text:
# Целле
Целле (нім. Celle) — місто в Німеччині, розташоване в землі Нижня Саксонія. Адміністративний центр однойменного району.
Площа — 176,01 км2. Населення становить 69 279 ос. (станом на 31 грудня 2021).
Целле, разом із Люнебургом — найбільші міста Нижньої Саксонії між Ганновером та Гамбургом.

## Географія
Розташоване в південній частині люнебурзької пустки на берегах річки Аллер, близько 40 км на північний схід від Ганновера, 60 км на північний захід від Брауншвейга і 120 км на південь від Гамбурга.
В межах міста в р. Аллер впадають річки Лахте, що пливе з північного сходу міста, та Фузе — з південного сходу. Річка Аллер протікає в західному напрямку до міста Верден, за яким впадає у Везер.

### Клімат
Завдяки Гольфстріму клімат в Целле, як і в цілому по Нижній Саксонії — доволі м'який: маси теплої води обігрівають повітря, яке західними вітрами переноситься сюди.
Рівень щорічних опадів — 692 см, що ставить третину від середнього рівня по Німеччині /на 39% території країни національна метеослужба фіксує нижчі значення/. Найвологіший місяць — серпень, коли випадає в 1,5 рази більше опадів ніж у лютому, — найсухішому. В загальному кількість опадів протягом року розподіляється дуже рівномірно.

### Міські райони
Целле поділяється на 17 районів (муніципалітетів), деякі з яких раніше були незалежними селами (населення за станом на 1 січня 2005 року): Альтенцелле (Altencelle) (4998), Альтенгаґен (Altenhagen) (922), Блюмлаґе/Альтштадт (Blumlage/Altstadt) (8526), Бостель (Bostel) (455), Боє (Boye)(832), Ґарсен (Garßen) (2978), Ґрос Гелен (Groß Hehlen) (2773), Гелентор (Hehlentor) (7974), Гуштедт (Hustedt) (736), Кляйн Гелен (Klein Hehlen) (5782), Лахтегаузен (Lachtehausen) (639), Ноєнгойзен (Neuenhäusen) (8082), Нойштадт/Гезе (Neustadt/Heese) (10887), Шоєн (Scheuen) (1165), Форверк (Vorwerk) (2842), Вестерцелле (Westercelle) (7183) і Вітценбрух (Wietzenbruch) (4805).

## Історія
Перша згадка про місто Целле датується в літописах 986 роком під назвою Kellu («місто на річці»). В XI столітті місто мало право карбувати власні монети. У 1292 герцог Отто II Суворий з роду Вельфів дарував Целле міські привілеї. У 1378 м. Целле стає резиденцією герцогів Саксен-Віттенберзьких, а в 1433 р. — герцогів Брауншвейг-Люнебурзських. Герцогський палац розташувався на трикутнику між річками Аллер і Фузе, її притокою. У 1433 р. був проритий рів, що з'єднав дві річки,— таким чином,— центр міста перетворився на острів. У 1452 герцог Фрідріх Блаженний засновував тут францисканський монастир. У 1570 р. герцог Вільгельм побудував замкову каплицю, яка була освячена у 1585 р. У 1705 р. помер останній герцог з Брауншвейг-люнебурзської роду, і Целле відійшов до ганноверської лінії Вельфів.

## Архітектура
Місто зберегло колорит XV — XVI століть. Будівлі в старому центрі міста датуються XVI століттям, серед них багато дерев'яно-цегельних будинків, що робить Целле привабливим для туристів місцем. Найвражаючою будівлею є герцогський палац, побудований в 1530 р. на місці замку. Ще одна відома будівля — міська церква з білою вежею, де двічі на день трубач дме в фанфари (стародавня традиція, яка перетворилася на розвагу для туристів). Побудована в 1740 р. синагога — одна з небагатьох синагог, які пережили Кришталеву ніч у 1938 р.: вона не зазнала розгрому, тому що знаходилася поруч із  фабрикою з виробництва шкіри, яка в цьому випадку була б пошкоджена.
Целле також відомий відкритим в 1892 р. музеєм Боманна, який присвячено історії регіону і сучасному мистецтву. Целле зазвичай є відправним пунктом для туристів, які подорожують Люнебурзьким степом.
Залізнична інфраструктура Целле була розбомблена військами Союзників 8 квітня 1945. Під час операції в'язням концтабору вдалося втекти з  транспортних засобів, що їх перевозили, і сховатися в довколишніх лісах. До 10 квітня війська СС і місцеві городяни вели полювання на тих, що втекли, вбивши в результаті тисячі людей. Ця подія відома як «Погоня за кроликами» (нім. Hasenjagd).
З 17 січня 1990 Целле є містом-побратимом міста Суми.

## Економіка та інфраструктура
Туризм — велика частка в економіці Целле, особливо в літні місяці, під час фестивалів джазу, вина та інших, які приваблюють тисячі відвідувачів.

### Промислові підприємства
В місті немає важкої промисловості, але багато підприємств починали розвиватися саме в Целле. Деякі, з них, — такі як «Rosa Graf Cosmetics», вийшли на світовий ринок. Целле також пов'язана і з нафтогазовою промисловістю, в основному це фірми, які займаються бурінням та його комплектуючими:
- «Halliburton» (американська компанія, заснована в 1919 році, є одним з найбільших у світі постачальників продукції та послуг в паливній енергетиці, офіс в Целле).
- «Baker Hughes» (підрозділи «INTEQ» та «Hughes Christensen» — сервісні компанії нафтової і газової промисловості, що спеціалізується на вимірюванні під час буріння, кабельній продукції для буріння, бурових долотах, і т. д.);
- «Cameron» (світовий постачальник контролю тиску, обробки, управління потоком і компресорним обладнанням, а також проектами менеджменту та сервісними /післяпродажними/ послугами для нафтогазової та переробної промисловості);
- «ITAG» (підрядник буріння та має переробний завод).

Діє також школа по удосконалюванню методів буріння.
Також діють підприємства і інших галузей легкої промисловості — електроніки, переробки металу, деревини та пластмас. Крім того є чорнильне виробництво («Hostmann-Steinberg»), паперова фабрика («Werner Achilles Glanzfolien-Kaschieranstalt») і музичні (у тому числі «Moeck»).
В Целле знаходиться інститут бджільництва Німеччини, який проводить наукові дослідження з питань бджіл, а також Державний кінний завод, де було виведено всесвітньо відому ганноверську породу коней.
Целле відоме також як місто державних службовців, через велику кількість державних чиновників і юристів, які працюють там і надають адміністративні та судові послуги в регіоні. Сільське та лісове господарство також відіграє певну роль.

### Харчова галузь
Працює завод по випуску «хрустких хлібців» «Barilla Васа Deutschland». Регіональні та деякою мірою національні бренди міцних алкогольних напоїв: «Ratzeputz» і «Alter Provisor». За походженням із целленського Altstadt, ці трав'яні напої зараз виготовляють в промисловому районі Westercelle.
Тут знаходиться також «Celler Bier» — виробник шести сортів пива. Інший продукт — «Rohe Roulade», який спочатку став відомим в Gasthaus Krohne в районі Blumlage, в наш час[коли?] пропонують його в багатьох ресторанах та барах Целле.

### Транспортна логістика
- «Східна Ганноверська Залізниця» (Osthannoversche Eisenbahnen або OHE) займається вантажними і пасажирськими перевезеннями в північних німецьких областях зі штаб-квартирою в Целле.
- Відділення національної поштової компанії «Deutsche Post» (код району 29).
- транспортна компанія «DTLS» — «Drilling Tools Logistic & Service» (укр. Бурові Інструменти Логістика & Сервіс).

### Транспорт

#### Залізничний
Целле лежить на лінії Ганновер — Целле — Ільцен — Люнебург — Гамбург. Міжміські InterCity(IC) потяги щогодинно курсують в Ганновер і Гамбург, також окремі потяги ІнтерСіті Експрес в годину пік. Metronom Eisenbahngesellschaft-поїзди зв'язують Целле із Ільцен, Ганновером і Геттінгеном в рамках регіональної транспортної мережі. Целле — кінцева станція маршрутів S6 і S7 в «Hanover S-Bahn».
В 1907 р. здано в експлуатації трамвайну мережу, яка складалася з 2 ліній по Celler Straßenbahn, але була закрита і демонтована в період між 1954 і 1956 рр.

title: Целле

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Целле
| місцева_назва       = Celle
| тип_НП              = місто
| зображення          = Schlosscelle.jpg
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = Celle Coat of Arms.svg
| прапор              =
| карта               = Celle in CE.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Целле на карті району
| земля               = [[Нижня Саксонія]]
| округ               =
| район               = [[Целле (район)|Целле]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 40
| площа               = 176.01
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-NI||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-NI||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-NI|03351006}}
| latd=52 | latm=37| lats=32
| longd=10| longm=04| longs=57
| розміщення_підпису = right
| поштовий_код        = 29221–29229
| телефонний_код      = 05141, 05145, 05086
| стат_код            = 03 3 51 006
| авто_номер          = CE
| вебсайт             = [http://www.celle.de/ www.celle.de]
}}

[[Файл:DEU Celle COA (groß).svg|220px|thumb|right|Великий герб Целле]]
'''Целле''' ({{lang-de|Celle}}) — місто в [[Німеччина|Німеччині]], розташоване в [[Землі Німеччини|землі]] [[Нижня Саксонія]]. Адміністративний центр [[Целле (район)|однойменного району]].

Площа — 176,01 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-NI|03351006}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-NI||дата}}).

Целле, разом із [[Люнебург]]ом — найбільші міста [[Нижня Саксонія|Нижньої Саксонії]] між [[Ганновер]]ом та [[Гамбург]]ом.

== Географія ==
Розташоване в південній частині люнебурзької пустки на берегах річки [[Аллер]], близько 40 км на північний схід від [[Ганновер]]а, 60 км на північний захід від [[Брауншвейг]]а і 120 км на південь від [[Гамбург]]а.

В межах міста в р. [[Аллер]] впадають річки [[Лахте]], що пливе з північного сходу міста, та [[Фузе]] — з південного сходу. Річка [[Аллер]] протікає в західному напрямку до міста [[Верден (Мез)|Верден]], за яким впадає у [[Везер]].

=== Клімат ===
Завдяки [[Гольфстрім]]у клімат в Целле, як і в цілому по [[Нижня Саксонія|Нижній Саксонії]] — доволі м'який: маси теплої води обігрівають повітря, яке західними вітрами переноситься сюди.
Рівень щорічних опадів — 692 см, що ставить третину від середнього рівня по Німеччині /на 39% території країни [[Німецька метеослужба|національна метеослужба]] фіксує нижчі значення/. Найвологіший місяць — серпень, коли випадає в 1,5 рази більше опадів ніж у лютому, — найсухішому. В загальному кількість опадів протягом року розподіляється дуже рівномірно.

=== Міські райони ===
Целле поділяється на 17 районів (муніципалітетів), деякі з яких раніше були незалежними селами (населення за станом на 1 січня [[2005]] року): Альтенцелле ''(Altencelle)'' (4998), Альтенгаґен ''(Altenhagen)'' (922), Блюмлаґе/Альтштадт ''(Blumlage/Altstadt)'' (8526), Бостель ''(Bostel)'' (455), Боє ''(Boye)''(832), Ґарсен ''(Garßen)'' (2978), Ґрос Гелен ''(Groß Hehlen)'' (2773), Гелентор ''(Hehlentor)'' (7974), Гуштедт ''(Hustedt)'' (736), Кляйн Гелен ''(Klein Hehlen)'' (5782), Лахтегаузен ''(Lachtehausen)'' (639), Ноєнгойзен ''(Neuenhäusen)'' (8082), Нойштадт/Гезе ''(Neustadt/Heese)'' (10887), Шоєн ''(Scheuen)'' (1165), Форверк ''(Vorwerk)'' (2842), Вестерцелле ''(Westercelle)'' (7183) і Вітценбрух ''(Wietzenbruch)'' (4805).

