text:
# Побережник ісландський
Побережник ісландський або червоний побережник (Calidris canutus) — невеликий прибережний птах родини баранцевих (Scolopacidae), що гніздяться на всьому узбережжі Північного Льодовитого океану. В Україні рідкісний залітний вид.
Птахи Північної Європи та Азії мігрують узимку до Африки, Папуа Новій Гвінеї, Нової Зеландії та Австралії. Північноамериканські підвиди мігрують до Європи та Південної Америки, формуючи величезні зграї під час перельоту.

title: Побережник ісландський

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Ісландський побережник
| status = NT
| status_ref =
<ref>{{cite web|url=http://www.iucnredlist.org/search/details.php/49073/summ|title=''Calidris canutus''|work=BirdLife International|deadurl=404|accessdate=23 травня 2008|archive-date=24 березня 2008|archive-url=https://web.archive.org/web/20080324051234/http://www.iucnredlist.org/search/details.php/49073/summ}}</ref>
| status_system = iucn3.1
| image = Red knot Delaware.jpg
| image_width = 250px
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Сивкоподібні]] (Charadriiformes)
| familia = [[Баранцеві (птахи)|Баранцеві]] (Scolopacidae)
| genus = [[Побережник]] (''Calidris'')
| species = '''Побережник ісландський'''
| binomial = ''Calidris canutus''
| binomial_authority = (Linnaeus, 1758)
| range_map = WikipediaKnotWorld.jpg
| range_map_caption = Розповсюдженнята міграція шести підвидів ісландського побережника
| wikispecies = Calidris canutus
| commons = Category:Calidris canutus
| itis = 176642
| ncbi = 227173
}}
[[Файл: Calidris canutus MHNT.jpg|thumb|''Calidris canutus '']]

'''Побережник ісландський'''<ref>{{ВНПС}}</ref> або '''червоний побережник''' (''Calidris canutus'') — невеликий [[прибережний птах]] родини [[Баранцеві (птахи)|баранцевих]] (Scolopacidae), що гніздяться на всьому узбережжі [[північний Льодовитий океан|Північного Льодовитого океану]]. В Україні рідкісний залітний вид.

Птахи Північної [[Європа|Європи]] та [[Азія|Азії]] [[міграція птахів|мігрують]] узимку до [[Африка|Африки]], [[Папуа Нова Гвінея|Папуа Новій Гвінеї]], [[нова Зеландія|Нової Зеландії]] та [[Австралія|Австралії]]. [[Північна Америка|Північноамериканські]] підвиди мігрують до [[Європа|Європи]] та [[Південна Америка|Південної Америки]], формуючи величезні зграї під час перельоту.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://sabap2.adu.org.za/docs/sabap1/271.pdf (Red) Knot – Species text in The Atlas of Southern African Birds] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150718121833/http://sabap2.adu.org.za/docs/sabap1/271.pdf |date=18 липня 2015 }}

{{bird-stub}}
{{Taxonbar |from=Q27124}}
{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Птахи, описані 1758]]
[[Категорія:Баранцеві]]
[[Категорія:Птахи Австралії]]
[[Категорія:Птахи Азії]]
[[Категорія:Птахи Африки]]
[[Категорія:Птахи Європи]]
[[Категорія:Птахи Північної Америки]]
[[Категорія:Птахи Південної Америки]]
[[Категорія:Птахи України]]
[[Категорія:Птахи Куби]]
[[Категорія:Прибережні птахи]]

title: ?Ісландський побережник

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Сивкоподібні (Charadriiformes)

Родина: Баранцеві (Scolopacidae)

Рід: Побережник (Calidris)

Вид: Побережник ісландський

Вікісховище: Category:Calidris canutus

Віківиди: Calidris canutus


text:
# Аугустус де Морган
Аугустус де Морган (англ. Augustus De Morgan; 27 червня 1806 — 18 березня 1871) був британським математиком та логіком. Він сформулював закони Де Моргана і ввів термін математичної індукції.

## Біографія

### Дитинство
Аугустус де Морган народився в Мадурай, Мадрас, Індія в 1806 році. Його батько був полковником, який займав різні посади на службі Ост-Індської компанії. Його мати походила від Джеймса Додсона, який обчислював таблиці анти-логарифмів, тобто чисел, які відповідали точним логарифмам. Морган осліп на одне око, через місяць або два після того, як він народився. Сім'я переїхала в Англію, коли Аугустусу було сім місяців. Як його батько та дід, які обидва народилися в Індії, Де Морган говорив, що він не був ні англійцем, ні шотландцем, ні ірландцем, але вважав себе британцем «одинаком», використовуючи технічний термін, який застосовується для студентів із Оксфорда або Кембриджа, хто не перебуває ні в одному з коледжів.
Коли Де Моргану було десять років, його батько помер. Місіс де Морган проживала в різних місцях на південному заході Англії, і її син отримав початкову освіту в різних школах. Його математичні таланти залишалися непоміченими, поки йому не виповнилося чотирнадцять років, коли мати застала Аугустуса під час креслення з циркулем та лінійкою складного малюнку фігури Евкліда. Вона пояснила Аугустусу ціль Евкліда, продемонструвавши її.
Він здобув середню освіту від пана Парсонса, співробітника Oriel College, Oxford, який більше схвалював класику, ніж математику. Його мати була активним і палким членом Англіканської церкви і хотіла, щоб її син став священиком, але до цього часу де Морган почав показувати своє невідповідне розташування щодо християнства.

## Вища освіта
У 1823 році у віці шістнадцяти років, Де Морган увійшов до Триніті-коледжу, Кембридж, де він потрапив під вплив Джорджа Пікока та Вільяма Вевелла, які стали його друзями на все життя; від першого він отримав інтерес до оновлення алгебри, а від останнього зацікавленість у реконструкції логіки — двох суб'єктів свого майбутньою трудового життя. Його наставником із Кембриджу був Джон Філіпс Хігман.
У коледжі він грав на флейті для відпочинку і займав чільне місце в музичних клубах. Його любов до знань щодо музики заважала підготовці до великої математичної гонки. Він мав право отримати ступінь бакалавра мистецтв, але для того, щоб отримати вищий ступінь магістра мистецтв і тим самим отримати право на спілкування у товаристві, було тоді необхідно пройти богословський тест. Під час написання такого тесту де Морган відчував сильне заперечення, хоча він і був вихований в Церкві Англії. 1875 року богословські тести на здобуття вчених ступенів були скасовані в університетах Оксфорда і Кембриджа.

## Лондонський університет
У зв'язку з відсутністю кар'єри у власному університеті він вирішив піти працювати юристом і оселився в Лондоні, але він надавав перевагу викладанню математики, напротивагу викладанню права. Приблизно в цей час сформувався рух за заснування Лондонського університету (нині Університетський коледж Лондона). Два старовинних університети Оксфорда і Кембриджа були так прив'язані до богословських тестів, що жоден єврей або незгодний з віруванням англіканської церкви не міг бути студентом, а тим більше бути призначеним на будь-яку посаду. Група ліберально-налаштованих людей вирішили розв'язати ці труднощі, заснувавши в Лондоні університет за принципом релігійної нейтральності. Де Морган був призначений професором математики. Його вступна лекція «Про вивчення математики» була дискусією на розумове утворення постійного значення, а нещодавно була перевидана в Сполучених Штатах.
Лондонський університет був новою установою і відносини між радою управління, Сенатом, професорами і студентами не були чітко визначені. Виникла суперечка між професором анатомії і його учнями, і в результаті заходів, прийнятих Радою, кілька професорів подали у відставку, на чолі з Де Морганом. Інший професор математики, який був призначений, утримався на посаді декілька років. Де Морган показав себе князем вчителів: він був запрошений, щоб повернутися в своє крісло, яке згодом стало безперервним центром його праць протягом тридцяти років.
Де Морган був одним з найбільш об'ємних і ефективних письменників. Він написав велику роботу по диференціальному й інтегральному численні, яка була опублікована в суспільстві, і він написав одну шосту статей в Penny енциклопедії, виданій Товариством, а також випущених у Penny Cyclopedia. Коли Де Морган приїхав оселитися в Лондоні, він познайомився з Віл'ємом Френдом. Обидва були арифметиками, а їхні релігійні погляди були трохи схожі. Френд жив в тогочасному передмісті Лондона, в заміському будинку, який раніше займали Даніель Дефо і Ісаак Воттс. Де Морган зі своєю флейтою був бажаним гостем.
Де Морган був дуже успішним вчителем математики. У нього був свій план проведення годинної лекцій: в кінці кожної лекції, щоб дати ряд завдань та прикладів ілюструючих тему лекції, його учні мали отримати завдання і принести йому результати, які він продивлявся і повертав переглянутими до наступної лекції. На думку Де Моргана, ретельне осмислення і розумове засвоєння великих принципів набагато важливіші за значущість будь-якого аналітичного на половину зрозумілого принципу у застосуванні в конкретних випадках.

## Родина
Восени 1837 року він одружився з Софією Елізабет, яка була старшою дочкою Вільяма Френда (соціальний реформатор) і його дружини, внучки Френсіса Блекборна.
Де Морган мав трьох синів і чотирьох дочок, у тому числі казкарка Марія де Морган. Його старший син Вільям Де Морган був гончарем. Його другий син Джордж мав велике розходження в області математики Університетського коледжу і Університету Лондона. Він і ще деякі однодумці-випускники мали ідею створення математичного товариства в Лондоні, де математичні роботи не тільки приймалися (як у Королівському товаристві), але насправді читались й обговорювались. Перша зустріч пройшла в університетському коледжі; де Морган був першим президентом, його син першим секретарем. Це стало початком Лондонського математичного товариства.

## Вихід на пенсію та смерть
У 1866 році місце професора на кафедрі філософії в Університетському коледжі залишалося вакантним. Джеймс Мартіно, як унітарний священик і професор філософії, був рекомендований формально сенатом в Раду, але в Раді були ті, хто виступав проти унітарнаного священика, і ті, хто виступав проти теїстичної філософії. Мирянин школи Bain Герберт Спенсер був призначений на це місце. Де Морган вважав, що старий стандарт релігійного нейтралітету був недійсний, і негайно подав у відставку. Тепер він був у віці 60 років. Його учні забезпечили йому пенсію в 500 фунтів стерлінгів на рік, але потім трапилось нещастя. Два роки опісля, його син Георгій — «молодший Бернуллі», як Аугустус любив чути, коли його сина так називали, помер. Після цього удару померла дочка. П'ять років потому, після його відставки з Університетського коледжу де Морган помер 18 березня 1871 року від нервової прострації.

## Цікаві моменти
Де Морган був блискучий і дотепний письменник, незалежно від того, як полеміст або як кореспондент.
У нього було повно різних особливостей та у багатьох випадках дивна поведінка. З нагоди прзначення його друга, лорда Брума, як ректора Едінбурзького університету, сенат запропонував подарувати Де Моргану почесний ступінь професора університету, на що той відмовився, пояснюючи це помилкою сенату. Одного разу він друкував свої назви: Аугустус де Морган H — O - M — O - P — A - U — C - A — R - U — M - L — I - T — E - R — A - R — U - M (лат. «людина з кількох літер»
Він не любив провінцій за межами Лондона і, в той час як його родина відпочивала на морі і діячі науки проводили гарно час на засіданнях Британської асоціації за містом, він залишався в жарких і запилених бібліотеках столиці. Де Морган казав, що він відчував себе, як Сократ, який заявляв, що, чим далі він був від Афін, тим далі він був від щастя. Він ніколи не прагнув стати членом Королівського товариства і він ніколи не був присутній на засіданні Товариства; він казав, що у нього не було нічого спільного, або навіть симпатії до справжніх філософів. Його ставлення було, можливо, пов'язано з його фізичною неміччю, яка заважала йому бути або спостерігачем, або експериментатором. Він ніколи не голосував на виборах і він ніколи не бував у Палаті громад, або в Лондонському Тауері, або Вестмінстерському абатстві.

## Математика
Де Морган продовжує давати інвентаризації фундаментальних символів алгебри, а також перелік законів алгебри. Тільки ці символи та літери є основними 0, 1, +, -, ×, ÷, () (), а всі інші є похідними. Його інвентаризації основних законів виражаються у чотирнадцяти пунктах, але деякі з них є просто визначеннями. Закони належності можна звести до наступних, які, як він зізнається, не всі незалежні один від одного:
1. Закон знаків. + + = +, + − = −, − + = −, − − = +, × × = ×, × ÷ = ÷, ÷ × = ÷, ÷ ÷ = ×.
2. Комутативний закон. a+b = b+a, ab=ba.
3. Дистрибутивний(розподільний закон). a(b+c) = ab+ac.
4. Індексний закон. ab×ac=ab+c, (ab)c=abc, (ab)d= ad×bd.
5. a−a=0, a÷a=1.

