text:
# Захарченко Євгеній Анатолійович
Євгеній Анатолійович Захарченко (нар. 11 березня 1996, Суми, Україна) — український футболіст, захисник клубу «Епіцентр».

## Життєпис
Вихованець сумської «Зміни», перший тренер — А.Б. Мурашкін. У ДЮФЛУ виступав за сумську «Барсу», а також полтавські клуби «Ворскла-2» та «Ворскла». У липні 2014 року приєднався до «Чорноморця». В своєму дебютному сезоні за одеський колектив грав переважно за юніорську команду (U-19), а наступного сезону — переведений до молодіжної команди «моряків». Двічі потрапляв до заявки першої команди: 25 жовтня 2015 року просидів на лаві запасних усі 90 хвилин у нічийному (0:0) поєдинку кубку України проти полтавської «Ворскли»; 17 квітня 2016 року в програному (0:2) виїзному поєдинку 22-го туру Прем'єр-ліги проти «Ворскли» також перебував на лаві запасних, але на футбольне поле так і не вийшов. Наприкінці серпня 2016 року вільним агентом залишив «Чорноморець» та перейшов до  «Анкера». У складі клубу з Вісара зіграв 12 матчів та відзначився 2-ма голами в Оберлізі Північний-Схід (група «Південь»).
7 березня 2017 року повернувся до України та підписав контракт з «Сумами». Дебютував у футболці «городян» 19 березня 2017 року в нічийному (2:2) виїзному поєдинку 21-го туру Першої ліги проти «Тернополя». Євгеній вийшов на поле в стартовому складі, а на 61-й хвилині його замінив Богдан Суходуб. У Першій лізі за «Суми» зіграв 3 матчі, після чого залишив команду.
1 березня 2018 року уклав договір з «Гагрою». У складі нового клубу дебютував 3 березня 2018 року в нічийному (0:0) виїзному поєдинку 1-го туру Ліги Еровнулі 2 проти «Мерані» (Мартвілі). Захарченко вийшов на поле в стартовому складі та відіграв увесь матч. У футболці «Гагри» зіграв 13 матчів у Лізі Еровнулі 2 та 1 поєдинок у кубку Грузії. 19 липня 2018 року вільним агентом перейшов лр іншого грузинського клубу, «Мерані». У футболці клубу з Мартвілі дебютував 3 серпня 2018 року в переможному (3:1) домашньому поєдинку 19-го туру Ліги Еровнулі 2 проти «Гагри». Євгеній вийшов на поле в стартовому складі та відіграв увесь матч, а на 34-й хвилині отримав жовту картку. Дебютним голом за «Мерані» відзначився 22 листопада 2018 року на 59-й хвилині програного (1:2) виїзного поєдинку 33-го туру Ліги Еровнулі 2 проти «Самгуралі». Захарченко вийшов на поле на 37-й хвилині, замінивши Георгія Цимакурідзе, а на 84-й хвилині отримав жовту картку. У складі клубу з Мартвілі зіграв 13 матчів (2 голи) в Лізі Еровнулі 2 та 1 поєдинок у кубку Грузії.
Наприкінці лютого 2019 року перейшов в єреванський «Локомотив» з Першої ліги чемпіонату країни. За столичний колектив зіграв щонайменше 11 матчів у 11 матчів (2 голи) у національній першості та 1 поєдинок у національному кубку. На початку липня 2020 року отримав пожиттєву дискваліфікацію від Федерації футболу Вірменії. 12 лютого 2020 року підписав контракт з «Агробізнесом». Дебютував у футболці волочиського клубу 29 червня 2020 року в переможному (3:1) виїзному поєдинку 21-го туру Першої ліги проти запорізького «Металурга». Захарченко вийшов на поле в стартовому складі, а на 74-й хвилині його замінив Арсен Слотюк. У футболці «Агробізнеса» зіграв 7 матчів у Першій лізі та 2 матчі в кубку України. На початку грудня 2020 року стало відомо, що Євгеній залишить волочиський клуб.

title: Захарченко Євгеній Анатолійович

wikitext:
{{Однофамільці|Захарченко}}
{{Футболіст
| ім'я              = Євгеній Захарченко
| зображення        =
| зображення розмір =
| підпис            =
| повне-ім'я        = Євгеній Анатолійович Захарченко
| дата-народження   = 11.03.1996
| місце-народження  = [[Суми]], [[Україна]]
| дата-смерті       =
| місце-смерті      =
| зріст             = 195 см
| вага              = 84 кг
| прізвисько        =
| громадянство      = {{UKR}}
| позиція           = [[Захисник (футбол)|захисник]]
| поточний-клуб     = {{Прапорець|UKR}} [[Епіцентр (футбольний клуб)|«Епіцентр»]]
| номер             = 44
| юнацькі-клуби     = {{Прапорець|UKR}} «[[Барса]]» (Суми)
{{Прапорець|UKR}} «Зміна» (Суми)
{{Прапорець|UKR}} «[[Ворскла-2]]»
{{Прапорець|UKR}} [[Ворскла (футбольний клуб)|«Ворскла»]]
| юнацькі-роки      = 2010
2011
2011—2012
2012—2013
| клуби =
| роки =
| ігри(голи) =
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|2014—2016|{{Прапорець|UKR}}|[[Чорноморець (Одеса)|«Чорноморець» (Од)]] |0|0}}
{{Футболіст рядок 0|2016—2017|{{Прапорець|DEU}}|«Анкер» (Вісмар) |12|2}}
{{Футболіст рядок 1|2017|{{Прапорець|UKR}}|[[Суми (футбольний клуб)|«Суми»]] |3|0}}
{{Футболіст рядок 0|2018|{{Прапорець|GEO}}|[[Гагра (футбольний клуб)|«Гагра»]] |13|0}}
{{Футболіст рядок 1|2018|{{Прапорець|GEO}}|[[Мерані (Мартвілі)|«Мерані» (М)]] |13|2}}
{{Футболіст рядок 0|2019—2020|{{Прапорець|ARM}}|«Локомотив» (Єр) |11+|2+}}
{{Футболіст рядок 1|2020|{{Прапорець|UKR}}|[[Агробізнес (Волочиськ)|«Агробізнес» (В)]] |7|0}}
{{Футболіст рядок 0|2021—|{{Прапорець|UKR}}|[[Епіцентр (футбольний клуб)|«Епіцентр»]] |12|0}}
{{Футболіст кінець}}
| футзал-клуби =
| футзал-роки =
| футзал-ігри(голи) =
| клубний гравець футзал =
| пляжний-клуби =
| пляжний-роки =
| пляжний-ігри(голи) =
| гравець пляжний футбол =
| збірна-команда =
| збірна-роки =
| збірна-ігри(голи) =
| гравець збірної =
| тренер-команда =
| тренер-сезон =
| тренер-місце =
| тренер =
| суддя-громадянство =
| суддя-місто =
| суддя-категорія =
| суддя-професія =
| суддя =
| звання =
| нагороди =
| пк-поновлення = 15 червня 2021
| збірна-поновлення =
| дата-оновлення =
| вікісховище =
| nocat =
}}

'''Євгеній Анатолійович Захарченко''' ({{н}} [[11 березня]] [[1996]], [[Суми]], [[Україна]]) — [[Україна|український]] [[футболіст]], [[Захисник (футбол)|захисник]] клубу [[Епіцентр (футбольний клуб)|«Епіцентр»]].

== Життєпис ==
Вихованець сумської «Зміни», перший тренер — А.Б. Мурашкін<ref name="Профіль">[http://chernomorets.odessa.ua/team/youth_team/364/ Профіль гравця] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161116101713/http://www.chernomorets.odessa.ua/team/youth_team/364 |date=16 листопада 2016 }} на офіційному сайті ФК «Чорноморець» (Одеса) {{ref-ru}}</ref>. У ДЮФЛУ виступав за сумську [[Барса|«Барсу»]], а також полтавські клуби «[[Ворскла-2]]» та [[Ворскла (футбольний клуб)|«Ворскла»]]. У липні 2014 року приєднався до [[Чорноморець (Одеса)|«Чорноморця»]]<ref name="Профіль"/>. В своєму дебютному сезоні за одеський колектив грав переважно за юніорську команду (U-19), а наступного сезону — переведений до молодіжної команди «моряків». Двічі потрапляв до заявки першої команди: 25 жовтня 2015 року просидів на лаві запасних усі 90 хвилин у нічийному (0:0) поєдинку [[Кубок України з футболу|кубку України]] проти полтавської [[Ворскла (футбольний клуб)|«Ворскли»]]<ref>[https://www.upl.ua/ua/report/view/3140 Кубок України. 2015/16. 1/8. Матч №25. «Ворскла» 0 : 0 «Чорноморець»]. ''Офіційний сайт УПЛ''</ref>; 17 квітня 2016 року в програному (0:2) виїзному поєдинку 22-го туру [[Прем'єр-ліга (Україна)|Прем'єр-ліги]] проти «Ворскли» також перебував на лаві запасних, але на футбольне поле так і не вийшов<ref>[https://www.upl.ua/ua/report/view/3370 Ліга Парі-Матч. 2015/16. 22-й тур Матч №149. «Ворскла» 2 : 0 «Чорноморець»]. ''Офіційний сайт УПЛ''</ref>. Наприкінці серпня 2016 року вільним агентом залишив «Чорноморець» та перейшов до  «Анкера». У складі клубу з Вісара зіграв 12 матчів та відзначився 2-ма голами в Оберлізі Північний-Схід (група «Південь»)<ref>п'ятий дивізіон німецького чемпіонату</ref>.

7 березня 2017 року повернувся до України та підписав контракт з [[Суми (футбольний клуб)|«Сумами»]]<ref>{{Cite web |url=https://www.ua-football.com/ua/ukrainian/transfers/1488906396-pfk-sumi-pidpisali-odinadcyatoh-futbolistiv.html |title=ПФК Суми підписали одинадцятьох футболістів |accessdate=5 грудня 2020 |archive-date=28 вересня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180928121443/https://www.ua-football.com/ua/ukrainian/transfers/1488906396-pfk-sumi-pidpisali-odinadcyatoh-futbolistiv.html }}</ref>. Дебютував у футболці «городян» 19 березня 2017 року в нічийному (2:2) виїзному поєдинку 21-го туру [[Чемпіонат України з футболу: перша ліга|Першої ліги]] проти [[Тернопіль-ДЮСШ|«Тернополя»]]. Євгеній вийшов на поле в стартовому складі, а на 61-й хвилині його замінив [[Суходуб Богдан Володимирович|Богдан Суходуб]]<ref>[http://pfl.ua/games/29259/final-report Протокол матчу «Тернопіль» - «Суми»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200205174505/http://pfl.ua/games/29259/final-report |date=5 лютого 2020 }}. ''Офіційний сайт ПФЛ України''</ref>. У Першій лізі за «Суми» зіграв 3 матчі, після чого залишив команду.

1 березня 2018 року уклав договір з [[Гагра (футбольний клуб)|«Гагрою»]]. У складі нового клубу дебютував 3 березня 2018 року в нічийному (0:0) виїзному поєдинку 1-го туру [[Ліга Пірвелі|Ліги Еровнулі 2]] проти [[Мерані (Мартвілі)|«Мерані» (Мартвілі)]]. Захарченко вийшов на поле в стартовому складі та відіграв увесь матч<ref>[https://int.soccerway.com/matches/2018/03/03/georgia/pirveli-liga/fc-merani-martvili/fc-gagra/2738725/ MERANI MARTVILI VS. GAGRA  0 - 0] {{ref-en}}</ref>. У футболці «Гагри» зіграв 13 матчів у Лізі Еровнулі 2 та 1 поєдинок у [[Кубок Грузії з футболу|кубку Грузії]]. 19 липня 2018 року вільним агентом перейшов лр іншого грузинського клубу, [[Мерані (Мартвілі)|«Мерані»]]. У футболці клубу з Мартвілі дебютував 3 серпня 2018 року в переможному (3:1) домашньому поєдинку 19-го туру Ліги Еровнулі 2 проти [[Гагра (футбольний клуб)|«Гагри»]]. Євгеній вийшов на поле в стартовому складі та відіграв увесь матч, а на 34-й хвилині отримав жовту картку<ref>[https://int.soccerway.com/matches/2018/08/03/georgia/pirveli-liga/fc-merani-martvili/fc-gagra/2826892/ MERANI MARTVILI VS. GAGRA  3 - 1] {{ref-en}}</ref>. Дебютним голом за «Мерані» відзначився 22 листопада 2018 року на 59-й хвилині програного (1:2) виїзного поєдинку 33-го туру Ліги Еровнулі 2 проти [[Самгуралі (Цхалтубо)|«Самгуралі»]]. Захарченко вийшов на поле на 37-й хвилині, замінивши [[Цимакурідзе Георгій Єремійович|Георгія Цимакурідзе]], а на 84-й хвилині отримав жовту картку<ref>[https://int.soccerway.com/matches/2018/11/22/georgia/pirveli-liga/fc-samgurali/fc-merani-martvili/2930565/ SAMGURALI VS. MERANI MARTVILI  2 - 1] {{ref-en}}</ref>. У складі клубу з Мартвілі зіграв 13 матчів (2 голи) в Лізі Еровнулі 2 та 1 поєдинок у кубку Грузії.