== Історія ==
Перша згадка про місто Целле датується в літописах 986 роком під назвою ''Kellu'' («місто на річці»). В XI столітті місто мало право карбувати власні монети. У 1292 герцог [[Отто II Суворий]] з роду [[Вельфи|Вельфів]] дарував Целле міські привілеї. У 1378 м. Целле стає резиденцією герцогів [[Саксен-Віттенберзьке герцогство|Саксен-Віттенберзьких]], а в 1433 р. — герцогів [[Брауншвейг-Люнебурзьке герцогство|Брауншвейг-Люнебурзських]]. Герцогський палац розташувався на трикутнику між річками Аллер і Фузе, її притокою. У 1433 р. був проритий рів, що з'єднав дві річки,— таким чином,— центр міста перетворився на острів. У 1452 герцог Фрідріх Блаженний засновував тут [[Францисканці|францисканський]] монастир. У 1570 р. герцог Вільгельм побудував замкову каплицю, яка була освячена у 1585 р. У 1705 р. помер останній герцог з Брауншвейг-люнебурзської роду, і Целле відійшов до ганноверської лінії [[Вельфи|Вельфів]].
[[Файл:Celle4.jpg|240px|thumb|left|Альтштадт (старий центр міста)]]

== Архітектура ==
Місто зберегло колорит XV — XVI століть<ref>{{Cite web|title=Місто Целле його пам'ятки.|url=https://all-to-all.de/gorod-tselle.html|website=|accessdate=|last=|first=|date=|publisher=|language=|archive-date=6 березня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190306043136/https://all-to-all.de/gorod-tselle.html}}</ref>. Будівлі в старому центрі міста датуються XVI століттям, серед них багато дерев'яно-цегельних будинків, що робить Целле привабливим для туристів місцем. Найвражаючою будівлею є герцогський палац, побудований в 1530 р. на місці замку. Ще одна відома будівля — міська церква з білою вежею, де двічі на день трубач дме в фанфари (стародавня традиція, яка перетворилася на розвагу для туристів). Побудована в 1740 р. [[синагога]] — одна з небагатьох синагог, які пережили [[Кришталева ніч|Кришталеву ніч]] у 1938 р.: вона не зазнала розгрому, тому що знаходилася поруч із  фабрикою з виробництва шкіри, яка в цьому випадку була б пошкоджена.
[[Файл:Cellestreets.jpg|240px|thumb|left|Вулиця з дерев'яно-цегляними будинками в Целле]]

Целле також відомий відкритим в 1892 р. музеєм Боманна, який присвячено історії регіону і сучасному мистецтву. Целле зазвичай є відправним пунктом для туристів, які подорожують [[Люнебурзьке пустище|Люнебурзьким степом]].

Залізнична інфраструктура Целле була розбомблена військами Союзників 8 квітня 1945. Під час операції в'язням концтабору вдалося втекти з  транспортних засобів, що їх перевозили, і сховатися в довколишніх лісах. До 10 квітня війська [[СС]] і місцеві городяни вели полювання на тих, що втекли, вбивши в результаті тисячі людей. Ця подія відома як «Погоня за кроликами» ({{lang-de|Hasenjagd}}).

З 17 січня 1990 Целле є [[місто-побратим|містом-побратимом]] міста [[Суми]].

== Економіка та інфраструктура ==
Туризм — велика частка в економіці Целле, особливо в літні місяці, під час фестивалів джазу, вина та інших, які приваблюють тисячі відвідувачів.

=== Промислові підприємства ===
В місті немає важкої промисловості, але багато підприємств починали розвиватися саме в Целле. Деякі, з них, — такі як «Rosa Graf Cosmetics», вийшли на світовий ринок. Целле також пов'язана і з [[нафтогазова промисловість|нафтогазовою промисловістю]], в основному це фірми, які займаються бурінням та його комплектуючими:
* «[[Halliburton]]» (американська компанія, заснована в 1919 році, є одним з найбільших у світі постачальників продукції та послуг в паливній енергетиці, офіс в Целле).
* «[[Baker Hughes]]» (підрозділи «INTEQ» та «Hughes Christensen» — сервісні компанії нафтової і газової промисловості, що спеціалізується на [[Вимірювання під час буріння|вимірюванні під час буріння]], кабельній продукції для буріння, [[бурове долото|бурових долотах]], і т. д.);
* «[[Cameron]]» (світовий постачальник контролю тиску, обробки, управління потоком і компресорним обладнанням, а також проектами менеджменту та сервісними /післяпродажними/ послугами для нафтогазової та переробної промисловості);
* «[[ITAG]]» (підрядник буріння та має переробний завод).
Діє також школа по удосконалюванню методів буріння.

Також діють підприємства і інших галузей легкої промисловості — електроніки, переробки металу, деревини та пластмас. Крім того є чорнильне виробництво (''«Hostmann-Steinberg»''), паперова фабрика (''«Werner Achilles Glanzfolien-Kaschieranstalt»'') і музичні (у тому числі ''«[[Moeck]]»'').

В Целле знаходиться інститут [[бджільництво|бджільництва]] Німеччини, який проводить наукові дослідження з питань бджіл, а також Державний кінний завод, де було виведено всесвітньо відому [[Ганноверський кінь|ганноверську породу]] коней.

Целле відоме також як місто державних службовців, через велику кількість державних чиновників і юристів, які працюють там і надають [[Адміністративні послуги|адміністративні]] та судові послуги в регіоні. Сільське та лісове господарство також відіграє певну роль.

=== Харчова галузь ===
Працює завод по випуску «[[хрусткі хлібці|хрустких хлібців]]» ''«Barilla Васа Deutschland»''. Регіональні та деякою мірою національні бренди міцних алкогольних напоїв: ''«Ratzeputz»'' і ''«Alter Provisor»''. За походженням із целленського ''Altstadt'', ці трав'яні напої зараз виготовляють в промисловому районі ''Westercelle''.
Тут знаходиться також ''«Celler Bier»'' — виробник шести сортів пива. Інший продукт — ''«Rohe Roulade»'', який спочатку став відомим в ''Gasthaus Krohne'' в районі ''Blumlage'', в наш час{{коли}} пропонують його в багатьох ресторанах та барах Целле.

=== Транспортна логістика ===
* «[[Східна Ганноверська Залізниця]]» (Osthannoversche Eisenbahnen або OHE) займається вантажними і пасажирськими перевезеннями в північних німецьких областях зі штаб-квартирою в Целле.
* Відділення національної поштової компанії «[[Deutsche Post]]» (код району 29).
* транспортна компанія «DTLS» — «Drilling Tools Logistic & Service» (укр. ''Бурові Інструменти Логістика & Сервіс'').

=== Транспорт ===

==== Залізничний ====
Целле лежить на лінії [[Ганновер]] — Целле — [[Ільцен]] — [[Люнебург]] — [[Гамбург]]. Міжміські [[InterCity(IC)]] потяги щогодинно курсують в Ганновер і Гамбург, також окремі потяги [[ІнтерСіті Експрес]] в годину пік. [[Metronom Eisenbahngesellschaft]]-поїзди зв'язують Целле із [[Ільцен]], [[Ганновер]]ом і [[Геттінген]]ом в рамках регіональної транспортної мережі. Целле — кінцева станція маршрутів S6 і S7 в «[[Hanover S-Bahn]]».

В 1907 р. здано в експлуатації трамвайну мережу, яка складалася з 2 ліній по [[Celler Straßenbahn]], але була закрита і демонтована в період між 1954 і 1956 рр.

== Див. також ==
* [[3782 Целле]] — астероїд, названий на честь міста<ref>{{DMPN}}</ref>.

== Галерея ==
{{center|<gallery>Файл:Celle Stadtmauerrest.JPG|
Файл:Celle (1740) @01.JPG|
Файл:CelleRathaus.jpg|
Файл:Oberlandesgerichtsgebäude Celle (historisch) IMG 2428.JPG|
Файл:Neues Rathaus (Celle).jpg|
Файл:Apartment houses Otto Haesler Italienischer Garten Celle Germany 01.jpg|
</gallery>}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{commonscat-inline|Celle}}
* [http://www.celle.de/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110223064341/http://celle.de/ |date=23 лютого 2011 }} {{ref-de}}
* [https://galinfo.com.ua/news/delegatsii_z_nimechchyny_prezentuvaly_turystychnyy_potentsial_lvova_328866.html Делегація з Целле у Львові] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191023231402/https://galinfo.com.ua/news/delegatsii_z_nimechchyny_prezentuvaly_turystychnyy_potentsial_lvova_328866.html |date=23 жовтня 2019 }} / galinfo.com.ua, 21.10.2019.

{{Район Целле}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4009657-9|LCCN=n/84/112338|VIAF=239716920}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Міста Нижньої Саксонії]]

title: — місто —

— місто —: Вид Целле

title: Координати: 52°37′32″ пн. ш. 10°04′57″ сх. д. / 52.62556° пн. ш. 10.08250° сх. д.

Земля: Нижня Саксонія

Район: Целле

Населення (31 грудня 2021)

Целле на карті району

ЦеллеРозташування на карті Німеччини


text:
# Вишиванюк Михайло Васильович
Вишиваню́к Миха́йло Васи́льович (13 жовтня 1952, с. Іванівці, Коломийський район, Івано-Франківська область — 18 червня 2016) — український політик, голова Івано-Франківської ОДА (1997—2005 і з квітня 2010 по 7 листопада 2013). Заслужений економіст України.

## Біографія
1971 — закінчив Коломийський технікум механічної обробки деревини.
Після служби в армії (1971—1973) здобув спеціальність «інженер-механік» у Дніпропетровському сільськогосподарському інституті.
1995—1999 — навчався в Прикарпатському університеті імені В. Стефаника на факультеті «Правознавство».
2002 — здобув науковий ступінь кандидата економічних наук.
З 1974 року працює на керівних посадах.
До переходу на державну службу 26 років працював на виробництві. Його практичний досвід як керівника формувався в галузі сільського господарства. 1981 року очолив правління колгоспу імені Степана Мельничука. Згодом домігся його реорганізації, і колгосп став одним із перших акціонерних товариств.
1992—1997 — очолював раду сільгоспвиробників області, з березня 1995 до травня 1997 року був радником Президента України з аграрних питань, водночас до лютого 1999 року — член в Комісії з питань аграрної та земельної реформи при Президентові України.
З 26 лютого 1997 по січень 2005 — голова Івано-Франківської обласної державної адміністрації.
2002 — обраний депутатом Івано-Франківської обласної ради.
У квітні 2010 року Президент України Віктор Янукович призначив його головою Івано-Франківської ОДА.
На місцевих виборах 31 жовтня 2010 року обраний по Коломийському виборчому округу в депутати Івано-Франківської обласної ради.
7 листопада 2013 року був звільнений з посади голови Івано-Франківської ОДА указом Президента.
З 8 листопада 2013 по 25 лютого 2014 займав посаду радника Президента України.

## Нагороди
У 1992 та 2001 роках отримав Державну премію України в галузі архітектури.
Нагороджений медаллю «За трудову відзнаку» (1986), відзнаками Президента України — орденом «За заслуги» ІІІ ступеня (1996) і ІІ ступеня (1999), орденом Честі Грузії (2003), лицарським хрестом ордена Святого Сильвестра (Ватикан, 2 лютого 2007).

wikiname: ukwiki

title: Вишиванюк Михайло Васильович

in_language: uk

wikitext:
{{Картка:Лідер
| ім'я              = Вишиванюк Михайло Васильович
| зображення        = Vyshyvanjuk.jpg
| розмір_зображення = 250px
| підпис_під_зображенням =

| посада            = Голова Івано-Франківської облдержадміністрації
| попередник        = [[Палійчук Микола Васильович|Микола Палійчук]]
| наступник         = [[Чуднов Василь Михайлович|Василь Чуднов]]
| початок_терміну   = 18 березня 2010
| кінець_терміну    = 7 листопада 2013<ref>{{УПУ|623/2013|8 листопада 2013|Про звільнення М. Вишиванюка з посади голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації}}</ref>

| посада2           = Голова Івано-Франківської облдержадміністрації
| початок_терміну2  = лютий 1997
| кінець_терміну2   = січень 2005
| попередник2       = [[Волковецький Степан Васильович|Степан Волковецький]]
| наступник2        = [[Ткач Роман Володимирович|Роман Ткач]]

| віце-президент    =
| президент         =
| президент2        =
| прем'єр-міністр   =
| дата_народження   = 13.10.1952
| місце_народження = с. [[Іванівці (Коломийський район)|Іванівці]], [[Коломийський район|Коломийський р-н]], [[Івано-Франківська область|Івано-Франківська обл.]]
| дата_смерті = 18.06.2016
| місце_смерті =
| громадянство =
| національність = [[українець]]
| виборчий_округ =
| дружина = Вишиванюк Богдана Василівна
| чоловік =
| діти =
| родичі =
| професія =
| релігія =
| особистий підпис =
| нагороди = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден За заслуги I ступеня (Україна)|2011}}
{{!}} {{Орден За заслуги II ступеня (Україна)|1999}}
{{!}} {{Орден За заслуги III ступеня (Україна)|1996}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Медаль «За трудову відзнаку»}}
{{!}} {{Орден Честі (Грузія)}}
{{!}} {{Лицарський хрест ордена Святого Сильвестра}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Державна премія України в галузі архітектури|1992}}{{!!}}{{Державна премія України в галузі архітектури|2001}}{{!!}}{{Заслужений економіст України}}
{{!)}}
| партія = [[Партія "Відродження"]]
}}
'''Вишиваню́к Миха́йло Васи́льович''' ([[13 жовтня]] [[1952]], с. [[Іванівці (Коломийський район)|Іванівці]], [[Коломийський район]], [[Івано-Франківська область]] — 18 червня 2016) — український політик, голова [[Івано-Франківська обласна державна адміністрація|Івано-Франківської ОДА]] (1997—2005 і з квітня 2010 по 7 листопада 2013). Заслужений економіст України.