Два останніх закони можна назвати законами скорочення. Де Морган сподівається дати повний перелік законів, які повинні коритися символам алгебри, бо він говорить: «Будь-яка система символів, яка підкоряється цим законам, а не іншим, крім того випадку, коли вона не буде сформована шляхом поєднання цих законів, і яка використовує попередні символи і ніякі інші, крім того випадку, що вони будуть винайдені як нові символи в абревіатурі поєднання цих символів, є алгеброю символів». З його точки зору, жоден з вище перелічених принципів не є правилом, вони є формальними законами. Він не згадує закон, який вже був зазначений Григорієм, а саме: {\displaystyle (a+b)+c=a+(b+c),(ab)c=a(bc)} , і який згодом отримав назву асоціативний закон. Якщо комутативний закон не працює, асоціативний закон може бути використаний, але не навпаки. Це біда для символіста або формаліста, що в універсальних арифметичних виразах {\displaystyle m^{n}} не дорівнює {\displaystyle n^{m}}; , бо тоді комутативний закон мав би повну перевагу. Чому не надати йому повної переваги? Тому що основи алгебри, врешті-решт, реальні, не формальні, матеріал не символічний. Для формалістів індекс операції надзвичайно вогнетривкий, внаслідок чого деякі не враховують їх, але відносять їх до прикладної математики. Щоб дати перелік законів, яким повинні коритися символи алгебри, необхідно виконати нездійсненні завдання.
Аугустус Де Морган першим помітив, що в класичній логіці справедливі наступні відношення:
not (P and Q) = (not P) or (not Q): not (P or Q) = (not P) and (not Q)
Звичайний запис цих законів у формальній логіці:
{\displaystyle \neg (P\wedge Q)=(\neg P)\vee (\neg Q),}
{\displaystyle \neg (P\vee Q)=(\neg P)\wedge (\neg Q),}
або
{\displaystyle {\overline {x\wedge y}}={\overline {x}}\vee {\overline {y}}}
{\displaystyle {\overline {x\vee y}}={\overline {x}}\wedge {\overline {y}}}
в теорії множин:
{\displaystyle (A\cap B)^{C}=A^{C}\cup B^{C},}
{\displaystyle (A\cup B)^{C}=A^{C}\cap B^{C}.}
або: Якщо існує операція логічного множення двох чи більше елементів, операція «та» — (A&B), то для того, щоб знайти зворотне від всього твердження ~(A&B), необхідно знайти зворотне від кожного елемента та об'єднати їх операції логічним складенням, операцією «або» — (~A+~B).
Закон працює аналогічно у зворотному напрямі:
~(A+B) = (~A&~B)

## Вшанування пам'яті
Штаб-квартира Лондонського математичного товариства носить назву «Будинок Де Моргана» (англ. De Morgan House), а головною нагородою, яку присуджує Товариство, є медаль де Моргана.
Cтудентське товариство Математичного факультету Університетського коледжу в Лондоні називають «Товариством Аугустуса де Моргана (англ. Augustus De Morgan Society).
Кратер Морган на Місяці названий на його честь.

## Вибрані твори
- 1836. Пояснення гномонічної проєкції сфери [Архівовано 11 жовтня 2013 у Wayback Machine.]. London: Baldwin.
- 1837. Елементи тригонометрії і тригонометричних аналізу [Архівовано 11 жовтня 2013 у Wayback Machine.]. London: Taylor & Walton.
- 1837. Елементи алгебри [Архівовано 11 жовтня 2013 у Wayback Machine.]. London: Taylor & Walton.
- 1838. Есе про ймовірностях [Архівовано 11 жовтня 2013 у Wayback Machine.]. London: Longman, Orme, Brown, Green & Longmans.
- 1840. Елементи арифметики [Архівовано 11 жовтня 2013 у Wayback Machine.]. London: Taylor & Walton.
- 1840. Перші уявлення про логіку, підготовче до вивчення геометрії. [Архівовано 11 жовтня 2013 у Wayback Machine.] London: Taylor & Walton.
- 1842. Диференціальне й інтегральне числення [Архівовано 11 жовтня 2013 у Wayback Machine.]. London: Baldwin.
- 1845. The Globes, Celestial and Terrestrial [Архівовано 11 жовтня 2013 у Wayback Machine.]. London: Malby & Co.
- 1847. Формальна логіка або числення виведення [Архівовано 14 листопада 2012 у Wayback Machine.]. London: Taylor & Walton.
- 1849. Тригонометрія і подвійний Алгебра [Архівовано 19 серпня 2014 у Wayback Machine.]. London: Taylor, Walton & Malbery.
- 1860. Конспект Пропонована система логіки [Архівовано 11 жовтня 2013 у Wayback Machine.]. London: Walton & Malbery.
- 1872. A Budget of Paradoxes [Архівовано 24 вересня 2009 у Wayback Machine.]. London: Longmans, Green.[6]

wikiname: ukwiki

title: Аугустус де Морган

in_language: uk

wikitext:
{{Науковець}}
{{Othernames|Морган (прізвище)|Морган}}
'''Аугустус де Морган''' ({{lang-en|Augustus De Morgan}}; [[27 червня]] [[1806]] — [[18 березня]] [[1871]]) був [[Велика Британія|британським]] [[математика|математиком]] та [[логіка|логіком]]. Він сформулював [[Правила де Моргана|закони Де Моргана]] і ввів термін [[Математична індукція|математичної індукції]].

== Біографія ==

=== Дитинство ===
Аугустус де Морган народився в [[Мадурай]], [[Ченнаї|Мадрас]], [[Індія]] в 1806 році. Його батько був полковником, який займав різні посади на службі [[Ост-Індська компанія|Ост-Індської компанії]]. Його мати походила від Джеймса Додсона, який обчислював таблиці [[Логарифм|анти-логарифмів]], тобто чисел, які відповідали точним логарифмам. Морган осліп на одне око, через місяць або два після того, як він народився. Сім'я переїхала в [[Англія|Англію]], коли Аугустусу було сім місяців. Як його батько та дід, які обидва народилися в [[Індія|Індії]], Де Морган говорив, що він не був ні [[Англійці|англійцем]], ні [[Шотландці|шотландцем]], ні [[Ірландія|ірландцем]], але вважав себе британцем «одинаком», використовуючи технічний термін, який застосовується для студентів із Оксфорда або Кембриджа, хто не перебуває ні в одному з коледжів.

Коли Де Моргану було десять років, його батько помер. Місіс де Морган проживала в різних місцях на південному заході Англії, і її син отримав початкову освіту в різних школах. Його математичні таланти залишалися непоміченими, поки йому не виповнилося чотирнадцять років, коли мати застала Аугустуса під час креслення з циркулем та лінійкою складного малюнку фігури [[Евклід]]а. Вона пояснила Аугустусу ціль Евкліда, продемонструвавши її.

Він здобув середню освіту від пана Парсонса, співробітника Oriel College, Oxford, який більше схвалював [[Класика|класику]], ніж [[Математика|математику]]. Його мати була активним і палким членом [[Англіканська церква|Англіканської церкви]] і хотіла, щоб її син став [[священик]]ом, але до цього часу де Морган почав показувати своє невідповідне розташування щодо [[Християнство|християнства]].

== Вища освіта ==
У 1823 році у віці шістнадцяти років, Де Морган увійшов до [[Триніті-коледж (Кембридж)|Триніті-коледжу, Кембридж]], де він потрапив під вплив Джорджа Пікока та [[Вільям Вевелл|Вільяма Вевелла]], які стали його друзями на все життя; від першого він отримав інтерес до оновлення алгебри, а від останнього зацікавленість у реконструкції логіки — двох суб'єктів свого майбутньою трудового життя. Його наставником із Кембриджу був Джон Філіпс Хігман.

У коледжі він грав на [[флейта|флейті]] для відпочинку і займав чільне місце в музичних клубах. Його любов до знань щодо музики заважала підготовці до великої математичної гонки. Він мав право отримати ступінь [[бакалавр]]а мистецтв, але для того, щоб отримати вищий ступінь [[магістр]]а мистецтв і тим самим отримати право на спілкування у товаристві, було тоді необхідно пройти богословський тест. Під час написання такого тесту де Морган відчував сильне заперечення, хоча він і був вихований в Церкві Англії. 1875 року богословські тести на здобуття вчених ступенів були скасовані в університетах [[Оксфорд]]а і [[Кембридж]]а.

== Лондонський університет ==
У зв'язку з відсутністю кар'єри у власному університеті він вирішив піти працювати юристом і оселився в [[Лондон]]і, але він надавав перевагу викладанню математики, напротивагу викладанню права. Приблизно в цей час сформувався рух за заснування [[Лондонський університет|Лондонського університету]] (нині Університетський коледж Лондона). Два старовинних університети Оксфорда і Кембриджа були так прив'язані до богословських тестів, що жоден [[єврей]] або незгодний з віруванням англіканської церкви не міг бути студентом, а тим більше бути призначеним на будь-яку посаду. Група ліберально-налаштованих людей вирішили розв'язати ці труднощі, заснувавши в Лондоні університет за принципом релігійної нейтральності. Де Морган був призначений [[професор]]ом математики. Його вступна лекція «Про вивчення математики» була дискусією на розумове утворення постійного значення, а нещодавно була перевидана в [[Сполучені Штати|Сполучених Штатах]].

Лондонський університет був новою установою і відносини між радою управління, Сенатом, професорами і студентами не були чітко визначені. Виникла суперечка між професором анатомії і його учнями, і в результаті заходів, прийнятих Радою, кілька професорів подали у відставку, на чолі з Де Морганом. Інший професор математики, який був призначений, утримався на посаді декілька років. Де Морган показав себе князем вчителів: він був запрошений, щоб повернутися в своє крісло, яке згодом стало безперервним центром його праць протягом тридцяти років.

Де Морган був одним з найбільш об'ємних і ефективних письменників. Він написав велику роботу по ''диференціальному й інтегральному численні'', яка була опублікована в суспільстві, і він написав одну шосту статей в Penny енциклопедії, виданій Товариством, а також випущених у Penny Cyclopedia. Коли Де Морган приїхав оселитися в Лондоні, він познайомився з Віл'ємом Френдом. Обидва були арифметиками, а їхні релігійні погляди були трохи схожі. Френд жив в тогочасному передмісті Лондона, в заміському будинку, який раніше займали [[Даніель Дефо]] і [[Ісаак Воттс]]. Де Морган зі своєю флейтою був бажаним гостем.

Де Морган був дуже успішним вчителем математики. У нього був свій план проведення годинної лекцій: в кінці кожної лекції, щоб дати ряд завдань та прикладів ілюструючих тему лекції, його учні мали отримати завдання і принести йому результати, які він продивлявся і повертав переглянутими до наступної лекції. На думку Де Моргана, ретельне осмислення і розумове засвоєння великих принципів набагато важливіші за значущість будь-якого аналітичного на половину зрозумілого принципу у застосуванні в конкретних випадках.

== Родина ==
Восени 1837 року він одружився з Софією Елізабет, яка була старшою дочкою Вільяма Френда (соціальний реформатор) і його дружини, внучки Френсіса Блекборна.
Де Морган мав трьох синів і чотирьох дочок, у тому числі казкарка Марія де Морган. Його старший син Вільям Де Морган був [[гончар]]ем. Його другий син Джордж мав велике розходження в області математики Університетського коледжу і Університету Лондона. Він і ще деякі однодумці-випускники мали ідею створення математичного товариства в Лондоні, де математичні роботи не тільки приймалися (як у Королівському товаристві), але насправді читались й обговорювались. Перша зустріч пройшла в університетському коледжі; де Морган був першим президентом, його син першим секретарем. Це стало початком Лондонського математичного товариства.

== Вихід на пенсію та смерть ==
У 1866 році місце професора на кафедрі філософії в Університетському коледжі залишалося вакантним. Джеймс Мартіно, як унітарний священик і професор філософії, був рекомендований формально сенатом в Раду, але в Раді були ті, хто виступав проти унітарнаного священика, і ті, хто виступав проти теїстичної філософії. Мирянин школи Bain [[Герберт Спенсер]] був призначений на це місце. Де Морган вважав, що старий стандарт релігійного нейтралітету був недійсний, і негайно подав у відставку. Тепер він був у віці 60 років. Його учні забезпечили йому пенсію в 500 фунтів стерлінгів на рік, але потім трапилось нещастя. Два роки опісля, його син Георгій — «молодший Бернуллі», як Аугустус любив чути, коли його сина так називали, помер. Після цього удару померла дочка. П'ять років потому, після його відставки з Університетського коледжу де Морган помер 18 березня 1871 року від нервової прострації.

