text:
# 3024 Хайнань
3024 Хайнань (3024 Hainan) — астероїд головного поясу, відкритий 23 жовтня 1981 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,078.

title: 3024 Хайнань

wikitext:
{{Планета
| назва = 3024 Хайнань
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Обсерваторія Червона Гора]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Цзицзіньшань]]
| дата відкриття = [[23 жовтня]] [[1981]]
| метод відкриття =
| на честь = [[Хайнань]]
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1981 UW9'''
1943 VG
1949 SD1
1956 VP
1962 WH
1968 TA
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|3024|2014.05.15|2014.03.23}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 3,847208140321 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,999306013737 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 3,423257077029 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,123844354587
| орбітальний період = 2313,437115411 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,155612615359 °/д
| середня аномалія = 77,93423355612°
| нахил орбіти = 14,76343194889°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 27,91745693272°
| арг_перицентру = 339,1462915908°
| розміри = 35,63 км
| альбедо = 0,0731
| період обертання = 11,746 год
| стандартна величина = 10,70
| спектр_тип =
}}

'''3024 Хайнань''' (3024 Hainan) — [[астероїд]] [[Пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[23 жовтня]] [[1981]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,078.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Хайнань}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (3001-3100)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|3024}}
* http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}

{{Навігація малих планет|3023 Heard|3025 Higson}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1981]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 3024 Хайнань

Відкривач: Обсерваторія Червона Гора

Місце відкриття: Обсерваторія Цзицзіньшань

Дата відкриття: 23 жовтня 1981

title: Позначення

Названа на честь: Хайнань

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Banksia grossa
Банксія велика (лат. Banksia grossa) — вид куща родини протейних (Proteaceae), ендемік Південно-Західної Австралії. Це один із чотирнадцяти видів банксій серії Abietinae, всі з котрих мають переважно циліндричні або овальні суцвіття. Зібрана 1965 року та вперше науково описана 1981 року Алексом Джорджем. Товсте листя і велике насіння рослини відрізняють її від інших представників Abietinae, чим й означили її видову назву.
Проростає на піску або латериті серед пустищ між поселеннями Енеабба і Бадґінґарра штату Західна Австралія. Росте у вигляді куща з безліччю стебел до 1 м заввишки, з вузьким листям і овальним коричневим квітковим колоссям до 10 см завдовжки, що складається із сотень окремих квіток. Цвітіння відбувається у прохолодніші місяці із березня по вересень. У квітконосах розвиваються дерев'янисті листянки із насінням усередині. У випадку лісової пожежі банксія велика відростає зі свого ліґнотубера (дерев'янистий коренеплід); лісові пожежі після свого згасання також сприяють викиду насіння. Відвідувачами (і, ймовірно, запилювачами) суцвіття є комахи та нічні ссавці, як-то білохвостий дунарт.

## Опис
Банксія велика росте у вигляді густого чагарника, зазвичай висотою від 0,7 до 1 м, а іноді й до 1,5 м. Її численні стебла піднімаються з дерев'янистого коронеплода. Молоді стебла вкриті пухнастими ворсинами, а старі стебла вкриті лускатою блідо-коричневою корою. З черешків від 3 до 5 мм завдовжки виходить м'ясисте листя голчастої подоби. Хоча листя має довжину від 4 до 12 см і ширину всього від 2 до 3 мм, проте є товщим, аніж в інших представників серії Abietinae. Краї листка суцільні, без зубців і загорнуті, а його верхня поверхня у молодому віці слабоворсиниста, але з часом стає пласкою. Нові листки з'являються навесні і на початку літа.

### Квіткування
Квітки банксії великої відповідають питомим для роду Banksia: суцвіття зі сотень маленьких окремих квіток, щільно запакованих навколо дерев'янистого циліндричного стебла. У банксії великої це стебло має 5–7 см завдовжки при поперечнику 0,7–0,9 см, від нього квіти розходяться на 8–9 см в сторони. Квітки від іржаво-коричневого до золотаво-коричневого кольору і складаються з опушеної трубчастої оцвітини довжиною 3,4–4,5 см, яка розкривається в міру дозрівання (цвітіння), вивільняючи маточки від темно-червоного до пурпурового кольору. Маточки довжиною 3,8–4,8 см заходять за оцвітину і вигнуті на кінці. Квітконоси виникають з коротких товстих пагонів, що відходять від великих стебел, утім деякі квітконоси є верхівковими (розташовані на кінцях гілок і помітніші посеред листя).
Цвітіння відбувається з березня по вересень, хоча було помічено раннє цвітіння у грудні. Для розвитку квітки від пуп'янки до кінця цвітіння потрібно від 5 до 8 тижнів. Приблизно три тижні до розкриття квіток вони видають сильний мускусний запах. Розпускання квіток відбувається послідовно, починаючи з нижньої частини суцвіття і закінчуючи верхівкою протягом двох тижнів. При цвітінні квіти виробляють велику кількість нектару; деякі квіти виготовляють так багато, що він капає на землю. Після цвітіння старі суцвіття в'януть і скручуються до колосу, надаючи йому опушеного вигляду. Утворене від цього супліддя має приблизно еліпсоїдальну подобу, від 6 до 10 см заввишки і від 4 до 8 см завширшки. На колосі розвивається до 25 гладких еліптичних листянок, кожна з котрих містить до двох широких клиноподібних крилатих насінин. Одне польове дослідження виявило загалом вісім листянок на кожну плідну шишку. Спочатку вони вкриті тонким пушком та мають довжину від 2 до 4,5 см, висоту 1–1,8 см, виступаючи на 1–1,8 см. Пушок шишок згодом стирається, від чого вони стають гладкими. Шишки зазвичай лишаються закритими, поки не луснуть від жару пожеж.

### Насіння
Насіння банксії великої є найбільшим з усіх видів ряду Abietinae. Маючи довжину 2,8–3,9 см, ядро насінини складається з клиноподібного насіннєвого тіла, довжиною 1,4–1,8 см, шириною 0,4–0,9 см та крилом завширшки 2,7–3,3 см. Дерев'янистий розділювач насіння має той ж обрис, що й насінина, з відбитком там, де поруч із ним лежить тіло насіння. Яскраво-зелені сім'ядолі мають зворотнояйцеподібний вигляд, можуть бути опуклими або увігнутими, розміром від 1,6 до 2,2 см завдовжки і від 0,9 до 1,2 см завширшки. Вони виникають з кремезного стебла паростка, відомого як гіпокотиль, червоного кольору і вкритого короткими ворсинками. Вушочки сім'ядолів є 2 мм завдовжки. Листя паростків виступають на 0,6–0,8 см за сім'ядолі і розташовуються супротивно. Лінійні, довжиною від 1,4 до 1,6 см, із загнутими краями, вкриті білими ворсинками. Стебло зберігає червоний колір. Наступні пари листків послідовно довші.

