|access-date=2025-01-20}}
* [https://web.archive.org/web/20080416221554/http://www.opl.be/fr/1_orc/1_his/full.html історичний нарис] {{ref-en}}

[[Категорія:Оркестри Бельгії]]
<!--не подрібнюйте по країнах! Майте повагу до праці інших! -->
[[Категорія:Льєж]]
[[Категорія:Музичні колективи, що з'явились 1960]]
[[Категорія:Засновані в Бельгії 1960]]


text:
# Гамбург-Штерншанце
Штерншанце (нім. Sternschanze) — частина району Альтона вільного та ганзейського міста Гамбург. Після Репербан це найвідоміший квартал розваг і нічного життя Гамбурга.

## Історія
Назва кварталу походить від бра (нім. Schanze) у формі зірки, яке було збудоване на цьому місці у 1682 році перед Гамбурзьким Валлінгом (нім. Wallring). З 1930-х до 1970-х років квартал був домівкою для великої кількості представників робітничого класу. З 1970-х років сюди почали заселятися сім'ї та студенти. Він майже, але не повністю, збігається з розважальним районом Schanzenviertel з його численними барами та клубами, який мешканці називають "Шанце". На місцевому сленгу мешканці цього району живуть "у бра" ("in der Schanze").
Колишня будівля концертного будинку/театру Rote Flora (збудована у 1888 році як концертний зал Flora) також знаходиться тут, на вулиці Шультерблатт. Він був захоплений лівими групами у 1989 році, після того, як з 1987/88 року існували плани перебудувати його на новий музичний театр. Пізніше ці плани були реалізовані біля станції Holstenstraße під назвою Neue Flora. Від початку окупації "Роте Флора" використовувалася для проведення культурних заходів групами сквоттерів. У 2000 році будівлю придбав агент з нерухомості Клаусмартін Кречмер за договором, згідно з яким місто Гамбург заборонило йому робити будь-які зміни. Через те, що він все одно планував зробити перепланування, виникли конфлікти з мешканцями. У 2014 році місто Гамбург викупило будівлю, щоб уникнути подальших конфліктів; у 2015 році будівля була відремонтована волонтерами.

title: Гамбург-Штерншанце

wikitext:
{{Місцевість}}
'''Штерншанце''' ({{lang-de|Sternschanze}}) — частина району [[Альтона (Гамбург)|Альтона]]<ref>Anordnung über die Einteilung des Gebiets der Freien und Hansestadt Hamburg 1965-09-07 HmbGVBl. Teil II 1965, Amtlicher Anzeiger Nr. 181,| S. 999 {{ref-de}}</ref> вільного та [[Ганза|ганзейського]] міста [[Гамбург]]. Після [[Репербан]] це найвідоміший квартал розваг і нічного життя Гамбурга.

== Історія ==
Назва кварталу походить від бра (нім. Schanze) у формі зірки, яке було збудоване на цьому місці у 1682 році перед Гамбурзьким Валлінгом (нім. Wallring). З 1930-х до 1970-х років квартал був домівкою для великої кількості представників робітничого класу. З 1970-х років сюди почали заселятися сім'ї та студенти. Він майже, але не повністю, збігається з розважальним районом Schanzenviertel з його численними барами та клубами, який мешканці називають "Шанце". На місцевому сленгу мешканці цього району живуть "у бра" ("in der Schanze").

Колишня будівля концертного будинку/театру Rote Flora (збудована у 1888 році як концертний зал Flora) також знаходиться тут, на вулиці Шультерблатт. Він був захоплений лівими групами у 1989 році, після того, як з 1987/88 року існували плани перебудувати його на новий музичний театр. Пізніше ці плани були реалізовані біля станції Holstenstraße під назвою Neue Flora. Від початку окупації "Роте Флора" використовувалася для проведення культурних заходів групами сквоттерів. У 2000 році будівлю придбав агент з нерухомості Клаусмартін Кречмер за договором, згідно з яким місто Гамбург заборонило йому робити будь-які зміни. Через те, що він все одно планував зробити перепланування, виникли конфлікти з мешканцями. У 2014 році місто Гамбург викупило будівлю, щоб уникнути подальших конфліктів; у 2015 році будівля була відремонтована волонтерами.<ref name="hde">[http://www.hamburg.de/sehenswertes-sternschanze/ Ein kunterbuntes Viertel mit eigensinnigen Bewohnern], Hamburg.de, in German</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.hamburg.de/sternschanze Профіль на вебсайті hamburg.de] {{ref-de}}
{{Бібліоінформація}}
{{Germany-geo-stub}}

[[Категорія:Міські частини Гамбурга]]
[[Категорія:Альтона (Гамбург)]]

title: Загальна інформація

Країна: Німеччина

Адмінодиниця: Альтона · Гамбург

Засновано: 1 березня 2008

Площа: 0,6 квадратний кілометр

title: Карта

Карта: Гамбург-Штерншанце у Вікісховищі


text:
# Яницька Мая Михайлівна
Мая Михайлівна Яницька (біл. Мая Міхайлаўна Яніцкая; *22 травня 1931, хутір Валентинове, Плещаницьки, тепер Логойський район, Мінська область) — білоруська мистецтвознавець. В 1974 році отроимала ступінь кандидата наук з мистецтвознавства. Член Білоруської спілки художників з 1975 року.

## Біографія
Закінчила Всесоюзний заочний інститут радянської торгівлі в Москві в 1955 році, в 1970 — аспірантуру Інституту мистецтвознавства, етнографії і фольклору НАН Білорусі за спеціальністю зображувальне мистецтво. В 1971—1974 роках молодший науковий співробітник ІМЕФ НАН Білорусі, в 1974—1977 роках рауює у видавництві «Білоруська енциклопедія» (в 1975—1976 роках керівник редакції «Збір пам'яток історії та культури Білорусі»). З 1978 року старший науковий співробітник ІМЕФ НАН Білорусі, з 1991 року — Національного науково-освітнього центру імені Франциска Скорини, а з 1997 року — редакції мультимедійних технологій Білоруського державного інституту проблем культури.

