text:
# Третя Чаншайська операція
Третя Чаншайська операція — перший великий японський наступ у Китаї з дня нападу на Перл-Харбор.
24 грудня японці зробили третій за війну наступ на Чанша. Третя Чаншайська операція так само не увінчалася успіхом і завершилася 15 січня 1942 відходом японських частин 11-ї армії на вихідні позиції. Ця битва стала першою перемогою союзників проти японців після подій у Перл-Харборі 7 грудня 1941.

## Передісторія
У жовтні 1941 до влади прийшов японський кабінет, що ще більше розширило масштаби іноземної війни. 7 грудня того ж року Японія розпочала великомасштабну військову операцію та атакувала базу ВМС США на Гаваях. У тому ж місяці японська армія почала наступ, і японсько-китайська диспетчерська армія наказала Анану Юджі, командувачу 11-ї армії в Центральному Китаї, розпочати наступ у відповідь на операції в Гонконгу. З іншого боку, оскільки японська армія не змогла захопити Чанша попередні два рази, а Одинадцята армія також зазнала критики в японській армії. Анан Юкі вважав, що, згідно з отриманою інформацією, після початку Тихоокеанської війни елітна 4-а армія та 74-а армія 9-го театру національної армії були перекинуті на південь. Вважалося, що сили оборони Чанші були слабкими. в цей час основна сила мала знову атакувати Чаншу.

## Сили сторін

### Імператорська армія Японії
- 11 — а армія;
- 3 — а дивізія;
- 6 — а дивізія;
- 40 — а дивізія;
- 9 — а від'ємна змішана бригада;
- 14 — а ві'ємна бригада;
- Підтримка ВМФ та ВВС

Загалом близько 120 000 чоловік.

#### Народно-революційна армія Китайської республіки
9-а театральна дивізія:
- 4 — й корпус
- 10 — й корпус
- 20 — й корпус
- 26 — й корпус
- 37 — й корпус
- 58 — й корпус
- 73 — й корпус
- 74 — й корпус
- 78 — й корпус
- 99 — й корпус
- Артилерійська бригада

Загалом близько 300 000 чоловік

## Хід битви

### Бої у передмісті
24 грудня 1941 року Анан Кейджі наказав атакувати Чанша. У той же день 6-а і 40-я японські дивізії почали переходити річку Сіньцян і використали нічні атаки та артобстріли, щоб поламати лінію, що обороняється. 3-я дивізія атакувала вранці 25-го. Увечері 24-го у Хунані була рідкісна низька температура та падіння на 5 градусів за Цельсієм. Раптове зниження температури як утруднило рух, а й затримало будівництво мостів і переправу через річку японської армією. Дні та ніч запеклого бою він захищав річку Сіньцян. 20-а армія та 58-а національна армія були знищені японською армією, внаслідок чого загинуло більше половини. У другій половині третього дня наступу (27 грудня) лінію оборони на річці Сіньцян було зруйновано, японська армія продовжувала просуватися на південь до лінії оборони, а національна армія, що охороняла річку Сіньцян, була перекинута на річку Мілуо. 26 грудня 1941 року 6-а дивізія, яка наступала першою, вже розпочала підготовку до форсування річки Мілуо, другої річки на своєму шляху. 27-го числа 3-я дивізія також рушила до річки Мілуо. У цей час 37-а армія, 99-а армія та 58-а армія, що відійшли від річки Сіньцян, обороняли річку Мілуо, тоді як 20-а армія знаходилася в цьому районі. на північ від річки Хепінцзян. Лінія оборони китайської армії є побудова «перевернутого гороскопа». Японська армія зосередила свою атаку у напрямку вулиці Чанле, щоб якнайшвидше просунутися вперед. Японська армія прорвала позиції на річці Мілуо менш як за 3 дні, спираючись на свій потужний артилерійський вогонь та підтримку з повітря. Оборонна 20-а армія 37-а армія та 58-а армія рушили на схід, у гористу місцевість, між районом Гаоцяо та річками Мілуо та Лаодао.
29 грудня японська 40-а дивізія завершила форсування річки Мілуо, проте ввечері 30 грудня підрозділ тилового забезпечення 40-ї дивізії, 40-й полк Юйчжун, вночі зазнав атаки національної армії., а підполковник загинув. Ця непомітна втрата поставила передові частини 40-ї дивізії в небезпечне з погляду логістики становище, а також підготувала ґрунт для швидкого відступу 40-ї дивізії в пізніший період битви. Оскільки більшість областей на південь від річки Мілуо спочатку були полями, через дощ і сніг дороги стали брудними, а жителі північної частини Хунані давно зруйнували проїжджі дороги, внаслідок чого японські війська перетинали річку Мілуо, наприклад, танки і важкі танки. артилерія Механізоване обладнання не тільки стало складно просувати, а й вони стає тягарем. Згідно з попереднім планом, початковий план японської армії «стримування китайської армії у відповідь на операцію в Гонконгу» в операції Чанша досягла точки відступу. Однак після тижня запеклих боїв японські війська плавно просунулися за межі міста Чанша. Анан був дуже схвильований цією битвою. Він вважав, що цього разу зможе захопити Чанша і продовжував наказувати військам атакувати Чанша на півдні. Однак відступ китайської армії до двох флангів у зоні бойових дій на півночі Хунані був сам собою однією з важливих ланок у спонуканні японської армії до «гірського дна» міста Чанша відповідно до плану Сюе Юе «Війна в небесній печі».

### Напад та оборона міста Чанша
Місто Чанша розташоване на східному березі річки, з іншого боку річки знаходяться командні висоти, з яких відкривається краєвид на все місто Чанша. Старі міські стіни давно знесені. Щоб швидко наблизитись до центру міста Чанша і якнайшвидше захопити Чанша, японська армія не пішла на наступальний шлях, йдучи проти річки Сянцзян і займаючи панівні висоти гори Юелу. На 9-му театрі оборони Чанша захищала 10-та армія Лі Юйтана. Цей підрозділ зазнав різкої критики з боку Національного військового командування у попередній другій битві за Чанша за несприятливий бій. Командувач Лі Ютан також був знятий зі своєї посади лише на якийсь час. Причина: кандидата на заміну немає, тож ця битва — «сумна битва» для Лі Юйтана та Десятої армії. Лі Юйтан також пообіцяв захищати Чанша, щоб змити ганьбу останньої поразки та отримати схвалення згори. Офіцери та солдати 10-ї армії також вигукували гасло «Тримай Чанша і повертайся до командувача армії». Десята армія та жителі Чанші працювали разом, щоб організувати надійну систему оборони у Чанші. У передмісті оборонні укріплення мали форму бункера, спираючись на річку Сянцзян на заході та утворюючи півколо у всіх інших напрямках. Лінія, що з'єднує Цзяхуаюань — Дуцзяшань — Табличка Ерлі — Хуантулін — Мяо Гаофен — Камінь Мавпи, будується шар за шаром у напрямку до центру міста, а щільність і міцність збільшуються шар за шаром, із Західною дорогою Чжуншань — дорогий Хуансін — Бацзя основні укріплення на вулиці Позі найсильніші. Майже всі основні дороги та бункери в місті Чанша, а також великі будівлі обладнані вогневими точками. Щоб перешкодити японській армії обійти водний шлях Сянцзян, 10-та армія заблокувала води Сянцзян по обидва боки від Чанші мінами. На іншому боці річки Сян Гірська національна армія Юелу розмістила артилерію для артилерійської підтримки оборонних у місті. 31 грудня 1941 року 3-я, 6-а та 40-та головні ударні дивізії японської армії вийшли за межі Чанші та атакували з півночі, сходу та півдня відповідно згідно з планом. 1 січня 1942 року японський наступ став більш жорстоким Основні сили японської армії та 10-та армія Національної армії, дивізія Pre-10 Фан Сяньцзюе, спочатку вели запеклі бої у Цзіньпенлінга до Мавпячої Скелі у південних передмістях Чанші. 29-й полк покладався на позиції та міномети для опору. Під прикриттям авіації та артилерії японці здійснили кілька запеклих атак на позиції обороняючихся. Бій тривав до 10 години ранку, позиції були захоплені японцями. Потім японська армія висунулася на позицію другої лінії, яку захищав 28 полк. Командир 28-го полку Ге Сяньцай повів свої війська. Коли японський наступ був заблокований, основний напрямок атаки було змінено на схід і на північ, і успішно захопив східні та північні передмістя. З усіх позицій лише позиція дивізії до 10-го досі залишалася незайнятою. Ге Сянцай, командувач 28-го полку, був у виняткових випадках підвищений до «генерал-майора» через його військові подвиги. Після Нового року японський наступ, як правило, був запеклим, і ситуація у Чанші була напруженою. Багато співробітників навколо Сюе Юе переконали його перемістити командний пункт у безпечну зону в тилу, але Сюе Юе відмовився. Юе наполягав на встановленні командного пункту біля гори Юелу на околиці Чанші. Спостерігаючи за битвою, Сюе Юе в той же час випустив телеграму, що "Якщо командира театру військових дій буде вбито, його обов'язки виконуватиме заступник командира Ло Чжоїн. "і суворо наказав 10-й армії «триматися Чанші і не відступати». Фан Сяньцзюе, начальник загону, який був головним захисником міста, також підготував передсмертну записку для своєї дружини, пообіцявши жити і померти з Чанша. 2 січня японська армія продовжила люту Китайські захисники, як і планувалося, відступили на позиції другої лінії, серед них найбільш інтенсивними були бої на ремонтній станції. 30-й полк, спочатку розташований на третій лінії оборони, взяв на себе ініціативу, щоб підтримати дружні сили другої лінії в раптовому нападі на японців. 3 — ї японської дивізії, яка увірвалася в міський район Чанша і вбила капітана. Солдати Національної армії отримали важливу інформацію від капітана батальйону Шаозуо, що означає: «Яп нська армія відчуває брак боєприпасів». Після того, як Сюе Юе отримав інформацію, він схвильовано сказав: «Мати цю інформацію краще, ніж тисяча військовослужбовців». Отже, Сюе Юе почав розгортати наступний план щодо оточення та знищення японської армії. 3 січня бої у місті Чанша набули запеклого характеру. Під прикриттям вогневої сили дві японські дивізії зосередили свої сили, щоб розпочати піхотний штурм. Вони послідовно захопили храм Кайфу і Ченьцзяшань на другій лінії армії, що обороняється. Бій тривав до 16:00. Інженерний батальйон 3-ї дивізії японської армії вторгся до центру міста Чанша. Лі Ютан негайно наказав 190-й дивізії іншої основної дивізії, що під ним, блокувати. Японські інженери добре справлялися зі сходженням. вгору та вниз… Захисники затято боролися за панівні висоти. У цей час Фан Сяньцзюе, командир перед-10 дивізії, вважав, що якщо японська армія прорве позиції другої лінії, єдиний спосіб захистити міську стіну — це розчистити перешкоди для стрілянини перед містом. Він наказав спалити усі довгі вулиці під Мяо Гаофеном. Коли китайська та японська армії в місті Чанша вступили в рукопашний бій, артилерія на протилежному березі гори Юелу використала свою абсолютну перевагу на місцевості, щоб завдати жорстоких артилерійських ударів по японській армії в місті, внаслідок чого японська армія зазнала тяжких втрат. 4 січня японська армія знову розпочала повномасштабний штурм центру Чанші. Обидві сторони неодноразово боролися за такі важливі місця, як Національний виставковий зал товарів та лікарня Сянья. Артилерія продовжувала атакувати японську армію. Після кількох днів запеклих боїв 10-та армія зазнала майже третину своїх втрат, але її бойовий дух залишився незмінним і вона продовжувала битися з японцями від дому до дому. У цей час Сюе Юе відправляв війська для оточення японської армії в Чанше, але Анан не знав, що його розвіддані були перехоплені, і він не знав, що китайська армія прямує до Чанше з усіх боків, щоб підготуватися до контратаки. Він все ж наказав своїм військам якнайшвидше взяти Чанша. Вночі китайська армія досягла задню частину японської армії і сформувала пінцет атаку. Тим не менш, у цей час, Анан Кодзі досі наполегливо хотів взяти Чанша без замовлення негайного відступу. Японія навіть оголосила новину, що «японська армія зайняла Чаншу». Наступного дня генерал-майор Юкі Кіношита, тодішній начальник штабу одинадцятої армії, та інші співробітники вважали, що, якщо вони не відступлять, це може призвести до неймовірних наслідків, тому всі вони закликали Анана Юкі негайно віддати наказ про відступ, а потім Анан Юкі. наказав військам рухатися у напрямку Хігасіями. Після початку останнього наступу для укриття та укриття під час відступу японський план із захоплення Чанші провалився.