## Таксономія
Перший відомий збір зразків банксії великої було здійснене ботаніком Фредом В. Хамфрісом 1965 року. Алекс Джордж висловив здивування щодо дотого, що рослину не визначив ніхто раніше, припустивши, що, можливо, їх зманула її подібність із B. leptophylla і B. sphaerocarpa. Алекс Джордж офіційно описав цей вид у своїй монографії 1981 року «The genus Banksia L.f. (Proteaceae)» на основі зразка, зібраного ним вздовж шосе Бранд, за 76 км на північ від поселення Реґанс-Форд, 14 травня 1969 року. Він помістив вид в однойменний підрід Banksia (через її квітконіс), в секцію Oncostylis та у відроджену серію Abietinae, яку він обмежив наявністю лише видів із круглими плодами. Вона опинилася у філетичному порядку поміж B. micrantha та B. leptophylla. Видовий епітет походить від латинського grossus («крупний, великий»), що стосується розмірів її листя, квітів і плодів, які, як зауважив Алекс Джордж, були крупнішими, ніж в інших представників серії Abietinae.
Системування Алекса Джорджа залишалося актуальним до 1996 року, коли Кевін Тіле і Полін Ладіджес опублікували системування, засноване на кладистистичному розборі морфологічних рис. Вони зберегли підроди Алекса Джорджа та багато його серій, але відкинули його секції. Виявилося, що Banksia ser. Abietinae є майже монофілетичною, тож її визначення зберегли. Далі серія ділиться на чотири субклади, тому Тіле і Ладіджес розділили його на чотири підсерії. Банксія велика виявилася базальним видом другої з підсерій:
|  | B. micrantha                                                                                |
|  |                                                                                |
|  | \| \| B. sphaerocarpa var. sphaerocarpa \| \| \| \| \| \| B. sphaerocarpa var. caesia \| \| \| \| |
|  |                                                                                |
|  | B. sphaerocarpa var. sphaerocarpa                                                                 |
|  |                                                                                |
|  | B. sphaerocarpa var. caesia                                                                       |
|  |                                                                                |

|  | B. sphaerocarpa var. sphaerocarpa |
|  |                                   |
|  | B. sphaerocarpa var. caesia       |
|  |                                   |

|  | B. micrantha                                                                                |
|  |                                                                                |
|  | \| \| B. sphaerocarpa var. sphaerocarpa \| \| \| \| \| \| B. sphaerocarpa var. caesia \| \| \| \| |
|  |                                                                                |
|  | B. sphaerocarpa var. sphaerocarpa                                                                 |
|  |                                                                                |
|  | B. sphaerocarpa var. caesia                                                                       |
|  |                                                                                |

|  | B. sphaerocarpa var. sphaerocarpa |
|  |                                   |
|  | B. sphaerocarpa var. caesia       |
|  |                                   |

|  | B. micrantha                                                                                |
|  |                                                                                |
|  | \| \| B. sphaerocarpa var. sphaerocarpa \| \| \| \| \| \| B. sphaerocarpa var. caesia \| \| \| \| |
|  |                                                                                |
|  | B. sphaerocarpa var. sphaerocarpa                                                                 |
|  |                                                                                |
|  | B. sphaerocarpa var. caesia                                                                       |
|  |                                                                                |

|  | B. sphaerocarpa var. sphaerocarpa |
|  |                                   |
|  | B. sphaerocarpa var. caesia       |
|  |                                   |

|  | B. micrantha                                                                                |
|  |                                                                                |
|  | \| \| B. sphaerocarpa var. sphaerocarpa \| \| \| \| \| \| B. sphaerocarpa var. caesia \| \| \| \| |
|  |                                                                                |
|  | B. sphaerocarpa var. sphaerocarpa                                                                 |
|  |                                                                                |
|  | B. sphaerocarpa var. caesia                                                                       |
|  |                                                                                |

|  | B. sphaerocarpa var. sphaerocarpa |
|  |                                   |
|  | B. sphaerocarpa var. caesia       |
|  |                                   |

Ця клада стала основою для нової підсерії Sphaerocarpae, яку Тіле визначив як таку, що містить види з дерев'янистими коренеплодами, маточками, що вільно закручуються навколо супліддя (хоча у B. micrantha ця ознака була зворотною) та «поперечно вирівняні клітини внутрішньої поверхні насіннєвого крила». Інші види, крім B. grossa, також мають плечові листянки.
Ставлячи під сумнів кладистику в системуванні Тіле і Ладігеса, 1999 року Алекс Джордж оприлюднив злегка змінену версію свого попереднього системування у серії своїх монографій «Флора Австралії» (Flora of Australia). Положення B. grossa було таким самим, як і 1981 року, за винятком того, що B. telmatiaea було переміщено між нею і B. leptophylla. Положення B. grossa в системуванні Алекса Джорджа 1999 року можна резюмувати наступним чином:
Banksia
B. subg. Banksia
B. sect. Banksia (9 серій, 50 видів, 9 підвидів, 3 різновиди)
B. sect. Coccinea (1 вид)
B. sect. Oncostylis
B. ser. Spicigerae (7 серій, 2 підвиди, 4 різновиди)
B. ser. Tricuspidae (1 вид)
B. ser. Dryandroideae (1 вид)
B. ser. Abietinae
B. sphaerocarpa (5 різновидів)
B. micrantha
B. grossa
B. telmatiaea
B. leptophylla (2 різновиди)
B. lanata
B. scabrella
B. violacea
B. incana
B. laricina
B. pulchella
B. meisneri (2 підвиди)
B. nutans (2 різновиди)
B. subg. Isostylis (3 види)
З 1998 року Остін Мест публікує висліди кладістичного розбору даних щодо секвенування ДНК підтриби Banksiinae. Його розбір передбачає філогенію, яка сильно відрізняється від системування Алекса Джорджа. Передбачається, що B. grossa є сестринською до політомічної клади, що складається з B. leptophylla, B. telmatiaea, B. scabrella та B. lanata:

|  | \| \| B. telmatiaea \| \| \| \| \| \| B. scabrella \| \| \| \| \| \| B. leptophylla var. melletica \| \| \| \| \| \| B. leptophylla var. leptophylla \| \| \| \| \| \| B. lanata \| \| \| \| |
|  |                                                                                |
|  | B. grossa                                                                                |
|  |                                                                                |
|  | B. telmatiaea                                                                                |
|  |                                                                                |
|  | B. scabrella                                                                                |
|  |                                                                                |
|  | B. leptophylla var. melletica                                                                                |
|  |                                                                                |
|  | B. leptophylla var. leptophylla                                                                                |
|  |                                                                                |
|  | B. lanata                                                                                |
|  |                                                                                |

На початку 2007 року Мест і Тіле започаткували реорганізацію Banksia, об'єднавши з нею серію Dryandra та визначивши B. subg. Spathulatae для таксону з ложкоподібними сім'ядолями. Вони передбачають погодження повного системування по завершенню відбору ДНК серії Dryandra надалі; тим часом, якщо номенклатурні зміни Маста і Тіле прийняти за тимчасове системування, то B. grossa поміщається в B. subg. Spathulatae.