## Творчість та наукова праця
Досліджує історію білоруської культури, в тому числі декоративно-прикладного та зображувального мистецтва. Авторка книг «Білоруське художнє скло (XVI—XVIII століть)» (1977), «Витоки склоробства Білорусі» (1980), «Федір Зільберт» (1980, творчий портрет майстра-кераміста), «Білоруське художнє скло XIX — пачатку XX століть» (1984), «Людмила М'ягкова» (1984, творчий портрет майстрині), «Історія скляної веселки» (1986), «Художнє скло Радянської Білорусі» (1989).
Перша авторка фундаментальних статей з історії різних видів декоративно-прикладного мистецтва у серії енциклопедичних видань. Одна з авторів, наукових редакторів і член редколегії «Збору пам'яток історії та культури Білорусі»(1984—1988) та серійного наукового видання «Повернення-1», «Повернення-2», «Повернення-3», «Повернення-4» (1992—1997 роки), одна з авторів «історії білоруського мистецтва» (т. 1-6, 1987—1994), а також першого мультимедійного видання Білоруського інституту проблем культури «Білоруська культура. Найкращі сторінки: Іконопис. Традиційний касцюм. Архітектура. 100 раритетів з музеїв Білорусі» (2000). Автор багатьох статей у періодичних виданнях Білорусі та Росії, присвячених огляду виставок різних видів сучасного мистецтва, аналізу творів персональних виставок сучасних художників Білорусі, а також укладачка каталогів цих виставок. Укладачка розділу «Декоративно-прикладне мистецтво» до альбому-каталога «Білоруське мистецтво ХХ століття» (2003).

title: Яницька Мая Михайлівна

wikitext:
{{Науковець
| ім'я               = Яницька Мая Михайлівна
| ім'я_мовою_оригіналу = {{lang-be|Мая Міхайлаўна Яніцкая}}
| зображення         =
| зображення_розмір  =
| зображення_підпис  =
| дата народження    = 22.5.1931
| місце народження   = Валентинове, [[Логойський район]], [[Мінська область]]
| дата смерті        =
| місце смерті       =
| резиденція         =
| громадянство       = {{USSR}}→{{Прапор Білорусі}}
| національність     =
| галузь             = [[історія]]<br/> [[мистецтвознавство]]
| заклад             =
| Alma Mater         =
| Посада             = [[мистецтвознавець]]
| відомий завдяки    =
| звання             =
| ступінь            = [[кандидат наук]]
| керівник           =
| учні               =
| Батько             =
| Мати               =
| Дружина            =
| Чоловік            =
| Діти               =
| нагороди           =<!-- {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{шаблон_вищої_нагороди}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{шаблон_нагороди}} {{!!}} {{шаблон_нагороди}}
{{!}}-
{{!}} {{шаблон_нагороди}} {{!!}} {{шаблон_нагороди}}
{{!)}} -->
| автограф           =
| примітки           =
| особиста_сторінка  =
}}
'''Мая Михайлівна Яницька''' ({{lang-be|Мая Міхайлаўна Яніцкая}}; *{{ДН|22|5|1931}}, хутір Валентинове, Плещаницьки, тепер [[Логойський район]], [[Мінська область]]) — [[білорусь]]ка [[мистецтвознавець]]. В 1974 році отроимала ступінь кандидата наук з мистецтвознавства. Член Білоруської спілки художників з 1975 року.

== Біографія ==
Закінчила Всесоюзний заочний інститут радянської торгівлі в [[Москва|Москві]] в 1955 році, в 1970 — [[аспірантура|аспірантуру]] Інституту мистецтвознавства, етнографії і фольклору [[Національна академія наук Білорусі|НАН Білорусі]] за спеціальністю зображувальне мистецтво. В 1971—1974 роках молодший науковий співробітник ІМЕФ НАН Білорусі, в 1974—1977 роках рауює у видавництві «[[Білоруська енциклопедія]]» (в 1975—1976 роках керівник редакції «Збір пам'яток історії та культури Білорусі»). З 1978 року старший науковий співробітник ІМЕФ НАН Білорусі, з 1991 року — Національного науково-освітнього центру імені [[Франциск Скорина|Франциска Скорини]], а з 1997 року — редакції мультимедійних технологій Білоруського державного інституту проблем культури.

== Творчість та наукова праця ==
Досліджує історію білоруської культури, в тому числі декоративно-прикладного та зображувального мистецтва. Авторка книг «Білоруське художнє скло (XVI—XVIII століть)» (1977), «Витоки склоробства Білорусі» (1980), «Федір Зільберт» (1980, творчий портрет майстра-кераміста), «Білоруське художнє скло XIX — пачатку XX століть» (1984), «Людмила М'ягкова» (1984, творчий портрет майстрині), «Історія скляної веселки» (1986), «Художнє скло Радянської Білорусі» (1989).

Перша авторка фундаментальних статей з історії різних видів декоративно-прикладного мистецтва у серії енциклопедичних видань. Одна з авторів, наукових редакторів і член редколегії «Збору пам'яток історії та культури Білорусі»(1984—1988) та серійного наукового видання «Повернення-1», «Повернення-2», «Повернення-3», «Повернення-4» (1992—1997 роки), одна з авторів «історії білоруського мистецтва» (т. 1-6, 1987—1994), а також першого мультимедійного видання Білоруського інституту проблем культури «Білоруська культура. Найкращі сторінки: Іконопис. Традиційний касцюм. Архітектура. 100 раритетів з музеїв Білорусі» (2000). Автор багатьох статей у періодичних виданнях Білорусі та [[Росія|Росії]], присвячених огляду виставок різних видів сучасного мистецтва, аналізу творів персональних виставок сучасних художників Білорусі, а також укладачка каталогів цих виставок. Укладачка розділу «Декоративно-прикладне мистецтво» до альбому-каталога «Білоруське мистецтво ХХ століття» (2003).

== Література ==
* БЭ ў 18 тамах. Т.18, кн.1, Мн., 2004, С.271
* Памяць: Гіст.-дакум. хроніка Лагойскага раёна: У 2 кн. Кн. 2. / Рэд. кал. Г. П. Пашкоў (гал. рэд.) і інш.; Маст. Э. Э. Жакевіч. — Мінск.: БелЭН, 2004. 488 с. — С. 340

[[Категорія:Білоруські мистецтвознавці]]
[[Категорія:Уродженці Логойського району]]

title: біл. Мая Міхайлаўна Яніцкая

Народилася: 22 травня 1931 (93 роки) · Валентинове, Логойський район, Мінська область

Країна: СРСР→

Діяльність: мистецтвознавиця

Alma mater: Російський державний торгово-економічний університетd (1955)

Галузь: історія · мистецтвознавство

Заклад: Інститут мистецтвознавства, етнографії і фольклору імені Кіндрата Кропиви НАН Білорусіd · Беларуская Энцыклапедыя імя Петруся Броўкі · Frantsishak Skaryna National Scientific & Educational Centerd · Q53726535?

