text:
# Молдовські церкви
Навколо першої столиці молдовського князівства міста Сучава розташовані найстаріші церкви та монастриі молдовської архітектурної школи. Там же знаходиться біля десятка давніх монастирів — Молдовиця, Воронець, Пробота, Путна, Гумор, Нямц, Арборе.

## Молдовські кам'яні церкви
Перші молдовські церкви (Biserica din Moldova)  були збудовані в XIV ст., за православним каноном. Молдовські кам'яні церкви поділяються на два типи за поземним планом: триконхи та церкви-базиліки. Церкви-базиліки походять від старохристиянських базилік, мають одну апсиду зі сходу, перекриті двосхилим дахом. Молдовське слово бізеріка (biserică) походить від слова базиліка. Найдавніша церква базилістичного типу — св. Миколая в Радівцях (поч. XV). Найдавніша кам'яна триконхова церква — Троїцька в Сереті. Саме у Молдовському князівстві формується молдовська школа церковної архітектури.
Молдовський господар Олександр Добрий заклав в Молдовському князівстві два 2 єпископства: в Радівцях з монастирською церквою Св. Миколая. Його фундацією був також монастир Молдовиця, закладений в 1401 р. Пізніше (1427 р.) заклав також монастир Гумор.
- Монастир Молдовиця
- Монастир Гумор

В 1435 р. за сприяння Польського королівства, Молдовське князівство було поділене на вище (власне Молдову з містами Сучава, Яси, Хотин) та нижче — Басарабію (Кілія, Білгород, Тягиня (Бендери), Василів, Бирлад). До князівства в цей час належала також і Шипинська земля. Молдовський господар Штефан Великий заснував найбільшу кількість церков та монастирів:
- Монастир Воронець (1488 р.)
- Монастир Св. Іллі (1488 р.)
- Монастир Петрусь біля Сучави (1487 р.)
- Монастир Путна (1466 р.), похований Штефан III
- Церква в Воловці (1502 р.)
- Церква в Русенах; тут похований батько — Богдан II (1501 р.)
- Церква Св. Миколая в Радівцях; тут поховані Богдан I, Лацько (1480 р.).

Дружина Євдокія Олельківна похована в першій митрополичій церкві Св. Юрія в Сучаві.

### Фундації Штефана III в Буковині
- Монастир Петрусь
- Монастир Воронець
- Монастир Путна
- Церква в Воловці

Найбільшого розквіту молдовська архітектурна школа набула в XV ст.. В цей час до трьох основних приміщень церкви були добавлені ще два: екзонартекс перед притвором та усипальниця (gropniţai) між наосом та пронаосом. В XV-му ст. церква з п'яти приміщень вперше збудована в монастирі Нямц (1497), пізніше в XVI — в монастирі Пробота (1530), Молдовиця, Бистриця (перебудована в 1564), Слатина (1564, (фунд. Олександр IV Лопушанин), Сучевиця (1587). А також і Успенська церква монастиря Каприяна, (1470–1545). Княжі церкви мали над наосом главку, перекриту всередині куполом, а зверху пірамідальним дахом. Церкви цього часу були багато оздоблені розписами як всередині так і зовні. Більшість мальовничих княжих церков збереглося до нашого часу від часів правління молдовського господаря Петра Рареша. Петро Рареш заснував монастирі Пробота, Бая, церкву Святого Дмитрія в Сучаві, а також церкву в монастирі Гумор. Починаючи з XVII ст., коли Молдова опинилася в більшій залежності від Османської імперії, церкви зменшуються в розмірах та два додаткові приміщення зникають.
Архаїчні однонефні базиліки збереглися в Каушанах, Кілії, Білгороді (Дністровському) (вірменська церква). Всі три базиліки вкопані в землю і доволі низькі.
Молдовські типові церкви були тридільними (нартекс, наос, вівтар) та перекриті одним дахом. Вівтар ззовні був багатогранним. Одним із типів молдовської церкви є однонефна, прямокутна за планом, безкупольна церква-базиліка зі входом з південного-заходу. Прикладом може бути румовище церкви XV ст. в Старому Орхеї та церква Успіння в Каушанах (вхід з заходу). Церква в Каушанах на два метри вкопана в землю, тому є доволі низькою і простою ззовні, але багато прикрашена фресками зсередини будівлі. З кінця XV ст. в Молдові почали будувати триконхові храми, які є характерними для XV–XVIII ст. Такі храми мали напрямок з заходу на схід, були тридільними, наос та нартекс були прямокутними за планом, а вівтар був у вигляді більшої апсиди, з півночі та півдня до наоса примикали напівкруглі апсиди. З XVI ст. молдовська триконхова церква набуває витягнутих розмірів за рахунок притвору. З триконхових церков відома Успенська церква Каприянського монастиря (1545 р.). Відомим пам'ятником церковної архітектури є Дмитрівська церква в м. Оргіїв. За поземним планом вона триконхова, з півдня прилаштована дзвіниця, сама церква оздоблена кам'яною різьбою. Церква була оборонною з товстими стінами.
З першої половини XVIII ст. влада в Молдові переходить до фанаріотів, що відобразилось на занепаді молдовської архітектури і зокрема молдовських церков. В цей час не було зведено монументальних церков, а ті які реставрувалися, не враховували особливостей молдовської архітектури та порушували принцип гармонії, також в цей період був помітний вплив волоської архітектури. Форми церков цього періоду були невеликими та простими. 10 червня 1774 року між Російською імперією та Туреччиною був підписаний мир, який обумовив перехід молдовських земель під російську протекцію. На цей час на території Молдови було 43 кам'яних церков та 733 дерев'яних.
При побудові Мазаракієвської в Кишиневі (1752 або 1772), Троїцької (1777) та Успенської церкви в с. Грушево були використані триконхові поземні плани. Троїцька церква побудована з напівциркульними апсидами, апсиди з півночі та півдня були перекриті конхами. Поряд з триконховими церквами будувалися в XVIII ст. також церкви-базиліки, перекриті напівциліндиричним склепінням (Архангельська церква в с. Гончариха (Ізбіще), взірвана в 1940-х, (залишилася лише дзвіниця).

## Дерев'яні церкви Молдови
Дерев'яні церкви Молдови  можна умовно розділити на кілька типів:
- шатрові безкупольні хатнього типу, в селах (Тирново, Гирбово, Ротунда).
- Другий тип церков був з дзвіницею, прибудованою з південного-заходу до притвору (Петрушани, Сударка).
- З дзвіницею, прибудованою до притвору з заходу (Финтиніца, Гінкеуць]]).
- З дзвіницею надбудованою над притвором Ворничени, Городище
- та купольні з главкою на кровлі (Горешть (Фалештський район), Паланка)

title: Молдовські церкви

wikitext:
[[Файл:Biserica_de_lemn_din_Putna4.jpg|250|thumb||Церква збудована Богданом I або Драгошом (за переказами)]]
[[Файл:Kloster Bogdana.jpg|250|thumb|Церква Св. Миколая в [[Радівці|Радівцях]]; поховані Богдан I, Лацко (1480 р.)]]
[[Файл:Церква Св. Юрія в Сучаві 1374.jpg|250|thumb|Церква Св. Юрія в Сучаві 1374]]
[[Файл:Biserica Sfânta Treime din Siret5.jpg|250|thumb|Троїцька церква в Сереті]]

Навколо першої столиці [[Молдовське князівство|молдовського князівства]] міста [[Сучава]] розташовані найстаріші церкви та монастриі молдовської архітектурної школи. Там же знаходиться біля десятка давніх монастирів — Молдовиця, Воронець, Пробота, Путна, Гумор, Нямц, Арборе.

== Молдовські кам'яні церкви ==

Перші молдовські церкви (Biserica din Moldova)  були збудовані в XIV ст., за православним каноном. Молдовські кам'яні церкви поділяються на два типи за поземним планом: триконхи та церкви-базиліки. Церкви-базиліки походять від старохристиянських базилік, мають одну апсиду зі сходу, перекриті двосхилим дахом. Молдовське слово бізеріка (biserică) походить від слова базиліка. Найдавніша церква базилістичного типу — св. Миколая в Радівцях (поч. XV). Найдавніша кам'яна триконхова церква — Троїцька в Сереті. Саме у Молдовському князівстві формується молдовська школа церковної архітектури.

Молдовський господар [[Олександр Добрий]] заклав в Молдовському князівстві два 2 єпископства: в Радівцях з монастирською церквою Св. Миколая. Його фундацією був також монастир Молдовиця, закладений в [[1401]] р. Пізніше ([[1427]] р.) заклав також монастир Гумор.

<gallery class="center">
Файл:Moldovita monastery1.jpg|Монастир Молдовиця
Файл:Manastirea Humor50.jpg|Монастир Гумор
</gallery>

В [[1435]] р. за сприяння Польського королівства, Молдовське князівство було поділене на вище (власне Молдову з містами Сучава, Яси, Хотин) та нижче — Басарабію ([[Кілія]], Білгород, Тягиня ([[Бендери]]), [[Васлуй (місто)|Василів]], [[Бирлад (місто)|Бирлад]]). До князівства в цей час належала також і [[Шипинська земля]]. Молдовський господар Штефан Великий заснував найбільшу кількість церков та монастирів:

* Монастир Воронець (1488 р.)
* Монастир Св. Іллі (1488 р.)
* Монастир Петрусь біля Сучави (1487 р.)
* Монастир Путна (1466 р.), похований Штефан III
* Церква в Воловці (1502 р.)
* Церква в Русенах; тут похований батько — Богдан II (1501 р.)
* Церква Св. Миколая в Радівцях; тут поховані Богдан I, Лацько (1480 р.).

Дружина Євдокія Олельківна похована в першій митрополичій церкві Св. Юрія в Сучаві.