## Поширення
Банксія велика переважно зустрічається на захід північніше від поселення Янданука, на півдні до національного парку Бадґінґарра і на сході майже до поселення Куров. Вона зростає на неглибокому шарі піску над латеритом або ж на просто глибокому піску, а іноді і на латеритних пагорбах, на плоскій або трохи горбистій місцевості, серед квонґанових чагарників. Близько 40 % рослин ростуть уздовж узбіч доріг.

## Екологія
Банксія велика проростає з дерев'янистого коренеплоду після лісової пожежі. Кущі несуть відносно невелику кількість насіння порівняно з іншими видами рослин, що відновлюються тим же чином після лісових пожеж. Польове дослідження в Енеаббі показало, що кущі дають від 30 до 90 насінин на рослину. Насіння на рослинах з меншою ймовірністю з'їдається тваринами, ніж насіння, що лежить у сплячому стані в ґрунті, і, отже, частіше виживає, щоб дати майбутні сходи. Для популяцій B. grossa, що повторно проростають, сприятливішими є триваліші інтервали між пожежами, оскільки їхній банк насіння накопичується довше, ніж в інших видів. Листянки зазвичай відкриваються після лісової пожежі, вивільняючи насіння, яке проростає після порушення. Види зі стійкими квітками на старих колосках часто потрібні вищі температури для відкриття листянок; лабораторні випробування показали 50 % відкриття після дії 270 °C та 90 % після 400 °C.
Листя банксії великої пристосоване до сухого клімату. Нижня поверхня листків захищена завдяки сильно загорненими донизу краями, які сягають майже середньої жилки. Трихоми (листові ворсинки) проходять уздовж середньої жилки і по краях, додатково захищаючи поверхню, на якій розташовані продихи, тим самим зводячи до мінімуму втрату води. Кладистичний розбір показує, що у цього виду та його родичів із серії Abietinae розвинулося довге вузьке листя із загорнутими краями, оскільки вони поширилися у сухішому кліматі на південному заході Австралії, розвинувшись від предків із ширшим листям.
Суцвіття є дуже привабливими для комах. Було помічено рідкісний вид австралійських бджіл Hylaeus globuliferus. Також велика кількість сонечок п'є нектар цього виду, нехтуючи при цьому суцвіття Banksia attenuata, що росте в тому ж ареалі. Серед хребетних тварин було помічено сумчатого білохвостого данарта (Sminthopsis granulipes). Пилок було виявлено на морді цієї тварини та в екскрементах кількох інших видів хижих сумчастих, що дозволяє припустити, що ці тварини, ймовірно, є запилювачами видів Banksia загалом. Утім згадувань щодо запилювачів цього виду у праці «The Banksia Atlas» не помічено.
Банксія велика є одним із п'яти близьких видів банксії, що мають дуже незвичайний квітковий нектар. Тим часом як інші види банксії виробляють прозорий і водянистий нектар, спершу від блідо-жовтий, але поступово темнішає і густішає, перетворюючись на густий оливково-зелений слиз протягом одного-двох днів після секреції і зрештою стаючи майже чорною желеподібною грудкою, що прилипає до основи квітки. Вперше це відзначив Байрон Ламонт 1980 року, пояснивши це ціанобактеріями, що харчуються цукроми нектару. Відзначивши, що у багатьох цих ціанобактерій були гетероцисти, він припустив, що вони допомагають рослині, ловлячи атмосферний азот, який потім змивається дощем з квіток і поглинається протеоїдним корінням. Цей передбачуваний симбіоз було досліджено Барреттом і Ламонтом 1985 року, але так і не було виявлено жодних доказів фіксації азоту. Подальше дослідження Маркі і Ламонта 1996 року показало, що зміна кольору не викликана ціанобактеріями чи іншими мікроорганізмами в нектарі, а є скоріше «хімічним явищем рослинного походження». Досліди показали, що нектар мав високий рівень цукру та вільних амінокислот, але три з цих видів, включаючи B. sphaerocarpa, згодом показали нормальний вміст цукру в нектарі. Призначення кольорового нектару незрозуміле, особливо тому, що запилювачі, такі як нічні савці, не зважають на колір. Однак нектар, який стає помітнішим на вигляд або запах у міру дозрівання, може спонукати запилювачів віддати йому перевагу перед свіжішим нектаром. Також можливо, що зміна кольору не пов'язана із запиленням.

## Застосування в садівництві
Банксію велику культивують через її красиве голчасте листя і іржаво-коричневі квітконоси, які можуть бути дуже різноманітних відтінків. Цей вид віддає перевагу добре дренованим піщаним або суглинистим кислим ґрунтам з pH від 5,5 до 7, у добре освітлених сонцем місцях. Після встромлення коренів у землю здатна переносити посушливість. Рослину можна сильно обрізати, бо вона легко відросте зі свого дерев'янистого корнеплоду.
Розмноження здійснюється тільки насінням. Насіння не вимагає будь-якої обробки перед посівом, а для проростання потрібно близько 14 днів. Рослина зростає повільно та їй необхідно від 5 до 7 років, щоб досягти зрілості і почати квітнути.

## Відображення у культурі
Банксію велику було зображено на австралійській поштовій марці 2018 року.

wikiname: ukwiki

title: Banksia grossa

in_language: uk

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name               = Банксія велика
| image              = Banksia grossa 3 nofbadgingarra email.jpg
| image_caption      = ''B. grossa'' на північ від [[Бадґінґарра (Західна Австралія)|Бадґінґарри]]
| status             =
| status_system      =
| domain = [[Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum             = [[Рослини]] (Plantae)
| divisio            = [[Покритонасінні]] (Angiospermae)
| classis            = [[Евдикоти]] (Eudicots)
| superordo          =
| ordo               = [[Протеєцвіті]] (Proteales)
| subordo            =
| familia            = [[Протейні]] (Proteaceae)
| subfamilia         =
| tribus             =
| genus              = [[Банксія]] (Banksia)
| species            = '''Banksia grossa'''
| binomial           = ''Banksia grossa''
| binomial_authority = [[A.S.George]], 1981<ref name="APC">{{cite web |title=''Banksia grossa'' |url=https://biodiversity.org.au/nsl/services/apc-format/display/107390 |website=Australian Plant Census |access-date=2 травня 2020}}</ref>
| synonyms           =
| subdivision_ranks  =
| subdivision        =
| range_map          = Banksia grossa map.png
| range_map_caption  = Ареал у Західній Австралії
| wikispecies        = Banksia grossa
| commonscat         = Banksia grossa
| iucn               = 112525585
}}
'''''Банксія велика''''' ({{lang-la|Banksia grossa}}) — вид [[кущ]]а [[Родина (біологія)|родини]] [[Протейні|протейних]] (''Proteaceae''), [[ендемік]] [[Південно-Західна Австралія|Південно-Західної Австралії]]. Це один із чотирнадцяти видів банксій [[Серія (ботаніка)|серії]] ''{{iw|Banksia ser. Abietinae|Abietinae|en|Banksia ser. Abietinae}}'', всі з котрих мають переважно циліндричні або овальні [[суцвіття]]. Зібрана 1965 року та вперше науково описана 1981 року [[A.S.George|Алексом Джорджем]]. Товсте листя і велике насіння рослини відрізняють її від інших представників ''Abietinae'', чим й означили її видову назву.