Посада: мистецтвознавець

Науковий ступінь: кандидат наук

Членство: Білоруська спілка художниківd


text:
# Щоденники з Полла
«Щоденники з Полла» — драматичний фільм, знятий спільно Німеччиною, Австрією та Естонією у 2010 році.

## Сюжет
1914 рік. Чотирнадцятирічна Ода фон Зірінг — приїжджає в родовий маєток на узбережжя Балтійського моря. Батько Оди — вчений, зацікавлений вивченням мозку, який втратив звання, а мати померла і батько одружився вдруге на екцентричній Міллі. Крім батьків і зведеного брата Пауля у будинку мешкали офіцери російської армії.
Одного дня Ода знаходить Шнапса — пораненого естонця-бунтівника. Дівчинка вирішує не видавати його і допомагає йому. З будинку починають зникати їжа, бритва, нічні горшки. Коли Шнапс просить Оду дістати для нього пістолет, Пауль їй допомагає. Та злочин викривається, хлопчика карають, але він все-одно не видає сестру. Одужавши анархіст вирішує тікати та дівчина вмовляє його взяти її з собою. Шнапс інсценує пожежу. Він виходить з Одою на руках та його затримує наглядач, який вбиває бунтівника.

## У ролях
| Актор            | Персонаж         | Роль                         |
| ---------------- | ---------------- | ---------------------------- |
| Паула Бір        | Ода фон Зірінг   | донька Еббо фон Зірінга      |
| Едгар Зельге     | Еббо фон Зірінг  | батько Оди                   |
| Тамбет Туйск     | Шнапс            | анархіст                     |
| Жанетт Хайн      | Мілла фон Зірінг | мачуха Оди                   |
| Ріхі Мюллер      | Міхмерхаузен     | наглядач                     |
| Енно Требс       | Пауль фон Зірінг | син Мілли, зведений брат Оди |
| Євгеній Сітохін  | гауптман Карпов  | воєнний                      |
| Ервін Штайнхауер | професор Пльоц   | професор                     |

## Створення фільму

### Виробництво
Зйомки стрічки проходили в Естонії.

### Знімальна група
- Кінорежисер — Кріс Краус
- Сценаристи — Кріс Краус, Ода Шефер (мемуари)
- Кінопродюсер — Олександра Кордес
- Композитор — Аннетта Фокс
- Кінооператор — Даніелла Кнапп
- Кіномонтаж — Ута Шмідт
- Художник-постановник — Сілке Буер
- Артдиректори — Аня Мюллер, Роберт Реблін, Крістіане Рот, Кетрін Зіпельгас
- Художник по костюмах — Глорія Распе[2].

## Сприйняття

### Критика
Фільм отримав загалом позитивні відгуки. На сайті IMDb рейтинг стрічки становить 7/10. На сайті Rotten Tomatoes його оцінка від пересічних глядачів — 3.6/5, 73 % сподобалась стрічка.

### Номінації та нагороди
Третій фільм Кріса Крауса «Щоденники з Полла» отримав близько 20 нагород, зокрема чотири від Deutscher Filmpreis, три Баварської кінонагороди та численні визнання на фестивалях по всій Європі.

title: Щоденники з Полла

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Щоденники з Полла
| оригінальна назва = {{lang-en|Poll}}
| плакат            = The Poll Diaries.jpg
| підпис            =
| жанр              = драма
| режисер           = Кріс Краус
| продюсер          = Олександра Кордес
| сценарист         = Кріс Краус
| на основі         = мемуарів Оди Шефер
| актори            = [[Паула Бір]]
[[Едгар Зельге]]
[[Тамбет Туйск]]
[[Жанетт Хайн]]
| композитор        = Аннетта Фокс
| оператор          = Даніелла Кнапп
| монтаж            = Ута Шмідт
| кінокомпанія      = Kordes & Kordes Film GmbH
MSM Studios
| дистриб'ютор      =
| тривалість        = 129 хв
(2 год. 9 хв.)
| кошторис          =
| касові збори      = $1,024,529<ref name="boxofficemojo">{{cite web |url= http://www.boxofficemojo.com/movies/intl/?page=&id=_fPOLLTHEPOLLDIAR01 |назва= Poll (The Poll Diaries) |автор=  |дата=|видавець= Box Office Mojo | дата-доступу= 4 квітня 2017 |мова= en }}</ref>
| країна            = {{GER}}
{{AUT}}
{{EST}}
| рік               = 2010
| дата виходу       = {{CAN}} — 16 вересня 2010
{{UKR}} — 23 жовтня 2011
| рейтинг           =
| ідентифікатор     = 1452297
| мова              = {{німецька}}, [[Естонська мова|естонська]], {{французька}},{{російська}}
| озвучення українською =
| сайт              = http://www.poll-derfilm.de/
| попередній        =
| наступний         =
}}
'''«Щоденники з Полла»''' — драматичний фільм, знятий спільно [[Німеччина|Німеччиною]], [[Австрія|Австрією]] та [[Естонія|Естонією]] у 2010 році.

== Сюжет ==

1914 рік. Чотирнадцятирічна Ода фон Зірінг — приїжджає в родовий маєток на узбережжя [[Балтійське море|Балтійського моря]]. Батько Оди — вчений, зацікавлений вивченням мозку, який втратив звання, а мати померла і батько одружився вдруге на екцентричній Міллі. Крім батьків і зведеного брата Пауля у будинку мешкали офіцери російської армії.

Одного дня Ода знаходить Шнапса — пораненого естонця-бунтівника. Дівчинка вирішує не видавати його і допомагає йому. З будинку починають зникати їжа, бритва, нічні горшки. Коли Шнапс просить Оду дістати для нього пістолет, Пауль їй допомагає. Та злочин викривається, хлопчика карають, але він все-одно не видає сестру. Одужавши анархіст вирішує тікати та дівчина вмовляє його взяти її з собою. Шнапс інсценує пожежу. Він виходить з Одою на руках та його затримує наглядач, який вбиває бунтівника.

