text:
# Тимошівка (Василівський район)
Тимо́шівка — село в Україні, у Михайлівській селищній громаді Василівського району Запорізької області. Населення становить 3114 осіб. До 2017 року орган місцевого самоврядування — Тимошівська сільська рада.

## Географія
Село Тимошівка розташоване за 93 км від обласного та районного центру та 13 км від адміністративного центру селищної громади. Навколо села тече декілька зрошувальних каналів. Найближча залізнична станція Пришиб (за 24 км), вантажна залізнична станція Дніпрорудне, яка обслуговує Запорізький залізорудний комбінат (за 18 км).

## Історія
Тимошівку засновано наприкінці 1809 року, як слободу державних селян в урочищі Матогай однодвірцями з солдатських поселень старої Дніпровської лінії і названо за прізвищем першого поселенця Тимофія Тимошенка. Водночас сюди прибули селяни з Курської, пізніше — з Полтавської, Чернігівської та Харківської губерній, яких царський уряд примусово переселив на необжиті землі. Переселенці прибували до слободи щороку. У 1814 році тут налічувалося 2,7 тис. жителів.
У 1814 році Тимошівській общині відмежували понад 18 тис. десятин землі. Населення її швидко зростало, у 1839 році тут проживало 3388 жителів, у тому числі 1760 чоловіків.
Станом на 1886 рік у селі — центрі Тимошівської волості Мелітопольського повіту Таврійської губернії, мешкало 5275 осіб, налічувалось 645 домогосподарств, існували 2 православні церкви, єврейський молитовний будинок, школа, земська станція, 2 горілчаних склади, 4 лавки, відбувався щорічний ярмарок 12 жовтня та базари що'ятниці.
Проти ночі на 17 березня 2015 року у місті невідомими були завалені бюст та пам'ятник Леніну, які пізніше було відновлено.
14 грудня 2017 року, в ході децентралізації, Тимошівська сільська рада об'єднана з Михайлівською селищною громадою.
12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 713-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області», село увійшло до складу Михайлівської селищної громади.
19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи і ліквідації Михайлівського району, село увійшло до складу Василівського району.

## Економіка
- ПП «Агросинтез».
- Агрофірма «Світанок».
- Агрофірма «Батьківщина».

## Об'єкти соціальної сфери
- КЗ Тимошівська ЗОШ І—ІІІ ступенів
- Дитячий дошкільний навчальний заклад
- Будинок культури
- Амбулаторія

## Релігія
- Храм святителя Василія Великого.

## Вулиці
- вул. Пушкіна
- вул. Петровського

wikiname: ukwiki

title: Тимошівка (Василівський район)

in_language: uk

wikitext:
{{Село України
| назва           = Тимошівка
| область         = [[Запорізька область]]
| район           = [[Василівський район]]
| громада         = [[Михайлівська селищна громада]]|<!--рада            = [[Тимошівська сільська рада (Михайлівський район)|Тимошівська сільська рада]]-->
| код КАТОТТГ     = UA23040170120046462
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       = {{Дата з віком|1809}}
| населення       = 3114 осіб
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           = 15
| ref-площа       =
| щільність       = 207,6
| поштовий індекс = 72034
| телефонний код  = 6132
| координати      = {{coord|47|11|6|N|35|7|0|E|scale:100000|display=inline,title}}
| lat_deg         = 47|
| lat_min         = 11|
| lat_sec         = 6
| lon_deg         = 35|
| lon_min         = 7|
| lon_sec         = 0
| висота          = 70
| ref-висота      =
| водойма         =
| адреса          = 72000, Запорізька обл., Василівський р-н, с-ще Михайлівка, вул. Центральна, буд. 36
| облікова картка = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rdat1=09.06.2009&rf7571=12573 Тимошівка]
| прапор          = Tymoshivka myh prapor.png
| герб            = Tymoshivka myh gerb.png
| відстань о      = 93
| ref-відстань о  =
| відстань р      = 38
| ref-відстань р  =
| станція         = [[Пришиб (станція)|Пришиб]]
| відстань ст     = 24
}}
{{Otheruses|Тимошівка}}
'''Тимо́шівка''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Михайлівська селищна громада|Михайлівській селищній громаді]] [[Василівський район|Василівського району]] [[Запорізька область|Запорізької області]]. Населення становить 3114 осіб. До [[2017]] року орган місцевого самоврядування — [[Тимошівська сільська рада (Михайлівський район)|Тимошівська сільська рада]].

== Географія ==
Село Тимошівка розташоване за 93 км від [[Запоріжжя|обласного та районного центру]] та 13 км [[Михайлівка (Василівський район)|від адміністративного центру селищної громади]]. Навколо села тече декілька зрошувальних каналів. Найближча [[залізнична станція]] {{ст.|Пришиб}} (за 24 км), вантажна [[залізнична станція]] [[Дніпрорудне]], яка обслуговує [[Запорізький залізорудний комбінат]] (за 18 км).

== Історія ==
Тимошівку засновано наприкінці [[1809]] року, як слободу державних селян в урочищі Матогай однодвірцями з солдатських поселень старої Дніпровської лінії і названо за прізвищем першого поселенця Тимофія Тимошенка. Водночас сюди прибули селяни з Курської, пізніше — з Полтавської, Чернігівської та Харківської губерній, яких царський уряд примусово переселив на необжиті землі. Переселенці прибували до слободи щороку. У [[1814]] році тут налічувалося 2,7 тис. жителів.

У [[1814]] році Тимошівській общині відмежували понад 18 тис. десятин землі. Населення її швидко зростало, у [[1839]] році тут проживало 3388 жителів, у тому числі 1760 чоловіків.

Станом на [[1886]] рік у селі — центрі [[Тимошівська волость (Мелітопольський повіт)|Тимошівської волості]] [[Мелітопольський повіт (Таврійська губернія)|Мелітопольського повіту]] [[Таврійська губернія|Таврійської губернії]], мешкало 5275 осіб, налічувалось 645 домогосподарств, існували 2 православні церкви, єврейський молитовний будинок, школа, земська станція, 2 горілчаних склади, 4 лавки, відбувався щорічний [[ярмарок]] [[12 жовтня]] та базари що'ятниці<ref>{{ВВСЕР-8-1886}}</ref>.

Проти ночі на [[17 березня]] [[2015]] року у місті невідомими були завалені бюст та пам'ятник [[Ленін Володимир Ілліч|Леніну]], які пізніше було відновлено<ref>{{Cite web|url=http://espreso.tv/news/2015/03/20/u_zaporizkiy_oblasti_vidnovyly_povalenyy_byust_lenina|назва=На Запоріжжі "воскресили" поваленого Ілліча|видавець=[[Еспресо TV]]|дата=20 березня 2015|url-архіву=https://web.archive.org/web/20180702180042/https://espreso.tv/news/2015/03/20/u_zaporizkiy_oblasti_vidnovyly_povalenyy_byust_lenina|дата-архіву=2 липня 2018|мертвий-url=no|дата-доступу=8 червня 2021}}</ref>.

[[14 грудня]] [[2017]] року, в ході [[Децентралізація в Україні|децентралізації]], Тимошівська сільська рада об'єднана з [[Михайлівська селищна громада|Михайлівською селищною громадою]].

12 червня [[2020]] року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 713-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області», село увійшло до складу Михайлівської селищної громади<ref>{{Cite web|url=https://zakon.rada.gov.ua/go/713-2020-р|title=Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області|website=Офіційний вебпортал парламенту України|language=uk|accessdate=2022-10-18}}</ref>.

19 липня [[2020]] року, в результаті адміністративно-територіальної реформи і ліквідації [[Михайлівський район|Михайлівського району]], село увійшло до складу Василівського району<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>.

== Економіка ==
* ПП «Агросинтез».
* Агрофірма «Світанок».
* Агрофірма «Батьківщина».

== Об'єкти соціальної сфери ==
* [https://web.archive.org/web/20140408224010/http://tymoshivka-zosh.edukit.zp.ua/ КЗ Тимошівська ЗОШ І—ІІІ ступенів]
* Дитячий дошкільний навчальний заклад
* Будинок культури
* Амбулаторія

== Релігія ==
* Храм святителя Василія Великого.

== Вулиці ==
* вул. Пушкіна
* вул. Петровського

== Див. також ==
* [[Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Запорізька область)]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://imsu-zaporizhzhya.com/mista-i-sela-zaporizkoi-oblasti/mihajlvskij-rajon/tymoshivka.html Тимошівка — Інформаційно-пізнавальний портал | Запорізька область у складі УРСР] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121111133427/http://imsu-zaporizhzhya.com/mista-i-sela-zaporizkoi-oblasti/mihajlvskij-rajon/tymoshivka.html |date=11 листопада 2012}} (На основі матеріалів енциклопедичного видання про історію міст та сіл України, том — Історія міст і сіл Української РСР. Запорізька область. — К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1970. — 765 с.)
* [https://web.archive.org/web/20101028102912/http://www.igsu.org.ua/Zaporozhskaja.obl/Mihajlovskij.rajon/Timoszovka.html Історія міст та сіл УРСР (рос.)]
* [http://weather.in.ua/ua/zaporozhskaja/26123 Погода в селі Тимошівка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170410220135/http://weather.in.ua/ua/zaporozhskaja/26123 |date=10 квітня 2017}}

{{Василівський район}}
{{Мелітопольський повіт}}
{{Михайлівський район}}
{{Zaporizhia-geo-stub}}

[[Категорія:Села Запорізької області]]
[[Категорія:Населені пункти Василівського району]]

title: село Тимошівка

Герб: Прапор

Країна: Україна

Область: Запорізька область

Район: Василівський район

Тер. громада: Михайлівська селищна громада

Облікова картка: Тимошівка

title: Основні дані

Населення: 3114 осіб

Площа: 15 км²

Густота населення: 207,6 осіб/км²

title: Географічні дані

Відстань до · обласного центру: 93 км

Відстань до · районного центру: 38 км

Найближча залізнична станція: Пришиб

Відстань до · залізничної станції: 24 км

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Тимошівка

title: Мапа

Мапа: Тимошівка у Вікісховищі


text:
# Вівтар Геллера
«Вівтар Геллера» («Вівтар Вознесіння Марії») — вівтарний образ (триптих) Альбрехта Дюрера і Маттіаса Грюневальда. Був створений між 1507 і 1511 роками на замовлення патриція Якоба Геллера для церкви домініканського монастиря у Франкфурті-на-Майні. Частина вівтаря збереглась тільки в копії, виконаній у XVI столітті художником Йобстом Гаррігом.

## Історія створення
В кінці XV — першій чверті XVI століть домініканський монастир у Франкфурті-на-Майні прикрашався творами найкращих художників того часу, в тому числі Ганса Гольбайна старшого, майстра Франкфурта і Ганса Гріна. Для південного нефа монастирської церкви член франкфуртського муніципалітету і купець Якоб Геллер в 1507 році від свого імені та імені своєї дружини Катаріни замовив вівтарний образ.
Центральну частину вівтаря і дві внутрішні стулки повинен був виконати Альбрехт Дюрер, що працював у Нюрнберзі. Тільки чотири картини для лівої і правої зовнішніх стулок Геллер замовив — хоча вони повинні були виконуватися, як і перші, в особливо складній техніці гризайль — Маттіасу Грюневальду, який тоді, ймовірно, жив у Ашаффенбузі. Майстерня Дюрера свою частину роботи відправила у Франкфурт в серпні 1509 року. Збереглися адресовані Геллеру листи Дюрера з приводу роботи над вівтарем. Картини Матіаса Грюневальда були, ймовірно, виконані дещо пізніше: у період з 1509 по 1511 рік, таким чином вівтар міг бути встановлений у церкві найпізніше в 1511 році.
У 1614 році герцог Максиміліан Баварський придбав центральну частину вівтаря для своєї колекції творів мистецтва. Не пізніше 1617 року з роботи Дюрера нюрнберзьким художником Йобстом Гаррігом була виконана копія для вівтаря, що залишився у Франкфурті. Завдяки цій обставині в даний час можна уявити собі як виглядав оригінал Дюрера, який був втрачений в 1729 році при пожежі в Мюнхенській резиденції.
Під час секуляризації художні твори домініканського монастиря були розрізнені, в тому числі й Вівтар Геллера. Стулки були зняті з вівтаря в XVIII столітті, в 1804 році панелі були розділені. В теперішній час більша його частина знаходиться у Франкфурті. В Історичному музеї експонується реконструкція вівтаря з копією центральної частини Гарріга і виконаними в майстерні Дюрера картинами внутрішніх стулок.