### Контрнаступ Народно-революційної армії Китайської республіки та відступ Японської Армії
Коли японська армія агресивно атакувала місто Чанша, Сюе Юе почав розгортати знищення японської армії на більш пізній період. Цзян Чжунчжен не тільки відповів на прохання Сюе Юе про перекидання Четвертої армії та Сімдесят четвертої армії назад із Дев'ятого театру воєнних дій, але також і сімдесят третю армію. Дев'яносто дев'ята армія також була призначена Сюе Юе. Коли Сюе Юе дізнався, що японська армія зіткнулася з нестачею боєприпасів і проблем із припасами, він негайно телеграфував силам дев'яти армій до Дев'ятого театру з чотирьох сторін: південний схід, північний схід, захід та північ оточите японську армію. Конкретне розгортання виглядає так: 26-а армія і 73-я армія переслідують північ уздовж річки Люян; 4-а армія переслідує північ від Чжучжоу; 58-а та 20-а армії проводять атаки з півночі на південь на річці Мілуо. Армія та 37-а армія перехопили зі сходу на захід; Дев'яносто дев'ята армія перехопила із заходу на схід на північ від Шизіпу та на південь від Сінші. 5 січня, коли сили контратаки 9-го театру вже досягли тилу японської армії біля міста Чанша, Анан Кодзі був змушений наказати японській армії відступити через усі напрямки. Японська армія розгорнулася і була переслідувана китайськими військами у різних місцях. Погода в Сянбеї тоді зіпсувалася, і японська авіація не могла надавати підтримку; 20-а і 58-а армії Національно-революційної армії, що спочатку ховалися в горах Інчжу і Гухуа, атакували японців, що відступали. Підрозділом для прикриття основних військ була 9-а змішана бригада, яка розпочала атаку, щоб прикрити відхід основних військ, щоб виграти час. У ніч проти 8 січня капітан Ямадзакі Сігеру сформував змішану ударну групу (інтегрована бригада, близько 300 чоловік), щоб атакувати північну частину гори Інчжу, намагаючись знищити командний центр національної армії у цьому районі; нарешті, інтегрована бригада була знищена. Знищення бригади Ямазакі вразило Анана. Японська армія перехопила японську армію по дорозі до відступу. Після того, як просування японської армії було заблоковано, виявили, що китайська армія блокує дорогу. На світанку наступного дня основні сили 133-ї дивізії 20-ї армії щосили чинила опір контратаці японців, лобова атака японців була зірвана і змінилася нічною атакою, розбивши 10-й дивізіон 58-ї армії. Проте японцям було дуже важко відступити між річками Лаодао та Мілуо. 20-та армія та 58-а армія Національної армії влаштували засідки проти японців у горах Інчжу та Гухуа. Японці нарешті прорвали оточення. національної армії тут, але зазнали великих втрат, також було захоплено багато зброї національною армією. Японські солдати часто вибирали прориватися вночі, тому що національна армія їх легко помічала під час денних маршів. Однак через незнайому обстановку нічної місцевості вони не могли правильно розрізнити свої позиції, потрапляючи в зону засідки Національної Армії. У разі браку припасів вони витримували артилерійський вогонь національної армії і в рукопашному бою проривали оточення. 6-а дивізія успішно прорвала річку Лаодао. У цей час Анан раптово змінив наказ, внаслідок чого 6-а дивізія змінила свій маршрут маршу і має усунути сили перехоплення Національної армії під час наступу. Ця раптова зміна призвела до того, що 6 дивізія потрапила в облогу 7 дивізій Національної армії. Знову ж таки, битва вкрай пасивна. Щоб урятувати війська, які були обложені та заблоковані національною армією, японська армія направила 9-у змішану бригаду на південь. Однак національна армія чинила опір біля гори Інчжу. 9-ту бригаду інтегрованої бригади Ямазакі повністю знищили національною армією. Район 3-ї дивізії був атакований 4-ю армією, 26-ю армією та 78-ю армією Національної армії, командир дивізії отримав поранення. По дорозі 40-а дивізія була атакована 37-ою та 78-ою арміями з кількох флангів і перехоплень, 236-й полк зазнав важких втрат, багато офіцерів було вбито. 14 січня японська армія нарешті переправилася через річку Мілуо і після запеклої битви рушила до річки Сіньцзян. З 14 по 16 січня 20-а армія, 37-а армія, 58-а армія, 73-а армія, 78-а армія та інші частини в зоні 9-ї війни почали наступ на японську армію в районі між річкою Сіньцян на річці Мілу. на флангах відбулися чотири запеклі бою з японською армією в оточенні та прориві. Деякі представники національної армії навіть переправилися через річку Сіньцян та вторглися до початкової зони оборони Японії. Проте вони не сформували повне оточення японської армії. Японська армія зазнала тяжких втрат, система командування все ще працювала ефективно, а бойовий дух усіх частин залишався твердим у надзвичайно тяжкому стані. 15 січня погода в театрі покращилася, і Анан Юджі негайно надіслав 18 літаків для виконання бомбардування на малих висотах. Під прикриттям 16 січня японці успішно прорвали облогу та відійшли на північний берег. Під час 12-денного відступу японська армія зазнала величезних втрат через сильну обложену атаку національної армії. Лише 13 тисяч людей успішно відступили. Від колишньої практики японської армії не залишати трупи на полі бою також довелося відмовитись, залишивши їх велику кількість на полі бою. Після початку війни між двома сторонами в північному регіоні Хунань близько 3000 японських солдатів, які планували стримати національну армію і здійснили симулятивну атаку в північному районі Цзянсі, почали наступ на позиції китайських захисників. але через три дні вони були відкинуті національною армією у північному регіоні Цзянсу і повернулися до вихідної наземної оборони. Станом на 16 січня протиборчі сторони все ще відновили свою довоєнну позицію конфронтації вздовж річки Сіньцян, і третя битва Чанша добігла кінця.

## Підсумки
У третій битві при Чанші китайська армія успішно відобразила японський наступ. Згідно зі звітом національної армії, японська армія зазнала понад 65 % втрат. Хоча національна армія здобула перемогу, є деякі розбіжності щодо битви, а також були деякі розбіжності з приводу того, чи відповідає третя битва Чанша своїй назві. Національна армія програла дві фази та стверджувала, що розрив невеликий. Від 28 000 людей було вбито і поранено до 29 000 Але бойові втрати японської армії зовсім різні: згідно з звітом 9-го театру, 33 941 осіб було вбито, 23 003 поранено, 139 взято в полон, було захоплено 1138 гвинтівок, 115 гармат та 11 артилерійських гармат. Цей результат знову було процитовано в «Антіяпонській військовій історії», опублікованій Цзян Вейго у 1978 році. В офіційному бойовому звіті навіть стверджувалося, що було вбито 5 капітанів японських конфедератів, але насправді жодного японського офіцера такого рівня не було вбито на поточній службі. Через великий розрив між кількістю людей, заявлених, щоб бути знищеними, і військовими якостями ув'язнених, Хе Ченцзюнь, тодішній виконавчий директор військового права, написав у своєму щоденнику 25 лютого 1942 року, що Сюе Юе був присутній у збройних силах. Коли він доповів про результати третьої битви в Чанші, Чан Кайші подумав, що це занадто перебільшено. Згідно з серією військової історії, опублікованою Інститутом оборонних досліджень у 1971 році, в бойових ушкодженнях японської армії говорилося, що 1591 було вбито і 4412 отримали поранення в бою; однак у даних не згадувалося втрати від хвороб. У третій битві при Чанші 6-а дивізія повідомила про загибель 461 людини. Однак 7 січня повідомлялося, що 11-а армія вбила понад 600 осіб (кількість загиблих, яку можна підтвердити. на даний момент), не було розмов про втрати в період від облоги 8 січня до прориву 12 січня. 13-й піхотний полк за палацом неодноразово переслідувався до кінця битви. Японці зазнали тяжких втрат і знову втратили здатність боротися. Дружні сили надали допомогу у стримуванні, і його смерть, очевидно, не є остаточною інформацією; на додачу до плутанини даних 6-ї дивізії, незалежна змішана 9-а бригада, яка також була оточена японською армією, повідомила про 203 загиблих, але під час атаки на гору Інчжу штурмова група (на чолі з капітаном Ямадзакі Сігеру, капітаном 1-ї ескадрильї 40-го окремого батальйону), в сукупності іменовані батальйоном Ямазакі, але нестандартним піхотним батальйоном), в якому було зосереджено близько 350 осіб, було повністю знищено. Число загиблих, про які повідомила бригада, не відповідало дійсності. 236-й піхотний полк 40-го піхотного полку забрав 390 убитих і поранених перед успішним проривом 9 січня, але в остаточному підрахунку залишилося лише 50 комбатантів. Японський піхотний полк налічував понад 2000 військовослужбовців і фактичні втрати були значними. 6003 жертви були лише серйозним скороченням високопоставленого японського військового штабу, щоб приховати свою некомпетентність та повідомити про ганебні цифри імператора. Однак національна армія не вбила і не взяла в полон нікого у званні капітана чи вище на нинішній службі. Таким чином деякі підрозділи рівня батальйону могли бути знищені, але не зареєстровано жодних даних про знищення підрозділів рівня полку. Немає точної перевірки результатів в даний час, в японській армії принаймні три підрозділи рівня полку були серйозно пошкоджені при облогу, а результат повинен бути більше 10 000 чоловік. Що ще важливіше, на початку грудня 1941 року японська армія щойно атакувала Перл-Харбор, армія захопила Південно-Східну Азію, а сили союзників неодноразово зазнавали поразки. Перемога армії Китайської Республіки в Чанші, вочевидь, стала політичним стимулом, який на той час привернув загальну увагу світових ЗМІ. Президент США Рузвельт сказав: «Перемога союзних військ залежить від перемоги китайської армії в Чанші». Британські ЗМІ також повідомили із заголовком «У цей час, коли на Далекому Сході похмуро, лише хмари над Чаншею по-справжньому сліпучі». Велика кількість журналістів та приїжджих делегацій із Радянського Союзу та західних союзників також прибули до Чаншу з візитом. Оскільки Лі Юйтан та інші генерали командували 10-ю армією для успішного захисту Чанша, після закінчення битви командувач Лі Ютан, який був «затриманий за злочини», був призначений заступником командувача 27-ї армії, а Фан Сяньцзюе колишній командир 10-ї дивізії отримав звання командувача 10-ї е армією Ге Сяньцай, колишній генерал-майор 28-го полку, був призначений заступником командира дивізії Pre-10, а інші генерали, які отримали заслуги в боях, нагороджувалися також Національним військовим командуванням. Хоча китайці виграли цю битву, вони також дійшли висновку, що в пізнішому перехопленні японської армії національна армія проігнорувала ключовий контроль над пунктом перетину річки і не змогла насильно знищити обладнання для переправи через річку японської армії, тому японська армія не зазнавала нищівних ударів. сторони великомасштабного істеблішменту; японці вважали, що підготовка до цієї битви була недостатньою, і командування змінювалося багато разів у ході процесу, і командування було введено в оману, що зробило бій пасивним.

title: Третя Чаншайська операція

wikitext:
{{Сирий переклад|дата=червень 2025}}
{{Картка:Збройний конфлікт
|назва        = Третя Чаншайська операція
|частина      = [[Японсько-китайська війна (1937—1945)]]
|зображення   = Battle of Changsha.jpg
|підпис       = Китайський солдат с ручним кулеметом. Чанша, 1942
|дата1        = [[24 грудня]] [[1941]] — [[15 січня]] [[1942]]
|місце        = [[Чанша]]
|привід       =
|результат    = перемога китайців
|територіальні зміни =
|сторони1     = [[Китайська республіка | Китайська республіка]]
|сторони2     = {{flagicon|Japan}} [[Японія]]
|командувач1  = [[Сюе Юе]]
|командувач2  = {{flagicon|Japan}} [[Коретика Анамі]]
|сили1        = 300 000 солдат
|сили2        = 120 000 солдат<ref name="ChinaBitter158">Hsiung, James Chieh; Levine, Steven I. ''China's Bitter Victory: The War with Japan, 1937-1945'', pg. 158</ref>
600 орудий<ref name="ChinaBitter158" />
200 літак<ref name="ChinaBitter158" />
|втрати1      = 28 116 вбитих
|втрати2      = 56 746 вбитих
}}
'''Третя Чаншайська операція''' — перший великий японський наступ у Китаї з дня [[Напад на Перл-Гарбор|нападу на Перл-Харбор]].