Наприкінці лютого 2019 року перейшов в єреванський «Локомотив» з Першої ліги чемпіонату країни. За столичний колектив зіграв щонайменше 11 матчів у 11 матчів (2 голи) у національній першості та 1 поєдинок у [[Кубок Вірменії з футболу|національному кубку]]. На початку липня 2020 року отримав пожиттєву дискваліфікацію від [[Федерація футболу Вірменії|Федерації футболу Вірменії]]<ref>{{Cite web |url=https://www.ua-football.com/ua/ukrainian/ukrainians/1594032749-desyatki-ukrayinciv-osoromilis-u-virmeniyi-vikrittyam-u-dogovirnih-matchah.html |title=Десятки українців осоромились у Вірменії викриттям у договірних матчах (список) |accessdate=5 грудня 2020 |archive-date=20 вересня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200920104410/https://www.ua-football.com/ua/ukrainian/ukrainians/1594032749-desyatki-ukrayinciv-osoromilis-u-virmeniyi-vikrittyam-u-dogovirnih-matchah.html }}</ref>. 12 лютого 2020 року підписав контракт з [[Агробізнес (Волочиськ)|«Агробізнесом»]]<ref>[https://www.ua-football.com/ua/ukrainian/first/1581522233-agrobiznes-pidsilivsya-ukrayinskim-zahisnikom.html Агробізнес підсилився українським захисником]</ref>. Дебютував у футболці волочиського клубу 29 червня 2020 року в переможному (3:1) виїзному поєдинку 21-го туру Першої ліги проти запорізького [[Металург (Запоріжжя)|«Металурга»]]. Захарченко вийшов на поле в стартовому складі, а на 74-й хвилині його замінив [[Слотюк Арсен Борисович|Арсен Слотюк]]<ref>[http://pfl.ua/games/31003/final-report Протокол матчу «Металург» - «Агробізнес»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200815013031/http://pfl.ua/games/31003/final-report |date=15 серпня 2020 }}. ''Офіційний сайт ПФЛ України''</ref>. У футболці «Агробізнеса» зіграв 7 матчів у Першій лізі та 2 матчі в [[Кубок України з футболу|кубку України]]. На початку грудня 2020 року стало відомо, що Євгеній залишить волочиський клуб<ref>[https://www.ua-football.com/ua/ukrainian/first/1607061582-lider-pershoyi-ligi-shukaye-gravciv-na-tri-poziciyi.html Лідер Першої ліги шукає гравців на три позиції]</ref>.

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* [http://db.uaf.ua/player/77402/view.htm?activeTab=playerRequestsTab Статистика виступів гравця на офіційному сайті УАФ]
* [https://www.upl.ua/ua/people/view/57980 Візитна картка футболіста на офіційному сайті УПЛ]
* {{ПФЛ|21701}}
* {{soccerway|evgeniy-zakharchenko/428303}}
* {{transfermarkt|458057}}
* {{Zerozero profile|510503}}
* {{allplayers|4246}}
* {{ff|231285}}
* [https://www.soccerpunter.com/player/206971/Evgeniy-Zakharchenko Профіль гравця] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211109232940/https://www.soccerpunter.com/player/206971/Evgeniy-Zakharchenko |date=9 листопада 2021 }} на сайті soccerpunter.com
* [https://www.worldfootball.net/player_summary/evegniy-zakharchenko/ Профіль гравця] на сайті worldfootball.net
* [https://ukr-footbal.org.ua/personalii/hravtsi/19924--1996-sp-13315.html Профіль гравця] на сайті «Український футбол»
* [http://fcab.com.ua/komanda-ab/hravtsi/92-player/3168-player-yevhen-zakharchenko Профіль гравця] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210123210652/http://fcab.com.ua/komanda-ab/hravtsi/92-player/3168-player-yevhen-zakharchenko |date=23 січня 2021 }} на офіційному сайті ФК «Агробізнес» (Волочиськ)
[[Категорія:Уродженці Сум]]
[[Категорія:Українські футболісти]]
[[Категорія:Українські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Німеччині]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Грузії]]
[[Категорія:Футбольні легіонери у Вірменії]]
[[Категорія:Футболісти «Сум»]]
[[Категорія:Футболісти «Гагри»]]
[[Категорія:Футболісти «Мерані» (Мартвілі)]]
[[Категорія:Футболісти «Локомотива» (Єреван)]]
[[Категорія:Футболісти «Агробізнеса» (Волочиськ)]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Євгеній Анатолійович Захарченко

Народження: 11 березня 1996 (29 років)

Вага: 84 кг

Громадянство: Україна

Позиція: захисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Епіцентр»

title: Юнацькі клуби

«Барса» (Суми) · «Зміна» (Суми) · «Ворскла-2» · «Ворскла»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Чорноморець» (Од) · 0 · (0)

«Анкер» (Вісмар) · 12 · (2)

«Суми» · 3 · (0)

«Гагра» · 13 · (0)
«Мерані» (М) · 13 · (2)

«Локомотив» (Єр) · 11+ · (2+)

«Агробізнес» (В) · 7 · (0)

«Епіцентр» · 12 · (0)

Професіональні клуби*: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 15 червня 2021.


text:
# Мущинка Анатолій Михайлович
Анато́лій Миха́йлович Мущинка (нар. 19 серпня 1970, Мукачеве, Закарпатська область) — радянський та український футболіст. Півзахисник, грав, зокрема, за «Карпати» (Львів), «Динамо» (Київ) і «Металург» (Запоріжжя). Автор першого голу чемпіонатів України — 6 березня 1992 року в складі «Карпат» (Львів) забив в Одесі місцевому «Чорноморцю». Майстер спорту СРСР. Провів 1 гру за збірну України.

## Життєпис
Вихованець ДЮСШ Мукачевого (перший тренер — Степан Варга) і Львівського спортінтернату.
Навчався у Львівському державному інституті фізичної культури.
Виступав за юнацьку збірну СРСР — став бронзовим призером чемпіонату Європи серед юнаків (1987), чемпіоном світу серед юнаків (1987).
Виступав за СКА «Карпати» (Львів) «Карпати» (Львів), «Динамо» (Київ), «Металург» (Запоріжжя), німецькі клуби «Гомбурґ» і «Саарбрюкен».
Вирізнявся великою працездатністю і самовідданістю в кожному епізоді, любив підключатися до атак.
Провів 1 гру за національну збірну України — 27 квітня 1993 року проти Ізраїлю в Одесі.
Довгий час мешкав у Німеччині, має місцеве громадянство. 2016 року повернувся до Львова й працює над поверненням українського громадянства.

## Титули і досягнення
- Чемпіон світу (U-16): 1987
- Чемпіон Європи (U-18): 1988

wikiname: ukwiki

title: Мущинка Анатолій Михайлович

in_language: uk

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Анатолій Мущинка
| зображення =
| повне-ім'я = Анатолій Михайлович Мущинка
| дата-народження = 19.08.1970
| місце-народження = [[Мукачеве]], [[Закарпатська область]],
 [[УРСР]]
| країна-народження = {{USSR}}
| громадянство = {{USSR}}→{{UKR}}→
{{GER}}<ref>{{Cite web |url=http://www.ua-football.com/ua/ukrainian/news/1464883107-ukrayinskiy-kvoter-1992-hto-vidkriv-vischu-ligu-chastina-2.html |title=Український квотер. 1992, хто відкрив вищу лігу. Частина 2 |accessdate=5 червня 2016 |archive-date=6 серпня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160806212655/http://www.ua-football.com/ua/ukrainian/news/1464883107-ukrayinskiy-kvoter-1992-hto-vidkriv-vischu-ligu-chastina-2.html }}</ref>
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 169 см
| вага =
| прізвисько =
| позиція = [[півзахисник]]
| роки = 1987
1988—1989
1990—1991
1992
1992—1993
1993—1999
1999—2003
| клуби = {{Прапорець|URS}} [[СКА Карпати Львів|«СКА Карпати»]]
{{Прапорець|URS}} [[Динамо (Київ)|«Динамо-д» К]]
{{Прапорець|URS}} [[Карпати (Львів)|«Карпати»]]
{{Прапорець|UKR}} [[Карпати (Львів)|«Карпати»]]
{{Прапорець|UKR}} [[Металург (Запоріжжя)|«Металург» Зп]]
{{Прапорець|GER}} [[Гомбург (футбольний клуб)|Гомбург]]
{{Прапорець|GER}} [[Саарбрюкен (футбольний клуб)|Саарбрюкен]]
| ігри(голи) = 2 (0)

66 (9)
12 (2)
28 (8)
137 (18)
111 (7)
| збірна-роки = 1993
| збірна-команда = {{UKRf}}
| збірна-ігри(голи) = 1 (0)
| збірна-поновлення =
| пк-поновлення =
}}

'''Анато́лій Миха́йлович Мущинка''' ({{н}} [[19 серпня]] [[1970]], [[Мукачеве]], [[Закарпатська область]]) — радянський та український [[футболіст]]. [[Півзахисник]], грав, зокрема, за [[Карпати (Львів)|«Карпати» (Львів)]], [[Динамо (Київ)|«Динамо» (Київ)]] і [[Металург (Запоріжжя)|«Металург» (Запоріжжя)]]. Автор першого голу чемпіонатів України — [[6 березня]] [[1992]] року в складі [[Карпати (Львів)|«Карпат» (Львів)]] забив в [[Одеса|Одесі]] місцевому [[Чорноморець (Одеса)|«Чорноморцю»]]. Майстер спорту СРСР. Провів 1 гру за [[збірна України з футболу|збірну України]].

== Життєпис ==
Вихованець ДЮСШ [[Мукачеве|Мукачевого]] (перший тренер — Степан Варга) і [[Львівське державне училище фізичної культури|Львівського спортінтернату]].

Навчався у [[Львівський державний інститут фізичної культури|Львівському державному інституті фізичної культури]].

Виступав за юнацьку збірну СРСР — став бронзовим призером чемпіонату Європи серед юнаків (1987), чемпіоном світу серед юнаків (1987).

Виступав за [[СКА (Львів)|СКА «Карпати» (Львів)]] [[Карпати (Львів)|«Карпати» (Львів)]], [[Динамо (Київ)|«Динамо» (Київ)]], [[Металург (Запоріжжя)|«Металург» (Запоріжжя)]], німецькі клуби «[[Гомбург (футбольний клуб)|Гомбурґ]]» і «[[Саарбрюкен (футбольний клуб)|Саарбрюкен]]».

Вирізнявся великою працездатністю і самовідданістю в кожному епізоді, любив підключатися до атак.

Провів 1 гру за [[збірна України з футболу|національну збірну України]] — [[27 квітня]] [[1993]] року проти [[Збірна Ізраїлю з футболу|Ізраїлю]] в [[Одеса|Одесі]].

Довгий час мешкав у [[Німеччина|Німеччині]], має місцеве громадянство. 2016 року повернувся до Львова й працює над поверненням українського громадянства<ref>{{Cite web |url=http://www.fckarpaty.lviv.ua/ua/news/17106/page0.html |title=Анатолій Мущинка: «Повернувся в Україну. Поки не повноцінно» |accessdate=21 грудня 2016 |archive-date=22 грудня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161222015407/http://www.fckarpaty.lviv.ua/ua/news/17106/page0.html }}</ref>.

== Титули і досягнення ==
* [[Чемпіонат світу з футболу серед 17-річних|Чемпіон світу (U-16)]]: [[Юнацький чемпіонат світу з футболу 1987|1987]]
* [[Юнацький чемпіонат Європи з футболу (U-19)|Чемпіон Європи (U-18)]]: [[Юнацький чемпіонат Європи з футболу (U-18) 1988|1988]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''[[Михалюк Юрій Андрійович|Михалюк Ю. А.]], [[Яремко Іван Ярославович|Яремко І. Я.]]'' Футбольний клуб «Карпати». Футбол-91. Довідник-календар. — Львів, 1991. — С. 39
* ''[[Пилипчук Павло Мар'янович|Пилипчук П.]]'' «Карпати» від А до Я (1963–2005 рр.). — Львів: Галицька видавнича спілка, 2006. — С. 77
* ''[[Пилипчук Павло Мар'янович|Пилипчук П.]]'' Футбольні постаті Львова. — Львів: Галицька видавнича спілка, 2008. — С. 96

== Посилання ==
* [http://www.klisf.info/numeric/index.app?cmd=ln&lang=ru&id=490696608633914 Статистики гравця на КЛІСФ] {{ref-ru}}
* [http://ffu.org.ua/ukr/tournaments/prof/25814/ Статистики ігор на сторінці ФФУ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304134412/http://www.ffu.org.ua/ukr/tournaments/prof/25814 |date=4 березня 2016 }}
* [http://legioner.kulichki.com/index.php?id=11&lang=ru&player=269 Статистика ігор закордоном на ''legioner.kulichki.com''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304190505/http://legioner.kulichki.com/index.php?id=11&lang=ru&player=269 |date=4 березня 2016 }} {{ref-ru}}
* [http://www.ukrsoccerhistory.com/index.aspx?page=zbirna_matches&numplayer=71 Ігри за збірну України на ''ukrsoccerhistory.com''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130615101535/http://www.ukrsoccerhistory.com/index.aspx?page=zbirna_matches&numplayer=71 |date=15 червня 2013 }}
* [http://football.ua/ownshirt/frankly/195235.html Откровенно. Анатолий Мущинка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130301031226/http://football.ua/ownshirt/frankly/195235.html |date=1 березня 2013 }} {{ref-ru}}

{{нк}}
{{Склад збірної СРСР U17 на чемпіонаті світу 1987}}
{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

[[Категорія:Уродженці Мукачева]]
[[Категорія:Радянські футболісти]]
[[Категорія:Українські футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної України з футболу]]
[[Категорія:Футболісти СКА (Львів)]]
[[Категорія:Футболісти «Карпат» (Львів)]]
[[Категорія:Футболісти «Металурга» (Запоріжжя)]]
[[Категорія:Футболісти «Гомбурга»]]
[[Категорія:Футболісти «Саарбрюкена»]]
[[Категорія:Українські емігранти до Німеччини]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Анатолій Михайлович Мущинка

Народження: 19 серпня 1970 (54 роки)

Громадянство: СРСР→ Україна→ · Німеччина

Позиція: півзахисник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«СКА Карпати» · «Динамо-д» К · «Карпати» · «Карпати» · «Металург» Зп · Гомбург · Саарбрюкен · 2 (0) · 66 (9) · 12 (2) · 28 (8) · 137 (18) · 111 (7)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Україна · 1 (0)

title: Звання, нагороди

Нагороди: майстер спорту СРСР

Звання, нагороди: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.


text:
# Валерій Інкіжинов
Вале́рій Інкіжи́нов (фр. Valéry Inkijinoff; 25 березня 1895, улус Бохан Іркутської губернії, за іншими відомостями, Іркутськ — 26 вересня 1973, Брюнуа, департамент Есон, Франція) — радянський і французький кіноактор, режисер кіно і театру, педагог бурятського походження. Інтенсивно співпрацював з Лесем Курбасом, поставив у «Березолі» вистави «Седі» та «Мікадо». Працював також у Німеччині та Великій Британії.