== У ролях ==
{| class="wikitable" wigborder="2" cellpadding="3" background: #f9f9f9;
|- align="center"
! style="background:#E0E0E0;" | Актор
! style="background:#E0E0E0;" | Персонаж
! style="background:#E0E0E0;" | Роль
|-
| [[Паула Бір]] || ''Ода фон Зірінг'' || донька Еббо фон Зірінга
|-
| [[Едгар Зельге]] || ''Еббо фон Зірінг'' || батько Оди
|-
| [[Тамбет Туйск]] || ''Шнапс'' || анархіст
|-
| [[Жанетт Хайн]] || ''Мілла фон Зірінг'' || мачуха Оди
|-
| [[Ріхі Мюллер]] || ''Міхмерхаузен'' || наглядач
|-
| [[Енно Требс]] || ''Пауль фон Зірінг'' || син Мілли, зведений брат Оди
|-
| [[Євгеній Сітохін]] || ''гауптман Карпов'' || воєнний
|-
| [[Ервін Штайнхауер]] || ''професор Пльоц'' || професор
|}

== Створення фільму ==
=== Виробництво ===

Зйомки стрічки проходили в Естонії.

=== Знімальна група ===
{{div col}}
* [[Кінорежисер]] — Кріс Краус
* [[Сценарист]]и — Кріс Краус, Ода Шефер (мемуари)
* [[Кінопродюсер]] — Олександра Кордес
* [[Композитор]] — Аннетта Фокс
* [[Кінооператор]] — Даніелла Кнапп
* [[Кіномонтаж]] — Ута Шмідт
* [[Художник-постановник]] — Сілке Буер
* [[Артдиректор]]и — Аня Мюллер, Роберт Реблін, Крістіане Рот, Кетрін Зіпельгас
* [[Художник по костюмах]] — Глорія Распе<ref name="imdb#cast">{{cite web |url=http://www.imdb.com/title/tt1452297/fullcredits?ref_=tt_ov_st_sm |назва=Poll: Full Cast & Crew |автор= |дата=|видавець=Internet Movie Database |дата-доступу=4 квітня 2017 |мова= en }}</ref>.
{{div col end}}

== Сприйняття ==

=== Критика ===

Фільм отримав загалом позитивні відгуки. На сайті [[IMDb]] рейтинг стрічки становить 7/10<ref>[http://www.imdb.com/title/tt1452297/ Щоденники з Полла] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170323234111/http://www.imdb.com/title/tt1452297/ |date=23 березня 2017 }} на [[IMDb]]</ref>. На сайті [[Rotten Tomatoes]] його оцінка від пересічних глядачів — 3.6/5, 73 % сподобалась стрічка<ref>[https://www.rottentomatoes.com/m/poll/ Щоденники з Полла] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171203125905/https://www.rottentomatoes.com/m/poll |date=3 грудня 2017 }} на [[Rotten Tomatoes]]</ref>.

=== Номінації та нагороди ===

Третій фільм Кріса Крауса «Щоденники з Полла» отримав близько 20 нагород, зокрема чотири від [[Deutscher Filmpreis]], три Баварської кінонагороди та численні визнання на фестивалях по всій Європі<ref>{{cite web |url=https://www.german-films.de/filmarchive/browse-archive/view/detail/film/poll-diaries-the |назва=FILM INFO: POLL |автор= |дата= |видавець=german-films.de |дата-доступу=4 квітня 2017 |мова=en |archive-date=25 червня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160625071600/http://www.german-films.de/filmarchive/browse-archive/view/detail/film/poll-diaries-the/ }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160625071600/http://www.german-films.de/filmarchive/browse-archive/view/detail/film/poll-diaries-the/ |date=2016-06-25 }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
# {{IMDb title|tt1452297|Poll}}
# {{rotten-tomatoes|poll|The Poll Diares (Poll)}}
# {{Amg movie|533059|Poll}}
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми Німеччини 2010]]
[[Категорія:Фільми-драми Німеччини]]
[[Категорія:Фільми-драми Австрії]]
[[Категорія:Фільми-драми Естонії]]
[[Категорія:Фільми німецькою мовою]]
[[Категорія:Фільми естонською мовою]]
[[Категорія:Фільми російською мовою]]
[[Категорія:Фільми французькою мовою]]

title: англ. Poll

Жанр: драма

Режисер: Кріс Краус

Продюсер: Олександра Кордес

Сценарист: Кріс Краус

На основі: мемуарів Оди Шефер

У головних · ролях: Паула Бір · Едгар Зельге · Тамбет Туйск · Жанетт Хайн

Оператор: Даніелла Кнапп

Композитор: Аннетта Фокс

Монтаж: Ута Шмідт

Кінокомпанія: Kordes & Kordes Film GmbH · MSM Studios

Дистриб'ютор: Bavaria Filmd і Netflix

Мова: німецька, естонська, французька,російська

Країна: Німеччина · Австрія · Естонія

Дата виходу: Канада — 16 вересня 2010 · Україна — 23 жовтня 2011


text:
# Нове Погреб'я
Нове Погреб'я (рум. Pohrebea Nouă) — село в Молдові, на разі контролюється самопроголошеною Придністровською Молдавською Республікою. Входить до складу Новокомісарівської сільської ради.
Станом на 2004 рік у селі проживало 11,2% українців.

title: Нове Погреб'я

wikitext:
{{Населений пункт Молдови
| тип           = село
| назва         = Нове Погреб'я
| місцева назва = {{lang-ro|Pohrebea Nouă}}
| прапор =
| опис прапора =
| герб =
| опис герба =
| зображення =
| комуна = Нова Комісарівка
| засноване =
| перша згадка =
| агломерація =
| статус =
| поділ =
| населення =
| площа =
| ref-площа =
| густота =
| поштові індекси =
| висота =
| водойма =
| етнікон =
| станція =
| відстань =
| залізниця р =
| ref-залізниця р =
| автошлях р =
| ref-автошлях р =
| фізична р =
| ref-фізична р =
| залізниця с =
| фізична с =
| автошлях с =
| міста-побратими =
| день нп =
| адреса =
| вебсторінка  =
| примар =
| ремарки =
}}
'''Нове Погреб'я''' ({{lang-ro|Pohrebea Nouă}}) — [[село]] в [[Молдова|Молдові]], на разі контролюється самопроголошеною [[Придністровська Молдавська Республіка|Придністровською Молдавською Республікою]]. Входить до складу Новокомісарівської сільської ради.