== Цікаві моменти ==
Де Морган був блискучий і дотепний письменник, незалежно від того, як полеміст або як кореспондент.
У нього було повно різних особливостей та у багатьох випадках дивна поведінка. З нагоди прзначення його друга, лорда Брума, як ректора Едінбурзького університету, сенат запропонував подарувати Де Моргану почесний ступінь професора університету, на що той відмовився, пояснюючи це помилкою сенату. Одного разу він друкував свої назви: Аугустус де Морган H — O - M — O - P — A - U — C - A — R - U — M - L — I - T — E - R — A - R — U - M (лат. «людина з кількох літер»

Він не любив провінцій за межами Лондона і, в той час як його родина відпочивала на морі і діячі науки проводили гарно час на засіданнях Британської асоціації за містом, він залишався в жарких і запилених бібліотеках столиці. Де Морган казав, що він відчував себе, як Сократ, який заявляв, що, чим далі він був від Афін, тим далі він був від щастя. Він ніколи не прагнув стати членом Королівського товариства і він ніколи не був присутній на засіданні Товариства; він казав, що у нього не було нічого спільного, або навіть симпатії до справжніх філософів. Його ставлення було, можливо, пов'язано з його фізичною неміччю, яка заважала йому бути або спостерігачем, або експериментатором. Він ніколи не голосував на виборах і він ніколи не бував у [[Палата громад Великої Британії|Палаті громад]], або в [[Тауер|Лондонському Тауері]], або [[Вестмінстерське абатство|Вестмінстерському абатстві]].

== Математика ==
Де Морган продовжує давати інвентаризації фундаментальних символів алгебри, а також перелік законів алгебри. Тільки ці символи та літери є основними 0, 1, +, -, ×, ÷, () (), а всі інші є похідними. Його інвентаризації основних законів виражаються у чотирнадцяти пунктах, але деякі з них є просто визначеннями. Закони належності можна звести до наступних, які, як він зізнається, не всі незалежні один від одного:
# Закон знаків. + + = +, + − = −, − + = −, − − = +, × × = ×, × ÷ = ÷, ÷ × = ÷, ÷ ÷ = ×.
# Комутативний закон. ''a''+''b'' = ''b''+''a'', ''ab''=''ba''.
# Дистрибутивний(розподільний закон). ''a''(''b''+''c'') = ''ab''+''ac''.
# Індексний закон. ''a''''b''×''a''''c''=''a''''b''+''c'', (''a''''b'')''c''=''a''''bc'', ''(ab)''''d''= ''a''''d''×''b''''d''.
# ''a''−''a''=0, ''a''÷''a''=1.

Два останніх закони можна назвати законами скорочення. Де Морган сподівається дати повний перелік законів, які повинні коритися символам алгебри, бо він говорить: «Будь-яка система символів, яка підкоряється цим законам, а не іншим, крім того випадку, коли вона не буде сформована шляхом поєднання цих законів, і яка використовує попередні символи і ніякі інші, крім того випадку, що вони будуть винайдені як нові символи в абревіатурі поєднання цих символів, є алгеброю символів». З його точки зору, жоден з вище перелічених принципів не є правилом, вони є формальними законами. Він не згадує закон, який вже був зазначений Григорієм, а саме: <math>(a+b)+c = a+(b+c), (ab)c = a(bc)</math> , і який згодом отримав назву ''асоціативний закон''. Якщо комутативний закон не працює, асоціативний закон може бути використаний, але не навпаки. Це біда для символіста або формаліста, що в універсальних арифметичних виразах <math>m^n</math> не дорівнює <math>n^m</math>; , бо тоді комутативний закон мав би повну перевагу. Чому не надати йому повної переваги? Тому що основи алгебри, врешті-решт, реальні, не формальні, матеріал не символічний. Для формалістів індекс операції надзвичайно вогнетривкий, внаслідок чого деякі не враховують їх, але відносять їх до прикладної математики. Щоб дати перелік законів, яким повинні коритися символи алгебри, необхідно виконати нездійсненні завдання.

Аугустус Де Морган першим помітив, що в класичній логіці справедливі наступні відношення:
: not (P and Q) = (not P) or (not Q): not (P or Q) = (not P) and (not Q)

Звичайний запис цих законів у формальній логіці:

: <math>\neg(P\wedge Q)=(\neg P)\vee(\neg Q),</math>

: <math>\neg(P\vee Q)=(\neg P)\wedge(\neg Q),</math>

або

<math>\overline{ x \wedge y } = \overline x \vee \overline y</math>

<math>\overline{ x\vee y } = \overline x \wedge \overline y</math>

в теорії [[Множина|множин]]:

: <math>(A\cap B)^C=A^C\cup B^C,</math>

: <math>(A\cup B)^C=A^C\cap B^C.</math>

або: Якщо існує операція логічного множення двох чи більше елементів, [[Кон'юнкція|операція «та»]] — ''(A&B)'', то для того, щоб знайти зворотне від всього твердження ''~(A&B)'', необхідно знайти зворотне від кожного елемента та об'єднати їх операції логічним складенням, [[Диз'юнкція|операцією «або»]] — ('''~A'''+'''~B''').
Закон працює аналогічно у зворотному напрямі:
''~(A+B)'' = ('''~A'''&'''~B''')

== Вшанування пам'яті ==
Штаб-квартира Лондонського математичного товариства носить назву «Будинок Де Моргана» ({{lang-en|De Morgan House}}), а головною нагородою, яку присуджує Товариство, є [[медаль де Моргана]].

Cтудентське товариство Математичного факультету Університетського коледжу в Лондоні називають «Товариством Аугустуса де Моргана ({{lang-en|Augustus De Morgan Society}}).

[[Кратер]] [[Морган (місячний кратер)|Морган]] на [[Місяць (супутник)|Місяці]] названий на його честь.

== Вибрані твори ==
* 1836. ''[http://books.google.com/books?id=GzMAAAAAQAAJ Пояснення гномонічної проєкції сфери] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131011102346/http://books.google.com/books?id=GzMAAAAAQAAJ |date=11 жовтня 2013 }}''. London: Baldwin.
* 1837. ''[http://books.google.com/books?id=Kk8EAAAAQAAJ Елементи тригонометрії і тригонометричних аналізу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131011082909/http://books.google.com/books?id=Kk8EAAAAQAAJ |date=11 жовтня 2013 }}''. London: Taylor & Walton.
* 1837. ''[http://books.google.com/books?id=sRoPAAAAIAAJ Елементи алгебри] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131011090530/http://books.google.com/books?id=sRoPAAAAIAAJ |date=11 жовтня 2013 }}''. London: Taylor & Walton.
* 1838. ''[http://books.google.com/books?id=NtA3AAAAMAAJ Есе про ймовірностях] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131011100616/http://books.google.com/books?id=NtA3AAAAMAAJ |date=11 жовтня 2013 }}''. London: Longman, Orme, Brown, Green & Longmans.
* 1840. ''[http://books.google.com/books?id=P0Vthoo21zgC Елементи арифметики] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131011111119/http://books.google.com/books?id=P0Vthoo21zgC |date=11 жовтня 2013 }}''. London: Taylor & Walton.
* 1840. ''[http://books.google.com/books?id=drcIAAAAQAAJ Перші уявлення про логіку, підготовче до вивчення геометрії.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131011083212/http://books.google.com/books?id=drcIAAAAQAAJ |date=11 жовтня 2013 }}'' London: Taylor & Walton.
* 1842. ''[http://books.google.com/books?id=mbw4AAAAMAAJ Диференціальне й інтегральне числення] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131011095812/http://books.google.com/books?id=mbw4AAAAMAAJ |date=11 жовтня 2013 }}''. London: Baldwin.
* 1845. ''[http://books.google.com/books?id=zPYDAAAAQAAJ The Globes, Celestial and Terrestrial] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131011095817/http://books.google.com/books?id=zPYDAAAAQAAJ |date=11 жовтня 2013 }}''. London: Malby & Co.
* 1847. ''[http://books.google.com/books?id=HscAAAAAMAAJ Формальна логіка або числення виведення] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121114133330/http://books.google.com/books?id=hscAAAAAMAAJ |date=14 листопада 2012 }}''. London: Taylor & Walton.
* 1849. ''[http://books.google.com/books?id=7UwEAAAAQAAJ Тригонометрія і подвійний Алгебра] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140819012653/http://books.google.com/books?id=7UwEAAAAQAAJ |date=19 серпня 2014 }}''. London: Taylor, Walton & Malbery.
* 1860. ''[http://books.google.com/books?id=Od3jgF5rZtgC Конспект Пропонована система логіки] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131011100435/http://books.google.com/books?id=Od3jgF5rZtgC |date=11 жовтня 2013 }}''. London: Walton & Malbery.
* 1872. ''[http://www.gutenberg.org/etext/23100 A Budget of Paradoxes] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090924124801/http://www.gutenberg.org/etext/23100 |date=24 вересня 2009 }}''. London: Longmans, Green.<ref>{{cite journal|author=Karpinski, Louis|authorlink=Louis Charles Karpinski|title=Review: ''Бюджет парадокси'' (2nd edn.), by Augustus De Morgan|journal=Bull. Amer. Math. Soc.|year=1916|volume=22|issue=9|pages=468-471|url=http://www.ams.org/journals/bull/1916-22-09/S0002-9904-1916-02839-4/|accessdate=3 грудня 2012|archive-date=30 травня 2013|archive-url=https://web.archive.org/web/20130530030252/http://www.ams.org/journals/bull/1916-22-09/S0002-9904-1916-02839-4/}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==

* De Morgan, A., 1966. ''Logic: On the Syllogism and Other Logical Writings''. Heath, P., ed. Routledge.Корисне зібрання найбільш важливих написань Де Моргана на тему логіки.
* {{Cite book| title = Мемуари Де Моргана | author = De Morgan, Sophia Elizabeth | year = 1882 | location = London | publisher = Longmans, Green and Company | url = http://books.google.com/?id=YiGJGOtbMHcC&printsec=frontcover&dq=Augustus+De+Morgan}}
* {{Cite book| author = [[Ivor Grattan-Guinness|Grattan-Guinness, Ivor]] | title = The Search for Mathematical Roots 1870-1940 | year = 2000 | publisher = Princeton University Press | location = }}
* {{Cite book | author = [[Alexander Macfarlane|Macfarlane, Alexander]] | title = Лекції 10 британських математиків 19-го століття | year = 1916 | publisher = John Wiley and Sons | location = New York | url = http://www.gutenberg.net/etext06/tbmms10p.pdf | accessdate = 3 грудня 2012 | archive-date = 12 жовтня 2008 | archive-url = https://web.archive.org/web/20081012162735/http://www.gutenberg.net/etext06/tbmms10p.pdf }}
* {{Cite book| author = [[Merrill Daniel D.|Merrill, Daniel D.]] | title = Augustus De Morgan and the Logic of Relations | year = 1990 | publisher = Kluwer Academic Publishers | location = Dordrecht}}

{{бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Морган, Аугустус де}}
[[Категорія:Британські математики]]
[[Категорія:Члени Лондонського королівського товариства]]
[[Категорія:Вчені з Університетського коледжу Лондона]]
[[Категорія:Британські філософи]]
[[Категорія:Математики XIX століття]]
[[Категорія:Випускники Триніті-коледжу (Кембридж)]]
[[Категорія:Науковці Кембриджського університету]]
[[Категорія:Науковці Оксфордського університету]]
[[Категорія:Люди, на честь яких названо кратер на Місяці]]
[[Категорія:Дослідники]]
[[Категорія:Кількісні лінгвісти]]
[[Категорія:Президенти Лондонського математичного товариства]]

title: Аугустус де Морган

Народився: 27 червня 1806[…] · Мадурай, Мадраське президенствоd, Британська Індія, Британська імперія

Помер: 18 березня 1871[…] (64 роки) · Лондон, Сполучене Королівство

Країна: Сполучене Королівство

Діяльність: математик, філософ, викладач університету, адвокат, логік

Alma mater: Триніті-коледж (Кембридж) · Кембриджський університет

Галузь: математична логіка, математика, алгебра, теорія ймовірностей, алгебраїчна логіка, логіка і числення висловлень

Заклад: Університетський коледж Лондона

Вчителі: Джордж Пікокd · Вільям Вевелл і John Philips Higmand

Відомі учні: Ада Лавлейс

У шлюбі з: Софія Елізабет де Морганd

Діти: Джордж де Морганd · Вільям де Морганd · Мері де Морганd


text:
# Фогтаройт
Фогтаройт (нім. Vogtareuth) — громада в Німеччині, розташована в землі Баварія. Підпорядковується адміністративному округу Верхня Баварія. Входить до складу району Розенгайм.
Площа — 34,23 км2. Населення становить 3105 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Фогтаройт

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Фогтаройт
| місцева_назва       = Vogtareuth
| тип_НП              = громада
| зображення          = Vogtareuth, RO - Kirchpl Nr 8 Schloss v S.JPG
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DEU Vogtareuth COA.svg
| прапор              =
| карта               = Vogtareuth in RO.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Фогтаройт на карті району
| земля               = [[Баварія]]
| округ               = [[Верхня Баварія]]
| район               = [[Розенгайм (район)|Розенгайм]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 484
| площа               = 34.23
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-BY||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-BY||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-BY|09187181}}
| latd=47 | latm=57| lats=
| longd=12| longm=11| longs=
| розміщення_підпису = top
| поштовий_код        = 83569
| телефонний_код      = 08038
| стат_код            = 09 1 87 181
| авто_номер          = RO
| вебсайт             = [http://www.vogtareuth.de/ www.vogtareuth.de]
}}
'''Фогтаройт''' ({{lang-de|Vogtareuth}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], розташована в [[Землі Німеччини|землі]] [[Баварія]]. Підпорядковується [[Округ (Німеччина)|адміністративному округу]] [[Верхня Баварія]]. Входить до складу району [[Розенгайм (район)|Розенгайм]].