== Біографія ==
1971 — закінчив Коломийський технікум механічної обробки деревини.

Після служби в армії (1971—1973) здобув спеціальність «інженер-механік» у [[Дніпропетровський сільськогосподарський інститут|Дніпропетровському сільськогосподарському інституті]].

1995—1999 — навчався в [[Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника|Прикарпатському університеті імені В. Стефаника]] на факультеті «[[Правознавство]]».

2002 — здобув науковий ступінь кандидата економічних наук.

З 1974 року працює на керівних посадах.

До переходу на державну службу 26 років працював на виробництві. Його практичний досвід як керівника формувався в галузі сільського господарства. 1981 року очолив правління колгоспу імені Степана Мельничука. Згодом домігся його реорганізації, і колгосп став одним із перших акціонерних товариств.

1992—1997 — очолював раду сільгоспвиробників області, з березня 1995 до травня 1997 року був радником Президента України з аграрних питань<ref>{{РПУ|53/95-рп|13 березня 1995|Про призначення позаштатних радників Президента України}}</ref><ref>{{РПУ|191/97-рп|5 травня 1997|Про звільнення М. Вишиванюка від обов'язків позаштатного Радника Президента України з аграрних питань}}</ref>, водночас до лютого 1999 року — член в Комісії з питань аграрної та земельної реформи при Президентові України.

З 26 лютого 1997 по січень 2005 — голова Івано-Франківської обласної державної адміністрації<ref>{{УПУ|179/97|26 лютого 1997|Про призначення М. Вишиванюка головою Івано-Франківської обласної державної адміністрації}}</ref><ref>{{УПУ|46/2005|19 січня 2005|Про звільнення М. Вишиванюка з посади голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації}}</ref>.

2002 — обраний депутатом [[Івано-Франківська обласна рада|Івано-Франківської обласної ради]].

У квітні 2010 року Президент України Віктор Янукович призначив його головою Івано-Франківської ОДА<ref>{{УПУ|453/2010|26 березня 2010|Про призначення М. Вишиванюка головою Івано-Франківської обласної державної адміністрації}}</ref>.

На місцевих виборах 31 жовтня 2010 року обраний по Коломийському виборчому округу в депутати Івано-Франківської обласної ради.

7 листопада 2013 року був звільнений з посади голови Івано-Франківської ОДА указом Президента<ref>{{Cite web |url=http://tsn.ua/politika/vishivanyuka-zvilnili-z-posadi-kerivnika-prikarpattya-zmi-319267.html |title=Вишиванюка звільнили з посади керівника Прикарпаття |accessdate=8 листопада 2013 |archive-date=9 листопада 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20131109010815/http://tsn.ua/politika/vishivanyuka-zvilnili-z-posadi-kerivnika-prikarpattya-zmi-319267.html }}</ref>.

З 8 листопада 2013<ref>{{Cite web |url=http://www.president.gov.ua/documents/16195.html |title=Указ Президента України № 627/2013 |accessdate=25 лютого 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20140708112426/http://www.president.gov.ua/documents/16195.html |archivedate=8 липня 2014 |deadurl=yes }}</ref> по 25 лютого 2014<ref>{{Cite web |url=http://www.president.gov.ua/documents/16481.html |title=Указ Президента України № 96/2014 |accessdate=25 лютого 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20140708090408/http://www.president.gov.ua/documents/16481.html |archivedate=8 липня 2014 |deadurl=yes }}</ref> займав посаду радника [[Президент України|Президента України]].

== Нагороди ==
У 1992 та 2001 роках отримав [[Державна премія України в галузі архітектури|Державну премію України в галузі архітектури]]<ref>{{УПУ|637/92|28 грудня 1992|Про присудження Державних премій України по архітектурі 1992 року}}</ref><ref>{{УПУ|424/2001|11 червня 2001|Про присудження Державних премій України в галузі архітектури 2001 року}}</ref>.

Нагороджений [[медаль «За трудову відзнаку»|медаллю «За трудову відзнаку»]] (1986), [[відзнака Президента України|відзнаками Президента України]] — [[орден «За заслуги» (Україна)|орденом «За заслуги»]] ІІІ ступеня (1996)<ref>{{УПУ|1070/96|14 листопада 1996|Про нагородження відзнакою Президента України - орденом "За заслуги"}}</ref> і ІІ ступеня (1999)<ref>{{УПУ|1096/99|1 вересня 1999|Про відзначення нагородами України}}</ref>, [[Орден Честі (Грузія)|орденом Честі Грузії]] (2003), [[Орден Святого Сильвестра|лицарським хрестом ордена Святого Сильвестра]] ([[Ватикан]], 2 лютого 2007)<ref>[http://www.vatican.va/archive/aas/documents/2007/novembre%202007.pdf Acta Apostolicae Sedis, novembre 2007. — P. 978.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191204215137/http://www.vatican.va/archive/aas/documents/2007/novembre%202007.pdf |date=4 грудня 2019 }} {{ref-it}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20120924014026/http://regionews.com.ua/node/46873 Вишиванюк Михайло Васильович]
{{Бібліоінформація}}
{{Керівники Івано-Франківської області
| Перший секретар обкому КПУ =
| Голова облвиконкому =
| Голова обласної ради =
| Голова облдержадміністрації = так
}}
{{Портали|Біографії|Україна|Івано-Франківщина}}

[[Категорія:Уродженці Іванівців (Коломийський район)]]
[[Категорія:Випускники Дніпропетровського державного аграрного університету]]
[[Категорія:Випускники Прикарпатського університету]]
[[Категорія:Кандидати економічних наук України]]
[[Категорія:Депутати Івано-Франківської обласної ради]]
[[Категорія:Радники Президента України]]

Голова Івано-Франківської облдержадміністрації: 18 березня 2010 — 7 листопада 2013

Попередник: Микола Палійчук

Наступник: Василь Чуднов

Голова Івано-Франківської облдержадміністрації: лютий 1997 — січень 2005

Попередник: Степан Волковецький

Наступник: Роман Ткач

Народився: 13 жовтня 1952 · с. Іванівці, Коломийський р-н, Івано-Франківська обл.

Помер: 18 червня 2016 (63 роки) · Австрія

Відомий як: науковець

Країна: Україна

Національність: українець

Alma mater: Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет

Політична партія: Партія "Відродження"

У шлюбі з: Вишиванюк Богдана Василівна

Нагороди: | Орден «За заслуги» І ступеня | Орден «За заслуги» ІІ ступеня | Орден «За заслуги» ІІІ ступеня | | Медаль «За трудову відзнаку» | Кавалер ордена Честі (Грузія) | Кавалер лицарського хреста ордена Святого Сильвестра | | Державна премія України в галузі архітектури | Державна премія України в галузі архітектури | Заслужений економіст України |

title: У шлюбі з

Орден «За заслуги» І ступеня: Орден «За заслуги» ІІ ступеня · Орден «За заслуги» ІІІ ступеня

title: У шлюбі з

Медаль «За трудову відзнаку»: Кавалер ордена Честі (Грузія) · Кавалер лицарського хреста ордена Святого Сильвестра

title: У шлюбі з

Державна премія України в галузі архітектури: Державна премія України в галузі архітектури · Заслужений економіст України


text:
# Сафет Сушич
Са́фет Су́шич (босн. Safet Sušić, нар. 13 квітня 1955, Завидовичі, СФРЮ) — боснійський футбольний тренер, головний тренер французького «Евіана». У минулому — югославський футболіст, атакувальний півзахисник, насамперед відомий виступами за ФК «Сараєво», «Парі Сен-Жермен» та національну збірну Югославії.
Лауреат Ювілейної нагороди УЄФА як найвидатніший боснійський футболіст 50-річчя (1954—2003). Найкращий футболіст в історії клубу «Парі Сен-Жермен» (згідно з результатами опитування журналу France Football 2010 року). На чолі збірної Боснії і Герцеговини 2014 року став першим тренером, якому вдалося вивести цю команду до фінальної частини світової першості.

## Кар'єра футболіста

### Клубна кар'єра
Почав дорослу футбольну кар'єру у клубі «Сараєво» у 1973 році. У його складі відіграв 9 сезонів, поступово ставши ключовою фігурою в атакуючих побудовах команди. 1979 року визнавався найкращим югославським футболістом року.
Незважаючи на своє ігрове амплуа атакуючого півзахисника в сезоні 1979-80 відзначився 17 забитими голами, ставши найкращим бомбардиром сезону в чемпіонаті Югославії. Того сезону «Сараєво», не в останню чергу завдяки грі Сушича, вибороло срібні нагороди національної першості.
1982 року гравець, який перебував на піку форми, перейшов до представника французької Ліги 1 клубу «Парі Сен-Жермен». У паризькому клубі також провів 9 сезонів, відзначившись 85 забитими голами та 61 результативною передачею у 343 матчах національного чемпіонату. Допоміг команді вибороти золоті медалі чемпіонату Франції в сезоні 1985-86 та Кубок Франції в сезоні 1982-83. Пізніше, у 2010, Сушич був визнаний журналом France Football найкращим футболістом в історії «Парі Сен-Жермен».
Завершив ігрову кар'єру в сезоні 1991-92 виступами за нижчолігову команду «Ред Стар» з передмістя Парижа Сент-Уан, до якої приєднався у 36-річному віці.

### Виступи за збірну
1977 року дебютував у складі національної збірної Югославії. Протягом кар'єри у збірній, яка тривала 13 років, відіграв за головну команду країни у 54 матчах, відзначився 21 забитим м'ячем. Брав участь у фінальних частинах чемпіонатів світу 1982 та 1990 років, а також чемпіонату Європи 1988 року.

## Кар'єра тренера
По завершенні активних виступів на полі залишився у Франції, де розпочав тренерську кар'єру, очоливши 1994 року клуб «Канн», який тренував до вересня 1995. 1996 року переїхав до Туреччини, ставши  головним тренером клубу «Істанбулспор», який лишень повернувся до Турецької Суперліги. Під керівництвом Сушича команда відразу ж стала одним з лідерів турецької першості, однак 1998 року тренер залишив Туреччину.
Встигнувши попрацювати із саудівським клубом «Аль-Хіляль» протягом 2000—2001, Сушич у 2004 році повернувся до Туреччини, де до 2008 року попрацював із низкою досить посередніх клубів місцевого чемпіонату.
2010 року прийняв пропозицію Футбольної асоціації Боснії і Герцеговини очолити національну збірну цієї країни. Збірна під керівництвом Сушича не змогла пробитися до фінальної частини Євро-2012, проте за два роки неочікувано зайняла перше місце у своїй відбірковій групі на чемпіонат світу 2014 року, таким чином уперше в своїй історії кваліфікувавшись до фінальної частини великого міжнародного турніру. На полях Бразилії, де проходив мундіаль-2014, боснійці також виступили достойно, хоча й не подолали груповий етап змагання. Тож після завершення турніру, у липні 2014, контракт тренера було подовжено на два роки. Утім через невдалий старт збірної Боснії і Герцеговини у відборі до Євро-2016 вже 17 листопада 2014 року Сушича було звільнено з посади очільника тренерського штабу збірної.
13 липня 2015 року був призначений головним тренером французького друголігового клубу «Евіан».

## Досягнення та нагороди

### Командні
- Чемпіон Франції: 1985-86
- Володар Кубка Франції: 1982-83

### Особисті
- Найвидатніший боснійський футболіст 50-річчя (1954—2003)
- Найкращий футболіст в історії клубу «Парі Сен-Жермен»: 2010
- Найкращий футболіст Югославії: 1979

title: Сафет Сушич

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я= Сафет Сушич
| зображення = Safet_Susic_2013.JPG
| підпис =
| повне-ім'я = Сафет Сушич
| дата-народження = 13.4.1955
| місце-народження = [[Завидовичі (Боснія і Герцеговина)|Завидовичі]]
| країна-народження = [[СФРЮ]]
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 181 см
| вага =
| прізвисько = ''Папе (Pape)''
| позиція = [[Півзахисник|атакувальний півзахисник]]
| роки = 1973—1982
1982—1991
1991—1992
| клуби = {{Прапорець20|YUG|1980}} [[Сараєво (футбольний клуб)|ФК «Сараєво»]]
{{Прапорець20|FRA}} «[[Парі Сен-Жермен]]»
{{Прапорець20|FRA}} «[[Ред Стар]]»
| ігри(голи) = 221 (85)
343 (85)
17 (3)
| збірна-роки = 1977—1990
| збірна-команда = {{YUGf|1980}}
| збірна-ігри(голи) = 54 (21)
|тренер-сезон = 1994—1995
1996—1998
2000—2001
2004—2005
2005—2006
2006
2008
2010—2014
2015—
|тренер-команда = {{Прапорець|FRA}} [[Канн (футбольний клуб)|«Канн»]]
{{Прапорець|TUR}} «[[Істанбулспор]]»
{{Прапорець|KSA}} [[Аль-Хіляль (футбольний клуб)|«Аль-Хіляль»]]
{{Прапорець|TUR}} «[[Коньяспор]]»
{{Прапорець|TUR}} «[[Анкарагюджю]]»
{{Прапорець|TUR}} «[[Чайкур Різеспор]]»
{{Прапорець|TUR}} «[[Чайкур Різеспор]]»
{{BIHf}}
{{Прапорець|FRA}} [[Евіан (футбольний клуб)|«Евіан»]]
| тренер-місце =
| дата-оновлення =
}}

'''Са́фет Су́шич''' ({{lang-bs|Safet Sušić}}, {{н}} [[13 квітня]] [[1955]], [[Завидовичі (Боснія і Герцеговина)|Завидовичі]], [[СФРЮ]]) — [[Боснія і Герцеговина|боснійський]] [[футбольний тренер]], головний тренер французького [[Евіан (футбольний клуб)|«Евіана»]]. У минулому — [[СФРЮ|югославський]] футболіст, [[півзахисник|атакувальний півзахисник]], насамперед відомий виступами за [[Сараєво (футбольний клуб)|ФК «Сараєво»]], «[[Парі Сен-Жермен]]» та [[Збірна Югославії з футболу|національну збірну Югославії]].