## Життєпис
Валерій Інкіжинов народився 25 березня 1895 року в Іркутській губернії Російської імперії в сім'ї вчителя. У 1915 році після закінчення гімназії вступив до Петроградського політехнічного інституту. Займався в студії В. Е. Меєргольда. «Інкіжинов підкорив усіх нас, а особливо Меєргольда, своєю віртуозною акробатичною і пластичною технікою. Гнучкість і спритність рухів у нього були надприродні, що нагадують пластику тигра, кішки», — згадувала актриса Олександра Смирнова-Іскандер.
У 1920 році Інкіжинов переїхав у Москву, навчався в майстерні Лева Кулєшова, працював у театрі Меєргольда, був його асистентом на постановці вистави «Смерть Тарєлкіна». «Ми збиралися у Кулєшова в просторій, холодній кімнаті, — згадував Інкіжинов, — займалися всім: кіно, фізкультурою, лекціями, готуванням… В одному кутку Пудовкін розігрував пантоміму. В іншому Ейзенштейн робив монтажні досліди. Кулєшов приходив, йшов, давав пораду тут, виправляв помилку там…»
У 1925 році, виконавши невелику роль у фільмі Кулєшова «Весела канарка», Інкіжинов готувався до зйомок фільму «Базар хіті» за сценарієм Тараса Немчинова (тобто Григорія Александрова і Сергія Ейзенштейна). По ряду причин фільм не був реалізований. Працював режисером на студії «Пролеткіно».
У наступні роки Інкіжинов зняв як режисер три фільми — «Розплата» (1926), «Злодій» (1927), «Комета» (1929), які не збереглися.
Висловлювання Інкіжинова про Україну та про співпрацю з Курбасом:
|  | Я вважаю, що той, хто хоче запізнатися з російською культурою, зокрема з російською мовою, повинен насамперед звернутися до перводжерела: до культури української. |

|  | Я закохався в Україну, цілковитий їй чужоземець. У Києві вперше — в краєвиді, в будинках, серед людей — мені стало добре. З Сибіру я приїхав колись до царського Петербургу провінціалом, якого вразила ця імперська петрівська велич. У Києві ж, навіть у Харкові, в цьому штучному антиукраїнському Харкові серед степів, я відчув перше кохання. Я був щасливим, я відкрив у собі негайну симпатію до українців. І ця зміна літа й осени на Україні, чар усіх пір року якось асоціюється в мені з образом Леся Курбаса. В одному місці моєї душі є два слова: Україна, Курбас |

Джерело: Лесь Курбас у театральній діяльності, в оцінках сучасників — документи. Балтимор; Торонто: Смолоскип, 1989, с. 450, 451.
У 1928 році Інкіжинов виконав головну роль у фільмі Всеволода Пудовкіна «Нащадок Чингізхана», який приніс йому всесвітню популярність.
У 1930 році відмовився повертатися в СРСР з Парижа, ставши «неповерненцем». У записі бесіди зі Сталіном у листопаді 1934 року Борис Шумяцький зазначав, що Сталін «цікавився актором Інкіжиновим, вважаючи його досить вмілим актором. Вказав, що даремно чоловік втік. Тепер, ймовірно, гризе лікті, та пізно».
Участь у франко-англійському фільмі «Битва» (La bataille / The Battle, 1933) Віктора Турянського стала першою роботою Інкіжинова у Франції. Сильний російський акцент і виразна східна зовнішність назавжди визначили його амплуа: у Франції, Великій Британії, Німеччині та Італії він грав персонажів загадкового Сходу — індусів, китайців, корейців, японців… Так було у фільмах «Поліцейська справа 909» (Polizeiakte 909, 1933) Роберта Віне і «Шанхайська драма» (Le Drame de Shanghai, 1938) Георга Вільгельма Пабста. У німецькому пропагандистському фільмі «Лихо фризів» (Friesennot / Dorf im roten Sturm, 1935) він виконав роль радянського комісара.
Інкіжинов часто знімався у фільмах на російські теми — «Волга у вогні» (Volga en flammes, 1934) Віктора Турянського, «Михайло Строгов» (Michel Strogoff, 1956) Карміне Галлоне, «Тріумф Михайла Строгова» (Le Triomphe de Michel Strogoff, 1961) Віктора Турянського, «Лікар зі Сталінграда» (Der Arzt von Stalingrad, 1958) Гези фон Радвані.
В еміграції він знявся в 44 фільмах.
Валерій Інкіжинов помер 26 вересня 1973 в передмісті Парижа. Похований на кладовищі Сент-Женев'єв-де-Буа.

## Фільмографія

### Режисер
- 1926 — Розплата (СРСР)
- 1927 — Злодій (СРСР)
- 1929 — Комета (СРСР)

### Актор
- 1925 Весела канарейка (СРСР)
- 1928 Нащадок Чингізхана (СРСР)
- 1933 Битва / La bataille (Франція/Велика Британія)
- 1933 Людська голова / La tête d'un homme (Франція)
- 1933 Поліцейська справа 909 / Polizeiakte 909 (Німеччина)
- 1934 Волга у вогні / Volga en flammes (Франція/Чехословаччина)
- 1934 Амок / Amok (Франція)
- 1935 Лихо фризів / Friesennot/Dorf im roten Sturm (Німеччина)
- 1936 Остання четвірка із Санта Круз / Die letzten Vier von Santa Cruz (Німеччина)
- 1936 Бурлаки на Волзі / Les bateliers de la Volga (Франція)
- 1937 Пірати на рейках / Les pirates du rail (Франція)
- 1937 Дружина генерала Лінга / The Wife of General Ling (Велика Британія)
- 1938 Безрадісна вулиця / La rue sans joie (Франція)
- 1938 Шанхайська драма / Le drame de Shanghaï (Франція)
- 1948 Ренегати / La renegate (Франція)
- 1949 Майя / Maya (Франція)
- 1950 Чорна троянда / The Black Rose (Велика Британія)
- 1954 Зрада Німеччини/Справа д-ра Зорге / Verrat an Deutschland/Der Fall Dr. Sorge (ФРН)
- 1954 Дочка Мати Харі / La figlia di Mata Hari (Італія/Франція)
- 1956 Кохана Корінна / Geliebte Corinna (ФРН)
- 1956 Кур'єр царя/Михайло Строгов / Der Kurier des Zaren/Michel Strogoff (Франція/ФРН/Італія/Югославія)
- 1958 Лікар зі Сталінграду / Der Arzt von Stalingrad (ФРН) — Воротилов
- 1959 Бенгальський тигр / Der Tiger von Eschnapur (ФРН/Італія/Франція) — Яма
- 1959 Індійська гробниця / Das indische Grabmal (ФРН/Італія/Франція) — Яма
- 1960 Владичиця світу / Die Herrin der Welt (ФРН/Італія/Франція)
- 1961 Тріумф Михайла Строгова / Le triomphe de Michel Strogoff (Франція/Італія)
- 1961 Чоловіки хочуть жити / Les hommes veulent vivre (Франція/Італія)
- 1961 Мачісте при дворі Великого Хана / Maciste alla corte del Gran Khan (Італія/Франція)
- 1962 Мій дядько з Техасу / Mon oncle du Texas (Франція)
- 1963 Урсус, гладіатор-повстанець / Ursus, il gladiatore ribelle (Італія)
- 1964 Нік Картер руйнує все / Nick Carter va tout casser (Франція)
- 1964 Смертельні промені д-ра Мабузе / Die Todesstrahlen des Dr. Mabuse (ФРН/Франція/Італія)
- 1965 Пригоди китайця в Китаї / Les tribulations d'un chinois en Chine (Франція/Італія) — Го
- 1966 Незрівнянний / Matchless (Італія)
- 1966 О.С.С. 117 — Терор в Токіо / O.S.S. 117 — Terror in Tokyo /Atout coeur à Tokyo pour O.S.S. 117 (Італія/Франція)
- 1967 Шукачі пригод / Les Aventuriers (Франція/Італія)
- 1967 Пекінська блондинка / Die Blonde von Peking/La blonde de Pékin (Франція/Італія/ФРН)
- 1967 Лицарі неба / Les chevaliers du ciel (Франція, телесеріал)
- 1971 Танг / Tang (Франція/Японія, телесеріал)
- 1971 Нафтодобувачки / Les pétroleuses (Франція/Італія/Іспанія/Велика Британія)
- 1972 Син неба / Le fils du ciel (Франція/Канада, телесеріал)

title: Валерій Інкіжинов

wikitext:
{{Актор
|зображення=Валерій Інкіжинов.jpg
}}
'''Вале́рій Інкіжи́нов''' ({{Lang-fr|Valéry Inkijinoff}}; [[25 березня]] [[1895]], улус Бохан [[Іркутська губернія|Іркутської губернії]], за іншими відомостями, [[Іркутськ]] — [[26 вересня]] [[1973]], [[Брюнуа]], департамент [[Ессонн|Есон]], [[Франція]]) — радянський і [[Кінематограф Франції|французький]] [[Актор|кіноактор]], [[режисер]] кіно і театру, педагог [[Буряти|бурятського]] походження. Інтенсивно співпрацював з [[Лесь Курбас|Лесем Курбасом]], поставив у «[[Березіль|Березолі]]» вистави «Седі» та «Мікадо»<ref>Лесь Курбас у театральній діяльності, в оцінках сучасників — документи. Балтимор; Торонто: Смолоскип, 1989, с. 45–46.</ref>. Працював також у [[Німеччина|Німеччині]] та [[Велика Британія|Великій Британії]].

== Життєпис ==
Валерій Інкіжинов народився 25 березня [[1895]] року в [[Іркутська губернія|Іркутській губернії]] Російської імперії в сім'ї вчителя. У [[1915]] році після закінчення гімназії вступив до [[Санкт-Петербурзький політехнічний університет Петра Великого|Петроградського політехнічного інституту]]. Займався в студії [[Меєргольд Всеволод Емільович|В. Е. Меєргольда]]. ''«Інкіжинов підкорив усіх нас, а особливо Меєргольда, своєю віртуозною акробатичною і пластичною технікою. Гнучкість і спритність рухів у нього були надприродні, що нагадують пластику тигра, кішки»'', — згадувала актриса Олександра Смирнова-Іскандер.

У [[1920|1920 році]] Інкіжинов переїхав у [[Москва|Москву]], навчався в майстерні [[Кулєшов Лев Володимирович|Лева Кулєшова]], працював у театрі Меєргольда, був його асистентом на постановці вистави «Смерть Тарєлкіна». ''«Ми збиралися у Кулєшова в просторій, холодній кімнаті'', — згадував Інкіжинов, — ''займалися всім: кіно, фізкультурою, лекціями, готуванням… В одному кутку Пудовкін розігрував пантоміму. В іншому Ейзенштейн робив монтажні досліди. Кулєшов приходив, йшов, давав пораду тут, виправляв помилку там…»''<ref>Рыбина Г., Дрюон Б. Бурят Валерий Инкижинов в европейском кино. Иркутск, 2007, с. 20.</ref>

У [[1925]] році, виконавши невелику роль у фільмі Кулєшова [[Весела канарка|«Весела канарка»]], Інкіжинов готувався до зйомок фільму «Базар хіті» за сценарієм Тараса Немчинова (тобто [[Александров Григорій Васильович|Григорія Александрова]] і [[Ейзенштейн Сергій Михайлович|Сергія Ейзенштейна]]). По ряду причин фільм не був реалізований. Працював режисером на студії «Пролеткіно».

У наступні роки Інкіжинов зняв як режисер три фільми — «[[Розплата (фільм, 1926)|Розплата]]» (1926), «[[Злодій (фільм, 1927)|Злодій]]» (1927), «[[Комета (фільм, 1929)|Комета]]» (1929), які не збереглися.

Висловлювання Інкіжинова про Україну та про співпрацю з Курбасом:

{{цитата|Я вважаю, що той, хто хоче запізнатися з російською культурою, зокрема з російською мовою, повинен насамперед звернутися до перводжерела: до культури української.|}}

{{цитата|Я закохався в Україну, цілковитий їй чужоземець. У Києві вперше — в краєвиді, в будинках, серед людей — мені стало добре. З Сибіру я приїхав колись до царського Петербургу провінціалом, якого вразила ця імперська петрівська велич. У Києві ж, навіть у Харкові, в цьому штучному антиукраїнському Харкові серед степів, я відчув перше кохання. Я був щасливим, я відкрив у собі негайну симпатію до українців. І ця зміна літа й осени на Україні, чар усіх пір року якось асоціюється в мені з образом Леся Курбаса. В одному місці моєї душі є два слова: Україна, Курбас|}}

''Джерело'': Лесь Курбас у театральній діяльності, в оцінках сучасників — документи. Балтимор; Торонто: Смолоскип, 1989, с. 450, 451.

У [[1928|1928 році]] Інкіжинов виконав головну роль у фільмі [[Пудовкін Всеволод Іларіонович|Всеволода Пудовкіна]] [[Нащадок Чингізхана (фільм)|«Нащадок Чингізхана»]], який приніс йому всесвітню популярність.