Станом на 2004 рік у селі проживало 11,2% українців.

== Примітки ==
{{примітки}}

{{Дубоссарський район (Придністров'я)}}
{{Moldova-geo-stub}}

{{Портали|Молдова|Географія}}

[[Категорія:Дубоссарський район (Придністров'я)]]
[[Категорія:Села Молдови]]

title: Основні дані

Країна: Молдова

Комуна: Нова Комісарівка

title: Відстань

Відстань:
До районного центру
До Кишинева

title: Карта

Карта: Нове Погреб'яНове Погреб'я (Молдова)


text:
# Берествиця
Берествиця, Берестовиця — річка в Україні, у Менському районі Чернігівської області. Права притока Десни (басейн Дніпра).

## Опис
Довжина річки 9,4 км., похил річки — 0,37 м/км. Площа басейну 109 км².

## Розташування
Бере початок на південному сході від Слобідки в урочищі Червона Гора. Тече переважно на південний захід і на сході від Макошиного впадає у річку Десну, ліву притоку Дніпра.

title: Берествиця

wikitext:
{{Річка
| назва             = Берествиця
| оригінальна_назва =
| зображення        =
| зображення_розмір =
| підпис            =
| довжина           = 9,4 км
| висота_витоку     =
| висота_гирла      =
| похил_річки       = 0,37м/км
| стік              =
| площа_басейну     = 109 км²
| витік             = на південному сході від [[Слобідка (Менський район)|Слобідки]] в урочищі Червона Гора
| витік_коорд       =
| гирло             = [[Десна|Десни]]
| гирло_коорд       =
| басейн            = [[Дніпро|Дніпра]]
| країни_басейну    = {{UKR}}<br/>
| прирічкові_країни =
| притоки           =
| мапа              =
| мапа_розмір       =
| мапа_підпис       =
}}
'''Берествиця, Берестовиця'''<ref>{{Cite web|url=http://freemap.com.ua/maps/genshtab/m-36-017.jpg|title=Мапа Мена // m-36-017|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=|archive-date=10 грудня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20171210015531/http://freemap.com.ua/maps/genshtab/m-36-017.jpg}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171210015531/http://freemap.com.ua/maps/genshtab/m-36-017.jpg |date=2017-12-10 }}</ref> — [[річка]] в [[Україна|Україні]], у [[Менський район|Менському районі]] [[Чернігівська область|Чернігівської області]]. Права притока [[Десна|Десни]] (басейн [[Дніпро|Дніпра]]).

== Опис ==
Довжина річки 9,4 км., похил річки — 0,37 м/км. Площа басейну 109 км².

== Розташування ==
Бере початок на південному сході від [[Слобідка (Менський район)|Слобідки]] в урочищі Червона Гора. Тече переважно на південний захід і на сході від [[Макошине|Макошиного]] впадає у річку Десну, ліву притоку Дніпра.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://shron1.chtyvo.org.ua/Levchenko_SP/Kataloh_richok_Ukrainy.pdf «Каталог річок України»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161221091748/http://shron1.chtyvo.org.ua/Levchenko_SP/Kataloh_richok_Ukrainy.pdf |date=21 грудня 2016 }}. — К. : Видавництво АН УРСР, 1957. — С. 97. — (№ 1618).
* [https://shron1.chtyvo.org.ua/Zheliezniak_Iryna/Slovnyk_hidronimiv_Ukrainy.pdf? Словник гідронімів України] – К.: Наукова думка, 1979. – С. 45
{{Портали|Географія|Гідрологія}}

[[Категорія:Малі річки України]]
[[Категорія:Річки Чернігівської області]]
[[Категорія:Річки Менського району]]
[[Категорія:Притоки Десни]]
[[Категорія:Статті про річки Чернігівської області без зображення в картці]]

title: 51°27′46″ пн. ш. 32°22′29″ сх. д. / 51.462777777778° пн. ш. 32.374722222222° сх. д.

Гирло: Десни

Басейн: Дніпра

Країни: Україна

Регіон: Чернігівська область

Площа басейну: 109 км²


text:
# Комлева (Байкаловський район)
Ко́млева (рос. Комлева) — присілок у складі Байкаловського району Свердловської області. Входить до складу Байкаловського сільського поселення.
Населення — 71 особа (2010, 139 у 2002).
Національний склад населення станом на 2002 рік: росіяни — 89 %.

title: Комлева (Байкаловський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Комлева
 | назва ін.       = {{lang-ru|Комлева}}
 | карта розташування1 = Росія Свердловська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Свердловська область]]
 | район           = [[Байкаловський район]]
 | поселення       = [[байкаловське сільське поселення (Байкаловський район)|Байкаловське]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 71 особа ([[2010]]{{RUS-SVE-census}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
| lat_deg= 57
| lat_min= 20
| lat_sec= 53
 | lon_dir=E
| lon_deg= 63
| lon_min= 54
| lon_sec= 01
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Комлева}}

'''Ко́млева''' ({{lang-ru|Комлева}}) — [[присілок]] у складі [[байкаловський район|Байкаловського району]] [[свердловська область|Свердловської області]]. Входить до складу [[байкаловське сільське поселення (Байкаловський район)|Байкаловського сільського поселення]].

Населення — 71 особа ([[2010]], 139 у [[2002]]{{RUS-SVE-lingvarium}}).

Національний склад населення станом на 2002 рік: [[росіяни]] — 89 %.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|O-41-92}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=57.348570&lon=63.899918&z=12&show=/14143375/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=57.348570&lon=63.899918&z=12&show=/14143375/ru/ |date=25 Серпня 2011 }}

{{sverdl-obl-stub}}
{{байкаловський район}}

[[Категорія:Населені пункти Байкаловського району]]
[[Категорія:Присілки Свердловської області]]

title: присілок Комлева

Суб'єкт Російської Федерації: Свердловська область

Муніципальний район: Байкаловський район

Поселення: Байкаловське

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Комлева · Комлева


text:
# Кулишір Віктор Тодорович
Віктор Тодорович Кулишір (нар. 1917, Тешин, Австро-Угорщина — пом. 11 липня 1941, Київ, УРСР, СРСР) — український громадський та політичний діяч, крайовий провідник ОУН Буковини.

