text:
# Ентоні Еланга
Ентоні Еланга (швед. Anthony Elanga, нар. 27 квітня 2002, Мальме, Швеція) — шведський футболіст, вінгер англійського клубу «Ньюкасл Юнайтед» та національної збірної Швеції.

## Ігрова кар'єра

### Клубна
Ентоні Еланга народився у шведському місті Мальме, де вже у 2014 році почав займатися футболом в академії місцевого однойменного клуба. Та вже в тому ж році перебрався до Англії, де приєднався до футбольної академії клубу «Манчестер Юнайтед». У сезоні 2019—20 його було визнано кращим гравцем команди U-18.
У березні 2021 року Еланга підписав довготривалий контракт з клубом. У квітні того року футболіста було внесено у розширену заявку клубу на матчі Ліги Європи. У травні Еланга провів свій перший матч в основі. 8 грудня 2021 року Ентоні Еланга вперше вийшов на поле у турнірі Ліги чемпіонів.
У липні 2023 року Еланга перейшов до «Ноттінгем Форест», підписавши з клубом п'ятирічний контракт. Першу гру у новій команді футболіст провів 12 серпня 2023 року проти лондонського «Арсенала».

### Збірна
Ентоні Еланга виступав за юнацькі та молодіжну збірні Швеції.
У березні 2022 року у матчі проти команди Чехії Еланга дебютував у складі національної збірної Швеції.

## Особисте життя
Батько Ентоні Жозеф Еланга — відомий в минулому футболіст клубу «Мальме» та національної збірної Камеруну з футболу.

## Титули і досягнення
- Володар Кубка Футбольної ліги (1):

«Манчестер Юнайтед»: 2023

title: Ентоні Еланга

wikitext:
{{Футболіст
| ім"я = Ентоні Еланга
| зображення = Anthony_Elanga_(Sweden_vs_Moldova,_12_October_2023).jpg
| повне-ім'я = Ентоні Давид Джуніор Еланга
| дата-народження = 27.04.2002
| місце-народження = [[Мальме]], [[Швеція]]
| зріст = 178 см
| вага = 72 кг
| громадянство = {{SWE}}
| поточний-клуб = {{Прапорець|ENG}} «[[Ньюкасл Юнайтед]]»
| позиція = [[півзахисник (футбол)|вінгер]]
| номер =
| юнацькі-роки = 2014
2014–2021
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|SWE}} [[Мальме (футбольний клуб)|«Мальме»]]
{{Прапорець|ENG}} «[[Манчестер Юнайтед]]»
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2021–2023| {{Прапорець|ENG}} | «[[Манчестер Юнайтед]]» | 39 |3}}
{{Футболіст рядок 1|2023–2025 | {{Прапорець|ENG}} | «[[Ноттінгем Форест]]» | 74 |11}}
{{Футболіст рядок 0|2025–| {{Прапорець|ENG}} | «[[Ньюкасл Юнайтед]]» | 0 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2018–2019| {{Прапорець|SWE}} | [[Юнацька збірна Швеції з футболу (U-17)|Швеція (U-17)]] | 5 |2}}
{{Футболіст рядок 1|2019     | {{Прапорець|SWE}} | [[Юнацька збірна Швеції з футболу (U-19)|Швеція (U-19)]] | 3 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2021–    | {{Прапорець|SWE}} | [[Молодіжна збірна Швеції з футболу|Швеція (U-21)]] | 8 |7}}
{{Футболіст рядок 1|2022–    | {{Прапорець|SWE}} | [[Збірна Швеції з футболу|Швеція]] | 22 |4}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 11 липня 2025
| збірна-поновлення = 11 липня 2025
}}
'''Ентоні Еланга''' ({{lang-sv|Anthony Elanga}}, {{нар}} 27 квітня 2002, [[Мальме]], [[Швеція]]) — шведський футболіст, [[півзахисник (футбол)|вінгер]] англійського клубу «<nowiki/>[[Ньюкасл Юнайтед]]<nowiki/>» та [[Збірна Швеції з футболу|національної збірної Швеції]].

== Ігрова кар'єра ==
=== Клубна ===
Ентоні Еланга народився у шведському місті [[Мальме]], де вже у 2014 році почав займатися футболом в академії місцевого [[Мальме (футбольний клуб)|однойменного клуба]]. Та вже в тому ж році перебрався до Англії, де приєднався до футбольної академії клубу «[[Манчестер Юнайтед]]». У сезоні 2019—20 його було визнано кращим гравцем команди U-18.<ref>https://www.manutd.com/en/news/detail/anthony-elanga-wins-jimmy-murphy-youth-team-player-of-the-year</ref>

У березні 2021 року Еланга підписав довготривалий контракт з клубом.<ref>https://www.manchestereveningnews.co.uk/sport/football/football-news/manchester-united-elanga-transfer-news-20183380</ref> У квітні того року футболіста було внесено у розширену заявку клубу на матчі [[Ліга Європи УЄФА|Ліги Європи]].<ref>https://www.manchestereveningnews.co.uk/sport/football/football-news/man-utd-squad-anthony-elanga-20330956</ref> У травні Еланга провів свій перший матч в основі.<ref>{{Cite web|url=https://www.bbc.com/sport/football/56990159|назва=Leicester beat Man Utd to hand title to Man City|видавець=[[BBC Sport]]|дата=11 травня 2021|url-архіву=https://web.archive.org/web/20220930214307/https://www.bbc.com/sport/football/56990159|дата-архіву=2022-09-30|мертвий-url=no|дата-доступу=19 лютого 2023}} {{ref-en}}</ref> 8 грудня 2021 року Ентоні Еланга вперше вийшов на поле у турнірі [[Ліга чемпіонів УЄФА|Ліги чемпіонів]].<ref>{{Cite web|url=https://www.bbc.com/sport/football/59570192|назва=Youthful Man Utd side held by Young Boys|видавець=[[BBC Sport]]|дата=8 грудня 2021|url-архіву=https://web.archive.org/web/20220929210038/https://www.bbc.com/sport/football/59570192|дата-архіву=2022-09-29|мертвий-url=no|дата-доступу=19 лютого 2023}} {{ref-en}}</ref>

У липні 2023 року Еланга перейшов до «[[Ноттінгем Форест]]», підписавши з клубом п'ятирічний контракт.<ref>{{Cite web|url=https://www.bbc.co.uk/sport/football/66301365|назва=Anthony Elanga: Nottingham Forest sign Sweden forward from Man Utd|видавець=[[BBC Sport]]|дата=25 липня 2023|url-архіву=https://web.archive.org/web/20240917131055/https://www.bbc.co.uk/sport/football/66301365|дата-архіву=17 вересня 2024|мертвий-url=no|дата-доступу=10 грудня 2024}} {{ref-en}}</ref> Першу гру у новій команді футболіст провів 12 серпня 2023 року проти лондонського [[Арсенал (Лондон)|«Арсенала»]].

=== Збірна ===
Ентоні Еланга виступав за юнацькі та молодіжну збірні Швеції.<ref>{{Cite web |url=https://www.svenskfotboll.se/spelarfakta/anthony-elanga/a404c4d8-7f12-47a1-b70d-e40d90a43d75/ |title=Архівована копія |access-date=2022-09-28 |archive-date=2021-01-18 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210118014304/https://www.svenskfotboll.se/spelarfakta/anthony-elanga/a404c4d8-7f12-47a1-b70d-e40d90a43d75/ |url-status=dead }}</ref>

У березні 2022 року у матчі проти [[Збірна Чехії з футболу|команди Чехії]] Еланга дебютував у складі [[Збірна Швеції з футболу|національної збірної Швеції]].<ref>[https://int.soccerway.com/matches/2022/03/24/europe/wc-qualifying-europe/sweden/czech-republic/3702971/ Sweden vs. Czech Republic - 24 March 2022] - портал футбольної статистики Soccerway {{ref-en}}</ref>

== Особисте життя ==
Батько Ентоні [[Жозеф Еланга]] — відомий в минулому футболіст клубу «Мальме» та [[Збірна Камеруну з футболу|національної збірної Камеруну з футболу]].<ref>https://www.manchestereveningnews.co.uk/sport/football/football-news/anthony-elanga-man-united-wiki-20573927</ref>

== Титули і досягнення ==
* Володар [[Кубок Футбольної ліги|Кубка Футбольної ліги]] '''(1)''':
: «[[Манчестер Юнайтед]]»: [[Кубок Футбольної ліги 2022—2023|2023]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.manutd.com/en/players-and-staff/detail/anthony-elanga Ентоні Еланга] на сайті «МЮ»
* [https://www.svenskfotboll.se/spelarfakta/anthony-elanga/a404c4d8-7f12-47a1-b70d-e40d90a43d75/ Ентоні Еланга] на Svenskfotboll.se
* [https://soccer365.com.ua/players/2327328/ Ентоні Еланга] на soccer365.com.ua
* {{transfermarkt}}
* {{soccerway}}
{{Склад ФК Ньюкасл Юнайтед}}

{{DEFAULTSORT:Еланга Ентоні}}

[[Категорія:Уродженці Мальме]]
[[Категорія:Шведські футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Швеції з футболу]]
[[Категорія:Гравці збірної Швеції з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Манчестер Юнайтед»]]
[[Категорія:Футболісти «Ноттінгем Форест»]]
[[Категорія:Шведські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Англії]]
[[Категорія:Спортсмени Мальме]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Ентоні Давид Джуніор Еланга

Народження: 27 квітня 2002 (23 роки)

Вага: 72 кг

Громадянство: Швеція

Позиція: вінгер

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Ньюкасл Юнайтед»

title: Юнацькі клуби

«Мальме» · «Манчестер Юнайтед»

title: Професіональні клуби*

Роки: клуб · І (г)

«Манчестер Юнайтед» · 39 · (3)

«Ноттінгем Форест» · 74 · (11)

«Ньюкасл Юнайтед» · 0 · (0)

title: Національна збірна**

Роки: збірна · І (г)

Швеція (U-17) · 5 · (2)

Швеція (U-19) · 3 · (0)

Швеція (U-21) · 8 · (7)

Швеція · 22 · (4)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 11 липня 2025.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 11 липня 2025.


text:
# Літературний інститут імені О. М. Горького
Літературний інститут імені О. М. Горького (рос. Литературный институт им. А. М. Горького) — вищий навчальний заклад Спілки письменників СРСР в Москві з підготовки літературних працівників і письменників.

## Історія
Літературний інститут заснований в 1933 році за ініціативою Максима Горького як Вечірній робітничий університет (ухвала Президії ЦВК СРСР від 17 вересня 1932 року). З 1936 року носить сучасну назву. З 1942 року прийняті очна і заочна форми навчання. З 1953 року при інституті діють Вищі літературні курси. У 1983 інститут нагороджений Орденом Дружби народів. З 1992 року перебуває у веденні Міністерства освіти і науки Російської федерації.
У інституті викладали Костянтин Паустовський, Михайло Свєтлов, Костянтин Федін та інші відомі письменники. Розташований в колишній міській садибі, пам'ятнику архітектури XVIII століття (у цьому будинку в 1812 народився Олександр Герцен).
Будівля описана в романі Михайла Булгакова «Майстер і Маргарита» під назвою «Дом Грибоєдова» і «Будинок МАССОЛІТа».
Згадується в «Четвертій прозі» Мандельштама: «…убежать, лишь бы не видеть эти двенадцать светлых иудиных окон на Тверской, не слышать стук счетов, звон сребреников, счет печатных листов».

## Відомі випускники
- Абдуллін Ібрагім Ахметович — башкирський драматург, прозаїк.
- Андрухович Юрій Ігорович
- Ахмадуліна Белла Ахатівна
- Ачимович Тихомир Михайлович — сербський письменник.
- Балико Діана Володимирівна — білоруська письменниця, драматург, поет, прозаїк.
- Бершадський Віктор Арнольдович
- Ваншенкін Костянтин Якович — радянський і російський поет, автор слів до пісні «Я люблю тебе, життя».
- Расул Гамзатов — радянський і аварський поет, письменник, політичний діяч.
- Гарченко Григорій Миколайович
- Давидовська Наталя Вікторівна — українська поетеса.
- Костенко Ліна Василівна
- Логвин Юрій Григорович
- Пушик Степан Григорович
- Рябчук Микола Юрійович
- Январьов Еміль Ізраїльович

## Цитати, прислів'я
|  | і ти, Брут, вступив в Літературний інститут! (письменницьке прислів'я радянської доби) |

wikiname: ukwiki

in_language: uk

wikitext:
{{ВНЗ}}
'''Літературний інститут імені О. М. Горького''' ({{lang-ru|Литературный институт им. А. М. Горького}}) — вищий навчальний заклад [[Спілка письменників СРСР|Спілки письменників СРСР]] в [[Москва|Москві]] з підготовки літературних працівників і письменників.