=== Фундації Штефана III в Буковині ===
<gallery class="center">
Файл:Esglesia de Pătrăuţi.jpg|Монастир Петрусь
File:Voronet Intrare.JPG|Монастир Воронець
File:Kloster Putna.jpg|[[Путна (монастир)|Монастир Путна]]
File:Biserica Înălţarea Sfintei Cruci din Volovăţ.jpg|Церква в [[Воловец|Воловці]]
</gallery>

Найбільшого розквіту молдовська архітектурна школа набула в [[XV]] ст.. В цей час до трьох основних приміщень церкви були добавлені ще два: екзонартекс перед притвором та усипальниця (gropniţai) між [[наос]]ом та пронаосом. В [[XV]]-му ст. церква з п'яти приміщень вперше збудована в монастирі Нямц ([[1497]]), пізніше в XVI — в монастирі Пробота ([[1530]]), Молдовиця, Бистриця (перебудована в [[1564]]), Слатина ([[1564]], (фунд. Олександр IV Лопушанин), Сучевиця ([[1587]]). А також і Успенська церква монастиря Каприяна, (1470–1545). Княжі церкви мали над наосом главку, перекриту всередині куполом, а зверху пірамідальним дахом. Церкви цього часу були багато оздоблені розписами як всередині так і зовні. Більшість мальовничих княжих церков збереглося до нашого часу від часів правління молдовського господаря [[Петру IV Рареш|Петра Рареша]]. Петро Рареш заснував монастирі Пробота, Бая, церкву Святого Дмитрія в Сучаві, а також церкву в монастирі Гумор. Починаючи з [[XVII]] ст., коли Молдова опинилася в більшій залежності від Османської імперії, церкви зменшуються в розмірах та два додаткові приміщення зникають.

Архаїчні однонефні базиліки збереглися в Каушанах, [[Кілія|Кілії]], [[Білгород-Дністровський|Білгороді (Дністровському)]] (вірменська церква). Всі три базиліки вкопані в землю і доволі низькі.

<gallery class="center">
Файл:Biserica din Căuşeni înainte de renovare.jpg
</gallery>

Молдовські типові церкви були тридільними (нартекс, наос, вівтар) та перекриті одним дахом. Вівтар ззовні був багатогранним. Одним із типів молдовської церкви є однонефна, прямокутна за планом, безкупольна церква-базиліка зі входом з південного-заходу. Прикладом може бути румовище церкви XV ст. в Старому Орхеї та церква Успіння в Каушанах (вхід з заходу). Церква в Каушанах на два метри вкопана в землю, тому є доволі низькою і простою ззовні, але багато прикрашена фресками зсередини будівлі. З кінця XV ст. в Молдові почали будувати триконхові храми, які є характерними для XV–XVIII ст. Такі храми мали напрямок з заходу на схід, були тридільними, наос та нартекс були прямокутними за планом, а вівтар був у вигляді більшої апсиди, з півночі та півдня до наоса примикали напівкруглі апсиди. З XVI ст. молдовська триконхова церква набуває витягнутих розмірів за рахунок притвору. З триконхових церков відома Успенська церква Каприянського монастиря ([[1545]] р.). Відомим пам'ятником церковної архітектури є Дмитрівська церква в м. [[Оргіїв]]. За поземним планом вона триконхова, з півдня прилаштована дзвіниця, сама церква оздоблена кам'яною різьбою. Церква була оборонною з товстими стінами.

З першої половини [[XVIII]] ст. влада в Молдові переходить до фанаріотів, що відобразилось на занепаді молдовської архітектури і зокрема молдовських церков. В цей час не було зведено монументальних церков, а ті які реставрувалися, не враховували особливостей молдовської архітектури та порушували принцип гармонії, також в цей період був помітний вплив волоської архітектури. Форми церков цього періоду були невеликими та простими. [[10 червня]] [[1774]] року між Російською імперією та Туреччиною був підписаний мир, який обумовив перехід молдовських земель під російську протекцію. На цей час на території Молдови було 43 кам'яних церков та 733 дерев'яних.

При побудові [[Мазаракієвська церква|Мазаракієвської]] в Кишиневі ([[1752]] або [[1772]]), Троїцької ([[1777]]) та Успенської церкви в с. [[Грушево]] були використані триконхові поземні плани. Троїцька церква побудована з напівциркульними апсидами, апсиди з півночі та півдня були перекриті конхами. Поряд з триконховими церквами будувалися в XVIII ст. також церкви-базиліки, перекриті напівциліндиричним склепінням (Архангельська церква в с. Гончариха (Ізбіще), взірвана в 1940-х, (залишилася лише дзвіниця).

== Дерев'яні церкви Молдови ==

Дерев'яні церкви Молдови  можна умовно розділити на кілька типів:

* шатрові безкупольні хатнього типу, в селах (Тирново, Гирбово, Ротунда).
* Другий тип церков був з дзвіницею, прибудованою з південного-заходу до притвору (Петрушани, Сударка).
* З дзвіницею, прибудованою до притвору з заходу ([[Финтиніца]], Гінкеуць]]).
* З дзвіницею надбудованою над притвором [[Ворнічень (Молдова)|Ворничени]], [[Городіште (Калараський район)|Городище]]
* та купольні з главкою на кровлі ([[Горешть (Фалештський район)]], Паланка)

== Посилання ==
* http://www.moldovenii.md/ru/section/367 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140430015706/http://www.moldovenii.md/ru/section/367 |date=30 квітня 2014 }}

[[Категорія:Християнські храми Молдови|*]]


text:
# Язиково (Новгородська область)
Язиково (Язиково-Рождєственське) — село без постійного населення в  Окуловському муніципальному районі  Новгородської області, відноситься до  Угловського міського поселення.
Село знаходиться за 10 км від  Озерок на березі річки Язиковка у місці її впадання в річку  Шегрінка. На протилежному березі Шегрінки розташоване село  Шевцове.

## Історія
У минулому сільце Рождєственське Боровичського повіту Новгородської губернії.
До 12 квітня 2010 р. село входило до складу Озерковського сільського поселення, потім увійшло до складу Угловського міського поселення.

## Населення
| 2010 | 2011 |
| ---- | ---- |
| 0    | →0   |

## Люди, пов'язані з селом
- 17 червня 1846 року народився мандрівник, учений-гуманіст Микола Миколайович Миклухо-Маклай.
- 1887 року місцевий маєток придбав Стасов Дмитро Васильович — юрист-адвокат, громадський діяч, син архітектора Василя Стасова, брат музичного та художнього критика Володимира Стасова. Щоліта до маєтку, аж до 1910 року, приїжджала разом з іншими членами сім'ї Стасова, його дочка — Олена Дмитрівна, відома більшовичка, соратниця В. І. Леніна, член РСДРП з 1898 року. Після Жовтневої революції 1917 року, в колишньому будинку Стасових (1911 року Дмитро Стасов продав маєток) розміщувалася початкова школа[4].

wikiname: ukwiki

title: Язиково (Новгородська область)

in_language: uk

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Язиково
|назва ін.       = Языково
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Новгородська область]]
|район           =[[Окуловський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Угловське міське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{стабільно}} 0
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Новгородська область
}}
'''Язиково''' (''Язиково-Рождєственське'') — село без постійного населення<ref name = "Adm"> [http://okuladm.ru/index.php?option=com_content&task=view&id=92&Itemid= 35 Сайт адміністрації району] </ref> в [[Окуловський район | Окуловському муніципальному районі]] [[Новгородська область | Новгородської області]], відноситься до [[Угловське міське поселення | Угловського міського поселення]].

Село знаходиться за 10 км від [[Озерки (Окуловський район) | Озерок]] на березі річки Язиковка у місці її впадання в річку [[Шегрінка (річка) | Шегрінка]]. На протилежному березі Шегрінки розташоване село [[Шевцове (Новгородська область) | Шевцове]].

== Історія ==
У минулому [[сільце]] Рождєственське [[Боровичський повіт|Боровичського повіту]] [[Новгородська губернія|Новгородської губернії]].

До 12 квітня 2010 р. село входило до складу [[Озерковське сільське поселення (Новгородська область)|Озерковського сільського поселення]], потім увійшло до складу Угловського міського поселення.

== Населення ==

{{Населення РФ | Языково (Новгородская область) }}

== Люди, пов'язані з селом ==
* 17 червня 1846 року народився мандрівник, учений-гуманіст [[Микола Миколайович Миклухо-Маклай]].
* 1887 року місцевий маєток придбав [[Стасов Дмитро Васильович]] — юрист-адвокат, громадський діяч, син архітектора [[Стасов Василь Петрович|Василя Стасова]], брат музичного та художнього критика [[Стасов Володимир Васильович|Володимира Стасова]]. Щоліта до маєтку, аж до 1910 року, приїжджала разом з іншими членами сім'ї Стасова, його дочка — [[Стасова Олена Дмитрівна|Олена Дмитрівна]], відома більшовичка, соратниця В. І. Леніна, член [[Російська соціал-демократична робітнича партія|РСДРП]] з 1898 року. Після Жовтневої революції 1917 року, в колишньому будинку Стасових (1911 року Дмитро Стасов продав маєток) розміщувалася початкова школа<ref> Пам'ятки Новгородської області / уклад. Н. М. Іванов. — Л. : Лениздат, 1982.</ref>.

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* [Http://region.adm.nov.ru:8080/web/web.pressday.show?AWhat=2&Aid=242907 Літературні читання, присвячені життю і діяльності Миклухо-Маклая, відбудуться у новгородському селі Язиково-Рождєственське]{{Недоступне посилання|date=травень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [Http://www.culture.natm.ru/tree2.html?id=523 Читання]{{Недоступне посилання|date=травень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}

{{Окуловський район}}
{{Novgorod-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Окуловського району]]
[[Категорія:Села Новгородської області]]

title: присілок Язиково

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Новгородська область

Муніципальний район: Окуловський район

Поселення: Угловське міське поселення

title: Основні дані

Населення: ▬ 0

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Язиково · Язиково


text:
# Роберт II (герцог Бургундії)
Роберт II (фр. Robert II; нар. 1248 — пом. 21 березня 1306) — герцог Бургундії у 1272–1306 роках, титулярний король Фессалонік.