Проростає на піску або [[латерит]]і серед [[Пустище|пустищ]] між поселеннями {{iw|Енеабба (Західна Австралія)|Енеабба|en|Eneabba, Western Australia}} і {{iw|Бадґінґарра (Західна Австралія)|Бадґінґарра|en|Badgingarra, Western Australia}} штату [[Західна Австралія]]. Росте у вигляді куща з безліччю стебел до 1 м заввишки, з вузьким листям і овальним коричневим квітковим колоссям до 10 см завдовжки, що складається із сотень окремих квіток. Цвітіння відбувається у прохолодніші місяці із березня по вересень. У [[квітконос]]ах розвиваються дерев'янисті [[Листянка|листянки]] із насінням усередині. У випадку [[Лісова пожежа|лісової пожежі]] банксія велика відростає зі свого {{iw|Ліґнотубер|ліґнотубера|en|Lignotuber}} (дерев'янистий коренеплід); лісові пожежі після свого згасання також сприяють викиду насіння. Відвідувачами (і, ймовірно, [[Запилення|запилювачами]]) суцвіття є комахи та нічні ссавці, як-то [[Sminthopsis granulipes|білохвостий дунарт]].

== Опис ==
Банксія велика росте у вигляді густого чагарника, зазвичай висотою від 0,7 до 1 м,<ref name="George 1981">{{cite journal |last1=George |first1=Alex S. |author-link1=A.S.George |year=1981 |title=The genus ''Banksia'' L.f. (Proteaceae) |journal=[[Nuytsia (journal)|Nuytsia]] |volume=3 |issue=3 |pages=239–473 [426–29] |issn=0085-4417 |title-link=The genus Banksia L.f. (Proteaceae) |doi=10.58828/nuy00060 |s2cid=196677407 }}</ref> а іноді й до 1,5 м.<ref name="Taylor 1988"/> Її численні стебла піднімаються з дерев'янистого коронеплода.<ref name="George 1981"/> Молоді стебла вкриті пухнастими ворсинами, а старі стебла вкриті лускатою блідо-коричневою корою. З [[Черешок|черешків]] від 3 до 5 мм завдовжки виходить м'ясисте листя голчастої подоби. Хоча листя має довжину від 4 до 12 см і ширину всього від 2 до 3 мм, проте є товщим, аніж в інших представників серії ''Abietinae''. [[Листок#Морфологія|Краї листка]] суцільні, без зубців і загорнуті, а його верхня поверхня у молодому віці слабоворсиниста, але з часом стає пласкою.<ref name="George 1999">{{cite book |last1=George |first1=Alex S. |title=Flora of Australia |volume=17B |date=1999 |publisher=Australian Biological Resources Study, Canberra |location=Canberra |page=207 |url=https://www.environment.gov.au/system/files/pages/6d8c5c3b-8545-437e-b9b3-944ac95ee07a/files/flora-australia-17b-proteaceae-3-hakea-dryandra.pdf |access-date=1 травня 2020}}</ref> Нові листки з'являються навесні і на початку літа.<ref name="Taylor 1988">{{cite book |last1=Taylor |first1=Anne |last2=Hopper |first2=Stephen |author-link2=Stephen Hopper |year=1988 |title=The Banksia Atlas (Australian Flora and Fauna Series Number 8) |url=https://archive.org/details/banksiaatlas00tayl |location=Canberra |publisher=Australian Government Publishing Service |pages=[https://archive.org/details/banksiaatlas00tayl/page/116 116]–17 |isbn=0-644-07124-9}}</ref>

=== Квіткування ===
Квітки банксії великої відповідають питомим для роду ''[[Banksia]]'': суцвіття зі сотень маленьких окремих квіток, щільно запакованих навколо дерев'янистого циліндричного стебла. У банксії великої це стебло має 5–7 см завдовжки при поперечнику 0,7–0,9 см, від нього квіти розходяться на 8–9 см в сторони.<ref name="George 1981"/> Квітки від іржаво-коричневого до золотаво-коричневого кольору і складаються з опушеної трубчастої [[Оцвітина|оцвітини]] довжиною 3,4–4,5 см, яка розкривається в міру дозрівання ([[цвітіння]]), вивільняючи [[Маточка|маточки]] від темно-червоного до пурпурового кольору.<ref name="George 1999"/> Маточки довжиною 3,8–4,8 см заходять за оцвітину і вигнуті на кінці. Квітконоси виникають з коротких товстих пагонів, що відходять від великих стебел, утім деякі квітконоси є верхівковими (розташовані на кінцях гілок і помітніші посеред листя).<ref name="George 1981"/>

Цвітіння відбувається з березня по вересень,<ref name="Markey 1996"/> хоча було помічено раннє цвітіння у грудні.<ref name="Taylor 1988"/> Для розвитку квітки від пуп'янки до кінця цвітіння потрібно від 5 до 8 тижнів. Приблизно три тижні до розкриття квіток вони видають сильний мускусний запах. Розпускання квіток відбувається послідовно, починаючи з нижньої частини суцвіття і закінчуючи верхівкою протягом двох тижнів. При цвітінні квіти виробляють велику кількість [[Нектар (ботаніка)|нектару]]; деякі квіти виготовляють так багато, що він капає на землю.<ref name="Markey 1996">{{cite conference |first1=Adrienne S. |last1=Markey |last2=Lamont |first2=Byron B. |author-link2=Byron Lamont |year=1996 |title=Why do Some Banksias Have Green Nectar? |work=International Symposium on the Biology of Proteaceae |location=Royal Botanic Gardens, Melbourne}}</ref> Після цвітіння старі суцвіття в'януть і скручуються до колосу, надаючи йому опушеного вигляду. Утворене від цього супліддя має приблизно еліпсоїдальну подобу, від 6 до 10 см заввишки і від 4 до 8 см завширшки. На колосі розвивається до 25 гладких еліптичних [[Листянка|листянок]], кожна з котрих містить до двох широких клиноподібних крилатих насінин.<ref name="George 1999"/> Одне польове дослідження виявило загалом вісім листянок на кожну плідну шишку.<ref name="enright89"/> Спочатку вони вкриті тонким пушком та мають довжину від 2 до 4,5 см, висоту 1–1,8 см, виступаючи на 1–1,8 см.<ref name="George 1981"/> Пушок шишок згодом стирається, від чого вони стають гладкими. Шишки зазвичай лишаються закритими, поки не луснуть від жару пожеж.<ref name="George 1981"/>