== Історія ==
Літературний інститут заснований в [[1933]] році за ініціативою [[Максим Горький|Максима Горького]] як ''Вечірній робітничий університет'' (ухвала Президії ЦВК СРСР від [[17 вересня]] [[1932]] року). З [[1936]] року носить сучасну назву. З [[1942]] року прийняті очна і заочна форми навчання. З [[1953]] року при інституті діють Вищі літературні курси. У [[1983]] інститут нагороджений [[Орден Дружби народів|Орденом Дружби народів]]. З [[1992]] року перебуває у веденні Міністерства освіти і науки Російської федерації.

У інституті викладали [[Костянтин Паустовський]], [[Свєтлов Михайло Аркадійович|Михайло Свєтлов]], [[Федін Костянтин Олександрович|Костянтин Федін]] та інші відомі письменники. Розташований в колишній міській садибі, пам'ятнику архітектури XVIII століття (у цьому будинку в 1812 народився [[Олександр Герцен]]).

Будівля описана в романі [[Михайло Булгаков|Михайла Булгакова]] «[[Майстер і Маргарита]]» під назвою «Дом Грибоєдова» і «Будинок МАССОЛІТа».

Згадується в «Четвертій прозі» [[Осип Мандельштам|Мандельштама]]: «''…убежать, лишь бы не видеть эти двенадцать светлых иудиных окон на Тверской, не слышать стук счетов, звон сребреников, счет печатных листов''».

== Відомі випускники ==
* [[Абдуллін Ібрагім Ахметович]] — башкирський драматург, прозаїк.
* [[Андрухович Юрій Ігорович]]
* [[Ахмадуліна Белла Ахатівна]]
* [[Ачимович Тихомир Михайлович]] — сербський письменник.
* [[Балико Діана Володимирівна]] — білоруська письменниця, драматург, поет, прозаїк.
* [[Бершадський Віктор Арнольдович]]
* [[Ваншенкін Костянтин Якович]] — радянський і російський поет, автор слів до пісні «Я люблю тебе, життя».
* [[Расул Гамзатов]] — радянський і аварський поет, письменник, політичний діяч.
* [[Гарченко Григорій Миколайович]]
* [[Давидовська Наталя Вікторівна]] — українська поетеса.
* [[Костенко Ліна Василівна]]
* [[Логвин Юрій Григорович]]
* [[Пушик Степан Григорович]]
* [[Рябчук Микола Юрійович]]
* [[Январьов Еміль Ізраїльович]]

== Цитати, прислів'я ==
{{цитата|і ти, [[Брут Марк Юній|Брут]], вступив в Літературний інститут! ''(письменницьке прислів'я радянської доби)''}}

== Посилання ==
* {{ЛЗЕ1|частина =Літературний інститут ім. М. Горького|сторінки =572-573}}
* {{official website|http://www.litinstitut.ru}}
* [http://www.litinstitut.ru/index.php?area=1&p=static&page=alumnu_vlk Список выпускников Высших литературных Курсов] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110707023352/http://litinstitut.ru/index.php?area=1&p=static&page=alumnu_vlk |date=7 липня 2011 }}

{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Російська література]]
[[Категорія:Літературний інститут імені Горького| ]]
[[Категорія:Вищі мистецькі навчальні заклади Росії]]
[[Категорія:Спілка письменників СРСР]]
[[Категорія:Засновані в СРСР 1933]]

Назва на честь: Максим Горький

Країна: Росія

Місто: Москва

Розташування: Москва

Спеціалізація: літературознавство

Ректор: Aleksey Varlamovd

Випускники: Категорія:Випускники Літературного інституту

Адреса: Tverskoy Boulevardd

Нагороди: орден Дружби народів


text:
# Попешть (Сінешть, Вилча)
Попешть, Попешті (рум. Popești) — село у повіті Вилча в Румунії. Входить до складу комуни Сінешть.
Село розташоване на відстані 188 км на захід від Бухареста, 46 км на захід від Римніку-Вилчі, 69 км на північ від Крайови.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 369 осіб, усі — румуни. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську.

title: Попешть (Сінешть, Вилча)

wikitext:
{{Otheruses|Попешть}}
{{НП Румунії
 | назва               = Попешть
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Popești''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Вилча
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Сінешть (комуна, Вилча)|Сінешть]]
 | код_SIRUTA          = 173043
 | широта              = 44.9456
 | довгота             = 23.8275
 | висота              = 290
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 369
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 247599
}}
'''Попешть''', Попешті ({{lang-ro|Popești}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Вилча]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Сінешть (комуна, Вилча)|Сінешть]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 188 км на захід від [[Бухарест]]а, 46 км на захід від [[Римніку-Вилча|Римніку-Вилчі]], 69 км на північ від [[Крайова|Крайови]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:369}} осіб, усі — [[румуни]]<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Вилча]]

title: Попешть · Popești

Країна: Румунія

Повіт: Вилча

Комуна: Сінешть

Телефонний код: +40 250 (Romtelecom, TR) · +40 350 (інші оператори)


text:
# Сінау Валерій Миколайович
Валерій Миколайович Сінау (рос. Валерий Николаевич Синау; 10 лютого 1944 — 18 березня 2023) — радянський футболіст, захисник, радянський та російський футбольний тренер. З 2011 року — тренер-селекціонер ФК «Ростов». Майстер спорту, Заслужений тренер РРФСР.

## Кар'єра гравця
Вихованець ростовського клубу «Трудові резерви», розпочав кар'єру в 1962 році в армавірському «Торпедо». Перейшов у «Ростсільмаші» в 1963 році, де молодому захиснику довіряв головний тренер Валентин Хахонов. У 1965 році був запрошений у СКА (Ростов-на-Дону), проте за два сезони не зіграв жодного матчу.
Валерій Синай дебютував в першій групі класу «А» 2 квітня 1967 року, вийшовши на поле в складі ворошиловградської «Зорі» в матчі проти московського «Спартака». За два сезони в «Зорі» Сінау провів 36 матчів. У 1969 році повернувся в Ростов-на-Дону і провів 27 матчів за СКА.
Потім у кар'єрі Валерія були «Машук» (П'ятигорськ), «Автомобіліст» (Нальчик) і запрошення в московський «Локомотив», заграти в якому йому так і не вдалося. У 1974 році Сінау повертається в «Ростсільмаш», який переживав не найкращі часи, де й завершує кар'єру футболіста.

## Кар'єра тренера
По завершенні кар'єри гравця розпочав тренерську діяльність. З 1978 по 2001 роки тренував клуби «Спартак» (Орел), «Ростсільмаш» (Ростов-на-Дону), АПК (Азов), «Локомотив» (Нижній Новгород), СКА (Ростов-на-Дону), «Торпедо» (Арзамас) та «Кубань» (Краснодар). Після цього працював з аматорськими клубами. На початку липня 2007 року змінив Сергія Андрєєва на посаді головного тренера красносулинської «Ніки» і в жовтні вивів її у Другій дивізіон, після чого залишив розташування клубу. З 2011 року працював скаутом у ФК «Ростов».

## Освіта
Випускник факультету фізвиховання Ростовського педінституту.

## Статистика тренерської кар'єри
| Сезон | Команда              | Турнір                    | Місце   | Іг | В  | Н  | П  | М     | О  |
| ----- | -------------------- | ------------------------- | ------- | -- | -- | -- | -- | ----- | -- |
| 1978  | «Спартак» (Орел)     | Друга ліга (3-а зона)     | 14 (24) | 46 | 17 | 10 | 19 | 55−60 | 44 |
| 1979  | «Спартак» (Орел)     | Друга ліга (3-а зона)     | 5 (25)  | 48 | 24 | 9  | 15 | 82−63 | 57 |
| 1980  | «Торпедо» (Тольятті) | Друга ліга (3-я зона)     | 1 (18)  | 34 | 21 | 10 | 3  | 59−22 | 52 |
| 1981  | «Торпедо» (Тольятті) | Друга ліга (3-я зона)     | 8 (17)  | 32 | 13 | 7  | 12 | 50−52 | 33 |
| 1985  | «Ростсільмаш»        | Друга ліга (3-я зона)     | 1 (16)  | 30 | 20 | 9  | 1  | 61−26 | 49 |
| 1986  | «Ростсільмаш»        | Перша ліга                | 7 (24)  | 46 | 21 | 10 | 15 | 86−69 | 52 |
| 1994  | СКА Р/Д              | Третя ліга (2-а зона)     | 2 (17)  | 32 | 20 | 4  | 8  | 44-26 | 44 |
| 1995  | СКА Р/Д              | Друга ліга (зона «Захід») | 17 (22) | 42 | 12 | 8  | 22 | 42-81 | 44 |
| 1997  | «Кубань» (Краснодар) | Перша ліга                | 16 (22) | 15 | 5  | 6  | 4  | 20-17 | 21 |
| 2001  | «Локомотив-НН        | Перший дивізіон           | 17 (22) | 26 | 8  | 2  | 16 | 23-51 | 26 |

1. ↑  Валерій Сінау очолив команду по ходу сезону, 27 серпня 1997 року. У стовпці «Місце» зазначено підсумкове місце, зайняте «Кубанню» в чемпіонаті, в стовпцях — «Іг», «В», «Н», «П», «М» наведені тільки матчі проведені командою під керівництвом Сінау.
2. ↑  Валерій Синау очолив команду по ходу сезону, 16 травня 2001 року. У стовпці «Місце» зазначено підсумкове місце, зайняте «Локомотивом» у чемпіонаті, у стовпцях — «Іг», «В», «Н», «П», «М» наведені тільки матчі проведені командою під керівництвом Сінау.