Лауреат [[Ювілейні нагороди УЄФА|Ювілейної нагороди УЄФА]] як найвидатніший боснійський футболіст 50-річчя (1954—2003). Найкращий футболіст в історії клубу «Парі Сен-Жермен» (згідно з результатами опитування журналу ''France Football'' 2010 року)<ref>[http://www.francefootball.fr/FF/breves2010/20100202_114950_susic-joueur-de-l-histoire-du-psg.html Susic, joueur de l'Histoire du PSG] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100205193826/http://www.francefootball.fr/FF/breves2010/20100202_114950_susic-joueur-de-l-histoire-du-psg.html |date=5 лютого 2010 }}, France Football, 2 лютого 2010 року. {{ref-fr}}</ref>. На чолі [[Збірна Боснії і Герцеговини з футболу|збірної Боснії і Герцеговини]] 2014 року став першим тренером, якому вдалося вивести цю команду до фінальної частини [[Чемпіонат світу з футболу|світової першості]].

== Кар'єра футболіста ==

=== Клубна кар'єра ===
Почав дорослу футбольну кар'єру у клубі [[Сараєво (футбольний клуб)|«Сараєво»]] у 1973 році. У його складі відіграв 9 сезонів, поступово ставши ключовою фігурою в атакуючих побудовах команди. 1979 року визнавався найкращим югославським футболістом року.
Незважаючи на своє ігрове амплуа атакуючого півзахисника в сезоні 1979-80 відзначився 17 забитими голами, ставши найкращим [[Бомбардир (футбол)|бомбардиром]] сезону в [[Чемпіонат Югославії з футболу|чемпіонаті Югославії]]. Того сезону «Сараєво», не в останню чергу завдяки грі Сушича, вибороло срібні нагороди національної першості.

1982 року гравець, який перебував на піку форми, перейшов до представника французької [[Ліга 1|Ліги 1]] клубу «[[Парі Сен-Жермен]]». У паризькому клубі також провів 9 сезонів, відзначившись 85 забитими голами та 61 результативною передачею у 343 матчах національного чемпіонату. Допоміг команді вибороти золоті медалі [[Чемпіонат Франції з футболу|чемпіонату Франції]] в сезоні 1985-86 та [[Кубок Франції з футболу|Кубок Франції]] в сезоні 1982-83. Пізніше, у 2010, Сушич був визнаний журналом ''France Football'' найкращим футболістом в історії «Парі Сен-Жермен».

Завершив ігрову кар'єру в сезоні 1991-92 виступами за нижчолігову команду «[[Ред Стар]]» з передмістя Парижа [[Сент-Уан (Сена-Сен-Дені)|Сент-Уан]], до якої приєднався у 36-річному віці.

=== Виступи за збірну ===
1977 року дебютував у складі [[Збірна Югославії з футболу|національної збірної Югославії]]. Протягом кар'єри у збірній, яка тривала 13 років, відіграв за головну команду країни у 54 матчах, відзначився 21 забитим м'ячем. Брав участь у фінальних частинах [[Чемпіонат світу з футболу|чемпіонатів світу]] [[Чемпіонат світу з футболу 1982|1982]] та [[Чемпіонат світу з футболу 1990|1990]] років, а також [[Чемпіонат Європи з футболу 1988|чемпіонату Європи 1988 року]].

== Кар'єра тренера ==
По завершенні активних виступів на полі залишився у [[Франція|Франції]], де розпочав тренерську кар'єру, очоливши 1994 року клуб [[Канн (футбольний клуб)|«Канн»]], який тренував до вересня 1995. 1996 року переїхав до [[Туреччина|Туреччини]], ставши  головним тренером клубу «[[Істанбулспор]]», який лишень повернувся до [[Турксел Суперліга|Турецької Суперліги]]. Під керівництвом Сушича команда відразу ж стала одним з лідерів турецької першості, однак 1998 року тренер залишив Туреччину.

Встигнувши попрацювати із [[Саудівська Аравія|саудівським]] клубом [[Аль-Хіляль (футбольний клуб)|«Аль-Хіляль»]] протягом 2000—2001, Сушич у 2004 році повернувся до Туреччини, де до 2008 року попрацював із низкою досить посередніх клубів місцевого чемпіонату.

2010 року прийняв пропозицію [[Футбольна асоціація Боснії і Герцеговини|Футбольної асоціації Боснії і Герцеговини]] очолити [[Збірна Боснії і Герцеговини з футболу|національну збірну цієї країни]]. Збірна під керівництвом Сушича не змогла пробитися до фінальної частини [[Чемпіонат Європи з футболу 2012|Євро-2012]], проте за два роки неочікувано зайняла перше місце у [[Чемпіонат світу з футболу 2014 (кваліфікаційний раунд, УЄФА, Група G)|своїй відбірковій групі на чемпіонат світу 2014 року]], таким чином уперше в своїй історії кваліфікувавшись до фінальної частини великого міжнародного турніру. На полях Бразилії, де проходив [[Чемпіонат світу з футболу 2014|мундіаль-2014]], боснійці також виступили достойно, хоча й не подолали груповий етап змагання. Тож після завершення турніру, у липні 2014, контракт тренера було подовжено на два роки. Утім через невдалий старт збірної Боснії і Герцеговини у [[Чемпіонат Європи з футболу 2016 (кваліфікаційний раунд)|відборі до Євро-2016]] вже 17 листопада 2014 року Сушича було звільнено з посади очільника тренерського штабу збірної.

13 липня 2015 року був призначений головним тренером французького друголігового клубу [[Евіан (футбольний клуб)|«Евіан»]].

== Досягнення та нагороди ==
=== Командні ===
* [[Чемпіонат Франції з футболу|Чемпіон Франції]]: [[Чемпіонат Франції з футболу 1985—1986|1985-86]]
* Володар [[Кубок Франції з футболу|Кубка Франції]]: [[Кубок Франції з футболу 1982—1983|1982-83]]

=== Особисті ===
* [[Ювілейні нагороди УЄФА|Найвидатніший боснійський футболіст 50-річчя (1954—2003)]]
* Найкращий футболіст в історії клубу «[[Парі Сен-Жермен]]»: 2010
* Найкращий футболіст Югославії: 1979

== Примітки ==
{{reflist}}

==Посилання==
*[http://www.national-football-teams.com/v2/player.php?id=20644 Статистика виступів] на ''national-football-teams.com'' {{ref-en}}

{{нк}}
{{Ювілейні нагороди УЄФА}}
{{Найкращі бомбардири чемпіонату Югославії з футболу}}
{{Склад збірної Югославії на чемпіонаті світу 1982}}
{{Склад збірної Югославії на чемпіонаті Європи 1984}}
{{Склад збірної Югославії на чемпіонаті світу 1990}}
{{Склад збірної Боснії і Герцеговини на чемпіонаті світу 2014|nocat=1}}
{{Тренери збірної Боснії і Герцеговини з футболу}}
{{Спортсмен року в Боснії і Герцеговині}}
{{Тренери ФК Аль-Хіляль}}
{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Сушич Сафет}}
[[Категорія:Югославські футболісти]]
[[Категорія:Боснійські футболісти]]
[[Категорія:Боснійські футбольні тренери]]
[[Категорія:Гравці збірної Югославії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Сараєва»]]
[[Категорія:Футболісти «Парі Сен-Жермен»]]
[[Категорія:Футболісти «Ред Стара»]]
[[Категорія:Гравці чемпіонату світу з футболу 1982]]
[[Категорія:Гравці чемпіонату Європи з футболу 1984]]
[[Категорія:Гравці чемпіонату світу з футболу 1990]]
[[Категорія:Тренери чемпіонату світу з футболу 2014]]
[[Категорія:Тренери ФК «Канн»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Істанбулспор»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Аль-Хіляль»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Коньяспор»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Анкарагюджю»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Чайкур Різеспор»]]
[[Категорія:Тренери збірної Боснії і Герцеговини з футболу]]
[[Категорія:Тренери ФК «Евіан»]]
[[Категорія:Босняки]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Сафет Сушич

Народження: 13 квітня 1955 (69 років)

Прізвисько: Папе (Pape)

Громадянство: Югославія

Позиція: атакувальний півзахисник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

ФК «Сараєво» · «Парі Сен-Жермен» · «Ред Стар» · 221 (85) · 343 (85) · 17 (3)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Югославія · 54 (21)

title: Тренерська діяльність**

Сезони: Команда · Місце

«Канн» · «Істанбулспор» · «Аль-Хіляль» · «Коньяспор» · «Анкарагюджю» · «Чайкур Різеспор» · «Чайкур Різеспор» · Боснія і Герцеговина · «Евіан»

Тренерська діяльність**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.

Тренерська діяльність**: ** Тільки на посаді головного тренера.


text:
# Чемпіонат світу з легкої атлетики 2019 — штовхання ядра (чоловіки)
Змагання зі штовхання ядра серед чоловіків на Чемпіонаті світу з легкої атлетики 2019 у Досі проходили 3 та 5 жовтня на стадіоні «Халіфа».

## Напередодні старту
На початок змагань основні рекордні результати були такими:
| WR | Ренді Барнс (USA)    | 23,12 | Вествуд  | 20 травня 1990 |
| CR | Вернер Гюнтьор (CHE) | 22,23 | Рим      | 29 серпня 1987 |
| WL | Раян Кроузер (USA)   | 22,74 | Лонг-Біч | 20 квітня 2019 |

Перед чемпіонатом вісім атлетів мали в своєму активі кидки за 22 метри впродовж сезону на чолі з американцем Раяном Кроузером, який у квітні у себе на батьківщині штовхнув ядро на 22,74, що стало найкращим результатом за останні 29 років. Це обіцяло безпрецедентно високий рівень результатів у Досі.

## Результати

### Кваліфікація
Найкращий результат за підсумками кваліфікації показав Томас Волш (21,92). За регламентом змагань до фіналу проходили атлети, які показали в кваліфікаційних спробах 20,90 м. Всі 12 учасників фіналу перевершили цей показник. Примітно, що майбутній переможець змагань Джо Ковач потрапив до фіналу з останнім, 12-м, результатом (20,92).