У [[1930|1930 році]] відмовився повертатися в [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] з [[Париж]]а, ставши «неповерненцем». У записі бесіди зі [[Сталін Йосип Віссаріонович|Сталіном]] у листопаді [[1934]] року [[Шумяцький Борис Захарович|Борис Шумяцький]] зазначав, що Сталін ''«цікавився актором Інкіжиновим, вважаючи його досить вмілим актором. Вказав, що даремно чоловік втік. Тепер, ймовірно, гризе лікті, та пізно»<ref>{{Cite web |url=http://www.alexanderyakovlev.org/almanah/inside/almanah-doc/56164 |title=Запись беседы И. В. Сталина с Б. Шумяцким во время просмотра кинофильмов «Голова человека» (Франція), «Чапаева», хроники 7–8 ноября 1934 года |accessdate=28 грудня 2017 |archive-date=16 січня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180116233438/http://www.alexanderyakovlev.org/almanah/inside/almanah-doc/56164 }}</ref>.''

Участь у франко-англійському фільмі «[[Битва (фільм, 1933)|Битва]]» (La bataille / The Battle, 1933) [[Віктор Турянський|Віктора Турянського]] стала першою роботою Інкіжинова у Франції. Сильний російський акцент і виразна східна зовнішність назавжди визначили його амплуа: у Франції, Великій Британії, Німеччині та Італії він грав персонажів загадкового Сходу — індусів, китайців, корейців, японців… Так було у фільмах «[[Поліцейська справа 909 (фільм)|Поліцейська справа 909]]» (Polizeiakte 909, [[1933]]) [[Роберт Віне|Роберта Віне]] і «[[Шанхайська драма (фільм)|Шанхайська драма]]» (Le Drame de Shanghai, [[1938]]) [[Георг Вільгельм Пабст|Георга Вільгельма Пабста]]. У німецькому пропагандистському фільмі «[[Лихо фризів (фільм)|Лихо фризів]]» (Friesennot / Dorf im roten Sturm, [[1935]]) він виконав роль радянського комісара.

Інкіжинов часто знімався у фільмах на російські теми — «[[Волга у вогні (фільм)|Волга у вогні]]» (Volga en flammes, 1934) Віктора Турянського, «[[Михайло Строгов (фільм, 1956)|Михайло Строгов]]» (Michel Strogoff, [[1956]]) [[Карміне Галлоне]], «[[Тріумф Михайла Строгова (фільм)|Тріумф Михайла Строгова]]» (Le Triomphe de Michel Strogoff, [[1961]]) Віктора Турянського, «[[Лікар зі Сталінграда (фільм)|Лікар зі Сталінграда]]» (Der Arzt von Stalingrad, [[1958]]) [[Геза Радван'ї|Гези фон Радвані]].

В еміграції він знявся в 44 фільмах<ref>Ольга Лаховская. [http://pressa.irk.ru/kopeika/2006/43/004002.html «Бурят в европейском кино»//газета «Копейка» 1 ноября 2006 года] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090209171910/http://pressa.irk.ru/kopeika/2006/43/004002.html |date=9 лютого 2009 }}</ref>.

Валерій Інкіжинов помер [[26 вересня]] [[1973]] в передмісті Парижа. Похований на [[Сент-Женев'єв-де-Буа (цвинтар)|кладовищі Сент-Женев'єв-де-Буа]].

== Фільмографія ==

=== Режисер ===
* {{Рік у кіно|1926}} — [[Розплата (фільм)|Розплата]] (СРСР)
* {{Рік у кіно|1927}} — [[Злодій (фільм)|Злодій]] (СРСР)
* {{Рік у кіно|1929}} — [[Комета (фільм, 1929)|Комета]] (СРСР)

=== Актор ===
* 1925 [[Весела канарейка]] (СРСР)
* 1928 [[Нащадок Чингісхана (фільм, 1928)|Нащадок Чингізхана]] (СРСР)
* 1933 [[Битва (фільм|Битва]] / ''La bataille'' (Франція/Велика Британія)
* 1933 [[Людська голова (фільм)|Людська голова]] / ''La tête d'un homme'' (Франція)
* 1933 [[Поліцейська справа 909]] / ''Polizeiakte 909'' (Німеччина)
* 1934 [[Волга у вогні]] / ''Volga en flammes'' (Франція/Чехословаччина)
* 1934 [[Амок (фільм)|Амок]] / ''Amok'' (Франція)
* 1935 [[Лихо фризів]] / ''Friesennot/Dorf im roten Sturm'' (Німеччина)
* 1936 [[Остання четвірка із Санта Круз]] / ''Die letzten Vier von Santa Cruz'' (Німеччина)
* 1936 [[Бурлаки на Волзі]] / ''Les bateliers de la Volga'' (Франція)
* 1937 [[Пірати на рейках]] / ''Les pirates du rail'' (Франція)
* 1937 [[Дружина генерала Лінга]] / ''The Wife of General Ling'' (Велика Британія)
* 1938 [[Безрадісна вулиця]] / ''La rue sans joie'' (Франція)
* 1938 [[Шанхайська драма]] / ''Le drame de Shanghaï'' (Франція)
* 1948 [[Ренегати (фільм)|Ренегати]] / ''La renegate'' (Франція)
* 1949 [[Майя (фільм)|Майя]] / ''Maya'' (Франція)
* 1950 [[Чорна троянда (фільм)|Чорна троянда]] / ''The Black Rose'' (Велика Британія)
* 1954 [[Зрада Німеччини]]/Справа д-ра Зорге / ''Verrat an Deutschland/Der Fall Dr. Sorge'' (ФРН)
* 1954 [[Дочка Мати Харі]] / ''La figlia di Mata Hari'' (Італія/Франція)
* 1956 [[Кохана Корінна]] / ''Geliebte Corinna'' (ФРН)
* 1956 [[Кур'єр царя]]/Михайло Строгов / ''Der Kurier des Zaren/Michel Strogoff'' (Франція/ФРН/Італія/Югославія)
* 1958 [[Лікар зі Сталінграду]] / ''Der Arzt von Stalingrad'' (ФРН) — ''Воротилов''
* 1959 [[Бенгальський тигр (фільм, 1959)|Бенгальський тигр]] / ''Der Tiger von Eschnapur'' (ФРН/Італія/Франція) — ''Яма''
* 1959 [[Індійська гробниця (фільм, 1959)|Індійська гробниця]] / ''Das indische Grabmal'' (ФРН/Італія/Франція) — ''Яма''
* 1960 [[Владичиця світу]] / ''Die Herrin der Welt'' (ФРН/Італія/Франція)
* 1961 [[Тріумф Михайла Строгова]] / ''Le triomphe de Michel Strogoff'' (Франція/Італія)
* 1961 [[Чоловіки хочуть жити]] / ''Les hommes veulent vivre'' (Франція/Італія)
* 1961 [[Мачісте при дворі Великого Хана]] / ''Maciste alla corte del Gran Khan'' (Італія/Франція)
* 1962 [[Мій дядько з Техасу]] / ''Mon oncle du Texas'' (Франція)
* 1963 [[Урсус, гладіатор-повстанець]] / ''Ursus, il gladiatore ribelle'' (Італія)
* 1964 [[Нік Картер руйнує все]] / ''Nick Carter va tout casser'' (Франція)
* 1964 [[Смертельні промені д-ра Мабузе]] / ''Die Todesstrahlen des Dr. Mabuse'' (ФРН/Франція/Італія)
* 1965 [[Пригоди китайця в Китаї]] / ''Les tribulations d'un chinois en Chine'' (Франція/Італія) — ''Го''
* 1966 [[Незрівнянний]] / ''Matchless'' (Італія)
* 1966 [[О.С.С. 117 — Терор в Токіо]] / ''O.S.S. 117 — Terror in Tokyo /Atout coeur à Tokyo pour O.S.S. 117'' (Італія/Франція)
* 1967 [[Шукачі пригод]] / ''Les Aventuriers'' (Франція/Італія)
* 1967 [[Пекінська блондинка]] / ''Die Blonde von Peking/La blonde de Pékin'' (Франція/Італія/ФРН)
* 1967 [[Лицарі неба]] / ''Les chevaliers du ciel'' (Франція, телесеріал)
* 1971 [[Танг (серіал)|Танг]] / ''Tang'' (Франція/Японія, телесеріал)
* 1971 [[Нафтодобувачки]] / ''Les pétroleuses'' (Франція/Італія/Іспанія/Велика Британія)
* 1972 [[Син неба (фільм)|Син неба]] / ''Le fils du ciel'' (Франція/Канада, телесеріал)

== Джерела ==
* Известный и неизвестный Валерий Инкижинов: жизнь и творчество: посвящ. 80-летию Респ. Бурятия / Науч. ред. Р. И. Пшеничникова. − Улан-Удэ: Изд.-полигр. комплекс ВСГАКИ, 2003. − 329 с.
* ''Рыбина Г., Дрюон Б.'' Бурят Валерий Инкижинов в европейском кино. — Иркутск: БелЛайн, 2007. — 308 с.: ил.

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20111127113640/http://russiancinema.ru/template.php?dept_id=3&e_dept_id=1&e_person_id=11069 Коротка біографія] {{ref-ru}}
* {{cite news|author=Швыдченко Т. |url=http://pressa.irk.ru/region/2006/44/003001.html |title=В Париже написана книга о Валерии Инкижинове |newspaper=Окружная правда (газ.) |date=2006, 9 ноября |archiveurl=https://web.archive.org/web/20131205021746/http://baikalpress.ru/region/2006/44/003001.html |archivedate=2013-12-05 |deadurl=yes}}

{{бібліоінформація}}
{{ВП-портали|Культура|Мистецтво|Кінематограф|Біографії|Росія|СРСР|Франція}}
{{DEFAULTSORT:Інкіжинов, Валерій}}
[[Категорія:Актори XX століття]]
[[Категорія:Німецькі актори]]
[[Категорія:Радянські актори]]
[[Категорія:Французькі актори]]
[[Категорія:Актори за алфавітом]]
[[Категорія:Випускники Санкт-Петербурзького політехнічного університету]]
[[Категорія:Кінорежисери XX століття]]
[[Категорія:Радянські кінорежисери]]
[[Категорія:Французькі кінорежисери]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Поховані на цвинтарі Сент-Женев'єв-де-Буа]]
[[Категорія:Уродженці Іркутська]]
[[Категорія:Театральні режисери СРСР]]

title: фр. Valéry Inkijinoff

фр. Valéry Inkijinoff: Зображення

Ім'я при народженні: рос. Валерий Иванович Инкижинов

Народився: 25 березня 1895 · Іркутськ, Іркутська губернія, Російська імперія

Помер: 26 вересня 1973 (78 років) · Брюнуа, Ессонн, Франція

Поховання: Сент-Женев'єв-де-Буа

Громадянство: Франція · Російська імперія

Діяльність: кінорежисер, актор театру, кіноактор, актор

Alma mater: Санкт-Петербурзький державний політехнічний університет Петра Великого


text:
# Висящево
Висящево (рос. Висящево) — присілок в Боровському районі Калузької області Російської Федерації.
Населення становить 13 осіб. Входить до складу муніципального утворення Муніципальне утворення присілок Асенєвське.

## Історія
До 1944 року населений пункт належав до Московської області. Від 1944 року в складі Калузької області.
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Муніципальне утворення присілок Асенєвське.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 21   | ↘13  |

title: Висящево

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Висящево
|назва ін.       = Висящево
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Калузька область]]
|район           = [[Боровський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Муніципальне утворення присілок Асенєвське]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 13
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Калузька область
}}
'''Висящево''' ({{lang-ru|Висящево}}) — [[присілок]] в [[Боровський район|Боровському районі]] [[Калузька область|Калузької області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 13 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Муніципальне утворення присілок Асенєвське]].

== Історія ==

До 1944 року населений пункт належав до [[Московська область|Московської області]]. Від 1944 року в складі Калузької області.

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Муніципальне утворення присілок Асенєвське<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/972213534 |title=Закон «Об административно-территориальном устройстве Калужской области» |access-date=2018-09-19 |archive-date=2018-09-19 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180919132850/http://docs.cntd.ru/document/972213534 |deadlink=no }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://old.admoblkaluga.ru/New/Stroit/Architecture_New/ATD/ |title=Реестр административно-территориальных единиц Калужской области |access-date=2018-09-19 |archive-date=2018-09-19 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180919132403/http://old.admoblkaluga.ru/New/Stroit/Architecture_New/ATD/ |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Висящево }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Боровський район}}
{{Географія Калуга-доробити}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Боровського району]]
[[Категорія:Присілки Калузької області]]

title: присілок Висящево

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Калузька область

Муніципальний район: Боровський район

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Висящево · Висящево


text:
# Прокламація хорватсько-румунсько-словацької дружби
Прокламація хорватсько-румунсько-словацької дружби — спільна прокламація про дружбу між Румунським королівством, Незалежною Державою Хорватією та Словацькою Республікою проти будь-якої подальшої угорської експансії під час Другої світової війни.

## Історія
Головним прихильником створення такого міждержавного союзу проти будь-яких угорських зазіхань був маршал Румунії Йон Антонеску, який певною мірою залучився до дипломатичної діяльності всередині Осі, що й привело до виникнення альянсу в травні 1942 року. Угода була схожою на Малу Антанту, яка існувала в міжвоєнний період.
Пізніше в ході війни словацькі війська і хорватські військово-морські та авіаційні підрозділи спільно діяли з румунської землі. Напруженість у відносинах з Угорщиною призвела до транскордонного рейду угорців у Турді, поблизу Клужа. Це стало одним із десятьох зіткнень, які трапилися того місяця.
1 серпня 1942 року Антонеску прилюдно відмовився від претензій на Північну Трансільванію на час війни. Він зробив це під тиском Гітлера, який не хотів, щоб Угорщина та Румунія вступали у конфлікт, поки тривала війна на сході, та хотів, щоб той разом із правителем Угорщини Міклошем Горті знову публічно визнали результати Другого Віденського арбітражу. Проте в приватному порядку Антонеску не переставав намовляти Гітлера повернути Північну Трансільванію Румунії.