24 грудня японці зробили третій за війну наступ на [[Чанша]]. Третя Чаншайська операція так само не увінчалася успіхом і завершилася 15 січня 1942 відходом японських частин 11-ї армії на вихідні позиції. Ця битва стала першою перемогою союзників проти японців після подій у Перл-Харборі 7 грудня 1941<ref>{{Cite web|url=http://news.sohu.com/20050806/n226583418.shtml|title=第三次长沙会战-搜狐新闻中心|website=news.sohu.com|accessdate=2021-03-11}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://news.ifeng.com/history/special/zhuanzhedian/detail_2010_04/11/518639_0.shtml|title=第三次长沙会战：珍珠港事件后同盟军第一次决定性胜利_历史_凤凰网|website=web.archive.org|date=2014-05-06|accessdate=2021-03-11|archive-date=2014-05-06|archive-url=https://web.archive.org/web/20140506094902/http://news.ifeng.com/history/special/zhuanzhedian/detail_2010_04/11/518639_0.shtml}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://news.ifeng.com/history/1/200712/1211_335_327696_2.shtml|title=抗战：国民党长沙会战三战三胜 日军损兵八万_资讯_凤凰网|website=news.ifeng.com|accessdate=2021-03-11}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.mod.gov.cn/hist/2010-08/26/content_4188006.htm|title=长沙会战——国防部网站|website=web.archive.org|date=2013-09-21|accessdate=2021-03-11|archive-date=2013-09-21|archive-url=https://web.archive.org/web/20130921060759/http://www.mod.gov.cn/hist/2010-08/26/content_4188006.htm}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130921060759/http://www.mod.gov.cn/hist/2010-08/26/content_4188006.htm |date=2013-09-21 }}</ref>.

== Передісторія ==
У жовтні 1941 до влади прийшов японський кабінет, що ще більше розширило масштаби іноземної війни. 7 грудня того ж року Японія розпочала [[Напад на Перл-Гарбор|великомасштабну військову операцію та атакувала базу ВМС США на Гаваях]]. У тому ж місяці японська армія почала наступ, і японсько-китайська диспетчерська армія наказала Анану Юджі, командувачу 11-ї армії в Центральному Китаї, розпочати наступ у відповідь на операції в Гонконгу. З іншого боку, оскільки японська армія не змогла захопити Чанша попередні два рази, а Одинадцята армія також зазнала критики в японській армії. Анан Юкі вважав, що, згідно з отриманою інформацією, після початку Тихоокеанської війни елітна 4-а армія та 74-а армія 9-го театру національної армії були перекинуті на південь. Вважалося, що сили оборони Чанші були слабкими. в цей час основна сила мала знову атакувати Чаншу.

== Сили сторін ==

=== Імператорська армія Японії ===

* 11 — а армія;
* 3 — а дивізія;
* 6 — а дивізія;
* 40 — а дивізія;
* 9 — а від'ємна змішана бригада;
* 14 — а ві'ємна бригада;
* Підтримка ВМФ та ВВС

Загалом близько 120 000 чоловік.

==== Народно-революційна армія Китайської республіки ====
9-а театральна дивізія:

* 4 — й корпус
* 10 — й корпус
* 20 — й корпус
* 26 — й корпус
* 37 — й корпус
* 58 — й корпус
* 73 — й корпус
* 74 — й корпус
* 78 — й корпус
* 99 — й корпус
* Артилерійська бригада

Загалом близько 300 000 чоловік

== Хід битви ==

=== Бої у передмісті ===
24 грудня 1941 року Анан Кейджі наказав атакувати Чанша. У той же день 6-а і 40-я японські дивізії почали переходити річку Сіньцян і використали нічні атаки та артобстріли, щоб поламати лінію, що обороняється. 3-я дивізія атакувала вранці 25-го. Увечері 24-го у Хунані була рідкісна низька температура та падіння на 5 градусів за Цельсієм. Раптове зниження температури як утруднило рух, а й затримало будівництво мостів і переправу через річку японської армією. Дні та ніч запеклого бою він захищав річку Сіньцян. 20-а армія та 58-а національна армія були знищені японською армією, внаслідок чого загинуло більше половини. У другій половині третього дня наступу (27 грудня) лінію оборони на річці Сіньцян було зруйновано, японська армія продовжувала просуватися на південь до лінії оборони, а національна армія, що охороняла річку Сіньцян, була перекинута на річку Мілуо. 26 грудня 1941 року 6-а дивізія, яка наступала першою, вже розпочала підготовку до форсування річки Мілуо, другої річки на своєму шляху. 27-го числа 3-я дивізія також рушила до річки Мілуо. У цей час 37-а армія, 99-а армія та 58-а армія, що відійшли від річки Сіньцян, обороняли річку Мілуо, тоді як 20-а армія знаходилася в цьому районі. на північ від річки Хепінцзян. Лінія оборони китайської армії є побудова «перевернутого гороскопа». Японська армія зосередила свою атаку у напрямку вулиці Чанле, щоб якнайшвидше просунутися вперед. Японська армія прорвала позиції на річці Мілуо менш як за 3 дні, спираючись на свій потужний артилерійський вогонь та підтримку з повітря. Оборонна 20-а армія 37-а армія та 58-а армія рушили на схід, у гористу місцевість, між районом Гаоцяо та річками Мілуо та Лаодао.<ref name="郭汝瑰">{{Cite book
|title=《中国抗日战争正面战场作战记》 |year=2002
|editor-last=郭汝瑰
|publisher=江苏人民出版社
|isbn=7214030349
}}</ref><ref name="日本防卫厅">{{Cite book
|title=《中华民国史料丛稿译稿：长沙作战》 |last=日本防卫厅防卫研究所战史室（著）
|year=1985
|publisher=中华书局}}</ref><ref name="guoshangdiyibu">{{Cite book
|title=《国殇：国民党正面战场抗战纪实》 |url=https://archive.org/details/guoshangguominda0000zhan
|last=张洪涛
|year=2005
|publisher=团结出版社
|chapter=敛住“太阳”的血光
|isbn=9787801309754
}}</ref>

29 грудня японська 40-а дивізія завершила форсування річки Мілуо, проте ввечері 30 грудня підрозділ тилового забезпечення 40-ї дивізії, 40-й полк Юйчжун, вночі зазнав атаки національної армії., а підполковник загинув. Ця непомітна втрата поставила передові частини 40-ї дивізії в небезпечне з погляду логістики становище, а також підготувала ґрунт для швидкого відступу 40-ї дивізії в пізніший період битви. Оскільки більшість областей на південь від річки Мілуо спочатку були полями, через дощ і сніг дороги стали брудними, а жителі північної частини Хунані давно зруйнували проїжджі дороги, внаслідок чого японські війська перетинали річку Мілуо, наприклад, танки і важкі танки. артилерія Механізоване обладнання не тільки стало складно просувати, а й вони стає тягарем. Згідно з попереднім планом, початковий план японської армії «стримування китайської армії у відповідь на операцію в Гонконгу» в операції Чанша досягла точки відступу. Однак після тижня запеклих боїв японські війська плавно просунулися за межі міста Чанша. Анан був дуже схвильований цією битвою. Він вважав, що цього разу зможе захопити Чанша і продовжував наказувати військам атакувати Чанша на півдні. Однак відступ китайської армії до двох флангів у зоні бойових дій на півночі Хунані був сам собою однією з важливих ланок у спонуканні японської армії до «гірського дна» міста Чанша відповідно до плану Сюе Юе «Війна в небесній печі».<ref name="郭汝瑰"/><ref name="日本防卫厅"/><ref name="guoshangdiyibu"/><ref>{{Cite web|url=http://pic.people.com.cn/GB/31655/10247207.html|title=1941年12月23日：日军发动第三次长沙战役 (2)--图片--人民网|website=web.archive.org|date=2016-03-04|accessdate=2021-03-11|archive-date=2016-03-04|archive-url=https://web.archive.org/web/20160304094630/http://pic.people.com.cn/GB/31655/10247207.html}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://military.china.com/history4/62/20110906/16752526.html|title=薛岳抗日“天炉战法”：诱敌深入打出湘北大捷--军事频道_中华网|website=web.archive.org|date=2016-03-04|accessdate=2021-03-11|archive-date=2016-03-04|archive-url=https://web.archive.org/web/20160304084700/http://military.china.com/history4/62/20110906/16752526.html}}</ref><ref name="автоссылка1">{{Cite web|url=http://hoplite.cn/Templates/hpzckz0008.htm|title=第三次长沙会战|website=web.archive.org|date=2013-10-23|accessdate=2021-03-11|archive-date=2013-10-23|archive-url=https://web.archive.org/web/20131023155948/http://hoplite.cn/Templates/hpzckz0008.htm}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131023155948/http://hoplite.cn/Templates/hpzckz0008.htm |date=2013-10-23 }}</ref><ref name="guoshang2">{{Cite book
|title=《国殇：国民党正面战场抗战纪实（第二部）》 |last=陈冠任
|year=2010
|publisher=团结出版社
|location=北京
|page=207—227
|chapter=第三次长沙会战：誓与长沙共存亡
|isbn=978-7-80214-942-7
}}</ref><ref name="xuezhan">{{Cite book
|title=《血战—国民党军正面战场抗战纪实》 |last=胡兆才
|year=2010
|publisher=乌兰文艺出版社
|page=301—307
|chapter=湘北雄风
|isbn=978-7-5098-0145-1
}}</ref>