## Біографія
Походив з династії Капетингів. Син Гуго IV, герцога Бургундії, та Іоланди де Дрьо. Народився у 1248 році, його мати померла невдовзі після народження Роберта. Здобув класичну лицарську освіту.
У 1272 році, оскільки його старші брати на той час померли протягом 1266–1268 років, повинен був успадкувати Бургундію. Проте претензії на герцогство висунули чоловіки небог Роберта — Роберт, граф Неверський, та Роберт, граф Клермон. Боротьба тривала з успіхом для Роберта II.
Наприкінці 1272 року разом з Філіппом I, графом Савої, Оттоном IV, пфальцграфом Бургундії, впливовими феодалами Провансу виступив проти угоди між Рудольфом I, імператором Священної Римської імперії, з Карлом I Анжу, королем Сицилії та Неаполя, стосовно передачі королівства Арелат Карлу Кульгавому. У 1273–1280 роках був регентом Дофіне.
1277 року французький король Філіпп III затвердив Роберта новим герцогом Бургундії. Того ж року призначено великим камергером Франції. На цій посаді він став одним з двох розпорядників королівської скарбниці.
У 1279 році оженився з сестрою короля Франції. У 1280 році було укладено договір з Оттоном IV, пфальцграфом Бургундії, щодо шлюбу між їх малолітніми дітьми. Проте його не було виконано через раптову смерть старшого сина Роберта II.
У 1284 році імператор Рудольф I Габсбург надав Роберту II права на графство Дофіне. На початку 1285 року брав участь у поході Філіппа III проти Арагону. Втім 1285 року проти цього виступив французький король Філіпп IV. Війна тривала до 1286 року, яка завершилася відмовою герцога Бургундії від прав на Дофіне в обмін на 20 тис. турських ліврів.
Водночас стає пером Франції та до 1288 року приєднав сеньйорії Треффор, Меллесе, Понтарльє, Ревермон. У 1289 році успадкував від зведеного брата Гуго, віконат Авалона. У 1294 році Філіпп, дофін В'єнський, визнав зверхність Роберта II. Того ж року стає королівським лейтенантом.
У 1297 році очолив посольство до папи римського Боніфація VIII стосовно відновлення миру з королем Філіппом IV. 1298 року під егідою останнього брав участь в англо-французьких перемовинах, що завершилися угодою Монтрей, що завершила протистояння Англії та Франції. 1299 роках разом з Жаном II, герцогом Бретані, супроводжував французьку принцесу Маргарет, яка вийшла заміж за Едуарда I, короля Англії.
У 1297, У 1302 та 1306 роках брав участь у війні проти фламандців на боці короля Франції. На початку 1306 року захворів й невдовзі помер, залишивши Бургундію сину Гуго під регентством дружини Агнес Французької.

## Родина
Дружина — Агнес (1260–1325), донька Людовика IX, короля Франції.
Діти:
- Жан (1279–1283)
- Маргарита (1285–д/н)
- Бланш (1288–1348), дружина Едуарда I, графа Савої
- Маргарита (1290–1315), дружина Людовика X, короля Франції та Наварри
- Жанна (1293–1348), дружина Філіппа, графа Мен, Валуа, Анжу
- Гуго (1294–1315), герцог Бургундії у 1306–1315 роках
- Ед (1295–1349), герцог Бургундії у 1315–1349 роках
- Марія (1298–д/н), дружина Едуарда I, граф Барського
- Людовик (1297–1316), князь Мореї, титулярний король Фессалонік
- Роберт (1302–1334)

title: Роберт II (герцог Бургундії)

wikitext:
{{Державний діяч
| герб                 = Old_Arms_of_the_Dukes_of_Burgundy.svg
| ширина герба         = 70px
| династія             = [[Бургундський дім|Бургундська]]
| ім'я                 = Роберт II
| зображення           = Robert2Burg.jpg
| дата_народження      = {{ДН|||1248}}
| місце_народження     =[[Вернон (Ер)|Вернон]]
| дата_смерті          = {{ДС|21|03|1306}}
| конфесія     = католицтво
| титул                = герцог Бургундії
| термін               = 1272—1306 роки
| попередник           = [[Гуго IV (герцог Бургундії)|Гуго IV]]
| наступник            = [[Гуго V]]
| дружина              =Агнес Капетинг
| діти                 = 5 сина і 4 доньки
| батько               = [[Гуго IV (герцог Бургундії)|Гуго IV]]
| матір                = Іоланда де Дрьо
}}
'''Роберт II''' ({{lang-fr|Robert II}}; {{Нар}} [[1248]] — {{Пом}} [[21 березня]] [[1306]]) — герцог [[Бургундське герцогство|Бургундії]] у 1272–1306 роках, титулярний король [[Фессалонікське королівство|Фессалонік]].

== Біографія ==
Походив з династії [[Капетинги|Капетингів]]. Син [[Гуго IV (герцог Бургундії)|Гуго IV]], герцога Бургундії, та Іоланди де Дрьо. Народився у 1248 році, його мати померла невдовзі після народження Роберта. Здобув класичну лицарську освіту.

У 1272 році, оскільки його старші брати на той час померли протягом 1266–1268 років, повинен був успадкувати Бургундію. Проте претензії на герцогство висунули чоловіки небог Роберта — Роберт, граф [[Неверське графство|Неверський]], та Роберт, граф Клермон. Боротьба тривала з успіхом для Роберта II.

Наприкінці 1272 року разом з Філіппом I, графом Савої, Оттоном IV, пфальцграфом Бургундії, впливовими феодалами Провансу виступив проти угоди між [[Рудольф I Габсбург|Рудольфом I]], імператором Священної Римської імперії, з Карлом I Анжу, королем Сицилії та Неаполя, стосовно передачі королівства Арелат [[Карл II (король Неаполю)|Карлу Кульгавому]]. У 1273–1280 роках був регентом Дофіне.

1277 року французький король [[Філіпп III Сміливий|Філіпп III]] затвердив Роберта новим герцогом Бургундії. Того ж року призначено великим камергером Франції. На цій посаді він став одним з двох розпорядників королівської скарбниці.

У 1279 році оженився з сестрою короля Франції. У 1280 році було укладено договір з Оттоном IV, пфальцграфом Бургундії, щодо шлюбу між їх малолітніми дітьми. Проте його не було виконано через раптову смерть старшого сина Роберта II.

У 1284 році імператор Рудольф I Габсбург надав Роберту II права на графство Дофіне. На початку 1285 року брав участь у поході Філіппа III проти Арагону. Втім 1285 року проти цього виступив французький король [[Філіпп IV Вродливий|Філіпп IV]]. Війна тривала до 1286 року, яка завершилася відмовою герцога Бургундії від прав на Дофіне в обмін на 20 тис. турських ліврів.

Водночас стає пером Франції та до 1288 року приєднав сеньйорії [[Треффор-Кюїзья|Треффор]], [[Меллесе]], [[Понтарльє]], Ревермон. У 1289 році успадкував від зведеного брата Гуго, віконат Авалона. У 1294 році Філіпп, дофін В'єнський, визнав зверхність Роберта II. Того ж року стає королівським лейтенантом.

У 1297 році очолив посольство до папи римського [[Боніфацій VIII|Боніфація VIII]] стосовно відновлення миру з королем Філіппом IV. 1298 року під егідою останнього брав участь в англо-французьких перемовинах, що завершилися угодою Монтрей, що завершила протистояння Англії та Франції. 1299 роках разом з Жаном II, герцогом Бретані, супроводжував французьку принцесу Маргарет, яка вийшла заміж за [[Едуард I Довгоногий|Едуарда I]], короля Англії.

У 1297, У 1302 та 1306 роках брав участь у війні проти фламандців на боці короля Франції. На початку 1306 року захворів й невдовзі помер, залишивши Бургундію сину [[Гуго V|Гуго]] під регентством дружини Агнес Французької.

== Родина ==
Дружина — Агнес (1260–1325), донька [[Людовик IX Святий|Людовика IX]], короля Франції.

Діти:
* Жан (1279–1283)
* Маргарита (1285–д/н)
* Бланш (1288–1348), дружина [[Едуард (граф Савойський)|Едуарда I]], графа Савої
* [[Маргарита Бургундська (королева Франції)|Маргарита]] (1290–1315), дружина [[Людовик X Сварливий|Людовика X]], короля Франції та Наварри
* [[Іоанна Бургундська (королева Франції)|Жанна]] (1293–1348), дружина [[Філіпп VI Валуа|Філіппа]], графа Мен, Валуа, Анжу
* [[Гуго V|Гуго]] (1294–1315), герцог Бургундії у 1306–1315 роках
* [[Ед IV|Ед]] (1295–1349), герцог Бургундії у 1315–1349 роках
* Марія (1298–д/н), дружина Едуарда I, граф Барського
* [[Людовик Бургундський|Людовик]] (1297–1316), князь Мореї, титулярний король Фессалонік
* Роберт (1302–1334)

== Генеалогія ==
{{Wikidata/Ancestors}}

== Джерела ==
* Maurice Hugh Keen: Chivalry, New Haven, London 1984
* Paul Fournier, «Il regno di Borgogna o d'Arles dal XI al XV secolo», cap. XI, vol. VII (L'autunno del Medioevo e la nascita del mondo moderno) della Storia del Mondo Medievale, 1999, pp. 383-410.
* Michelle Bubenicek, Quand les femmes gouvernent: droit et politique au XIVe siècle: Yolande de Flandre, Droit et politique au XIV siecle, (Ecole des Chartes, 2002), 54-55.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Бібліоінформація}}
{{Герцоги Бургундії}}
[[Категорія:Герцоги Бургундії]]
[[Категорія:Капетинги]]

title: | герцог Бургундії |

Попередник: Гуго IV

Наступник: Гуго V

Смерть: 21 березня 1306 · Вернон

Поховання: Сіто (абатство)

Рід: Бургундська

Батько: Гуго IV

Мати: Yolande of Dreux, Duchess of Burgundyd

Шлюб: Агнес Капетинг

Діти: 5 сина і 4 доньки

| герцог Бургундії |: Медіафайли у Вікісховищі


text:
# Рембіше-Дзяли
Рембіше-Дзяли (пол. Rębisze-Działy) — село в Польщі, у гміні Ґоворово Остроленцького повіту Мазовецького воєводства.
Населення — 94 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Остроленцького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 48      | 13                 | 29               | 6                    |
| Жінки    | 46      | 14                 | 23               | 9                    |
| Разом    | 94      | 27                 | 52               | 15                   |

title: Рембіше-Дзяли

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Рембіше-Дзяли
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Rębisze-Działy}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Мазовецьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Остроленцький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Ґоворово (гміна){{!}}Ґоворово
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 94
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 29
|поштовий індекс        = 07-440
|автомобільний код      = WOS
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0510340
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Рембіше-Дзяли''' ({{lang-pl|Rębisze-Działy}}) — село в Польщі, у [[Ґоворово (гміна)|гміні Ґоворово]] [[Остроленцький повіт|Остроленцького повіту]] [[Мазовецьке воєводство|Мазовецького воєводства]].
Населення — {{formatnum:94}} {{МНОЖИНА:94|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Остроленцьке воєводство|Остроленцького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=48 |ЧолПре=13 |ЧолПрац=29 |ЧолПост=6
|Жін=46 |ЖінПре=14 |ЖінПрац=23 |ЖінПост=9
|Разом=94 |РазомПре=27 |РазомПрац=52 |РазомПост=15
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Ґоворово}}

[[Категорія:Села Остроленцького повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Мазовецьке воєводство

Повіт: Остроленцький повіт

Гміна: Ґоворово

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: WOS

OSM: ↑2711990 ·R (Ґміна Ґоворово)


text:
# Іван Алехо
Іван Алехо (ісп. Iván Alejo, нар. 10 лютого 1995, Вальядолід) — іспанський футболіст, півзахисник клубу «Кадіс». Грав за юнацьку збірну Іспанії.