Площа — 34,23 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-BY|09187181}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-BY||дата}}).

== Галерея ==
<gallery>Файл:Vogtareuth, RO - Kirche u Schloss v S.JPG|
Файл:Vogtareuth, RO - Hofstätter See v O.JPG|
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Vogtareuth}}
* [http://www.vogtareuth.de/ Офіційний сайт] {{ref-de}}

{{Район Розенгайм}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4283827-7}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Баварії]]

title: — громада —

— громада —: Вид Фогтаройт

title: Координати: 47°57′ пн. ш. 12°11′ сх. д. / 47.950° пн. ш. 12.183° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Баварія

Округ: Верхня Баварія

Район: Розенгайм

Населення (31 грудня 2020)

Фогтаройт на карті району

ФогтаройтРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Dipsalodon
Dipsalodon — вимерлий рід гієнодонтових ссавців. Скам'янілості знайдено в таких країнах: США (Вайомінг). Описано такі види: Dipsalodon churchillorum, Dipsalodon matthewi.

title: Dipsalodon

wikitext:
{{Automatic taxobox
| fossil_range = {{Geological range|57.4|54.9}}[[палеоцен]] і [[еоцен]]
| image =
| taxon = Dipsalodon
| authority = Jepsen, 1930
| type_species =
| type_species_authority =
}}
'''''Dipsalodon''''' — вимерлий [[рід (біологія)|рід]] гієнодонтових ссавців. Скам'янілості знайдено в таких країнах: [[США]] (Вайомінг). Описано такі види: ''Dipsalodon churchillorum'', ''Dipsalodon matthewi''<ref>{{cite web |url=https://www.mindat.org/taxon-4831361.html |назва=''Dipsalodon'' |вебсайт=Mindat.org - Mines, Minerals and More |дата-доступу=24.02.2025}}</ref><ref>{{cite web |url=https://paleobiodb.org/classic/basicTaxonInfo?taxon_no=txn:40958 |назва=''Dipsalodon'' |вебсайт=ThePaleobiology Database |дата-доступу=24.02.2025}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* G. L. Jepsen. 1930. New Vertebrate Fossils from the Lower Eocene of the Bighorn Basin, Wyoming. ''Proceedings of the American Philosophical Society'' '''69'''(1):117–131
* G. F. Gunnell. 1998. Creodonta. In C. M. Janis, K. M. Scott, and L. L. Jacobs (eds.), Evolution of Tertiary Mammals of North America, Volume 1: Terrestrial Carnivores, Ungulates, and Ungulate like Mammals. Cambridge: Cambridge University Press

{{Pan-Carnivora|O.|state=collapsed}}
{{Taxonbar|from=Q65129196}}

[[Категорія:Pan-Carnivora]]
[[Категорія:Ссавці еоцену]]
[[Категорія:Ссавці палеоцену]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: †Oxyaenodonta

Родина: †Оксієнові (Oxyaenidae)

Підродина: †Palaeonictinae

Рід: †Dipsalodon · Jepsen, 1930


text:
# Битва при Кахамарці (1532)
Битва при Кахамарці — військова сутичка у м. Кахамарка, в результаті якого Сапа Інка (імператор) Атауальпа потрапив у полон до іспанських конкістадорів. Це поклало початок падінню імперії інків, її підкорення іспанцями.

## Передумови
На 1532 рік завершилася тривала війна за владу між Атауальпою та його братом Уаскаром, в результаті якої держава інків було суттєво послаблено. В результаті війні значна частина міст зруйновано та занепало, загинуло близько 100 тис. вояків. після встановлення в імперії своєї влади Атауальпа перебрався до північного міста Кахамарка.
В цей момент Франциско Піссаро розпочав другий похід до Тауантінсую. Загоном у 168 вояків та 3 гарматами рушив до кордонів імперії інків. Задля цього військового походу Піссаро разом зі своїми товаришами витратив усі свої статки та узяв в борг.
Атауальпа спрямував до Пісарро послів, щоб запевненнями у дружбі, за допомогою цінних подарунків вони повинні були відрадили іспанців від відвідування його резиденції в Кіту. Але це не вдалося. Франциско Піссаро відправив на розвідку в гори загін на чолі із Ернандо де Соте. Загін де Соте побував у кількох селищах, зокрема в Кахасі, де захопили тутешній дім «наречених Сонця». На обуренню місцевого населення, Соте віддав солдатам 500 кахаських дівчат.
Слідом за цим усі сили іспанців рухалися за течією річки Чанкай, минули місто Ченгойапе, переправилися на висоті більше 4000 м в Андах через головний водний рубіж. 15 листопада 1532 року вони вийшли до міста Кахамарка.
Поблизу міста стояло 50 тис. інкських вояків. Сам Атауальпа розташувався в імператорському курорті, де були мінеральні води. Сюди прибули посланці конкістадорів Ернандо Піссаро і Ернандо де Соте, які запропонували Сапа Інці мир та прохання про зустріч. Атауальпа погодився.

## Битва
Зустріч Атауальпи та Франциско Піссаро було призначено на 16 листопада. За розпорядженням імператора інків іспанцям дозволили розташуватися на площі.
Проте іспанці не бажали вести перемовини й таємно стали готуватися до битви. Трикутну площу в Кахамарці оточували фасади трьох невеликих будівель, довжиною по 200 метрів кожна. Всі вони мали кілька виходів, які вели прямо на площу. За задумом іспанців, через ці виходи на присутніх на міській площі інків повинні були напасти їхні загони, в тому числі вершники на конях. У третій з будівель, що знаходилися на площі Кахамарки, розташувався Франциско Пісарро з групою найдосвідченіших солдатів, які повинні були захопити Атауальпу.
16 листопада 1532 році Сапа Інка Атауальпа разом із особистою охороною близько 5000 вояків, озброєних пращами та списами, прибув на площу Кахамарки. Тоді до нього підійшов чернець-домініканець Вінсенте де Вальверде, який повідомив, що його послав до інків король країни по інший бік океану. Вальверде запропонував Атауальпі підкоритися королю Іспанії Карлу I й водночас прийняти християнську віру. Але Сапа Інка відкинув пропозицію як негідну. Це стало сигналом атаки.
З трьох боків іспанці атакували інкський загін. Водночас Педро де Кандіа, начальник артилерії Пісарро, наказав стріляти з гармат по інкам. Вистріли з вогнепальної зброї та гармат, атака кінноти спричинили паніку серед вояків Атауальпи, яких стали методично винищувати.
Сам Піссаро на чолі найкращих солдатів атакував безпосередньо Сапа Інку, який сидів у золотих ношах. Незважаючи на спротив охоронців Атауальпу було захоплено в полон. В результаті цієї битва (точніше бійні) майже усі вояки, що були з Атауальпою, були знищені. Втрат в іспанців не було, поранено лише 2 або 4 конкістадорів.

title: Битва при Кахамарці (1532)

wikitext:
{{Infobox Military Conflict
|conflict    = Битва при Кахамарці
|partof      = [[Іспанське завоювання інків]]
|image       = Inca-Spanish confrontation.JPG
|size            = 300px
|caption     =
|date        = [[16 листопада]] [[1532]] року
|place       = [[Кахамарка]]
|result      = перемога іспанців
|combatant1  = [[Тауантінсую]]
|combatant2  = [[Королівство Іспанія]]
|commander1  = [[Атауальпа]]
|commander2  = [[Франсиско Пісарро]]
|strength1   = бл. 5000 вояків
|strength2   = 106 піхотинців
62 кіннотника
3 гармати
|casualties1 = майже усі війська
|casualties2 = 2 або 4 поранених
}}
'''Битва при Кахамарці''' — військова сутичка у м. [[Кахамарка]], в результаті якого [[Сапа Інка]] (імператор) [[Атауальпа]] потрапив у полон до іспанських [[конкістадор]]ів. Це поклало початок падінню імперії інків, її підкорення іспанцями.

== Передумови ==
На 1532 рік завершилася тривала війна за владу між Атауальпою та його братом [[Уаскар]]ом, в результаті якої держава інків було суттєво послаблено. В результаті війні значна частина міст зруйновано та занепало, загинуло близько 100 тис. вояків. після встановлення в імперії своєї влади Атауальпа перебрався до північного міста Кахамарка.

В цей момент Франциско Піссаро розпочав другий похід до [[Тауантінсую]]. Загоном у 168 вояків та 3 гарматами рушив до кордонів імперії інків. Задля цього військового походу Піссаро разом зі своїми товаришами витратив усі свої статки та узяв в борг.

Атауальпа спрямував до Пісарро послів, щоб запевненнями у дружбі, за допомогою цінних подарунків вони повинні були відрадили іспанців від відвідування його резиденції в Кіту. Але це не вдалося. Франциско Піссаро відправив на розвідку в гори загін на чолі із Ернандо де Соте. Загін де Соте побував у кількох селищах, зокрема в Кахасі, де захопили тутешній дім «наречених Сонця». На обуренню місцевого населення, Соте віддав солдатам 500 кахаських дівчат.

Слідом за цим усі сили іспанців рухалися за течією річки Чанкай, минули місто Ченгойапе, переправилися на висоті більше 4000 м в Андах через головний водний рубіж. 15 листопада 1532 року вони вийшли до міста Кахамарка.

Поблизу міста стояло 50 тис. інкських вояків. Сам Атауальпа розташувався в імператорському курорті, де були мінеральні води. Сюди прибули посланці конкістадорів Ернандо Піссаро і Ернандо де Соте, які запропонували Сапа Інці мир та прохання про зустріч. Атауальпа погодився.

== Битва ==
Зустріч Атауальпи та Франциско Піссаро було призначено на 16 листопада. За розпорядженням імператора інків іспанцям дозволили розташуватися на площі.

Проте іспанці не бажали вести перемовини й таємно стали готуватися до битви. Трикутну площу в Кахамарці оточували фасади трьох невеликих будівель, довжиною по 200 метрів кожна. Всі вони мали кілька виходів, які вели прямо на площу. За задумом іспанців, через ці виходи на присутніх на міській площі інків повинні були напасти їхні загони, в тому числі вершники на конях. У третій з будівель, що знаходилися на площі Кахамарки, розташувався Франциско Пісарро з групою найдосвідченіших солдатів, які повинні були захопити Атауальпу.

16 листопада 1532 році Сапа Інка Атауальпа разом із особистою охороною близько 5000 вояків, озброєних пращами та списами, прибув на площу Кахамарки. Тоді до нього підійшов чернець-домініканець Вінсенте де Вальверде, який повідомив, що його послав до інків король країни по інший бік океану. Вальверде запропонував Атауальпі підкоритися королю Іспанії Карлу I й водночас прийняти християнську віру. Але Сапа Інка відкинув пропозицію як негідну. Це стало сигналом атаки.

З трьох боків іспанці атакували інкський загін. Водночас Педро де Кандіа, начальник артилерії Пісарро, наказав стріляти з гармат по інкам. Вистріли з вогнепальної зброї та гармат, атака кінноти спричинили паніку серед вояків Атауальпи, яких стали методично винищувати.

Сам Піссаро на чолі найкращих солдатів атакував безпосередньо Сапа Інку, який сидів у золотих ношах. Незважаючи на спротив охоронців Атауальпу було захоплено в полон. В результаті цієї битва (точніше бійні) майже усі вояки, що були з Атауальпою, були знищені. Втрат в іспанців не було, поранено лише 2 або 4 конкістадорів.

== Джерела ==
* Brundage, В. С. Empire of the Inca. Norman, 1963.