## Сюжет
Основна композиція («Вознесіння і Коронування Діви Марії»), можливо, була виконанна від впливом «Вівтаря Одді» («Коронування Діви Марії», 1503) Рафаеля, який в одній картині поєднує два сюжети: Апостолів біля порожньої гробниці Марії та її Коронування. Невідомо, чи міг Дюрер бачити роботу Рафаеля безпосередньо в Перуджі, під час можливої поїздки до Риму наприкінці свого перебування у Венеції в 1506 році, або він познайомився з «Вівтарем Одді» через його гравіровані копії або малюнки.
Марію коронують Ісус і Бог Отець. Над її головою ширяє голуб, що позначає присутність Святого Духа. Церемонія відбувається, відповідно до іконографії, що склалася в Північній Європі, в оточенні безлічі ангелів. Композиція Коронування нагадує відому картину Ангеррана Картона (1454, Лувр, Париж).
За сценою спостерігають апостоли, які зібралися біля порожнього саркофага. Майже в центрі, але на задньому плані, Дюрер зобразив себе з дошкою в руках, на якій позначено рік закінчення роботи над картиною. Ліве крило — під сценою мучеництва святого Якова зображений уклінний донатор Якоб Геллер зі своїм гербом. На правому крилі зображено мучеництво Катерини Александрійської, внизу — дружина Геллера Катаріна фон Мелем з гербом. Вибір святих явно пов'язаний з іменами донаторів.
Картини для зовнішніх панелей виконані в техніці гризайлі. Відомі вісім монохромних частин вівтаря, на них зображені:
- Святий Киріак, який лікує доньку Діоклетіана (Грюневальд, нині — в Штеделевському інституті)
- Святий Лаврентій (Грюневальд, нині — в Штеделевському інституті)
- Свята Єлизавета Тюрингська (Грюневальд, нині — в Кунстгалле, Карлсруе)
- Свята мучениця, ймовірно, Луція (Грюневальд, нині — в Кунстгалле, Карлсруе)
- Святий Петро (майстерня Дюрера)
- Святий Павло (майстерня Дюрера)
- Святий Христофор (майстерня Дюрера)
- Тома Аквінський і два святих короля (майстерня Дюрера)

title: Вівтар Геллера

wikitext:
{{Картина
|вирівнювання     =
|файл             = HMF Duerer Gruenewald Harrich Heller-Altar DSC 6312.jpg
|розмір           = 340пкс
|файл2            =
|розмір2          =
|підпис2          =
|розміри          = 190 × 260 см
|назва            = Вівтар Геллера
|оригінал         = Heller-Altar
|автор            = [[Альбрехт Дюрер]], [[Маттіас Грюневальд]], Йобст Гарріг
|рік              =1507—1511, бл. 1614—1617
|матеріал         = [[темпера]]
|техніка          =
|місцезнаходження = перші дві установи — [[Франкфурт-на-Майні]], третя — [[Карлсруе]]
|музей            = [[Історичний музей (Франкфут)|Історичний музей]], [[Штедель|Штеделівський художній інститут]], [[Кунстгалле (Карлсруе)|Кунстгалле]]
}}
[[Файл:Matthias Gruenewald-Heller-Altar-Heiliger Laurentius.jpg|міні|праворуч|220пкс|Панель Св.Лаврентій, Маттіас Грюневальд]]
'''«Вівтар Геллера»''' («Вівтар [[Успіння Богородиці|Вознесіння Марії]]») — [[вівтарна картина|вівтарний образ]] ([[триптих]]) [[Альбрехт Дюрер|Альбрехта Дюрера]] і [[Маттіас Грюневальд|Маттіаса Грюневальда]]. Був створений між 1507 і 1511 роками на замовлення [[Патрицій|патриція]] Якоба Геллера для церкви {{iw|Dominikanerkloster (Frankfurt)|домініканського монастиря|de}} у [[Франкфурт-на-Майні|Франкфурті-на-Майні]]. Частина вівтаря збереглась тільки в копії, виконаній у XVI столітті художником Йобстом Гаррігом.

== Історія створення ==
В кінці XV — першій чверті XVI століть домініканський монастир у Франкфурті-на-Майні прикрашався творами найкращих художників того часу, в тому числі [[Ганс Гольбайн старший|Ганса Гольбайна старшого]], {{iw|Meister von Frankfurt|майстра Франкфурта|de}} і [[Ганс Бальдунг|Ганса Гріна]]. Для південного нефа монастирської церкви член франкфуртського муніципалітету і купець Якоб Геллер в 1507 році від свого імені та імені своєї дружини Катаріни замовив вівтарний образ.

Центральну частину вівтаря і дві внутрішні стулки повинен був виконати [[Альбрехт Дюрер]], що працював у [[Нюрнберг|Нюрнберзі]]. Тільки чотири картини для лівої і правої зовнішніх стулок Геллер замовив — хоча вони повинні були виконуватися, як і перші, в особливо складній техніці [[гризайль]] — [[Маттіас Грюневальд|Маттіасу Грюневальду]], який тоді, ймовірно, жив у [[Ашаффенбург|Ашаффенбузі]]. Майстерня Дюрера свою частину роботи відправила у Франкфурт в серпні 1509 року. Збереглися адресовані Геллеру листи Дюрера з приводу роботи над вівтарем. Картини Матіаса Грюневальда були, ймовірно, виконані дещо пізніше: у період з 1509 по 1511 рік, таким чином вівтар міг бути встановлений у церкві найпізніше в 1511 році.

У 1614 році герцог [[Максиміліан I Баварський|Максиміліан Баварський]] придбав центральну частину вівтаря для своєї колекції творів мистецтва. Не пізніше 1617 року з роботи Дюрера нюрнберзьким художником Йобстом Гаррігом була виконана копія для вівтаря, що залишився у Франкфурті. Завдяки цій обставині в даний час можна уявити собі як виглядав оригінал Дюрера, який був втрачений в 1729 році при пожежі в [[Мюнхенська резиденція|Мюнхенській резиденції]]<ref name="F">{{книга|автор=Unverfehrt G. |назва= Da Sah Ich Viel Köstliche Dinge: Albrecht Dürers Reise in Die Niederlande |місце=Göttingen |видавництво=Vandenhoeck & Ruprecht |рік=2006|том= |сторінки=27 }}</ref>.

Під час секуляризації художні твори домініканського монастиря були розрізнені, в тому числі й Вівтар Геллера. Стулки були зняті з вівтаря в [[XVIII століття|XVIII столітті]], в 1804 році панелі були розділені. В теперішній час більша його частина знаходиться у Франкфурті. В Історичному музеї експонується реконструкція вівтаря з копією центральної частини Гарріга і виконаними в майстерні Дюрера картинами внутрішніх стулок.

== Сюжет ==
Основна композиція («Вознесіння і Коронування Діви Марії»), можливо, була виконанна від впливом [[Вівтар Одді|«Вівтаря Одді»]] («Коронування Діви Марії», 1503) Рафаеля, який в одній картині поєднує два сюжети: Апостолів біля порожньої гробниці Марії та її Коронування<ref>{{книга
 | автор = Дзуффи С.
 | назва = Эпизоды и персонажи Евангелия в произведениях изобразительного искусства
 | місце = М.
 | видавництво = Омега
 | рік = 2007
 | сторінки = 371
}}</ref>. Невідомо, чи міг Дюрер бачити роботу Рафаеля безпосередньо в [[Перуджа|Перуджі]], під час можливої поїздки до Риму наприкінці свого перебування у Венеції в 1506 році, або він познайомився з «Вівтарем Одді» через його гравіровані копії або малюнки.

Марію коронують Ісус і Бог Отець. Над її головою ширяє голуб, що позначає присутність Святого Духа. Церемонія відбувається, відповідно до іконографії, що склалася в Північній Європі, в оточенні безлічі ангелів. Композиція Коронування нагадує відому картину [[Ангерран Картон|Ангеррана Картона]] (1454, Лувр, [[Париж]]).

За сценою спостерігають апостоли, які зібралися біля порожнього саркофага. Майже в центрі, але на задньому плані, Дюрер зобразив себе з дошкою в руках, на якій позначено рік закінчення роботи над картиною. Ліве крило — під сценою мучеництва [[Яків син Зеведеїв|святого Якова]] зображений уклінний [[донатор]] Якоб Геллер зі своїм гербом. На правому крилі зображено мучеництво [[Свята Катерина|Катерини Александрійської]], внизу — дружина Геллера Катаріна фон Мелем з гербом. Вибір святих явно пов'язаний з іменами донаторів.
[[Файл:Mathis Gothart Grünewald 057.jpg|thumb|Свята мучениця, Матіас Грюневальд, фрагмент вівтарної стулки.]]
Картини для зовнішніх панелей виконані в техніці [[гризайль|гризайлі]]. Відомі вісім монохромних частин вівтаря, на них зображені:
* [[Святий Киріак]], який лікує доньку Діоклетіана (Грюневальд, нині — в Штеделевському інституті)
* [[Святий Лаврентій]] (Грюневальд, нині — в Штеделевському інституті)
* Свята [[Єлизавета Угорська|Єлизавета Тюрингська]] (Грюневальд, нині — в Кунстгалле, Карлсруе)
* Свята мучениця, ймовірно, [[Свята Луція|Луція]] (Грюневальд, нині — в Кунстгалле, Карлсруе)
* [[Петро (апостол)|Святий Петро]] (майстерня Дюрера)
* [[Павло (апостол)|Святий Павло]] (майстерня Дюрера)
* [[Святий Христофор]] (майстерня Дюрера)
* [[Тома Аквінський]] і два святих короля (майстерня Дюрера)

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* Bernhard Decker: Dürer und Grünewald. Der Frankfurter Heller-Altar. Rahmenbedingungen der Altarmalerei. Fischer-Taschenbuch-Verlag, Frankfurt am Main 1996, ISBN 3-596-11580-9.
* Mark Lehmstedt (Hrsg.): Albrecht Dürer. Das Gesamtwerk. (Digitale Bibliothek 28). CD-ROM. Directmedia Publishing, Berlin 2004.
* Rainhard Riepertinger (Hrsg.): Das Rätsel Grünewald. Katalog zur Bayerischen Landesausstellung 2002/03, Schloss Johannisburg, Aschaffenburg, 30. November 2002 bis 28. Februar 2003. Verlag Theiss, Stuttgart 2002, ISBN 3-8062-1715-7.