## Підписанти
- Поглавник Хорватії Анте Павелич
- Кондукетор Румунії Іон Антонеску
- Вудца Словаччини Йозеф Тісо

wikitext:
{{Договір|назва=Прокламація хорватсько-румунсько-словацької дружби|зображення=CRO RO SVK.png|дата підписання=[[1942]]|закінчення дії=[[1944]]—[[1945]]|сторони=[[Файл:Flag of Croatia (1941–1945).svg|24px]] [[Незалежна Держава Хорватія]]
 [[Файл:Flag of NLS.png|24px]] [[Румунське королівство]]
 [[Файл:Flag of Slovakia (1939–1945).svg|24px]] [[Перша словацька республіка|Словацька Республіка]]}}
[[Файл:Little Entente in Europe 1921-1938.png|міні|290px|[[Мала Антанта]] (1921—1938)]]
'''Прокламація хорватсько-румунсько-словацької дружби''' — спільна [[прокламація]] про дружбу між [[Румунське королівство|Румунським королівством]], [[Незалежна Держава Хорватія|Незалежною Державою Хорватією]] та [[Перша словацька республіка|Словацькою Республікою]] проти будь-якої подальшої [[Угорське королівство (1920—1946)|угорської]] [[Угорщина в Другій світовій війні|експансії]] під час [[Друга світова війна|Другої світової війни]].

== Історія ==
Головним прихильником створення такого міждержавного союзу проти будь-яких угорських [[експансія|зазіхань]] був [[маршал Румунії]] [[Йон Антонеску]], який певною мірою залучився до дипломатичної діяльності всередині [[держави Осі|Осі]], що й привело до виникнення альянсу в травні 1942 року. Угода була схожою на [[Мала Антанта|Малу Антанту]], яка існувала в [[міжвоєнний період]].<ref name=":0">''Third Axis Fourth Ally: Romanian Armed Forces in the European War, 1941–1945'', by Mark Axworthy, Cornel Scafeş and Cristian Crăciunoiu, p. 73.</ref>

Пізніше в ході війни словацькі війська і [[Хорватський військово-морський відділ|хорватські військово-морські]] та авіаційні підрозділи спільно діяли з румунської землі. Напруженість у відносинах з Угорщиною призвела до транскордонного рейду угорців у [[Турда|Турді]], поблизу [[Клуж-Напока|Клужа]]. Це стало одним із десятьох зіткнень, які трапилися того місяця.<ref name=":0" />

1 серпня 1942 року Антонеску прилюдно відмовився від претензій на [[Північна Трансільванія|Північну Трансільванію]] на час війни. Він зробив це під тиском [[Гітлер]]а, який не хотів, щоб Угорщина та Румунія вступали у конфлікт, поки тривала [[Східноєвропейський театр воєнних дій Другої світової війни|війна на сході]], та хотів, щоб той разом із правителем Угорщини [[Міклош Горті|Міклошем Горті]] знову публічно визнали результати [[Другий Віденський арбітраж|Другого Віденського арбітражу]]. Проте в приватному порядку Антонеску не переставав намовляти Гітлера повернути Північну Трансільванію Румунії.<ref name=":0" />

== Підписанти ==
<gallery>
File:Ante Pavelić StAF W 134 Nr. 026020 Bild 1 (5-92156-1).jpg|[[Поглавник]] Хорватії [[Анте Павелич]]
File:Romanian Prime Minister Ion Antonescu.jpg|[[Кондукетор]] Румунії [[Іон Антонеску]]
File:Bundesarchiv Bild 146-2010-0049, Josef Tiso.jpg|[[Вудца]] Словаччини [[Йозеф Тісо]]
</gallery>

== Див. також ==
* [[Мала Антанта]]
* [[Балканський пакт]]
* [[Польсько-румунський альянс]]
* [[Балканський пакт (1953)]]

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Хорватія в Другій світовій війні]]
[[Категорія:Румунія в Другій світовій війні]]
[[Категорія:Словаччина в Другій світовій війні]]

Сторони: Незалежна Держава Хорватія · Румунське королівство · Словацька Республіка


text:
# Конвой № 3026
Конвой № 3026 — японський конвой часів Другої світової війни, проведення якого відбувалось у жовтні — листопаді 1943 року.
Пунктом призначення конвою був атол Трук (Чуук) у центральній частині Каролінських островів, де ще до війни створили потужну базу японського ВМФ, з якої до лютого 1944 року провадились операції в цілому ряді архіпелагів. Вихідним пунктом став розташований у Токійській затоці порт Йокосука (саме звідси традиційно вирушала більшість конвоїв на Трук).
До складу конвою увійшли транспорти «Санкісан-Мару», «Сойо-Мару» та «Ава-Мару», тоді як охорону забезпечували кайбокан (фрегат) «Фукує» та переобладнаний канонерський човен «Чоан-Мару № 2».
Загін вийшов із порту 26 жовтня 1943 року. Його маршрут пролягав через кілька традиційних районів дій американських підводних човнів, які зазвичай діяли поблизу східного узбережжя Японського архіпелагу, біля островів Оґасавара, Маріанських островів і на підходах до Труку. Утім, проходження конвою № 3026 пройшло без зустрічі із субмаринами, хоча й не без ускладнень. 28 жовтня «Санкісан-Мару» через технічні несправності було вимушене узяти курс на Тітідзіму (архіпелаг Оґасавара), куди прибуло в ніч на 30 жовтня у супроводі «Фукує». Інший транспорт «Сойо-Мару» спрямували для пошуків баржі, яка зірвалась з буксира в районі островів Ідзу, так що він повернувся в район за чотири сотні кілометрів від Токійської затоки. 31 жовтня «Сойо-Мару» знайшов втрачену баржу (ввечері того ж дня певне сприяння йому надало рятувальне судно № 29), але наступної доби вона затонула.
6 листопада 1943 року передовий загін конвою № 3026 прибув на Трук, причому на завершальній ділянці маршруту його зустрічав есмінець «Оіте».
9 листопада 1943 року Труку досягнуло «Сойо-Мару» у супроводі «Фукує».

title: Конвой № 3026

wikitext:
{{Location map+ | Океанія
| width = 450
| caption = Маршрут конвою
| relief = 1
| places =
  {{Location map~ | Океанія
    | label = '''Йокосука'''
    | label_size =
    | position = right
    | background =
    | mark = Green pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 35 | lat_min = 16 | lat_sec    = 30 | lat_dir = N
    | lon_deg = 139 | lon_min = 41| lon_sec    = 7| lon_dir = E
  }}
   {{Location map~ | Океанія
    | label = '''Тітідзіма'''
    | label_size =
    | position = right
    | background =
    | mark = Blue pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 27 | lat_min = 42 | lat_sec    = 0 | lat_dir = N
    | lon_deg = 142 | lon_min = 12| lon_sec    = 0| lon_dir = E
  }}
   {{Location map~ | Океанія
    | label = '''Трук'''
    | label_size =
    | position = bottom
    | background =
    | mark = Green pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 7 | lat_min = 25 | lat_sec    = 17 | lat_dir = N
    | lon_deg = 151 | lon_min = 46| lon_sec    = 3| lon_dir = E
  }}
}}

'''Конвой № 3026''' — японський конвой часів [[Друга світова війна|Другої світової війни]], проведення якого відбувалось у жовтні — листопаді 1943 року.

Пунктом призначення конвою був атол Трук ([[Чуук]]) у центральній частині [[Каролінські острови|Каролінських островів]], де ще до війни створили потужну базу [[Імперський флот Японії|японського ВМФ]], з якої до лютого 1944 року провадились операції в цілому ряді архіпелагів. Вихідним пунктом став розташований у Токійській затоці порт [[Йокосука]] (саме звідси традиційно вирушала більшість конвоїв на Трук).

До складу конвою увійшли транспорти «<nowiki/>[[Санкісан-Мару]]<nowiki/>», «<nowiki/>[[Сойо-Мару]]<nowiki/>» та «Ава-Мару», тоді як охорону забезпечували кайбокан (фрегат) «Фукує» та переобладнаний канонерський човен «<nowiki/>[[Чоан-Мару № 2|Чоан-Мару № 2]]<nowiki/>».

Загін вийшов із порту 26 жовтня 1943 року. Його маршрут пролягав через кілька традиційних районів дій американських підводних човнів, які зазвичай діяли поблизу східного узбережжя Японського архіпелагу, біля островів [[Острови Оґасавара|Оґасавара]], [[Маріанські острови|Маріанських островів]] і на підходах до Труку. Утім, проходження конвою № 3026 пройшло без зустрічі із субмаринами, хоча й не без ускладнень. 28 жовтня «Санкісан-Мару» через технічні несправності було вимушене узяти курс на [[Тітідзіма|Тітідзіму]] (архіпелаг Оґасавара), куди прибуло в ніч на 30 жовтня у супроводі «Фукує». Інший транспорт «Сойо-Мару» спрямували для пошуків баржі, яка зірвалась з буксира в районі островів Ідзу, так що він повернувся в район за чотири сотні кілометрів від Токійської затоки. 31 жовтня «Сойо-Мару» знайшов втрачену баржу (ввечері того ж дня певне сприяння йому надало рятувальне судно № 29), але наступної доби вона затонула.

6 листопада 1943 року передовий загін конвою № 3026 прибув на Трук, причому на завершальній ділянці маршруту його зустрічав есмінець «<nowiki/>[[Оіте (1925)|Оіте]]<nowiki/>».

9 листопада 1943 року Труку досягнуло «Сойо-Мару» у супроводі «Фукує»<ref>{{Cite web|title=Japanese Auxiliary Collier Tankers|url=http://www.combinedfleet.com/Soyo_t.htm|website=www.combinedfleet.com|accessdate=2022-12-03}}</ref><ref>{{Cite web|title=Japanese Transports|url=http://www.combinedfleet.com/Choan2Go_t.htm|website=www.combinedfleet.com|accessdate=2022-12-03}}</ref><ref>{{Cite web|title=Japanese Escorts|url=http://www.combinedfleet.com/Fukue_t.htm|website=www.combinedfleet.com|accessdate=2022-12-03}}</ref>.

== Примітки ==

{{reflist}}
{{Японські конвої до/з бази на атолі Трук|nocat=1}}

[[Категорія:Японські конвої до Трука|3026]]
[[Категорія:Жовтень 1943]]
[[Категорія:Листопад 1943]]


text:
# Емі Тернер
Емі Тернер (англ. Amy Turner; нар. 25 березня 1984) — австралійська регбістка, олімпійська чемпіонка 2016 року.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада           | Дисципліна | Місце |
| ------------------- | ---------- | ----- |
| Ріо-де-Жанейро 2016 | регбі-7    | 1     |

## Зовнішні посилання
- Емі Тернер — олімпійська статистика на сайті Sports-Reference.com (англ.) (архівна версія)

title: Емі Тернер

wikitext:
{{Othernames|Тернер (прізвище)|Тернер}}
{{Спортсмен
| ім'я = Емі Тернер
| оригінал імені = ({{lang-en|Amy Turner}})
| зображення =
| розмір_зображення =
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[австралійці|австралійка]]
| місце_проживання =
| дата_народження = 25.03.1984
| місце_народження =
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 165 см
| вага = 62 кг
| вебсторінка  =
| країна = {{AUS}}
| вид_спорту = [[регбі]]
| дисципліна =
| студентська_команда =
| клуб =
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| нагороди =
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry|{{AUS}}}}
{{MedalSport|[[Регбі]]}}
{{MedalOlympic}}
{{MedalGold|[[Літні Олімпійські ігри 2016|{{nowrap|Ріо-де-Жанейро 2016}}]]|[[Регбі-7 на літніх Олімпійських іграх 2016 (жінки)|{{nowrap|регбі-7}}]]}}
| show-medals = yes
}}
'''Емі Тернер''' ({{lang-en|Amy Turner}}; {{н|ж}} [[25 березня]] [[1984]]) — [[Австралія|австралійська]] [[Регбі|регбістка]], [[олімпійська чемпіонка]] [[Літні Олімпійські ігри 2016|2016]] року.

== Виступи на Олімпіадах ==
{|class = "wikitable"
!Олімпіада!!Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2016|Ріо-де-Жанейро 2016]] || [[Регбі-7 на літніх Олімпійських іграх 2016 (жінки)|регбі-7]] || {{золото1}}
|-
|}

== Зовнішні посилання ==
* {{SportsReference|tu/amy-turner-1|NAME=Емі Тернер}}

{{Olympic-medalist-stub}}
{{Australia-sport-bio-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Тернер, Емі}}
[[Категорія:Австралійські регбісти]]
[[Категорія:Австралійські олімпійські чемпіони]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 2016]]
[[Категорія:Регбісти на літніх Олімпійських іграх 2016]]
[[Категорія:Новозеландські емігранти до Австралії]]

title: Загальна інформація

Національність: австралійка

Громадянство: Австралія · Нова Зеландія

Народження: 25 березня 1984 (41 рік) · Токороаd, Ваїкато, Нова Зеландія

Вага: 62 кг

title: Спорт

Країна: Австралія

Вид спорту: регбі

Команда: Australia women's national rugby union team (sevens)d і Brisbane Broncosd

title: Олімпійські ігри

Золото: Ріо-де-Жанейро 2016 · регбі-7


text:
# Леслі Найтон
Леслі Найтон (англ. Leslie Knighton, 15 березня 1884 — 10 травня 1959, Борнмут) — англійський футбольний тренер.