## Клубна кар'єра
Народився 10 лютого 1995 року в місті Вальядолід. Вихованець юнацьких команд місцевого «Реал Вальядолід», а з 2011 року продовжив навчання в кантері мадридського «Атлетіко».
У дорослому футболі дебютував 2014 року виступами за третю команду «Атлетіко», того ж року почав грати за «Атлетіко Мадрид Б» у третьом іспанському дивізіоні.
Сезон 2015/16 провів також у Сегунді Б, захищаючи кольори другої команди «Вільярреала», після чого протягом сезону грав у другому дивізіоні за «Алькоркон».
2017 року дебютував у Ла-Лізі, де протягом сезону грав за «Ейбар».
Після цього повернувся до виступів на рівні друго дивізіону іспанської першості, де захищав кольори «Хетафе», «Малаги», а з серпня 2019 року — «Кадіса». В сезоні 2019/20 допоміг останній команді здобути підвищення в класі і повернувся у її складі до Ла-Ліги.

## Виступи за збірну
2013 року дебютував у складі юнацької збірної Іспанії (U-19), загалом на юнацькому рівні взяв участь у 12 іграх.

## Статистика виступів

### Статистика клубних виступів
Станом на 1 вересня 2020
| Сезон             | Команда             | Чемпіонат         | Чемпіонат | Чемпіонат | Національний кубок | Національний кубок | Національний кубок | Континентальні кубки | Континентальні кубки | Континентальні кубки | Інші змагання | Інші змагання | Інші змагання | Усього | Усього |
| Сезон             | Команда             | Ліга              | Ігор      | Голів     | Ліга               | Ігор               | Голів              | Ліга                 | Ігор                 | Голів                | Ліга          | Ігор          | Голів         | Ігор   | Голів  |
| ----------------- | ------------------- | ----------------- | --------- | --------- | ------------------ | ------------------ | ------------------ | -------------------- | -------------------- | -------------------- | ------------- | ------------- | ------------- | ------ | ------ |
| 2014–15           | «Атлетіко Мадрид Б» | СДБ               | 22        | 1         | -                  | -                  | -                  | -                    | -                    | -                    | -             | -             | -             | 22     | 1      |
| 2015–16           | «Вільярреал Б»      | СДБ               | 15+2      | 1         | -                  | -                  | -                  | -                    | -                    | -                    | -             | -             | -             | 17     | 1      |
| 2016–17           | «Алькоркон»         | СД                | 28        | 1         | КІ                 | 7                  | 2                  | -                    | -                    | -                    | -             | -             | -             | 35     | 3      |
| 2017–18           | «Ейбар»             | ПД                | 22        | 1         | КІ                 | 0                  | 0                  | -                    | -                    | -                    | -             | -             | -             | 22     | 1      |
| 2018-січ. 2019    | «Хетафе»            | ПД                | 4         | 0         | КІ                 | 3                  | 0                  | -                    | -                    | -                    | -             | -             | -             | 7      | 0      |
| січ.-черв. 2019   | «Малага»            | СД                | 12        | 0         | КІ                 | -                  | -                  | -                    | -                    | -                    | -             | -             | -             | 12     | 0      |
| 2019–20           | «Кадіс»             | СД                | 31        | 1         | КІ                 | 2                  | 0                  | -                    | -                    | -                    | -             | -             | -             | 33     | 1      |
| Усього за кар'єру | Усього за кар'єру   | Усього за кар'єру | 134+2     | 5         |                    | 12                 | 2                  |                      | -                    | -                    |               | -             | -             | 148    | 7      |

title: Іван Алехо

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Іван Алехо
| зображення =
| підпис =
| місце-народження = [[Вальядолід]]
| країна-народження = [[Іспанія]]
| дата-народження = 10.2.1995
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 186 см
| вага =
| поточний-клуб  =  {{Прапорець|ESP}} [[Кадіс (футбольний клуб)|«Кадіс»]]
| позиція = [[півзахисник]]
| номер  =
| юнацькі-роки = 2003-2011
2011-2014
| юнацькі-клуби ={{Прапорець|ESP}} «[[Реал Вальядолід]]»
{{Прапорець|ESP}} [[Атлетіко (Мадрид)|«Атлетіко»]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|2014 | {{Прапорець|ESP}} |«Атлетіко Мадрид C»|5 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2014–2015 | {{Прапорець|ESP}} | [[Атлетіко Мадрид Б|«Атлетіко Мадрид Б»]] | 22 |1}}
{{Футболіст рядок 1|2015–2016 | {{Прапорець|ESP}} | «[[Вільярреал Б]]» | 15 |1}}
{{Футболіст рядок 0|2016–2017 | {{Прапорець|ESP}} | [[Алькоркон (футбольний клуб)|«Алькоркон»]] | 28 |1}}
{{Футболіст рядок 1|2017–2018 | {{Прапорець|ESP}} | [[Ейбар (футбольний клуб)|«Ейбар»]] | 22 |1}}
{{Футболіст рядок 0|2018–2019 | {{Прапорець|ESP}} | [[Хетафе (футбольний клуб)|«Хетафе»]] | 4 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2019 |{{оренда}}  {{Прапорець|ESP}} | [[Малага (футбольний клуб)|«Малага»]] | 12 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2019– | {{Прапорець|ESP}} | [[Кадіс (футбольний клуб)|«Кадіс»]] | 35 |2}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|2013–2014 | {{Прапорець|ESP}} | [[Юнацька збірна Іспанії з футболу (U-19)|Іспанія U-19]] | 12 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 29 жовтня 2020
| збірна-поновлення = 29 жовтня 2020
}}
'''Іван Алехо''' ({{lang-es|Iván Alejo}}, {{нар}} [[10 лютого]] [[1995]], [[Вальядолід]]) — іспанський [[футболіст]], [[півзахисник]] клубу [[Кадіс (футбольний клуб)|«Кадіс»]]. Грав за [[Юнацька збірна Іспанії з футболу|юнацьку збірну Іспанії]].

== Клубна кар'єра ==
Народився [[10 лютого]] [[1995]] року в місті [[Вальядолід]]. Вихованець юнацьких команд місцевого «[[Реал Вальядолід]]», а з 2011 року продовжив навчання в [[кантера|кантері]] [[Атлетіко (Мадрид)|мадридського «Атлетіко»]].

У дорослому футболі дебютував 2014 року виступами за третю команду «Атлетіко», того ж року почав грати за [[Атлетіко Мадрид Б|«Атлетіко Мадрид Б»]] у третьом іспанському дивізіоні.

Сезон 2015/16 провів також у [[Сегунда Дивізіон Б|Сегунді Б]], захищаючи кольори [[Вільярреал Б|другої команди «Вільярреала»]], після чого протягом сезону грав у [[Сегунда Дивізіон|другому дивізіоні]] за [[Алькоркон (футбольний клуб)|«Алькоркон»]].

2017 року дебютував у [[Ла-Ліга|Ла-Лізі]], де протягом [[Ла-Ліга 2017—2018|сезону]] грав за [[Ейбар (футбольний клуб)|«Ейбар»]].

Після цього повернувся до виступів на рівні друго дивізіону іспанської першості, де захищав кольори [[Хетафе (футбольний клуб)|«Хетафе»]], [[Малага (футбольний клуб)|«Малаги»]], а з серпня 2019 року — [[Кадіс (футбольний клуб)|«Кадіса»]]. В сезоні 2019/20 допоміг останній команді здобути підвищення в класі і повернувся у її складі до Ла-Ліги.

== Виступи за збірну ==
2013 року дебютував у складі [[Юнацька збірна Іспанії з футболу (U-19)|юнацької збірної Іспанії (U-19)]], загалом на юнацькому рівні взяв участь у 12 іграх.