=== Насіння ===
Насіння банксії великої є найбільшим з усіх видів ряду ''Abietinae''. Маючи довжину 2,8–3,9 см, ядро насінини складається з клиноподібного насіннєвого тіла, довжиною 1,4–1,8 см, шириною 0,4–0,9 см та крилом завширшки 2,7–3,3 см. Дерев'янистий {{iw|розділювач насіння||en|Seed separator}} має той ж обрис, що й насінина, з відбитком там, де поруч із ним лежить тіло насіння.<ref name="George 1981"/> Яскраво-зелені [[Сім'ядоля|сім'ядолі]] мають зворотнояйцеподібний вигляд, можуть бути опуклими або увігнутими, розміром від 1,6 до 2,2 см завдовжки і від 0,9 до 1,2 см завширшки. Вони виникають з кремезного стебла паростка, відомого як {{iw|гіпокотиль||en|Hypocotyl}}, червоного кольору і вкритого короткими ворсинками. Вушочки сім'ядолів є 2 мм завдовжки. Листя паростків виступають на 0,6–0,8 см за сім'ядолі і розташовуються супротивно. Лінійні, довжиною від 1,4 до 1,6 см, із загнутими краями, вкриті білими ворсинками. Стебло зберігає червоний колір. Наступні пари листків послідовно довші.<ref name="George 1981"/>

== Таксономія ==
Перший відомий збір зразків банксії великої було здійснене ботаніком [[Фред Вільям Хамфріс|Фредом В. Хамфрісом]] 1965 року. Алекс Джордж висловив здивування щодо дотого, що рослину не визначив ніхто раніше, припустивши, що, можливо, їх зманула її подібність із ''[[Banksia leptophylla|B. leptophylla]]'' і ''[[Banksia sphaerocarpa|B. sphaerocarpa]]''. Алекс Джордж офіційно описав цей вид у своїй монографії 1981 року «The genus Banksia L.f. (Proteaceae)» на основі зразка, зібраного ним вздовж {{iw|Шосе Бранд (Західна Австралія)|шосе Бранд|en|Brand Highway}}, за 76 км на північ від поселення {{iw|Реґанс-Форд (Західна Австралія)|Реґанс-Форд|en|Regans Ford, Western Australia}}, 14 травня 1969 року. Він помістив вид в однойменний підрід ''{{iw|Banksia subg. Banksia|Banksia|en|Banksia subg. Banksia}}'' (через її квітконіс), в [[Секція (ботаніка)|секцію]] ''{{iw|Banksia sect. Oncostylis|Oncostylis|en|Banksia sect. Oncostylis}}'' та у відроджену [[Серія (ботаніка)|серію]] ''{{iw|Banksia ser. Abietinae|Abietinae|en|Banksia ser. Abietinae}}'', яку він обмежив наявністю лише видів із круглими плодами. Вона опинилася у {{iw|Таксономічна послідовність|філетичному порядку|en|Taxonomic sequence}} поміж ''{{iw|Banksia micrantha|B. micrantha|en|Banksia micrantha}}'' та ''B. leptophylla''. Видовий епітет походить від латинського ''grossus'' («крупний, великий»), що стосується розмірів її листя, квітів і плодів, які, як зауважив Алекс Джордж, були крупнішими, ніж в інших представників серії ''Abietinae''.<ref name="George 1981"/>

Системування Алекса Джорджа залишалося актуальним до 1996 року, коли {{iw|Кевін Тіле||en|Kevin Thiele}} і {{iw|Полін Ладіджес||en|Pauline Ladiges}} опублікували системування, засноване на [[Кладистика|кладистистичному]] розборі морфологічних рис. Вони зберегли підроди Алекса Джорджа та багато його серій, але відкинули його секції. Виявилося, що ''Banksia ser. Abietinae'' є майже [[Монофілія|монофілетичною]], тож її визначення зберегли. Далі серія ділиться на чотири [[Клада|субклади]], тому Тіле і Ладіджес розділили його на чотири підсерії. Банксія велика виявилася базальним видом другої з підсерій:
[[Файл:Banksia grossa.jpg|thumb|right|Типовий кущ банксії; насадження у [[Кінґс-Парк (Західна Австралія)|Кінґс-Парк]], [[Перт]], Західна Австралія.|alt=присадкуватий чагарник з дрібним листям близько метра заввишки]]
{{clade
|1=''B. grossa''
|2={{clade
   |1=''[[Banksia scabrella|B. scabrella]]''
   |2={{clade
      |1=[[Banksia sphaerocarpa var. dolichostyla|''B. dolichostyla'']]
      |2={{clade
         |1=[[Banksia micrantha|''B. micrantha'']]
         |2={{clade
            |1=[[Banksia sphaerocarpa var. sphaerocarpa|''B. sphaerocarpa'' var. ''sphaerocarpa'']]
            |2=[[Banksia sphaerocarpa var. caesia|''B. sphaerocarpa'' var. ''caesia'']]
            }}
         }}
      }}
   }}
}}

Ця клада стала основою для нової підсерії ''{{iw|Banksia subser. Sphaerocarpae|Sphaerocarpae|en|Banksia subser. Sphaerocarpae}}'', яку Тіле визначив як таку, що містить види з дерев'янистими коренеплодами, маточками, що вільно закручуються навколо супліддя (хоча у B. micrantha ця ознака була зворотною) та «поперечно вирівняні клітини внутрішньої поверхні насіннєвого крила». Інші види, крім ''B. grossa'', також мають плечові листянки.<ref name="Thiele 1996">{{cite journal | last1 = Thiele | first1 = Kevin | author-link1=Kevin Thiele | last2 = Ladiges | first2 = Pauline Y. | author-link2 = Pauline Ladiges | year = 1996 | title = A Cladistic Analysis of ''Banksia'' (Proteaceae) | journal = [[Australian Systematic Botany]] | volume = 9 | issue = 5 | pages = 661–733 | doi = 10.1071/SB9960661}}</ref>