=== Напад та оборона міста Чанша ===
Місто Чанша розташоване на східному березі річки, з іншого боку річки знаходяться командні висоти, з яких відкривається краєвид на все місто Чанша. Старі міські стіни давно знесені. Щоб швидко наблизитись до центру міста Чанша і якнайшвидше захопити Чанша, японська армія не пішла на наступальний шлях, йдучи проти річки Сянцзян і займаючи панівні висоти гори Юелу. На 9-му театрі оборони Чанша захищала 10-та армія Лі Юйтана. Цей підрозділ зазнав різкої критики з боку Національного військового командування у попередній другій битві за Чанша за несприятливий бій. Командувач Лі Ютан також був знятий зі своєї посади лише на якийсь час. Причина: кандидата на заміну немає, тож ця битва — «сумна битва» для Лі Юйтана та Десятої армії. Лі Юйтан також пообіцяв захищати Чанша, щоб змити ганьбу останньої поразки та отримати схвалення згори. Офіцери та солдати 10-ї армії також вигукували гасло «Тримай Чанша і повертайся до командувача армії». Десята армія та жителі Чанші працювали разом, щоб організувати надійну систему оборони у Чанші. У передмісті оборонні укріплення мали форму бункера, спираючись на річку Сянцзян на заході та утворюючи півколо у всіх інших напрямках. Лінія, що з'єднує Цзяхуаюань — Дуцзяшань — Табличка Ерлі — Хуантулін — Мяо Гаофен — Камінь Мавпи, будується шар за шаром у напрямку до центру міста, а щільність і міцність збільшуються шар за шаром, із Західною дорогою Чжуншань — дорогий Хуансін — Бацзя основні укріплення на вулиці Позі найсильніші. Майже всі основні дороги та бункери в місті Чанша, а також великі будівлі обладнані вогневими точками. Щоб перешкодити японській армії обійти водний шлях Сянцзян, 10-та армія заблокувала води Сянцзян по обидва боки від Чанші мінами. На іншому боці річки Сян Гірська національна армія Юелу розмістила артилерію для артилерійської підтримки оборонних у місті. 31 грудня 1941 року 3-я, 6-а та 40-та головні ударні дивізії японської армії вийшли за межі Чанші та атакували з півночі, сходу та півдня відповідно згідно з планом. 1 січня 1942 року японський наступ став більш жорстоким Основні сили японської армії та 10-та армія Національної армії, дивізія Pre-10 Фан Сяньцзюе, спочатку вели запеклі бої у Цзіньпенлінга до Мавпячої Скелі у південних передмістях Чанші. 29-й полк покладався на позиції та міномети для опору. Під прикриттям авіації та артилерії японці здійснили кілька запеклих атак на позиції обороняючихся. Бій тривав до 10 години ранку, позиції були захоплені японцями. Потім японська армія висунулася на позицію другої лінії, яку захищав 28 полк. Командир 28-го полку Ге Сяньцай повів свої війська. Коли японський наступ був заблокований, основний напрямок атаки було змінено на схід і на північ, і успішно захопив східні та північні передмістя. З усіх позицій лише позиція дивізії до 10-го досі залишалася незайнятою. Ге Сянцай, командувач 28-го полку, був у виняткових випадках підвищений до «генерал-майора» через його військові подвиги. Після Нового року японський наступ, як правило, був запеклим, і ситуація у Чанші була напруженою. Багато співробітників навколо Сюе Юе переконали його перемістити командний пункт у безпечну зону в тилу, але Сюе Юе відмовився. Юе наполягав на встановленні командного пункту біля гори Юелу на околиці Чанші. Спостерігаючи за битвою, Сюе Юе в той же час випустив телеграму, що "Якщо командира театру військових дій буде вбито, його обов'язки виконуватиме заступник командира Ло Чжоїн. "і суворо наказав 10-й армії «триматися Чанші і не відступати». Фан Сяньцзюе, начальник загону, який був головним захисником міста, також підготував передсмертну записку для своєї дружини, пообіцявши жити і померти з Чанша. 2 січня японська армія продовжила люту Китайські захисники, як і планувалося, відступили на позиції другої лінії, серед них найбільш інтенсивними були бої на ремонтній станції. 30-й полк, спочатку розташований на третій лінії оборони, взяв на себе ініціативу, щоб підтримати дружні сили другої лінії в раптовому нападі на японців. 3 — ї японської дивізії, яка увірвалася в міський район Чанша і вбила капітана. Солдати Національної армії отримали важливу інформацію від капітана батальйону Шаозуо, що означає: «Яп нська армія відчуває брак боєприпасів». Після того, як Сюе Юе отримав інформацію, він схвильовано сказав: «Мати цю інформацію краще, ніж тисяча військовослужбовців». Отже, Сюе Юе почав розгортати наступний план щодо оточення та знищення японської армії. 3 січня бої у місті Чанша набули запеклого характеру. Під прикриттям вогневої сили дві японські дивізії зосередили свої сили, щоб розпочати піхотний штурм. Вони послідовно захопили храм Кайфу і Ченьцзяшань на другій лінії армії, що обороняється. Бій тривав до 16:00. Інженерний батальйон 3-ї дивізії японської армії вторгся до центру міста Чанша. Лі Ютан негайно наказав 190-й дивізії іншої основної дивізії, що під ним, блокувати. Японські інженери добре справлялися зі сходженням. вгору та вниз… Захисники затято боролися за панівні висоти. У цей час Фан Сяньцзюе, командир перед-10 дивізії, вважав, що якщо японська армія прорве позиції другої лінії, єдиний спосіб захистити міську стіну — це розчистити перешкоди для стрілянини перед містом. Він наказав спалити усі довгі вулиці під Мяо Гаофеном. Коли китайська та японська армії в місті Чанша вступили в рукопашний бій, артилерія на протилежному березі гори Юелу використала свою абсолютну перевагу на місцевості, щоб завдати жорстоких артилерійських ударів по японській армії в місті, внаслідок чого японська армія зазнала тяжких втрат. 4 січня японська армія знову розпочала повномасштабний штурм центру Чанші. Обидві сторони неодноразово боролися за такі важливі місця, як Національний виставковий зал товарів та лікарня Сянья. Артилерія продовжувала атакувати японську армію. Після кількох днів запеклих боїв 10-та армія зазнала майже третину своїх втрат, але її бойовий дух залишився незмінним і вона продовжувала битися з японцями від дому до дому. У цей час Сюе Юе відправляв війська для оточення японської армії в Чанше, але Анан не знав, що його розвіддані були перехоплені, і він не знав, що китайська армія прямує до Чанше з усіх боків, щоб підготуватися до контратаки. Він все ж наказав своїм військам якнайшвидше взяти Чанша. Вночі китайська армія досягла задню частину японської армії і сформувала пінцет атаку. Тим не менш, у цей час, Анан Кодзі досі наполегливо хотів взяти Чанша без замовлення негайного відступу. Японія навіть оголосила новину, що «японська армія зайняла Чаншу». Наступного дня генерал-майор Юкі Кіношита, тодішній начальник штабу одинадцятої армії, та інші співробітники вважали, що, якщо вони не відступлять, це може призвести до неймовірних наслідків, тому всі вони закликали Анана Юкі негайно віддати наказ про відступ, а потім Анан Юкі. наказав військам рухатися у напрямку Хігасіями. Після початку останнього наступу для укриття та укриття під час відступу японський план із захоплення Чанші провалився.<ref name="郭汝瑰"/><ref name="日本防卫厅"/><ref name="guoshangdiyibu"/><ref name="автоссылка1"/><ref name="guoshang2"/><ref>{{Cite web|url=http://mil.news.sina.com.cn/2005-08-14/1546313030.html|title=第三次长沙会战_新浪军事_新浪网|website=mil.news.sina.com.cn|accessdate=2021-03-11}}</ref><ref name="xuezhan"/><ref>{{Cite web|url=http://news.ifeng.com/history/special/zhuanzhedian/detail_2010_04/11/518639_2.shtml|title=第三次长沙会战：珍珠港事件后同盟军第一次决定性胜利_历史_凤凰网|website=web.archive.org|date=2014-05-06|accessdate=2021-03-11|archive-date=2014-05-06|archive-url=https://web.archive.org/web/20140506130550/http://news.ifeng.com/history/special/zhuanzhedian/detail_2010_04/11/518639_2.shtml}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.chinanews.com/cul/2012/10-29/4284596.shtml|title=寻找修械所：第三次长沙会战战斗最激烈处-中新网|website=www.chinanews.com|accessdate=2021-03-11}}</ref><ref name="автоссылка2">{{Cite web|url=http://tv.sohu.com/20100906/n274741111.shtml|title=长沙大会战：中国军队的天炉战法挫败日军 - 搜狐视频|website=web.archive.org|date=2013-10-29|accessdate=2021-03-11|archive-date=2013-10-29|archive-url=https://web.archive.org/web/20131029200925/http://tv.sohu.com/20100906/n274741111.shtml}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131029200925/http://tv.sohu.com/20100906/n274741111.shtml |date=2013-10-29 }}</ref><ref>{{Cite web|url=http://news.sohu.com/20050729/n226495964.shtml|title=第二次长沙会战的经过}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://cswb.changsha.cn/html/2012-10/29/content_21_2.htm|title=薛岳怎样指挥三次“长沙保卫战”::长沙晚报数字报|website=web.archive.org|date=2013-10-29|accessdate=2021-03-11|archive-date=2013-10-29|archive-url=https://web.archive.org/web/20131029205547/http://cswb.changsha.cn/html/2012-10/29/content_21_2.htm}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131029205547/http://cswb.changsha.cn/html/2012-10/29/content_21_2.htm |date=2013-10-29 }}</ref><ref name="changshadahuizhanneimudierzhang">{{Cite book
|title=《长沙大会战内幕全解密》 |last=马正健
|year=2005
|publisher=军事科学出版社
|chapter=萧瑟秋风
|isbn=9787801378910
}}</ref><ref name="changshadahuizhanneimu">{{Cite book
|title=《长沙大会战内幕全解密》 |last=马正健
|date=2005
|publisher=军事科学出版社
|chapter=哀兵之战
|isbn=9787801378910
}}</ref>

=== Контрнаступ Народно-революційної армії Китайської республіки та відступ Японської Армії ===
[[Файл:第三次长沙会战日军撤退丢下大片尸体.jpg|міні| Трупи японців під час відступу]]
Коли японська армія агресивно атакувала місто Чанша, Сюе Юе почав розгортати знищення японської армії на більш пізній період. Цзян Чжунчжен не тільки відповів на прохання Сюе Юе про перекидання Четвертої армії та Сімдесят четвертої армії назад із Дев'ятого театру воєнних дій, але також і сімдесят третю армію. Дев'яносто дев'ята армія також була призначена Сюе Юе. Коли Сюе Юе дізнався, що японська армія зіткнулася з нестачею боєприпасів і проблем із припасами, він негайно телеграфував силам дев'яти армій до Дев'ятого театру з чотирьох сторін: південний схід, північний схід, захід та північ оточите японську армію. Конкретне розгортання виглядає так: 26-а армія і 73-я армія переслідують північ уздовж річки Люян; 4-а армія переслідує північ від Чжучжоу; 58-а та 20-а армії проводять атаки з півночі на південь на річці Мілуо. Армія та 37-а армія перехопили зі сходу на захід; Дев'яносто дев'ята армія перехопила із заходу на схід на північ від Шизіпу та на південь від Сінші. 5 січня, коли сили контратаки 9-го театру вже досягли тилу японської армії біля міста Чанша, Анан Кодзі був змушений наказати японській армії відступити через усі напрямки. Японська армія розгорнулася і була переслідувана китайськими військами у різних місцях. Погода в Сянбеї тоді зіпсувалася, і японська авіація не могла надавати підтримку; 20-а і 58-а армії Національно-революційної армії, що спочатку ховалися в горах Інчжу і Гухуа, атакували японців, що відступали. Підрозділом для прикриття основних військ була 9-а змішана бригада, яка розпочала атаку, щоб прикрити відхід основних військ, щоб виграти час. У ніч проти 8 січня капітан Ямадзакі Сігеру сформував змішану ударну групу (інтегрована бригада, близько 300 чоловік), щоб атакувати північну частину гори Інчжу, намагаючись знищити командний центр національної армії у цьому районі; нарешті, інтегрована бригада була знищена. Знищення бригади Ямазакі вразило Анана. Японська армія перехопила японську армію по дорозі до відступу. Після того, як просування японської армії було заблоковано, виявили, що китайська армія блокує дорогу. На світанку наступного дня основні сили 133-ї дивізії 20-ї армії щосили чинила опір контратаці японців, лобова атака японців була зірвана і змінилася нічною атакою, розбивши 10-й дивізіон 58-ї армії. Проте японцям було дуже важко відступити між річками Лаодао та Мілуо. 20-та армія та 58-а армія Національної армії влаштували засідки проти японців у горах Інчжу та Гухуа. Японці нарешті прорвали оточення. національної армії тут, але зазнали великих втрат, також було захоплено багато зброї національною армією. Японські солдати часто вибирали прориватися вночі, тому що національна армія їх легко помічала під час денних маршів. Однак через незнайому обстановку нічної місцевості вони не могли правильно розрізнити свої позиції, потрапляючи в зону засідки Національної Армії. У разі браку припасів вони витримували артилерійський вогонь національної армії і в рукопашному бою проривали оточення. 6-а дивізія успішно прорвала річку Лаодао. У цей час Анан раптово змінив наказ, внаслідок чого 6-а дивізія змінила свій маршрут маршу і має усунути сили перехоплення Національної армії під час наступу. Ця раптова зміна призвела до того, що 6 дивізія потрапила в облогу 7 дивізій Національної армії. Знову ж таки, битва вкрай пасивна. Щоб урятувати війська, які були обложені та заблоковані національною армією, японська армія направила 9-у змішану бригаду на південь. Однак національна армія чинила опір біля гори Інчжу. 9-ту бригаду інтегрованої бригади Ямазакі повністю знищили національною армією. Район 3-ї дивізії був атакований 4-ю армією, 26-ю армією та 78-ю армією Національної армії, командир дивізії отримав поранення. По дорозі 40-а дивізія була атакована 37-ою та 78-ою арміями з кількох флангів і перехоплень, 236-й полк зазнав важких втрат, багато офіцерів було вбито. 14 січня японська армія нарешті переправилася через річку Мілуо і після запеклої битви рушила до річки Сіньцзян. З 14 по 16 січня 20-а армія, 37-а армія, 58-а армія, 73-а армія, 78-а армія та інші частини в зоні 9-ї війни почали наступ на японську армію в районі між річкою Сіньцян на річці Мілу. на флангах відбулися чотири запеклі бою з японською армією в оточенні та прориві. Деякі представники національної армії навіть переправилися через річку Сіньцян та вторглися до початкової зони оборони Японії. Проте вони не сформували повне оточення японської армії. Японська армія зазнала тяжких втрат, система командування все ще працювала ефективно, а бойовий дух усіх частин залишався твердим у надзвичайно тяжкому стані. 15 січня погода в театрі покращилася, і Анан Юджі негайно надіслав 18 літаків для виконання бомбардування на малих висотах. Під прикриттям 16 січня японці успішно прорвали облогу та відійшли на північний берег. Під час 12-денного відступу японська армія зазнала величезних втрат через сильну обложену атаку національної армії. Лише 13 тисяч людей успішно відступили. Від колишньої практики японської армії не залишати трупи на полі бою також довелося відмовитись, залишивши їх велику кількість на полі бою. Після початку війни між двома сторонами в північному регіоні Хунань близько 3000 японських солдатів, які планували стримати національну армію і здійснили симулятивну атаку в північному районі Цзянсі, почали наступ на позиції китайських захисників. але через три дні вони були відкинуті національною армією у північному регіоні Цзянсу і повернулися до вихідної наземної оборони. Станом на 16 січня протиборчі сторони все ще відновили свою довоєнну позицію конфронтації вздовж річки Сіньцян, і третя битва Чанша добігла кінця.<ref name="日本防卫厅"/><ref name="guoshangdiyibu"/><ref name="автоссылка1"/><ref name="guoshang2"/><ref name="xuezhan"/><ref name="автоссылка2"/><ref>楊晨光：〈第三次長沙會戰與薛岳〉，《軍事史評論》臺北市: 國防部史政編譯局, 民99年。</ref><ref name="chosa639-644">戦史叢書 『香港・長沙作戦』、639-644頁。</ref>