{{DEFAULTSORT:Кахамарка}}
[[Категорія:Інки]]
[[Категорія:Битви XVI століття]]
[[Категорія:Конфлікти в 1532]]
[[Категорія:Історія Перу]]
[[Категорія:Події 16 листопада]]
[[Категорія:Листопад 1532]]
[[Категорія:1532 у Південній Америці]]

title: Битва при Кахамарці

Дата: 16 листопада 1532 року

Місце: Кахамарка

Результат: перемога іспанців

title: Сторони

Тауантінсую: Королівство Іспанія

title: Командувачі

Атауальпа: Франсиско Пісарро

title: Військові сили

бл. 5000 вояків: 106 піхотинців · 62 кіннотника · 3 гармати

title: Втрати

майже усі війська: 2 або 4 поранених


text:
# 9021 Фаґус
9021 Фаґус  (9021 Fagus) — астероїд головного поясу, відкритий 14 лютого 1988 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,366.

title: 9021 Фаґус

wikitext:
{{Планета
| назва = 9021 Фаґус
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Ерік Вальтер Ельст]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Ла-Сілья]]
| дата відкриття = [[14 лютого]] [[1988]]
| метод відкриття =
| на честь = [[Бук]]
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1988 CT5'''
1973 QK1
1980 FB10
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|9021|2014.05.15|2013.07.03}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 3,027346079432 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,131342091947 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,579344085689 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,173688340469
| орбітальний період = 1513,081594719 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,237925040695 °/д
| середня аномалія = 304,0442112616°
| нахил орбіти = 13,26561119007°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 319,4780748175°
| арг_перицентру = 0,947269694727°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 12,2
| спектр_тип =
}}

'''9021 Фаґус ''' (9021 Fagus) — [[астероїд]] [[Пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[14 лютого]] [[1988]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,366.

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (9001-9100)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|9021}}
* http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}

{{Навігація малих планет|9020 Eucryphia|9022 Drake|}}

{{DEFAULTSORT:Фаґус}}
{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1988]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 9021 Фаґус

Відкривач: Ерік Вальтер Ельст

Місце відкриття: Обсерваторія Ла-Сілья

Дата відкриття: 14 лютого 1988

title: Позначення

Названа на честь: Бук

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Bart's in Jail!
«Bart's in Jail!» (укр. «Барт у в'язниці!») — друга серія тридцять третього сезону мультсеріалу «Сімпсони», прем'єра якої відбулась 3 жовтня 2021 року у США на телеканалі «Fox».

## Сюжет
Дід Сімпсон отримує пенсійну виплату. Після цього Ейбу телефонують з терміновим повідомленням, що «Барт у в'язниці» і потрібно внести 10 тисяч доларів «застави», інакше Барта переведуть у колонію для неповнолітніх. Ейб вважає можливість перебування Барта у в'язниці правдоподібною, тож хоче допомогти своєму онуку і передає гроші.
Наступного дня дідусь бачить, як Барт грає у футбол, і вдячний за його звільнення, але Барт стверджує, що дідуся обдурили. Коли Ейб розказує іншим Сімпсонам про аферу усі, окрім Гомера, переживають за Ейба і втішають його своїми історіями про шахрайство. Гомер злий, бо батько витратив весь майбутній спадок на «порятунок» Барта.
Гомер проявляє свою злість на батьківських зборах, тож Скіннер радить Мардж відвести чоловіка до класу реабілітації. Ейб і Гомер приєднуються до зустрічі для ошуканих та їх сімей. Опісля Гомер лише дужче насміхається з батька і каже, що він би ніколи не повівся на шахрайство. ніколи не буде, Однак, виявляється, що Гомера обманули у фінансовій піраміді, тож Гомер вибачається перед батьком.
Під час вибачень Гомера діду знову телефонують шахраї за тією самою схемою: «Ліса у в'язниці». Тоді Лісі приходить ідея, щоб Ейб підтримав розмову шахраїв (своїми нескінченними балачками), а тим часом за допомогою комп'ютерної програми дівчинка зможе визначити їх місцезнаходження. Дзвінок надходив з будівлі у Шелбівілі…
Коли сім'я потрапляє туди, то дізнається, що це фабрика тролів, на яку працюють пригнічені люди за мінімальну зарплату. Шеф Віґґам і його колеги-поліцейські розкривають аферистів, але Мардж задається питанням, чи справді вони зробили щось хороше? Вона доходить до висновку, що весь світ є корумпованим.
У гніві Мардж перевертає кошик, з якого падають подарункові сертифікати, тому Сімпсони йдуть до ресторану «'Zerz», щоб використати їх. За вечерею (з галюциногенними богами обману) Сімпсони забувають про ошуканство.
Згодом, ввечері, на автозаправці Чалмерз відмовляється дати жінці 20 доларів, думаючи, що це чергова афера. Однак, Мардж намагається перевірити, чи є ще добрі люди, і позичає незнайомці гроші з вірою, що та поверне їх, як обіцяє. Через тиждень Мардж отримує гроші назад. Однак, їх підкинув Ейб, щоб дати Сімпсонам певну надію.
У сцені під час титрів Мо продовжує ошукувати людей по телефону.

## Виробництво
Продюсери звернулися до Ніла Ґеймана за візуальним натхненням для Локі. Ґейман запропонував їм використовувати картину Артура Рекхема «Рейнські діви» для натхнення.
Запрошена зірка, творець «Таємниць Ґравіті Фолз» Алекс Гірш у Твіттері зізнався, що неймовірно радий короткій ролі у мультсеріалі:
|  | Я абсолютно не вірю, що щойно ввечері я зіграв камео у шоу… Якщо сьогодні ввечері на мене наїдуть 3 автобуси, вдарить блискавка, з вікна випаде вантажівка з мишоловками, я помру щасливий. Дякую вам, «Сімпсони», за те, що надихнули мене почати займатися анімацією та за цю сюрреалістичну честь. |

Спочатку за задумом наприкінці епізоду виявилося б, що дідусь роками обдурював граючи у Кріббідж, щоб отримати гроші, які взяв шахрай.

## Цікаві факти і культурні відсилання
- Сцена, в якій Гомер уявляє розподілення спадку Ейба, натхненна фільмом «Ножі наголо» 2019 року[5]

## Ставлення критиків і глядачів
Під час прем'єри серію переглянули 1,48 млн осіб з рейтингом 0.5, що зробило її найпопулярнішим шоу на каналі «Fox» тієї ночі.
Тоні Сокол з «Den of Geek» дав серії дві з половиною з п'яти зірок, сказавши:
|  | Серія схожа на алегорію, але занадто конкретна. Це актуальна проблема, яка вражає досить багато людей і не обмежується шахрайством в Інтернеті або телефоном, ножами для стейків чи восковим жовтим наростом. Однак епізод занадто продезінфікований для ефективної сатири. Сцена з Мо наприкінці — це найкращий момент серії. Головна думка про те, що все — шахрайство, і навіть дідусь вважає, що його сім'я — лохи, бо вірять йому, коли він намагається відновити віру Мардж, є смутно підривною, але занадто осудливою. |

Маркус Ґібсон із сайту «Bubbleblabber» дав серії оцінку 8/10, сказавши, що «це приємний і роздумливий погляд на небезпеку телефонного шахрайства та його вплив на людей. Подібні ерії й надалі залишаються однією з головних причин, чому це шоу все ще триває, і я сподіваюся, що в майбутньому їх буде більше».
Згідно з голосуванням на сайті The NoHomers Club більшість фанатів оцінили серію на 3/5 із середньою оцінкою 3,38/5.

title: Bart's in Jail!

wikitext:
{{Серія мультсеріалу «Сімпсони»
| title = Bart's in Jail!
| українська назва = Барт у в'язниці!
| зображення = Bart's in Jail.png
| підпис = Барт і Ліса відслідковують телефонного шахрая
| сезон = 33
| номер серії = 708
| виробничий код = QABF18
| дата = {{Дата|2021|10|3}}
| show_runner = Метт Селман і<br/>Ел Джін
| сценарист = Нік Дахан
| режисер = Стівен Дін Мур
| політ =
| напис на щиті =
| напис на дошці =
| сцена на дивані =
| зірки = [[Алан Каммінг]] в ролі [[Локі (Marvel Comics)|Локі]], Скотт Генсон в ролі спортивного ведучого, [[Алекс Гірш]] в ролі Білла Шифра
}}
'''«Bart's in Jail!»''' ({{lang-uk|«Барт у в'язниці!»}}) — друга серія [[Сімпсони (сезон 33)|тридцять третього сезону]] мультсеріалу «[[Сімпсони]]», прем'єра якої відбулась {{Дата|2021|10|3}} року у [[Сполучені Штати Америки|США]] на телеканалі «[[Fox Broadcasting Company|Fox]]».

== Сюжет ==
[[Абрахам Сімпсон|Дід Сімпсон]] отримує пенсійну виплату. Після цього Ейбу телефонують з терміновим повідомленням, що «[[Барт Сімпсон|Барт]] у [[В'язниця|в'язниці]]» і потрібно внести 10 тисяч [[Долар США|доларів]] «застави», інакше Барта переведуть у колонію для неповнолітніх. Ейб вважає можливість перебування Барта у в'язниці правдоподібною, тож хоче допомогти своєму онуку і передає гроші.

Наступного дня дідусь бачить, як Барт грає у футбол, і вдячний за його звільнення, але Барт стверджує, що [[Фрод|дідуся обдурили]]. Коли Ейб розказує іншим Сімпсонам про [[Шахрайство|аферу]] усі, окрім [[Гомер Сімпсон|Гомера]], переживають за Ейба і втішають його своїми історіями про шахрайство. Гомер злий, бо батько витратив весь майбутній [[Спадкування|спадок]] на «порятунок» Барта.

Гомер проявляє свою злість на батьківських зборах, тож [[Сеймур Скіннер|Скіннер]] радить [[Мардж Сімпсон|Мардж]] відвести чоловіка до класу реабілітації. Ейб і Гомер приєднуються до зустрічі для ошуканих та їх сімей. Опісля Гомер лише дужче насміхається з батька і каже, що він би ніколи не повівся на шахрайство. ніколи не буде, Однак, виявляється, що Гомера обманули у [[Фінансова піраміда|фінансовій піраміді]], тож Гомер вибачається перед батьком.

Під час вибачень Гомера діду знову телефонують шахраї за тією самою схемою: «[[Ліса Сімпсон|Ліса]] у в'язниці». Тоді Лісі приходить ідея, щоб Ейб підтримав розмову шахраїв (своїми нескінченними балачками), а тим часом за допомогою комп'ютерної програми дівчинка зможе визначити їх місцезнаходження. Дзвінок надходив з будівлі у Шелбівілі…

Коли сім'я потрапляє туди, то дізнається, що це фабрика [[Тролінг|тролів]], на яку працюють пригнічені люди за мінімальну зарплату. [[Кленсі Віггам|Шеф Віґґам]] і його колеги-поліцейські розкривають аферистів, але Мардж задається питанням, чи справді вони зробили щось хороше? Вона доходить до висновку, що весь світ є корумпованим.

У гніві Мардж перевертає кошик, з якого падають подарункові сертифікати, тому Сімпсони йдуть до ресторану «'Zerz», щоб використати їх. За вечерею (з галюциногенними богами обману) Сімпсони забувають про ошуканство.

Згодом, ввечері, на автозаправці [[Список персонажів мультсеріалу «Сімпсони»#Адміністрація|Чалмерз]] відмовляється дати жінці 20 доларів, думаючи, що це чергова афера. Однак, Мардж намагається перевірити, чи є ще добрі люди, і позичає незнайомці гроші з вірою, що та поверне їх, як обіцяє. Через тиждень Мардж отримує гроші назад. Однак, їх підкинув Ейб, щоб дати Сімпсонам певну надію.

У сцені під час титрів [[Мо Сизляк|Мо]] продовжує ошукувати людей по телефону.

== Виробництво ==
Продюсери звернулися до [[Ніл Ґейман|Ніла Ґеймана]] за візуальним натхненням для [[Локі (Marvel Comics)|Локі]]. Ґейман запропонував їм використовувати картину Артура Рекхема «Рейнські діви» для натхнення<ref>{{Cite tweet|number=1444820989477482503|user=mattselman|title=We reached out to (friend of @TheSimpsons) @NeilHimself for a visual inspiration, and he delivered with Arthur Rackham’s Loge (Loki) from the illustrated "Rhine Maidens" https://pic.twitter.com/E0aaC3KoXj|author=Matt Selman|date=2020-10-04|access-date=2021-10-26|language=en|archive-date=4 жовтня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20230918162504/https://twitter.com/mattselman/status/1444820989477482503}}</ref>.