## Досягнення

### Як гравця
«Ростсільмаш»
- Чемпіонат РРФСР
  -  Чемпіон (1): 1964

### Як тренера
- Друга ліга чемпіонату СРСР
  -  Чемпіон (2): 1980, 1985

- Третя ліга ПФЛ
  -  Срібний призер (1): 1994

### Відзнаки
- Майстер спорту СРСР
- Заслужений тренер РРФСР

title: Сінау Валерій Миколайович

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я              = Валерій Сінау
| зображення        =
| зображення розмір =
| підпис            =
| повне-ім'я        = Валерій Миколайович Сінау
| дата-народження   = 27.11.1959
| місце-народження  =
| дата-смерті       = 18.3.2023
| місце-смерті      =
| зріст             = 172 см
| вага              = 71 кг
| прізвисько        =
| громадянство      = [[СРСР]], [[Росія]]
| позиція           = [[Захисник (футбол)|захисник]]
| поточний-клуб     =
| номер             =
| юнацькі-клуби     = {{Прапорець|URS}} «Трудові резерви» (Р/н/Д)
| юнацькі-роки      =
| клуби =
| роки =
| ігри(голи) =
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|1962|{{Прапорець|URS}}|[[Армавір (футбольний клуб, Росія)|«Торпедо» (Арм)]] |14|0}}
{{Футболіст рядок 1|1963—1964|{{Прапорець|URS}}|[[Ростов (футбольний клуб)|«Ростсільмаш»]] |32|0}}
{{Футболіст рядок 0|1965—1966|{{Прапорець|URS}}|[[СКА (Ростов-на-Дону)]] |0|0}}
{{Футболіст рядок 1|1967—1958|{{Прапорець|URS}}|[[Зоря (Луганськ)|«Зоря» (В)]] |36|0}}
{{Футболіст рядок 0|1969|{{Прапорець|URS}}|[[СКА (Ростов-на-Дону)]] |27|0}}
{{Футболіст рядок 1|1970|{{Прапорець|URS}}|[[Машук-КМВ|«Машук»]] |5|0}}
{{Футболіст рядок 0|1971|{{Прапорець|URS}}|[[Спартак-Нальчик|«Автомобіліст» (Н)]] |12|0}}
{{Футболіст рядок 1|1972|{{Прапорець|URS}}|[[Локомотив (Москва)|«Локомотив» (М)]] |0|0}}
{{Футболіст рядок 0|1972—1973|{{Прапорець|URS}}|[[Нива-В|«Локомотив» (М)]] |22|0}}
{{Футболіст рядок 1|1975|{{Прапорець|URS}}|[[Ростов (футбольний клуб)|«Ростсільмаш»]] |14|0}}
{{Футболіст кінець}}
| футзал-клуби =
| футзал-роки =
| футзал-ігри(голи) =
| клубний гравець футзал =
| пляжний-клуби =
| пляжний-роки =
| пляжний-ігри(голи) =
| гравець пляжний футбол =
| збірна-команда =
| збірна-роки =
| збірна-ігри(голи) =
| гравець збірної =
| тренер-команда = {{Прапорець|URS}} [[Орел (футбольний клуб)|«Спартак» (Ор)]]
{{Прапорець|URS}} [[Лада-Тольятті|«Торпедо» (Т)]]
{{Прапорець|URS}} [[Ростов (футбольний клуб)|«Ростсільмаш»]]
{{Прапорець|URS}} [[АПК (футбольний клуб)|АПК (Азов)]]
{{Прапорець|RUS}} [[СКА (Ростов-на-Дону)]]
{{Прапорець|RUS}} [[Арзамас (футбольний клуб)|«Арзамас»]]
{{Прапорець|RUS}} [[Кубань (футбольний клуб)|«Кубань» (К)]]
{{Прапорець|RUS}} «[[Локомотив-НН]]»
{{Прапорець|RUS}} «Алан» (Р/на/Д)
{{Прапорець|RUS}} «Альтернатива» (Р/на/Д)
{{Прапорець|RUS}} «Ніка» (Кр. Сулин)
| тренер-сезон = 1978—1979
1980—1981
1985—1990
1991
1994—1995
1996—1997
1997—1998
2001
2004
2005
2007
| тренер-місце =
| тренер =
| суддя-громадянство =
| суддя-місто =
| суддя-категорія =
| суддя-професія =
| суддя =
| звання =
| нагороди =
| пк-поновлення =
| збірна-поновлення =
| дата-оновлення =
| вікісховище =
| nocat =
}}

'''Валерій Миколайович Сінау''' ({{lang-ru|Валерий Николаевич Синау}}; [[10 лютого]] [[1944]] — [[18 березня]] [[2023]]) — радянський [[футболіст]], [[Захисник (футбол)|захисник]], радянський та російський футбольний тренер. З 2011 року — тренер-селекціонер ФК [[Ростов (футбольний клуб)|«Ростов»]]. Майстер спорту, [[Заслужений тренер|Заслужений тренер РРФСР]].

== Кар'єра гравця ==
Вихованець ростовського клубу «Трудові резерви»<ref>[http://fk-rostselmash.ru/1986-god-pervyj-krug-rostselmash/ Сайт фанатів ФК «Ростсельмаш»]{{Недоступне посилання|date=травень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>, розпочав кар'єру в 1962 році в армавірському [[Армавір (футбольний клуб, Росія)|«Торпедо»]]. Перейшов у [[Ростов (футбольний клуб)|«Ростсільмаші»]] в 1963 році, де молодому захиснику довіряв головний тренер Валентин Хахонов<ref>{{cite web|title=Валентину Хахонову виповнилося 80 років! Наввипередки з історією. Нарис газети «Футбольний кур'єр»|url=http://fk-rostselmash.ru/2012/11/22/valentinu-xaxonovu-ispolnilos-80-let-naperegonki-s-istoriej/|date=2012-11-22|publisher=Футбольный курьер|accessdate=2017-06-07}}{{Недоступне посилання|date=травень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>. У 1965 році був запрошений у [[СКА (Ростов-на-Дону)]], проте за два сезони не зіграв жодного матчу.

Валерій Синай дебютував в [[Чемпіонат СРСР з футболу|першій групі класу «А»]] 2 квітня 1967 року, вийшовши на поле в складі [[Зоря (Луганськ)|ворошиловградської «Зорі»]] в матчі проти [[Спартак (футбольний клуб, Москва)|московського «Спартака»]]. За два сезони в «Зорі» Сінау провів 36 матчів. У 1969 році повернувся в [[Ростов-на-Дону]] і провів 27 матчів за СКА.

Потім у кар'єрі Валерія були [[Машук-КМВ|«Машук» (П'ятигорськ)]], [[Спартак-Нальчик|«Автомобіліст» (Нальчик)]] і запрошення в [[Локомотив (Москва)|московський «Локомотив»]], заграти в якому йому так і не вдалося. У 1974 році Сінау повертається в «Ростсільмаш», який переживав не найкращі часи, де й завершує кар'єру футболіста.

== Кар'єра тренера ==
По завершенні кар'єри гравця розпочав тренерську діяльність. З 1978 по 2001 роки тренував клуби [[Орел (футбольний клуб)|«Спартак» (Орел)]], [[Ростов (футбольний клуб)|«Ростсільмаш» (Ростов-на-Дону)]], [[АПК (футбольний клуб)|АПК (Азов)]], [[Локомотив-НН|«Локомотив» (Нижній Новгород)]], [[СКА (Ростов-на-Дону)]], [[Арзамас (футбольний клуб)|«Торпедо» (Арзамас)]] та [[Кубань (футбольний клуб)|«Кубань» (Краснодар)]]. Після цього працював з аматорськими клубами. На початку липня 2007 року змінив [[Андрєєв Сергій Васильович|Сергія Андрєєва]] на посаді головного тренера [[Красний Сулін|красносулинської]] «Ніки» і в жовтні вивів її у [[Другий дивізіон Росії з футболу|Другій дивізіон]]<ref>{{Cite web|url=https://footballufo.ru/3-liga/krasnyj-sulin-professionalnyj-futbol.html|title=Красний Сулін повертається в професійний футбол!|accessdate=7 березня 2018|archive-date=10 серпня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160810145736/https://footballufo.ru/3-liga/krasnyj-sulin-professionalnyj-futbol.html}}</ref>, після чого залишив розташування клубу. З 2011 року працював скаутом у ФК [[Ростов (футбольний клуб)|«Ростов»]].

== Освіта ==
Випускник факультету фізвиховання Ростовського педінституту.

== Статистика тренерської кар'єри ==
{|class="wikitable"
!width="30"|Сезон
!width="150"|Команда
!width="200"|Турнір
!width="60"|Місце
!width="30"|Іг
!width="30"|В
!width="30"|Н
!width="30"|П
!width="40"|М
!width="30"|О
|-
|[[Чемпіонат СРСР з футболу 1978 (вища ліга)|1978]]||«Спартак» (Орел)||Друга ліга (3-а зона)||'''14 (24)'''||46||17||10||19||55−60||'''44'''
|-
|1979||«Спартак» (Орел)||Друга ліга (3-а зона)||'''5 (25)'''||48||24||9||15||82−63||'''57'''
|-
|1980||«Торпедо» (Тольятті)||Друга ліга (3-я зона)||'''1 (18)'''||34||21||10||3||59−22||'''52'''
|-
|1981||«Торпедо» (Тольятті)||Друга ліга (3-я зона)||'''8 (17)'''||32||13||7||12||50−52||'''33'''
|-
|[[Чемпіонат СРСР з футболу 1985 (вища ліга)|1985]]||«Ростсільмаш»||Друга ліга (3-я зона) ||'''1 (16)'''||30||20||9||1||61−26||'''49'''
|-
|1986||«Ростсільмаш»||Перша ліга ||'''7 (24)'''||46||21||10||15||86−69||'''52'''
|-
|[[Чемпіонат Росії з футболу 1994|1994]]||СКА Р/Д||Третя ліга (2-а зона)||'''2 (17)'''||32||20||4||8||44-26||'''44'''
|-
|[[Чемпіонат Росії з футболу 1995|1995]]||СКА Р/Д||Друга ліга (зона «Захід»)||'''17 (22)'''||42||12||8||22||42-81||'''44'''
|-
|[[Чемпіонат Росії з футболу 1997|1997]]||«Кубань» (Краснодар)<ref name="y1997" group="a">Валерій Сінау очолив команду по ходу сезону, 27 серпня 1997 року. У стовпці «Місце» зазначено підсумкове місце, зайняте «Кубанню» в чемпіонаті, в стовпцях — «Іг», «В», «Н», «П», «М» наведені тільки матчі проведені командою під керівництвом Сінау.</ref>||Перша ліга ||'''16 (22)'''||15||5||6||4||20-17||'''21'''
|-
|[[Чемпіонат Росії з футболу 2001|2001]]||«Локомотив-НН<ref name="y2001" group="a">Валерій Синау очолив команду по ходу сезону, 16 травня 2001 року. У стовпці «Місце» зазначено підсумкове місце, зайняте «Локомотивом» у чемпіонаті, у стовпцях — «Іг», «В», «Н», «П», «М» наведені тільки матчі проведені командою під керівництвом Сінау.</ref>||Перший дивізіон||'''17 (22)'''||26||8||2||16||23-51||'''26'''
|-
|}

<references group="a" />

== Досягнення ==
=== Як гравця ===
;«Ростсільмаш»
* [[Файл:Flag of the Russian Soviet Federative Socialist Republic (1954–1991).svg|20 пкс]] '''Чемпіонат РРФСР'''
** [[Файл:Gold medal icon.svg|15px]] Чемпіон (1): 1964

=== Як тренера ===
* {{Прапорець|URS}} '''[[Друга ліга СРСР з футболу|Друга ліга чемпіонату СРСР]]'''
** [[Файл:Gold medal icon.svg|15px]] Чемпіон (2): 1980, 1985

* {{Прапорець|URS}} '''Третя ліга ПФЛ'''
** [[Файл:Silver medal icon.svg|15px]] Срібний призер (1): 1994

=== Відзнаки ===
* {{Прапорець|URS}} '''Майстер спорту СРСР'''
* [[Файл:Flag of the Russian Soviet Federative Socialist Republic (1954–1991).svg|20 пкс]] '''Заслужений тренер РРФСР'''

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{ff|73124}}
* [http://ukr-footbal.org.ua/index.php?option=com_content&view=article&id=3002:-1944&catid=2:2011-11-18-14-04-27&Itemid=27 Профіль гравця] на сайті «УКРАЇНСЬКИЙ ФУТБОЛ (історія та статистика)»
* [http://footbook.ru/index.php?type=3&pid=20531 Профіль] на сайті footbook.ru
* [https://news.sportbox.ru/Vidy_sporta/Futbol/Valeriy-Nikolaevich-Sinau-Futbol-10091944 Профіль тренера] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161113184119/http://news.sportbox.ru/Vidy_sporta/Futbol/Valeriy-Nikolaevich-Sinau-Futbol-10091944 |date=13 листопада 2016 }} на сайті sportbox.ru

{{Тренери ФК Кубань}}
{{Тренери ФК Лада-Тольятті}}
{{Тренери ФК Ростов}}
{{Тренери ФК СКА (Ростов-на-Дону)}}
{{Портали|Футбол|Спорт}}

[[Категорія:Радянські футболісти]]
[[Категорія:Футболісти «Ростова»]]
[[Категорія:Футболісти СКА (Ростов-на-Дону)]]
[[Категорія:Футболісти «Спартака» (Нальчик)]]
[[Категорія:Футболісти «Зорі» (Луганськ)]]
[[Категорія:Футболісти «Ниви» (Вінниця)]]
[[Категорія:Футболісти «Машука»]]
[[Категорія:Футбольні тренери СРСР]]
[[Категорія:Російські футбольні тренери]]
[[Категорія:Тренери ФК «Ростов»]]
[[Категорія:Тренери ФК СКА Ростов-на-Дону]]
[[Категорія:Тренери ФК «Лада-Тольятті»]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Валерій Миколайович Сінау

Народження: 27 листопада 1959

Смерть: 18 березня 2023 (63 роки)

Вага: 71 кг

Громадянство: СРСР, Росія

Позиція: захисник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Торпедо» (Арм) · 14 · (0)

«Ростсільмаш» · 32 · (0)

СКА (Ростов-на-Дону) · 0 · (0)

«Зоря» (В) · 36 · (0)

СКА (Ростов-на-Дону) · 27 · (0)

«Машук» · 5 · (0)

«Автомобіліст» (Н) · 12 · (0)

«Локомотив» (М) · 0 · (0)

«Локомотив» (М) · 22 · (0)

«Ростсільмаш» · 14 · (0)

title: Тренерська діяльність**

Сезони: Команда · Місце

«Спартак» (Ор) · «Торпедо» (Т) · «Ростсільмаш» · АПК (Азов) · СКА (Ростов-на-Дону) · «Арзамас» · «Кубань» (К) · «Локомотив-НН» · «Алан» (Р/на/Д) · «Альтернатива» (Р/на/Д) · «Ніка» (Кр. Сулин)

Тренерська діяльність**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.