### Фінал
Фінал подарував вболівальникам неймовірне за рівнем результатів протистояння. Відразу четверо штовхальників перетнули 22-метрову позначку, а тріо на п'єдесталі пошани розділив лише 1 сантиметр.
| Місце | Атлет                     | #1    | #2    | #3    | #4    | #5    | #6    | Результат | Примітки |
| ----- | ------------------------- | ----- | ----- | ----- | ----- | ----- | ----- | --------- | -------- |
| 1     | Джо Ковач (USA)           | 20,90 | 21,63 | 21,24 | 21,95 | 21,94 | 22,91 | 22,91     | CR       |
| 2     | Раян Кроузер (USA)        | 22,36 | х     | 22,36 | 22,71 | х     | 22,90 | 22,90     | PB       |
| 3     | Томас Волш (NZL)          | 22,90 | х     | х     | х     | 22,56 | х     | 22,90     | AR       |
| 4     | Дарлан Романі (BRA)       | 21,61 | 22,53 | 22,03 | 22,13 | х     | х     | 22,53     |          |
| 5     | Даррелл Гілл (USA)        | 20,58 | 21,38 | 21,65 | х     | 21,23 | х     | 21,65     |          |
| 6     | Конрад Буковецький (POL)  | 20,73 | 21,46 | х     | 20,36 | х     | х     | 21,46     |          |
| 7     | Джако Гілл (NZL)          | 21,41 | 21,27 | 20,74 | х     | 21,01 | 21,45 | 21,45     |          |
| 8     | Чуквуебука Енеквечі (NGR) | 21,18 | х     | 20,90 | 20,98 | 20,59 | 21,01 | 21,18     |          |
| 9     | Тім Недов (CAN)           | х     | 20,50 | 20,85 |       |       |       | 20,85     |          |
| 10    | Томаш Станек (CZE)        | 20,61 | 20,79 | 20,46 |       |       |       | 20,79     |          |
| 11    | Філіп Міхайлевич (HRV)    | 20,33 | 20,38 | 20,48 |       |       |       | 20,48     |          |
| 12    | Армін Сінанчевич (SRB)    | x     | x     | x     |       |       |       | —         | NM       |

wikitext:
{{Картка:Підсумок дисципліни на чемпіонаті світу з легкої атлетики
| дисципліна       = Штовхання ядра (чоловіки)
| рік              = 2019
| зображення       =
| підпис           =
| місце            = «[[Халіфа]]»
| учасників        = 34
| країн            = 25
| попередній раунд =
| забіги           =
| півфінали        =
| кваліфікація     = 3 жовтня
| фінал            = 5 жовтня
| золото           = [[Джо Ковач]]
| золото_країна    = USA
| золото2          =
| золото_країна2   =
| золото3          =
| золото_країна3   =
| срібло           = [[Раян Кроузер]]
| срібло_країна    = USA
| срібло2          =
| срібло_країна2   =
| срібло3          =
| срібло_країна3   =
| бронза           = [[Томас Волш]]
| бронза_країна    = NZL
| бронза2          =
| бронза_країна2   =
| бронза3          =
| бронза_країна3   =
| попередній       = [[Чемпіонат світу з легкої атлетики 2017 — штовхання ядра (чоловіки)|2017]]
| наступний        = [[Чемпіонат світу з легкої атлетики 2022 — штовхання ядра (чоловіки)|2022]]
}}

[[File:TV-icon-2.svg|thumb|150px|'''[https://www.youtube.com/watch?v=94-WruyUPnM Найкращі спроби призерів]''']]

{{Чемпіонат світу з легкої атлетики 2019}}

Змагання зі '''[[штовхання ядра]]''' серед чоловіків на '''[[Чемпіонат світу з легкої атлетики 2019|Чемпіонаті світу з легкої атлетики 2019]]''' у [[Доха|Досі]] проходили 3 та 5 жовтня на стадіоні «[[Халіфа]]».

== Напередодні старту ==

На початок змагань основні рекордні результати були такими:

{| class="wikitable"
|-
| {{AthAbbr|WR}}
| {{Flagathlete|[[Ренді Барнс]]|USA}}
| 23,12
| {{Прапорець|USA}} [[Вествуд (Лос-Анджелес)|Вествуд]]
| align=right|20 травня 1990
|-
| {{AthAbbr|CR}}
| {{Flagathlete|[[Вернер Гюнтьор]]|CHE}}
| 22,23
| {{Прапорець|ITA}} [[Рим]]
| align=right|29 серпня 1987
|-
| {{AthAbbr|WL}}
| {{Flagathlete|[[Раян Кроузер]]|USA}}
| 22,74
| {{Прапорець|USA}} [[Лонг-Біч]]
| align=right|20 квітня 2019
|}

Перед чемпіонатом вісім атлетів мали в своєму активі кидки за 22 метри впродовж сезону на чолі з американцем [[Раян Кроузер|Раяном Кроузером]], який у квітні у себе на батьківщині штовхнув ядро на 22,74, що стало найкращим результатом за останні 29 років. Це обіцяло безпрецедентно високий рівень результатів у [[Доха|Досі]]<ref>{{Cite web |url=https://www.iaaf.org/news/preview/world-championships-doha-2019-men-shot-put-pr |title=PREVIEW: MEN'S SHOT PUT - IAAF WORLD ATHLETICS CHAMPIONSHIPS DOHA 2019 |publisher=[[Світова легка атлетика|ІААФ]] |access-date=22 вересня 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20190922060231/https://www.iaaf.org/news/preview/world-championships-doha-2019-men-shot-put-pr |archivedate=22 вересень 2019}}</ref>.

== Результати ==

=== Кваліфікація ===

Найкращий результат за підсумками кваліфікації показав [[Томас Волш]] (21,92). За регламентом змагань до фіналу проходили атлети, які показали в кваліфікаційних спробах 20,90 м. Всі 12 учасників фіналу перевершили цей показник. Примітно, що майбутній переможець змагань [[Джо Ковач]] потрапив до фіналу з останнім, 12-м, результатом (20,92)<ref>{{Cite web |url=https://media.aws.iaaf.org/competitiondocuments/pdf/6033/AT-SP-M-q----.RS4.pdf?v=-156063058 |title=Shot Put Men - Qualification Summary |publisher=[[Світова легка атлетика]] |access-date=27 листопада 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20191127062603/https://media.aws.iaaf.org/competitiondocuments/pdf/6033/AT-SP-M-q----.RS4.pdf?v=-156063058 |archivedate=27 листопад 2019}}</ref>.

=== Фінал ===

Фінал подарував вболівальникам неймовірне за рівнем результатів протистояння. Відразу четверо штовхальників перетнули 22-метрову позначку, а тріо на п'єдесталі пошани розділив лише 1 сантиметр<ref>{{Cite web |url=https://www.worldathletics.org/news/report/world-championships-doha-2019-mens-shot-put-r |title=Report: men's shot put - IAAF World Athletics Championships Doha 2019 |publisher=[[Світова легка атлетика]] |access-date=26 листопада 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20191126081816/https://www.worldathletics.org/news/report/world-championships-doha-2019-mens-shot-put-r |archivedate=26 листопад 2019}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://media.aws.iaaf.org/competitiondocuments/pdf/6033/AT-SP-M-f----.RS6.pdf?v=1517585223 |title=Shot Put Men - Final Results |publisher=[[Світова легка атлетика]] |access-date=27 листопада 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20191127063038/https://media.aws.iaaf.org/competitiondocuments/pdf/6033/AT-SP-M-f----.RS6.pdf?v=1517585223 |archivedate=27 листопад 2019}}</ref>.

{| class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! width=50px|Місце
! width=300px|Атлет
! width=70px|#1
! width=70px|#2
! width=70px|#3
! width=70px|#4
! width=70px|#5
! width=70px|#6
! Результат
! Примітки
|-
| {{Gold01}} || align=left|{{Flagathlete|[[Джо Ковач]]|USA}} || 20,90 || 21,63 || 21,24 || 21,95 || 21,94 || 22,91 || '''22,91''' || {{AthAbbr|CR}}
|-
| {{Silver02}} || align=left|{{Flagathlete|[[Раян Кроузер]]|USA}} || 22,36 || х || 22,36 || 22,71 || х || 22,90 || '''22,90''' || {{AthAbbr|PB}}
|-
| {{Бронза3}} || align=left|{{Flagathlete|[[Томас Волш]]|NZL}} || 22,90 || х || х || х || 22,56 || х || '''22,90''' || {{AthAbbr|AR}}
|-
| {{sort|04|4}} || align=left|{{Flagathlete|[[Дарлан Романі]]|BRA}} || 21,61 || 22,53 || 22,03 || 22,13 || х || х || '''22,53''' ||
|-
| {{sort|05|5}} || align=left|{{Flagathlete|[[Даррелл Гілл]]|USA}} || 20,58 || 21,38 || 21,65 || х || 21,23 || х || '''21,65''' ||
|-
| {{sort|06|6}} || align=left|{{Flagathlete|[[Конрад Буковецький]]|POL}} || 20,73 || 21,46 || х || 20,36 || х || х || '''21,46''' ||
|-
| {{sort|07|7}} || align=left|{{Flagathlete|[[Джако Гілл]]|NZL}} || 21,41 || 21,27 || 20,74 || х || 21,01 || 21,45 || '''21,45''' ||
|-
| {{sort|08|8}} || align=left|{{Flagathlete|[[Чуквуебука Енеквечі]]|NGR}} || 21,18 || х || 20,90 || 20,98 || 20,59 || 21,01 || '''21,18''' ||
|-
| {{sort|09|9}} || align=left|{{Flagathlete|[[Тім Недов]]|CAN}} || х || 20,50 || 20,85 ||  ||  ||  || '''20,85''' ||
|-
| {{sort|10|10}} || align=left|{{Flagathlete|[[Томаш Станек]]|CZE}} || 20,61 || 20,79 || 20,46 ||  ||  ||  || '''20,79''' ||
|-
| {{sort|11|11}} || align=left|{{Flagathlete|[[Філіп Міхайлевич]]|HRV}} || 20,33 || 20,38 || 20,48 ||  ||  ||  || '''20,48''' ||
|-
| {{sort|12|12}} || align=left|{{Flagathlete|[[Армін Сінанчевич]]|SRB}} || x || x || x ||  ||  ||  || — || {{AthAbbr|NM}}
|}

== Примітки ==

{{Reflist}}

== Джерела ==

* [https://www.worldathletics.org/competitions/world-athletics-championships/iaaf-world-athletics-championships-doha-2019-7125365/timetable/bydiscipline/men/shot-put Сторінка дисципліни змагань на вебсайті Світової легкої атлетики] {{ref-en}}

{{Штовхання ядра на чемпіонатах світу з легкої атлетики}}
{{Чемпіони світу зі штовхання ядра}}

[[Категорія:Змагання на Чемпіонаті світу з легкої атлетики 2019]]
[[Категорія:Штовхання ядра на чемпіонатах світу з легкої атлетики]]

title: Штовхання ядра (чоловіки) · на Чемпіонаті світу з легкої атлетики 2019

Місце: «Халіфа»

Учасників: 34 з 25 країн

title: Розклад

Кваліфікація: 3 жовтня

Фінал: 5 жовтня

title: Призери

Джо Ковач

Раян Кроузер

Томас Волш

title: Чемпіонат світу з легкої атлетики 2019 ·

100 м: чоловіки · жінки

200 м: чоловіки · жінки

400 м: чоловіки · жінки

800 м: чоловіки · жінки

1500 м: чоловіки · жінки

5000 м: чоловіки · жінки

10000 м: чоловіки · жінки

100 м з/б: жінки

110 м з/б: чоловіки

400 м з/б: чоловіки · жінки

3000 м з/п: чоловіки · жінки

4×100 м: чоловіки · жінки

4×400 м:
чоловіки · жінки
змішаний

Марафон: чоловіки · жінки

Ходьба 20 км: чоловіки · жінки

Ходьба 50 км: чоловіки · жінки

Висота: чоловіки · жінки

Жердина: чоловіки · жінки

Довжина: чоловіки · жінки

Потрійний: чоловіки · жінки

Ядро: чоловіки · жінки

Диск: чоловіки · жінки

Молот: чоловіки · жінки

Спис: чоловіки · жінки

title: Багатоборства

Семиборство: жінки

Десятиборство: чоловіки

Багатоборства: Цей шаблон: переглянути обговорити редагувати


text:
# BTL
BTL (від англ. below-the-line) — термін рекламної індустрії, який об'єднує промо-акції, директ мейл, виставки, POS та багато інших рекламних активностей. Термін BTL використовують на противагу ATL (прямій рекламі).
Згідно з однією з класифікацій BTL поділяється на:
- стимулювання збуту серед торговельних посередників,
- стимулювання збуту серед споживачів,
- прямий маркетинг,
- special events,
- POS-матеріали.

Згідно з легендою, "батьком" поняття "BTL" є Девід Огілві. Коли йому знадобилося структурувати і проаналізувати свій рекламний бюджет, винахідливий менеджер провів на папері рису, яка розбила весь список витрат на дві нерівні частини. Зверху виявилося все, що пов'язано з пресою, телебаченням, радіо і зовнішньою рекламою. Знизу - все інше. Верхня частина отримала назву ATL (above the line -"над рисою"). Нижня - BTL - below the line (під рисою ). Термін став застосовуватися в рекламному агентстві, яке обслуговувало фірму, а потім став майже загальновживаним.
Досі нікому не вдалося точно визначити, що ж залишилося "під межею ", як іще можна назвати BTL. Деякі вважають його синонімом слова promotion (просування), а інші чомусь іменують "PR- в широкому розумінні цього слова". Залежно від точки зору, з'являються або зникають деякі елементи BTL, але суть від цього не міняється.
BTL — це елемент реклами, що є частиною довгострокової стратегії виведення бренду (марки) на ринок. Він пропонує короткі (або довгострокові) маркетингові інструменти для досягнення специфічних ринкових цілей протягом певного періоду часу.
BTL традиційно включає: демонстрації і дегустації продуктів (sampling); масові заходи (events: презентації семінари прес-конференції, вечірки тощо); лотереї, конкурси; стимулювання продажу (sales promotion); спонсорство; сувенірну продукцію; паблісіті/PR; дизайн-упаковки; мерчандайзинг (оформлення місця продажу товарів); рекламу в інтерактивних засобах комунікації (Internet тощо); використання нетрадиційних рекламних носіїв і практично будь-які дії, що сприяють просуванню товару на ринок.
На жаль багато хто асоціює BTL лише з безкоштовними повітряними кульками з логотипом, наклейками і плакатами, на які йдуть кошти, що залишилися після купівлі прямої реклами. Але це абсолютно неправильне ставлення. Як і те, що BTL є альтернативою прямій рекламі. Навпаки - це взаємодоповнюючі елементи, правильне поєднання яких може дати приголомшливі результати.
Як і у випадку з прямою рекламою, BTL не обмежується тільки постановкою і досягненням конкретних бізнес-цілей. При правильному підході для успішного проведення будь-якої BTL-акції необхідна оцінка цільової аудиторії, характеристик марки, яка просувається, оптимального часу і місця проведення; вивчення систем збуту цього товару, каналів отримання інформації, які використовують потенційні споживачі. Тому для багатьох BTL стає справою життя, основним джерелом коштів для існування, окремим бізнесом. І, треба сказати, ринок сприяє розвитку цього напряму.