Запрошена зірка, творець «[[Таємниці Ґравіті Фолз|Таємниць Ґравіті Фолз]]» [[Алекс Гірш]] у Твіттері зізнався, що неймовірно радий короткій ролі у мультсеріалі:
{{цитата|Я абсолютно не вірю, що щойно ввечері я зіграв камео у шоу… Якщо сьогодні ввечері на мене наїдуть 3 автобуси, вдарить блискавка, з вікна випаде вантажівка з мишоловками, я помру щасливий. Дякую вам, «[[Сімпсони]]», за те, що надихнули мене почати займатися анімацією та за цю сюрреалістичну честь<ref>{{Cite tweet|number=1444842026856435713|user=_AlexHirsch|title=From age 8-18 I didn’t miss a single Simpsons premiere. I read the guide until the pages fell out, memorized every line, knew the writer of each ep & could tell you the season by the size of the characters pupils. I’m in total disbelief that tonight I just did a cameo on the show https://pic.twitter.com/auodN56jbh|author=Алекс Гірш|author-link=Алекс Гірш|date=2021-10-04|access-date=2021-10-26|language=en}}</ref><ref>{{Cite tweet|number=1444843352118104066|user=_AlexHirsch|title=If tonight I get hit by 3 busses then lightning then fall out of a window into a truckload of mousetraps I’ll die happy. Thank you @TheSimpsons for inspiring me to get into animation in the first place & for this surreal honor. Now Im gonna get this image tattooed on my face:|author=Алекс Гірш|author-link=Алекс Гірш|date=2021-10-04|access-date=2021-10-26|language=en}}</ref>.}}

Спочатку за задумом наприкінці епізоду виявилося б, що дідусь роками обдурював граючи у Кріббідж, щоб отримати гроші, які взяв шахрай<ref>{{Cite tweet|number=1444862015369928707|user=mattselman|title=Originally at the end of this @TheSimpsons episode, it was revealed that Grampa had been cheating at cribbage for years to get the money that was taken by the scammer, so there were literally no good guys (except Marge I guess)|author=Matt Selman|date=4 жовтня 2021|access-date=18 вересня 2023|language=en|archive-date=4 жовтня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211004030851/https://twitter.com/mattselman/status/1444862015369928707}}</ref>.

== Цікаві факти і культурні відсилання ==
* Сцена, в якій Гомер уявляє розподілення спадку Ейба, натхненна фільмом «[[Ножі наголо]]» 2019 року<ref>{{Cite tweet|number=1444817181707948032|user=mattselman|title=Trivia time!  What movie inspired this Knives Out-type scene?|author=Matt Selman|date=2020-10-04|access-date=2021-10-26|language=en|archive-date=18 вересня 2023|archive-url=https://web.archive.org/web/20230918161432/https://twitter.com/mattselman/status/1444817181707948032}}</ref>

== Ставлення критиків і глядачів ==
Під час прем'єри серію переглянули 1,48 млн осіб з рейтингом 0.5, що зробило її найпопулярнішим шоу на каналі «[[Fox Broadcasting Company|Fox]]» тієї ночі<ref>{{Cite web|title=TV Ratings for Sunday 3rd October 2021 - Network Prelims, Finals and Cable Numbers Posted|url=https://www.spoilertv.com/2021/10/tv-ratings-for-sunday-3rd-october-2021.html|website=SpoilerTV|accessdate=2021-10-26|last=DarkUFO|archive-date=5 жовтня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211005141926/https://www.spoilertv.com/2021/10/tv-ratings-for-sunday-3rd-october-2021.html}}</ref>.

Тоні Сокол з «Den of Geek» дав серії дві з половиною з п'яти зірок, сказавши:
{{цитата|Серія схожа на алегорію, але занадто конкретна. Це актуальна проблема, яка вражає досить багато людей і не обмежується шахрайством в Інтернеті або телефоном, ножами для стейків чи восковим жовтим наростом. Однак епізод занадто продезінфікований для ефективної сатири. Сцена з Мо наприкінці — це найкращий момент серії. Головна думка про те, що все — шахрайство, і навіть дідусь вважає, що його сім'я — лохи, бо вірять йому, коли він намагається відновити віру Мардж, є смутно підривною, але занадто осудливою<ref>{{Cite web|title=The Simpsons Season 33 Episode 2 Review: Bart's in Jail!|url=https://www.denofgeek.com/tv/the-simpsons-season-33-episode-2-review-barts-in-jail/|website=Den of Geek|date=2021-10-04|accessdate=2023-09-18|language=en|first=Tony|last=Sokol}}</ref>.}}

Маркус Ґібсон із сайту «Bubbleblabber» дав серії оцінку 8/10, сказавши, що «це приємний і роздумливий погляд на небезпеку телефонного шахрайства та його вплив на людей. Подібні ерії й надалі залишаються однією з головних причин, чому це шоу все ще триває, і я сподіваюся, що в майбутньому їх буде більше»<ref>{{Cite web|title=Review: The Simpsons "Bart's in Jail"|url=https://www.bubbleblabber.com/review-the-simpsons-barts-in-jail/|website=Bubbleblabber|date=2021-10-04|accessdate=2021-10-26|language=en|archive-date=10 жовтня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211010173324/https://www.bubbleblabber.com/review-the-simpsons-barts-in-jail/}}</ref>.

Згідно з голосуванням на сайті [https://nohomers.net/forums/index.php The NoHomers Club] більшість фанатів оцінили серію на 3/5 із середньою оцінкою 3,38/5<ref>{{Cite web|title=Rate & Review: "Bart's in Jail!" (QABF18)|url=https://nohomers.net/forums/index.php?threads/rate-review-barts-in-jail-qabf18.55744/|website=The No Homers Club|accessdate=2022-07-27|language=en}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://simpsonswiki.com/wiki/Bart's_in_Jail! «Bart's in Jail!» на сайті Wikisimpsons] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211026213711/https://simpsonswiki.com/wiki/Bart's_in_Jail! |date=26 жовтня 2021 }}
{{Бібліоінформація}}

{{Сімпсони (сезон 33)}}
{{Епізоди Сімпсонів}}

[[Категорія:Телевізійні епізоди 2021]]

title: «Барт у в'язниці!»

Перший показ: 3 жовтня 2021

Сценарій: Нік Дахан

Режисер(и): Стівен Дін Мур

Виконавчий продюсер: Метт Селман і · Ел Джін

title: Запрошені зірки

Запрошені зірки: Алан Каммінг в ролі Локі, Скотт Генсон в ролі спортивного ведучого, Алекс Гірш в ролі Білла Шифра

title: Хронологія

← Попередня: Наступна →

The Star of the Backstage: Treehouse of Horror XXXII


text:
# Мілан Луговий
Мілан Луговий (словац. Milan Luhový, нар. 1 січня 1963, Ружомберок) — чехословацький та словацький футболіст, що грав на позиції нападника.
Виступав на батьківщині за клуби «Гумарне» (Пухов), «Слован» та «Дукла» (Прага), а також національну збірну Чехословаччини. Став дворазовим володарем Кубка Чехословаччини та дворазовим найкращим бомбардиром чемпіонату. З 1990 року грав за кордоном у іспанському «Спортінгу» (Хіхон), французькому «Сент-Етьєні», грецькому ПАОКу та бельгійському «Сент-Трюйдені», де і авершив кар'єру у 1995 році

## Клубна кар'єра
У дорослому футболі дебютував 1979 року виступами за команду клубу «Гумарне» (Пухов) з другого дивізіону, взявши участь у 27 матчах чемпіонату.
На початку 1982 року перейшов у братиславський «Слован», з яким в тому ж сезоні став володарем Кубка Чехословаччини, після чого провів у клубі ще два сезони, будучи незмінним гравцем основи.
Своєю грою привернув увагу представників тренерського штабу празької «Дукли», до складу якого приєднався влітку 1984 року. Відіграв за празьку команду наступні п'ять з половиною сезонів своєї ігрової кар'єри. У сезоні 1984/85 Мілан вдруге у своїй кар'єрі виграв Кубок Чехословаччини, а у наступному з командою став півфіналістом Кубка кубків 1985/86. У сезоні 1987/88 «Дукла» стала віце-чемпіоном Чехословаччини, а Мілан з 24 голами — найкращим бомбардиром чемпіонату. У наступному сезоні 1988/89 нападник забив 25 голів і знову став найкращим бомбардиром чемпіонату. У черговому сезоні 1989/90 Мілан знову був серед найкращих бомбардирів, але в середині сезону перейшов у іспанський «Спортінг» (Хіхон), тому стати найкращим бомбардиром не зумів, натомість це почесне звання отримав його брат Любомир.
Після двох з половиною сезонів у «Спортінгу» в Прімері, Мілан перейшов у французький «Сент-Етьєн», за який виступав у сезоні 1992/93 в Дивізіоні 1. У Франції Мілан основним гравцем не став, тому влітку 1993 року перейшов у грецький ПАОК, де за півтора року забив 16 голів у 42 матчах чемпіонату.
Завершив професійну ігрову кар'єру у віці 32 років у бельгійському «Сент-Трюйдені», за який недовго виступав протягом першої половини 1995 року.

## Виступи за збірну
6 жовтня 1982 року дебютував в офіційних іграх у складі національної збірної Чехословаччини в матчі кваліфікації до чемпіонату Європи 1984 року проти збірної Швеції (2:2).
У складі збірної був учасником чемпіонату світу 1990 року в Італії, де 10 червня у матчі групового етапу проти збірної США (5:1) вийшов на 76-й хвилині і на 90-й забив гол. Цей матч для Мілана лишився єдиним на турнірі, а чехословаки дійшли до чвертьфіналу турніру, де поступились майбутнім тріумфаторам західним німцям.
Всього протягом кар'єри у національній команді, яка тривала 10 років, провів у формі головної команди країни 31 матч, забивши 7 голів.

## Титули і досягнення

### Командні
- Володар Кубка Чехословаччини (2):

«Слован»: 1981–82
«Дукла» (Прага): 1984–85

### Особисті
- Найкращий бомбардир чемпіонату Чехословаччини: 1987-88 (24 голи), 1988-89 (25 голів)

title: Мілан Луговий

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Мілан Луговий
| зображення =
| підпис =
| повне-ім'я =
| місце-народження = [[Ружомберок]]
| країна-народження = [[Чехословаччина]]
| дата-народження = 1.1.1963
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 184 см
| вага =
| позиція = [[Нападник (футбол)|нападник]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|1979–1982 | {{Прапорець|TCH}} | [[Пухов (футбольний клуб)|«Гумарне» (Пухов)]] | 27 |10}}
{{Футболіст рядок 1|1982–1984 | {{Прапорець|TCH}} | [[Слован (футбольний клуб, Братислава)|«Слован»]] | 75 |22}}
{{Футболіст рядок 0|1984–1990 | {{Прапорець|TCH}} | [[Дукла (футбольний клуб, Прага)|«Дукла» (Прага)]] | 148 |77}}
{{Футболіст рядок 1|1990–1992 | {{Прапорець|ESP}} | [[Спортінг (Хіхон)|«Спортінг» (Хіхон)]] | 56 |23}}
{{Футболіст рядок 0|1992–1993 | {{Прапорець|FRA}} | [[Сент-Етьєн (футбольний клуб)|«Сент-Етьєн»]] | 15 |2}}
{{Футболіст рядок 1|1993–1995 | {{Прапорець|GRE}} | [[ПАОК (футбольний клуб)|ПАОК]] | 42 |16}}
{{Футболіст рядок 0|1995 | {{Прапорець|BEL}} | [[Сент-Трюйден (футбольний клуб)|«Сент-Трюйден»]] | 8 |2}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|1982–1991 | {{Прапорець|TCH}} | [[збірна Чехословаччини з футболу|Чехословаччина]] | 31 |7}}
{{Футболіст кінець}}
}}
{{однофамільці|Луговий}}
'''Мілан Луговий''' ({{lang-sk|Milan Luhový}}, {{н}} [[1 січня]] [[1963]], [[Ружомберок]]) — чехословацький та словацький [[футболіст]], що грав на позиції [[Нападник (футбол)|нападника]].

Виступав на батьківщині за клуби [[Пухов (футбольний клуб)|«Гумарне» (Пухов)]], [[Слован (футбольний клуб, Братислава)|«Слован»]] та [[Дукла (футбольний клуб, Прага)|«Дукла» (Прага)]], а також [[збірна Чехословаччини з футболу|національну збірну Чехословаччини]]. Став дворазовим володарем [[Кубок Чехословаччини з футболу|Кубка Чехословаччини]] та дворазовим найкращим бомбардиром чемпіонату. З [[1990]] року грав за кордоном у іспанському [[Спортінг (Хіхон)|«Спортінгу» (Хіхон)]], французькому [[Сент-Етьєн (футбольний клуб)|«Сент-Етьєні»]], грецькому [[ПАОК (футбольний клуб)|ПАОКу]] та бельгійському [[Сент-Трюйден (футбольний клуб)|«Сент-Трюйдені»]], де і авершив кар'єру у 1995 році

== Клубна кар'єра ==
У дорослому футболі дебютував [[1979]] року виступами за команду клубу [[Пухов (футбольний клуб)|«Гумарне» (Пухов)]] з другого дивізіону, взявши участь у 27 матчах чемпіонату.