Тренерська діяльність**: ** Тільки на посаді головного тренера.


text:
# Район Накахара
35°34′34″ пн. ш. 139°39′21″ сх. д. / 35.57611° пн. ш. 139.65583° сх. д.
Райо́н Накаха́ра (яп. 中原区, なかはらく, МФА: [nakahaɾa ku̥], «Середньопольний район») — район міста Кавасакі префектури Канаґава в Японії. Станом на 1 квітня 2009 площа району становила 14,70 км². Станом на 1 липня 2011 населення району становило 234 636 осіб.

title: Район Накахара

wikitext:
{{Otheruses2|Накахара}}
{{Місто Японії|
 |Назва                 = Накахара
 |lat_dir = N |lat_deg =  35|lat_min = 34|lat_sec = 34
 |lon_dir = E |lon_deg = 139|lon_min = 39|lon_sec = 21
 |Країна                = Японія
 |Острів                = Хонсю
 |Регіон                = [[регіон Канто|Канто]]
 |Префектура            = [[префектура Канаґава|Канаґава]]
 |Місто                 = [[Кавасакі, Канаґава|Кавасакі]]
 |Площа                 = {{Японія-Площа-Канаґава|川崎市中原区}}
 |Населення             = {{Японія-Населення-Канаґава|川崎市中原区}}
 |Дата обрахунку        = {{Японія-Площа-Канаґава|date}}
 |Дата перепису         = {{Японія-Населення-Канаґава|date}}
 |ISO                   = 14133-0
}}

'''Райо́н Накаха́ра''' ({{lang-ja|中原区, なかはらく}}, {{МФА2|nakahaɾa ku̥}}, «Середньопольний район») — [[міські райони Японії|район]] міста [[Кавасакі, Канаґава|Кавасакі]] префектури [[префектура Канаґава|Канаґава]] в [[Японія|Японії]]. Станом на {{Японія-Площа-Канаґава|date}} площа району становила {{СЧТ|{{Японія-Площа-Канаґава|川崎市中原区}}}} км². Станом на {{Японія-Населення-Канаґава|date}} населення району становило {{СЧТ|{{Японія-Населення-Канаґава|川崎市中原区}}}} осіб.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела та література ==
{{ВСЯТК-Канаґава}}
{{Енциклопедія Ніппоніка-2}}

== Посилання ==
{{Commonscat|Nakahara-ku,, Kawasaki}}
* {{ref-ja}} [https://web.archive.org/web/20090830081817/http://www.city.kawasaki.jp/65/65nakahara/home/nakahara/index.htm Офіційна сторінка Район Накахара]

{{Японія Канаґава}}

[[Категорія:Кавасакі]]
[[Категорія:Міські райони Японії]]

Країна: Японія

Острів: Хонсю

Регіон: Канто

Префектура: Канаґава

Місто: Кавасакі


text:
# Морозов Володимир Іванович (1940)
Володимир Іванович Морозов (4 березня 1940, Красноводськ, Красноводська область, Туркменська РСР, СРСР — 8 лютого 2023, Київ) — український радянський веслувальник, байдарочник, триразовий олімпійський чемпіон, трикратний чемпіон світу, двократний чемпіон Європи.
Повний тезка спортсмена Володимира Івановича Морозова, який теж є олімпійським чемпіоном з веслування на байдарках, але 1976 року.

## Біографія

### Молоді роки
Народився 4 березня 1940 у місті Красноводськ, Красноводська область, Туркменська РСР, СРСР (нині місто Туркменбаші, Балканський велаят, Туркменістан).
Тренувався у спортивному клубі армії міста Красноводська, потім Києва.

### Спортивна кар'єра
У 1963 році став срібним призером у дисципліні Б-1 4×500 м на Чемпіонаті Європи та світу з веслування на байдарках і каное у місті Яйце, Югославія.
У 1964 році став золотим призером (разом з Миколою Чужиковим, В'ячеславом Іоновим та Анатолієм Гришиним) у дисципліні Б-4 1000 м на Літніх Олімпійських іграх у Токіо, Японія.
У 1965 році став бронзовим призером (разом з Миколою Чужиковим, В'ячеславом Іоновим та Анатолієм Гришиним) у дисципліні Б-4 10000 м на Чемпіонаті Європи з веслування на байдарках і каное у Бухаресті, Румунія.
У 1966 році став бронзовим (разом з Олександром Шапаренком, Юрієм Стеценком та Георгієм Карюхиним) у дисципліні Б-4 1000 м та золотим призером (разом з Володимиром Морозовим, В'ячеславом Іоновим та Анатолієм Гришиним) у дисципліні Б-4 10000 м на Чемпіонаті світу з веслування на байдарках і каное у Берліні, НДР.
У 1967 році став срібним у дисципліні Б-4 1000 м та бронзовим призером (разом з Валерієм Діденко, В'ячеславом Іоновим та Анатолієм Гришиним) у дисципліні Б-4 10000 м на Чемпіонаті Європи з веслування на байдарках і каное у Дуйсбурзі, ФРН.
У 1968 році став золотим призером (разом з Олександром Шапаренком) у дисципліні Б-2 1000 м на Літніх Олімпійських іграх у Мехіко, Мексика.
У 1969 році став золотим призером (разом з Олександром Шапаренком) у дисципліні Б-2 1000 м на Чемпіонаті Європи з веслування на байдарках і каное у Москві, СРСР.
У 1970 році став золотим призером (разом з Юрієм Філатовим, Валерієм Діденком та Юрієм Стеценком) у дисципліні Б-4 1000 м на Чемпіонаті світу з веслування на байдарках і каное у Копенгагені, Данія. Також зайняв четверте місце (разом з Олександром Шапаренком) у дисципліні Б-2 1000 м.
У 1971 році став золотим призером (разом з Юрієм Філатовим, Валерієм Діденком та Юрієм Стеценком) у дисципліні Б-4 1000 м на Чемпіонаті світу з веслування на байдарках і каное у Белграді, Югославія.
У 1972 році став золотим призером (разом з Юрієм Філатовим, Валерієм Діденком та Юрієм Стеценком) у дисципліні Б-4 1000 м на Літніх Олімпійських іграх у Мюнхені, ФРН.
У 1973 році став золотим призером (разом з Юрієм Філатовим, Валерієм Діденком та Миколою Хохлом) у дисципліні Б-4 1000 м на Чемпіонаті світу з веслування на байдарках і каное у Тампере, Фінляндія.
У період 1962–1972 рр. ставав неоднократним чемпіоном СРСР на різних дистанціях в складі різних екіпажів.

### Подальше життя
У 1972 закінчив Київський державний інститут фізичної культури.
У 2012 році, «За вагомий особистий внесок у розвиток і популяризацію фізичної культури і спорту, багаторічну сумлінну працю та з нагоди 60-річчя участі українських спортсменів в Олімпійських іграх», його було нагороджено орденом «За заслуги» II ступеня.

## Нагороди
- Звання «Заслужений майстер спорту СРСР» (1966)
- Орден «Знак Пошани»
- Орден Трудового Червоного Прапора
- Орден «За заслуги» II ступеня (2012)[1]

title: Морозов Володимир Іванович (1940)

wikitext:
{{OtherusesN|Морозов}}{{Інші значення|тип=ім'я|Володимир Морозов}}{{Повні тезки|Володимир Іванович Морозов}}{{Спортсмен
| ім'я                = Володимир Іванович Морозов
| повне_ім'я          = Володимир Іванович Морозов
| зображення          = Volodymyr_Morozov_1940.jpg
| підпис              =
| прізвисько          =
| національність      = [[українець]]
| місце_проживання    = {{UKR}}
| дата_народження     = 4.3.1940
| місце_народження    = {{Прапорець|СРСР}} [[Туркменбаші (місто)|Красноводськ]], [[Красноводська область]], [[Туркменська Радянська Соціалістична Республіка|Туркменська РСР]], [[СРСР]]
| дата_смерті         = 8 лютого 2023 року
| місце_смерті        = м.Київ, Україна
| зріст               = 182 см
| вага                = 88 кг
| батько              =
| мати                =
| дружина             =
| чоловік             =
| діти                =
| вебсторінка         =

| країна              = {{USSR}}
| вид_спорту          = [[Файл:Canoeing_(flatwater)_pictogram.svg|20px|link=Веслування на байдарках і каное]] [[Веслування на байдарках і каное|веслування на байдарках]]
| дисципліна          = Б-1 4×500 м, Б-2 1000 м, Б-4 1000 м, Б-4 10000 м
| спортивне_звання    =
| студентська_команда =
| клуб                = [[Спортивний клуб армії|СКА]] ([[Красноводськ]])<br/> СКА ([[Київ]])
| команда             =
| нац._збірна         =
| статус_професіонала =
| тренери             =
| завершення_виступів =
| тренує              =
| світові             = [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1963]], [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1966|1966]], [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1971|1971]], [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1973|1973]]
| регіональні         = [[Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное 1963]], [[Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное 1965|1965]], [[Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное 1967|1967]], [[Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное 1969|1969]]
| національні         =
| олімпійські         = [[Літні Олімпійські ігри 1964]], [[Літні Олімпійські ігри 1968|1968]], [[Літні Олімпійські ігри 1972|1972]]
| паралімпійські      =
| найвищий_рейтинг    = 1
| поточний_рейтинг    =
| особисті_рекорди    =
| медалі              =
{{MedalCompetition|[[Літні Олімпійські ігри]]}}
{{MedalGold  | [[Літні Олімпійські ігри 1964|1964 Токіо]] | Б-4 1000 м }}
{{MedalGold  | [[Літні Олімпійські ігри 1968|1968 Мехіко]] | Б-2 1000 м }}
{{MedalGold  | [[Літні Олімпійські ігри 1972|1972 Мюнхен]] | Б-4 1000 м }}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное|Чемпіонати світу]]}}
{{MedalSilver | [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1963|1963 Яйце]] | Б-1 4×500 м }}
{{MedalBronze | [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1966|1966 Берлін]] | Б-4 1000 м }}
{{MedalGold | [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1966|1966 Берлін]] | Б-4 10000 м }}
{{MedalGold | [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1970|1970 Копенгаген]] | Б-4 1000 м }}
{{MedalGold | [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1971|1971 Белград]] | Б-4 1000 м }}
{{MedalSilver | [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1973|1973 Тампере]] | Б-4 1000 м }}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное|Чемпіонати Європи]]}}
{{MedalSilver | [[Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное 1963|1963 Яйце]] | Б-1 4×500 м }}
{{MedalBronze | [[Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное 1965|1965 Бухарест]] | Б-4 10000 м }}
{{MedalSilver | [[Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное 1967|1967 Дуйсбург]] | Б-4 1000 м }}
{{MedalGold | [[Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное 1967|1967 Дуйсбург]] | Б-4 10000 м }}
{{MedalGold | [[Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное 1965|1969 Москва]] | Б-2 1000 м }}
{{турнір|Державні нагороди}}
{{(!}}
{{!}}{{Орден Трудового Червоного Прапора}}{{!!}}{{Орден Знак Пошани}}{{!!}}{{Орден За заслуги II ступеня (Україна)}}{{!!}}[[Файл:Honored master of sports of the USSR.jpg|25px|border|link=Заслужений майстер спорту СРСР]]
{{!)}}
| show-medals         = yes
}}'''Володимир Іванович Морозов''' ({{ДН|4|3|1940}}, [[Туркменбаші|Красноводськ]], [[Красноводська область]], [[Туркменська Радянська Соціалістична Республіка|Туркменська РСР]], [[СРСР]] — {{ДС|8|2|2023}}, Київ) — український радянський веслувальник, байдарочник, триразовий [[олімпійський чемпіон]], трикратний чемпіон світу, двократний чемпіон Європи.