## Кар'єра тренера
Розпочав тренерську кар'єру у 1912 році, очоливши тренерський штаб клубу «Гаддерсфілд Таун».
У 1919 році став головним тренером команди «Арсенал», тренував «канонірів» шість років. Після цього у 1925–1928 роках очолював команду клубу «Борнмут».
Згодом протягом 1928–1933 років очолював тренерський штаб клубу «Бірмінгем Сіті».
У 1933 році прийняв пропозицію попрацювати у клубі «Челсі». Залишив лондонський клуб 1939 року.
Останнім місцем тренерської роботи був клуб «Шрусбері Таун», головним тренером команди якого Леслі Найтон був з 1945 по 1948 рік.
Помер 10 травня 1959 року на 76-му році життя у Борнмуті.

title: Леслі Найтон

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Леслі Найтон
| зображення =
| підпис =
| повне-ім'я = Альберт Леслі Найтон
| місце-народження =
| країна-народження = [[Велика Британія]]
| дата-народження = 15.3.1884
| дата-смерті = 10.5.1959
| місце-смерті = [[Борнмут]]
| зріст =
| вага =
| позиція =
| тренер = {{Футбольний тренер початок}}
{{Футбольний тренер заголовок}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1912 | {{Прапорець|ENG}} | «[[Гаддерсфілд Таун]]»}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1919–1925 | {{Прапорець|ENG}} | [[Арсенал (Лондон)|«Арсенал»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1925–1928 | {{Прапорець|ENG}} | [[Борнмут (футбольний клуб)|«Борнмут»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1928–1933 | {{Прапорець|ENG}} | «[[Бірмінгем Сіті]]»}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1933–1939 | {{Прапорець|ENG}} | [[Челсі (футбольний клуб)|«Челсі»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1945–1948 | {{Прапорець|ENG}} | «[[Шрусбері Таун]]»}}
{{Футбольний тренер кінець}}
}}
'''Леслі Найтон''' ({{lang-en|Leslie Knighton}}, [[15 березня]] [[1884]] — [[10 травня]] [[1959]], [[Борнмут]]) — [[Англія|англійський]] [[футбольний тренер]].

==Кар'єра тренера==
Розпочав тренерську кар'єру у [[1912]] році, очоливши тренерський штаб клубу «[[Гаддерсфілд Таун]]».

У [[1919]] році став головним тренером команди [[Арсенал (Лондон)|«Арсенал»]], тренував «канонірів» шість років. Після цього у 1925–1928 роках очолював команду клубу [[Борнмут (футбольний клуб)|«Борнмут»]].

Згодом протягом [[1928]]–[[1933]] років очолював тренерський штаб клубу «[[Бірмінгем Сіті]]».

У [[1933]] році прийняв пропозицію попрацювати у клубі [[Челсі (футбольний клуб)|«Челсі»]]. Залишив лондонський клуб [[1939]] року.

Останнім місцем тренерської роботи був клуб «[[Шрусбері Таун]]», головним тренером команди якого Леслі Найтон був з [[1945]] по [[1948]] рік.

Помер [[10 травня]] [[1959]] року на 76-му році життя у [[Борнмут]]і.

== Посилання ==
* [http://www.soccerbase.com/managers/manager.sd?manager_id=5 Профіль тренера] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180428181734/http://www.soccerbase.com/managers/manager.sd?manager_id=5 |date=28 квітня 2018 }} на ''Soccerbase.com'' {{ref-en}}

{{Тренери ФК Арсенал Лондон}}
{{Тренери ФК Бірмінгем Сіті}}
{{Тренери ФК Челсі}}
{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Найтон}}
[[Категорія:Англійські футбольні тренери]]
[[Категорія:Тренери ФК «Гаддерсфілд Таун»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Арсенал» Лондон]]
[[Категорія:Тренери ФК «Борнмут»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Бірмінгем Сіті»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Шрусбері Таун»]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Альберт Леслі Найтон

Народження: 15 березня 1884

Смерть: 10 травня 1959 (75 років)

Громадянство: Велика Британія · Сполучене Королівство

title: Тренерська діяльність**

Роки: Команда · Посада

«Гаддерсфілд Таун»

«Арсенал»

«Борнмут»

«Бірмінгем Сіті»

«Челсі»

«Шрусбері Таун»

Тренерська діяльність**: ** Тільки на посаді головного тренера.


text:
# Поточкова збіжність
Поточкова збіжність — один з видів збіжності послідовності функцій, в якому кожній точці області визначення ставиться у відповідність границя послідовності значень функцій в цій точці.

Функція, визначена таким чином називається поточковою границею, при цьому кажуть що послідовність функцій збігається до граничної поточково.

Поняття поточкової збіжності природно переноситься на функціональні ряди.

## Означення
Нехай {\displaystyle \left\{f_{n}\right\}} — послідовність функцій

{\displaystyle f_{n}:X\rightarrow Y}

де Y — лінійний нормований простір. Тоді послідовність {\displaystyle \left\{f_{n}\right\}} збігається поточково до

{\displaystyle f:X\rightarrow Y}

якщо

{\displaystyle \forall x\in X\lim _{n\to \infty }f_{n}(x)=f(x)}

## Властивості
- Якщо поточкова границя існує, то вона єдина.
- Якщо послідовність функцій збігається рівномірно, то вона збігається і поточково, причому їхні границі приймають однакове значення.
- Поточкова границя послідовності вимірних функцій — вимірна. Крім того, множина вимірних функцій — це найменша алгебра функцій замкнена відносно операції поточкової границі, що містить множину неперервних функцій.
- Поточкова границя послідовності неперервних функцій не може бути всюди розривна. Тому функція Діріхле не є поточковою границею послідовності неперервних функцій.
- Поточкова границя послідовності неперервних функцій може бути розривною. Наприклад,

{\displaystyle \lim _{n\to \infty }x^{n}={\begin{cases}0,&x\in [0,1)\\1,&x=1\end{cases}}}

## Топологія
Не існує топології на множині функцій, такої що поточкова збіжність функцій еквівалентна збіжності в цій топології.
Доведемо це від супротивного. Дійсно, нехай така топологія існує. Розглянемо множину неперервних функцій і її замикання в цій топології. Це замикання містить всі поточкові границі неперервних функцій. Воно не містить функцію Діріхле, бо поточкова границя неперервних функцій не може бути всюди розривна. З іншого боку, з цих функцій можна утворити послідовність, яка збігається поточково до функції Діріхле. Це суперечить тому що замикання множини в топологічному просторі є замкненим.
Доведення завершене.

## Поточкова збіжність у просторах оснащених мірою
У вимірних просторах вводиться поняття збіжності майже всюди — поточкова збіжність в усьому просторі, крім, можливо, множини міри 0. Теорема Єгорова стверджує, що з поточкової збіжності на множині скінченної міри випливає рівномірна збіжність на множині міри, що як завгодно мало відрізняється від міри всього простору.

title: Поточкова збіжність

wikitext:
'''Поточкова збіжність''' — один з видів збіжності послідовності функцій, в якому кожній точці [[Область визначення|області визначення]] ставиться у відповідність [[границя]] послідовності значень функцій в цій точці.

Функція, визначена таким чином називається '''поточковою границею''', при цьому кажуть що послідовність функцій збігається до граничної '''поточково'''.

Поняття поточкової збіжності природно переноситься на [[функціональний ряд|функціональні ряди]].

== Означення ==
Нехай <math>\left\{f_n\right\}</math> — послідовність функцій

<math>f_n:X\rightarrow Y</math>

де Y — [[Нормований простір|лінійний нормований простір]]. Тоді послідовність <math>\left\{f_n\right\}</math> збігається поточково до

<math>f:X\rightarrow Y</math>

якщо

<math>\forall x\in X \lim_{n \to \infty}f_n (x) = f(x) </math>

== Властивості ==
* Якщо поточкова границя існує, то вона єдина.
* Якщо послідовність функцій [[рівномірна збіжність|збігається рівномірно]], то вона збігається і поточково, причому їхні границі приймають однакове значення.
* Поточкова границя послідовності [[вимірна функція|вимірних функцій]] — вимірна. Крім того, [[множина]] вимірних функцій — це найменша алгебра функцій замкнена відносно операції поточкової границі, що містить множину неперервних функцій.
* Поточкова границя послідовності [[неперервна функція|неперервних функцій]] не може бути всюди розривна. Тому [[функція Діріхле]] не є поточковою границею послідовності неперервних функцій.
* Поточкова границя послідовності неперервних функцій може бути розривною. Наприклад,
<math>\lim_{n \to \infty}x^n= \begin{cases} 0, & x\in [0,1) \\ 1, & x=1 \end{cases} </math>

== Топологія ==
Не існує [[топологія|топології]] на множині функцій, такої що поточкова збіжність функцій еквівалентна збіжності в цій топології.

Доведемо це від супротивного. Дійсно, нехай така топологія існує. Розглянемо множину неперервних функцій і її [[замикання]] в цій топології. Це замикання містить всі поточкові границі неперервних функцій. Воно не містить [[функція Діріхле|функцію Діріхле]], бо поточкова границя неперервних функцій не може бути всюди розривна. З іншого боку, з цих функцій можна утворити послідовність, яка збігається поточково до функції Діріхле. Це суперечить тому що [[Замикання (топологія)|замикання множини]] в [[Топологічний простір|топологічному просторі]] є замкненим.

Доведення завершене.

== Поточкова збіжність у просторах оснащених мірою ==
У [[вимірний простір|вимірних просторах]] вводиться поняття [[збіжність майже всюди|збіжності майже всюди]] — поточкова збіжність в усьому просторі, крім, можливо, множини міри 0. [[Теорема Єгорова]] стверджує, що з поточкової збіжності на множині скінченної [[міра множини|міри]] випливає [[рівномірна збіжність]] на множині міри, що як завгодно мало відрізняється від міри всього простору.

== Див. також ==
* [[Класи Бера]]
* [[Теорема Діні]]

== Джерела ==
* {{Фіхтенгольц.укр}}
* {{Банах.Диференціальне та інтегральне числення}}
* {{Березанський.Ус.Шефтель}}
* {{Ляшко.Ємельянов.Боярчук.Математичний аналіз.ч1}}
* {{Дороговцев.Математичний аналіз.ч1}}

{{math-stub}}

[[Категорія:Збіжність]]
[[Категорія:Теорія міри]]
[[Категорія:Топологічні простори]]


text:
# Газодизельний двигун
Газодизельний двигун — газовий двигун, сконструйований на основі (або перероблений з) дизельного, і працюючий за циклом Дизеля на природному газі (метан) або зріджених вуглеводневих газах (пропан-бутан) як паливо . Перероблений двигун також зберігає можливість роботи на дизельному паливі. Зазвичай є можливість роботи з дизельним циклом.
Не слід плутати газодизель з конструкціями кардинальної переробки - коли на дизельний двигун встановлюється система запалення (зі свічками запалення), перетворюючи його, таким чином, на двигун, що працює за циклом Отто; відповідно, можливість роботи на дизельному пальному зникає.

## Конструктивні особливості
У конструкції газодизеля додається паливна апаратура (випарник та підігрівач газу, газовий редуктор , змішувач газу з повітрям; балони, якщо двигун використовується на транспортному засобі). Так як температура займання від стиснення газоповітряної суміші становить близько 700° C (дизельне паливо займається при 320-380° C) паливний насос високого тиску і форсунки зберігаються.
Основна порція палива готується як в одному з різновидів газових двигунів, але запалюється не електричною свічкою, а запальною порцією дизпалива (близько 15-30% від звичайного, до переробки), що впорскується в циліндри аналогічно дизельному двигуну.

## Застосування
Здебільшого важкі вантажівки. Газодизельні двигуни, як і газові, дають менше шкідливих викидів, до того ж природний газ дешевший. Такий двигун часто отримують дооснащення серійного, при цьому економія дизпалива (ступінь заміщення газом) становить близько 60%.
У СРСР працювали дослідні тепловози ТЕ4 і ТЕ1 г (1952-1960 рр..), як основне паливо використовувався генераторний газ, що отримується з кам'яного вугілля. Газогенератор знаходився у додатковій тепловозній секції.
В даний час випускаються комплекти паливної апаратури для переробки на газ двигунів вантажних автомобілів та тракторів.
Газодизельні двигуни застосовуються також на компресорних газоперекачувальних станціях (перекачування природного газу газопроводами ), там, де є надлишок газу, а доставка дизельного палива в віддалені райони утруднена.

title: Газодизельний двигун

wikitext:
'''Газодизельний двигун''' — газовий двигун, сконструйований на основі (або перероблений з) [[Дизельний двигун|дизельного]], і працюючий за циклом Дизеля на природному газі ([[метан]]) або зріджених вуглеводневих газах ([[Пропан|пропан-бутан]]) як [[паливо]] . Перероблений двигун також зберігає можливість роботи на дизельному паливі. Зазвичай є можливість роботи з дизельним циклом<ref name=":0">{{Cite web|title=Газодизельный двигатель — Карта знаний|url=https://kartaslov.ru/карта-знаний/Газодизельный+двигатель|website=kartaslov.ru|accessdate=2022-05-27|archive-date=27 травня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220527125121/https://kartaslov.ru/карта-знаний/Газодизельный+двигатель}}</ref>.

Не слід плутати газодизель з конструкціями кардинальної переробки - коли на дизельний двигун встановлюється система запалення (зі свічками запалення), перетворюючи його, таким чином, на двигун, що працює за циклом Отто; відповідно, можливість роботи на дизельному пальному зникає.
== Конструктивні особливості ==
У конструкції газодизеля додається паливна апаратура (випарник та підігрівач газу, газовий редуктор , змішувач газу з повітрям; балони, якщо двигун використовується на транспортному засобі). Так як температура займання від стиснення газоповітряної суміші становить близько 700° C (дизельне паливо займається при 320-380° C) [[паливний насос високого тиску]] і [[Форсунка|форсунки]] зберігаються<ref name=":0" />.

Основна порція палива готується як в одному з різновидів газових двигунів, але запалюється не електричною свічкою, а запальною порцією дизпалива (близько 15-30% від звичайного, до переробки), що впорскується в циліндри аналогічно дизельному двигуну<ref name=":0" />.

== Застосування ==
Здебільшого важкі вантажівки. Газодизельні двигуни, як і газові, дають менше шкідливих викидів, до того ж природний газ дешевший. Такий двигун часто отримують дооснащення серійного, при цьому економія дизпалива (ступінь заміщення газом) становить близько 60%.

У СРСР працювали дослідні тепловози ТЕ4 і ТЕ1 г (1952-1960 рр..), як основне паливо використовувався генераторний газ, що отримується з кам'яного вугілля. Газогенератор знаходився у додатковій тепловозній секції.

В даний час випускаються комплекти паливної апаратури для переробки на газ двигунів [[Вантажний автомобіль|вантажних автомобілів]] та [[Трактор|тракторів]].