== Посилання ==
{{commonscat-inline|Heller Altarpiece}}
* [http://www.staedelmuseum.de/sm/index.php?StoryID=1309&ObjectID=408 Матіас Грюневальд. Святий Лаврентій і святий Киріак в Штеделевському інституті]

{{Альбрехт Дюрер}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Картини за алфавітом|Геллера вівтар]]
[[Категорія:Вівтарі]]
[[Категорія:Картини Альбрехта Дюрера]]
[[Категорія:Картини Матіаса Грюневальда]]
[[Категорія:Картини 1507]]
[[Категорія:Картини Штеделя]]

Автор: Альбрехт Дюрер, Маттіас Грюневальд, Йобст Гарріг

Матеріал: темпера

Місцезнаходження: Історичний музей, Штеделівський художній інститут, Кунстгалле (перші дві установи — Франкфурт-на-Майні, третя — Карлсруе)


text:
# Калверт-Біч (Меріленд)
Калверт-Біч (англ. Calvert Beach) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Калверт штату Меріленд. Населення — 791 особа (2020).

## Географія
Калверт-Біч розташований за координатами 38°28′22″ пн. ш. 76°29′23″ зх. д. / 38.47278° пн. ш. 76.48972° зх. д. (38.472800, -76.489670).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 2,13 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкало 808 осіб у 295 домогосподарствах у складі 211 родини. Густота населення становила 379 осіб/км².  Було 323 помешкання (151/км²).
Расовий склад населення:
| - 86,9 % — білих - 8,0 % — чорних або афроамериканців - 0,7 % — азіатів - 0,1 % — корінних американців - 1,6 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 2,6 %. Частка іспаномовних становила 5,3 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 26,5 % — особи молодші 18 років, 66,0 % — особи у віці 18—64 років, 7,5 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 37,6 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 103,5 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 101,4 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 105 597 доларів США (медіана — 88 661), а середній дохід на одну сім'ю — 114 825 доларів (медіана — 102 917). За межею бідності перебувало 6,1 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 383 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 35,5 %, публічна адміністрація — 19,8 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 7,6 %, виробництво — 7,3 %.

title: Калверт-Біч (Меріленд)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Калверт-Біч
|оригінальна назва  = {{lang-en|Calvert Beach}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Меріленд
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Калверт (округ, Меріленд)|Калверт]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 2,13
|висота центру НП   = 14
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 379,34
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 410, 443, & 667
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 2412300
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Калверт-Біч''' ({{lang-en|Calvert Beach}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Калверт (округ, Меріленд)|Калверт]] штату [[Меріленд]]. Населення — 791 особа (2020).

== Географія ==
Калверт-Біч розташований за координатами {{Coord|38|28|22|N|76|29|23|W|type:city_region:US-DE}} (38.472800, -76.489670){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 2,13 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2010 = 808
| 2020 = 791
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкало 808 осіб у 295 домогосподарствах у складі 211 родини. [[Густота населення]] становила 379 осіб/км².  Було 323 помешкання (151/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 86,9 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 8,0 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,7 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,1 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 1,6 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 2,6 %. Частка іспаномовних становила 5,3 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 26,5 % — особи молодші 18 років, 66,0 % — особи у віці 18—64 років, 7,5 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 37,6 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 103,5 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 101,4 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:105597}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:88661}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:114825}} доларів (медіана — {{formatnum:102917}}). За межею бідності перебувало 6,1 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 383 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 35,5 %, публічна адміністрація — 19,8 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 7,6 %, виробництво — 7,3 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Калверт (округ, Меріленд)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Меріленду]]
[[Категорія:Населені пункти округу Калверт (Меріленд)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Меріленд

Округ: Калверт

Населення: 791 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 379,34 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4


text:
# Альбатрелові
Albatrellaceae — родина базидіомікотових грибів порядку русулальні (Russulales). Містить 45 видів. Більшість представників родини утворюють мікоризу з хвойними деревами. Можливо, деякі види є сапротрофами. Ростуть на ґрунті, на пнях або на коренях і стовбурах живих дерев.

## Опис
Плодові тіла одно- або багатошапкові, поодинокі, зростаються краями капелюшків або основою ніжок, з бічною, ексцентричною або центральною ніжкою, м'ясисті. Тканина біла або світла, іноді рожева або зелена при пошкодженні. Гіменофор трубчастий, одношаровий.

## Роди
- Albatrellus
- Byssoporia
- Fevansia
- Jahnoporus
- Leucogaster
- Leucophleps
- Mycolevis
- Polyporoletus
- Scutiger

title: Альбатрелові

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Albatrellaceae
| image = Albatrellus-ovinus.jpg
| image_width = 260px
| image_caption = [[Трутовик овечий]] (''[[Albatrellus ovinus]]'')
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Гриби]] (Fungi)
| divisio = [[Базидіомікотові]] (Basidiomycota)
| subdivisio = [[Agaricomycotina]]
| classis = [[Агарикоміцети]] (Agaricomycetes)
| subclassis = [[Hymenomycetidae]]
| ordo = [[Русулальні]] (Russulales)
| familia = '''Albatrellaceae'''
| familia_authority = [[Зденек Поузар|Pouzar]] (1966)
| type_genus = ''Albatrellus''
| type_genus_authority = [[Семюел Фредерік Грей|Gray]] (1821)
| synonyms = ''Leucogastraceae'' Moreau ex Fogel (1979)
| subdivision_ranks = Роди
| subdivision =
''[[Albatrellus]]''

''[[Byssoporia]]''

''[[Fevansia]]''

''[[Jahnoporus]]''

''[[Leucogaster]]''

''[[Leucophleps]]''

''[[Mycolevis]]''

''[[Polyporoletus]]''

''[[Scutiger (Albatrellaceae)|Scutiger]]''
| wikispecies =Albatrellaceae
}}
'''Albatrellaceae''' — родина [[Базидіомікотові гриби|базидіомікотових]] грибів порядку [[русулальні]] (Russulales). Містить 45 видів. Більшість представників родини утворюють [[Мікориза|мікоризу]] з [[Хвойні|хвойними]] деревами. Можливо, деякі види є сапротрофами. Ростуть на ґрунті, на пнях або на коренях і стовбурах живих дерев.

== Опис ==
Плодові тіла одно- або багатошапкові, поодинокі, зростаються краями капелюшків або основою ніжок, з бічною, ексцентричною або центральною ніжкою, м'ясисті. Тканина біла або світла, іноді рожева або зелена при пошкодженні. [[Гіменофор]] трубчастий, одношаровий.

== Роди ==
* ''[[Albatrellus]]''
* ''[[Byssoporia]]''
* ''[[Fevansia]]''
* ''[[Jahnoporus]]''
* ''[[Leucogaster]]''
* ''[[Leucophleps]]''
* ''[[Mycolevis]]''
* ''[[Polyporoletus]]''
* ''[[Scutiger (альбатрелові)|Scutiger]]''

== Посилання ==
* {{книга|автор=Cannon, P.F.; Kirk P.M.|заголовок=Fungal Families of the World|видавництво=CAB International|рік=2007|isbn=0851998275}}

{{гриби-доробити}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Русулальні]]
[[Категорія:Родини грибів]]
[[Категорія:Альбатрелові| ]]

title: ?Albatrellaceae

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Гриби (Fungi)

Відділ: Базидіомікотові (Basidiomycota)

Підвідділ: Agaricomycotina

Клас: Агарикоміцети (Agaricomycetes)

Підклас: Hymenomycetidae

Порядок: Русулальні (Russulales)

Родина: Albatrellaceae · Pouzar (1966)

Вікісховище: Albatrellaceae

Віківиди: Albatrellaceae


text:
# Замкова тінь
За́мкова тінь — львівський акустичний гурт, що намагався існувати поза всіма стильовими й жанровими дефініціями, кладучи власні тексти на власну ж музику.
Час появи колективу нині встановити важко, можливо й через те, що як такої появи ніколи й не було — просто в якийсь момент стало очевидним, що донедавна аморфні творчі шукання оформились у щось, і це щось може бути названо, наприклад, «Замкова тінь».
Остаточно структура колективу усталилася, схоже, десь на початку 2002 — відтоді дехто відходив, дехто приходив, привносячи й забираючи себе, проте не змінюючи гурту принципово. Того ж 2002 почалось публічне життя «Замкової тіні» — за рік вона дала 6 концертів, до певної міри перевершивши саму себе, позаяк після цього жодного року їй не вдавалося стільки разів з'явитися перед публікою. 2002 року «Замкова тінь» створила цикл пісень «Із середньовічних мотивів», який згодом було дещо доповнено й перероблено — відтоді творчість у форматі циклів гурт вважає найадекватнішою.
Від 2004 року колектив майже не виступає у Львові, проте час від часу з'являється у деяких інших містах України, зокрема у Збаражі — на традиційних ґотичних фестивалях «Некрополіс», завдяки чому зажив слави «ґотик-фольк» гурту.

## Склад гурту
- Зоряна Лещишин — вокал, перкусія
- Тарас Федорчак — вокал, сопілки, перкусія, музика
- Марічка Кошелінська-Мартинюк — бандура, мандоліна, вокал, перкусія, музика, текст
- Микола Максименко — гітара, бас-гітара, вокал, музика
- Тарас Рудакевич — скрипка, вокал
- Віктор Мартинюк — перкусія, вокал, тексти, музика

title: Замкова тінь

wikitext:
{{Музичний колектив
| Назва             = Замкова тінь
| Ключ              =
| Лого              =
| Фотографія        =
| Опис_фотографії   =
| Ширина_фотографії = px
| Роки              = ~ 2002
| Місто            = [[Львів]]
| Країна            = {{UKR}}
| Мова              = українська
| Тематика          =
| Жанр              = акустична музика
| Лейбл             =
| Склад             =
| Колишні_учасники  =
| Інші_проєкти      = <!-- інші проєкти учасників -->
| Сайт              =
}}

'''За́мкова тінь''' — [[львів]]ський акустичний гурт, що намагався існувати поза всіма стильовими й жанровими дефініціями, кладучи власні тексти на власну ж музику.

Час появи колективу нині встановити важко, можливо й через те, що як такої появи ніколи й не було — просто в якийсь момент стало очевидним, що донедавна аморфні творчі шукання оформились у щось, і це щось може бути названо, наприклад, «Замкова тінь».

Остаточно структура колективу усталилася, схоже, десь на початку [[2002]] — відтоді дехто відходив, дехто приходив, привносячи й забираючи себе, проте не змінюючи гурту принципово. Того ж 2002 почалось публічне життя «Замкової тіні» — за рік вона дала 6 концертів, до певної міри перевершивши саму себе, позаяк після цього жодного року їй не вдавалося стільки разів з'явитися перед публікою. 2002 року «Замкова тінь» створила цикл пісень «Із середньовічних мотивів», який згодом було дещо доповнено й перероблено — відтоді творчість у форматі циклів гурт вважає найадекватнішою.

Від 2004 року колектив майже не виступає у Львові, проте час від часу з'являється у деяких інших містах України, зокрема у [[Збараж]]і — на традиційних ґотичних фестивалях «[[Некрополіс (фестиваль)|Некрополіс]]», завдяки чому зажив слави «ґотик-фольк» гурту.

== Склад гурту ==

* Зоряна Лещишин — [[вокал]], [[ударні інструменти#Перкусія|перкусія]]
* Тарас Федорчак — вокал, [[Сопілка|сопілки]], перкусія, музика
* Марічка Кошелінська-Мартинюк — [[бандура]], [[мандоліна]], вокал, перкусія, музика, текст
* Микола Максименко — [[гітара]], [[бас-гітара]], вокал, музика
* Тарас Рудакевич — [[скрипка]], вокал
* Віктор Мартинюк — перкусія, вокал, тексти, музика

== Література ==

* [https://web.archive.org/web/20071213192905/http://www.citylife.com.ua/index.php?art=572&id=34&tid=389 ''Ільницький Д.'' Слова і звуки "Замкової тіні" (Інтерв’ю з учасниками гурту) // City Life. – 2007. – № 5 (33), травень. – С. 71-75.]