Повний тезка спортсмена [[Морозов Володимир Іванович (1952)|Володимира Івановича Морозова]], який теж є олімпійським чемпіоном з веслування на байдарках, але 1976 року.

== Біографія ==
=== Молоді роки ===
Народився {{ДН|4|3|1940}} у місті [[Туркменбаші|Красноводськ]], [[Красноводська область]], [[Туркменська Радянська Соціалістична Республіка|Туркменська РСР]], [[СРСР]] (нині місто Туркменбаші, [[Балканський велаят]], [[Туркменістан]]).

Тренувався у спортивному клубі армії міста Красноводська, потім [[Київ|Києва]].

=== Спортивна кар'єра ===
У [[1963]] році став срібним призером у дисципліні Б-1 4×500 м на [[Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное 1963|Чемпіонаті Європи]] та [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1963|світу з веслування на байдарках і каное]] у місті [[Яйце (місто)|Яйце]], [[Югославія]].

У [[1964]] році став золотим призером (разом з [[Чужиков Микола Федорович|Миколою Чужиковим]], [[Іонов В'ячеслав Миколайович|В'ячеславом Іоновим]] та [[Гришин Анатолій Кузьмич|Анатолієм Гришиним]]) у дисципліні Б-4 1000 м на [[Літні Олімпійські ігри 1964|Літніх Олімпійських іграх]] у [[Токіо]], [[Японія]].

У [[1965]] році став бронзовим призером (разом з Миколою Чужиковим, В'ячеславом Іоновим та Анатолієм Гришиним) у дисципліні Б-4 10000 м на [[Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное 1965|Чемпіонаті Європи з веслування на байдарках і каное]] у [[Бухарест]]і, [[Соціалістична Республіка Румунія|Румунія]].

У [[1966]] році став бронзовим (разом з [[Шапаренко Олександр Максимович|Олександром Шапаренком]], [[Стеценко Юрій Миколайович|Юрієм Стеценком]] та [[Карюхин Георгій Тимофійович|Георгієм Карюхиним]]) у дисципліні Б-4 1000 м та золотим призером (разом з Володимиром Морозовим, В'ячеславом Іоновим та Анатолієм Гришиним) у дисципліні Б-4 10000 м на [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1966|Чемпіонаті світу з веслування на байдарках і каное]] у [[Східний Берлін|Берліні]], [[НДР]].

У [[1967]] році став срібним у дисципліні Б-4 1000 м та бронзовим призером (разом з [[Діденко Валерій Антонович|Валерієм Діденко]], В'ячеславом Іоновим та Анатолієм Гришиним) у дисципліні Б-4 10000 м на [[Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное 1967|Чемпіонаті Європи з веслування на байдарках і каное]] у [[Дуйсбург|Дуйсбурзі]], [[Західна Німеччина|ФРН]].

У [[1968]] році став золотим призером (разом з Олександром Шапаренком) у дисципліні Б-2 1000 м на [[Літні Олімпійські ігри 1968|Літніх Олімпійських іграх]] у [[Мехіко]], [[Мексика]].

У [[1969]] році став золотим призером (разом з Олександром Шапаренком) у дисципліні Б-2 1000 м на [[Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное 1969|Чемпіонаті Європи з веслування на байдарках і каное]] у [[Москва|Москві]], [[СРСР]].

У [[1970]] році став золотим призером (разом з [[Філатов Юрій Миколайович|Юрієм Філатовим]], Валерієм Діденком та Юрієм Стеценком) у дисципліні Б-4 1000 м на [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1970|Чемпіонаті світу з веслування на байдарках і каное]] у [[Копенгаген]]і, [[Данія]]. Також зайняв четверте місце (разом з Олександром Шапаренком) у дисципліні Б-2 1000 м.

У [[1971]] році став золотим призером (разом з Юрієм Філатовим, Валерієм Діденком та Юрієм Стеценком) у дисципліні Б-4 1000 м на [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1971|Чемпіонаті світу з веслування на байдарках і каное]] у [[Белград]]і, [[Югославія]].

У [[1972]] році став золотим призером (разом з Юрієм Філатовим, Валерієм Діденком та Юрієм Стеценком) у дисципліні Б-4 1000 м на [[Літні Олімпійські ігри 1912|Літніх Олімпійських іграх]] у [[Мюнхен]]і, [[Західна Німеччина|ФРН]].

У [[1973]] році став золотим призером (разом з Юрієм Філатовим, Валерієм Діденком та [[Хохол Микола Григорович|Миколою Хохлом]]) у дисципліні Б-4 1000 м на [[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1973|Чемпіонаті світу з веслування на байдарках і каное]] у [[Тампере]], [[Фінляндія]].

У період [[1962]]–[[1972]] рр. ставав неоднократним чемпіоном СРСР на різних дистанціях в складі різних екіпажів.

=== Подальше життя ===
У [[1972]] закінчив [[Національний університет фізичного виховання і спорту України|Київський державний інститут фізичної культури]].

У [[2012]] році, ''«За вагомий особистий внесок у розвиток і популяризацію фізичної культури і спорту, багаторічну сумлінну працю та з нагоди 60-річчя участі українських спортсменів в Олімпійських іграх»'', його було нагороджено [[Орден «За заслуги» (Україна)|орденом «За заслуги» II ступеня]]<ref name=link1></ref>.

== Нагороди ==
* Звання «[[Заслужений майстер спорту СРСР]]» (1966)
* [[Орден «Знак Пошани»]]
* [[Орден Трудового Червоного Прапора]]
* [[Орден «За заслуги» (Україна)|Орден «За заслуги» II ступеня]] (2012)<ref name=link1>{{cite web |url=http://www.president.gov.ua/documents/15278.html |title=УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ № 755/2012. Про відзначення державними нагородами України |author= |date=25 грудня 2012 |website=Офіційне інтернет-представництво Президента України |publisher= |accessdate=30 січня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20121231100945/http://www.president.gov.ua/documents/15278.html |archivedate=31 грудня 2012 |deadurl=yes }}</ref>

== Література ==
* {{книга|автор=Штейнбах В.Л. |заголовок=Большая олимпийская энциклопедия |посилання=https://slovari.yandex.ru/морозов%20владимир/Олимпийская%20энциклопедия/Морозов%20Владимир%20Иванович/2/ |відповідальний= |місце=[[Москва]] |видавництво=Олимпия Пресс |рік=2006 |том=2 |сторінок=968 |сторінки= |тираж= |isbn=5-94299-089-1}} {{ref-ru}}

== Примітки ==
{{references}}

== Посилання ==
* {{cite web|url=http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/mo/volodymyr-morozov-1.html|title=Volodymyr Morozov|author=|date=|work=SR/Olympic Sports|publisher=|accessdate=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20121110205204/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/mo/volodymyr-morozov-1.html|archivedate=10 листопада 2012}}{{ref-en}}

{{Олімпійські чемпіони з веслування у байдарках-двійках на дистанції 1000 метрів}}
{{Олімпійські чемпіони з веслування у байдарках-четвірках на дистанції 1000 метрів}}
[[Категорія:Радянські веслувальники на байдарках і каное]]
[[Категорія:Заслужені майстри спорту СРСР]]
[[Категорія:Радянські олімпійські чемпіони]]
[[Категорія:Олімпійські чемпіони з веслування на байдарках і каное]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 1964]]
[[Категорія:Веслувальники на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1964]]
[[Категорія:Чемпіони світу з веслування на байдарках і каное]]
[[Категорія:Спортсмени Києва]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 1968]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 1972]]
[[Категорія:Веслувальники на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1968]]
[[Категорія:Веслувальники на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1972]]

title: Загальна інформація

Національність: українець

Громадянство: СРСР · Туркменістан · Україна

Місце проживання: Україна

Народження: 4 березня 1940 · Красноводськ, Красноводська область, Туркменська РСР, СРСР

Смерть: 8 лютого 2023 року · м.Київ, Україна

Вага: 88 кг

title: Спорт

Країна: СРСР

Вид спорту: веслування на байдарках

Клуб: СКА (Красноводськ) · СКА (Київ)

title: Участь і здобутки

Світові змагання: Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1963, 1966, 1971, 1973

Регіональні змагання: Чемпіонат Європи з веслування на байдарках і каное 1963, 1965, 1967, 1969

Олімпійські ігри: Літні Олімпійські ігри 1964, 1968, 1972

title: Літні Олімпійські ігри

title: Чемпіонати світу

Золото:
1966 Берлін · Б-4 10000 м
1970 Копенгаген · Б-4 1000 м
1971 Белград · Б-4 1000 м

title: Чемпіонати Європи

Бронза: 1965 Бухарест · Б-4 10000 м

Орден Трудового Червоного Прапора: Орден «Знак Пошани» · Орден «За заслуги» ІІ ступеня · Файл:Honored master of sports of the USSR.jpg


text:
# Буларрос
Буларрос (ісп. Bularros) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Кастилія-і-Леон, у провінції Авіла. Населення — 85 осіб (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 110 км на захід від Мадрида, 18 км на північний захід від Авіли.
На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2010 рік)
- Буларрос: 44 особи
- Муньйоєрро: 39 осіб
- Вільяверде: 2 особи

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

title: Буларрос

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Буларрос
 | місцева_назва       = ''Bularros''
 | прапор              =
 | герб                =
 | автономна_спільнота = [[Кастилія-і-Леон]]
 | провінція           = [[Авіла (провінція)|Авіла]]
 | комарка             =
 | широта              = 40.746
 | довгота             = -4.888
 | висота              = 1159
 | населення           = 85
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 32,0
 | густота             = 2,66
 | поштові_індекси     = 05140
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 05040
 | мер                 = Хосе Антоніо Прієто Рамос
 | рік_обрання         = 2008
 | www                 = http://www.bularros.es
}}
'''Буларрос''' ({{lang-es|Bularros}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Кастилія-і-Леон]], у провінції [[Авіла (провінція)|Авіла]]. Населення — {{formatnum:85}} осіб (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 110 км на захід від [[Мадрид]]а, 18 км на північний захід від [[Авіла|Авіли]].

На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2010 рік)<ref>{{cite web|url=http://www.ine.es/nomen2/|title=Nomenclátor. Relación de unidades poblacionales|publisher=[[Національний інститут статистики Іспанії]] (INE)|language=іспанською|accessdate=2011-06-12|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Cbe6GOiV?url=http://www.ine.es/nomen2/|archivedate=2012-12-02|deadurl=yes}}</ref>
* Буларрос: 44 особи
* Муньйоєрро: 39 осіб
* Вільяверде: 2 особи

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Bularros}}

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Авіла}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Авіла]]

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Кастилія-і-Леон

Провінція: Авіла

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Хосе Антоніо Прієто Рамос (з 2008)

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Ґойсць
Ґойсць (пол. Gojsc) — село в Польщі, у гміні Нова Бжезниця Паєнчанського повіту Лодзинського воєводства.
Населення — 226 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Ченстоховського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 120     | 31                 | 74               | 15                   |
| Жінки    | 106     | 12                 | 70               | 24                   |
| Разом    | 226     | 43                 | 144              | 39                   |

title: Ґойсць

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Ґойсць
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Gojsc}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Лодзинське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Паєнчанський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Нова Бжезниця (гміна){{!}}Нова Бжезниця
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 226
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 34
|поштовий індекс        = 98-331
|автомобільний код      = EPJ
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0139494
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Ґойсць''' ({{lang-pl|Gojsc}}) — село в Польщі, у [[Нова Бжезниця (гміна)|гміні Нова Бжезниця]] [[Паєнчанський повіт|Паєнчанського повіту]] [[Лодзинське воєводство|Лодзинського воєводства]].
Населення — {{formatnum:226}} {{МНОЖИНА:226|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Ченстоховське воєводство|Ченстоховського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=120 |ЧолПре=31 |ЧолПрац=74 |ЧолПост=15
|Жін=106 |ЖінПре=12 |ЖінПрац=70 |ЖінПост=24
|Разом=226 |РазомПре=43 |РазомПрац=144 |РазомПост=39
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Нова Бжезниця}}

{{Lodz-geo-stub}}

[[Категорія:Села Паєнчанського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Лодзинське воєводство

Повіт: Паєнчанський повіт

Гміна: Нова Бжезниця

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: EPJ

OSM: ↑2911926 ·R (Ґміна Нова Бжезниця)


text:
# Шпорець південний
Шпо́рець південний (Heteromirafra ruddi) — вид горобцеподібних птахів родини жайворонкових (Alaudidae). Ендемік Південно-Африканської Республіки.