## Життєпис
Віктор Кулишір народився у місті Тешин у Моравії. Навчався у Чернівецькому університеті на правничому факультеті з 1937 року. У 1940 році був секретарем Чернівецького університету. Член студентського товариства «Чорноморе».
Член ОУН з 1938 року. У жовтні–листопаді 1940 року Віктор Кулишір крайовий провідник ОУН Буковини. Заарештований 4 листопада 1940 року. 19 березня 1941 року етапуваний у Київ. Віктору Кулишіру радянські каральні органи інкримінували членство в ОУН, придбання зброю для здійснення терористичних актів проти представників радянської влади та контрреволюційну пропаганду.
Без суду, рішенням наркома внутрішніх справ УРСР і прокурора УРСР, розстріляний 11 липня 1941 року в Києві як ворог народу в період воєнних дій на території України.

title: Кулишір Віктор Тодорович

wikitext:
{{особа
|ім'я              = Віктор Кулишір
|оригінал імені    =
|інші імена        =
|псевдонім         =
|прізвисько        =
|зображення        =
|розмір            =
|опис              =
|ім'я при народженні = Віктор Тодорович Кулишір
|дата народження   =
|місце народження  =
|дата смерті       =
|місце смерті      =
|причина смерті    =
|поховання         =
|жертви            =
|місце проживання  =
|підданство        =
|громадянство      =
|національність    = [[українець]]
|alma mater        = [[Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича|Чернівецький університет]]
|відомий           =
|суспільний стан   =
|діяльність        =
|науковий ступінь  =
|ступінь           =
|вчене звання      =
|титул             =
|посада            = [[Файл:Organization_of_Ukrainian_Nationalists-M.svg|20пкс]] [[Крайовий Провід ОУН|Крайовий провідник]] [[ОУН]] Буовини
|військове звання  =
|платня            =
|статки            =
|термін            = жовтень — [[4 листопада]] [[1940]]
|попередник        = Дмитро Яремчук
|наступник         = [[Войновський Петро Олександрович|Петро Войновський]]
|партія            = ОУН
|головував_(-ла)   =
|конфесія          =
|батько            =
|мати              =
|рід               =
|родичі            =
|дружина           =
|чоловік           =
|діти              =
|автограф          =
|розмір автографа  =
|підпис            =
|нагороди          =
|сайт              =
|зріст             =
|вага              =
|герб              =
|підпис герба      =
|примітки          =
}}
'''Віктор Тодорович Кулишір''' ({{н}} [[1917]], [[Чеський Тешин|Тешин]], [[Австро-Угорщина]] — {{с}} [[11 липня]] [[1941]], [[Київ]], [[УРСР]], [[СРСР]]) — український громадський та політичний діяч, [[Крайовий Провід ОУН|крайовий провідник]] [[Організація українських націоналістів (мельниківці)|ОУН]] Буковини.

== Життєпис ==
Віктор Кулишір народився у місті [[Чеський Тешин|Тешин]] у Моравії. Навчався у [[Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича|Чернівецькому університеті]] на [[Юридичний факультет Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича|правничому факультеті]] з 1937 року. У 1940 році був секретарем Чернівецького університету. Член студентського товариства «[[Чорноморе]]»<ref>''Іван Фостій''. [http://shron1.chtyvo.org.ua/Fostii_Ivan/Diialnist_OUN_na_Bukovyni_u_1940-1941.pdf Діяльність ОУН на Буковині у 1940—1941 рр.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190306111712/http://shron1.chtyvo.org.ua/Fostii_Ivan/Diialnist_OUN_na_Bukovyni_u_1940-1941.pdf |date=6 березня 2019 }} З архівів ВУЧК-ГПУ-НКВД-КГБ.- № 2/4 (13/15) — 2000.</ref>.

Член [[Організація українських націоналістів (мельниківці)|ОУН]] з 1938 року<ref>{{Cite web |url=http://history.org.ua/LiberUA/978-966-2105-38-4/978-966-2105-38-4.pdf |title=Літопис УПА. Нова серія. ‒ Т. 19: Підпілля ОУН на Буковині: 1943‒1951. Документи і матеріали / Ред. рада: П. Сохань (співголова), П. Й. Потічний (співголова), Г. Боряк, В. Лозицький, Р. Пиріг, Ю. Шаповал, О. Удод, С. Кокін, М. Посівнич; Упоряд.: Д. Проданик. НАН України. Інститут української археографії та джерелознавства ім. М. М. Грушевського; Видавництво «Літопис УПА»; Галузевий державний архів СБУ. – Київ; Торонто, 2012. – 786 с. |accessdate=6 березня 2019 |archive-date=16 травня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180516132205/http://history.org.ua/LiberUA/978-966-2105-38-4/978-966-2105-38-4.pdf }}</ref>. У жовтні–листопаді 1940 року Віктор Кулишір крайовий провідник ОУН Буковини. Заарештований [[4 листопада]] [[1940]] року. [[19 березня]] [[1941]] року етапуваний у Київ. Віктору Кулишіру радянські каральні органи інкримінували членство в ОУН, придбання зброю для здійснення терористичних актів проти представників радянської влади та контрреволюційну пропаганду.

Без суду, рішенням наркома внутрішніх справ УРСР і прокурора УРСР, розстріляний [[11 липня]] [[1941]] року в Києві як ворог народу в період воєнних дій на території України<ref>[[Галузевий державний архів Служби безпеки України]], Чернівці. — Спр. П–4421</ref><ref>''Ірина Мусієнко''. [http://gl-rayrada.gov.ua/index.php/112-politichni-represiji-na-bukovini-u-40-50-kh-rokakh-xxst Політичні репресії на Північній Буковині та Хотинщині у 1940–1941 рр.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190306111812/http://gl-rayrada.gov.ua/index.php/112-politichni-represiji-na-bukovini-u-40-50-kh-rokakh-xxst |date=6 березня 2019 }}  З архівів ВУЧК-ГПУ-НКВД-КГБ. – Київ, 2000. – № 2–4. – С. 472–485.</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{портали|Біографії|Буковина|Україна}}
{{OUN-bio-stub}}