[[Категорія:Українські музичні гурти]]
[[Категорія:Гурти з жіночим вокалом]]

title: Основна інформація

Жанр: акустична музика

Місто: Львів

Мова: українська


text:
# Гренцах-Вілен
47°33′06″ пн. ш. 7°39′33″ сх. д. / 47.551666666667° пн. ш. 7.6591666666667° сх. д.
Грєнцах-Вільген (нім. Grenzach-Wyhlen) — комуна на південному заході Німеччини, відноситься до земель Баден-Вюртемберг, адміністративного округу Фрайбург, район Льоррах. Населення становить 14027 (згідно з переписом 2010 року.). Загальна площа 17,32 км². Комуна історично поділена на 2 сільських округи .

title: Гренцах-Вілен

wikitext:
{{Unibox}}
[[Файл:Grossraum Basel.png|міні|right|200px|Грєнцах-Вильген<!--Grenzach-Wyhlen im Dreiländereck]]-->]]'''Грєнцах-Вільген''' ({{lang-de|Grenzach-Wyhlen}}) — комуна на південному заході [[Німеччина|Німеччини]], відноситься до земель [[Баден-Вюртемберг]], адміністративного округу Фрайбург, район Льоррах. Населення становить 14027 (згідно з переписом [[2010]] року.<ref>{{Cite web |url=http://www.statistik-bw.de/Veroeffentl/Statistische_Berichte/3126_10001.pdf |title=Bevölkerungsentwicklung in den Gemeinden Baden-Württembergs 2010 |accessdate=5 серпня 2013 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20130501053941/http://www.statistik-bw.de/Veroeffentl/Statistische_Berichte/3126_10001.pdf |archivedate=1 травня 2013 |deadurl=yes }}</ref>). Загальна площа 17,32 км². Комуна історично поділена на 2 сільських округи <ref>[http://coach.gnatyuk.net/news/grentsah_vilgen/2011-05-20-1 Стаття Богдана Гнатюка 2009]{{Недоступне посилання}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.grenzach-wyhlen.de/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20071007224654/http://www.grenzach-wyhlen.de/ |date=7 жовтня 2007 }}
{{Germany-geo-stub}}{{Район Леррах}}

[[Категорія:Баден-Вюртемберг]]

Країна: Німеччина

Адміністративна одиниця: Леррах

Часовий пояс: UTC+1 і UTC+2

Член у: Kommunale Informationsverarbeitung Baden-Frankend (30 червня 2018), Zweckverband 4ITd і Мери за мирd

Місто-побратим: П'єтразанта, Écaussinnesd

Спільний кордон із: Праттельн, Інцлінген

Код на номерних знаках: LÖ


text:
# Рашка Граштиця
Ра́шка Грашти́ця (болг. Рашка Гращица) — село в Кюстендильській області Болгарії. Входить до складу общини Невестино.

## Населення
За даними перепису населення 2011 року у селі проживали 168 осіб, усі — болгари.
Розподіл населення за віком у 2011 році:
Динаміка населення:

title: Рашка Граштиця

wikitext:
{{НП Болгарії
 | назва                 = Рашка Граштиця
 | статус                = село
 | місцева_назва         = {{lang-bg|Рашка Гращица}}
 | герб                  =
 | прапор                =
 | зображення            =
 | зображення_підпис     =
 | область               = [[Кюстендильська область]]
 | община                = [[Невестино (община)|Невестино]]
 | община_кмет           =
 | община_кмет_партія    =
 | кметство              = '''Рашка Граштиця'''
 | кмет                  =
 | кмет_партія           =
 | код_ЕКАТТЕ            = 62284
 | широта                = 42.2063
 | довгота               = 22.7773
 | висота                = 568
 | населення             = 168
 | населення_рік         = 2011
 | населення_джерело     =
 | площа                 =
 | поштові_індекси       = 2578
 | телефонний_код        = 07913
 | вебсторінка           =
 | фізична_о             = 11
 | фізична_о_джерело     = <ref name="відстані">Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref>
 | фізична_с             = 70
 | фізична_с_джерело     = <ref name="відстані"/>}}
'''Ра́шка Грашти́ця''' ({{lang-bg|Рашка Гращица}}) — село в [[Кюстендильська область|Кюстендильській області]] [[Болгарія|Болгарії]]. Входить до складу общини [[Невестино (община)|Невестино]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Болгарії (2011)|перепису населення 2011 року]] у селі проживали {{formatnum:168}} осіб, усі — [[болгари]]<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и самоопределение по етническа принадлежност към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Fdhrysbu?url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|archivedate=05.04.2013|deadurl=no}}</ref>.

Розподіл населення за віком у 2011 році<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и възраст към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Irx9OSLX?url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|archivedate=14.08.2013|deadurl=no}}</ref>:
{{Демографія/розподіл за віком
| макс=24
| всього=168
| 0-4=2
| 5-9=5
| 10-14=5
| 15-19=4
| 20-24=4
| 25-29=7
| 30-34=3
| 35-39=6
| 40-44=7
| 45-49=14
| 50-54=16
| 55-59=9
| 60-64=14
| 65-69=15
| 70-74=14
| 75-79=24
| 80-84=14
| 85+=5
}}

Динаміка населення<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=4019&ezik=bul|title=Национален статистически институт. Справка за населението на с. Рашка Гращица, общ. Невестино, обл. Кюстендил|language=болгарською|accessdate=2012-01-23|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IwgNoV3G?url=http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=4019|archivedate=2013-08-17|deadurl=no}}</ref>:
{{Демографія/Населення Болгарії
|Ширина зображення  = 440
|Максимум шкали     = 900
|Крок більшої шкали = 100
|Крок меншої шкали  = 20
|1934 = 783
|1946 = 843
|1956 = 727
|1965 = 599
|1975 = 435
|1985 = 389
|1992 = 362
|2001 = 247
|2011 = 168
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Кюстендильська область|Невестино}}
{{Bulgaria-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Болгарія}}

[[Категорія:Села Кюстендильської області]]

title: Рашка Граштиця · болг. Рашка Гращица

Країна: Болгарія

Область: Кюстендильська область

Община: Невестино

Кметство: Рашка Граштиця

title: Відстань

Відстань:
До обласного центру
До Софії

фізична:
11 км
70 км

title: Розташування

Розташування: Рашка ГраштицяРашка Граштиця (Болгарія)


text:
# Фрунзенська сільська рада (Сакський район)
Фру́нзенська сільська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування в Сакському районі Автономної Республіки Крим. Адміністративний центр — село Фрунзе.

## Загальні відомості
- Населення ради: 3 107 осіб (станом на 2001 рік)

## Населені пункти
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
- с. Фрунзе

## Склад ради
Рада складається з 20 депутатів та голови.
- Голова ради: Генрі Валентина Андріївна
- Секретар ради: Сульдіна Наталія Миколаївна

### Керівний склад попередніх скликань
| Прізвище, ім'я, по батькові | Основні відомості                                                         | Дата обрання | Дата звільнення |
| --------------------------- | ------------------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Генрі Валентина Андріївна   | Сільський голова, 1957 року народження, освіта вища, позапартійна         | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Генрі Валентина Андріївна   | Сільський голова, 1957 року народження, освіта вища, член Партії регіонів | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України

### Депутати
За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали:

#### За суб'єктами висування
| Суб'єкт висування                 | Кількість обраних депутатів | %  |
| --------------------------------- | --------------------------- | -- |
| Самовисування                     | 9                           | 45 |
| Партія регіонів                   | 8                           | 40 |
| Політична партія «Руська Єдність» | 3                           | 15 |

#### За округами
| № округу                          | Прізвище, ім'я, по батькові     | Дата визнання обраним | Освіта  | Партійна приналежність                  | Відомості про обраного депутата                |
| --------------------------------- | ------------------------------- | --------------------- | ------- | --------------------------------------- | ---------------------------------------------- |
| Партія регіонів                   |                                 |                       |         |                                         |                                                |
| 2                                 | Іванов Сергій Олексійович       | 31.10.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | фельдшерсько-акушерський пункт, головний лікар |
| 5                                 | Сироткин Олексій Васильович     | 31.10.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | приватний підприємець                          |
| 7                                 | Маковоз Олександр Миколайович   | 31.10.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | приватний підприємець                          |
| 12                                | Кушнаренко Юрій Юрійович        | 31.10.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, інженер                |
| 13                                | Новак Юлія Анатоліївна          | 31.10.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | Фрунзенська сільська рада, землевпорядник      |
| 17                                | Сульдина Наталя Миколаївна      | 31.10.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | Фрунзенська сільська рада, секретар            |
| 18                                | Квасов Георгій Васильович       | 31.10.2010            | вища    | член Партії регіонів                    | пенсіонер                                      |
| 19                                | Войтюк Микола Михайлович        | 31.10.2010            | середня | член Партії регіонів                    | ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник               |
| Політична партія «Руська Єдність» |                                 |                       |         |                                         |                                                |
| 3                                 | Коваль Василь Олександрович     | 31.10.2010            | середня | член Політичної партії «Руська Єдність» | ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник               |
| 10                                | Радченко Сергій Петрович        | 31.10.2010            | середня | член Політичної партії «Руська Єдність» | ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник               |
| 16                                | Чернюк Наталя Вікторівна        | 31.10.2010            | середня | член Політичної партії «Руська Єдність» | ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, продавець              |
| Самовисування                     |                                 |                       |         |                                         |                                                |
| 1                                 | Баршин Віктор Федорович         | 05.11.2010            | вища    | член Комуністичної партії України       | пенсіонер                                      |
| 4                                 | Трофимова Тетяна Вікторівна     | 31.10.2010            | вища    | позапартійна                            | приватний підприємець                          |
| 6                                 | Меркулов Олександр Анатолійович | 31.10.2010            | вища    | позапартійний                           | ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, завідувач зернотоку    |
| 8                                 | Баранюк Валерій Анатолійович    | 31.10.2010            | вища    | позапартійний                           | приватний підприємець                          |
| 9                                 | Савин Юрій Анатолійович         | 31.10.2010            | вища    | позапартійний                           | фермерське господарство, фермер                |
| 11                                | Мак Володимир Віталійович       | 31.10.2010            | середня | позапартійний                           | тимчасово не працює                            |
| 14                                | Костенко Світлана Василівна     | 31.10.2010            | вища    | позапартійна                            | приватний підприємець                          |
| 15                                | Котов Олексій Петрович          | 31.10.2010            | середня | позапартійний                           | тимчасово не працює                            |
| 20                                | Соколов В'ячеслав Олексійович   | 31.10.2010            | середня | позапартійний                           | ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник               |

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Фрунзенська сільська рада
   | будівля             =
   | розташування        =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Автономна Республіка Крим]]
   | район               = [[Сакський район]]
   | центр               = с. [[Фрунзе (Сакський район)|Фрунзе]]
   | голова              = Генрі Валентина Андріївна
   | секретар            = Сульдіна Наталія Миколаївна
   | кількість членів    = 20 депутатів
   | утворена            =
   | код КОАТУУ          = 0124388000
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=952 Фрунзенська сільська рада]
   | площа               =
   | населення           = 3 107 ''(на 2001 рік)''
   | щільність           =
   | населені пункти     = с. [[Фрунзе (Сакський район)|Фрунзе]]
   | поштовий індекс     = 96576
   | адреса              = <tt>96576, Автономна Республіка Крим, Сакський р-н, с. Фрунзе, вул. Гагаріна, 4</tt>
   | телефонний код      = 6563
   | телефонний номер    = 9-85-24; 9-84-74
   | факс                = 9-85-24
   | електронна скринька = rada-frunze@mail.ru
   | вебсторінка         =
  }}
{{Otheruses|Фрунзенська сільська рада}}
'''Фру́нзенська сільська́ ра́да''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[орган місцевого самоврядування]] в [[Сакський район|Сакському районі]] [[Автономна Республіка Крим|Автономної Республіки Крим]]. [[Адміністративний центр]] — [[село]] [[Фрунзе (Сакський район)|Фрунзе]].