Ставлячи під сумнів кладистику в системуванні Тіле і Ладігеса, 1999 року Алекс Джордж оприлюднив злегка змінену версію свого попереднього системування у серії своїх монографій «{{iw|Флора Австралії (серія монографій, 1999)|Флора Австралії|en|Flora of Australia (series)}}» (''Flora of Australia''). Положення ''B. grossa'' було таким самим, як і 1981 року, за винятком того, що ''B. telmatiaea'' було переміщено між нею і ''B. leptophylla''. Положення ''B. grossa'' в системуванні Алекса Джорджа 1999 року можна резюмувати наступним чином:<ref name="George 1999"/>
[[Файл:Banksia grossa foliage.jpg|thumb|right|Молоде листя|alt=гілка, на якій росте голчасте жовто-зелене листя]]
[[Файл:Banksia grossa 6 nofbadgingarra orig.JPG|thumb|right|Суцвіття з ранніми пуп'янками спереду, стара шишка з листянками ззаду|alt=a golden ovoid bud in front of foliage and a greyish hairy ovoid flower spike behind]]
: '''''[[Banksia]]'''''
:: '''[[Banksia subg. Banksia|''B.'' subg. ''Banksia'']]'''
::: [[Banksia sect. Banksia|''B.'' sect. ''Banksia'']] (9 серій, 50 видів, 9 підвидів, 3 різновиди)
::: [[Banksia sect. Coccinea|''B.'' sect. ''Coccinea'']] (1 вид)
::: '''[[Banksia sect. Oncostylis|''B.'' sect. ''Oncostylis'']]'''
:::: [[Banksia ser. Spicigerae|''B.'' ser. ''Spicigerae'']] (7 серій, 2 підвиди, 4 різновиди)
:::: [[Banksia ser. Tricuspidae|''B.'' ser. ''Tricuspidae'']] (1 вид)
:::: [[Banksia ser. Dryandroideae|''B.'' ser. ''Dryandroideae'']] (1 вид)
:::: '''[[Banksia ser. Abietinae|''B.'' ser. ''Abietinae'']]'''
::::: ''[[Banksia sphaerocarpa|B. sphaerocarpa]]'' (5 різновидів)
::::: ''[[Banksia micrantha|B. micrantha]]''
::::: '''''B. grossa'''''
::::: ''[[Banksia telmatiaea|B. telmatiaea]]''
::::: ''[[Banksia leptophylla|B. leptophylla]]'' (2 різновиди)
::::: ''[[Banksia lanata|B. lanata]]''
::::: ''[[Banksia scabrella|B. scabrella]]''
::::: ''[[Banksia violacea|B. violacea]]''
::::: ''[[Banksia incana|B. incana]]''
::::: ''[[Banksia laricina|B. laricina]]''
::::: ''[[Banksia pulchella|B. pulchella]]''
::::: ''[[Banksia meisneri|B. meisneri]]'' (2 підвиди)
::::: ''[[Banksia nutans|B. nutans]]'' (2 різновиди)
:: [[Banksia subg. Isostylis|''B.'' subg. ''Isostylis'']] (3 види)

З 1998 року {{iw|Остін Мест||en|Austin Mast}} публікує висліди кладістичного розбору даних щодо [[секвенування ДНК]] підтриби ''Banksiinae''. Його розбір передбачає філогенію, яка сильно відрізняється від системування Алекса Джорджа. Передбачається, що ''B. grossa'' є сестринською до {{iw|Політомія|політомічної|en|Polytomy}} клади, що складається з ''B. leptophylla'', ''B. telmatiaea'', ''B. scabrella'' та ''B. lanata'':<ref name="Mast 1998">{{cite journal | last = Mast | first = Austin R. | author-link = Остін Мест | year = 1998 | title = Molecular Systematics of Subtribe Banksiinae (''Banksia'' and ''Dryandra''; Proteaceae) Based on cpDNA and nrDNA Sequence Data: Implications for Taxonomy and Biogeography | journal = Australian Systematic Botany | volume = 11 | pages = 321–342 | doi = 10.1071/SB97026 | issue = 4}}</ref><ref name="Mast 2002">{{cite journal | last1 = Mast | first1 = Austin R.| last2 = Givnish | first2 = Thomas J. | author-link2 = Thomas J. Givnish | year = 2002 | title = Historical Biogeography and the Origin of Stomatal Distributions in ''Banksia'' and ''Dryandra'' (Proteaceae) Based on Their cpDNA Phylogeny | journal = [[American Journal of Botany]] | volume = 89 | issue = 8 | pages = 1311–23 | doi = 10.3732/ajb.89.8.1311 | issn = 0002-9122 | pmid=21665734| doi-access = free }}</ref><ref name="Mast 2005">{{cite journal | last1 = Mast | first1 = Austin R. | last2 = Jones | first2 = Eric H. | last3 = Havery | first3 = Shawn P. | year = 2005 | volume = 18 | issue = 1 | title = An Assessment of Old and New DNA Sequence Evidence for the Paraphyly of ''Banksia'' with Respect to ''Dryandra'' (Proteaceae) | journal = Australian Systematic Botany | pages = 75–88 | publisher = CSIRO Publishing / Australian Systematic Botany Society | doi = 10.1071/SB04015}}</ref>
{{clade
|1={{clade
   |1='''''B. telmatiaea'''''
   |2=''[[Banksia scabrella|B. scabrella]]''
   |3=[[Banksia leptophylla var. melletica|''B. leptophylla'' var. ''melletica'']]
   |4=[[Banksia leptophylla var. leptophylla|''B. leptophylla'' var. ''leptophylla'']]
   |5=''[[Banksia lanata|B. lanata]]''
   }}
|2=''B. grossa''
}}
На початку 2007 року Мест і Тіле започаткували реорганізацію ''Banksia'', об'єднавши з нею серію ''{{iw|Banksia ser. Dryandra|Dryandra|en|Banksia ser. Dryandra}}'' та визначивши ''{{iw|Banksia subg. Spathulatae|B. subg. Spathulatae|en|Banksia subg. Spathulatae}}'' для таксону з ложкоподібними сім'ядолями. Вони передбачають погодження повного системування по завершенню відбору ДНК серії ''Dryandra'' надалі; тим часом, якщо номенклатурні зміни Маста і Тіле прийняти за тимчасове системування, то ''B. grossa'' поміщається в ''B. subg. Spathulatae''.<ref name="Mast 2007">{{cite journal |author1=Mast, Austin R. |author2=Thiele, Kevin | year = 2007 | title = The Transfer of ''Dryandra'' R.Br. to ''Banksia'' L.f. (Proteaceae) | journal = Australian Systematic Botany | volume = 20 | issue=1 | pages = 63–71 | doi = 10.1071/SB06016|issn=1030-1887}}</ref>