== Підсумки ==
У третій битві при Чанші китайська армія успішно відобразила японський наступ. Згідно зі звітом національної армії, японська армія зазнала понад 65 % втрат. Хоча національна армія здобула перемогу, є деякі розбіжності щодо битви, а також були деякі розбіжності з приводу того, чи відповідає третя битва Чанша своїй назві. Національна армія програла дві фази та стверджувала, що розрив невеликий. Від 28 000 людей було вбито і поранено до 29 000 Але бойові втрати японської армії зовсім різні: згідно з звітом 9-го театру, 33 941 осіб було вбито, 23 003 поранено, 139 взято в полон, було захоплено 1138 гвинтівок, 115 гармат та 11 артилерійських гармат. Цей результат знову було процитовано в «Антіяпонській військовій історії», опублікованій Цзян Вейго у 1978 році. В офіційному бойовому звіті навіть стверджувалося, що було вбито 5 капітанів японських конфедератів, але насправді жодного японського офіцера такого рівня не було вбито на поточній службі. Через великий розрив між кількістю людей, заявлених, щоб бути знищеними, і військовими якостями ув'язнених, Хе Ченцзюнь, тодішній виконавчий директор військового права, написав у своєму щоденнику 25 лютого 1942 року, що Сюе Юе був присутній у збройних силах. Коли він доповів про результати третьої битви в Чанші, Чан Кайші подумав, що це занадто перебільшено. Згідно з серією військової історії, опублікованою Інститутом оборонних досліджень у 1971 році, в бойових ушкодженнях японської армії говорилося, що 1591 було вбито і 4412 отримали поранення в бою; однак у даних не згадувалося втрати від хвороб. У третій битві при Чанші 6-а дивізія повідомила про загибель 461 людини. Однак 7 січня повідомлялося, що 11-а армія вбила понад 600 осіб (кількість загиблих, яку можна підтвердити. на даний момент), не було розмов про втрати в період від облоги 8 січня до прориву 12 січня. 13-й піхотний полк за палацом неодноразово переслідувався до кінця битви. Японці зазнали тяжких втрат і знову втратили здатність боротися. Дружні сили надали допомогу у стримуванні, і його смерть, очевидно, не є остаточною інформацією; на додачу до плутанини даних 6-ї дивізії, незалежна змішана 9-а бригада, яка також була оточена японською армією, повідомила про 203 загиблих, але під час атаки на гору Інчжу штурмова група (на чолі з капітаном Ямадзакі Сігеру, капітаном 1-ї ескадрильї 40-го окремого батальйону), в сукупності іменовані батальйоном Ямазакі, але нестандартним піхотним батальйоном), в якому було зосереджено близько 350 осіб, було повністю знищено. Число загиблих, про які повідомила бригада, не відповідало дійсності. 236-й піхотний полк 40-го піхотного полку забрав 390 убитих і поранених перед успішним проривом 9 січня, але в остаточному підрахунку залишилося лише 50 комбатантів. Японський піхотний полк налічував понад 2000 військовослужбовців і фактичні втрати були значними. 6003 жертви були лише серйозним скороченням високопоставленого японського військового штабу, щоб приховати свою некомпетентність та повідомити про ганебні цифри імператора. Однак національна армія не вбила і не взяла в полон нікого у званні капітана чи вище на нинішній службі. Таким чином деякі підрозділи рівня батальйону могли бути знищені, але не зареєстровано жодних даних про знищення підрозділів рівня полку. Немає точної перевірки результатів в даний час, в японській армії принаймні три підрозділи рівня полку були серйозно пошкоджені при облогу, а результат повинен бути більше 10 000 чоловік. Що ще важливіше, на початку грудня 1941 року японська армія щойно атакувала Перл-Харбор, армія захопила Південно-Східну Азію, а сили союзників неодноразово зазнавали поразки. Перемога армії Китайської Республіки в Чанші, вочевидь, стала політичним стимулом, який на той час привернув загальну увагу світових ЗМІ. Президент США Рузвельт сказав: «Перемога союзних військ залежить від перемоги китайської армії в Чанші». Британські ЗМІ також повідомили із заголовком «У цей час, коли на Далекому Сході похмуро, лише хмари над Чаншею по-справжньому сліпучі». Велика кількість журналістів та приїжджих делегацій із Радянського Союзу та західних союзників також прибули до Чаншу з візитом. Оскільки Лі Юйтан та інші генерали командували 10-ю армією для успішного захисту Чанша, після закінчення битви командувач Лі Ютан, який був «затриманий за злочини», був призначений заступником командувача 27-ї армії, а Фан Сяньцзюе колишній командир 10-ї дивізії отримав звання командувача 10-ї е армією Ге Сяньцай, колишній генерал-майор 28-го полку, був призначений заступником командира дивізії Pre-10, а інші генерали, які отримали заслуги в боях, нагороджувалися також Національним військовим командуванням. Хоча китайці виграли цю битву, вони також дійшли висновку, що в пізнішому перехопленні японської армії національна армія проігнорувала ключовий контроль над пунктом перетину річки і не змогла насильно знищити обладнання для переправи через річку японської армії, тому японська армія не зазнавала нищівних ударів. сторони великомасштабного істеблішменту; японці вважали, що підготовка до цієї битви була недостатньою, і командування змінювалося багато разів у ході процесу, і командування було введено в оману, що зробило бій пасивним.<ref name="郭汝瑰"/><ref name="日本防卫厅"/><ref name="guoshangdiyibu"/><ref name="автоссылка1"/><ref name="guoshang2"/><ref name="xuezhan"/>
[[Файл:Battle_of_Changsha_Captured_equipment.JPG|праворуч|міні| Трофейна японська зброя]]

== Примітки ==
{{Reflist}}

[[Категорія:Японсько-китайська війна (1937—1945)]]
[[Категорія:Події 24 грудня]]
[[Категорія:Грудень 1941]]
[[Категорія:Події 15 січня]]
[[Категорія:Січень 1942]]

title: Третя Чаншайська операція

Дата: 24 грудня 1941 — 15 січня 1942

Місце: Чанша

Результат: перемога китайців

title: Сторони

Китайська республіка: Японія

title: Командувачі

Сюе Юе: Коретика Анамі

title: Військові сили

300 000 солдат: 120 000 солдат · 600 орудий · 200 літак

title: Втрати

28 116 вбитих: 56 746 вбитих


text:
# Хотиловка
Хотиловка (рос. Хотиловка) — присілок у В'язниківському районі Владимирської області Російської Федерації.
Входить до складу муніципального утворення В'язники. Населення становить 0 осіб (2010).

## Історія
Присілок розташований на землях фіно-угорського народу мещери.
Від 10 квітня 1929 року належить до В'язниковського району. Спочатку у складі Івановської промислової області, а від 1944 року — Владимирської області.
Згідно із законом від 16 травня 2005 року входить до складу муніципального утворення місто В'язники.

## Населення
| 1859 | 1905 | 1926 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- | ---- | ---- |
| 91   | ↗96  | ↗97  | ↘5   | ↘0   |

wikiname: ukwiki

title: Хотиловка

in_language: uk

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Хотиловка
|назва ін.       = Хотиловка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Владимирська область]]
|район           = [[В'язниківський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[В'язники]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 0 (2010){{RUS-VLA-census}}
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[UTC+3]], [[Літній час|літом]] [[UTC+4]]
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Владимирська область
}}
'''Хотиловка''' ({{lang-ru|Хотиловка}}) — [[присілок]] у [[В'язниківський район|В'язниківському районі]] [[Владимирська область|Владимирської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Входить до складу муніципального утворення [[В'язники]]. Населення становить 0 осіб (2010){{RUS-VLA-census}}.

== Історія ==

Присілок розташований на землях фіно-угорського народу [[Мещера (плем'я)|мещери]]<ref>''Боровков Е.'' [http://www.historicus.ru/mordva_muroma_meshera/ Мордва, мурома и мещера — древнее население Верхнего Поволжья] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200218152943/http://www.historicus.ru/mordva_muroma_meshera/ |date=18 лютого 2020 }}. Historicus.ru. {{ref-ru}}</ref>.

Від [[10 квітня]] [[1929]] року належить до В'язниковського району. Спочатку у складі [[Івановська промислова область|Івановської промислової області]], а від 1944 року — Владимирської області.

Згідно із законом від 16 травня 2005 року входить до складу муніципального утворення місто В'язники<ref>[http://7law.info/vladimir/act4e/w016.htm Закон Владимирской области от 16.05.2005 № 62-ОЗ «О переименовании муниципального образования округ Вязники в муниципальное образование Вязниковский район, наделении его и вновь образованных муниципальных образований, входящих в его состав, соответствующим статусом муниципальных образований и установлении их границ»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140903211603/http://7law.info/vladimir/act4e/w016.htm |date=3 вересня 2014 }} {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Хотиловка }}

{{Населення РФ | Хотиловка | Графік }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{В'язниківський район}}

{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Присілки Владимирської області]]
[[Категорія:Населені пункти В'язниківського району]]

title: присілок Хотиловка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Владимирська область

Муніципальний район: В'язниківський район

Поселення: В'язники

title: Основні дані

Часовий пояс: UTC+3, літом UTC+4

Основні дані:
Мапа
· Хотиловка · Хотиловка


text:
# Snake Bite Love
Snake Bite Love — чотирнадцятий студійний альбом англійської групи Motörhead, який був випущений 10 березня 1998 року.

## Композиції
1. Love for Sale - 4:52
2. Dogs of War - 3:38
3. Snake Bite Love - 3:30
4. Assassin - 4:48
5. Take the Blame - 4:03
6. Dead and Gone - 4:18
7. Night Side - 3:37
8. Don't Lie to Me - 3:59
9. Joy of Labour - 4:52
10. Desperate for You - 3:27
11. Better Off Dead - 3:42

## Склад
- Леммі Кілмістер - вокал
- Філ Кемпбелл - гітара
- Міккі Ді - ударні

title: Snake Bite Love

wikitext:
{{Музичний альбом
| Назва            = Snake Bite Love
| Тип              = [[Студійний альбом]]
| Виконавець       = [[Motörhead]]
| Обкладинка       = Motörhead - Snake Bite Love (обкладинка альбому).jpg
| Випущено         = 10 березня 1998
| Записаний        = 1996
| Жанр             = [[Важкий метал (музика)|хеві-метал]], [[хард-рок]]
| Тривалість       = 44:53
| Огляди           =
| Лейбл            = CMC International, SPV GmbH
| Продюсери =
| Країна = [[Велика Британія]]
| Попередній = ''[[Overnight Sensation]]''
([[1996]])
| Рік = 1998
| Наступний = ''[[We Are Motörhead]]''
([[2000]])
| Інше      =
}}

'''Snake Bite Love''' — чотирнадцятий студійний альбом англійської групи [[Motörhead]], який був випущений 10 березня 1998 року.

== Композиції ==
# Love for Sale - 4:52
# Dogs of War - 3:38
# Snake Bite Love - 3:30
# Assassin - 4:48
# Take the Blame - 4:03
# Dead and Gone - 4:18
# Night Side - 3:37
# Don't Lie to Me - 3:59
# Joy of Labour - 4:52
# Desperate for You - 3:27
# Better Off Dead - 3:42

== Склад ==
* [[Леммі Кілмістер]] - вокал
* Філ Кемпбелл - гітара
* Міккі Ді - ударні

== Джерела ==
* [http://www.allmusic.com/album/snake-bite-love-mw0000034052 Snake Bite Love] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150113025044/http://www.allmusic.com/album/snake-bite-love-mw0000034052 |date=13 січня 2015 }} [[allmusic]]
* [http://www.lastfm.ru/music/Motörhead/Snake+Bite+Love Snake Bite Love] [[last.fm]]

{{Motörhead}}

[[Категорія:Альбоми Motörhead]]
[[Категорія:Музичні альбоми англійською мовою]]
[[Категорія:Альбоми британських виконавців]]

title: Студійний альбом

Виконавець: Motörhead

Дата випуску: 10 березня 1998

Жанр: хеві-метал, хард-рок

Мова: англійська

Лейбл: CMC International, SPV GmbH

Продюсер: Howard Bensond

title: Хронологія Motörhead

| Попередній | Overnight Sensation (1996) |: | We Are Motörhead (2000) | Наступний |

Попередній: Overnight Sensation · (1996)

We Are Motörhead · (2000): Наступний

title: п о р

Студійні альбоми: On Parole Motörhead Overkill Bomber Ace of Spades Iron Fist Another Perfect Day Orgasmatron Rock 'n' Roll 1916 March ör Die Bastards Sacrifice Overnight Sensation Snake Bite Love We Are Motörhead Hammered Inferno Kiss of Death Motörizer The Wörld Is Yours Aftershock

Мініальбоми: The Golden Years Beer Drinkers and Hell Raisers St. Valentine's Day Massacre Stand by Your Man '92 Tour EP

Концертні альбоми: No Sleep 'til Hammersmith What's Words Worth? Nö Sleep at All Everything Louder than Everyone Else Live at Brixton Academy BBC Live & In-Session Better Motörhead than Dead: Live at Hammersmith

Компіляції: No Remorse The Best of Motörhead Deaf Forever: The Best of Motörhead The Best Of Over The Top: The Rarities Tear Ya Down: The Rarities Hellraiser: Best of the Epic Years Stone Deaf Forever!