== Загальні відомості ==
* ''Населення ради:'' 3 107 осіб (станом на 2001 рік)

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* с. [[Фрунзе (Сакський район)|Фрунзе]]

== Склад ради ==
Рада складається з 20 депутатів та голови.
* ''Голова ради:'' Генрі Валентина Андріївна
* ''Секретар ради:'' Сульдіна Наталія Миколаївна

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#FAEBD7"
! Прізвище, ім'я, по батькові !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Генрі Валентина Андріївна
| Сільський голова, 1957 року народження, освіта вища, позапартійна
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Генрі Валентина Андріївна
| Сільський голова, 1957 року народження, освіта вища, член [[Партія регіонів|Партії регіонів]]
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними сайту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=2428&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=2428&rid256=122 Секретарі попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

=== Депутати ===
За результатами [[Місцеві вибори в Україні 2010|місцевих виборів 2010 року]] депутатами ради стали<ref>{{cite web |url=http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=2428&PF7691=2428 |title=Фрунзенська сільська рада. Результати виборів депутатів. |publisher=ЦВК |accessdate=30 червня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160305034149/http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=2428&PF7691=2428 |archivedate=5 березня 2016 |deadurl=yes }}</ref>:

==== За суб'єктами висування ====
{| class="wikitable sortable collapsible"
|-
! Суб'єкт висування !! Кількість обраних депутатів !! %
|-
| Самовисування || align="center"| 9 || align="center"| 45
|-
| [[Партія регіонів]] || align="center"| 8 || align="center"| 40
|-
| Політична партія «[[Руська Єдність]]» || align="center"| 3 || align="center"| 15
|}

==== За округами ====
{| class="wikitable collapsible collapsed"
|-
! data-sort-type="number" | № округу !! Прізвище, ім'я, по батькові !! data-sort-type="date" | Дата визнання обраним !! Освіта !! Партійна приналежність !! Відомості про обраного депутата
|-
| colspan=6 | '''Партія регіонів'''
|-
| align="center"| 2 || style=white-space:nowrap | Іванов Сергій Олексійович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || фельдшерсько-акушерський пункт, головний лікар
|-
| align="center"| 5 || style=white-space:nowrap | Сироткин Олексій Васильович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || приватний підприємець
|-
| align="center"| 7 || style=white-space:nowrap | Маковоз Олександр Миколайович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || приватний підприємець
|-
| align="center"| 12 || style=white-space:nowrap | Кушнаренко Юрій Юрійович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, інженер
|-
| align="center"| 13 || style=white-space:nowrap | Новак Юлія Анатоліївна || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || Фрунзенська сільська рада, землевпорядник
|-
| align="center"| 17 || style=white-space:nowrap | Сульдина Наталя Миколаївна || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || Фрунзенська сільська рада, секретар
|-
| align="center"| 18 || style=white-space:nowrap | Квасов Георгій Васильович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || пенсіонер
|-
| align="center"| 19 || style=white-space:nowrap | Войтюк Микола Михайлович || align="center"| 31.10.2010 || середня || член Партії регіонів || ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник
|-
| colspan=6 | '''Політична партія «Руська Єдність»'''
|-
| align="center"| 3 || style=white-space:nowrap | Коваль Василь Олександрович || align="center"| 31.10.2010 || середня || член Політичної партії «Руська Єдність» || ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник
|-
| align="center"| 10 || style=white-space:nowrap | Радченко Сергій Петрович || align="center"| 31.10.2010 || середня || член Політичної партії «Руська Єдність» || ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник
|-
| align="center"| 16 || style=white-space:nowrap | Чернюк Наталя Вікторівна || align="center"| 31.10.2010 || середня || член Політичної партії «Руська Єдність» || ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, продавець
|-
| colspan=6 | '''Самовисування'''
|-
| align="center"| 1 || style=white-space:nowrap | Баршин Віктор Федорович || align="center"| 05.11.2010 || вища || член Комуністичної партії України || пенсіонер
|-
| align="center"| 4 || style=white-space:nowrap | Трофимова Тетяна Вікторівна || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійна || приватний підприємець
|-
| align="center"| 6 || style=white-space:nowrap | Меркулов Олександр Анатолійович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, завідувач зернотоку
|-
| align="center"| 8 || style=white-space:nowrap | Баранюк Валерій Анатолійович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || приватний підприємець
|-
| align="center"| 9 || style=white-space:nowrap | Савин Юрій Анатолійович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || фермерське господарство, фермер
|-
| align="center"| 11 || style=white-space:nowrap | Мак Володимир Віталійович || align="center"| 31.10.2010 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 14 || style=white-space:nowrap | Костенко Світлана Василівна || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійна || приватний підприємець
|-
| align="center"| 15 || style=white-space:nowrap | Котов Олексій Петрович || align="center"| 31.10.2010 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 20 || style=white-space:nowrap | Соколов В'ячеслав Олексійович || align="center"| 31.10.2010 || середня || позапартійний || ДП УОПЗ ім. Фрунзе НАУ, робітник
|}

== Примітки та джерела ==
{{reflist}}
* {{ОКВРУ|952}}

{{Crimea-geo-stub}}
{{Адміністративний устрій Сакського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Сакського району]]

title: Основні дані

Регіон: Автономна Республіка Крим

Район: Сакський район

Адм. центр: с. Фрунзе

Облікова картка: Фрунзенська сільська рада

title: Склад

Кількість членів: 20 депутатів

Голова ради: Генрі Валентина Андріївна

Секретар ради: Сульдіна Наталія Миколаївна

title: Територія та населення

Населені пункти: с. Фрунзе

title: Контактні дані


text:
# Myosorex kabogoensis
Myosorex kabogoensis — вид ссавців родини Soricidae, ендемічний для Демократичної Республіки Конго. Його природне середовище існування — ліси та внутрішні заболочені території. Харчується комахами, а також дрібними птахами і ссавцями.

title: Myosorex kabogoensis

wikitext:
{{speciesbox
| image =
| status = DD
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name="IUCNKahuziswampshrew"/>
| genus = Myosorex
| species = kabogoensis
| authority = (Kerbis Peterhans & Hutterer, 2013)
| synonyms =
| range_map =
| range_map_caption = Kabogo mouse shrew range
}}
'''''Myosorex kabogoensis''''' — [[вид]] ссавців родини Soricidae, [[ендемік|ендемічний]] для [[Демократична Республіка Конго|Демократичної Республіки Конго]]<ref name="IUCNKahuziswampshrew">{{cite iucn |last1=Engelbrektsson |first1=P. |last2=Kennerley |first2=R. |title=''Myosorex jejei'' |amends=2016 |volume=2020 |page=e.T45954378A166522323 |date=2020 |doi=10.2305/IUCN.UK.2020-1.RLTS.T45954378A166522323.en}}</ref>. Його природне середовище існування — ліси та внутрішні заболочені території. Харчується комахами, а також дрібними птахами і ссавцями<ref name="MamWorld218">{{cite book |title=Walker's Mammals of the World |volume=1 |first=Ronald M. |last=Nowak |publisher=[[Johns Hopkins University Press]] |date=1999 |isbn=978-0-8018-5789-8 |pages=218}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from1=Q31073128}}

[[Категорія:Ссавці Демократичної Республіки Конго]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Даних недостатньо (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Комахоїдні (Eulipotyphla)

Родина: Мідицеві (Soricidae)

Рід: Myosorex

Вид: M. kabogoensis

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Myosorex kabogoensis · (Kerbis Peterhans & Hutterer, 2013)


text:
# Ровчак Андрій Якович
Ровчак Андрій Якович (5 лютого 1953 — 15 листопада 2024) — голова сільськогосподарського кооперативу «Восток» Ізюмського району (Харківська область), Герой України.

## Біографія
Андрій Якович народився 5 лютого 1953 року у селі Бугаївка Ізюмського району Харківської області.
У 1970 року закінчив середню школу.
У 1975 році закінчив Харківський національний аграрний університет імені В. В. Докучаєва.
Трудова діяльність: голова Сільськогосподарського кооперативу «Восток» Ізюмського району Харківської області.
Громадська діяльність: був депутатом Ізюмської районної ради.
Входить до складу Харківського регіонального Комітету по економічним реформам.
31 жовтня 2010 р. обраний депутатом Харківської обласної ради VI скликання від ВО «Батьківщина». Член постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин та природокористування.
Помер у листопаді 2024 року. Церемонія прощання відбулася 15 листопада 2024 року.

## Нагороди
- Орден «Знак Пошани» (1986)
- Орден «За заслуги» III ст. за вагомі досягнення у професійній діяльності, сумлінну багаторічну працю (2003)[2]
- Орден «За заслуги» II ст. за вагомий особистий внесок у державне будівництво, утвердження конституційних прав і свобод громадян, соціально-економічний і духовний розвиток України (2006)[3]
- Звання «Герой України» з врученням ордена Держави за визначний особистий внесок в організацію та забезпечення одержання високих показників з виробництва сільськогосподарської продукції, розвиток соціальної сфери (2008)[4]

title: Ровчак Андрій Якович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                = Ровчак Андрій Якович
| місце_проживання    =
| інші_імена          =
| псевдонім           =
| прізвисько          =
| зображення          =
| розмір_зображення   = 200пкс
| підпис_зображення   =
| ім'я_при_народженні =
| дата_народження     = 5.2.1953
| місце_народження =
| дата_смерті =  15.11.2024
| місце_смерті =
| причина_смерті =
| громадянство = {{USSR}} → {{UKR}}
| національність =
| Alma_mater =
| відомий_(відома) =
| рід_діяльності =
| титул =
| посада = Голова сільськогосподарського кооперативу
| військове звання =
| платня =
| термін =
| попередник =
| наступник =
| партія =
| головував_(-ла) =
| конфесія =
| чоловік =
| рід =
| родичі =
| дружина =
| діти =
| підпис =
| нагороди = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден Держави (Україна)}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден За заслуги II ступеня (Україна)}}
{{!}} {{Орден За заслуги III ступеня (Україна)}}
{{!}} {{Орден Знак Пошани}}
{{!)}}
| сторінка_в_інтернеті =
| примітки =
| зріст =
| вага =
| герб =
| підпис_герба =
}}

'''Ровчак Андрій Якович''' ([[5 лютого]] [[1953]] — [[15 листопада]] [[2024]]) — голова сільськогосподарського кооперативу «Восток» [[Ізюмський район|Ізюмського району]] (Харківська область), [[Герой України]].

== Біографія ==
Андрій Якович народився 5 лютого 1953 року у селі [[Бугаївка (Ізюмський район)|Бугаївка]] Ізюмського району Харківської області.

У 1970 року закінчив середню школу.

У 1975 році закінчив [[Харківський національний аграрний університет імені В. В. Докучаєва]].

Трудова діяльність: голова Сільськогосподарського кооперативу «Восток» Ізюмського району Харківської області.

Громадська діяльність: був депутатом [[Ізюмська районна рада|Ізюмської районної ради]].

Входить до складу Харківського регіонального Комітету по економічним реформам.

[[31 жовтня]] [[2010]] р. обраний депутатом [[Харківська обласна рада|Харківської обласної ради]] VI скликання від [[ВО «Батьківщина»]]. Член постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин та природокористування.