== Статистика виступів ==
=== Статистика клубних виступів ===
{{updated|1 вересня 2020}}
{| class="wikitable center" style="text-align:center; font-size:90%; width:67%;"
|-
!rowspan="2"|Сезон
!rowspan="2"|Команда
!colspan="3"|Чемпіонат
!colspan="3"|Національний кубок
!colspan="3"|Континентальні кубки
!colspan="3"|Інші змагання
!colspan="2"|Усього
|-
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ігор
!Голів
|-
|| 2014–15 || {{прапорець|ESP}} [[Атлетіко Мадрид Б|«Атлетіко Мадрид Б»]] || [[Сегунда Дивізіон Б|СДБ]] || 22 || 1 || - || - || - || - || - || - || - || - || - || 22 || 1
|-
|| 2015–16 || {{прапорець|ESP}} «[[Вільярреал Б]]» || [[Сегунда Дивізіон Б|СДБ]] || 15+2<ref name=off>У плей-оф.</ref> || 1 || - || - || - || - || - || - || - || - || - || 17 || 1
|-
|| 2016–17 || {{прапорець|ESP}} [[Алькоркон (футбольний клуб)|«Алькоркон»]] || [[Сегунда Дивізіон|СД]] || 28 || 1 || [[Кубок Іспанії з футболу 2016—2017|КІ]] || 7 || 2 || - || - || - || - || - || - || 35 || 3
|-
|| 2017–18 || {{прапорець|ESP}} [[Ейбар (футбольний клуб)|«Ейбар»]] || [[Ла-Ліга 2017—2018|ПД]] || 22 || 1 || [[Кубок Іспанії з футболу 2017—2018|КІ]] || 0 || 0 || - || - || - || - || - || - || 22 || 1
|-
|| 2018-січ. 2019 || {{прапорець|ESP}} [[Хетафе (футбольний клуб)|«Хетафе»]] || [[Ла-Ліга 2018—2019|ПД]] || 4 || 0 || [[Кубок Іспанії з футболу 2018—2019|КІ]] || 3 || 0 || - || - || - || - || - || - || 7 || 0
|-
|| січ.-черв. 2019 || {{прапорець|ESP}} [[Малага (футбольний клуб)|«Малага»]] || [[Сегунда Дивізіон|СД]] || 12 || 0 || [[Кубок Іспанії з футболу 2018—2019|КІ]] || - || - || - || - || - || - || - || - || 12 || 0
|-
|| 2019–20 || {{прапорець|ESP}} [[Кадіс (футбольний клуб)|«Кадіс»]] || [[Сегунда Дивізіон|СД]] || 31 || 1 || [[Кубок Іспанії з футболу 2019—2020|КІ]] || 2 || 0 || - || - || - || - || - || - || 33 || 1
|-
!colspan="3"|Усього за кар'єру || 134+2 || 5 || || 12 || 2 || || - || - || || - || - || 148 || 7
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
*{{Transfermarkt}}
*{{Soccerway}}
*{{Bdfutbol}}

{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Алехо}}
[[Категорія:Іспанські футболісти]]
[[Категорія:Футболісти «Атлетіко» (Мадрид)]]
[[Категорія:Футболісти «Вільярреала»]]
[[Категорія:Футболісти «Алькоркона»]]
[[Категорія:Футболісти «Ейбара»]]
[[Категорія:Футболісти «Хетафе»]]
[[Категорія:Футболісти «Малаги»]]
[[Категорія:Футболісти «Кадіса»]]
[[Категорія:Уродженці Вальядоліда]]

title: Особисті дані

Народження: 10 лютого 1995 (30 років)

Вага: 77 кг

Громадянство: Іспанія

Позиція: півзахисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Кадіс»

title: Юнацькі клуби

«Реал Вальядолід» · «Атлетіко»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Атлетіко Мадрид C» · 5 · (0)

«Атлетіко Мадрид Б» · 22 · (1)

«Вільярреал Б» · 15 · (1)

«Алькоркон» · 28 · (1)

«Ейбар» · 22 · (1)

«Хетафе» · 4 · (0)

→ «Малага» · 12 · (0)

«Кадіс» · 35 · (2)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Іспанія U-19 · 12 · (0)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 29 жовтня 2020.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 29 жовтня 2020.


text:
# Альберік Тайлефер Тулузький
Вільгельм Альберік Тайлефер (фр. Guillaume Albéric Taillefer; бл. 1157–1183) — граф Гренобльський та  Альбонський (спільно з дружиною Беатрисою Альбонською) в 1164—1183 роках.

## Життєпис
Походив з династії Раймундідів. Другий син Раймунда V, графа Тулузи, та Констанції (доньки Людовика VI Капета, короля Франції). Народився близько 1157 року. 1164 року влаштовано його шлюб з Беастрисою, донькою Гіга V, дофіна В'єннського. Фактична влада опинилася в регента — стрийка Альфонса, що зберігав владу до 1167 року.
Війська дофіна брали участь у війні проти Гумберта III, графа Савойського. Боротьба завершилася мирним договором за посередництва П'єра II, архієпископа Тарантесу.
1180 року подарував абатству Нотр-Дам-де-Тамі землю Черно біля Комбе. 1183 року надав картезіанському абатству Нотр-Дам-де-Дурбон пасовиська поблизу цього монастиря. Невдовзі після цього Альберік помер.

title: Альберік Тайлефер Тулузький

wikitext:
{{Інші імена|Альберік}}
{{особа}}
'''Вільгельм Альберік Тайлефер''' ({{lang-fr|Guillaume Albéric Taillefer}}; бл. [[1157]]–[[1183]]) — граф Гренобльський та  [[Альбонське графство|Альбонський]] (спільно з дружиною [[Беатриса Альбонська|Беатрисою Альбонською]]) в 1164—1183 роках.

== Життєпис ==
Походив з династії Раймундідів. Другий син [[Раймунд V (граф Тулузький)|Раймунда V]], графа Тулузи, та Констанції (доньки [[Людовик VI (король Франції)|Людовика VI Капета]], короля Франції). Народився близько 1157 року. 1164 року влаштовано його шлюб з [[Беатриса д'Альбон|Беастрисою]], донькою [[Гіг V|Гіга V]], дофіна [[В'єннський дофінат|В'єннського]]. Фактична влада опинилася в регента — стрийка [[Альфонс II (граф Тулузи)|Альфонса]], що зберігав владу до 1167 року.

Війська дофіна брали участь у війні проти [[Гумберт III (граф Савойський)|Гумберта III]], графа [[Савойське графство|Савойського]]. Боротьба завершилася мирним договором за посередництва П'єра II, архієпископа Тарантесу.

1180 року подарував абатству Нотр-Дам-де-Тамі землю Черно біля [[Сен-Максімен (Ізер)|Комбе]]. 1183 року надав картезіанському абатству Нотр-Дам-де-Дурбон пасовиська поблизу цього монастиря. Невдовзі після цього Альберік помер.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Ulysse Chevalier (acte 4750), Regeste dauphinois, ou Répertoire chronologique et analytique des documents imprimés et manuscrits relatifs à l'histoire du Dauphiné, des origines chrétiennes à l'année 1349. T1, fascicules 1-3, Valence, Imp. valentinoise, 1913

{{ac}}

[[Категорія:Графи Альбон]]

title: фр. Albéric Taillefer de Toulouse

Країна: Франція

Діяльність: феодал

Знання мов: французька

Титул: count of Albond

Батько: Раймунд V

Мати: Constance of France, Countess of Touloused

Брати, сестри: Azalais of Touloused, Раймунд VI і Balduin of Touloused

У шлюбі з: Беатриса Альбонська


text:
# Борух Бендерський
Борух Бендерський (ідиш ברוך בענדערסקי — Бу́рих (Бо́рех) Бенде́рський; 15 травня 1880, Романківці, Хотинський повіт, Бессарабська губернія — 3 березня 1953, колонія Вілла Домінгес, провінція Ентре-Ріос, Аргентина) — аргентинський єврейський письменник і журналіст. Писав на ідиш.

## Біографія
26 червня 1894 року емігрував з батьками в Аргентину і поселився в землеробній колонії Зоненфельд (пізніше Сан Грегоріо, провінція Ентре-Ріос) Єврейського колонізаційного товариства, заснованого фондом барона де Гірша. Більшу частину життя провів у єврейській землеробній Вілла Домінгес.

## Творча діяльність
Працював в аргентинських газетах «Ди идише hофэнунг» (ЄврейсЬка надія, 1908—1917), «Ди найе цайт» (Новий час), «Дэр идишер колонист» (Єврейсский колоніст), «Ди идише цайтунг» (Єврейська газета), «Ди пресе» (Преса).

## Книги письменника
Автор книг «Аф идише фелдер» (На єврейських полях, Буенос-Айрес, 1931) і «Геклибэнэ шрифтн» (Вибрані твори, Буенос-Айрес, 1954). Відомий своїми романтичними творами з життя єврейських колоністів Аргентини (за що отримав прізвисько "єврейського Редьярда Кіплінга"). Його оповідання також були опубліковані в антології «Аф ди брегн фун Ла Плата» (На берегах Ла Плати, 1919).

## Публікації
• אױף ייִדישע פֿעלדער: סקיצן און שילדערונגען (На еврейских полях: зарисовки и очерки). Буэнос-Айрес, 1931. — 190 с.[13]
• געקליבענע שריפֿטן (Избранные произведения). Буэнос-Айрес: Editorial ICUF, 1954. — 255 с.[14]

title: Борух Бендерський

wikitext:
{{переписати|дата=травень 2017}}
{{особа}}
'''Борух Бендерський''' (ідиш ברוך בענדערסקי — Бу́рих (Бо́рех) Бенде́рський; [[15 травня]] [[1880]], [[Романківці]], [[Хотинський повіт]], [[Бессарабська губернія]] — [[3 березня]] [[1953]], колонія Вілла Домінгес, провінція [[Ентре-Ріос]], [[Аргентина]]) — аргентинський єврейський письменник і журналіст. Писав на [[Їдиш|ідиш]].

== Біографія ==
26 червня 1894 року емігрував з батьками в Аргентину і поселився в землеробній колонії Зоненфельд (пізніше Сан Грегоріо, провінція Ентре-Ріос) [[Єврейське колонізаційне товариство|Єврейського колонізаційного товариства]], заснованого фондом {{iw|Гирш,_Морис_де|барона де Гірша|ru|Гирш,_Морис_де}}. Більшу частину життя провів у єврейській землеробній Вілла Домінгес.

== Творча діяльність ==
Працював в аргентинських газетах «Ди идише hофэнунг» (ЄврейсЬка надія, 1908—1917), «Ди найе цайт» (Новий час), «Дэр идишер колонист» (Єврейсский колоніст), «Ди идише цайтунг» (Єврейська газета), «Ди пресе» (Преса).

== Книги письменника ==
Автор книг «Аф идише фелдер» (На єврейських полях, Буенос-Айрес, 1931) і «Геклибэнэ шрифтн» (Вибрані твори, Буенос-Айрес, 1954). Відомий своїми романтичними творами з життя єврейських колоністів Аргентини (за що отримав прізвисько "єврейського Редьярда Кіплінга"). Його оповідання також були опубліковані в антології «Аф ди брегн фун Ла Плата» (На берегах Ла Плати, 1919).