Сингли: «Leaving Here» «Motorhead» (студійний запис 1977) «Louie Louie» «Overkill» «No Class» «Bomber» «Ace of Spades» «Motorhead» (концертний запис 1981) «Iron Fist» «I Got Mine» «Shine» «Killed by Death» «Deaf Forever» «Eat the Rich» «Ace of Spades (live)» «The One to Sing the Blues» «Hellraiser» «Don't Let Daddy Kiss Me» «Born to Raise Hell» «God Save the Queen» «We Are Motörhead» «The Game» «Kingdom of the Worm» «Rock Out» «Get Back In Line»

Відео: Live in Toronto The Birthday Party Deaf Not Blind 1916 Live...Everything Louder than Everything Else 25 & Alive Boneshaker The Best of Motörhead Classic Albums: Motörhead — Ace of Spades Stage Fright

Пов'язані статті: Учасники Metal Masters Tour Lemmy


text:
# Я все ще тут (фільм)
«Я все ще тут» (англ. I'm Still Here) — американський пародійний мок'юментарі 2010 року режисера Кейсі Аффлека за спільним сценарієм Аффлека та Хоакіна Фенікса. У фільм зображено життям Фенікса після оголошення про завершення акторської кар'єри та переходу до кар'єри хіп-хоп виконавця. Протягом усього періоду зйомок Фенікс залишався в образі, створюючи враження, що він справді вирішив змінити кар'єру.

## Синопсис
У 2008 році під час репетиції благодійного вечора актор Хоакін Фенікс, якого знімав Кейсі Аффлек, повідомляє людям, що залишає акторську кар'єру заради кар'єри репера. Протягом наступного року Фенікс пише реп, репетирує і виступає перед публікою. Він звертається до Шона Комбза в надії, що той спродюсує альбом. Ми спостерігаємо за гедоністичним життям Фенікса: він курить, займається розпустою, обговорює філософію з Аффлеком і просторікує про знаменитостей.

## Акторський склад
Актори та музиканти зіграли вигадані версії самих себе:
- Хоакін Фенікс
- Кейсі Аффлек
- Шон Комбз
- Мос Деф
- Бен Стиллер
- Едвард Джеймс Олмос
- Джеймі Фокс
- Біллі Крістал
- Джек Ніколсон
- Денні Девіто
- Брюс Вілліс
- Робін Райт
- Г'ю Ґрант
- Наталі Портман
- Шон Пенн

## Виробництво
За словами Фенікса, ідея фільму виникла через його здивування, що багато людей вірять заявам реаліті-шоу про те, що вони не мають сценарію. Стверджуючи, що відходить від акторської діяльності, він разом з Кейсі Аффлеком планували зняти фільм, який би "досліджував знаменитостей, а також стосунки між засобами масової інформації, споживачами та самими знаменитостями" через їхній фільм.

## Випуск
Прем'єра фільму відбулася на 67-му Венеціанському міжнародному кінофестивалі 6 вересня 2010 року. Фільм вийшов в обмежений прокат у Сполучених Штатах 10 вересня 2010 року, а через тиждень, 17 вересня, був розширений до широкого прокату.

title: Я все ще тут (фільм)

wikitext:
{{Фільм
|актори=[[Хоакін Фенікс]]
|зображення=I'm_Still_Here_poster.jpg
|композитор=
|кінокомпанія=
|дистриб'ютор=
|рік=2010
}}

'''«Я все ще тут»''' ({{lang-en|I'm Still Here}}) — [[Сполучені Штати Америки|американський]] пародійний [[мок'юментарі]]<ref name="AffleckSpeaks">[https://www.nytimes.com/2010/09/17/movies/17affleck.html "Affleck Says Phoenix Documentary Wasn't Real", ''New York Times'', Sept. 17, 2010]</ref> [[2010 у кіно|2010 року]] режисера [[Кейсі Аффлек|Кейсі Аффлека]] за спільним сценарієм Аффлека та [[Хоакін Фенікс|Хоакіна Фенікса]]. У фільм зображено життям Фенікса після оголошення про завершення акторської кар'єри та переходу до кар'єри [[хіп-хоп]] виконавця.<ref name="Magnolia">{{Cite web|url=http://www.magpictures.com/profile.aspx?id=c710ff64-f3eb-42e4-bda1-b8e811cf4301|title=I'm Still Here|publisher=[[Magnolia Pictures]]|archive-url=https://web.archive.org/web/20100820193853/http://www.magpictures.com/profile.aspx?id=c710ff64-f3eb-42e4-bda1-b8e811cf4301|archive-date=20 серпня 2010|url-status=dead|access-date=27 серпня 2010}}</ref> Протягом усього періоду зйомок Фенікс залишався в образі, створюючи враження, що він справді вирішив змінити кар'єру.

== Синопсис ==
У 2008 році під час репетиції благодійного вечора актор Хоакін Фенікс, якого знімав Кейсі Аффлек, повідомляє людям, що залишає акторську кар'єру заради кар'єри [[Реп|репера]]. Протягом наступного року Фенікс пише реп, репетирує і виступає перед публікою. Він звертається до [[Шон Комбз|Шона Комбза]] в надії, що той спродюсує альбом. Ми спостерігаємо за [[Гедонізм|гедоністичним життям]] Фенікса: він [[Тютюнопаління|курить]], займається розпустою, обговорює [[Філософія|філософію]] з Аффлеком і просторікує про [[Знаменитість (особа)|знаменитостей]].<ref>{{Cite web|url=https://www.eonline.com/news/79439/casey_affleck_joaquins_line_with|title=Casey Affleck Joaquins the Line With Phoenix Doc|last=Casey Affleck|date=2010-09-02|publisher=E! Online|access-date=2010-03-17}}</ref>

== Акторський склад ==
Актори та музиканти зіграли вигадані версії самих себе:
* [[Хоакін Фенікс]]
* [[Кейсі Аффлек]]
* [[Шон Комбз]]
* [[Мос Деф]]
* [[Бен Стиллер]]
* [[Едвард Джеймс Олмос]]
* [[Джеймі Фокс]]
* [[Біллі Крістал]]
* [[Джек Ніколсон]]
* [[Денні Девіто]]
* [[Брюс Вілліс]]
* [[Робін Райт]]
* [[Г'ю Ґрант]]
* [[Наталі Портман]]
* [[Шон Пенн]]

== Виробництво ==
За словами Фенікса, ідея фільму виникла через його здивування, що багато людей вірять заявам [[реаліті-шоу]] про те, що вони не мають сценарію. Стверджуючи, що відходить від акторської діяльності,<ref name="eonline">{{Cite web|url=http://www.eonline.com/uberblog/b65859_Joaquin_Phoenix_Calls_It_a_Career_.html|title=Joaquin Phoenix Calls It a Career?|website=E! Online|access-date=2008-11-04}}</ref> він разом з Кейсі Аффлеком планували зняти фільм, який би "досліджував знаменитостей, а також стосунки між засобами масової інформації, споживачами та самими знаменитостями" через їхній фільм.<ref name="letterman2010">''Late Show with David Letterman'', 22 September 2010.</ref>

== Випуск ==
Прем'єра фільму відбулася на 67-му Венеціанському міжнародному кінофестивалі 6 вересня 2010 року.<ref name="labiennale1">{{Cite web|url=http://www.labiennale.org/en/cinema/festival/lineup/off-sel/out-of-competition/here.html|title=La Biennale di Venezia – I'm Still Here|publisher=[[Venice Film Festival]]|archive-url=https://www.webcitation.org/5sI2Pudk4?url=http://www.labiennale.org/en/cinema/festival/lineup/off-sel/out-of-competition/here.html|archive-date=27 серпня 2010|url-status=dead|access-date=27 серпня 2010}}</ref> Фільм вийшов в обмежений прокат у [[Сполучені Штати Америки|Сполучених Штатах]] 10 вересня 2010 року, а через тиждень, 17 вересня, був розширений до широкого прокату.<ref name="deadline1">{{Cite news|url=https://www.deadline.com/2010/07/magnolia-will-platform-joaquin-phoenix-mockumentary-by-casey-affleck-on-sept-10/|title=Magnolia Will Platform Joaquin Phoenix Mockumentary By Casey Affleck Sept. 10|last=Fleming|first=Mike|date=14 липня 2010|work=[[Deadline Hollywood]]|archive-url=https://web.archive.org/web/20100820182404/http://www.deadline.com/2010/07/magnolia-will-platform-joaquin-phoenix-mockumentary-by-casey-affleck-on-sept-10|archive-date=20 серпня 2010|url-status=dead|access-date=27 серпня 2010}}</ref>

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* {{IMDb title||}}

[[Категорія:Фільми 2010]]
[[Категорія:Фільми США 2010]]
[[Категорія:Фільми, зняті в Лас-Вегасі]]
[[Категорія:Фільми про музикантів]]
[[Категорія:Драмедійні фільми США]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]

title: англ. I'm Still Here

Жанр: кінокомедія і мок'юментарі

Режисер: Кейсі Аффлек

Продюсер: Кейсі Аффлек і Хоакін Фенікс

Сценарист: Кейсі Аффлек і Хоакін Фенікс

У головних · ролях: Хоакін Фенікс

Оператор: Кейсі Аффлек

Дистриб'ютор: Magnolia Pictures і Netflix

Країна: США


text:
# Енцо Чато
Енцо Джанні Чато Мбіайї (фр. Enzo Gianni Tchato Mbiayi, нар. 23 листопада 2002, Монпельє, Франція) — камерунський футболіст, захисник французького клубу «Монпельє» та національної збірної Камеруну.

## Ігрова кар'єра

### Клубна
Енцо Чато народився у французькому місті Монпельє і займатися футболом почав у школі місцевого однойменного клубу. 3 квітня 2022 року Чато дебютував у першій команді у матчі чемпіонату Франції. У травні того ж року футболіст підписав зклубом перший професійний контракт. З сезону 2023/24 захисник зайняв своє постійне місце в основі команди.

### Збірна
У січні 2021 року у складі молодіжної збірної Камеруну Чато брав у часть у молодіжному Кубку африканських націй у Мавританії.
11 червня 2023 року у товариському матчі проти команди Мексики Енцо Чато дебютував у національній збірній Камеруну. Також  у січні 2024 року футболіст виступав на Кубку африканських націй у Кот-д'Івуарі.

## Особисте життя
Енцо народився у спортивній родині. Його батько Білл Чато також в минулому професійно грав у футбол. Виступав за ряд французьких клубів та національну збірну Камеруну.

title: Енцо Чато

wikitext:
{{Футболіст
| дата-народження = 23.11.2002
| зображення = Enzo_Tchato_2023.jpg
| повне-ім'я = Енцо Джанні Чато Мбіайї
| місце-народження = [[Монпельє]], [[Франція]]
| зріст = 182 см
| вага = 75 кг
| громадянство = {{CMR}}
| позиція = [[захисник (футбол)|захисник]]
| поточний-клуб = {{Прапорець|FRA}} [[Монпельє (футбольний клуб)|«Монпельє»]]
| номер = 29
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|FRA}} [[Монпельє (футбольний клуб)|«Монпельє»]]
| юнацькі-роки = –2021
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2019–2022| {{Прапорець|FRA}} | [[Монпельє (футбольний клуб)|«Монпельє В»]] | 33 |1}}
{{Футболіст рядок 1|2022–    | {{Прапорець|FRA}} | [[Монпельє (футбольний клуб)|«Монпельє»]] | 28 |1}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2021–    | {{Прапорець|CMR}} | [[Молодіжна збірна Камеруну з футболу|Камерун (U-20)]] | 2 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2023–    | {{Прапорець|CMR}} | [[Збірна Камеруну з футболу|Камерун]] | 4 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 8 лютого 2024
| збірна-поновлення = 8 лютого 2024
| ім'я = Енцо Чато
}}

'''Енцо Джанні Чато Мбіайї''' ({{lang-fr|Enzo Gianni Tchato Mbiayi}}, {{нар}} 23 листопада 2002, [[Монпельє]], [[Франція]]) — камерунський футболіст, [[захисник (футбол)|захисник]] французького клубу [[Монпельє (футбольний клуб)|«Монпельє»]] та [[Збірна Камеруну з футболу|національної збірної Камеруну]].