## Опис
Довжина птаха становить 14 см, з яких від 3,8 до 4,5 см припадає на хвіст, вага 26 г. Виду не притаманний статевий диморфізм. Голова відносно велика. Верхня частина тіла темно-коричнева, поцяткована білуватими плямками, над очима помітні білуваті "брови". Підборідді я горло білі, воло і верхня частина грудей рудувато-охристі, поцятковані темно-коричневими смугами, решта нижньої частини тіла біла або білувато-охриста. Крила відносно великі, округлої форми, темно-коричневі, поцятковані вузькими рудими смугами. Хвіст вузький, короткий, емно-коричневий. Очі карі, дзьоб роговий або темно-коричневий, лапи тілесного кольору, задні кігті дуже довгі.

## Поширення і екологія
Південні тетери мешкають на південному сході Мпумаланги, на північному заході Квазулу-Наталя та на північному сході Фрі-Стейта. Вони живуть на вологих високогірних луках на вершинах плато, на висоті від 1700 до 2200 м над ріанем моря. Віддають перевагу місцевостям з річною кількістю опадів понад 600 мм. Сезон розмноження у Фрі-Стейті триває в листопаді, у Мпумаланзі в січні і у Квазулу-Наталі в жовтні. Як і інші жайворонки, південні шпрці гніздяться на землі. Гніздо має чашоподібну фому, прикривається зверху травою. В кладці 2-3 білуватих або рожевуватих яєць, поцяткованиз сірими і світло-коричневими плямками.

## Збереження
МСОП класифікує цей вид як такий, що перебуває під загрозою зникнення. За оцінками дослідників, популяція південних шпорців становить від 1700 до 3300 дорослих птахів.

title: Шпорець південний

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Шпорець південний
| status = EN
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=iucn>{{IUCN|id=22717153|title=Heteromirafra ruddi|assessors=[[BirdLife International]]|year=2016|version=2021.3|accessdate=25 липня 2022}}</ref>
| image =Heteromirafra ruddi, Wakkerstroom, Birding Weto, a.jpg
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| familia = [[Жайворонкові]] (Alaudidae)
| genus = [[Шпорець]] (''Heteromirafra'')
| species = '''Шпорець південний'''
| binomial = ''Heteromirafra ruddi''
| binomial_authority = ([[Claude Henry Baxter Grant|Grant]], 1908)
| range_map = Heteromirafra ruddi distribution map.png
| range_map_caption = Ареал виду
| synonyms =''Heteronyx ruddi''<br/>''Mirafra ruddi''
| wikispecies = Heteromirafra ruddi
| commonscat = Heteromirafra ruddi
| commons = Heteromirafra ruddi
}}
'''Шпо́рець південний'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Heteromirafra ruddi'') — вид [[Горобцеподібні|горобцеподібних]] птахів родини [[Жайворонкові|жайворонкових]] (Alaudidae)<ref name=ioc>{{cite web|editor1-last=Gill|editor1-first=Frank|editor1-link=Frank Gill (ornithologist)|editor2-last=Donsker|editor2-first=David|year=2022|title=Nicators, reedling, larks|work=World Bird List Version 12.1|url=http://www.worldbirdnames.org/bow/larks/|publisher=International Ornithologists' Union|accessdate=25 липня 2022}}</ref>. [[Ендемік]] [[Південно-Африканська Республіка|Південно-Африканської Республіки]].

== Опис ==
[[Файл:Heteromirafra ruddi, Wakkerstroom, Birding Weto, b.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Південний шпорець в польоті]]
Довжина птаха становить 14 см, з яких від 3,8 до 4,5 см припадає на хвіст, вага 26 г. Виду не притаманний статевий диморфізм. Голова відносно велика. Верхня частина тіла темно-коричнева, поцяткована білуватими плямками, над очима помітні білуваті "брови". Підборідді я горло білі, воло і верхня частина грудей рудувато-охристі, поцятковані темно-коричневими смугами, решта нижньої частини тіла біла або білувато-охриста. Крила відносно великі, округлої форми, темно-коричневі, поцятковані вузькими рудими смугами. Хвіст вузький, короткий, емно-коричневий. Очі карі, дзьоб роговий або темно-коричневий, лапи тілесного кольору, задні кігті дуже довгі.

== Поширення і екологія ==
Південні тетери мешкають на південному сході [[Мпумаланга|Мпумаланги]], на північному заході [[Квазулу-Наталь|Квазулу-Наталя]] та на північному сході [[Фрі-Стейт]]а. Вони живуть на вологих високогірних луках на вершинах плато, на висоті від 1700 до 2200 м над ріанем моря. Віддають перевагу місцевостям з річною кількістю опадів понад 600 мм. Сезон розмноження у Фрі-Стейті триває в листопаді, у Мпумаланзі в січні і у Квазулу-Наталі в жовтні. Як і інші жайворонки, південні шпрці гніздяться на землі. Гніздо має чашоподібну фому, прикривається зверху травою. В кладці 2-3 білуватих або рожевуватих яєць, поцяткованиз сірими і світло-коричневими плямками.

== Збереження ==
[[МСОП]] класифікує цей вид як такий, що перебуває [[під загрозою зникнення]]. За оцінками дослідників, популяція південних шпорців становить від 1700 до 3300 дорослих птахів.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Rudolf Pätzold: ''Die Lerchen der Welt.'' Westarp Wissenschaften, Magdeburg 1994, ISBN 3-89432-422-8.
* Rudolf Pätzold: ''Kompendium der Lerchen. Alle Lerchen unserer Erde.'' Jan-Schimkat-Medienpublikation, Dresden 2003, ISBN 3-00-011219-7.

== Посилання ==
* Rudd's lark - [http://sabap2.adu.org.za/docs/sabap1/499.pdf Species text in The Atlas of Southern African Birds]

{{Taxonbar|from=Q1588359}}

{{птахи-доробити}}

[[Категорія:Жайворонкові]]
[[Категорія:Птахи, описані 1908]]
[[Категорія:Ендемічні птахи Південно-Африканської Республіки]]

title: ?Шпорець південний

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Родина: Жайворонкові (Alaudidae)

Рід: Шпорець (Heteromirafra)

Вид: Шпорець південний

Вікісховище: Heteromirafra ruddi

Віківиди: Heteromirafra ruddi


text:
# Вайльрод
Вайльрод (нім. Weilrod) — громада в Німеччині, знаходиться в землі Гессен. Підпорядковується адміністративному округу Дармштадт. Входить до складу району Верхній Таунус.
Площа — 71,16 км2. Населення становить 6570 ос. (станом на 31 грудня 2020).

## Галерея
- Вид на район Альтвайльнау з півдня з оглядової вежі на горі Пфердскопф

title: Вайльрод

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Вайльрод
| місцева_назва       = Weilrod
| тип_НП              = громада
| зображення          = Evang. Kirche Altweilnau (Taunus).JPG
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DEU Weilrod COA.svg
| прапор              =
| карта               = Weilrod in HG.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Вайльрод на карті району
| земля               = [[Гессен]]
| округ               = [[Дармштадт (округ)|Дармштадт]]
| район               = [[Верхній Таунус (район)|Верхній Таунус]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 210-626
| площа               = 71.16
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-HE||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-HE||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-HE|06434013}}
| latd=50 | latm=20| lats=
| longd=8| longm=25| longs=
| поштовий_код        = 61276
| телефонний_код      = 06083, 06084
| стат_код            = 06 4 34 013
| авто_номер          = HG
| вебсайт             = [http://www.weilrod.de www.weilrod.de]
}}
'''Вайльрод''' ({{lang-de|Weilrod}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], знаходиться в [[Землі Німеччини|землі]] [[Гессен]]. Підпорядковується [[Округ (Німеччина)|адміністративному округу]] [[Дармштадт (округ)|Дармштадт]]. Входить до складу району [[Верхній Таунус (район)|Верхній Таунус]].

Площа — 71,16 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-HE|06434013}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-HE||дата}}).

== Галерея ==
<gallery>DSC07357 Altweilnau aus Richtung Süden gesehen vom Aussichtsturm Pferdskopf.jpg|Вид на район Альтвайльнау з півдня з оглядової вежі на горі ''Пфердскопф''
Файл:Schloss Neuweilnau Haupthaus.jpg|
Файл:Niederlauken Kirche.jpg|
Файл:Winden, Unterdorf.JPG|
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Weilrod}}
* [http://www.weilrod.de Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220531034314/https://www.weilrod.de/ |date=31 травня 2022 }} {{ref-de}}

{{Район Верхній Таунус}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4065103-4}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Гессену]]

title: — громада —

— громада —: Вид Вайльрод

title: Координати: 50°20′ пн. ш. 8°25′ сх. д. / 50.333° пн. ш. 8.417° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Гессен

Округ: Дармштадт

Район: Верхній Таунус

Населення (31 грудня 2020)

Вайльрод на карті району

ВайльродРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Точка опори
«Точка опори ЮА» — громадська організація, одна з найбільших національних ЛГБТ-організацій в Україні, яка займається адвокацією прав ЛГБТ-спільноти, розвіюванням міфів та забобонів щодо ЛГБТ, подоланням упереджень та дискримінації у суспільстві та проблемами здоров'я ЛГБТ.
«Точка опори» була заснована в 2009 році, як організація, що займалась проблемами бісексуальних та гомосексуальних чоловіків. Протягом наступних років організація швидко зростала та розвивала різні напрямки своєї діяльності.
На початку 2016 року організація об'єднувала 9 регіональних відділень та займалась питаннями здоров'я ЛГБТ, лобіюванням законодавства про заборону дискримінації та цивільного партнерства (що включає і одностатеві партнерства), протидією дискримінації ЛГБТ, підтримкою батьківського руху ТЕРГО (батьки, що мають ЛГБТ дітей), долучалась до культурних ініціатив та просвітництва серед населення.

## Місія організації
Створювати можливості для лесбійок, геїв, бісексуальних і трансгендерних осіб бути повноправними громадянами, яких приймають вдома, на роботі, в соціумі та які живуть здоровим і щасливим життям, мають рівні можливості, права та обов'язки.
Сприяти взаєморозумінню між людьми з різною сексуальною орієнтацією та за різними ознаками.

## Стратегія організації
В січні 2016 року «Точка опори» опублікувала стратегію організації до 2020 року, відповідно до документу, організація визначила такі пріоритетні напрямки руху:
1. Адвокація прав ЛГБТ-спільноти;
2. Боротьба зі неприйняттям та дискримінацією ЛГБТ в суспільстві;
3. Навчання та просвіта ЛГБТ та професійних ком'юніті;
4. Доступ до дружніх медичних послуг та боротьба з ВІЛ/СНІД.