Помер у листопаді 2024 року. Церемонія прощання відбулася 15 листопада 2024 року<ref>[https://www.sq.com.ua/ukr/osobistist/15.11.2024/pomer-geroi-ukrayini-golova-velikogo-silgosppidprijemstva-u-xarkivskii-oblasti Помер Герой України, голова великого сільгосппідприємства в Харківській області]</ref>.

== Нагороди ==
* [[Орден «Знак Пошани»]] ([[1986]])
* [[Орден «За заслуги» (Україна)|Орден «За заслуги»]] III ст. ''за вагомі досягнення у професійній діяльності, сумлінну багаторічну працю ([[2003]])''<ref>[http://zakon.rada.gov.ua/cgi-bin/laws/main.cgi?nreg=132/2003 Указ Президента України № 132/2003 від 12 лютого 2003 року «Про відзначення державними нагородами України працівників підприємств, установ та організацій»]</ref>
* [[Орден «За заслуги» (Україна)|Орден «За заслуги»]] II ст. ''за вагомий особистий внесок у державне будівництво, утвердження конституційних прав і свобод громадян, соціально-економічний і духовний розвиток України ([[2006]])''<ref>[http://zakon.rada.gov.ua/cgi-bin/laws/main.cgi?nreg=578/2006 Указ Президента України № 578/2006 від 26 червня 2006 року «Про відзначення державними нагородами України з нагоди 10-ї річниці Конституції України»]</ref>
* Звання «[[Герой України]]» з врученням [[Орден Держави|ордена Держави]] ''за визначний особистий внесок в організацію та забезпечення одержання високих показників з виробництва сільськогосподарської продукції, розвиток соціальної сфери ([[2008]])''<ref>[http://zakon.rada.gov.ua/cgi-bin/laws/main.cgi?nreg=1026/2008 Указ Президента України № 1026/2008 від 10 листопада 2008 року «Про присвоєння А. Ровчаку звання Герой України»]</ref>

== Див. також ==
* [[Список Героїв України]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.ukrgeroes.com.ua/RovchakAYa.html Ровчак Андрій Яковлевич // Сайт «Герої України»]

{{Ukr-bio-stub}}

[[Категорія:Уродженці Ізюмського району]]
[[Категорія:Випускники Харківського аграрного університету]]
[[Категорія:Депутати районних рад Харківської області]]
[[Категорія:Депутати Харківської обласної ради]]
[[Категорія:Члени ВО «Батьківщина»]]

title: Ровчак Андрій Якович

Народився: 5 лютого 1953 · Ізюмський район, Харківська область

Помер: 15 листопада 2024 (71 рік)

Громадянство: СРСР → Україна

Діяльність: політик

Партія: Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»

Нагороди: | Герой України (орден Держави) | | Орден «За заслуги» ІІ ступеня | Орден «За заслуги» ІІІ ступеня | Орден «Знак Пошани» |

title: Партія

Орден «За заслуги» ІІ ступеня: Орден «За заслуги» ІІІ ступеня · Орден «Знак Пошани»


text:
# П'єр Ганьєр
П'єр Ганьє́р (фр. Pierre Gagnaire; нар. 9 квітня 1950, Апінак, Луара, Франція) — французький шеф-кухар, ресторатор, знаний майстер і творець «нової кухні», напрямку ф'южн-кухня і молекулярної кухні.

## Життєпис
1970 року П'єр прийшов як шеф-кухар у ресторан свого батька, розташований неподалік від Сент-Етьєна. Завдяки його таланту і працелюбності цей ресторан став відомим і отримав три зірки від путівника Мішлен.
Згодом П'єр Ганьєр відійшов від «ортодоксії» французької високої кухні, почав змішувати в своїх презентаціях смаки, кольори, текстури та інгредієнти. Його численні ресторани спеціалізуються на сучасній французькій кухні.
Ресторан «Pierre Gagnaire» в Парижі посідав 3 місце серед найкращих ресторанів світу за версією журналу «Restaurant» «50 найкращих ресторанів світу» три роки поспіль (2006—2008). 2006 року також переміг в номінації «Вибір шефів».
2009 року цей ресторан удостоєний п'яти «кухарських ковпаків» від гіда «Го-Мійо».
2009 року він створив першу в світі синтетичну страву — желе «Le note а note», здивувавши прихильників молекулярної кулінарії своїм нетрадиційним підходом. В той час, як для приготування страв молекулярної кулінарії зазвичай брались натуральні складники, а увага зосереджувалась на технології приготування, П'єр Ганьєр до складу нового десерту включив аскорбінову та лимонну кислоту, глюкозу, мальтитол і деякі інші речовини. Причому страва готувалась не на кухні, а в хімічній лабораторії Ерве Тіса, також прихильника молекулярної гастрономії.
Його ресторан у Парижі, за словами П'єра Ганьєра, «націлений на майбутнє та шанує минуле» ('tourné vers demain mais soucieux d'hier').
Був одним з консультантів франко-іспанської комедії режисера Деніеля Коена «Шеф», в якій з максимальною автентичністю показано життя сучасних майстрів високої кухні.
Йому присвячено новий сорт троянд-шрабів «Троянда П'єр Ганьєр» (Дім Дельбар, 2002).

## Ресторани
- Париж, «Pierre Gagnaire», 1996
- Париж, «Gaya rive gauche», 2005
- Лондон, «Sketch», 2002
- Токіо, «Pierre Gagnaire à Tokyo», 2005—2010
- Куршевель, «Pierre Gagnaire pour Les Airelles», 2007
- Гонконг, «Pierre a Hong Kong», 2006
- Дубай, «Reflets by Pierre Gagnaire», 2008
- Сеул, «Pierre Gagnaire à Seoul», 2008
- Лас-Вегас, «Twist by Pierre Gagnaire», 2009
- Токіо, «Pierre Gagnaire Tokyo», 2010
- Москва, «Les Menus par Pierre Gagnaire», 2010
- Берлін, «Les Solistes par Pierre Gagnaire», 2013
- Горд, «Pèir I Pierre Gagnaire TT», 2015
- Бордо, «La Grande Maison de Bernard Magrez», 2016
- Шанхай, «Le Comptoir de Pierre Gagnaire», 2017

title: П'єр Ганьєр

wikitext:
{{Особа
 | ім'я =П'єр Ганьєр
 | зображення =
 | розмір_зображення =250пкс
 | підпис_зображення =
 | дата_народження = 9.4.1950
 | місце_народження = [[Апінак]], [[Луара (департамент)|Луара]]
 | громадянство = {{FRA}}
 | дата_смерті =
 | місце_смерті =
 | відомий_(відома) = [[кухар]], [[ресторатор]], [[підприємець]]
 | рід_діяльності =
 | титул =
 | нагороди = {{Орден Почесного легіону}}
}}
'''П'єр Ганьє́р''' ({{lang-fr|Pierre Gagnaire}}; {{нар}} {{ДН|9|4|1950}}, [[Апінак]], [[Луара (департамент)|Луара]], [[Франція]]) — [[Франція|французький]] шеф-кухар, [[ресторатор]], знаний майстер і творець «нової кухні», напрямку [[Ф'южн (кухня)|ф'южн-кухня]] і [[Молекулярна гастрономія|молекулярної кухні]]<ref>[https://nashkiev.ua/zhournal/vkousnaya-eda/f-yuzhn-novaya-kouhnya-sovremennogo-mira.html ''«Фьюжн»: новая кухня современного мира / Журнал Киева'']nashkiev.ua{{ref-ru}}</ref>.

== Життєпис ==
1970 року П'єр прийшов як шеф-кухар у ресторан свого батька, розташований неподалік від [[Сент-Етьєн]]а. Завдяки його таланту і працелюбності цей ресторан став відомим і отримав три зірки від [[Червоний путівник Мішлен|путівника Мішлен]].

Згодом П'єр Ганьєр відійшов від «ортодоксії» французької [[Висока кухня|високої кухні]], почав змішувати в своїх презентаціях смаки, кольори, текстури та інгредієнти. Його численні ресторани спеціалізуються на сучасній французькій кухні.

Ресторан «Pierre Gagnaire» в Парижі посідав 3 місце серед найкращих ресторанів світу за версією журналу «[[Restaurant (журнал)|Restaurant]]» «[[50 найкращих ресторанів світу]]» три роки поспіль (2006—2008)<ref>{{Cite web |url=http://www.theworlds50best.com/past-winners |title=''50 найкращих ресторанів світу'' |accessdate=26 серпня 2018 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20121027190707/http://www.theworlds50best.com/past-winners |archivedate=27 жовтня 2012 |deadurl=yes }}</ref>. 2006 року також переміг в номінації «Вибір шефів».

2009 року цей ресторан удостоєний п'яти «кухарських ковпаків» від гіда «[[Го-Мійо]]».
[[Файл:Rose Pierre Gagnaire バラ ピエール ガニェール (6843196186).jpg|thumb|Троянда «П'єр Ганьєр» від Дому Дельбар]]
2009 року він створив першу в світі синтетичну страву — желе «Le note а note», здивувавши прихильників молекулярної кулінарії своїм нетрадиційним підходом. В той час, як для приготування страв молекулярної кулінарії зазвичай брались натуральні складники, а увага зосереджувалась на технології приготування, П'єр Ганьєр до складу нового десерту включив [[Вітамін C|аскорбінову]] та [[лимонна кислота|лимонну кислоту]], [[глюкоза|глюкозу]], [[мальтитол]] і деякі інші речовини. Причому страва готувалась не на кухні, а в хімічній лабораторії Ерве Тіса, також прихильника молекулярної гастрономії.

Його ресторан у Парижі, за словами П'єра Ганьєра, «націлений на майбутнє та шанує минуле» ('tourné vers demain mais soucieux d'hier')<ref>[https://www.hotelbalzac.fr/restaurant/restaurant-pierre-gagnaire/ ''Pierre Gagnaire — Restaurant 3 étoiles au Guide Michelin'']</ref>.

Був одним з консультантів франко-іспанської комедії режисера [[Данієль Коен|Деніеля Коена]] «[[Шеф (фільм)|Шеф]]», в якій з максимальною автентичністю показано життя сучасних майстрів високої кухні.

Йому присвячено новий сорт троянд-шрабів «Троянда П'єр Ганьєр» (Дім Дельбар, 2002).