Газодизельні двигуни застосовуються також на [[Компресорна станція|компресорних газоперекачувальних станціях]] (перекачування природного газу газопроводами ), там, де є надлишок газу, а доставка дизельного палива в віддалені райони утруднена.

== Примітки ==
{{Примітки}}
[[Категорія:Двигуни внутрішнього згоряння]]


text:
# Peponopsis adhaerens
Peponopsis — монотипний рід квіткових рослин родини гарбузових. Єдиним видом є Peponopsis adhaerens.
Його рідним ареалом є Мексика.

## Морфологічна характеристика
Багаторічна ліана з більш-менш здерев'янілими, до 8–10 м завдовжки пагонами і дводомною статевою системою. Листки прості, черешкові, з широкояйцеподібно-серцеподібною, нелопатевою до 3–5-лопатевою пластиною, довжиною 10–18 см. Вусики багатороздільні, щільно коротковорсинчасті. Квітки середнього розміру, поодинокі, пазушні. П'ять чашолистків у чоловічих квіток яйцювато-ланцетні, довжиною до 2 см, у жіночих — трикутно-ланцетні, гострі, 6–7 мм завдовжки. Віночок від білого до зеленувато-білого, широко-дзвоновий, з п'ятьма, наполовину зрощеними пелюстками до 4 см завдовжки. Плід — м'ясиста, майже куляста гарбузина, діаметром 8–10 см. У зрілому віці плід розпадається на три часточки плодолистика і оголює ≈ 200, насінини яйцювато-довгасті, стислі, 4–9 × 2–5 мм.

## Середовище
Єдиний вид надзвичайно рідкісний у соснових лісах Мексики (Керетаро, Ідальго, Пуебла та Веракрус), де він росте на висоті 800–1500 м над рівнем моря.

title: Peponopsis adhaerens

wikitext:
{{Speciesbox
| image =
| image_caption =
| genus = Peponopsis
| parent_authority = Naudin
| species = adhaerens
| authority = {{li|Naudin|Q=Q2245197}}
}}
'''''Peponopsis''''' — монотипний [[рід (біологія)|рід]] квіткових рослин родини гарбузових. Єдиним видом є '''''Peponopsis adhaerens'''''<ref name="POWO">{{cite web |title=Peponopsis Naudin {{!}} Plants of the World Online {{!}} Kew Science |url=https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:13363-1 |website=Plants of the World Online |access-date=28.05.2021 |language=en}}</ref>.

Його рідним ареалом є [[Мексика]]<ref name="POWO" />.

== Морфологічна характеристика ==
Багаторічна [[ліана]] з більш-менш здерев'янілими, до 8–10 м завдовжки пагонами і дводомною статевою системою. [[Листок|Листки]] прості, черешкові, з широкояйцеподібно-серцеподібною, нелопатевою до 3–5-лопатевою пластиною, довжиною 10–18 см. Вусики багатороздільні, щільно коротковорсинчасті. [[Квітка|Квітки]] середнього розміру, поодинокі, пазушні. П'ять [[чашолисток|чашолистків]] у чоловічих квіток яйцювато-ланцетні, довжиною до 2 см, у жіночих — трикутно-ланцетні, гострі, 6–7 мм завдовжки. [[Віночок]] від білого до зеленувато-білого, широко-дзвоновий, з п'ятьма, наполовину зрощеними пелюстками до 4 см завдовжки. Плід — м'ясиста, майже куляста [[гарбузина]], діаметром 8–10 см. У зрілому віці плід розпадається на три часточки плодолистика і оголює ≈ 200, насінини яйцювато-довгасті, стислі, 4–9 × 2–5 мм<ref name="cucurbit.de"/>.

== Середовище ==
Єдиний вид надзвичайно рідкісний у соснових лісах Мексики (Керетаро, Ідальго, Пуебла та Веракрус), де він росте на висоті 800–1500 м над рівнем моря<ref name="cucurbit.de">{{cite web |url=https://cucurbit.de/papuasicyos/peponopsis/ |назва=''Peponopsis'' |вебсайт=cucurbit.de |дата-доступу=04.11.2024}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q966077}}
{{Taxonbar|from=Q15537116}}

[[Категорія:Роди рослин]]
[[Категорія:Гарбузові]]
[[Категорія:Ендемічна флора Мексики]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Розиди (Rosids)

Порядок: Гарбузоцвіті (Cucurbitales)

Родина: Гарбузові (Cucurbitaceae)

Рід: Peponopsis · Naudin

Вид: P. adhaerens

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Peponopsis adhaerens · Naudin


text:
# Пасат
Паса́т (від ісп. viento de pasada вітер, що сприяє руху чи вітер торгівлі)  — вітер, що дме між тропіками цілий рік, в північній півкулі з північно-східного, в південній — з південно-східного напряму, відділяючись один від одного безвітряною смугою. Над океанами пасати дмуть з найбільшою відповідністю цьому правилу, тоді як над материками і над прилеглими до останніх морями напрям пасатів частково видозмінюється під впливом топографічних перешкод. У Індійському океані, унаслідок конфігурації берегової лінії материка, пасати абсолютно міняють свій характер і перетворюються на мусони.

## Утворення
Унаслідок дії сонячних променів в екваторіальній смузі нижні шари атмосфери, сильніше нагріваючись, підіймаються вгору і прямують у напрямку до полюсів, тоді як внизу підходять нові холодніші потоки повітря з півночі і з півдня; унаслідок добового обертання Землі згідно з силою Коріоліса цей рух повітря приймає в північній півкулі північно-східний напрям (північно-східний пасат), а в південній півкулі — південно-східний напрям (південно-східний пасат). Чим ближче будь-яка точка земної кулі лежить до полюса, тим менший круг вона описує в добу, і отже, тим меншої швидкості набуває; таким чином, повітряні маси, що течуть з вищих широт, мають меншу швидкість, ніж точки земної поверхні на екваторіальній смузі, що обертаються із заходу на схід, тому повинні відставати від них і, отже, давати течію зі сходу на захід. У малих широтах, близько до екватора, різниця в швидкостях для одного градуса дуже незначна, оскільки меридіанні кола стають майже взаємно паралельними, і тому в смузі між 10° пн.ш. і 10° пд.ш. шари повітряні потоки, що притікають, набувають швидкості точок земною поверхнею, стикаючись із нею; внаслідок цього поблизу екватора північно-східний пасат приймає знову майже північний напрям, а південно-східний пасат майже південний і, взаємно зустрічаючись, вони дають смугу безвітря. У смузі пасатів між 30° пн.ш. і 30° пд.ш. у кожній півкулі дмуть два пасатні вітри: у північній півкулі внизу північно-східний, вгорі південно-західний, у південній внизу — південно-східний, вгорі північно-західний. Верхня течія називається антипасат, протипасат, або верхній пасат. За 30° північної і південної широт верхні шари повітря, що йдуть від екватора, опускаються до поверхні землі і правильність екваторіальної та полярної течій припиняється. З полярної межі пасату (30°) частина повітряної маси повертається до екватора як нижній пасат, а інша частина тече у вищі широти і сприймається у північній півкулі як південно-західний або західний вітер, а в південній — як північно-західний або західний вітер.

title: Пасат

wikitext:
[[Файл:Earth Global Circulation - en.svg|right|thumb|250px|Мапа атлантичних вітрів]]
{{Otheruses|Пасат (значення)}}
'''Паса́т''' (від {{lang-es|viento de pasada}} вітер, що сприяє руху чи вітер торгівлі)  — [[вітер]], що дме між [[Тропіки|тропіками]] цілий рік, в північній півкулі з північно-східного, в південній — з південно-східного напряму, відділяючись один від одного безвітряною смугою. Над океанами пасати дмуть з найбільшою відповідністю цьому правилу, тоді як над материками і над прилеглими до останніх морями напрям пасатів частково видозмінюється під впливом топографічних перешкод. У [[Індійський океан|Індійському океані]], унаслідок конфігурації берегової лінії материка, пасати абсолютно міняють свій характер і перетворюються на [[мусон]]и.

== Утворення ==
Унаслідок дії сонячних променів в [[екватор]]іальній смузі нижні шари атмосфери, сильніше нагріваючись, підіймаються вгору і прямують у напрямку до полюсів, тоді як внизу підходять нові холодніші потоки повітря з півночі і з півдня; унаслідок добового обертання Землі згідно з [[Сила Коріоліса|силою Коріоліса]] цей рух повітря приймає в північній півкулі північно-східний напрям (північно-східний пасат), а в південній півкулі — південно-східний напрям (південно-східний пасат). Чим ближче будь-яка точка земної кулі лежить до полюса, тим менший круг вона описує в добу, і отже, тим меншої швидкості набуває; таким чином, повітряні маси, що течуть з вищих широт, мають меншу швидкість, ніж точки земної поверхні на екваторіальній смузі, що обертаються із заходу на схід, тому повинні відставати від них і, отже, давати течію зі сходу на захід. У малих широтах, близько до екватора, різниця в швидкостях для одного градуса дуже незначна, оскільки меридіанні кола стають майже взаємно паралельними, і тому в смузі між 10° пн.ш. і 10° пд.ш. шари повітряні потоки, що притікають, набувають швидкості точок земною поверхнею, стикаючись із нею; внаслідок цього поблизу екватора північно-східний пасат приймає знову майже північний напрям, а південно-східний пасат майже південний і, взаємно зустрічаючись, вони дають смугу безвітря. У смузі пасатів між 30° пн.ш. і 30° пд.ш. у кожній півкулі дмуть два пасатні вітри: у північній півкулі внизу північно-східний, вгорі південно-західний, у південній внизу — південно-східний, вгорі північно-західний. Верхня течія називається антипасат, протипасат, або верхній пасат. За 30° північної і південної широт верхні шари повітря, що йдуть від екватора, опускаються до поверхні землі і правильність екваторіальної та полярної течій припиняється. З полярної межі пасату (30°) частина повітряної маси повертається до екватора як нижній пасат, а інша частина тече у вищі широти і сприймається у північній півкулі як південно-західний або західний вітер, а в південній — як північно-західний або західний вітер.

== Джерела ==
{{reflist|2|refs=

}}
* {{ВРЕ|087307|Пассаты}}
{{Refimprove|дата=лютий 2016}}

== Література ==
* {{Словарь ветров}}

== Посилання ==
*
{{Метеорологія}}
{{Погода}}
{{ac}}
{{Портали|Метеорологія та кліматологія||}}

[[Категорія:Панівні вітри]]


text:
# Члянське сільське поселення
Чля́нське сільське поселення (рос. Члянское сельское поселение) — сільське поселення у складі Ніколаєвського району Хабаровського краю Росії.
Адміністративний центр — село Чля.

## Населення
Населення сільського поселення становить 465 осіб (2019; 638 у 2010, 934 у 2002).

## Склад
До складу сільського поселення входять:
| Населений пункт | Населення, осіб (2002) | Населення, осіб (2010) |
| --------------- | ---------------------- | ---------------------- |
| Літке, село     | 3                      | 8                      |
| Чля, село       | 931                    | 630                    |

title: Члянське сільське поселення

wikitext:
{{Сільське поселення Росії|
  | назва               = Члянське сільське поселення
{{lang-ru|Члинское сельское поселение}}
  | прапор              =
  | опис прапора        =
  | герб                =
  | опис герба          =
  | розташування        =
  | країна              = {{RUS}}
  | регіон              = [[Хабаровський край]]
  | район               = [[ніколаєвський район (Хабаровський край)|Ніколаєвський район]]
  | центр               = село [[Чля]]
  | голова              =
  | дата утворення      =
  | депутатський корпус =
  | площа               = 4,20
  | населення           = 465 осіб ([[2019]]{{RUS-population|2019}})
  | щільність           = 110,71
  | населені пункти     = 2 сільських нп
  | телефонний код      =
  | поштові індекси     =
  | часовий пояс        =
  | ЗКАТО               =
  | сайт                =
 }}

'''Чля́нське сільське поселення''' ({{lang-ru|Члянское сельское поселение}}) — [[сільське поселення Росії|сільське поселення]] у складі [[ніколаєвський район (Хабаровський край)|Ніколаєвського району]] [[хабаровський край|Хабаровського краю]] [[росія|Росії]].

Адміністративний центр — село [[Чля]].

== Населення ==
Населення сільського поселення становить 465 осіб ([[2019]]; 638 у [[2010]]{{RUS-KHA-census-2010}}, 934 у [[2002]]{{RUS-KHA-lingvarium-2015}}).

== Склад ==
До складу сільського поселення входять:
{| align="center" class="standard" class="wikitable sortable"
|+
! |Населений пункт
! |Населення,
осіб ([[2002]])
! |Населення,
осіб ([[2010]])
|-----
| [[літке (село)|Літке]], село
| align="right"| 3
| align="right"| 8
|-----
| [[Чля]], село
| align="right"| 931
| align="right"| 630
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Khabar-kr-geo-stub}}
{{ніколаєвський район (Хабаровський край)}}

[[Категорія:Поселення Ніколаєвського району (Хабаровський край)]]

title: Члянське сільське поселення · рос. Члинское сельское поселение

Регіон: Хабаровський край

Район: Ніколаєвський район

Центр: село Чля

title: Основні дані

Густота населення: 110,71 осіб/км²

Населені пункти: 2 сільських нп


text:
# My Grandma's Basement
My Grandma's Basement — дебютний студійний альбом американського репера Джаррена Бентона, виданий 11 червня 2013 р. лейблом Funk Volume. Виконавець став підписантом компанії після виходу 3 мікстейпів The Beatgods Present Jarren Benton, Huffing Glue with Hasslehoff та Freebasing with Kevin Bacon.
Бентон прокоментував: «Цей альбом має іншу атмосферу. Особистіший матеріал, з якого люди дізнаються ким є Джаррен». Виконавчий продюсер, зведення: Kato. Мастеринг: Spitzwell, Kato.