## Історія
«Точка опори» була заснована в 2009 році, як ЧСЧ-сервісна організація. Своїм головним пріоритетом визначає питання здоров'я гомосексуальних та бісексуальних чоловіків, боротьбу з епідемією Вірус імунодефіциту людини серед чоловіків.
В травні 2010 року «Точка опори» починає співпрацювати з Фонд Елтона Джона «СНІД». В рамках співпраці «Точка опори» відкриває мережу пунктів безкоштовного тестування на ВІЛ для ЧСЧ, а також працює з питаннями соціальної та психологічної допомоги гомосексуальним та бісексуальним чоловікам, просвітницькою роботою, навчанням лікарів по роботі з ЧСЧ.
11 серпня 2011 року активісти «Точки опори» організовують громадську акцію «Альтернативу презервативу» завдяки якій вдалося відмінити постанову Кабінету міністрів, щодо запровадження ПДВ на засоби контрацепції.
В 2012 році «Точка опори» починає активно займатись адвокацією прав ЛГБТ-спільноти. Зокрема, виступає за законодавчу заборону дискримінації за ознакою сексуальної орієнтації та гендерної ідентичності та законодавче врегулювання відносин одностатевих партнерів (запровадження інституту цивільного партнерства).
1 квітня 2013 року «Точка опори» запускає Національний ЛГБТ-портал України. Найбільший україномовний інформаційний вебресурс про ЛГБТ-спільноту в Україні та світі. В травні 2014 року «Точка опори» подає документи до Державної реєстраційної служби щодо реєстрації порталу як інформаційного агентства. Державна реєстраційна служба відмовляє «Точці опори» в реєстрації порталу на підставі припущення, що діяльність порталу може бути аморальною. 31 серпня 2015 року Окружний Адміністративний суд міста Києва задовольнив позов «Точки опори» до Міністерства юстиції, скасувавши наказ про відмову в реєстрації та зобов'язавши міністерство юстиції повторно розглянути заяву «Точки опори» про реєстрацію Національного ЛГБТ-порталу як інформаційного агентства.
В квітні 2013 «Точка опори» ініціює створення батьківської організації ТЕРГО, з метою об'єднання батьків, що мають ЛГБТ-дітей, надання психологічної та соціальної допомоги батькам, в тому числі стосовно прийняття своїх дітей та прийняття гомосексуальних громадян у суспільстві.
16 вересня 2014 «Точка опори» запускає мережу Дружній лікар, спеціальний вебсервіс, що надає можливість шукати лікарів дружелюбно налаштованих до представників ЛГБТ-спільноти. Сервіс об'єднує як безкоштовні кабінети консультування та тестування, відкритті Точкою опори в рамках співпраці з Фонд Елтона Джона «СНІД», так і лікарів приватної практики, які надають платні дружні послуги для ЛГБТ. Представники ЛГБТ-спільноти можуть безкоштовно отримати такі послуги: тестування на ВІЛ, консультація дерматовенеролога, уролога, сімейного лікаря, психолога, сімейна психотерапія.
В жовтні 2014 року «Точка опори» спільно з партнерами засновує та запускає Український індекс корпоративної рівності. В 2015 році виходить перша публікація Індекс рівності 2014 з переліком бізнесу в Україні, що застосовує політику рівності та протидіє дискримінації на робочому місці (зокрема за ознаками статі, інвалідності, сексуальної орієнтації та гендерної ідентичності).
В вересні 2015 року «Точка опори» випускає перший україномовний адвокаційний журнал PRIDE УКРАЇНА, який піднімає суспільно важливі теми про права та свободи ЛГБТ-спільноти.

## Програмні ініціативи організації

### Адвокація прав ЛГБТ-спільноти
В рамках цієї програми «Точка опори» працює над ефективною державною політикою захисту прав людини та протидії дискримінації ЛГБТ. Зокрема, організація працює над законодавчим механізмом заборони дискримінації за ознакою сексуальної орієнтації та гендерної ідентичності в усіх сферах (трудовій, освітній, сімейній, медичній, сфері послуг та інших), а також над інститутом цивільного партнерства, що дозволить узаконити одностатеві сім'ї.
Складовою цієї програми є випуск журналу PRIDE Україна, робота в комітеті з прав людини, робота зі ЗМІ та журналістами, випуск документальних фільмів.

### Боротьба з неприйняттям та дискримінацією ЛГБТ в суспільстві
В рамках цієї програми організація працює над толерантністю суспільства загалом та, зокрема, до ЛГБТ, пропагує різноманітність, прийняття людей без упереджень.
Складовими цієї програми є Український індекс корпоративної рівності, тренінги для бізнесу з впровадження політик рівності, моніторинг випадків дискримінації та фізичного насильства до ЛГБТ, інформаційна робота із суспільством через Національний ЛГБТ-портал України.

### Навчання та просвіта ЛГБТ та професійних ком'юніті
Складовими цього напрямку є навчання професійних спільнот (поліція, медичні працівники, депутати, державні органи), метою є навчити державних службовців працювати з представниками ЛГБТ-спільноти, розуміти спеціфику надання послуг або сервісів (наприклад розслідування злочинів на ґрунті ненависті).
Іншою складовою цього напрямку є навчання ЛГБТ-спільноти, покликане навчити спільноту захищати свої права, реагувати на порушення законів, дискримінацію, цькування або будь-яке інше порушень прав людини.

### Доступ до дружніх медичних послуг та боротьба з ВІЛ /СНІД
Основним компонентом цього напрямку є інноваційна вебсистема Дружній лікар, що допомагає шукати найближчого дружнього лікаря до ЛГБТ, та через яку можна отримати ряд медико-соціальних послуг. Завдяки співпраці з Фонд Елтона Джона «СНІД» «Точка опори» відкрила 9 анонімних кабінетів для тестування на ВІЛ та допомагає гомосексуальним та бісексуальним чоловікам, що знаходяться в зоні ризику. Послугами дружнього лікаря в 2015 році скористались більше 10 тисяч осіб.

## Керівники організації
З 2009 по 2012 рік виконавчим директором організації був Зорян Кісь.
З 2012 року виконавчим директором був Богдан Глоба, який покинув Україну в пошуках притулку в США. У кінці 2016 року організацію очолив ЛГБТ-активіст Тимур Левчук.

title: Точка опори

wikitext:
{{Без приміток}}{{Картка:Громадська організація
|назва          = Всеукраїнська благодійна організація ««Точка опори»»
|абревіатура    =
|емблема        = Логотип ВБО "ТОЧКА ОПОРИ", 2016.png
|розмір емблеми = 240пкс
|підпис         = Логотип ВБО «Точка опори», 2016
|зображення     =
|розмір зображення =
|підпис зображення =
|оригінал       =
|девіз          =
|рік заснування = 22 липня 2009 року
|тип            = благодійна організація
|виконавчий директор         = [[Глоба Богдан Сергійович]]
|члени          =
|положення      = Захист інтересів представників [[ЛГБТ-спільнота|ЛГБТ-спільноти]]
|сайт           = [http://www.t-o.org.ua/ http://www.t-o.org.ua/]
|адреса         = {{UKR}}, м. Київ
|джерела фінансування =
}}
«'''Точка опори ЮА'''» — громадська організація, одна з найбільших національних [[ЛГБТ-організації в Україні|ЛГБТ-організацій в Україні]], яка займається [[адвокація|адвокацією]] прав [[ЛГБТ-спільнота|ЛГБТ-спільноти]], розвіюванням міфів та забобонів щодо ЛГБТ, подоланням упереджень та [[дискримінація|дискримінації]] у суспільстві та проблемами здоров'я [[ЛГБТ]].

«Точка опори» була заснована в 2009 році, як організація, що займалась проблемами [[бісексуальність|бісексуальних]] та [[гомосексуальність|гомосексуальних]] чоловіків. Протягом наступних років організація швидко зростала та розвивала різні напрямки своєї діяльності.

На початку 2016 року організація об'єднувала 9 регіональних відділень та займалась питаннями здоров'я ЛГБТ, лобіюванням законодавства про заборону дискримінації та цивільного партнерства (що включає і одностатеві партнерства), протидією дискримінації ЛГБТ, підтримкою батьківського руху [[ТЕРГО]] (батьки, що мають ЛГБТ дітей), долучалась до культурних ініціатив та просвітництва серед населення.

== Місія організації ==
Створювати можливості для лесбійок, геїв, бісексуальних і трансгендерних осіб бути повноправними громадянами, яких приймають вдома, на роботі, в соціумі та які живуть здоровим і щасливим життям, мають рівні можливості, права та обов'язки.

Сприяти взаєморозумінню між людьми з різною сексуальною орієнтацією та за різними ознаками<ref>{{Cite web|title = Головна - Наш план|url = http://www.t-o.org.ua/plan/|website = www.t-o.org.ua|accessdate = 2016-01-27|archiveurl = https://web.archive.org/web/20160203053325/http://www.t-o.org.ua/plan/|archivedate = 2016-02-03|deadurl = yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160203053325/http://www.t-o.org.ua/plan/ |date=2016-02-03 }}</ref>.

[[Файл:Акція під ВРУ.jpg|thumb|Акція під ВРУ з вимогою заборонити дискримінацію за ознаками СОГІ у трудовому законодавстві, 2015]]

[[Файл:PRIDE Україна.jpg|thumb|Презентація першого адвокаційного ЛГБТ-журналу PRIDE Україна, 2016]]

== Стратегія організації ==
В січні 2016 року «Точка опори» опублікувала стратегію організації до 2020 року, відповідно до документу, організація визначила такі пріоритетні напрямки руху:
# Адвокація прав ЛГБТ-спільноти;
# Боротьба зі неприйняттям та дискримінацією ЛГБТ в суспільстві;
# Навчання та просвіта ЛГБТ та професійних ком'юніті;
# Доступ до дружніх медичних послуг та боротьба з [[Вірус імунодефіциту людини|ВІЛ]]/[[СНІД]].

== Історія ==
«Точка опори» була заснована в 2009 році, як [[Чоловіки, які практикують секс із чоловіками|ЧСЧ]]-сервісна організація. Своїм головним пріоритетом визначає питання здоров'я гомосексуальних та бісексуальних чоловіків, боротьбу з епідемією [[Вірус імунодефіциту людини]] серед чоловіків.

В травні 2010 року «Точка опори» починає співпрацювати з [[Фонд Елтона Джона «СНІД»]]. В рамках співпраці «Точка опори» відкриває мережу пунктів безкоштовного тестування на ВІЛ для ЧСЧ, а також працює з питаннями соціальної та психологічної допомоги гомосексуальним та бісексуальним чоловікам, просвітницькою роботою, навчанням лікарів по роботі з ЧСЧ.

11 серпня 2011 року активісти «Точки опори» організовують громадську акцію «Альтернативу презервативу» завдяки якій вдалося відмінити постанову [[Кабінет Міністрів України|Кабінету міністрів]], щодо запровадження ПДВ на засоби контрацепції.

В 2012 році «Точка опори» починає активно займатись адвокацією прав [[ЛГБТ-спільнота|ЛГБТ-спільноти]]. Зокрема, виступає за законодавчу заборону дискримінації за ознакою [[сексуальна орієнтація|сексуальної орієнтації]] та [[Гендерна ідентичність|гендерної ідентичності]] та законодавче врегулювання відносин одностатевих партнерів (запровадження інституту цивільного партнерства).

1 квітня 2013 року «Точка опори» запускає [[Національний ЛГБТ-портал України]]. Найбільший україномовний інформаційний вебресурс про ЛГБТ-спільноту в Україні та світі. В травні 2014 року «Точка опори» подає документи до Державної реєстраційної служби щодо реєстрації [[Вебпортал|порталу]] як інформаційного агентства. Державна реєстраційна служба відмовляє «Точці опори» в реєстрації порталу на підставі припущення, що діяльність порталу може бути аморальною. 31 серпня 2015 року Окружний Адміністративний суд міста Києва задовольнив позов «Точки опори» до [[Міністерство юстиції України|Міністерства юстиції]], скасувавши наказ про відмову в реєстрації та зобов'язавши міністерство юстиції повторно розглянути заяву «Точки опори» про реєстрацію Національного ЛГБТ-порталу як інформаційного агентства.

В квітні 2013 «Точка опори» ініціює створення батьківської організації [[ТЕРГО]], з метою об'єднання батьків, що мають ЛГБТ-дітей, надання психологічної та соціальної допомоги батькам, в тому числі стосовно прийняття своїх дітей та прийняття гомосексуальних громадян у суспільстві.

16 вересня 2014 «Точка опори» запускає мережу [[Дружній лікар]], спеціальний вебсервіс, що надає можливість шукати лікарів дружелюбно налаштованих до представників ЛГБТ-спільноти. Сервіс об'єднує як безкоштовні кабінети консультування та тестування, відкритті Точкою опори в рамках співпраці з [[Фонд Елтона Джона «СНІД»]], так і лікарів приватної практики, які надають платні дружні послуги для ЛГБТ. Представники ЛГБТ-спільноти можуть безкоштовно отримати такі послуги: тестування на ВІЛ, консультація дерматовенеролога, уролога, сімейного лікаря, психолога, сімейна [[психотерапія]].