== Ресторани ==
* [[Париж]], «Pierre Gagnaire», 1996
* [[Париж]], «Gaya rive gauche», 2005
* [[Лондон]], «Sketch», 2002
* [[Токіо]], «Pierre Gagnaire à Tokyo», 2005—2010
* [[Куршевель]], «Pierre Gagnaire pour Les Airelles», 2007
* [[Гонконг]], «Pierre a Hong Kong», 2006
* [[Дубай (місто)|Дубай]], «Reflets by Pierre Gagnaire», 2008
* [[Сеул]], «Pierre Gagnaire à Seoul», 2008
* [[Лас-Вегас]], «Twist by Pierre Gagnaire», 2009
* [[Токіо]], «Pierre Gagnaire Tokyo», 2010
* [[Москва]], «Les Menus par Pierre Gagnaire», 2010
* [[Берлін]], «Les Solistes par Pierre Gagnaire», 2013
* [[Горд]], «Pèir I Pierre Gagnaire TT», 2015
* [[Бордо]], «La Grande Maison de Bernard Magrez», 2016
* [[Шанхай]], «Le Comptoir de Pierre Gagnaire», 2017

== Див. також ==
* [[Французька кухня]]
* [[Висока кухня]]
* [[Молекулярна гастрономія]]
* [[Ф'южн (кухня)|Ф'южн-кухня]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.pierre-gagnaire.com/ Офіційний сайт]
* [https://web.archive.org/web/20180826183006/https://biography.com.ua/nauka/pyer-ganer.html П'єр Ганьєр — Біографія]biography.com.ua
{{Портал|Франція|Гастрономія|Біографії}}
* [https://jisty.com.ua/p-yer-ganyer-i-molekulyarna-kuhnya/ П′єр Ганьєр і молекулярна кухня]Їсти.сом.ua
* [https://ua.korrespondent.net/tech/818740-chudo-molekulyarnoyi-gastronomiyi-stvoreno-pershe-v-sviti-sintetichne-blyudo Чудо молекулярної гастрономії: створена перша в світі синтетична страва]korrespondent.net
* [https://web.archive.org/web/20180826214548/https://www.ukrinform.ua/rubric-society/782317-frantsuzkiy_shef_kuhar_prigotuvav_pershu_v_svt_sintetichnu_stravu_801687.html Французький шеф-кухар приготував першу в світі синтетичну страву]Ukrinform.ua
* [https://day.kyiv.ua/uk/article/naprikinci-dnya/visokointelektualna-kuhnya Високоінтелектуальна кухня]day.kyiv.ua
* [http://organic.ua/uk/lib/2627-smachna-desjatka-najkrashhyh-restoraniv Смачна десятка найкращих ресторанів. Хіт-парад журналу Elite Traveler]organic.ua
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Уродженці Луари]]
[[Категорія:Кулінари]]
[[Категорія:Французькі кухарі]]
[[Категорія:Французькі підприємці]]
[[Категорія:Персоналії:Париж]]
[[Категорія:Ресторатори]]
{{DEFAULTSORT:Гарньє, П'єр}}

title: фр. Pierre Gagnaire

Ім'я при народженні: фр. Pierre Galmier Gagnaire

Народився: 9 квітня 1950 (74 роки) · Апінак, Луара

Громадянство: Франція

Діяльність: Шеф кухні, кухар

Відомий завдяки: кухар, ресторатор, підприємець

Знання мов: французька

Членство: Culinary Academy of Franced

У шлюбі з: Sylvie Le Bihand

Нагороди: Кавалер Великого Хреста ордена Почесного легіону


text:
# Великий Чернець
Великий Чернець (рос. Большой Чернец) — присілок у Боровицькому районі Новгородської області Російської Федерації.
Населення становить 8 осіб. Належить до муніципального утворення Опеченське сільське поселення.

## Історія
До 1927 року населений пункт перебував у складі Новгородської губернії. У 1927-1944 роках перебував у складі Ленінградської області.
Орган місцевого самоврядування від 2010 року — Опеченське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 8    |

title: Великий Чернець

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Великий Чернець
|назва ін.       = Большой Чернец
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Новгородська область]]
|район           = [[Боровицький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Опеченське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 8
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Новгородська область
}}
'''Великий Чернець''' ({{lang-ru|Большой Чернец}}) — [[присілок]] у [[Боровицький район|Боровицькому районі]] [[Новгородська область|Новгородської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 8 осіб. Належить до муніципального утворення [[Опеченське сільське поселення]].

== Історія ==

До 1927 року населений пункт перебував у складі [[Новгородська губернія|Новгородської губернії]]. У 1927-1944 роках перебував у складі [[Ленінградська область|Ленінградської області]].

Орган місцевого самоврядування від 2010 року — Опеченське сільське поселення<ref>{{cite web 2 |date=30.03.2010 |url=https://docs.cntd.ru/document/469208293 |title= Закон Новгородской области «О преобразовании некоторых муниципальных образований, входящих в состав территории Боровичского муниципального района...» |type=закон от 30.03.2010 № 715-ОЗ |website=[[Новгородська обласна дума|Новгородская областная Дума]] |accessdate=15 липня 2021 року |archiveid=20200605150716 |lang=ru |showlang=1 |ref= }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Большой Чернец }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Боровицький район}}
{{Novgorod-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Боровицького району]]

title: присілок Великий Чернець

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Новгородська область

Муніципальний район: Боровицький район

Поселення: Опеченське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Великий Чернець · Великий Чернець


text:
# Айвенго (Каліфорнія)
Айвенго (англ. Ivanhoe) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Туларе штату Каліфорнія. Населення — 4468 осіб (2020).

## Географія
Айвенго розташоване за координатами 36°23′19″ пн. ш. 119°13′13″ зх. д. / 36.38861° пн. ш. 119.22028° зх. д. (36.388539, -119.220167).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 5,22 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкало 4495 осіб у 1142 домогосподарствах у складі 997 родин. Густота населення становила 862 особи/км².  Було 1217 помешкань (233/км²).
Расовий склад населення:
| - 44,5 % — білих - 1,8 % — корінних американців - 0,6 % — азіатів - 0,4 % — чорних або афроамериканців - 49,4 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 3,2 %. Частка іспаномовних становила 83,5 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 34,8 % — особи молодші 18 років, 58,0 % — особи у віці 18—64 років, 7,2 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 27,4 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 104,9 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 107,0 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 33 812 долари США (медіана — 29 063), а середній дохід на одну сім'ю — 37 053 долари (медіана — 32 635). За межею бідності перебувало 36,3 % осіб, у тому числі 39,6 % дітей у віці до 18 років та 24,2 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 1324 особи. Основні галузі зайнятості: сільське господарство, лісництво, риболовля — 29,5 %, виробництво — 19,0 %, роздрібна торгівля — 16,5 %.

title: Айвенго (Каліфорнія)

wikitext:
{{Otherplaces|Айвенго (значення){{!}}Айвенго}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Айвенго
|оригінальна назва  = {{lang-en|Ivanhoe}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Каліфорнія
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Туларе (округ)|Туларе]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 5,22
|висота центру НП   = 111
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 861,11
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −8
|DST                    = −7 <!--Якщо є літній час -->
|телефонний код         = 559
|поштовий індекс        = 93235
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 0636910
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Айвенго''' ({{lang-en|Ivanhoe}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Туларе (округ)|Туларе]] штату [[Каліфорнія]]. Населення — 4468 осіб (2020).

== Географія ==
Айвенго розташоване за координатами {{Coord|36|23|19|N|119|13|13|W|type:city_region:US-DE}} (36.388539, -119.220167){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 5,22 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2010 = 4495
| 2020 = 4468
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкало {{formatnum:4495}} осіб у {{formatnum:1142}} домогосподарствах у складі 997 родин. [[Густота населення]] становила 862 особи/км².  Було 1217 помешкань (233/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 44,5 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 1,8 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,6 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,4 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 49,4 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 3,2 %. Частка іспаномовних становила 83,5 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 34,8 % — особи молодші 18 років, 58,0 % — особи у віці 18—64 років, 7,2 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 27,4 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 104,9 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 107,0 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:33812}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:29063}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:37053}} долари (медіана — {{formatnum:32635}}). За межею бідності перебувало 36,3 % осіб, у тому числі 39,6 % дітей у віці до 18 років та 24,2 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:1324}} особи. Основні галузі зайнятості: сільське господарство, лісництво, риболовля — 29,5 %, виробництво — 19,0 %, роздрібна торгівля — 16,5 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Туларе (округ)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Каліфорнії]]
[[Категорія:Населені пункти округу Туларе (округ)]]

title: Країна

Штат: Каліфорнія

Округ: Туларе

Густота населення: 861,11 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−8, влітку UTC-7

OSM: ↑396459 ·R (Туларе)


text:
# Сокеріно (Островський район)
Сокеріно (рос. Сокерино) — присілок в Островському районі Костромської області Російської Федерації.
Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Островське сільське поселення.

## Історія
Від 1944 року населений пункт належить до Костромської області.
Від 2007 року входить до складу муніципального утворення Островське сільське поселення.

## Населення
| 2008 | 2010 | 2014 |
| ---- | ---- | ---- |
| 31   | ↘0   | →0   |

title: Сокеріно (Островський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Сокеріно
|назва ін.       = Сокерино
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Костромська область]]
|район           = [[Островський район (Костромська область)|Островський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Островське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{стабільно}} 0
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Костромська область
}}
'''Сокеріно''' ({{lang-ru|Сокерино}}) — [[присілок]] в [[Островський район (Костромська область)|Островському районі]] [[Костромська область|Костромської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Островське сільське поселення]].

== Історія ==

Від [[1944]] року населений пункт належить до Костромської області.

Від 2007 року входить до складу муніципального утворення Островське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/802093069 |title=Закон Костромской области от 09 февраля 2007 года N 112-4-ЗКО «Об административно-территориальном устройстве Костромской области» |access-date=2018-09-21 |archive-date=2020-01-15 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200115000115/http://docs.cntd.ru/document/802093069 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Сокерино (Островский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Островський район (Костромська область)}}
{{Kostroma-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Островського району Костромської області]]

title: присілок Сокеріно

Суб'єкт Російської Федерації: Костромська область

Муніципальний район: Островський район

Поселення: Островське сільське поселення

title: Основні дані

Населення: ▬ 0

Основні дані:
Мапа
· Сокеріно · Сокеріно


text:
# Вождь червоношкірих
«Вождь червоношкі́рих» (англ. The Ransom of Red Chief, дослівно «Викуп за вождя червоношкірих») — гумористична новела американського письменника О. Генрі, вперше надрукована в журналі «The Saturday Evening Post» в 1907 році. У 1910 році увійшла до збірки «Коловороти» (англ. Whirligigs), яка була видана у видавництві Doubleday, Page & Company.
У новелі йдеться про викрадення двома шахраями хлопчика з метою викупу. Проте хлопчик своїми витівками скоро змушує викрадачів пожалкувати про скоєне.

## Сюжет
Дія новели відбувається в містечку Поплар-коув і його околицях, що в американському штаті Алабама. Шахрай Сем розповідає як він, гостро потребуючи зі своїм товаришем Біллом грошей, задумали викрасти дитину й вимагати за неї викуп. Отож, вони викрали підлітка Джонні — сина впливового провінційного городянина Ебенезера Дорсета, сховали хлопця в печері у лісі, а батькові зібралися відправити листа з вимогою викупу в 2000 доларів.
Однак хлопчисько, який називав себе Вождем Червоношкірих, сприйняв усе це за гру, він вважав, що потрапив у цікаву пригоду та зовсім не прагнув повернутися додому. Викрадачі вирішили знизити суму викупу до 1500 доларів. Сем, написавши листа, вирушив відправити його Ебенезеру, а Білла лишив з Джонні. У Поплар-коув він почув про зникнення дитини та вкинув листа в поштову скриньку. Повернувшись до печери, Сем знайшов Білла, який зізнався, що прогнав хлопця, бо вже не міг терпіти його постійні запитання. До того ж Вождь Червоношкірих змусив викрадача гратися в коня.
Проте хлопчик і не думав іти й повернувся до Сема з Біллом з відповіддю від батька. Містер Дорсет не лише відмовлявся платити викуп, але й пропонував «двом лиходіям» самим заплатити йому 250 доларів за те, що він забере Джонні додому. В довершення всього виявилося, що передавати дитину необхідно лише вночі, щоби сусіди цьому не перешкоджали. Сем із Біллом погодилися.
Сем завершує розповідь тим, що Ебенезер гарантував потримати хлопчиська біля себе хвилин десять. Чим викрадачі скористалися, щосили кинувшись навтьоки.