## Реліз та промоція
Наприкінці 2012 Джаррен був у міжнародному турі з Hopsin, Діззі Райтом, SwizZz і DJ Hoppa впродовж 2 місяців (54 концерти за 60 днів у США, Європі й Австралії). Після виходу платівки оприлюднили відеокліпи «Go Off», «Life in the Jungle» і «We On (My Own Dick)». 1-19 серпня 2013 — перший сольний тур репера територією США, Grandma's Basement Tour.

## Список пісень
| #   | Назва                                                      | Продюсер(и)  | Тривалість |
| --- | ---------------------------------------------------------- | ------------ | ---------- |
| 1.  | «Yaya» (Skit)                                              |              | 0:06       |
| 2.  | «Razor Blades & Steak Knives» (з участю Hemi)              | Kato         | 4:05       |
| 3.  | «Life in the Jungle»                                       | Kato         | 3:38       |
| 4.  | «Don't Act»                                                | Kato         | 3:23       |
| 5.  | «Big Rube Interlude»                                       |              | 1:35       |
| 6.  | «Dreams»                                                   | Spittzwell   | 4:20       |
| 7.  | «The Way It Goes» (з участю Planet VI)                     | Reckless Dex | 5:09       |
| 8.  | «Cadillacs & Chevys»                                       | Roc N' Mayne | 4:06       |
| 9.  | «Heart Attack»                                             | The Kraken   | 4:16       |
| 10. | «My Adidas»                                                | Kato         | 4:06       |
| 11. | «Smells Like» (з участю R.A. the Rugged Man та Mic Buddah) | Spittzwell   | 3:53       |
| 12. | «Even More No Homo» (Skit)                                 | Spittzwell   | 3:37       |
| 13. | «Bully» (з участю Vinnie Paz)                              | Kato         | 3:40       |
| 14. | «I Deserve It»                                             | Kato         | 3:24       |
| 15. | «Go Off» (з участю Hopsin та SwizZz)                       | M16          | 4:31       |
| 16. | «We On (My Own Dick)» (з участю Dizzy Wright та Pounds)    | Kato         | 4:47       |
| 17. | «PBR & Reefer»                                             | SMKA         | 3:43       |
| 18. | «OJ» (з участю Elz Jenkins)                                | Kato         | 4:29       |
| 19. | «My Grandma's Basement»                                    | OH           | 4:00       |

## Чартові позиції
| Чарт (2013)               | Найвища позиція |
| ------------------------- | --------------- |
| США                       | 152             |
| US Heatseekers Albums     | 4               |
| US Independent Albums     | 39              |
| US Rap Albums             | 12              |
| US Top R&B/Hip-Hop Albums | 16              |

title: My Grandma's Basement

wikitext:
{{Музичний альбом
| Назва        = My Grandma's Basement
| Тип          = [[Студійний альбом]]
| Виконавець   = [[Джаррен Бентон]]
| Обкладинка   = Benton-grandmas.jpg
| Випущено     = [[11 червня]] [[2013]]
| Записаний     = 2012-2013
| Жанр         = [[Хіп-хоп]]
| Тривалість = 70:48
| Лейбли       = [[Funk Volume]]
| Продюсер     = [[Kato (продюсер)|Kato]], M16, Oh, [[Planet VI]], Roc N' Mayne, SMKA, Spitzwell, The Kraken
{{Singles
  | Name           = My Grandma's Basement
  | Type           = студійний альбом
  | Single 1       = Razor Blades and Steak Knives
  | Single 1 date  = 3 квітня 2013<ref>{{cite web |url=https://itunes.apple.com/us/album/razor-blades-steak-knives/id632143962 |title=iTunes - Music - Razor Blades and Steak Knives (feat. Hemi) - Single by Jarren Benton |publisher=Itunes.apple.com |date=2013-04-03 |accessdate=2013-11-03 |archive-date=11 листопада 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20131111135030/https://itunes.apple.com/us/album/razor-blades-steak-knives/id632143962 }}</ref>
}}}}
{{Album ratings
|rev1 = [[AllMusic]]
|rev1score = {{Rating|3|5}}<ref>{{cite web |url=http://www.allmusic.com/album/my-grandmas-basement-mw0002558211 |title=My Grandma's Basement - Jarren Benton |accessdate=6 січня 2014 |archive-date=2 грудня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20211202154443/https://www.allmusic.com/album/my-grandmas-basement-mw0002558211 }}</ref>
|rev2 = [[HipHopDX]]
|rev2score = {{Rating|3|5}}<ref name="hiphopdx1">{{cite web |last=Johnsen |first=Homer |url=http://www.hiphopdx.com/index/album-reviews/id.2090/title.jarren-benton-my-grandma-s-basement |title=Jarren Benton - My Grandma's Basement | Read Hip Hop Reviews, Rap Reviews & Hip Hop Album Reviews |publisher=HipHop DX |date=2013-06-10 |accessdate=2013-11-03 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20130925190616/http://www.hiphopdx.com/index/album-reviews/id.2090/title.jarren-benton-my-grandma-s-basement |archivedate=2013-09-25 |deadurl=yes }}</ref>
|rev3 = Smoking Section
|rev3score = позитивна<ref>{{cite web |author=Raj |url=http://smokingsection.uproxx.com/TSS/2013/07/jarren-bentons-my-grandmas-basement-album-review |title=100-Word Review - Jarren Benton's 'My Grandma's Basement' | The Smoking Section |publisher=Smokingsection.uproxx.com |date=2013-07-06 |accessdate=2013-11-03 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20131104151822/http://smokingsection.uproxx.com/TSS/2013/07/jarren-bentons-my-grandmas-basement-album-review |archivedate=2013-11-04 |deadurl=yes }}</ref>
}}

'''''My Grandma's Basement''''' — дебютний [[студійний альбом]] американського репера [[Джаррен Бентон|Джаррена Бентона]], виданий 11 червня 2013 р. лейблом [[Funk Volume]].<ref>{{cite web |url=http://www.amazon.com/My-Grandmas-Basement-Explicit/dp/B00CVO5NJQ |title=My Grandma's Basement: Jarren Benton: Music |publisher=Amazon.com |date= |accessdate=2013-07-18 |archive-date=29 серпня 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20130829050456/http://www.amazon.com/My-Grandmas-Basement-Explicit/dp/B00CVO5NJQ }}</ref> Виконавець став підписантом компанії після виходу 3 мікстейпів ''The Beatgods Present Jarren Benton'', ''Huffing Glue with Hasslehoff'' та ''Freebasing with Kevin Bacon''.<ref>{{cite web |url=http://www.djbooth.net/index/albums/review/jarren-benton-my-grandmas-basement |title=Jarren Benton - My Grandma’s Basement - Download & Stream |publisher=Djbooth.net |date= |accessdate=2013-11-03 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20131111040440/http://www.djbooth.net/index/albums/review/jarren-benton-my-grandmas-basement |archivedate=2013-11-11 |deadurl=yes }}</ref>

Бентон прокоментував: «Цей альбом має іншу атмосферу. Особистіший матеріал, з якого люди дізнаються ким є Джаррен».<ref>{{cite web |author=http://www.myfunkvolume.com |url=http://myfunkvolume.com/artist/jarren-benton/ |title=Jarren Benton | Funk VolumeFunk Volume |publisher=Myfunkvolume.com |date= |accessdate=2013-11-03 |archive-date=7 січня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140107053255/http://myfunkvolume.com/artist/jarren-benton/ }}</ref> Виконавчий продюсер, зведення: [[Kato (продюсер)|Kato]]. Мастеринг: Spitzwell, Kato.

== Реліз та промоція ==
Наприкінці 2012 Джаррен був у міжнародному турі з Hopsin, [[Діззі Райт]]ом, [[SwizZz]] і [[DJ Hoppa]] впродовж 2 місяців (54 концерти за 60 днів у США, Європі й Австралії).<ref>{{cite web|url=http://www.xxlmag.com/news/2012/08/hopsin-announces-funk-volume-2012-tour-with-dizzy-wright-swizzz-jarren-benton-video/|title=Hopsin Announces Funk Volume 2012 Tour with Dizzy Wright, SwizZz & Jarren Benton [Video] | XXL|publisher=Xxlmag.com|date=2012-08-16|accessdate=2013-07-18|archive-date=15 січня 2013|archive-url=https://web.archive.org/web/20130115124518/http://www.xxlmag.com/news/2012/08/hopsin-announces-funk-volume-2012-tour-with-dizzy-wright-swizzz-jarren-benton-video/}}</ref> Після виходу платівки оприлюднили відеокліпи «Go Off», «Life in the Jungle» і «We On (My Own Dick)».<ref>{{Cite web |url=http://theneedledrop.com/2013/08/jarren-benton-life-in-the-jungle/ |title=Jarren Benton — «Life In The Jungle»{{!}}The Needle Drop |accessdate=6 січня 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20131214143653/http://theneedledrop.com/2013/08/jarren-benton-life-in-the-jungle/ |archivedate=14 грудня 2013 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131214143653/http://theneedledrop.com/2013/08/jarren-benton-life-in-the-jungle/ |date=2013-12-14 }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://www.complex.com/music/2013/06/video-jarren-benton-f-hopsin-swizzz-go-off |title=Jarren Benton f/ Hopsin & SwizZz «Go Off»{{!}}Complex |accessdate=6 січня 2014 |archive-date=18 червня 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20130618090403/http://www.complex.com/music/2013/06/video-jarren-benton-f-hopsin-swizzz-go-off }}</ref> 1-19 серпня 2013 — перший сольний тур репера територією США, Grandma's Basement Tour.<ref>{{Cite web |url=http://www.hiphopdx.com/index/news/id.24432/title.jarren-benton-announces-grandma-s-basement-tour-dates |title=Jarren Benton Announces «Grandma's Basement Tour» Dates {{!}} Get The Latest Hip Hop News, Rap News & Hip Hop Album Sales {{!}} HipHop DX |accessdate=6 січня 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20131203084908/http://www.hiphopdx.com/index/news/id.24432/title.jarren-benton-announces-grandma-s-basement-tour-dates |archivedate=3 грудня 2013 |deadurl=yes }}</ref>

== Список пісень ==
{{tracklist
| extra_column = Продюсер(и)
| title1 = Yaya
| note1 = Skit
| length1 = 0:06
| title2 = Razor Blades & Steak Knives
| note2 = з участю Hemi
| extra2 = [[Kato (продюсер)|Kato]]
| length2 = 4:05
| title3 = Life in the Jungle
| extra3 = Kato
| length3 = 3:38
| title4 = Don't Act
| extra4 = Kato
| length4 = 3:23
| title5 = Big Rube Interlude
| length5 = 1:35
| title6 = Dreams
| extra6 = Spittzwell
| length6 = 4:20
| title7 = The Way It Goes
| note7 = з участю Planet VI
| extra7 = Reckless Dex
| length7 = 5:09
| title8 = Cadillacs & Chevys
| extra8 = Roc N' Mayne
| length8 = 4:06
| title9 = Heart Attack
| extra9 = The Kraken
| length9 = 4:16
| title10 = My Adidas
| extra10 = Kato
| length10 = 4:06
| title11 = Smells Like
| note11 = з участю [[R.A. the Rugged Man]] та Mic Buddah
| extra11 = Spittzwell
| length11 = 3:53
| title12 = Even More No Homo
| note12 = Skit
| extra12 = Spittzwell
| length12 = 3:37
| title13 = Bully
| extra13 = Kato
| note13 = з участю [[Вінні Паз|Vinnie Paz]]
| length13 = 3:40
| title14 = I Deserve It
| extra14 = Kato
| length14 = 3:24
| title15 = Go Off
| note15 = з участю [[Hopsin]] та [[SwizZz]]
| extra15 = M16
| length15 = 4:31
| title16 = We On (My Own Dick)
| extra16 = Kato
| note16 = з участю [[Діззі Райт|Dizzy Wright]] та Pounds
| length16 = 4:47
| title17 = PBR & Reefer
| extra17 = SMKA
| length17 = 3:43
| title18 = OJ
| extra18 = Kato
| note18 = з участю Elz Jenkins
| length18 = 4:29
| title19 = My Grandma's Basement
| extra19 = OH
| length19 = 4:00
}}

== Чартові позиції ==
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="text-align:center;"
|-
! scope="col"| Чарт (2013)
! scope="col"| Найвища<br/>позиція<ref name="allmusic1">{{cite web |url=http://www.allmusic.com/artist/jarren-benton-mn0002812644/awards |title=Jarren Benton | Awards |publisher=AllMusic |date= |accessdate=2013-08-25 |archive-date=5 вересня 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20130905101248/http://www.allmusic.com/artist/jarren-benton-mn0002812644/awards }}</ref>
|-
!scope="row"| [[Billboard 200|США]]<ref name="allmusic1"/>
| style="text-align:center;"| 152
|-
!scope="row"| US [[Heatseekers|Heatseekers Albums]]<ref name="allmusic1"/>
| style="text-align:center;"| 4
|-
!scope="row"| US [[Independent Albums]]<ref name="allmusic1"/>
| style="text-align:center;"| 39
|-
!scope="row"| US [[Rap Albums]]<ref name="allmusic1"/>
| style="text-align:center;"| 12
|-
!scope="row"| US [[Top R&B/Hip-Hop Albums]]<ref name="allmusic1"/>
| style="text-align:center;"| 16
|}

== Посилання ==
{{примітки}}

[[Категорія:Дебютні альбоми 2013]]
[[Категорія:Альбоми Funk Volume]]
[[Категорія:Музичні альбоми англійською мовою]]

title: Студійний альбом

Виконавець: Джаррен Бентон

Дата випуску: 11 червня 2013

Жанр: Хіп-хоп

Мова: англійська

Лейбли: Funk Volume

Продюсер: Kato, M16, Oh, Planet VI, Roc N' Mayne, SMKA, Spitzwell, The Kraken

title: Сингли з My Grandma's Basement

Сингли з My Grandma's Basement: 1. «Razor Blades and Steak Knives» · Випущений: 3 квітня 2013

title: Оцінки оглядів

Джерело: Рейтинг

Smoking Section: позитивна