== Ігрова кар'єра ==
=== Клубна ===
Енцо Чато народився у французькому місті [[Монпельє]] і займатися футболом почав у школі місцевого [[Монпельє (футбольний клуб)|однойменного клубу]]. 3 квітня 2022 року Чато дебютував у першій команді у матчі [[Ліга 1|чемпіонату Франції]].<ref>[https://int.soccerway.com/matches/2022/04/03/france/ligue-1/montpellier-herault-sport-club/stade-brestois-29/3526196/ Montpellier vs. Brest - 3 April 2022] - портал футбольної статистики Soccerway {{ref-en}}</ref> У травні того ж року футболіст підписав зклубом перший професійний контракт.<ref>https://www.francebleu.fr/sports/football/enzo-tchato-s-engage-avec-son-club-formateur-de-montpellier-1653309368</ref> З сезону 2023/24 захисник зайняв своє постійне місце в основі команди.

=== Збірна ===
У січні 2021 року у складі [[Молодіжна збірна Камеруну з футболу|молодіжної збірної Камеруну]] Чато брав у часть у [[Молодіжний (U-20) кубок африканських націй|молодіжному Кубку африканських націй]] у Мавританії.<ref>https://www.footmercato.net/a2571580543071725198-montpellier-cameroun-enzo-tchato-sur-les-traces-de-son-pere</ref>

11 червня 2023 року у товариському матчі проти [[Збірна Мексики з футболу|команди Мексики]] Енцо Чато дебютував у [[Збірна Камеруну з футболу|національній збірній Камеруну]].<ref>https://football-addict.com/fr/article/montpellier-hsc/premier-selection-d-enzo-tchato-avec-le-cameroun-face-au-mexique/6485954f5e1fa8351a0747a2</ref> Також  у січні 2024 року футболіст виступав на [[Кубок африканських націй 2023|Кубку африканських націй]] у [[Кот-д'Івуар]]і.

== Особисте життя ==
Енцо народився у спортивній родині. Його батько [[Білл Чато]] також в минулому професійно грав у футбол. Виступав за ряд французьких клубів та національну збірну Камеруну.<ref>https://www.mhscfoot.com/articles/2021-2022/equipe-pro/enzo-tchato-passe-professionnel</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.footballdatabase.eu/en/player/details/393833-enzo-tchato Енцо Чато] на сайті FootballDatabase.eu
* [https://soccer365.com.ua/players/2353922/ Енцо Чато] на soccer365.com.ua
* {{transfermarkt}}
* {{soccerway}}

{{DEFAULTSORT:Чато Енцо}}

{{Склад ФК Монпельє}}
{{Склад збірної Камеруну на Кубку африканських націй 2023}}

[[Категорія:Уродженці Монпельє]]
[[Категорія:Камерунські футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Камеруну з футболу]]
[[Категорія:Гравці збірної Камеруну з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Монпельє»]]
[[Категорія:Камерунські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери у Франції]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Енцо Джанні Чато Мбіайї

Народження: 23 листопада 2002 (22 роки)

Вага: 75 кг

Громадянство: Камерун

Позиція: захисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Монпельє»

title: Юнацькі клуби

«Монпельє»

title: Професіональні клуби*

Роки: клуб · І (г)

«Монпельє В» · 33 · (1)

«Монпельє» · 28 · (1)

title: Національна збірна**

Роки: збірна · І (г)

Камерун (U-20) · 2 · (0)

Камерун · 4 · (0)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 8 лютого 2024.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 8 лютого 2024.


text:
# Мале Шумаково
Мале Шумаково (рос. Малое Шумаково) — село у Увельському районі Челябінської області Російської Федерації.
Входить до складу муніципального утворення Петровське сільське поселення. Населення становить 520 осіб (2010).

## Історія
Від 1924 року належить до Увельського району Челябінської області.
Згідно із законом від 17 вересня 2004 року органом місцевого самоврядування є Петровське сільське поселення.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 600  | ↘520 |

title: Мале Шумаково

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[село]]
|тип_род         = села
|назва           = Мале Шумаково
|назва ін.       = Малое Шумаково
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Челябінська область]]
|район           = [[Увельський район]]
|міський округ   =
|поселення       = {{li|Петровське сільське поселення (Увельський район)|Петровське сільське поселення|Q21193361}}
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 520 (2010){{RUS-CHE-census}}
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[UTC+5]], [[Літній час|літом]] [[UTC+6]]
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Челябінська область
}}
'''Мале Шумаково''' ({{lang-ru|Малое Шумаково}}) — [[село]] у [[Увельський район|Увельському районі]] [[Челябінська область|Челябінської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Входить до складу муніципального утворення {{li|Петровське сільське поселення (Увельський район)|Петровське сільське поселення|Q21193361}}. Населення становить 520 осіб (2010){{RUS-CHE-census}}.

== Історія ==

Від 1924 року належить до Увельського району Челябінської області.

Згідно із законом від [[17 вересня]] [[2004]] року органом місцевого самоврядування є Петровське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/802017959 |title=Закон Челябинской области от 17 сентября 2004 года № 277-ЗО «О статусе и границах Увельского муниципального района и сельских поселений в его составе» |accessdate=27 березня 2020 |archive-date=27 березня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200327083141/http://docs.cntd.ru/document/802017959 }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Малое Шумаково  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Увельський район}}
{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Села Челябінської області]]

[[Категорія:Населені пункти Увельського району]]

title: село Мале Шумаково

Суб'єкт Російської Федерації: Челябінська область

Муніципальний район: Увельський район

Поселення: Петровське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: UTC+5, літом UTC+6

Основні дані:
Мапа
· Мале Шумаково · Мале Шумаково


text:
# Залізнична слобідка (Сімферополь)
Залізнична слобідка (крим. Demiryol maallesı), Залізнична слобода — історична місцевість Сімферополя, в Залізничному районі міста, отримала назву від залізничного вокзалу Сімферополь-Пасажирський.
Також зустрічається назва Жандармська слобідка, або як альтернативна назва Залізничної, або як її частина.

## Опис
Сучасний житловий масив, що обмежений залізницею та залізничним вокзалом на півночі, бульваром Леніна на сході, вулицями Павленко та Гоголя на півдні.
Основні вулиці: Спера, Дзюбанова, Герцена, Чернишевського, Слуцького, Кондукторська, Червоних підпільників, Проїзна, Вокзальний провулок.
Зараз на території знаходиться вокзал Сімферополь, Привокзальний ринок, дитячі садочки №13 та №48, Сімферопольський слідчий ізолятор.

## Історія
Поява слобідки зв'язана з прокладенням у 1874 році залізничного сполучення на Лозово-Севастопольській залізниці та відкриття залізничної станції. Це прискорило розвиток міста у західному напрямку від старого кордону міста (сучасна вулиця Толстого). Біля станції виникла найбільша робітнича слобода Сімферополя — Залізнична.
Влада Сімферополя та місцеві підприємці спеціально виділили землю недалеко від міста. Це була заболочена місцевість, на місці залізничного вокзалу, що нині існує, полювали на качок, це одне з найнижчих місць у Сімферополі, тому після великих дощів тут завжди накопичується багато води.
У Залізничній слободі селилися здебільшого ті, хто працював на станції Сімферополь.

title: Залізнична слобідка (Сімферополь)

wikitext:
{{Місцевість
 |назва = Залізнична слобідка
 | місцева_назва      = Demiryol maallesı
 |населений пункт = [[Сімферополь]]
 |на карті =
 |фото = Сімферополь. Пам'ятник Леніну, сквер біля вокзалу.jpg
 |підпис = Пам'ятник Леніну у сквері біля вокзалу, 2013 рік
 |площа =
 |населення =
 |координати      = {{coord|44.958848|N|34.083332|E|scale:3000|display=title}}
 |країна     = {{UKR}}
 |головні вулиці = Спера, Дзюбанова, Герцена, Чернишевського, Слуцького, Кондукторська, Червоних підпільників, Проїзна, Вокзальний провулок.
 |район = [[Залізничний район (Сімферополь)|Залізничний район]]
 |індекс =
 |телефонний код =
 |підприємства =
 |заклади освіти та культури =
 |парки=
 |метро =
 |кр = Сімферополь
}}

'''Залізнична слобідка''' ([[Кримськотатарська мова|крим]]. ''Demiryol maallesı''), '''Залізнична слобода''' — історична місцевість [[Сімферополь|Сімферополя]], в [[Залізничний район (Сімферополь)|Залізничному]] районі міста, отримала назву від залізничного вокзалу [[Сімферополь (станція)|Сімферополь-Пасажирський]].

Також зустрічається назва '''Жандармська слобідка''', або як альтернативна назва Залізничної, або як її частина.

== Опис ==
[[File:План Сімферополя 1910-роки.jpg|thumb|left|Залізнична слобідка на плані Сімферополя 1910-років]]
Сучасний житловий масив, що обмежений залізницею та [[Сімферополь (станція)|залізничним вокзалом]] на півночі, бульваром Леніна на сході, вулицями Павленко та Гоголя на півдні.

Основні вулиці: Спера, Дзюбанова, Герцена, Чернишевського, Слуцького, Кондукторська, Червоних підпільників, Проїзна, Вокзальний провулок.

Зараз на території знаходиться [[Сімферополь (станція)|вокзал Сімферополь]], Привокзальний ринок, дитячі садочки №13 та №48, Сімферопольський слідчий ізолятор.

== Історія ==
[[Файл:Normal Vokzal 2.jpg|thumb|ліворуч|Вокзал Сімферополя, 1896 рік]]
Поява слобідки зв'язана з прокладенням у 1874 році залізничного сполучення на [[Лозово-Севастопольська залізниця|Лозово-Севастопольській залізниці]] та відкриття залізничної станції. Це прискорило розвиток міста у західному напрямку від старого кордону міста (сучасна вулиця Толстого). Біля станції виникла найбільша робітнича слобода Сімферополя — Залізнична.<ref>{{Cite web|title="Белый лебедь": история создания вокзала - одной из главных достопримечательностей Симферополя|url=https://crimea.mk.ru/articles/2015/08/21/vokzal-belyy-lebed-istoriya-sozdaniya-odnoy-iz-glavnykh-dostoprimechatelnostey-simferopolya.html|website=crimea.mk.ru|date=2015-08-21|accessdate=2023-09-27|language=ru}}</ref>

Влада Сімферополя та місцеві підприємці спеціально виділили землю недалеко від міста. Це була заболочена місцевість, на місці залізничного вокзалу, що нині існує, полювали на качок, це одне з найнижчих місць у Сімферополі, тому після великих дощів тут завжди накопичується багато води.

У Залізничній слободі селилися здебільшого ті, хто працював на станції Сімферополь.<ref>{{Cite web|title=Построенный на болотах: краевед о Симферопольском вокзале|url=https://crimea.ria.ru/20190619/1116874131.html|website=РИА Новости Крым|date=20190619T1514|accessdate=2023-09-27|language=ru}}</ref>

== Джерела ==
* Чупиков, Б. П., Петровская, М. В. 1984. Симферополь: историко-краеведческий очерк. Симферополь.: Таврия.

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Crimea-geo-stub}}
{{Місцевості Сімферополя}}
[[Категорія:Сімферополь]]
[[Категорія:Місцевості Сімферополя]]
[[Категорія:Залізничний район (Сімферополь)]]

title: Загальна інформація

Країна: Україна

Район: Залізничний район

title: Карта

Карта: Залізнична слобідкаЗалізнична слобідка (Сімферополь)


text:
# Карролл-Веллі (Пенсільванія)
Карролл-Веллі (англ. Carroll Valley) — місто (англ. borough) в США, в окрузі Адамс штату Пенсільванія. Населення — 3940 осіб (2020).