В жовтні 2014 року «Точка опори» спільно з партнерами засновує та запускає [[Український індекс корпоративної рівності]]. В 2015 році виходить перша публікація Індекс рівності 2014 з переліком бізнесу в Україні, що застосовує політику рівності та протидіє дискримінації на робочому місці (зокрема за ознаками статі, інвалідності, сексуальної орієнтації та гендерної ідентичності).

В вересні 2015 року «Точка опори» випускає перший україномовний адвокаційний журнал PRIDE УКРАЇНА, який піднімає суспільно важливі теми про права та свободи ЛГБТ-спільноти.

== Програмні ініціативи організації ==

=== Адвокація прав ЛГБТ-спільноти ===
В рамках цієї програми «Точка опори» працює над ефективною державною політикою захисту прав людини та протидії дискримінації ЛГБТ. Зокрема, організація працює над законодавчим механізмом заборони дискримінації за ознакою сексуальної орієнтації та гендерної ідентичності в усіх сферах (трудовій, освітній, сімейній, медичній, сфері послуг та інших), а також над інститутом цивільного партнерства, що дозволить узаконити одностатеві сім'ї.
Складовою цієї програми є випуск журналу [[PRIDE Україна]], робота в комітеті з прав людини, робота зі ЗМІ та журналістами, випуск документальних фільмів.

=== Боротьба з неприйняттям та дискримінацією ЛГБТ в суспільстві ===
В рамках цієї програми організація працює над толерантністю суспільства загалом та, зокрема, до ЛГБТ, пропагує різноманітність, прийняття людей без упереджень.
Складовими цієї програми є [[Український індекс корпоративної рівності]], тренінги для бізнесу з впровадження політик рівності, моніторинг випадків дискримінації та фізичного насильства до ЛГБТ, інформаційна робота із суспільством через [[Національний ЛГБТ-портал України]].

=== Навчання та просвіта ЛГБТ та професійних ком'юніті ===
Складовими цього напрямку є навчання професійних спільнот (поліція, медичні працівники, депутати, державні органи), метою є навчити державних службовців працювати з представниками ЛГБТ-спільноти, розуміти спеціфику надання послуг або сервісів (наприклад розслідування [[Злочини на ґрунті ненависті|злочинів на ґрунті ненависті]]).

Іншою складовою цього напрямку є навчання ЛГБТ-спільноти, покликане навчити спільноту захищати свої права, реагувати на порушення законів, дискримінацію, цькування або будь-яке інше порушень прав людини.

=== Доступ до дружніх медичних послуг та боротьба з ВІЛ /СНІД ===

Основним компонентом цього напрямку є інноваційна вебсистема [[Дружній лікар]], що допомагає шукати найближчого дружнього лікаря до ЛГБТ, та через яку можна отримати ряд медико-соціальних послуг. Завдяки співпраці з [[Фонд Елтона Джона «СНІД»]] «Точка опори» відкрила 9 анонімних кабінетів для тестування на ВІЛ та допомагає гомосексуальним та бісексуальним чоловікам, що знаходяться в зоні ризику. Послугами дружнього лікаря в 2015 році скористались більше 10 тисяч осіб.

== Керівники організації ==
З 2009 по 2012 рік виконавчим директором організації був Зорян Кісь.
З 2012 року виконавчим директором був [[Богдан Глоба]], який покинув Україну в пошуках притулку в США. У кінці 2016 року організацію очолив ЛГБТ-активіст Тимур Левчук.

== Джерела фінансування ==
«Точка опори» отримує фінансування з різних джерел. Основним джерелом є цільові гранти міжнародних фондів та благодійних фундацій, а також внески членів організації.

== Членство в організації ==
В організації можливе повне та асоційоване членство. Асоційовані члени можуть брати участь в щорічній конференції організації, розробляти пропозиції до стратегії та операційного плану організації. Повні члени можуть обирати правління та наглядову раду.

== Підзвітність ==
«Точка опори» єдина ЛГБТ-організація, яка публічно представляє свої річні звіти, зібрані кошти та витрати організації.

Звіт організації за 2014 рік, відео-звіт про діяльність організації доступні на її YouTube каналі.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{Official website|t-o.org.ua www.t-o.org.ua}}
* Акція [https://web.archive.org/web/20140906113832/http://gallery.korrespondent.net/kyiv/3280-prezervativu-alternativu-pod-minzdravom-proshla-akciya-protiv-podorozhaniya-kondomov «Презервативу — альтернативу!»]
* Акція [http://life.pravda.com.ua/society/2013/02/13/121139/ «Будь на хвилі — захищайся!»]
* [http://hromadskeradio.org/2015/12/18/smert-zbochencyam-nevidomi-rozpysaly-ofis-de-dopomagayut-lgbt «Смерть збоченцям» — невідомі розписали офіс (ВБО «Точка опори»), де допомагають ЛГБТ]
* «Точка опори» вкрай [http://diversipedia.org.ua/ua/zayava-organizaciyi-shchodo-pobyttya-regionalnogo-koordynatora-vbo-tochka-opory-igora-zaharchenka-v стурбована] злочином на ґрунті ненависті, який стався вночі 28 лютого 2016 року в м. Одеса
* «Національному ЛГБТ-порталу України» [http://life.pravda.com.ua/society/2014/12/12/185790/ відмовляють] у реєстрації як ЗМІ — активіст
* Укрпошта [http://firstsocial.info/news/ukrposhta-vipustila-lgbt-marki випустила] ЛГБТ-марки

{{ЛГБТ в Україні}}

[[Категорія:Всеукраїнські громадські організації]]
[[Категорія:Благодійні організації України]]
[[Категорія:ЛГБТ-організації України]]
[[Категорія:Організації, засновані 2009]]
[[Категорія:Засновані в Україні 2009]]

Дата заснування: 22 липня 2009 року

Тип: благодійна організація

Положення: Захист інтересів представників ЛГБТ-спільноти

Адреса: Україна, м. Київ


text:
# Аксьоновка (Рубцовський район)
Аксьо́новка (рос. Аксёновка) — селище у складі Рубцовського району Алтайського краю, Росія. Входить до складу Новоросійської сільської ради.

## Населення
Населення — 49осіб (2010; 62 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 98 %

title: Аксьоновка (Рубцовський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = селище
 | тип_род         = селища
 | назва           = Аксьоновка
 | назва ін.       = {{lang-ru|Аксёновка}}
 | карта розташування1 = Росія Алтайський край
 | герб            =
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Алтайський край]]
 | район           = [[рубцовський район|Рубцовський]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[новоросійська сільська рада (Рубцовський район)|Новоросійська сільрада]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 49 осіб ([[2010]]<ref>{{Cite web |url=http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2010/altajskij-kraj.htm |title=Дані перепису населення 2010 року |accessdate=19 квітня 2022 |archive-date=10 травня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210510083120/http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2010/altajskij-kraj.htm }}</ref>)
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 51
 | lat_min= 51
 | lat_sec= 22
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 81
 | lon_min= 21
 | lon_sec= 42
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Аксьоновка}}

'''Аксьо́новка''' ({{lang-ru|Аксёновка}}) — [[селище]] у складі [[рубцовський район|Рубцовського району]] [[алтайський край|Алтайського краю]], [[Росія]]. Входить до складу [[новоросійська сільська рада (Рубцовський район)|Новоросійської сільської ради]].

== Населення ==
Населення — 49осіб ([[2010]]; 62 у [[2002]]<ref>{{Cite web |url=http://lingvarium.org/ |title=Чисельність населення за національністю в Алтайському краї |accessdate=22 травня 2022 |archive-date=2 квітня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220402182954/http://lingvarium.org/ }}</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 98 %

== Джерела ==
* {{Карта|M-44-7}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{altay-kr-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}
{{рубцовський район}}

[[Категорія:Населені пункти Рубцовського району]]
[[Категорія:Селища Алтайського краю]]

title: селище Аксьоновка

Суб'єкт Російської Федерації: Алтайський край

Муніципальний район: Рубцовський

Поселення: Новоросійська сільрада

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Аксьоновка · Аксьоновка


text:
# Homalopteroides
Homalopteroides — рід костистих риб ряду коропоподібних родини Баліторові (Balitoridae). Представники роду поширені у прісних водоймах в Південно-Східній Азії.

## Види
Рід містить 7 видів:
- Homalopteroides avii Randall & Page, 2014 [2]
- Homalopteroides modestus Vinciguerra, 1890
- Homalopteroides nebulosus Alfred, 1969
- Homalopteroides rupicola Prashad & Mukerji, 1929
- Homalopteroides smithi Hora, 1932
- Homalopteroides tweediei Herre, 1940
- Homalopteroides wassinkii Bleeker, 1853

title: Homalopteroides

wikitext:
{{Italic title}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Homalopteroides''
| image =
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| subregnum = [[Справжні багатоклітинні]] (Eumetazoa)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| subphylum = [[Черепні]] (Craniata)
| subphylum2 = [[Хребетні]] (Vertebrata)
| superclassis = [[Щелепні]] (Gnathostomata)
| classis = [[Променепері]] (Actinopterygii)
| subclassis = [[Новопері]] (Neopterygii)
| infraclassis = [[Костисті риби]] (Teleostei)
| superordo = [[Остаріофізи]] (Ostariophysi)
| ordo = [[Коропоподібні]] (Cypriniformes)
| familia = [[Баліторові]] (Balitoridae)
| genus = '''''Homalopteroides'''''
| genus_authority = [[Генрі Від Фаулер|Fowler]], 1905
| type_species = ''Homaloptera wassinkii''
| type_species_authority = Bleeker, 1853
| synonyms =

* ''Chopraia'' Prashad & Mukerji, 1929
| commonscat = Homalopteroides
| wikispecies = Homalopteroides
}}

'''''Homalopteroides''''' — рід [[Костисті риби|костистих]] риб ряду [[коропоподібні|коропоподібних]] родини [[Баліторові]] (Balitoridae). Представники роду поширені у прісних водоймах в [[Південно-Східна Азія|Південно-Східній Азії]].

== Види ==
Рід містить 7 видів<ref>Kottelat, M. (2012): [http://rmbr.nus.edu.sg/rbz/biblio/s26/Conspectus_cobitidum.pdf Conspectus cobitidum: an inventory of the loaches of the world (Teleostei: Cypriniformes: Cobitoidei).] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130211134858/http://rmbr.nus.edu.sg/rbz/biblio/s26/Conspectus_cobitidum.pdf |date=11 лютого 2013 }}  ''The Raffles Bulletin of Zoology, Suppl. No. 26: 1-199.''</ref>:
* ''[[Homalopteroides avii]]'' [[Zachary S. Randall|Randall]] & [[Lawrence M. Page|Page]], 2014 <ref name=Randall2014>Randall, Z.S. & Page, L.M. (2014): A New Species of ''Homalopteroides'' (Teleostei: Balitoridae) from Sarawak, Malaysian Borneo.  ''Copeia, 2014 (1): 160–167.''</ref>
* ''[[Homalopteroides modestus]]'' [[Decio Vinciguerra|Vinciguerra]], 1890
* ''[[Homalopteroides nebulosus]]'' [[Eric Ronald Alfred|Alfred]], 1969
* ''[[Homalopteroides rupicola]]'' [[Baini Prashad|Prashad]] & [[Dev Dev Mukerji|Mukerji]], 1929
* ''[[Homalopteroides smithi]]'' [[Sunder Lal Hora|Hora]], 1932
* ''[[Homalopteroides tweediei]]'' [[Albert William Herre|Herre]], 1940
* ''[[Homalopteroides wassinkii]]'' [[Пітер Блікер|Bleeker]], 1853

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Cypriniformes-stub}}

{{Коропоподібні}}
[[Категорія:Баліторові]]
[[Категорія:Роди риб]]

title: ?Homalopteroides

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Підцарство: Справжні багатоклітинні (Eumetazoa)

Підтип: Черепні (Craniata)

Надклас: Щелепні (Gnathostomata)

Клас: Променепері (Actinopterygii)

Підклас: Новопері (Neopterygii)

Інфраклас: Костисті риби (Teleostei)

Надряд: Остаріофізи (Ostariophysi)

Ряд: Коропоподібні (Cypriniformes)

Родина: Баліторові (Balitoridae)

Рід: Homalopteroides · Fowler, 1905

Вікісховище: Homalopteroides

Віківиди: Homalopteroides