[[Категорія:Студенти Чернівецького університету]]
[[Категорія:Крайові провідники ОУН]]
[[Категорія:Діячі ОУНР]]
[[Категорія:Розстріляні в Українській РСР]]
[[Категорія:Розстріляні НКВС]]
[[Категорія:Національно-визвольний рух українців Буковини у 20-40х рр. ХХ ст.]]

title: Віктор Кулишір

Ім'я при народженні: Віктор Тодорович Кулишір

Народився: 1917 · Чеський Тешин

Помер: 11 липня 1941 · Київ, Українська РСР, СРСР

Національність: українець

Alma mater: Чернівецький університет

Посада: Крайовий провідник ОУН Буовини

Термін: жовтень — 4 листопада 1940

Попередник: Дмитро Яремчук

Наступник: Петро Войновський

Партія: ОУН


text:
# Верховна Рада Литовської РСР
Верховна Рада Литовської РСР (ВР ЛРСР) (лит. Lietuvos TSR Aukščiausioji Taryba) — вищий однопалатний орган державної влади Литовської РСР, що діяв з 1940 по 1992. Обраний прорадянським самопроголошеним народним сеймом, який розпустив законний уряд Литви (4-й сейм) та проголосив добровільне входження Литви до складу СРСР у 1940.

## Дати виборів
Вибори проходили:
- в січні 1941
- в лютому 1947
- в січні 1951
- в лютому 1955
- в березні 1959
- в березні 1963
- в березні 1967
- в червні 1971
- в червні 1975
- в лютому 1980
- в лютому 1985
- в лютому 1990

Явка виборців на всіх виборах була задекларована близькою до 90 відсотків, рекордна явка була на виборах у 1947 й склала 97,91%.
Кількість обраних депутатів була динамічною, пропорційно до кількості населення в республіці — з розрахунку 1 депутат на 10 тисяч жителів.

## Голови Верховної Ради Литовської РСР
| Ім'я                           | З               | До              | Примітки                                            |
| ------------------------------ | --------------- | --------------- | --------------------------------------------------- |
| Болесловас Баранаускас         | 25 серпня 1940  | 1951            | в період 1941–1944 перебував у РРФСР                |
| Феліксас Беляускас             | 1951            | 1955            |                                                     |
| Владас Нюнка                   | 1955            | 18 квітня 1963  |                                                     |
| Антанас Баркаускас             | 18 квітня 1963  | 24 грудня 1975  |                                                     |
| Рінґаудас-Бронісловас Сонґайла | 24 грудня 1975  | 16 січня 1981   |                                                     |
| Льонгінас Шепетіс              | Червень 1981    | 10 березня 1990 |                                                     |
| Вітаутас Ландсберґіс           | 11 березня 1990 | 11 березня 1990 | посада скасована, став головою «Відновленого Сейму» |

## Голови Президії Верховної Ради Литовської РСР
Президія ВР ЛРСР була постійно діючим органом Верховної Ради. Її голова де-юре був главою республіки. Президія в складі голови, двох заступників, секретаря і 13 інших членів були обрані під час першого засідання ВР ЛРСР). Формально у нього була абсолютна влада в Республіці, за винятком сесій ВР ЛРСР; він міг змінювати закони, ратифікувати міжнародні договори тощо. Однак, насправді ця влада була лише формальністю, оскільки де-факто абсолютна влада була в руках першого секретаря Комуністичної Партії ЛРСР.
| Ім'я                           | Від               | До                | Примітки                             |
| ------------------------------ | ----------------- | ----------------- | ------------------------------------ |
| Юстас Палецкіс                 | 25 серпня 1940    | 14 квітня 1967    | в період 1941–1944 перебував у РРФСР |
| Мотєюс Шумаускас               | 14 квітня 1967    | 24 грудня 1975    |                                      |
| Антанас Баркаускас             | 24 грудня 1975    | 18 листопада 1985 |                                      |
| Рінґаудас-Бронісловас Сонґайла | 18 листопада 1985 | 7 грудня 1987     |                                      |
| Вітаутас Астраускас            | 7 грудня 1987     | 15 січня 1990     |                                      |
| Альгірдас Бразаускас           | 15 січня 1990     | 11 березня 1990   |                                      |

## Голови Верховної Ради Литовської Республіки
Тимчасова посада, яка існувала до перетворення Верховної Ради в Сейм.
- Вітаутас Ландсберґіс (10 березня 1990 — 22 листопада 1992)

title: Верховна Рада Литовської РСР

wikitext:
{{Парламент
|назва = Верховна Рада Литовської Радянської Соціалістичної Республіки
|мова_оригіналу = lt
|оригінальна_назва = Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Aukščiausioji Taryba
|герб = Emblem of Lithuanian SSR (early version).svg
|зображення =
|розмір_зображення = 250px
|держава = {{LTSSR}}
|тип = однопалатний
|дата_заснування = [[1940]]
|рік_заснування = 1940
|дата_ліквідації = [[1991]]
|попередник = {{Прапорець|LIT}} [[Сейм Литовської Республіки]]
|наступник = {{Прапорець|LIT}} [[Сейм Литовської Республіки]]
|кількість_депутатів = Динамічний склад (за нормою: 1 депутат на 10 тисяч осіб населення)<ref>{{книга|автор=Арвидас Анушаускас (Arvydas Anušauskas)|заголовок=Литва, [[1940]]-[[1990]] (Lietuva, 1940–1990)|видавництво=Литовский исследовательский центр геноцида и сопротивления (Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras)|рік=2005|місце=Vilnius|pages=450|isbn=9986-757-65-7}} {{lt icon}}</ref>
 (1967) — 290
 (1971) — 300
 (1975) — 320
 (1980) — 375
|назва_голови1 = Голова ВР ЛРСР
|голова1 = Льонгінас Шепетіс
|партія_голови1 = останній
|дата_обрання_голови1 = червня 1981 до {{Дата|1990|3|10}}
|назва_голови2 = Голова Президії ВР ЛРСР
|голова2 = [[Альгірдас Бразаускас]]
|партія_голови2 = останній
|дата_обрання_голови2 = {{Дата|1990|1|15}} до {{Дата|1990|3|11}}
|останні_вибори = лютий [[1990]]
}}
'''Верховна Рада Литовської РСР''' (ВР ЛРСР) ({{lang-lt|Lietuvos TSR Aukščiausioji Taryba}}) — вищий однопалатний орган державної [[Законодавча влада|влади]] [[Литовська Радянська Соціалістична Республіка|Литовської РСР]], що діяв з [[1940]] по [[1992]]. Обраний прорадянським самопроголошеним [[народний сейм (Литва)|народним сеймом]], який розпустив законний уряд Литви ([[4-й сейм]]) та проголосив добровільне входження Литви до складу [[СРСР]] у [[1940]].