## Географія
Карролл-Веллі розташований за координатами 39°44′59″ пн. ш. 77°23′4″ зх. д. / 39.74972° пн. ш. 77.38444° зх. д. (39.749728, -77.384523).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 14,16 км², з яких 13,97 км² — суходіл та 0,19 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у селищі мешкало 3876 осіб у 1420 домогосподарствах у складі 1131 родини. Густота населення становила 274 особи/км².  Було 1498 помешкань (106/км²).
Расовий склад населення:
| - 97,3 % — білих - 0,6 % — чорних або афроамериканців - 0,5 % — азіатів - 0,2 % — корінних американців |

До двох чи більше рас належало 1,2 %. Частка іспаномовних становила 1,4 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 25,7 % — особи молодші 18 років, 62,4 % — особи у віці 18—64 років, 11,9 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,7 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 96,3 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 95,2 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 99 212 долари США (медіана — 85 417), а середній дохід на одну сім'ю — 106 387 доларів (медіана — 92 273). За межею бідності перебувало 1,3 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 2140 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 22,2 %, роздрібна торгівля — 12,0 %, публічна адміністрація — 11,8 %.

title: Карролл-Веллі (Пенсільванія)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Карролл-Веллі
|оригінальна назва  = {{lang-en|Carroll Valley}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Jacks Mtn Covered Bridge AdamsCo PA.JPG
|опис зображення= <!-- [[Jacks Mountain Covered Bridge]] -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Пенсільванія
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Адамс (округ, Пенсільванія)|Адамс]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 14,16
|висота центру НП   = 245
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 273,73
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 717
|поштовий індекс        = 17320 (Fairfield)
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4211472
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Карролл-Веллі''' ({{lang-en|Carroll Valley}}) — місто ({{lang-en|borough}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Адамс (округ, Пенсільванія)|Адамс]] штату [[Пенсільванія]]. Населення — 3940 осіб (2020).

== Географія ==
Карролл-Веллі розташований за координатами {{Coord|39|44|59|N|77|23|4|W|type:city_region:US-DE}} (39.749728, -77.384523){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 14,16 км², з яких 13,97 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,19 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 1980 = 817
| 1990 = 1457
| 2000 = 3291
| 2010 = 3876
| 2020 = 3940
| estyear =
| estimate =
| estref =
| footnote = Sources:<ref name="USDecennialCensus">{{cite web|title=Census of Population and Housing|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|publisher=U.S. Census Bureau|accessdate=11 грудня 2013|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150426102944/http://www.census.gov/prod/www/decennial.html|archivedate=26 квітня 2015}}</ref><ref name="GR2">{{cite web|url=http://factfinder2.census.gov|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=2008-01-31|title=American FactFinder|archiveurl=https://web.archive.org/web/20130911234518/http://factfinder2.census.gov/|archivedate=2013-09-11}}</ref><ref name=CensusPopEst>{{cite web|title=Incorporated Places and Minor Civil Divisions Datasets: Subcounty Resident Population Estimates: 1 квітня 2010 to 1 липня 2012|url=https://www.census.gov/popest/data/cities/totals/2012/SUB-EST2012.html|work=Population Estimates|publisher=U.S. Census Bureau|accessdate=11 грудня 2013|archiveurl=https://web.archive.org/web/20130611010502/http://www.census.gov/popest/data/cities/totals/2012/SUB-EST2012.html|archivedate=11 червня 2013}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у селищі мешкало {{formatnum:3876}} осіб у {{formatnum:1420}} домогосподарствах у складі {{formatnum:1131}} родини. [[Густота населення]] становила 274 особи/км².  Було 1498 помешкань (106/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 97,3 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,6 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,5 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,2 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
|}
До двох чи більше рас належало 1,2 %. Частка іспаномовних становила 1,4 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 25,7 % — особи молодші 18 років, 62,4 % — особи у віці 18—64 років, 11,9 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 40,7 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 96,3 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 95,2 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:99212}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:85417}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:106387}} доларів (медіана — {{formatnum:92273}}). За межею бідності перебувало 1,3 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:2140}} осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 22,2 %, роздрібна торгівля — 12,0 %, публічна адміністрація — 11,8 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Адамс (округ, Пенсільванія)}}

[[Категорія:Містечка Пенсільванії]]
[[Категорія:Населені пункти округу Адамс (Пенсільванія)]]

title: Країна

Штат: Пенсільванія

Округ: Адамс

Густота населення: 273,73 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4

Поштовий індекс: 17320 (Fairfield)


text:
# Агроґрунтознавство
Агроґрунтозна́вство — галузь науки, що вивчає ґрунтотворні процеси, формування ґрунтового профілю, фактори ґрунтоутворення, ґрунтотворні породи, властивості ґрунтів, ґрунтові розчини і окисно-відновні процеси, родючість ґрунтів, їх генезис і класифікацію, закономірності географічного поширення ґрунтів, велико- і дрібновимірні ґрунтові обстеження, агрохімічні властивості ґрунтів, управління ґрунтотворним процесом, регулювання властивостей ґрунтів; відтворення їх родючості, ґрунтознавче забезпечення значного підвищення врожайності сільськогосподарських культур.

## Напрямки досліджень
Напрямки досліджень:
- Теоретичні проблеми ґрунтотворного процесу і формування ґрунтового профілю.
- Теоретичні проблеми генезису і закономірності; поширенняґрунтових відмін.
- Антропогенез як основний фактор змін властивостей ґрунтів.
- Ноосферогенез як основа екологічно безпечного землекористування.
- Теоретичні і прикладні проблеми велико- і дрібновимірного обстеження.
- Теоретичні й прикладні проблеми управління ґрунтотворним процесом. Культурне ґрунтоутворення.
- Теоретичні і прикладні проблеми вивчення гумусу як інтегрального показника ґрунтової родючості.
- Біохімічний механізм відтворення гумусу й саморегуляції ґрунтової родючості.
- Теоретичні та прикладні проблеми регулювання окисно-відновних процесів, кислотності, вбирної здатності ґрунтів.
- Теоретичні і прикладні проблеми регулювання агрофізичних властивостей ґрунтів.
- Теоретичні й прикладні проблеми регулювання водних властивостей ґрунтів.
- Теоретичні та прикладні проблеми відтворення родючості ґрунтів.
- Агроґрунтознавче обґрунтування землеробських законів оптимуму, мінімуму і максимуму.
- Теоретичні і прикладні проблеми деградації в богарних, зрошувальних умовах.
- Ерозія ґрунтів, причини її виникнення та розвитку.
- Агроґрунтознавче обґрунтування ґрунтозахисних систем землеробства.
- Бонітування ґрунтів і якісна оцінка земель.
- Ґрунтовий моніторинг.
- Агроґрунтознавче обґрунтування систем точного землеробства.
- Математичне моделювання в агроґрунтознавстві та агрофізиці.
- Прогнозування ґрунтових процесів і режимів, еволюції ґрунтів.
- Стандартизація та метрололія в агроґрунтознавстві й агрофізиці.

title: Агроґрунтознавство

wikitext:
{{Сільське господарство |image =  Horizons.gif | caption = Ґрунтові горизонти }}

'''Агроґрунтозна́вство''' — галузь [[наука|науки]], що вивчає [[ґрунтотворні процеси]], формування ґрунтового профілю, фактори [[ґрунтоутворення]], ґрунтотворні породи, [[властивості ґрунтів]], [[ґрунтові розчини]] і окисно-відновні процеси, [[родючість ґрунтів]], їх генезис і класифікацію, закономірності [[географічне поширення ґрунтів|географічного поширення ґрунтів]], велико- і дрібновимірні [[ґрунтові обстеження]], [[агрохімічні властивості ґрунтів]], управління ґрунтотворним процесом, [[регулювання властивостей ґрунтів]]; відтворення їх [[родючість ґрунтів|родючості]], ґрунтознавче забезпечення значного підвищення [[врожайність|врожайності]] [[сільськогосподарські культури|сільськогосподарських культур]].

== Напрямки досліджень ==

Напрямки досліджень:
* Теоретичні проблеми ґрунтотворного процесу і формування ґрунтового профілю.
* Теоретичні проблеми генезису і закономірності; поширенняґрунтових відмін.
* [[Антропогенез]] як основний фактор змін властивостей ґрунтів.
* [[Ноосферогенез]] як основа екологічно безпечного [[землекористування]].
* Теоретичні і прикладні проблеми велико- і дрібновимірного обстеження.
* Теоретичні й прикладні проблеми управління ґрунтотворним процесом. [[Культурне ґрунтоутворення]].
* Теоретичні і прикладні проблеми вивчення [[гумус]]у як інтегрального показника ґрунтової родючості.
* Біохімічний механізм відтворення гумусу й саморегуляції ґрунтової родючості.
* Теоретичні та прикладні проблеми регулювання окисно-відновних процесів, [[кислотність ґрунту|кислотності]], [[вбирна здатність ґрунтів|вбирної здатності ґрунтів]].
* Теоретичні і прикладні проблеми регулювання [[агрофізичні властивості ґрунтів|агрофізичних властивостей ґрунтів]].
* Теоретичні й прикладні проблеми регулювання [[водні властивості ґрунтів|водних властивостей ґрунтів]].
* Теоретичні та прикладні проблеми відтворення [[родючість ґрунтів|родючості ґрунтів]].
* Агроґрунтознавче обґрунтування землеробських законів оптимуму, мінімуму і максимуму.
* Теоретичні і прикладні проблеми [[деградація|деградації]] в [[богарні землі|богарних]], зрошувальних умовах.
* [[Ерозія ґрунтів]], причини її виникнення та розвитку.
* Агроґрунтознавче обґрунтування [[ґрунтозахисні системи землеробства|ґрунтозахисних систем землеробства]].
* [[Бонітування ґрунтів]] і [[якісна оцінка земель]].
* [[Ґрунтовий моніторинг]].
* Агроґрунтознавче обґрунтування систем [[точне землеробство|точного землеробства]].
* [[Математичне моделювання]] в <tt>агроґрунтознавстві</tt> та [[агрофізика|агрофізиці]].
* Прогнозування ґрунтових процесів і режимів, [[еволюція ґрунтів|еволюції ґрунтів]].
* [[Стандартизація]] та [[метрололія]] в агроґрунтознавстві й агрофізиці.

== Література ==

* [[ВАК України]]. Паспорт спеціальності.
== Посилання ==
* [https://vue.gov.ua/Агроґрунтознавство Агроґрунтознавство] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220225074056/https://vue.gov.ua/Агроґрунтознавство |date=25 лютого 2022 }} // [[ВУЕ]]

[[Категорія:Сільськогосподарські науки]]
[[Категорія:Ґрунтознавство]]


text:
# Абсолютний ресурсний дефіцит
Абсолютний ресурсний дефіцит — на противагу відносному дефіциту якого-небудь ресурсу, який означає, що попит на нього перевищує  пропозицію протягом даного періоду часу (це може стосуватися різних ресурсів — (антропогенних, природних, відновлюваних і невідновних) — абсолютний дефіцит передбачає в довгостроковому плані досягнення кінцевого обсягу пропозиції цього ресурсу. Абсолютний ресурсний дефіцит може стосуватися тільки ресурсів, які виснажуються, наприклад, таких як викопне паливо.

## Ресурси Інтернету
- Еколого-економічний словник  [Архівовано 27 червня 2013 у Wayback Machine.]
- Економічна цінність природи  [Архівовано 27 вересня 2013 у Wayback Machine.]
- Концепция общей экономической ценности природных благ  [Архівовано 26 березня 2014 у Wayback Machine.]
- Традиционные и косвенные методы оценки природных ресурсов

title: Абсолютний ресурсний дефіцит

wikitext:
'''Абсолютний ресурсний дефіцит''' — на противагу відносному [[дефіцит]]у якого-небудь [[ресурс]]у, який означає, що [[попит]] на нього перевищує [[пропозиція | пропозицію]] протягом даного періоду часу (це може стосуватися різних ресурсів — (антропогенних, природних, відновлюваних і невідновних) — абсолютний дефіцит передбачає в довгостроковому плані досягнення кінцевого обсягу пропозиції цього ресурсу. Абсолютний ресурсний дефіцит може стосуватися тільки ресурсів, які виснажуються, наприклад, таких як [[викопне паливо]].

== Див. також ==
* [[Сталий розвиток]]
* [[Економіка сталого стану]]
* [[Індикатори сталого розвитку]]
* [[Зелена економіка]]
* [[Біономія]]
* [[Прокляття ресурсів]]

== Література ==
* Daly H., Farley J. Ecological Economics: Principles and Applications. — Washington: Island Press, 2004.

== Ресурси Інтернету ==
* Еколого-економічний словник [http://www.ecology.donbass.com/pages/publ/3.htm] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130627024814/http://www.ecology.donbass.com/pages/publ/3.htm |date=27 червня 2013 }}
* Економічна цінність природи [http://www.leadnet.ru/c16/doc/B4.ppt#287,1] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130927022044/http://www.leadnet.ru/c16/doc/B4.ppt#287,1 |date=27 вересня 2013 }}
* Концепция общей экономической ценности природных благ [http://www.bibliotekar.ru/biznes-8/86.htm] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140326182435/http://www.bibliotekar.ru/biznes-8/86.htm |date=26 березня 2014 }}
* Традиционные и косвенные методы оценки природных ресурсов [https://web.archive.org/web/20131101021933/http://edu.dvgups.ru/METDOC/EKMEN/BU/EK_PRIROD/METOD/REZANOV/frame/2_2.htm]

{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Сталий розвиток]]
[[Категорія:Екологічна економіка]]
[[Категорія:Екологічна термінологія]]