== Публікації ==
• אױף ייִדישע פֿעלדער: סקיצן און שילדערונגען (На еврейских полях: зарисовки и очерки). Буэнос-Айрес, 1931. — 190 с.[13]
• געקליבענע שריפֿטן (Избранные произведения). Буэнос-Айрес: Editorial ICUF, 1954. — 255 с.[14]

== Примітки ==
1. ↑ Entre Rios, Argentina: По другим данным, Б. Бендерский родился в 1877 или 1878 году.
2. ↑ Los gauchos judíos: El hombre que habló en la Sorbona
3. ↑ List of Resident Names, Basavilbaso, Argentina: Родители — Шае и Перл Бендерские.
4. ↑ San Gregorio
5. ↑ Villa Dominguez
6. ↑ Nina Barragan «Losers and Keepers in Argentina: A Work of Fiction»
7. ↑ La vida cultural
8. ↑ Alan Astro «Yiddish South of the Border: An Anthology of Latin American Yiddish Writing»: Два рассказа Боруха Бендерского.
9. ↑ Еврейский лексикон
10. ↑ Bendersky, Argentine Jewish Writer, Dies; Lived 59 Years on Land
11. ↑ Mollie Lewis Nouwen «Oy, My Buenos Aires: Jewish Immigrants and the Creation of Argentine National Identity»
12. ↑ Ricardo Feierstein «Historia de los judíos argentinos»
13. ↑ אױף ייִדישע פֿעלדער (полный текст) С посвящением жене — Хайке Бендерской.
14. ↑ געקליבענע שריפֿטן (полный текст)

{{DEFAULTSORT:Бендерський Борух}}
[[Категорія:Єврейські письменники]]
[[Категорія:Журналісти]]

title: їд. ברוך בענדערסקי

Народився: 15 травня 1880 · Романківці, Хотинський повіт, Бессарабська губернія, Російська імперія

Помер: 3 березня 1953 (72 роки) або 30 квітня 1953 (72 роки) · Вілья-Домінгесd, Ентре-Ріос, Аргентина або Ентре-Ріос, Аргентина

Країна: Аргентина

Діяльність: журналіст, письменник

Знання мов: їдиш


text:
# Григорій Ніський
Григорій Ніський (грец. Γρηγόριος Νύσσης, лат. Gregorius Nyssenus, бл. 335, Неокесарія — після 394, Ніса, Каппадокія) — богослов, філософ, екзегет, один з трьох великих «каппадокійців», брат святих Василія Великого і Петра Севастійського, єпископ Ніси в Каппадокії. З його ініціативи на Другому Вселенському соборі був доповнений Нікейський символ віри. Високо шанований християнський святий.

## Біографія
Григорій Ніський був молодшим братом святителя Василія Великого. Його дитинство і юність збіглося з найбільшим розпалом аріанских суперечок. Отримавши чудову освіту, якийсь час він був наставником з красномовства. У 372 році був рукоположений святим Василієм Великим на єпископа міста Ніса в Каппадокії.
У 379 році помер його брат Василій Великий. Григорій важко переживав втрату свого наставника. У тому ж році Григорій брав участь в Антіохійському соборі проти єретиків, що не визнавали непорочності Божої Матері, і тих, що поклонялися Богоматері як божеству. Він був обраний собором для огляду церков в Аравії і Палестині і утвердження православного вчення про Пресвяту Богородицю. По дорозі назад Григорій відвідав Єрусалим.
В 381 році Григорій був одним з головних діячів Другого Вселенського собору, який було скликано в Константинополі проти єресі Македонія, який неправильно вчив про природу Святого Духа. За ініціативою Григорія Ніського на цьому соборі був доповнений Нікейський символ віри.
Доживши до глибокої старості, Григорій Ніський помер незабаром після Константинопільського собору.

## Богослів'я

### Антропологія
Святий Григорій, можливо, вірив у всезагальне спасіння всіх людей. Григорій стверджує, що коли ап. Павло каже, що Бог буде «всім у всьому» (1 Кор. 15, 28), це означає, що хоч деяким може знадобитися тривалий час для очищення, зрештою «жодна істота не залишиться поза кількістю врятованих» і що «жодне творіння Богом не потрапить за межі Царства Божого».
Тим не менш, у Великому Катехізисі Григорій припускає, що, коли кожен воскресне, спасіння буде надано лише хрещеним, хоча він також заявляє, що інші, керовані своїми пристрастями, можуть бути врятовані після очищення вогнем. Таке богослов'я святого критикується останнім часом.
Григорій також був одним з перших християнських богословів, який сказав, що рабство як інститут був за своєю суттю гріховним. Він вважав, що рабство порушує властиву людству цінність і природу людства бути вільним; Відходячи від рабства яке було поширене ще в юдеїв, він аргументував це тим, що людині дано оволодіти тваринами, а не людством. Хоча такі аспекти рабської системи критикували такі стоїки як Сенека, це було першою і єдиною стійкою критикою інституту рабства, зробленого в античному світі. «Бог сказав: Давайте зробимо людину за власним образом і подобою. Якщо людина створена за подобою Божою і керує всією землею, і отримала владу над усім на землі від Бога, який є її покупець? Хто її продавець? Тільки Бог має цю владу, а точніше, навіть не самий Бог. Бо його благодатні дари, як кажуть, є безповоротніми (Рим. 11:29) Тому Бог не зводить людський рід до рабства, оскільки він сам, коли ми були поневолені гріхом, привів нас до свободи. Але якщо Бог не поневолить того, що є вільним, хто ж той, хто встановлює власну силу понад Божу?» — каже св. Григорій.

title: Григорій Ніський

wikitext:
{{Особа}}
'''Григорій Ніський''' ({{lang-el|Γρηγόριος Νύσσης}}, {{lang-la|Gregorius Nyssenus}}, бл. [[335]], Неокесарія — після [[394]], [[Ніса]], [[Каппадокія]]) — [[Теологія|богослов]], [[філософ]], [[Екзегетика|екзегет]], один з трьох великих «каппадокійців», брат святих [[Василій Великий|Василія Великого]] і [[Петро Севастійський|Петра Севастійського]], єпископ Ніси в [[Каппадокія|Каппадокії]]. З його ініціативи на [[Перший Константинопольський собор|Другому Вселенському соборі]] був доповнений [[Нікейський символ віри]]. Високо шанований християнський [[Святі|святий]].

== Біографія ==
Григорій Ніський був молодшим братом святителя [[Василій Великий|Василія Великого]]. Його дитинство і юність збіглося з найбільшим розпалом [[Аріанство|аріанских]] суперечок. Отримавши чудову освіту, якийсь час він був наставником з красномовства. У [[372]] році був рукоположений святим Василієм Великим на єпископа міста Ніса в Каппадокії.

У [[379]] році помер його брат Василій Великий. Григорій важко переживав втрату свого наставника. У тому ж році Григорій брав участь в Антіохійському соборі проти єретиків, що не визнавали непорочності Божої Матері, і тих, що поклонялися Богоматері як божеству. Він був обраний собором для огляду церков в Аравії і Палестині і утвердження православного вчення про Пресвяту Богородицю. По дорозі назад Григорій відвідав [[Єрусалим]].

В [[381]] році Григорій був одним з головних діячів Другого Вселенського собору, який було скликано в Константинополі проти єресі Македонія, який неправильно вчив про природу Святого Духа. За ініціативою Григорія Ніського на цьому соборі був доповнений [[Нікейський символ віри]].

Доживши до глибокої старості, Григорій Ніський помер незабаром після Константинопільського собору.

== Богослів'я ==

=== Антропологія ===
Святий Григорій, можливо, вірив у [[Апокатастасис|всезагальне спасіння всіх людей]]. Григорій стверджує, що коли ап. Павло каже, що Бог буде «всім у всьому» (1 Кор. 15, 28), це означає, що хоч деяким може знадобитися тривалий час для очищення, зрештою «жодна істота не залишиться поза кількістю врятованих»<ref>In Illud 17;</ref> і що «жодне творіння Богом не потрапить за межі Царства Божого».<ref>In Illud 14 (Downing)</ref>
Тим не менш, у ''Великому Катехізисі'' Григорій припускає, що, коли кожен [[Воскресіння|воскресне]], спасіння буде надано лише [[Хрещення|хрещеним]], хоча він також заявляє, що інші, керовані своїми пристрастями, можуть бути врятовані після очищення вогнем<ref>Maspero & Mateo Seco, p. 57-56</ref>. Таке богослов'я святого критикується останнім часом.<ref>Ilaria Ramelli: The Christian Doctrine of Apokatastasis (Brill 2013)</ref>

Григорій також був одним з перших християнських богословів, який сказав, що [[рабство]] як інститут був за своєю суттю гріховним. Він вважав, що рабство порушує властиву людству цінність і природу людства бути [[Свобода|вільним]]; Відходячи від рабства яке було поширене ще в юдеїв, він аргументував це тим, що людині дано оволодіти тваринами, а не людством. Хоча такі аспекти рабської системи критикували такі стоїки як [[Луцій Анней Сенека|Сенека]], це було першою і єдиною стійкою критикою інституту рабства, зробленого в античному світі. «Бог сказав: Давайте зробимо людину за власним образом і подобою. Якщо людина створена за подобою Божою і керує всією землею, і отримала владу над усім на землі від Бога, який є її покупець? Хто її продавець? Тільки Бог має цю владу, а точніше, навіть не самий Бог. Бо його благодатні дари, як кажуть, є безповоротніми (Рим. 11:29) Тому Бог не зводить людський рід до рабства, оскільки він сам, коли ми були поневолені гріхом, привів нас до свободи. Але якщо Бог не поневолить того, що є вільним, хто ж той, хто встановлює власну силу понад Божу?» — каже св. Григорій.<ref>Гомілії на Еклезіаста; Холл і Моріарті, тр., Де Грютер (Нью-Йорк, 1993) с. 74.</ref>

== Джерела ==
[[Файл:De virginitate V00110 00000008.tif|thumb|''De virginitate'']]
* [http://www.biblioteka3.ru/biblioteka/pravoslavnaja-bogoslovskaja-jenciklopedija/tom-4/grigorij-nisskij.html Григорий Нисский] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304063737/http://www.biblioteka3.ru/biblioteka/pravoslavnaja-bogoslovskaja-jenciklopedija/tom-4/grigorij-nisskij.html |date=4 березня 2016 }} // Православная Богословская Энциклопедия. Том 4. Издание Петроград. Приложение к духовному журналу «Странник» за 1903 г.
* {{ВТ-ЕСБЕ|Григорий, епископ нисский|том= IXa|сторінки= 709}}
* {{Православна енциклопедія|166529|Григорий|12|480-526|}}
* [http://iph.ras.ru/elib/0846.html Григорий Нисский] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304205418/http://iph.ras.ru/elib/0846.html |date=4 березня 2016 }} / M.Л.Хорьков // Новая философская энциклопедия: в 4 т. / пред. науч.-ред. совета В. С. Стёпин. — 2-е изд., испр. и доп. — М. : [[Мысль]], 2010.{{ref-ru}}
* Браун, Пітер Тіло і суспільство. Чоловіки, жінки і сексуальне зречення в ранньому християнстві. Пер. з англ. В. Т. Тимофійчука. — {{К.}}: Мегатайп, 2003. — 520с. — ISBN 5-85722-103-X.
== Література ==
* Григорій Ниський // {{ФЕС}}