## Системи звітності та керування BTL-проектами
Широке розповсюдження у BTL набули системи онлайн звітності. Вони допомагають автоматизувати рутинні операції збору даних від польового персоналу (супервайзерів, мерчандайзерів) і зведення із них оперативних звітів. Такі системи дозволяють:
- контролювати польовий персонал за рахунок мобільних технологій,
- отримувати фотозвіти,
- автоматизувати рутинну працю із зведення даних із різних регіонів,
- підвищити якість інформації від супервайзерів,
- зняти колосальне навантаження з менеджерів BTL-проектів,
- зробити прозорою взаємодію між рекламодавцем та агенцією та підвищити довіру.

Раніше BTL-звітність робилась вручну за допомогою Excel®, поступово великі рекламні агенції та рекламодавці, які могли це собі дозволити, почали розроблювати для себе індивідуальні програмні продукти. Незабаром з'явилися спеціалізовані програмні продукти (онлайн-системи), які стали доступні для будь-якого типа компаній незалежно від розміру. Сучасні технології роблять BTL ефективнішим.

title: BTL

wikitext:
'''BTL''' (від {{lang-en|below-the-line}}) — термін рекламної індустрії, який об'єднує промо-акції, директ мейл, виставки, POS та багато інших рекламних активностей. Термін '''BTL''' використовують на противагу '''[[ATL (реклама)|ATL]]''' (прямій рекламі).

'''Згідно з однією з класифікацій BTL поділяється на''':
* стимулювання збуту серед торговельних посередників,
* стимулювання збуту серед споживачів,
* прямий маркетинг,
* special events,
* [[POSM|POS-матеріали]].

Згідно з легендою, "батьком" поняття "BTL" є Девід Огілві. Коли йому знадобилося структурувати і проаналізувати свій рекламний бюджет, винахідливий менеджер провів на папері рису, яка розбила весь список витрат на дві нерівні частини. Зверху виявилося все, що пов'язано з пресою, телебаченням, радіо і зовнішньою рекламою. Знизу - все інше. Верхня частина отримала назву ''ATL'' (above the line -"над рисою"). Нижня - ''BT''L - below the line (під рисою ). Термін став застосовуватися в рекламному агентстві, яке обслуговувало фірму, а потім став майже загальновживаним.

Досі нікому не вдалося точно визначити, що ж залишилося "під межею ", як іще можна назвати BTL. Деякі вважають його синонімом слова promotion (просування), а інші чомусь іменують "''PR''- в широкому розумінні цього слова". Залежно від точки зору, з'являються або зникають деякі елементи BTL, але суть від цього не міняється.

''BTL —'' це елемент реклами, що є частиною довгострокової стратегії виведення бренду (марки) на ринок. Він пропонує короткі (або довгострокові) маркетингові інструменти для досягнення специфічних ринкових цілей протягом певного періоду часу.

''BTL'' традиційно включає: демонстрації і дегустації продуктів (sampling); масові заходи (events: презентації семінари прес-конференції, вечірки тощо); лотереї, конкурси; стимулювання продажу (sales promotion); спонсорство; сувенірну продукцію; паблісіті/''PR''; дизайн-упаковки; мерчандайзинг (оформлення місця продажу товарів); рекламу в інтерактивних засобах комунікації (Internet тощо); використання нетрадиційних рекламних носіїв і практично будь-які дії, що сприяють просуванню товару на ринок.

На жаль багато хто асоціює ''BTL'' лише з безкоштовними повітряними кульками з логотипом, наклейками і плакатами, на які йдуть кошти, що залишилися після купівлі прямої реклами. Але це абсолютно неправильне ставлення. Як і те, що ''BTL'' є альтернативою прямій рекламі. Навпаки - це взаємодоповнюючі елементи, правильне поєднання яких може дати приголомшливі результати.

Як і у випадку з прямою рекламою, ''BTL'' не обмежується тільки постановкою і досягненням конкретних бізнес-цілей. При правильному підході для успішного проведення будь-якої ''BTL''-акції необхідна оцінка цільової аудиторії, характеристик марки, яка просувається, оптимального часу і місця проведення; вивчення систем збуту цього товару, каналів отримання інформації, які використовують потенційні споживачі. Тому для багатьох ''BTL'' стає справою життя, основним джерелом коштів для існування, окремим бізнесом. І, треба сказати, ринок сприяє розвитку цього напряму.

== Системи звітності та керування BTL-проектами ==
Широке розповсюдження у BTL набули системи онлайн звітності. Вони допомагають автоматизувати рутинні операції збору даних від польового персоналу ([[супервайзер]]ів, [[мерчандайзер]]ів) і зведення із них оперативних звітів. Такі системи дозволяють:
* контролювати польовий персонал за рахунок мобільних технологій,
* отримувати фотозвіти,
* автоматизувати рутинну працю із зведення даних із різних регіонів,
* підвищити якість інформації від супервайзерів,
* зняти колосальне навантаження з менеджерів ''BTL''-проектів,
* зробити прозорою взаємодію між рекламодавцем та агенцією та підвищити довіру.

Раніше ''BTL''-звітність робилась вручну за допомогою ''[[Excel|Excel®]]'', поступово великі рекламні агенції та рекламодавці, які могли це собі дозволити, почали розроблювати для себе індивідуальні програмні продукти. Незабаром з'явилися спеціалізовані програмні продукти (онлайн-системи), які стали доступні для будь-якого типа компаній незалежно від розміру. Сучасні технології роблять ''BTL'' ефективнішим.

== Див. також ==
* [[ATL]]
* [[TTL]]
* [[Планування маркетингу|Маркетингове планування]]
* [[POSM]]

{{mkt-stub}}
{{Маркетинг}}

[[Категорія:Акроніми]]
[[Категорія:Маркетинг]]
[[Категорія:Реклама]]
[[Категорія:Маркетингова термінологія]]


text:
# Джексон Тауншип (округ Снайдер, Пенсільванія)
Джексон Тауншип (англ. Jackson Township) — селище (англ. township) в США, в окрузі Снайдер штату Пенсільванія. Населення — 1587 осіб (2020).

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у селищі мешкали 1382 особи в 518 домогосподарствах у складі 396 родин. Було 568 помешкань
Расовий склад населення:
| - 98,2 % — білих - 0,6 % — чорних або афроамериканців - 0,3 % — азіатів - 0,1 % — корінних американців |

До двох чи більше рас належало 0,8 %. Частка іспаномовних становила 0,9 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 26,0 % — особи молодші 18 років, 59,9 % — особи у віці 18—64 років, 14,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,7 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 100,0 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 95,4 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 64 845 доларів США (медіана — 52 128), а середній дохід на одну сім'ю — 70 077 доларів (медіана — 55 119). Медіана доходів становила 45 000 доларів для чоловіків та 24 583 долари для жінок. За межею бідності перебувало 9,3 % осіб, у тому числі 12,6 % дітей у віці до 18 років та 12,5 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 743 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 25,2 %, виробництво — 17,6 %, роздрібна торгівля — 14,8 %.

wikitext:
{{Otherplaces|Джексон}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = селище
|українська назва   = Джексон Тауншип
|оригінальна назва  = {{lang-en|Jackson Township}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Kratzerville PA Keystone Sign 1.jpg
|опис зображення= <!-- [[Keystone Marker]] for [[Kratzerville, Pennsylvania|Kratzerville]] -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Пенсільванія
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Снайдер (округ, Пенсільванія)|Снайдер]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 38,42
|висота центру НП   =
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 35,97
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
<!-- Area/postal codes & others -->
|телефонний код         =
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4210937448
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Джексон Тауншип''' ({{lang-en|Jackson Township}}) — селище ({{lang-en|township}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Снайдер (округ, Пенсільванія)|Снайдер]] штату [[Пенсільванія]]. Населення — 1587 осіб (2020).

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 2010 = 1382
| 2020 = 1587
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у селищі мешкали {{formatnum:1382}} особи в 518 домогосподарствах у складі 396 родин. Було 568 помешкань

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 98,2 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,6 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,3 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,1 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
|}
До двох чи більше рас належало 0,8 %. Частка іспаномовних становила 0,9 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 26,0 % — особи молодші 18 років, 59,9 % — особи у віці 18—64 років, 14,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,7 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 100,0 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 95,4 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:64845}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:52128}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:70077}} доларів (медіана — {{formatnum:55119}}). Медіана доходів становила {{formatnum:45000}} доларів для чоловіків та {{formatnum:24583}} долари для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 9,3 % осіб, у тому числі 12,6 % дітей у віці до 18 років та 12,5 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 743 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 25,2 %, виробництво — 17,6 %, роздрібна торгівля — 14,8 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Снайдер (округ, Пенсільванія)}}

[[Категорія:Селища Пенсільванії]]
[[Категорія:Населені пункти округу Снайдер (Пенсільванія)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Пенсільванія

Округ: Снайдер

Густота населення: 35,97 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4


text:
# Вільям Раян
Вільям Раян (англ. William Ryan; нар. 23 грудня 1988) — австралійський яхтсмен, олімпійський чемпіон 2020 року, срібний призер Олімпійських ігор 2016 року.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада           | Дисципліна | Місце |
| ------------------- | ---------- | ----- |
| Ріо-де-Жанейро 2016 | Клас 470   | 2     |
| Токіо 2020          | Клас 470   | 1     |

## Зовнішні посилання
- Вільям Раян — олімпійська статистика на сайті Sports-Reference.com (англ.) (архівна версія)

title: Вільям Раян

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = Вільям Раян
| повне_ім'я = ({{lang-en|William Ryan}})
| зображення =
| розмір_зображення =
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[австралійці|австралієць]]
| місце_проживання =
| дата_народження = 23.12.1988
| місце_народження =
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 193 см
| вага = 75 кг
| вебсторінка  =
| країна = {{AUS}}
| вид_спорту = [[вітрильний спорт]]
| дисципліна =
| студентська_команда =
| клуб =
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry|{{AUS}}}}
{{MedalSport|[[Вітрильний спорт]]}}
{{MedalOlympic}}
{{MedalGold|[[Літні Олімпійські ігри 2020|Токіо 2020]]| [[Вітрильний спорт на літніх Олімпійських іграх 2020 — 470 (чоловіки)|Клас 470]]}}
{{MedalSilver|[[Літні Олімпійські ігри 2016|Ріо-де-Жанейро 2016]]|[[Вітрильний спорт на літніх Олімпійських іграх 2016 — 470 (чоловіки)|Клас 470]]}}
| show-medals = yes
}}
{{Othernames|Раян (прізвище)|Раян}}
'''Вільям Раян''' ({{lang-en|William Ryan}}; {{н}} [[23 грудня]] [[1988]]) — [[Австралія|австралійський]] [[Вітрильний спорт|яхтсмен]], [[олімпійський чемпіон]] [[Літні Олімпійські ігри 2020|2020]] року, срібний призер Олімпійських ігор [[Літні Олімпійські ігри 2016|2016]] року.