== Поширення ==
Банксія велика переважно зустрічається на захід північніше від поселення {{iw|Янданука (Західна Австралія)|Янданука|en|Yandanooka, Western Australia}}, на півдні до {{iw|Бадґінґарра (національний парк)|національного парку Бадґінґарра|en|Badgingarra National Park}} і на сході майже до поселення {{iw|Куров (Західна Австралія)|Куров|en|Coorow, Western Australia}}. Вона зростає на неглибокому шарі піску над [[латерит]]ом або ж на просто глибокому піску, а іноді і на латеритних пагорбах, на плоскій або трохи горбистій місцевості, серед [[Квонган|квонґанових]] [[чагарник]]ів.<ref name="Taylor 1988"/><ref name="George 1999"/> Близько 40 % рослин ростуть уздовж узбіч доріг.<ref name="Taylor 1988"/>

== Екологія ==
Банксія велика проростає з дерев'янистого коренеплоду після лісової пожежі. Кущі несуть відносно невелику кількість насіння порівняно з іншими видами рослин, що відновлюються тим же чином після лісових пожеж. Польове дослідження в Енеаббі показало, що кущі дають від 30 до 90 насінин на рослину. Насіння на рослинах з меншою ймовірністю з'їдається тваринами, ніж насіння, що лежить у сплячому стані в ґрунті, і, отже, частіше виживає, щоб дати майбутні сходи. Для популяцій ''B. grossa'', що повторно проростають, сприятливішими є триваліші інтервали між пожежами, оскільки їхній банк насіння накопичується довше, ніж в інших видів.<ref>{{cite journal |last1=Bellairs |first1=Sean M. |last2=Bell |first2=David T. |year=1990 |title=Canopy‐borne Seed Store in Three Western Australian Plant Communities |journal=Australian Journal of Ecology |volume=15 |issue=3 |pages=299–305 |doi=10.1111/j.1442-9993.1990.tb01034.x |issn=1442-9993}}</ref> Листянки зазвичай відкриваються після лісової пожежі, вивільняючи насіння, яке проростає після [[Порушення (екологія)|порушення]].<ref name="enright89">{{cite journal |last1=Enright |first1=Neal J. |last2=Lamont |first2=Byron B. |year=1989 |title=Fire temperatures and follicle-opening requirements in 10 Banksia species|journal=Australian Journal of Ecology |volume=14 |issue=1 |pages=107–13 |doi=10.1111/j.1442-9993.1989.tb01012.x |issn=1442-9993}}</ref> Види зі стійкими квітками на старих колосках часто потрібні вищі температури для відкриття листянок; лабораторні випробування показали 50 % відкриття після дії 270 °C та 90 % після 400 °C.<ref name="enright89"/>

Листя банксії великої пристосоване до сухого клімату. Нижня поверхня листків захищена завдяки сильно загорненими донизу краями, які сягають майже середньої жилки. [[Трихоми]] (листові ворсинки) проходять уздовж середньої жилки і по краях, додатково захищаючи поверхню, на якій розташовані [[продих]]и, тим самим зводячи до мінімуму втрату води.<ref name="hill94">{{cite book |last=Hill |first=Robert S. |title=History of the Australian Vegetation: Cretaceous to Recent |publisher=Cambridge University Press |location=Cambridge, United Kingdom |year=1994 |pages=405–06 |isbn=0-521-40197-6 |url=https://books.google.com/books?id=loBrTOJDojoC&q=history+of+the+australian+vegetation+cretaceous+to+recent+grossa&pg=PA406}}</ref> Кладистичний розбір показує, що у цього виду та його родичів із серії ''Abietinae'' розвинулося довге вузьке листя із загорнутими краями, оскільки вони поширилися у сухішому кліматі на південному заході Австралії, розвинувшись від предків із ширшим листям.<ref name="Mast 2002"/>

Суцвіття є дуже привабливими для комах.<ref name="Markey 1996"/> Було помічено рідкісний вид австралійських бджіл ''[[Hylaeus globuliferus]]''.<ref>{{cite web |url=http://www.padil.gov.au/pollinators/Pest/Specimens/139549 |title=Native globuliferus hylaeine |last=PaDIL |work=Australian Pollinators |publisher=Australian Government Department of Agriculture, Fisheries and Forestry |access-date=20 листопада 2012}}</ref> Також велика кількість сонечок п'є нектар цього виду, нехтуючи при цьому суцвіття ''[[Banksia attenuata]]'', що росте в тому ж ареалі.<ref name="Markey 1996"/> Серед хребетних тварин було помічено сумчатого білохвостого данарта (''[[Sminthopsis granulipes]]''). Пилок було виявлено на морді цієї тварини та в екскрементах кількох інших видів [[Хижі сумчасті (родина)|хижих сумчастих]], що дозволяє припустити, що ці тварини, ймовірно, є запилювачами видів ''Banksia'' загалом.<ref name="Goldingay 2000">{{cite journal | last = Goldingay | first = Ross L. | year = 2000 | title = Small Dasyurid Marsupials – are they Effective Pollinators? | url = https://archive.org/details/sim_australian-journal-of-zoology_2000_48_5/page/597 | journal = Australian Journal of Zoology | volume = 48 | issue = 5  | pages = 597–606|doi=10.1071/ZO00015|issn= 0004-959X}}</ref> Утім згадувань щодо запилювачів цього виду у праці «The Banksia Atlas» не помічено.<ref name="Taylor 1988"/>