== Посилання ==
* [https://ure-online.info/encyclopedia/grygorij-nyskyj/ Григорій Ниський] // Українська Релігієзнавча Енциклопедія
* {{УСЕ-4|[http://slovopedia.org.ua/29/53395/9503.html Григорій з Ниси]}}
* {{ref-ru}} [https://web.archive.org/web/20081102202958/http://mystudies.narod.ru/name/g/greg_nyssa.htm Св. Григорий Нисский на портале My Studies]
* {{ref-ru}} [https://web.archive.org/web/20121107080241/http://www.bogoslov.ru/persons/2710120/index.html Биография, библиография работ автора и библиография работ об авторе на научно — богословском портале Богослов. РУ]
* {{ref-ru}} [http://azbyka.ru/otechnik/?Grigorij_Nisskij Святитель Григорий Нисский на сайте общества Азбука веры] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120617195023/http://azbyka.ru/otechnik/?Grigorij_Nisskij |date=17 червня 2012 }}
* {{ref-en}} [https://web.archive.org/web/20060825170020/http://www.bhsu.edu/artssciences/asfaculty/dsalomon/nyssa/home.html Григорій Ніський Домова Сторінка. Писання святого.]
* {{ref-en}} [http://www.ccel.org/fathers2/NPNF2-05/TOC.htm Джерела про Григорія Ніського] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20081006060153/http://www.ccel.org/fathers2/NPNF2-05/TOC.htm |date=6 жовтня 2008 }}
* {{ref-en}} [http://www.ellopos.net/blog/?p=55 Антологія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070613092916/http://www.ellopos.net/blog/?p=55 |date=13 червня 2007 }}
* {{ref-en}} [http://www.newadvent.org/cathen/07016a.htm Біографія з Католицької енциклопедії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20071029160436/http://www.newadvent.org/cathen/07016a.htm |date=29 жовтня 2007 }}
* {{ref-en}} [http://www.documentacatholicaomnia.eu/20_30_0330-0395-_Gregorius_Nyssenus,_Sanctus.html Опера Омнія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080109021248/http://www.documentacatholicaomnia.eu/20_30_0330-0395-_Gregorius_Nyssenus,_Sanctus.html |date=9 січня 2008 }}
* {{ref-en}} [https://web.archive.org/web/20080229131725/http://www.orthodoxphotos.com/cgi-bin/photo.pl?path=Holy_Relics%2FVarious&file=6.jpg Мощі святого]
* {{ref-en}} [http://ocafs.oca.org/FeastSaintsViewer.asp?SID=4&ID=1&FSID=100140 Ікона та синаксаріон] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20071214172248/http://ocafs.oca.org/FeastSaintsViewer.asp?SID=4&ID=1&FSID=100140 |date=14 грудня 2007 }}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{християнство-доробити}}
{{Saint-stub}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Народились 335]]
[[Категорія:Померли 394]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Християнські богослови]]
[[Категорія:Отці Церкви]]
[[Категорія:Святі Візантії]]
[[Категорія:Святі Єдиної Церкви]]
[[Категорія:Патристика]]
[[Категорія:Православні святі]]
[[Категорія:Богослови за алфавітом]]
[[Категорія:Учителі Церкви]]
[[Категорія:Святителі]]
[[Категорія:Християнські святі IV століття]]

title: дав.-гр. Γρηγόριος Νύσσης

Народився: 335 або 4 століття · Кайсері, Туреччина

Помер: 395, не раніше 394 або 4 століття · Невшехір, Туреччина

Діяльність: богослов, священник, письменник

Галузь: філософія

Знання мов: давньогрецька і латина

Посада: єпископ

Конфесія: католицька церква і православна церква

Батько: Василій Старшийd

Мати: Емелія Кесарійськаd

Брати, сестри: Макрина Молодша, Василій Великий і Петро Севастійський


text:
# 6321 Намуратакао
6321 Намуратакао (6321 Namuratakao) — астероїд головного поясу, відкритий 19 січня 1991 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,360.
Названо на честь Намура Такао (яп. なむら・たかお(苗村敬夫) намура такао)

title: 6321 Намуратакао

wikitext:
{{Планета
| назва = 6321 Намуратакао
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Ацуші Суґіе]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Дінік]]
| дата відкриття = [[19 січня]] [[1991]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви =
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|6321|2014.05.12|2013.08.20}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,961605898010 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,266585322840 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,614095610425 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,132937099239
| орбітальний період = 1543,763002908 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,233196416368 °/д
| середня аномалія = 222,8782000352°
| нахил орбіти = 12,97125956990°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 143,5979608141°
| арг_перицентру = 308,1776087807°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 12,5
| спектр_тип =
}}

'''6321 Намуратакао''' (6321 Namuratakao) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[19 січня]] [[1991]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,360.

Названо на честь Намура Такао ({{lang-ja|なむら・たかお(苗村敬夫)}} ''намура такао'')

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Намуратакао}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (6301-6400)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|6321}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|6320 Bremen|(6322) 1991 CQ}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1991]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 6321 Намуратакао

Відкривач: Ацуші Суґіе

Місце відкриття: Обсерваторія Дінік

title: Позначення

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Кружок розсіювання
Кружок розсіювання (англ. circle of confusion) — розмите, нечітке зображення точки, утворене реальною оптичною системою. Виникає внаслідок дифракції світла на оправах компонентів оптичної системи, залишкових аберацій та при незбігу положення точки з точкою фокусування оптичної системи.
Сприймана людським оком різкість зображення залежить від роздільної здатності зорової системи людини і фактичної різкості зображення. На різкість зображення також впливають ступінь збільшення і відстань від зображення до точки спостереження. Для плівкових камер формату 35-мм допустимий кружок розсіювання становить приблизно 1/1000 - 1/1500 довжини діагоналі плівки, що при форматі відбитка 13x18 см і відстані огляду 25-30 см становить 0,043-0,029 мм.
Значення кружка розсіювання враховується при проєктуванні оптичних систем, при визначенні значення глибини різко зображуваного простору (ГРЗП), та гіперфокальної відстані.

title: Кружок розсіювання

wikitext:
[[Файл:Circles of confusion lens diagram.svg|міні|праворуч|250пкс]]
'''Кружок розсіювання''' ({{lang-en|circle of confusion}}) — розмите, нечітке [[зображення]] точки, утворене реальною оптичною системою. Виникає внаслідок [[Дифракція світла|дифракції світла]] на оправах компонентів [[Оптична система|оптичної системи]], залишкових [[Аберація оптичних систем|аберацій]] та при незбігу положення точки з точкою фокусування оптичної системи.

Сприймана людським оком різкість зображення залежить від роздільної здатності зорової системи людини і фактичної різкості зображення. На різкість зображення також впливають ступінь збільшення і відстань від зображення до точки спостереження. Для плівкових камер [[Плівка типу 135|формату 35-мм]] допустимий кружок розсіювання становить приблизно 1/1000 - 1/1500 довжини діагоналі плівки, що при форматі відбитка 13x18 см і відстані огляду 25-30 см становить 0,043-0,029 мм.

Значення кружка розсіювання враховується при проєктуванні оптичних систем, при визначенні значення [[Глибина різко зображуваного простору|глибини різко зображуваного простору]] (ГРЗП), та [[Гіперфокальна відстань|гіперфокальної відстані]].

== Посилання ==
* [http://www.dofmaster.com/digital_coc.html Circles of Confusion for Digital Cameras] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130406103816/http://www.dofmaster.com/digital_coc.html |date=6 квітня 2013 }} {{ref-en}}
* [http://fotoatelier.ru/k/741-kruzhok-rasseyaniya.html КРУЖОК РАССЕЯНИЯ (рос.)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170317193040/http://fotoatelier.ru/k/741-kruzhok-rasseyaniya.html |date=17 березня 2017 }}

{{Фотографія}}

[[Категорія:Оптичні ефекти]]
[[Категорія:Фотографічні терміни]]


text:
# Count Your Blessings
Count Your Blessings — дебютний студійний альбом британського рок-гурту Bring Me the Horizon, що вийшов 30 жовтня 2006 у Великій Британії і майже через рік у США. Назву альбому взято з тексту його першої пісні «Pray For Plagues». На відміну від своїх наступних альбомів, на яких гурт виконував переважно металкор та пост-хардкор, Count Your Blessings розкриває їх раннє дезкор звучання.

## Список композицій
| #     | Назва                              | Тривалість |
| ----- | ---------------------------------- | ---------- |
| 1.    | «Pray for Plagues»                 | 4:21       |
| 2.    | «Tell Slater Not to Wash His Dick» | 3:30       |
| 3.    | «For Stevie Wonders Eyes Only»     | 4:29       |
| 4.    | «A Lot Like Vegas»                 | 2:09       |
| 5.    | «Black & Blue»                     | 4:33       |
| 6.    | «Slow Dance»                       | 1:16       |
| 7.    | «Liquor & Love Lost»               | 2:39       |
| 8.    | «(I Used to Make Out With) Medusa» | 5:39       |
| 9.    | «Fifteen Fathoms, Counting»        | 1:56       |
| 10.   | «Off the Heezay»                   | 5:39       |
| 36:19 |                                    |            |

title: Count Your Blessings

wikitext:
{{Музичний альбом
| Назва      = Count Your Blessings
| Тип        = студійний
| Виконавець = [[Bring Me the Horizon]]
| Обкладинка =
| Випущено   = [[30 жовтня]] [[2006]] ([[Велика Британія]])
[[14 серпня]] [[2007]] ([[Сполучені Штати Америки|США]])
| Записаний  =
| Жанр       = [[Дезкор]], [[металкор]]
| Тривалість = 36:15
| Лейбл      = Earache Records
| Продюсер   =
| Країна     = [[Велика Британія]]
| Огляди     =
| Попередній = ''[[This Is What the Edge of Your Seat Was Made For]]''
(2004)
| Рік        = 2006
| Наступний  = ''[[Suicide Season]]''
(2008)
}}

'''''Count Your Blessings''''' — дебютний [[студійний альбом]] британського рок-гурту [[Bring Me the Horizon]], що вийшов 30 жовтня 2006 у [[Велика Британія|Великій Британії]] і майже через рік у [[Сполучені Штати Америки|США]]. Назву альбому взято з тексту його першої пісні «Pray For Plagues». На відміну від своїх наступних альбомів, на яких гурт виконував переважно [[металкор]] та [[Постхардкор|пост-хардкор]], ''Count Your Blessings'' розкриває їх раннє [[дезкор]] звучання.