== Виступи на Олімпіадах ==
{|class = "wikitable"
!Олімпіада!!Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2016|Ріо-де-Жанейро 2016]] || [[Вітрильний спорт на літніх Олімпійських іграх 2016 — 470 (чоловіки)|Клас 470]] || {{срібло2}}
|-
|[[Вітрильний спорт на літніх Олімпійських іграх 2020|Токіо 2020]] || [[Вітрильний спорт на літніх Олімпійських іграх 2020 — 470 (чоловіки)|Клас 470]] || {{золото1}}
|-
|}

== Зовнішні посилання ==
* {{SportsReference|ry/will-ryan-1|NAME=Вільям Раян}}

{{olympic-medalist-stub}}
{{Australia-sport-bio-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Раян, Вільям}}
[[Категорія:Австралійські яхтсмени]]
[[Категорія:Австралійські олімпійські чемпіони]]
[[Категорія:Австралійські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 2020]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 2016]]
[[Категорія:Яхтсмени на літніх Олімпійських іграх 2016]]
[[Категорія:Яхтсмени на літніх Олімпійських іграх 2020]]
[[Категорія:Олімпійські чемпіони з вітрильного спорту]]

title: Загальна інформація

Національність: австралієць

Громадянство: Австралія

Народження: 23 грудня 1988 (36 років) · City of Lake Macquaried, Новий Південний Вельс, Австралія

Вага: 75 кг

title: Спорт

Країна: Австралія

Вид спорту: вітрильний спорт

title: Олімпійські ігри

Золото: Токіо 2020 · Клас 470

Срібло: Ріо-де-Жанейро 2016 · Клас 470


text:
# Pachypanchax playfairii
Пахипанхакс Плейфера (Pachypanchax playfairii) — тропічний вид риб родини аплохейлових (Aplocheilidae), народна назва — пляйфері.
Типовий вид роду Pachypanchax й найвідоміший його представник. Альберт Гюнтер описав його 1866 року як члена роду Haplochilus на основі серії зразків, зібраних на Сейшельських островах, які відправив до Британського музею в Лондоні підполковник Р. Л. Плейфер (англ. Lieut.-Col. Sir Robert Lambert Playfair), британський консул у Султанаті Оман. На честь підполковника цей вид отримав свою назву.

## Опис
Пахипанхакс Плейфера може сягати максимум 10 см загальної довжини. Форма щукоподібна, тіло приземкувате, витягнуте, його висота приблизно в 4 рази менша за стандартну (без хвостового плавця) довжину. Передня частина тіла майже кругла в перетині, хвостове стебло стиснуте з боків. Верхня поверхня голови та спини сплощені. Спинний плавець посунутий далеко назад.
Голова досить довга, приблизно в 4 рази коротша за стандартну довжину. Рот верхній, розташований на рівні середини тіла. Діаметр ока становить чверть довжини голови, морда трохи довша за діаметр ока.
Плавці округлі, в спинному 12-14 променів, в анальному 17-19. Фронтальні луски типу E, зазвичай з випуклими лусками типу H. 29-32 луски в поздовжньому ряді. Третина або й три чверті хвостового плавця від основи вкриті лусками. В період нересту в самців луски на спині можуть настовбурчуватись і відставати від тіла, що є характерною особливістю цього виду. Бічна лінія відсутня, хоча в деяких великих екземплярів присутня неглибока ямка в центрі окремих лусочок.
Основне забарвлення самця жовте, бежево-оливкове або бронзове, спина темно-коричнева, черево жовтувато-біле. При бічному освітленні боки сяють смарагдово-зеленим лиском. Голова та тіло з боків вкриті поздовжніми рядами червоних крапок. Непарні плавці жовті, оздоблені рядами червоних крапочок, спинний та хвостовий мають світло-жовту облямівку, анальний плавець з чорною облямівкою. Грудні плавці безбарвні.
Самки забарвлені простіше, мають коричнювато-сіре забарвлення тіла й плавців. Плавці без малюнку, лише біля основи спинного плавця розташована чорна пляма. Остання відсутня в самців, але є також у молодих рибок. Крім того, самки трохи менші за самців, мають округліше черево.

## Поширення
Ендемік Сейшельських островів, розташованих в Індійському океані, приблизно за 1500 км на схід від узбережжя Східної Африки й приблизно за 1000 км на північний схід від північного краю Мадагаскару. Водиться на так званих гранітних Сейшельських островах, що складаються переважно з гранітних порід: Мае, Праслен, Силует, Ла-Діг.
На Сейшельських островах небагато прісноводних середовищ існування й практично немає прісноводних риб. Більшість останніх була завезена як харчова риба. Pachypanchax playfairii є єдиним місцевим прісноводним видом риб.
Протягом останнього століття вид також неодноразово знаходили в ставках на острові Занзібар. Місцева популяція виникла в результаті штучної інтродукції, здійсненої В. Менсфілд-Адерсом (англ. Dr. W. Mansfield-Aders) після Першої світової війни з метою боротьби з малярійними комарами. Саме із Занзібару перші екземпляри цієї риби потрапили до акваріумів Європи (1924 рік, Німеччина). Проте зараз занзібарська популяція Pachypanchax playfairii вважається вимерлою. Експедиції, організовані 1997 та 2008 року, на виявили цього виду у водоймах острова.
В старій акваріумній літературі зустрічаються повідомлення, що Pachypanchax playfairii також водиться в континентальній Східній Африці, але вони не відповідають дійсності, немає жодних підтверджених свідчень присутності виду в цьому регіоні. Старі записи стосовно присутності Pachypanchax playfairii на Мадагаскарі насправді стосуються інших, тоді ще неописаних, видів роду.

## Спосіб життя
На Сейшелах пляйфері мешкають у невеликих прісноводних струмках, можуть заходити в солонуваті води мангрової зони. На Занзібарі вид прижився в ставках.
Параметри води: показник pH 6,0-8,0, твердість 5-19 °dH, температура 22-24 °C.
У природі ці риби харчуються в основному комахами, що падають на воду, чатують на них, стоячи прямо під поверхнею. Їдять також черв'яків, ракоподібних, водяних комах та дрібних рибок.
Самка відкладає від 50 до 200 ікринок.

## Утримання в акваріумі
Вперше вид потрапив до Європи ще 1867 року, він був завезений з Сейшельських островів до Франції, але жодного акваріумного штаму з тих часів не лишилося. 1924 року кілька екземплярів Pachypanchax playfairii потрапили до Німеччини (Гамбург) із Занзібару. Вони були успішно розведені й поширились серед акваріумістів, 1963 року з'явилися в колишньому СРСР.
Пляйфері доволі невибагливі й витривалі риби, прості в утриманні та розведенні, але трохи агресивні. Підходять для початківців. Проте в акваріумах вид трапляється рідко. Із своїм непримітним забарвленням пахипанхакс Плейфера не може конкурувати з багатьма барвистими яйцекладними коропозубими.
Для утримання пляйфері використовують акваріуми середнього розміру, щонайменше 40-60 см завдовжки. Для однієї пари потрібен акваріум місткістю від 45 л, кілька пар можна тримати в акваріумі довжиною від 80 см. Місцями має бути густа рослинність, додаткові схованки створюють за допомогою корчів та каміння. Обов'язковою є наявність плавучих рослин, вони дещо приглушують освітлення акваріума. Також рибам залишають вільне місце для плавання. Ґрунт темний, дрібнозернистий. Акваріум потрібно накривати, тому що ці риби вистрибують із води.
Особливих вимог до складу води не висувають. Середні показники їм цілком підходять як для утримання, так і для розведення: pH 6,0–8,0, твердість до 5-18 °dH, температура 22-26 °C, мінімальна 20 °C. Для імпортних риб рекомендується трохи підсолювати воду (1-5 г на 1 л води). Приблизно 25 % акваріумної води раз на 2 тижні міняють на свіжу.
Вид умовно придатний для спільного акваріума. Менших риб пляйфері часто сприймають за здобич і нападають на них, у повільних риб можуть обкушувати плавці. В спільному акваріумі вживаються лише з великими міцними видами. В стосунках між собою зазвичай поводяться мирно, але самці іноді влаштовують бійки.
Тримаються у верхніх шарах води, часом опускаються в середні. Люблять схованки.
Їдять багато. Перевагу надають живому корму: мотиль, коретра, дафнії, циклопи тощо. Сухі корми беруть неохоче.

## Розведення
Розводяться просто. Нерест може відбуватися як в окремому нерестовищі, так і в спільному акваріумі.
Мінімальний розмір нерестовища — 20 літрів, рівень води 10-15 см. Відкладають ікру в гущавині дрібнолистих рослин, серед коріння рослин, що плавають на поверхні, або на штучний субстрат. Параметри води: температура 24-26 °C, pH 6,5-7,0, твердість 5-10 °dH, хоча нерестяться й у твердішій воді.
Самець під час нересту може виявитись дуже агресивним, тому рекомендується забезпечити самку схованками або ж відсаджувати для розведення одного самця та дві-три самки.
В самців у період нересту луски трохи настовбурчуються, особливо на спині. Недосвідчені акваріумісти часто помилково сприймають це як хворобу. Насправді ж, навпаки, ця ознака свідчить про правильний розвиток риби та її добрий стан.
Нерест розтягнутий, триває близько 2 тижнів. За цей час самка відкладає від 50 до 300 ікринок. Зазвичай батьки не їдять ікру та мальків, проте рекомендується після закінчення нересту їх виловити. Можна також періодично забирати субстрат з ікрою до окремого акваріума для вирощування й замінювати його на новий.
Можуть нереститися в різних шарах води, навіть на дні.
Ікринки прозорі, порівняно великі (близько 1,5 мм в перетині), мають тверду оболонку. Вони прилипають до субстрату.
За температури 24-25 °C личинки вилуплюються за 10-12 днів, іноді трохи пізніше. За кілька днів вони перетворюються на мальків і, маючи розмір близько 1 см, розпливаються по акваріума. З цього моменту їх починають годувати наупліусами артемій, які щойно вилупились, та мікрочерв'ячками, згодом переводять на більший корм.
Мальки тримаються переважно біля дна й постійно ховаються. Вирощувати їх нескладно. За достатку корму молодь швидко росте. Малькам притаманний канібалізм, тому їх потрібно сортувати за розміром й кожен клас вирощувати окремо. У віці 15-20 днів вже можна визначити стать молодих рибок. Визрівають у 4-6 місяців. З цього моменту вони нерестяться до кінця свого життя. У віці близько 1 рік забарвлення риб стає найяскравішим.

## Відео
- Pachypanchax playfairii на YouTube by Aquatic Ness
- Pachypanchax playfairi en acuario de 60lts (killis) на YouTube by Alejandro Monzón

title: Pachypanchax playfairii

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Pachypanchax playfairii''
| image = Pachypanchax playfairii SEY 05, La Digue.jpg
| image_caption  =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| subregnum = [[Справжні багатоклітинні]] (Eumetazoa)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| subphylum = [[Черепні]] (Craniata)
| subphylum2 = [[Хребетні]] (Vertebrata)
| superclassis = [[Щелепні]] (Gnathostomata)
| classis = [[Променепері]] (Actinopterygii)
| subclassis = [[Новопері]] (Neopterygii)
| infraclassis = [[Костисті риби]] (Teleostei)
| superordo = [[Акантопері]] (Acanthopterygii)
| ordo = [[Коропозубоподібні]] (Cyprinodontiformes)
| subordo = [[Аплохейловидні]] (Aplocheiloidei)
| familia = [[Аплохейлові]] (Aplocheilidae)
| genus = [[Пахипанхакс]] (''Pachypanchax'')
| species = '''Пахипанхакс Плейфера'''
| binomial = ''Pachypanchax playfairii''
| binomial_authority = ([[Альберт Гюнтер|Günther]], 1866)
| wikispecies = Pachypanchax playfairii
| commonscat = Pachypanchax playfairii
| synonyms =

* ''Haplochilus playfairii'' Günther, 1866
* ''Panchax playfairii'' (Günther, 1866)
| eol = 46566867
| itis = 165844
| ncbi = 52664
| iucn = 57505709
| status = DD
| status_system = iucn3.1
}}

'''Пахипанхакс Плейфера''' (''Pachypanchax playfairii'') — тропічний вид риб родини [[Аплохейлові|аплохейлових]] (Aplocheilidae), народна назва — '''пляйфері'''.

[[Типовий вид]] роду ''[[Пахипанхакс|Pachypanchax]]'' й найвідоміший його представник. [[Альберт Гюнтер]] описав його 1866 року як члена роду ''Haplochilus'' на основі серії зразків, зібраних на [[Сейшельські острови|Сейшельських островах]], які відправив до [[Британський музей|Британського музею]] в Лондоні підполковник Р. Л. Плейфер ({{lang-en|Lieut.-Col. Sir Robert Lambert Playfair}}), британський консул у Султанаті [[Оман]]. На честь підполковника цей вид отримав свою назву.

== Опис ==
Пахипанхакс Плейфера може сягати максимум 10 см загальної довжини. Форма [[Щука|щукоподібна]], тіло приземкувате, витягнуте, його висота приблизно в 4 рази менша за стандартну (без хвостового [[Плавець (анатомія)|плавця]]) довжину. Передня частина тіла майже кругла в перетині, хвостове стебло стиснуте з боків. Верхня поверхня голови та спини сплощені. Спинний плавець посунутий далеко назад.

Голова досить довга, приблизно в 4 рази коротша за стандартну довжину. Рот верхній, розташований на рівні середини тіла. Діаметр ока становить чверть довжини голови, морда трохи довша за діаметр ока.