На початку 1982 року перейшов у братиславський [[Слован (футбольний клуб, Братислава)|«Слован»]], з яким в тому ж сезоні став володарем [[Кубок Чехословаччини з футболу|Кубка Чехословаччини]], після чого провів у клубі ще два сезони, будучи незмінним гравцем основи.

Своєю грою привернув увагу представників тренерського штабу празької [[Дукла (футбольний клуб, Прага)|«Дукли»]], до складу якого приєднався влітку [[1984]] року. Відіграв за празьку команду наступні п'ять з половиною сезонів своєї ігрової кар'єри. У сезоні 1984/85 Мілан вдруге у своїй кар'єрі виграв Кубок Чехословаччини, а у наступному з командою став півфіналістом [[Кубок володарів кубків 1985—1986|Кубка кубків 1985/86]]. У сезоні 1987/88 «Дукла» стала віце-чемпіоном Чехословаччини, а Мілан з 24 голами — найкращим бомбардиром чемпіонату. У наступному сезоні 1988/89 нападник забив 25 голів і знову став найкращим бомбардиром чемпіонату<ref>{{Cite web |url=http://www.fkdukla.cz/Legendy/Sin-slavy/Milan-Luhovy/2Av-18K-1jk.historyplayer.aspx |title=Profile at Hall of Fame Dukla Praha |accessdate=16 серпня 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20100613123548/http://www.fkdukla.cz/Legendy/Sin-slavy/Milan-Luhovy/2Av-18K-1jk.historyplayer.aspx |archivedate=13 червня 2010 |deadurl=yes }}</ref>. У черговому сезоні 1989/90 Мілан знову був серед найкращих бомбардирів, але в середині сезону перейшов у іспанський [[Спортінг (Хіхон)|«Спортінг» (Хіхон)]], тому стати найкращим бомбардиром не зумів, натомість це почесне звання отримав його брат [[Любомир Луговий|Любомир]].

Після двох з половиною сезонів у [[Спортінг (Хіхон)|«Спортінгу»]] в Прімері, Мілан перейшов у французький [[Сент-Етьєн (футбольний клуб)|«Сент-Етьєн»]], за який виступав у сезоні 1992/93 в Дивізіоні 1. У Франції Мілан основним гравцем не став, тому влітку 1993 року перейшов у грецький [[ПАОК (футбольний клуб)|ПАОК]], де за півтора року забив 16 голів у 42 матчах чемпіонату.

Завершив професійну ігрову кар'єру у віці 32 років у бельгійському [[Сент-Трюйден (футбольний клуб)|«Сент-Трюйдені»]], за який недовго виступав протягом першої половини 1995 року.

== Виступи за збірну ==
[[6 жовтня]] [[1982]] року дебютував в офіційних іграх у складі [[Збірна Чехословаччини з футболу|національної збірної Чехословаччини]] в матчі кваліфікації до чемпіонату Європи 1984 року проти [[Збірна Швеції з футболу|збірної Швеції]] (2:2).

У складі збірної був учасником [[Чемпіонат світу з футболу 1990|чемпіонату світу 1990 року]] в [[Італія|Італії]], де [[10 червня]] у матчі групового етапу проти збірної США (5:1) вийшов на 76-й хвилині і на 90-й забив гол. Цей матч для Мілана лишився єдиним на турнірі, а чехословаки дійшли до чвертьфіналу турніру, де поступились майбутнім тріумфаторам західним німцям.

Всього протягом кар'єри у національній команді, яка тривала 10 років, провів у формі головної команди країни 31 матч, забивши 7 голів<ref>{{Cite web |url=http://nv.fotbal.cz/reprezentace/reprezentace-a/statistiky/viewstat3.asp?name=LuhovyMilan |title=Milan Luhový — fotbal.cz |accessdate=16 серпня 2016 |archive-date=26 серпня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160826113413/http://nv.fotbal.cz/reprezentace/reprezentace-a/statistiky/viewstat3.asp?name=LuhovyMilan }}</ref>.

== Титули і досягнення ==
=== Командні ===
* Володар [[Кубок Чехословаччини з футболу|Кубка Чехословаччини]] '''(2)''':
: [[Слован (футбольний клуб, Братислава)|«Слован»]]: 1981–82
: [[Дукла (футбольний клуб, Прага, 2001)|«Дукла» (Прага)]]: 1984–85

=== Особисті ===
* Найкращий бомбардир [[Чемпіонат Чехословаччини з футболу|чемпіонату Чехословаччини]]: [[Чемпіонат Чехословаччини з футболу 1987–88|1987-88]] (24 голи), [[Чемпіонат Чехословаччини з футболу 1988–89|1988-89]] (25 голів)

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{NFT player|pid=20208}}
* {{bdfutbol|2032}}
{{Найкращі бомбардири чемпіонату Чехословаччини з футболу}}
{{Склад збірної Чехословаччини на чемпіонаті світу 1990}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{footballer-stub}}

{{DEFAULTSORT:Луговий, Мілан}}
[[Категорія:Чехословацькі футболісти]]
[[Категорія:Словацькі футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної Чехословаччини з футболу]]
[[Категорія:Гравці чемпіонату світу з футболу 1990]]
[[Категорія:Футболісти «Пухова»]]
[[Категорія:Футболісти «Слована» (Братислава)]]
[[Категорія:Футболісти «Дукли» (Прага)]]
[[Категорія:Футболісти «Спортінга» (Хіхон)]]
[[Категорія:Футболісти «Сент-Етьєна»]]
[[Категорія:Футболісти ПАОКа]]
[[Категорія:Футболісти «Сент-Трюйдена»]]
[[Категорія:Чехословацькі футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Іспанії]]
[[Категорія:Футбольні легіонери у Франції]]
[[Категорія:Футбольні легіонери у Греції]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Бельгії]]
[[Категорія:Уродженці Ружомберка]]

title: Особисті дані

Народження: 1 січня 1963 (62 роки)

Громадянство: Чехословаччина

Позиція: нападник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Гумарне» (Пухов) · 27 · (10)

«Слован» · 75 · (22)

«Дукла» (Прага) · 148 · (77)

«Спортінг» (Хіхон) · 56 · (23)

«Сент-Етьєн» · 15 · (2)

ПАОК · 42 · (16)

«Сент-Трюйден» · 8 · (2)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Чехословаччина · 31 · (7)

Національна збірна: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.


text:
# Ковальов Владислав Володимирович
Владислав Володимирович Ковальов (біл. Уладзіслаў Уладзіміравіч Кавалеў; нар. 6 січня 1994, Мінськ) — білоруський шахіст, гросмейстер від 2013 року.
Його рейтинг на січень 2020 року — 2660 (82-те місце у світі, 1-ше серед шахістів Білорусі).

## Шахова кар'єра
Багаторазовий призер чемпіонату Білорусі серед юніорів у різних вікових категоріях, зокрема тричі золотий у категорії до 20 років (2009, 2011, 2012). Представник країни на чемпіонатах світу та Європи серед юніорів у різних вікових категоріях, зокрема дворазовий призер: срібний (Херцег-Новий 2008 — ЧЄ до 14 років) і бронзовий (Батумі 2010 — ЧЄ до 16 років).
Гросмейстерські норми виконав у 2013 році, під час чемпіонату Білорусі (Мінськ), турніру Moscow-Open 2013 І (Москва) та індивідуальних чемпіонату Європи (Лігниця). Переможець меморіалу Ілмара Рауда у Вільянді (2013, разом з Мікаелем Агоповим).
Неодноразовий учасник фіналу чемпіонату Білорусі, зокрема дворазовий призер: срібний (2013) і бронзовий (2012).
Представник Білорусі на командних змаганнях, зокрема:
- двічі на шахових олімпіадах (2012, 2014)[5],
- на командному чемпіонаті Європи (2013)[6],
- на шаховій олімпіаді серед юніорів до 16 років (2010)[7].

У січні 2019 року Владислав Ковальов з результатом 10 з 13 можливих очок (+7-0=6) став переможцем турніру «В» Tata Steel Chess, що проходив у Вейк-ан-Зеє.
Через рік на турнірі 20-ї категорії «Tata Steel Chess Tournament», Ковальов набравши 4 очки з 13 можливих (+1-6=6) посів останнє 14 місце.

## Зміни рейтингу
| На цьому місці має відображатися графік чи діаграма, однак з технічних причин його відображення наразі вимкнено. Будь ласка, не видаляйте код, який викликає це повідомлення. Розробники вже працюють для того, щоби відновити штатне функціонування цього графіка або діаграми. |                                                                                |
|                                                                                | На цьому місці має відображатися графік чи діаграма, однак з технічних причин його відображення наразі вимкнено. Будь ласка, не видаляйте код, який викликає це повідомлення. Розробники вже працюють для того, щоби відновити штатне функціонування цього графіка або діаграми. |

title: Ковальов Владислав Володимирович

wikitext:
{{Картка:Шахіст
 | ім'я               = Владислав Володимирович Ковальов
 | оригінал імені     = {{lang-be|Уладзіслаў Уладзіміравіч Кавалеў}}
 | зображення         =
 | підпис_зображення    = 2013 рік
 | розмір_зображення  =
 | дата_народження    =
 | місце_народження   =
 | дата_смерті        =
 | місце_смерті       =
 | національність     = {{BLR}}
 | титул              = [[Міжнародний майстер]] (2012), [[Гросмейстер (шахи)|Гросмейстер]] (2013)
 | теперішній_рейтинг = '''2660''' (№ '''82''' у рейтингу [[ФІДЕ]] у січні [[2020]] року)
 | піковий_рейтинг = '''2703'''  —  '''40 місце''' (лютий 2020 р.)<ref>{{Cite web |url=https://ratings.fide.com/top_files.phtml?id=13504398 |title=Top lists records: Kovalev, Vladislav |accessdate=29 Січня 2019 |archive-date=30 Січня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190130000254/https://ratings.fide.com/top_files.phtml?id=13504398 }}</ref>.
 }}

'''Владислав Володимирович Ковальов''' ({{lang-be|Уладзіслаў Уладзіміравіч Кавалеў}}; {{н}} [[6 січня]] [[1994]], [[Мінськ]]) — [[Білорусь|білоруський]] [[Шахи|шахіст]], [[Гросмейстер (шахи)|гросмейстер]] від 2013 року.

Його [[Рейтинг Ело|рейтинг]] на січень 2020 року — '''2660''' ('''82-те''' місце у світі, '''1-ше''' серед шахістів Білорусі).

== Шахова кар'єра ==
Багаторазовий призер чемпіонату Білорусі серед юніорів у різних вікових категоріях, зокрема тричі золотий у категорії до 20 років (2009, 2011, 2012). Представник країни на чемпіонатах світу та Європи серед юніорів у різних вікових категоріях, зокрема дворазовий призер: срібний ([[Херцег-Новий]] 2008 — [[Чемпіонат Європи з шахів серед юніорів до 14 років|ЧЄ до 14 років]]) і бронзовий ([[Батумі]] 2010 — [[Чемпіонат Європи з шахів серед юніорів до 16 років|ЧЄ до 16 років]]).

Гросмейстерські норми виконав у 2013 році, під час чемпіонату Білорусі (Мінськ), турніру ''Moscow-Open 2013 І'' ([[Москва]]) та індивідуальних [[Чемпіонат Європи з шахів|чемпіонату Європи]] ([[Лігниця]]). Переможець меморіалу Ілмара Рауда у [[Вільянді]] (2013, разом з Мікаелем Агоповим)<ref>{{Cite web |url=http://www.chess-results.com/tnr101793.aspx?lan=1&art=1&rd=9&flag=30&wi=821 |title=47th Ilmar Raud Memorial 2013 |accessdate=5 Травня 2018 |archive-date=29 Січня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190129064115/http://chess-results.com/tnr101793.aspx?lan=1&art=1&rd=9&flag=30&wi=821 }}</ref>.

Неодноразовий учасник фіналу [[Чемпіонат Білорусі з шахів|чемпіонату Білорусі]], зокрема дворазовий призер: срібний (2013<ref>{{Cite web |url=http://www.chessblog.com/2013/01/gm-sergei-zhigalko-is-belarus-chess.html |title=GM Sergei Zhigalko is Belarus Chess Champion 2013 |accessdate=5 Травня 2018 |archive-date=5 Травня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180505205015/http://www.chessblog.com/2013/01/gm-sergei-zhigalko-is-belarus-chess.html }}</ref>) і бронзовий (2012<ref>{{Cite web |url=http://www.fide.com/component/content/article/4-tournaments/5873-78th-belarus-chess-championship.html |title=78th Belarus Chess Championship |accessdate=5 Травня 2018 |archive-date=27 Жовтня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181027185851/http://www.fide.com/component/content/article/4-tournaments/5873-78th-belarus-chess-championship.html }}</ref>).