## Екранізації
Новела неодноразово екранізувалася в США та в інших країнах як у вигляді окремих фільмів, так і в складі збірок кіноновел.
- «Викрадення вождя червоношкірих» (англ. The Ransom of Red Chief) (Edison Manufacturing Company, 1911)[2]
- «Вождь червоношкірих та інші…» (англ. O. Henry's Full House) (XX Century Fox, 1952)[3]
- «Викрадення вождя червоношкірих» (англ. The Ransom of Red Chief) (NBC, 1959)[4]
- «Ділові люди» (Мосфільм, 1962)[5]
- «Чортеня з пухнастим хвостом» (мультфільм, Мульттелефільм, 1985)[6]
- «Безжальні люди» (англ. Ruthless People) (Touchstone Pictures, 1986)
- «Викрадення вождя червоношкірих» (англ. The Ransom of Red Chief) (Hallmark Entertainment, 1998)[7]
- «Маски в криміналі», 2000
- «Маша та Ведмідь — З вовками жити…» (мультфільм, «Анімаккорд», 2010)
- «Вождь різношкірих» (комедія, сімейний, 2012)

## Вплив
Після виходу новели та її екранізацій сюжет про викрадачів, змушених заплатити за те, щоб повернути викраденого додому, отримав велике поширення в кінематографі та художній літературі. Подібно іншим роботам О. Генрі, «Вождь червоношкірих» став звичною культурною метафорою. Телесеріали, особливо для дітей, часто показують епізоди, засновані на цій ідеї; прикладами може слугувати персонажка Перфума з мультсеріалу «Ші-Ра: Могутня принцеса» або Лоїс Лямур в діснеївському серіалі «Дива на обертасах» (в епізоді під заголовком «The Ransom of Red Chimp») або ж фільм «Денніс-мучитель» (фільм).
Книга була двічі адаптована в Радянському Союзі — вона вийшла у вигляді екранізації, фільм «Ділові люди» Леоніда Гайдая та антропоморфічний пародійний мультфільм, названий «Чортеня з пухнастим хвостом». Цей сюжет послугував основою епізоду «З вовками жити…» мультиплікаційного серіалу «Маша та Ведмідь».

title: Вождь червоношкірих

wikitext:
{{Літературний твір
|Назва = Вождь червоношкірих
|Назва мовою оригіналу = {{lang-en|The Ransom of Red Chief}}
|Зображення = RansomHenry.jpg
|Розмір =
|Підпис зображення = Перше видання новели в «The Saturday Evening Post»
|Жанр = новела
|Автор = [[О. Генрі]]
|Мова оригіналу = англійська
|Написаний = 1907
|Публікація = 1910
|Окреме видання =
|Переклад = <!-- тільки на українську мову ! -->
|ISBN-13 =
|ISBN-10 =
|Вікіджерела = en: The Ransom of Red Chief
}}
«'''Вождь червоношкі́рих'''» ({{lang-en|The Ransom of Red Chief}}, дослівно ''«Викуп за вождя червоношкірих»'') — гумористична [[оповідання|новела]] американського письменника [[О. Генрі]], вперше надрукована в журналі «[[The Saturday Evening Post]]» в [[1907 у літературі|1907]] році. У 1910 році увійшла до збірки [[Коловороти (збірник)|«Коловороти»]] ({{lang-en|Whirligigs}}), яка була видана у видавництві Doubleday, Page & Company<ref name=твір>[https://www.ukrlib.com.ua/world/printit.php?tid=498 Вождь червоношкірих] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201007182155/https://www.ukrlib.com.ua/world/printit.php?tid=498 |date=7 жовтня 2020 }} / ''О. Генрі'' Останній листок. — К.: Молодь, 1983. — С. 170—181.</ref>.

У новелі йдеться про викрадення двома шахраями хлопчика з метою викупу. Проте хлопчик своїми витівками скоро змушує викрадачів пожалкувати про скоєне.

== Сюжет ==
Дія новели відбувається в містечку Поплар-коув і його околицях, що в [[Сполучені Штати Америки|американському]] штаті [[Алабама]]. [[Шахрайство|Шахрай]] Сем розповідає як він, гостро потребуючи зі своїм товаришем Біллом грошей, задумали викрасти дитину й вимагати за неї викуп. Отож, вони викрали підлітка Джонні — сина впливового провінційного городянина Ебенезера Дорсета, сховали хлопця в печері у лісі, а батькові зібралися відправити листа з вимогою викупу в 2000 [[Долар США|доларів]].

Однак хлопчисько, який називав себе Вождем Червоношкірих, сприйняв усе це за гру, він вважав, що потрапив у цікаву пригоду та зовсім не прагнув повернутися додому. Викрадачі вирішили знизити суму викупу до 1500 доларів. Сем, написавши листа, вирушив відправити його Ебенезеру, а Білла лишив з Джонні. У Поплар-коув він почув про зникнення дитини та вкинув листа в [[Поштова скринька|поштову скриньку]]. Повернувшись до печери, Сем знайшов Білла, який зізнався, що прогнав хлопця, бо вже не міг терпіти його постійні запитання. До того ж Вождь Червоношкірих змусив викрадача гратися в коня.

Проте хлопчик і не думав іти й повернувся до Сема з Біллом з відповіддю від батька. Містер Дорсет не лише відмовлявся платити викуп, але й пропонував «двом лиходіям» самим заплатити йому 250 доларів за те, що він забере Джонні додому. В довершення всього виявилося, що передавати дитину необхідно лише вночі, щоби сусіди цьому не перешкоджали. Сем із Біллом погодилися.

Сем завершує розповідь тим, що Ебенезер гарантував потримати хлопчиська біля себе хвилин десять. Чим викрадачі скористалися, щосили кинувшись навтьоки<ref name="твір"/>.

== Екранізації ==
Новела неодноразово екранізувалася в [[Сполучені Штати Америки|США]] та в інших країнах як у вигляді окремих фільмів, так і в складі збірок [[кіноновела|кіноновел]].
* [[Викуп за вождя червоношкірих (фільм, 1911)|«Викрадення вождя червоношкірих»]] ({{lang-en|The Ransom of Red Chief}}) ([[Edison Studios|Edison Manufacturing Company]], [[1911]])<ref>{{Cite web |url=http://www.imdb.com/title/tt1065489/ |title=The Ransom of Red Chief (1911)на imdb.com |accessdate=16 січня 2015 |archive-date=4 квітня 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20120404160649/http://www.imdb.com/title/tt1065489/ }}</ref>
* [[Фул-хаус О'Генрі|«Вождь червоношкірих та інші…»]] ({{lang-en|O. Henry's Full House}}) ([[20th Century Fox|XX Century Fox]], [[1952]])<ref>{{Cite web |url=http://www.imdb.com/title/tt0044981/ |title=«Вождь червоношкірих та інші» на imdb.com |accessdate=16 січня 2015 |archive-date=21 жовтня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20141021222819/http://www.imdb.com/title/tt0044981/ }}</ref>
* [[Викуп за вождя червоношкірих (фільм, 1959)|«Викрадення вождя червоношкірих»]] ({{lang-en|The Ransom of Red Chief}}) ([[NBC]], [[1959]])<ref>{{Cite web |url=http://www.imdb.com/title/tt0448702/ |title=The Ransom of Red Chief (1959)на imdb.com |accessdate=16 січня 2015 |archive-date=24 липня 2009 |archive-url=https://web.archive.org/web/20090724113014/http://www.imdb.com/title/tt0448702/ }}</ref>
* «[[Ділові люди]]» ([[Мосфільм]], [[1962]])<ref>{{Cite web |url=http://www.imdb.com/title/tt0056982/ |title=«Деловые люди» на imdb.com |accessdate=16 січня 2015 |archive-date=28 грудня 2009 |archive-url=https://web.archive.org/web/20091228090352/http://www.imdb.com/title/tt0056982/ }}</ref>
* [[Чортеня з пухнастим хвостом (мультфільм)|«Чортеня з пухнастим хвостом»]] (мультфільм, Мульттелефільм, [[1985]])<ref>{{Cite web |url=http://www.animator.ru/db/?p=show_film&fid=4915 |title=«Чертёнок с пушистым хвостом» на animator.ru |accessdate=16 січня 2015 |archive-date=29 вересня 2007 |archive-url=https://web.archive.org/web/20070929124441/http://www.animator.ru/db/?p=show_film&fid=4915 }}</ref>
* [[Безжальні люди|«Безжальні люди»]] ({{lang-en|Ruthless People}}) ([[Touchstone Pictures]], [[1986]])
* [[Викуп за вождя червоношкірих (фільм, 1998)|«Викрадення вождя червоношкірих»]] ({{lang-en|The Ransom of Red Chief}}) ([[Hallmark Entertainment]], [[1998]])<ref>{{Cite web |url=http://www.imdb.com/title/tt0117439/ |title=The Ransom of Red Chief (1998)на imdb.com |accessdate=16 січня 2015 |archive-date=21 серпня 2009 |archive-url=https://web.archive.org/web/20090821020852/http://www.imdb.com/title/tt0117439/ }}</ref>
* [[Маски-шоу|«Маски в криміналі»]], [[2000]]
* «Маша та Ведмідь — З вовками жити…» (мультфільм, «Анімаккорд», 2010)
* «Вождь різношкірих» (комедія, сімейний, 2012)

== Вплив ==
Після виходу новели та її екранізацій сюжет про викрадачів, змушених заплатити за те, щоб повернути викраденого додому, отримав велике поширення в [[кінематограф]]і та [[художня література|художній літературі]]. Подібно іншим роботам О. Генрі, «Вождь червоношкірих» став звичною культурною [[метафора|метафорою]]. [[Телесеріали]], особливо для дітей, часто показують епізоди, засновані на цій ідеї; прикладами може слугувати [[персонаж]]ка Перфума з мультсеріалу «[[Ші-Ра: Могутня принцеса]]» або Лоїс Лямур в [[Disney Television Animation|діснеївському]] серіалі «[[Дива на обертасах]]» (в епізоді під заголовком «The Ransom of Red Chimp») або ж фільм {{Не перекладено|«Денніс-мучитель» (фільм)|||Dennis the Menace (film)}}.

Книга була двічі адаптована в [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|Радянському Союзі]] — вона вийшла у вигляді екранізації, фільм «[[Ділові люди]]» [[Гайдай Леонід Йович|Леоніда Гайдая]] та антропоморфічний [[пародія|пародійний]] мультфільм, названий «[[Чортеня з пухнастим хвостом (мультфільм)|Чортеня з пухнастим хвостом]]». Цей сюжет послугував основою епізоду «[[Список серій мультсеріалу «Маша та Ведмідь»|З вовками жити…]]» мультиплікаційного серіалу «[[Маша та Ведмідь]]».

== Посилання ==

* [https://chtyvo.org.ua/authors/O_Henry/Vozhd_chervonoshkirykh/ Вождь червоношкірих] / О. Генрі, пер. Ю. Іванов.
* [https://chtyvo.org.ua/authors/O_Henry/Vozhd_chervonoshkirykh_zbirka_opovidan_vyd_2005/ Вождь червоношкірих] / О. Генрі, пер. Інна Базилянська.
* [https://chtyvo.org.ua/authors/O_Henry/Vozhd_chervonoshkirykh_zbirka/ Вождь червоношкірих] / О. Генрі, пер. Ольга Федорченко.
* «[https://litarchive.in.ua/vozhd-chervonoshkirykh-o-henri Вождь червоношкірих]» О. Генрі з іл. В. Зельдес в [https://litarchive.in.ua/ ЛітАрхіві]

== Примітки ==
{{Sister project links}}{{Reflist|2}}{{Твори О. Генрі}}{{Бібліоінформація}}{{Портали|Книги|Література}}
[[Категорія:Оповідання 1907]]
[[Категорія:Оповідання США]]
[[Категорія:Екранізовані оповідання]]
[[Категорія:Екранізовані твори США]]
[[Категорія:Твори О. Генрі]]

title: англ. The Ransom of Red Chief

Жанр: новела

Форма: оповідання і повість

Автор: О. Генрі

Мова: англійська

CMNS: Файли у Вікісховищі?