Плавці округлі, в спинному 12-14 променів, в анальному 17-19. Фронтальні [[луски]] типу E, зазвичай з випуклими лусками типу H. 29-32 луски в поздовжньому ряді. Третина або й три чверті хвостового плавця від основи вкриті лусками. В період нересту в самців луски на спині можуть настовбурчуватись і відставати від тіла, що є характерною особливістю цього виду. [[Бічна лінія]] відсутня, хоча в деяких великих екземплярів присутня неглибока ямка в центрі окремих лусочок.

Основне забарвлення [[Чоловіча стать|самця]] жовте, бежево-оливкове або бронзове, спина темно-коричнева, черево жовтувато-біле. При бічному освітленні боки сяють смарагдово-зеленим лиском. Голова та тіло з боків вкриті поздовжніми рядами червоних крапок. Непарні плавці жовті, оздоблені рядами червоних крапочок, спинний та хвостовий мають світло-жовту облямівку, анальний плавець з чорною облямівкою. Грудні плавці безбарвні.

[[Жіноча стать|Самки]] забарвлені простіше, мають коричнювато-сіре забарвлення тіла й плавців. Плавці без малюнку, лише біля основи спинного плавця розташована чорна пляма. Остання відсутня в самців, але є також у молодих рибок. Крім того, самки трохи менші за самців, мають округліше черево.

== Поширення ==
[[Ендемік]] Сейшельських островів, розташованих в [[Індійський океан|Індійському океані]], приблизно за 1500 км на схід від узбережжя [[Східна Африка|Східної Африки]] й приблизно за 1000 км на північний схід від північного краю [[Мадагаскар]]у. Водиться на так званих гранітних Сейшельських островах, що складаються переважно з гранітних порід: [[Мае]], [[Праслен]], [[Силует (острів)|Силует]], [[Ла-Діг]].

На Сейшельських островах небагато прісноводних середовищ існування й практично немає [[Прісноводні риби|прісноводних риб]]. Більшість останніх була завезена як харчова риба. ''Pachypanchax playfairii'' є єдиним місцевим прісноводним видом риб.

Протягом останнього століття вид також неодноразово знаходили в ставках на острові [[Унгуджа|Занзібар]]. Місцева популяція виникла в результаті штучної [[Інтродуковані види|інтродукції]], здійсненої В. Менсфілд-Адерсом ({{lang-en|Dr. W. Mansfield-Aders}}) після [[Перша світова війна|Першої світової війни]] з метою боротьби з [[Малярійні комарі|малярійними комарами]]. Саме із Занзібару перші екземпляри цієї риби потрапили до [[акваріум]]ів Європи (1924 рік, Німеччина). Проте зараз занзібарська популяція ''Pachypanchax playfairii'' вважається вимерлою. Експедиції, організовані 1997 та 2008 року, на виявили цього виду у водоймах острова<ref name="Nagy2009">Béla Nagy. [https://www.researchgate.net/publication/346540946_Distribution_of_Pachypanchax_playfairii_Gunther_1866_on_the_Island_of_Zanzibar Distribution of ''Pachypanchax playfairii'' (Günther, 1866) on the Island of Zanzibar]. Journal of the American Killiﬁsh Association 42(4), July/August 2009, pp. 170-178 {{ref-en}}</ref>.

В старій акваріумній літературі зустрічаються повідомлення, що ''Pachypanchax playfairii'' також водиться в континентальній Східній Африці, але вони не відповідають дійсності, немає жодних підтверджених свідчень присутності виду в цьому регіоні<ref>Paul V. Loiselle. [http://www.mapress.com/zootaxa/2006f/zt01366p044.pdf A review of the Malagasy ''Pachypanchax'' (Teleostei: Cyprinodontiformes, Aplocheilidae), with descriptions of four new species]. ''Zootaxa'' No. 1366 (2006), pp. 1–44 {{ref-en}}</ref>. Старі записи стосовно присутності ''Pachypanchax playfairii'' на Мадагаскарі насправді стосуються інших, тоді ще неописаних, видів роду.

== Спосіб життя ==
На Сейшелах пляйфері мешкають у невеликих прісноводних струмках, можуть заходити в солонуваті води [[Мангровий ліс|мангрової]] зони. На Занзібарі вид прижився в ставках.

Параметри води: показник [[pH]] 6,0-8,0, [[Твердість води|твердість]] 5-19 °dH, температура 22-24 °C.

У природі ці риби харчуються в основному комахами, що падають на воду, чатують на них, стоячи прямо під поверхнею. Їдять також черв'яків, ракоподібних, водяних комах та дрібних рибок.

Самка відкладає від 50 до 200 [[Ікра|ікринок]].

== Утримання в акваріумі ==
Вперше вид потрапив до Європи ще 1867 року, він був завезений з Сейшельських островів до Франції, але жодного акваріумного штаму з тих часів не лишилося. 1924 року кілька екземплярів ''Pachypanchax playfairii'' потрапили до Німеччини (Гамбург) із Занзібару. Вони були успішно розведені й поширились серед акваріумістів, 1963 року з'явилися в колишньому СРСР.

Пляйфері доволі невибагливі й витривалі риби, прості в утриманні та розведенні, але трохи агресивні. Підходять для початківців. Проте в акваріумах вид трапляється рідко. Із своїм непримітним забарвленням пахипанхакс Плейфера не може конкурувати з багатьма барвистими [[Яйцекладні тварини|яйцекладними]] [[Коропозубоподібні|коропозубими]].

Для утримання пляйфері використовують акваріуми середнього розміру, щонайменше 40-60 см завдовжки. Для однієї пари потрібен акваріум місткістю від 45 л, кілька пар можна тримати в акваріумі довжиною від 80 см. Місцями має бути густа рослинність, додаткові схованки створюють за допомогою корчів та каміння. Обов'язковою є наявність плавучих рослин, вони дещо приглушують освітлення акваріума. Також рибам залишають вільне місце для плавання. Ґрунт темний, дрібнозернистий. Акваріум потрібно накривати, тому що ці риби вистрибують із води.

Особливих вимог до складу води не висувають. Середні показники їм цілком підходять як для утримання, так і для розведення: pH 6,0–8,0, твердість до 5-18 °dH, температура 22-26 °C, мінімальна 20 °C. Для імпортних риб рекомендується трохи підсолювати воду (1-5 г на 1 л води). Приблизно 25 % акваріумної води раз на 2 тижні міняють на свіжу.

Вид умовно придатний для спільного акваріума. Менших риб пляйфері часто сприймають за здобич і нападають на них, у повільних риб можуть обкушувати плавці. В спільному акваріумі вживаються лише з великими міцними видами. В стосунках між собою зазвичай поводяться мирно, але самці іноді влаштовують бійки.

Тримаються у верхніх шарах води, часом опускаються в середні. Люблять схованки.

Їдять багато. Перевагу надають живому [[Корм акваріумних риб|корму]]: мотиль, коретра, дафнії, циклопи тощо. Сухі корми беруть неохоче.

== Розведення ==
Розводяться просто. Нерест може відбуватися як в окремому нерестовищі, так і в спільному акваріумі.

Мінімальний розмір нерестовища — 20 літрів, рівень води 10-15 см. Відкладають ікру в гущавині дрібнолистих рослин, серед коріння рослин, що плавають на поверхні, або на штучний субстрат. Параметри води: температура 24-26 °C, pH 6,5-7,0, твердість 5-10 °dH, хоча нерестяться й у твердішій воді.

Самець під час нересту може виявитись дуже агресивним, тому рекомендується забезпечити самку схованками або ж відсаджувати для розведення одного самця та дві-три самки.

В самців у період нересту луски трохи настовбурчуються, особливо на спині. Недосвідчені акваріумісти часто помилково сприймають це як хворобу. Насправді ж, навпаки, ця ознака свідчить про правильний розвиток риби та її добрий стан.

Нерест розтягнутий, триває близько 2 тижнів. За цей час самка відкладає від 50 до 300 ікринок. Зазвичай батьки не їдять ікру та мальків, проте рекомендується після закінчення нересту їх виловити. Можна також періодично забирати субстрат з ікрою до окремого акваріума для вирощування й замінювати його на новий.

Можуть нереститися в різних шарах води, навіть на дні.

Ікринки прозорі, порівняно великі (близько 1,5 мм в перетині), мають тверду оболонку. Вони прилипають до субстрату.

За температури 24-25 °C [[Личинка|личинки]] вилуплюються за 10-12 днів, іноді трохи пізніше. За кілька днів вони перетворюються на [[Мальок|мальків]] і, маючи розмір близько 1 см, розпливаються по акваріума. З цього моменту їх починають годувати [[наупліус]]ами [[Артемія|артемій]], які щойно вилупились, та [[Нематода оцтова|мікрочерв'ячками]], згодом переводять на більший корм.

Мальки тримаються переважно біля дна й постійно ховаються. Вирощувати їх нескладно. За достатку корму молодь швидко росте. Малькам притаманний [[канібалізм]], тому їх потрібно сортувати за розміром й кожен клас вирощувати окремо. У віці 15-20 днів вже можна визначити стать молодих рибок. Визрівають у 4-6 місяців. З цього моменту вони нерестяться до кінця свого життя. У віці близько 1 рік забарвлення риб стає найяскравішим.

== Джерела ==
* [https://www.seriouslyfish.com/species/Pachypanchax-playfairii ''Pachypanchax playfairii'' — Playfair's Panchax]. Seriously Fish {{ref-en}}
* [https://www.aquarium-ratgeber.com/fische/fischarten/killifische-afrika/tuepfel-hechtling/ Tüpfel-Hechtling (''Pachypanchax playfairii'')]. Aquarium Ratgeber {{ref-de}}
* {{FishBase|id=9878|genus=Pachypanchax|species=playfairii|year=2023|month=жовтень}}
* Béla Nagy. [https://www.researchgate.net/publication/346540946_Distribution_of_Pachypanchax_playfairii_Gunther_1866_on_the_Island_of_Zanzibar Distribution of ''Pachypanchax playfairii'' (Günther, 1866) on the Island of Zanzibar]. Journal of the American Killiﬁsh Association 42(4), July/August 2009, pp. 170-178 {{ref-en}}
* Günther Sterba. Aquarienkunde, Band 1. Melsungen [u.a.]: Verlag J. Neumann-Neudamm, 1975, S. 360: ''Pachypanchax playfairi'' (Günther, 1866) ISBN 3-7888-0217-0 {{ref-de}}
* Rudolf Zukal. Akvarijní ryby. Praha: Svépomoc, 1984, s. 171-172: ''Pachypanchax playfairi'' {{ref-cz}}
* В. Д. Плонский. Энциклопедия аквариумиста. Москва: Престиж, 1997, с. 224: [http://web.archive.org/web/20130728154352/http://our-aquarium.ru/content/enc/plonskij/cgi/data/0392.php Плайфери] ISBN 5-88569-010-3 {{ref-ru}}
* М. Н. Ильин. Аквариумное рыбоводство. Москва: Издательство Московского университета, 1977, с. 293-294: [http://web.archive.org/web/20180830045805/our-aquarium.ru/biblioteka/04/103.php Род пахипанхакс (''Pachypanchax'')] {{ref-ru}}
* Albert Günther. Catalogue of fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Salmonidae, Percopsidae, Galaxidae, Mormyridae, Gymnarchidae, Esocidae, Umbridae, Scombresocidae, Cyprinodontidae, in the collection of the British Museum. Volume Sixth. London, 1866, p. 314: [https://www.biodiversitylibrary.org/page/9410778 ''Haplochilus playfairii''] {{ref-en}} (перший опис)
* [https://www.aquariumglaser.de/en/fish-archives/pachypanchax-playfairii-2/ ''Pachypanchax playfairii'']. Aquarium Glaser GmbH {{ref-en}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Відео ==
* {{YouTube|ZHECa6qs2Rk|Pachypanchax playfairii|logo=1}} by Aquatic Ness
* {{YouTube|65Xp2W6WCw4|Pachypanchax playfairi en acuario de 60lts (killis)|logo=1}} by Alejandro Monzón

{{taxonbar}}
[[Категорія:Pachypanchax]]
[[Категорія:Тварини, описані 1866]]
[[Категорія:Риби Сейшельських островів]]
[[Категорія:Акваріумні риби]]

title: ?Pachypanchax playfairii

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Підцарство: Справжні багатоклітинні (Eumetazoa)

Тип: Хордові (Chordata)

Підтип: Черепні (Craniata)

Надклас: Щелепні (Gnathostomata)

Клас: Променепері (Actinopterygii)

Підклас: Новопері (Neopterygii)

Інфраклас: Костисті риби (Teleostei)

Надряд: Акантопері (Acanthopterygii)

Ряд: Коропозубоподібні (Cyprinodontiformes)

Підряд: Аплохейловидні (Aplocheiloidei)

Родина: Аплохейлові (Aplocheilidae)

Рід: Пахипанхакс (Pachypanchax)

Вид: Пахипанхакс Плейфера

Вікісховище: Pachypanchax playfairii

Віківиди: Pachypanchax playfairii