== Склад ==
{| class="infobox" style="border-spacing: 1px; padding: 0px 0px; width: 300px; font-size:85%; line-height:130%;" cellspacing="1px"
! colspan=5|Склад Верховної Ради ЛРСР
|-
! Рік!! 1967!! 1971!! 1975!! 1980
|-
|Кількість депутатів||290||300||320||350
|-
|Члени [[КПРС]]||67%||68%||67%||67%
|-
|Представники робітничого класу||51%||50%||50%||50%
|-
|Жінки||32%||32%||34%||35%
|-
|Представники молоді||11%||17%||20%||20%
|-
|З вищою освітою||42%||45%||48%||51%
|-
|Переобрані депутати||31%||31%||33%||30%
|}

== Дати виборів ==
Вибори проходили:
* в січні 1941
* в лютому 1947
* в січні 1951
* в лютому 1955
* в березні 1959
* в березні 1963
* в березні 1967
* в червні 1971
* в червні 1975
* в лютому 1980
* в лютому 1985
* в лютому 1990

Явка виборців на всіх виборах була задекларована близькою до 90 відсотків, рекордна явка була на виборах у [[1947]] й склала 97,91%<ref>[http://mkp.emokykla.lt/gimtoji/?id=1051 Юозас Скирюс, Родная история {{lt icon}}]</ref>.

Кількість обраних депутатів була динамічною, пропорційно до кількості населення в республіці — з розрахунку 1 депутат на 10 тисяч жителів.

== Голови Верховної Ради Литовської РСР ==
{|class="wikitable"
! Ім'я||З||До||Примітки
|-
|[[Баранаускас Болесловас Антанович|Болесловас Баранаускас]]||25 серпня 1940||1951||в період 1941–1944 перебував у [[РРФСР]]
|-
|[[Беляускас Феліксас Юргович|Феліксас Беляускас]]||1951||1955||
|-
|[[Нюнка Владас Юозович|Владас Нюнка]]||1955||18 квітня 1963||
|-
|[[Баркаускас Антанас Стасевич|Антанас Баркаускас]]||18 квітня 1963||24 грудня 1975||
|-
|[[Рінґаудас-Бронісловас Сонґайла]]||24 грудня 1975||16 січня 1981||
|-
|[[Шепетіс Ліонгінас Клеменсович|Льонгінас Шепетіс]]||Червень 1981||10 березня 1990||
|-
|[[Вітаутас Ландсберґіс]]||11 березня 1990||11 березня 1990||посада скасована, став головою ''«Відновленого Сейму»''
|}

== Голови Президії Верховної Ради Литовської РСР ==
Президія ВР ЛРСР була постійно діючим органом Верховної Ради. Її голова ''[[де-юре]]'' був главою республіки. Президія в складі голови, двох заступників, секретаря і 13 інших членів були обрані під час першого засідання ВР ЛРСР<ref>{{книга|автор=Йонас Зинкус (Jonas Zinkus)|заголовок= Литовская Советская Энциклопедия (Tarybų Lietuvos enciklopedija)|статья=Верховный Совет (Aukščiausioji Taryba)|рік=1985|видавництво=Главная редакция энциклопедий|том=I|місце=Вильнюс|сторінки=133}}{{lt icon}}</ref>). Формально у нього була абсолютна влада в Республіці, за винятком сесій ВР ЛРСР; він міг змінювати закони, ратифікувати міжнародні договори тощо. Однак, насправді ця влада була лише формальністю, оскільки ''[[де-факто]]'' абсолютна влада була в руках першого секретаря [[Комуністична партія Литви|Комуністичної Партії ЛРСР]].

{|class="wikitable"
! Ім'я||Від||До||Примітки
|-
|[[Юстас Палецкіс]]||25 серпня 1940||14 квітня 1967||в період 1941–1944 перебував у [[РРФСР]]
|-
|[[Мотєюс Шумаускас]]||14 квітня 1967||24 грудня 1975||
|-
|[[Баркаускас Антанас Стасевич|Антанас Баркаускас]]||24 грудня 1975||18 листопада 1985||
|-
|[[Рінґаудас-Бронісловас Сонґайла]]||18 листопада 1985||7 грудня 1987||
|-
|[[Астраускас Вітаутас Стасевич|Вітаутас Астраускас]]||7 грудня 1987||15 січня 1990||
|-
|[[Альгірдас Бразаускас]]||15 січня 1990||11 березня 1990||
|}

== Голови Верховної Ради Литовської Республіки ==
Тимчасова посада, яка існувала до перетворення Верховної Ради в [[Сейм Литовської Республіки|Сейм]].

* [[Вітаутас Ландсберґіс]] (10 березня 1990 — 22 листопада 1992)

== Див. також ==
* [[Парламентські вибори в Литовської РСР (1990)]]
* [[Саюдіс]]
* [[Комуністична партія Литви]]
* [[Сейм Литовської Республіки]]

== Примітки ==
{{примітки}}

{{Законодавчі органи республік СРСР}}
{{Сейми Литви}}

[[Категорія:Литовська РСР]]
[[Категорія:Парламентаризм]]
[[Категорія:Засновані в Литві 1940]]
[[Категорія:Засновані в Литві 1947]]

Юрисдикція: Литовська РСР

Тип: однопалатний парламент

Попередник: Сейм Литовської Республіки

Наступник: Сейм Литовської Республіки

Депутатів: Динамічний склад (за нормою: 1 депутат на 10 тисяч осіб населення) · (1967) — 290 · (1971) — 300 · (1975) — 320 · (1980) — 375

Голова ВР ЛРСР: Льонгінас Шепетіс (останній) · з червня 1981 до 10 березня 1990

Голова Президії ВР ЛРСР: Альгірдас Бразаускас (останній) · з 15 січня 1990 до 11 березня 1990

Останні вибори: лютий 1990

title: Склад Верховної Ради ЛРСР