Представник Білорусі на командних змаганнях, зокрема:

* {{Учасник командних змагань з шахів|ШО|2012|2014}}<ref>{{Cite web |url=http://www.olimpbase.org/players/a4024qwi.html |title=OlimpBase |accessdate=5 Травня 2018 |archive-date=29 Січня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190129064044/http://www.olimpbase.org/players/a4024qwi.html }}</ref>,
* {{Учасник командних змагань з шахів|КЧЄ|2013}}<ref>{{Cite web |url=http://www.olimpbase.org/playerse/a4024qwi.html |title=OlimpBase |accessdate=5 Травня 2018 |archive-date=6 Серпня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170806221050/http://www.olimpbase.org/playerse/a4024qwi.html }}</ref>,
* {{Учасник командних змагань з шахів|ШОЮ|2010}}<ref>{{Cite web |url=http://www.olimpbase.org/playerswy/a4024qwi.html |title=OlimpBase |accessdate=5 Травня 2018 |archive-date=5 Травня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180505205911/http://www.olimpbase.org/playerswy/a4024qwi.html }}</ref>.

У січні 2019 року Владислав Ковальов з результатом 10 з 13 можливих очок (+7-0=6) став переможцем [[Вейк-ан-Зеє 2019#Група В|турніру «В» Tata Steel Chess]], що проходив у [[Вейк-ан-Зеє]]<ref>{{Cite web |url=https://en.chessbase.com/post/tata-steel-chess-carlsen-wins-his-seventh-title |title=R13.Tata Steel Chess: Carlsen wins his seventh title |accessdate=29 Січня 2019 |archive-date=29 Січня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190129010529/https://en.chessbase.com/post/tata-steel-chess-carlsen-wins-his-seventh-title }}</ref>.

Через рік на турнірі 20-ї категорії [[Вейк-ан-Зеє 2020|«Tata Steel Chess Tournament»]], Ковальов набравши 4 очки з 13 можливих (+1-6=6) посів останнє 14 місце<ref>{{Cite web |url=https://en.chessbase.com/post/tata-steel-chess-2020-r13 |title=Tata Steel Chess: Caruana ends with a win, Anton clinches Challengers |accessdate=27 Січня 2020 |archive-date=23 Квітня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200423205530/https://en.chessbase.com/post/tata-steel-chess-2020-r13 }}</ref>.

== Зміни рейтингу ==
{{Ело-діаграма|id=Q15068870|height=200|width=700|ymin=2000}}

== Примітки ==
{{примітки|2}}

== Джерела ==
* [http://ratings.fide.com/title_applications.phtml?details=1&id=13504398&title=GM&pb=37 Title Applications (GM): Kovalev, Vladislav] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180507153754/http://ratings.fide.com/title_applications.phtml?details=1&id=13504398&title=GM&pb=37 |date=7 Травня 2018 }} ({{ref-en}})

== Посилання ==
{{Шахові посилання | ім'я = Владислава Ковальова
| fideId = 13504398
| chessgamesId = 117697
| 365chess = Vladislav_Kovalev
| olimp = a4024qwi
| olimp3 = a4024qwi}}

[[Категорія:Шахові гросмейстери]]
[[Категорія:Білоруські шахісти]]
[[Категорія:Уродженці Мінська]]

title: Владислав Володимирович Ковальов

Оригінал імені: біл. Уладзіслаў Уладзіміравіч Кавалеў

Країна: Білорусь

Народження: 6 січня 1994 (31 рік) · Мінськ, Білорусь

Титул: Міжнародний майстер (2012), Гросмейстер (2013)

Рейтинг ФІДЕ: 2660 (№ 82 у рейтингу ФІДЕ у січні 2020 року)


text:
# Свічинське міське поселення
Сві́чинське міське поселення (рос. Свечинское городское поселение) — адміністративна одиниця у складі Свічинського району Кіровської області Росії. Адміністративний центр поселення — селище міського типу Свіча.

## Історія
Станом на 2002 рік на території сучасного поселення існували такі адміністративні одиниці:
- смт Свіча (смт Свіча)
- Івановський сільський округ (село Івановське, присілки Глушкови, Малиновка, Нікітенки)
- Рибаковський сільський округ (присілки Адовщина, Єрьоменки, Немовщина, Рибаковщина, Шумухіни)
- Свічинський сільський округ (селище 815 км, присілки Глушки, Горюшки, Малі Патраченки, Мар'їни, Мокреці, Огризки, Рогожники, Самоулки, Черпаки, Юдінці, хутір Привольне)

Поселення було утворене згідно із законом Кіровської області від 7 грудня 2004 року № 284-ЗО у рамках муніципальної реформи шляхом об'єднання смт Свіча, Івановського, Рибаковського та Свічинського сільських округів.

## Населення
Населення поселення становить 5560 осіб (2017; 5616 у 2016, 5713 у 2015, 5834 у 2014, 5962 у 2013, 6092 у 2012, 6295 у 2010, 6861 у 2002).

## Склад
До складу поселення входять 22 населених пунктів:
| Населений пункт             | Населення, осіб (2002) | Населення, осіб (2010) |
| --------------------------- | ---------------------- | ---------------------- |
| 815 км, селище              | 1                      | 1                      |
| Адовщина, присілок          | 13                     | 5                      |
| Глушки, присілок            | 141                    | 144                    |
| Глушкови, присілок          | 1                      | 3                      |
| Горюшки, присілок           | 34                     | 24                     |
| Єрьоменки, присілок         | 170                    | 193                    |
| Івановське, село            | 234                    | 104                    |
| Малі Патраченки, присілок   | 0                      | 0                      |
| Малиновка, присілок         | 2                      | 0                      |
| Мар'їни, присілок           | 170                    | 186                    |
| Мокреці, присілок           | 18                     | 17                     |
| Немовщина, присілок         | 28                     | 30                     |
| Нікітенки, присілок         | 6                      | 5                      |
| Огризки, присілок           | 116                    | 105                    |
| Привольне, хутір            | 0                      | 1                      |
| Рибаковщина, присілок       | 184                    | 129                    |
| Рогожники, присілок         | 6                      | 0                      |
| Самоулки, присілок          | 600                    | 583                    |
| Свіча, селище міського типу | 5127                   | 4760                   |
| Черпаки, присілок           | 2                      | 2                      |
| Шуміхіни, присілок          | 0                      | 0                      |
| Юдінці, присілок            | 8                      | 3                      |

title: Свічинське міське поселення

wikitext:
{{Сільське поселення Росії|
  | назва               = Свічинське міське поселення
  | прапор              =
  | опис прапора        =
  | герб                =
  | опис герба          =
  | розташування        =
  | країна              = {{RUS}}
  | регіон              = [[Кіровська область]]
  | район               = [[Свічинський район]]
  | центр               = смт [[свіча (смт)|Свіча]]
  | голова              = Дворецький Микола Миколайович
  | дата утворення      = [[7 грудня]] [[2004]] року
  | депутатський корпус =
  | площа               =
  | населення           = 5560 осіб ([[2017]])
  | щільність           =
  | етнічність          =
  | населені пункти     = 22 сільських нп
  | телефонний код      = 83358
  | поштові індекси     = 612040
  | часовий пояс        = MSK (UTC+4)
  | номер авто          = 43
  | ЗКАТО               = 33634151
  | сайт                =
 }}

'''Сві́чинське міське поселення''' ({{lang-ru|Свечинское городское поселение}}) — [[сільське поселення Росії|адміністративна одиниця]] у складі [[свічинський район|Свічинського району]] [[кіровська область|Кіровської області]] [[росія|Росії]]. Адміністративний центр поселення — селище міського типу [[свіча (смт)|Свіча]].

== Історія ==
Станом на [[2002]] рік на території сучасного поселення існували такі адміністративні одиниці<ref>{{Cite web |url=http://std.gmcrosstata.ru/ |title=Архівована копія |accessdate=8 грудня 2017 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20171107015834/http://std.gmcrosstata.ru/ |archivedate=7 листопада 2017 |deadurl=yes }}</ref>:
* '''смт Свіча''' (смт '''Свіча''')
* '''Івановський сільський округ''' (село '''Івановське''', присілки Глушкови, Малиновка, Нікітенки)
* '''Рибаковський сільський округ''' (присілки Адовщина, Єрьоменки, Немовщина, '''Рибаковщина''', Шумухіни)
* '''Свічинський сільський округ''' (селище 815 км, присілки '''Глушки''', Горюшки, Малі Патраченки, Мар'їни, Мокреці, Огризки, Рогожники, Самоулки, Черпаки, Юдінці, хутір Привольне)

Поселення було утворене згідно із законом Кіровської області від [[7 грудня]] [[2004]] року № 284-ЗО у рамках [[Муніципальна реформа у Росії 2006|муніципальної реформи]] шляхом об'єднання смт Свіча, Івановського, Рибаковського та Свічинського сільських округів<ref>{{Cite web |url=http://www.zsko.ru/m/docs/laws/detail.php?ID=2971 |title=Згідно із Законом Кіровської області від 7 грудня 2004 року № 284-ЗО |accessdate=8 грудня 2017 |archive-date=26 липня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180726170222/http://www.zsko.ru/m/docs/laws/detail.php?ID=2971 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180726170222/http://www.zsko.ru/m/docs/laws/detail.php?ID=2971 |date= 26 липня 2018 }}</ref>.

== Населення ==
Населення поселення становить 5560 осіб ([[2017]]{{RUS-population|2017}}; 5616 у [[2016]]{{RUS-population|2016}}, 5713 у [[2015]]{{RUS-population|2015}}, 5834 у [[2014]]{{RUS-population|2014}}, 5962 у [[2013]]{{RUS-population|2013}}, 6092 у [[2012]]{{RUS-population|2012}}, 6295 у [[2010]]<ref>[https://rodnaya-vyatka.ru/perepis2010/region/33 Всероссийская перепись населения 2010 года: Кировская область - сводная таблица районов и городских округов] — краєзнавчий портал «Родная Вятка» {{ref-ru}}</ref>, 6861 у [[2002]]{{RUS-lingvarium}}).

== Склад ==
До складу поселення входять 22 населених пунктів:
{| align="center" class="standard" class="wikitable sortable"
|+
! |Населений пункт
! |Населення,
осіб ([[2002]])
! |Населення,
осіб ([[2010]])
|-----
| [[815 км]], селище
| align="right"| 1
| align="right"| 1
|-----
| [[Адовщина]], присілок
| align="right"| 13
| align="right"| 5
|-----
| [[глушки (Свічинський район)|Глушки]], присілок
| align="right"| 141
| align="right"| 144
|-----
| [[глушкови (Свічинський район)|Глушкови]], присілок
| align="right"| 1
| align="right"| 3
|-----
| [[Горюшки]], присілок
| align="right"| 34
| align="right"| 24
|-----
| [[Єрьоменки]], присілок
| align="right"| 170
| align="right"| 193
|-----
| [[івановське (Свічинський район)|Івановське]], село
| align="right"| 234
| align="right"| 104
|-----
| Малі Патраченки, присілок
| align="right"| 0
| align="right"| 0
|-----
| Малиновка, присілок
| align="right"| 2
| align="right"| 0
|-----
| [[Мар'їни]], присілок
| align="right"| 170
| align="right"| 186
|-----
| [[мокреці (присілок)|Мокреці]], присілок
| align="right"| 18
| align="right"| 17
|-----
| [[Немовщина]], присілок
| align="right"| 28
| align="right"| 30
|-----
| [[нікітенки (Свічинський район)|Нікітенки]], присілок
| align="right"| 6
| align="right"| 5
|-----
| [[Огризки]], присілок
| align="right"| 116
| align="right"| 105
|-----
| [[привольне (Свічинський район)|Привольне]], хутір
| align="right"| 0
| align="right"| 1
|-----
| [[Рибаковщина]], присілок
| align="right"| 184
| align="right"| 129
|-----
| Рогожники, присілок
| align="right"| 6
| align="right"| 0
|-----
| [[Самоулки]], присілок
| align="right"| 600
| align="right"| 583
|-----
| [[свіча (смт)|Свіча]], селище міського типу
| align="right"| 5127
| align="right"| 4760
|-----
| [[Черпаки]], присілок
| align="right"| 2
| align="right"| 2
|-----
| Шуміхіни, присілок
| align="right"| 0
| align="right"| 0
|-----
| [[Юдінці]], присілок
| align="right"| 8
| align="right"| 3
|+
|}

== Примітки ==
{{reflist|2}}

{{свічинський район}}

{{кіровська область-доробити}}

[[Категорія:Поселення Свічинського району]]

title: Свічинське міське поселення

Країна: Росія

Регіон: Кіровська область

Район: Свічинський район

Центр: смт Свіча

Голова: Дворецький Микола Миколайович

Дата утворення: 7 грудня 2004 року

title: Основні дані

Населені пункти: 22 сільських нп

Часовий пояс: MSK (UTC+4)