== Список композицій ==
{{Track listing
| all_writing =
| title1 = Pray for Plagues
| length1 = 4:21
| title2 = Tell Slater Not to Wash His Dick
| length2 = 3:30
| title3 = For Stevie Wonders Eyes Only
| length3 = 4:29
| title4 = A Lot Like Vegas
| length4 = 2:09
| title5 = Black & Blue
| length5 = 4:33
| title6 = Slow Dance
| length6 = 1:16
| title7 = Liquor & Love Lost
| length7 = 2:39
| title8 = (I Used to Make Out With) Medusa
| length8 = 5:39
| title9 = Fifteen Fathoms, Counting
| length9 = 1:56
| title10 = Off the Heezay
| length10 = 5:39
| total_length = 36:19
}}

== Джерела ==
[http://www.lastfm.ru/music/Bring+Me+the+Horizon/Count+Your+Blessings Count Your Blessings] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140430232151/http://www.lastfm.ru/music/Bring+Me+the+Horizon/Count+Your+Blessings |date=30 квітня 2014 }}

{{Bring Me the Horizon}}

[[Категорія:Альбоми Bring Me The Horizon]]
[[Категорія:Альбоми британських виконавців]]
[[Категорія:Музичні альбоми англійською мовою]]
[[Категорія:Музичні альбоми 2006]]

title: Студійний альбом

Виконавець: Bring Me the Horizon

Дата випуску: 30 жовтня 2006 (Велика Британія) · 14 серпня 2007 (США)

Жанр: Дезкор, металкор

Мова: англійська

Лейбл: Earache Records

title: Хронологія Bring Me the Horizon

| Suicide Season (2008) | Наступний |

Попередній: This Is What the Edge of Your Seat Was Made For · (2004)

Suicide Season · (2008): Наступний

title: Bring Me the Horizon

Студійні альбоми: Count Your Blessings Suicide Season There Is a Hell, Believe Me I've Seen It. There Is a Heaven, Let's Keep It a Secret. Sempiternal That's the Spirit Amo

Концертні альбоми: Live at Wembley Live at the Royal Albert Hall

Мініальбоми: This Is What the Edge of Your Seat Was Made For The Chill Out Sessions Post Human: Survival Horror

Сингли: «Chelsea Smile» «It Never Ends» «Shadow Moses» «Sleepwalking» «Go to Hell, for Heaven's Sake» «Can You Feel My Heart» «Drown» «Happy Song» «Throne» «True Friends» «Follow You» «Avalanche» «Oh No» «Mantra» «Wonderful Life» «Medicine» «Mother Tongue» «Nihilist Blues» «Sugar Honey Ice & Tea» «In the Dark» «Ludens» «Parasite Eve» «Obey» «Tear Drops» «Die4U»

Інші пісні: «Antivist» «Don't Look Down» «Doomed»


text:
# Герстборн (Кентуккі)
Герстборн (англ. Hurstbourne) — місто (англ. city) в США, в окрузі Джефферсон штату Кентуккі. Населення — 4683 особи (2020).

## Географія
Герстборн розташований за координатами 38°14′7″ пн. ш. 85°35′13″ зх. д. / 38.23528° пн. ш. 85.58694° зх. д. (38.235316, -85.586822).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 4,69 км², з яких 4,66 км² — суходіл та 0,03 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 4216 осіб у 1871 домогосподарстві у складі 1268 родин. Густота населення становила 899 осіб/км².  Було 1966 помешкань (419/км²).
Расовий склад населення:
| - 82,9 % — білих - 11,3 % — азіатів - 4,3 % — чорних або афроамериканців - 0,1 % — корінних американців |

До двох чи більше рас належало 1,1 %. Частка іспаномовних становила 1,6 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 18,9 % — особи молодші 18 років, 53,8 % — особи у віці 18—64 років, 27,3 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 50,9 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 92,2 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 87,9 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 156 462 долари США (медіана — 107 991), а середній дохід на одну сім'ю — 182 375 доларів (медіана — 121 442). За межею бідності перебувало 2,7 % осіб, у тому числі 2,9 % дітей у віці до 18 років та 4,8 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 1834 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 22,4 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 20,2 %, роздрібна торгівля — 12,6 %, виробництво — 12,2 %.

title: Герстборн (Кентуккі)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Герстборн
|оригінальна назва  = {{lang-en|Hurstbourne}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Hurstbourneentrance.jpg
|опис зображення= <!-- Hurstbourne entrance at US 60 and Lyndon Lane -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Кентуккі
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Джефферсон (округ, Кентуккі)|Джефферсон]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 4,69
|висота центру НП   = 191
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 898,93
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         =
|поштовий індекс        = 40222
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 2138814
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Герстборн''' ({{lang-en|Hurstbourne}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Джефферсон (округ, Кентуккі)|Джефферсон]] штату [[Кентуккі]]. Населення — 4683 особи (2020).

== Географія ==
Герстборн розташований за координатами {{Coord|38|14|7|N|85|35|13|W|type:city_region:US-DE}} (38.235316, -85.586822){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 4,69 км², з яких 4,66 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,03 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1990 = 4420
| 2000 = 3884
| 2010 = 4216
| 2020 = 4683
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150426102944/http://www.census.gov/prod/www/decennial.html|archivedate=26 квітня 2015}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало {{formatnum:4216}} осіб у {{formatnum:1871}} домогосподарстві у складі {{formatnum:1268}} родин. [[Густота населення]] становила 899 осіб/км².  Було 1966 помешкань (419/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 82,9 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 11,3 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 4,3 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,1 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
|}
До двох чи більше рас належало 1,1 %. Частка іспаномовних становила 1,6 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 18,9 % — особи молодші 18 років, 53,8 % — особи у віці 18—64 років, 27,3 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 50,9 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 92,2 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 87,9 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:156462}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:107991}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:182375}} доларів (медіана — {{formatnum:121442}}). За межею бідності перебувало 2,7 % осіб, у тому числі 2,9 % дітей у віці до 18 років та 4,8 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:1834}} особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 22,4 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 20,2 %, роздрібна торгівля — 12,6 %, виробництво — 12,2 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Джефферсон (округ, Кентуккі)}}

[[Категорія:Міста Кентуккі]]
[[Категорія:Населені пункти округу Джефферсон (Кентуккі)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Кентуккі

Округ: Джефферсон

Густота населення: 898,93 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4


text:
# Грушнев
Грушнев (пол. Hruszniew) — село в Польщі, у гміні Плятерув Лосицького повіту Мазовецького воєводства. Населення — 206 осіб (2011).

## Історія
За даними етнографічної експедиції 1869—1870 років під керівництвом Павла Чубинського, у селі переважно проживали римо-католики, меншою мірою — греко-католики, які здебільшого розмовляли українською мовою.
У 1975—1998 роках село належало до Білопідляського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 107     | 23                 | 71               | 13                   |
| Жінки    | 99      | 21                 | 46               | 32                   |
| Разом    | 206     | 44                 | 117              | 45                   |

title: Грушнев

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Грушнев
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Hruszniew}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Hruszniew.Pałac Broell-Platterówz 1866 roku.woj..jpg
|опис зображення    = <!--Pałac z 1866 r.-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Мазовецьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Лосицький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Плятерув (гміна){{!}}Плятерув
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 206
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 83
|поштовий індекс        = 08-210
|автомобільний код      = WLS
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0017466
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
'''Грушнев''' ({{lang-pl|Hruszniew}}) — село в Польщі, у [[Плятерув (гміна)|гміні Плятерув]] [[Лосицький повіт|Лосицького повіту]] [[Мазовецьке воєводство|Мазовецького воєводства]]. Населення — {{formatnum:206}} {{МНОЖИНА:206|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

== Історія ==
За даними етнографічної експедиції 1869—1870 років під керівництвом [[Чубинський Павло Платонович|Павла Чубинського]], у селі переважно проживали римо-католики, меншою мірою — греко-католики, які здебільшого розмовляли українською мовою<ref name="Чубинський"/>.

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975—1998 роках]] село належало до [[Білопідляське воєводство|Білопідляського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=107 |ЧолПре=23 |ЧолПрац=71 |ЧолПост=13
|Жін=99 |ЖінПре=21 |ЖінПрац=46 |ЖінПост=32
|Разом=206 |РазомПре=44 |РазомПрац=117 |РазомПост=45
}}

== Примітки ==
{{commonscat-inline|Hruszniew}}
{{reflist|refs=

<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>

<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>

<ref name="Чубинський">{{книга|відповідальний=собран. [[Чубинський Павло Платонович|П. П. Чубинскимъ]]|заголовок=[[Труды этнографическо-статистической экспедиции в Западно-Русский Край|Труды этнографическо-статистической экспедиціи въ Западно-Русскій Край]]|посилання= http://irbis-nbuv.gov.ua/ulib/item/UKR0002524|місце=С.-Петербургъ|том=7: Евреи. Поляки. Племена немалорусскаго происхожденія. Малоруссы (статистика, сельскій бытъ, языкъ)|рік=1872|сторінки=374}} {{ref-ru-dor}}</ref>

}}
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Плятерув}}

[[Категорія:Села Лосицького повіту]]

title: Країна

Воєводство: Мазовецьке воєводство

Повіт: Лосицький повіт

Гміна: Плятерув

Автомобільний код: WLS

OSM: ↑3008682 ·R (Ґміна Плятерув)