Банксія велика є одним із п'яти близьких видів банксії, що мають дуже незвичайний квітковий нектар.<ref>Інші чотири види є ''[[Banksia sphaerocarpa]]'', ''[[Banksia incana|B. incana]]'', ''[[Banksia leptophylla|B. leptophylla]]'' і ''[[Banksia telmatiaea|B. telmatiaea]]''.</ref><ref name="Hansen"/> Тим часом як інші види банксії виробляють прозорий і водянистий нектар, спершу від блідо-жовтий, але поступово темнішає і густішає, перетворюючись на густий оливково-зелений слиз протягом одного-двох днів після секреції і зрештою стаючи майже чорною желеподібною грудкою, що прилипає до основи квітки.<ref name="Lamont 1980">{{cite journal | last = Lamont | first = Byron B. | year = 1980 | title = Blue-green Algae in Nectar of ''Banksia'' aff. ''Sphaerocarpa'' | journal = West Australian Naturalist | volume = 14 | issue = 7 | pages = 193–94}}</ref> Вперше це відзначив {{iw|Байрон Ламонт||en|Byron Barnard Lamont}} 1980 року, пояснивши це [[Ціанобактерії|ціанобактеріями]], що харчуються цукроми нектару. Відзначивши, що у багатьох цих ціанобактерій були [[гетероцисти]], він припустив, що вони допомагають рослині, [[Фіксація азоту|ловлячи атмосферний азот]], який потім змивається дощем з квіток і поглинається {{iw|Протеоїдне коріння|протеоїдним корінням|en|Cluster root}}. Цей передбачуваний [[симбіоз]] було досліджено Барреттом і Ламонтом 1985 року, але так і не було виявлено жодних доказів фіксації азоту.<ref name="Barrett 1985">{{cite journal | last1 = Barrett | first1 = Gregory J. | last2 = Lamont | first2 = Byron B. | year = 1985 | title = Absence of Nitrogen Fixation (Acetylene Reduction) by Procaryotes in Nectar of Banksias | journal = Plant and Soil | volume = 85 | pages = 443–45 | doi = 10.1007/BF02220200 | issue = 3| s2cid = 39550788 }}</ref> Подальше дослідження Маркі і Ламонта 1996 року показало, що зміна кольору не викликана ціанобактеріями чи іншими мікроорганізмами в нектарі, а є скоріше «хімічним явищем рослинного походження». Досліди показали, що нектар мав високий рівень цукру та вільних [[Амінокислоти|амінокислот]],<ref name="Markey 1996" /> але три з цих видів, включаючи ''B. sphaerocarpa'', згодом показали нормальний вміст цукру в нектарі.<ref name="Nicolson 1998">{{cite journal | last1 = Nicolson | first1 = Susan W. | last2 = Van Wyk | first2 = Ben-Erik| year = 1998 | title = Nectar Sugars in Proteaceae: Patterns and Processes | journal = Australian Journal of Botany | volume = 46 | pages = 489–504 | doi = 10.1071/BT97039 | issue = 4|issn= 0067-1924}}</ref> Призначення кольорового нектару незрозуміле, особливо тому, що запилювачі, такі як нічні савці, не зважають на колір. Однак нектар, який стає помітнішим на вигляд або запах у міру дозрівання, може спонукати запилювачів віддати йому перевагу перед свіжішим нектаром. Також можливо, що зміна кольору не пов'язана із запиленням.<ref name="Hansen">{{cite journal | last1 = Hansen | first1 = Dennis M. | last2 = Olesen | first2 = Jens M. | last3 = Mione | first3 = Thomas | last4 = Johnson | first4 = Steven D. | last5 = Müller | first5 = Christine B. | year = 2007 | title = Coloured Nectar: Distribution, Ecology, and Evolution of an Enigmatic Floral Trait | journal = Biological Reviews | volume = 82|issue=1 | pages = 83–111 | doi = 10.1111/j.1469-185X.2006.00005.x|issn=1469-185X | pmid = 17313525| s2cid = 21719506 | url = http://www.zora.uzh.ch/2077/1/j.1469-185X.2006.00005.x.pdf }}</ref>

== Застосування в садівництві ==
Банксію велику культивують через її красиве голчасте листя і іржаво-коричневі квітконоси, які можуть бути дуже різноманітних відтінків. Цей вид віддає перевагу добре дренованим піщаним або [[Суглинки|суглинистим]] кислим ґрунтам з [[Кислотність ґрунту|pH від 5,5 до 7]], у добре освітлених сонцем місцях. Після встромлення коренів у землю здатна переносити посушливість. Рослину можна сильно обрізати, бо вона легко відросте зі свого дерев'янистого корнеплоду.<ref name="Collins 2008">{{cite book | last1 = Collins | first1 = Kevin | last2 = Collins | first2 = Kathy | last3=George | first3=Alex S. | title = Banksias | publisher = Bloomings Books | location = Melbourne, Victoria | year = 2008 | pages = 213–14 | isbn = 978-1-876473-68-6 }}</ref>

Розмноження здійснюється тільки насінням.<ref name="Collins 2008"/> Насіння не вимагає будь-якої обробки перед посівом, а для проростання потрібно близько 14 днів.<ref name="Sweedman 2006">{{cite book | last1 = Sweedman | first1 = Luke | last2=Merritt | first2=David | year = 2006 | title = Australian Seeds: a Guide to Their Collection, Identification and Biology | url = https://archive.org/details/australianseedsg00auth | url-access = limited | publisher = CSIRO Publishing|location=Collingwood, Victoria | isbn = 0-643-09298-6 | page = [https://archive.org/details/australianseedsg00auth/page/n219 203]}}</ref> Рослина зростає повільно та їй необхідно від 5 до 7 років, щоб досягти зрілості і почати квітнути.<ref name="Collins 2008"/>

== Відображення у культурі ==
Банксію велику було зображено на австралійській поштовій марці 2018 року.<ref name="ANBG">{{cite web |title=''Banksia grossa'' |url=https://www.anbg.gov.au/stamps/stamp-banksia-grossa-2018.html |publisher=Australian National Botanic Gardens |access-date=2 травня 2020}}</ref>

== Примітки ==
{{Примітки|2}}

{{Commons category|Banksia grossa}}

{{Taxonbar|from=Q4856615}}

[[Категорія:Евдикоти Західної Австралії]]
[[Категорія:Рослини, описані 1981]]
[[Категорія:Таксони, названі Алексом Джорджем]]
[[Категорія:Ендемічна флора Південно-Західної Австралії]]

title: ?Банксія велика

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Рослини (Plantae)

Відділ: Покритонасінні (Angiospermae)

Клас: Евдикоти (Eudicots)

Порядок: Протеєцвіті (Proteales)

Родина: Протейні (Proteaceae)

Рід: Банксія (Banksia)

Вид: Banksia grossa

Вікісховище: Banksia grossa

Віківиди: Banksia grossa


text:
# Бербешть
Бербешть, Бербешті (рум. Berbești) — місто у повіті Вилча в Румунії. Адміністративно місту підпорядковані такі села (дані про населення за 2002 рік):
- Валя-Маре (352 особи)
- Демцень (489 осіб)
- Дялу-Алуніш (2595 осіб)
- Рошіоара (532 особи)
- Тиргу-Гингулешть (1185 осіб)

Місто розташоване на відстані 186 км на захід від Бухареста, 41 км на захід від Римніку-Вилчі, 73 км на північ від Крайови.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у місті проживали 5704 особи.
Національний склад населення міста:
| Національність | Кількість осіб | Відсоток |
| -------------- | -------------- | -------- |
| румуни         | 5697           | 99,9%    |
| цигани         | 4              | 0,1%     |
| угорці         | 2              | < 0,1%   |
| словаки        | 1              | < 0,1%   |

Рідною мовою назвали:
| Мова      | Кількість осіб | Відсоток |
| --------- | -------------- | -------- |
| румунська | 5698           | 99,9%    |
| циганська | 3              | 0,1%     |
| угорська  | 2              | < 0,1%   |
| словацька | 1              | < 0,1%   |

Склад населення міста за віросповіданням:
| Релігія       | Кількість осіб | Відсоток |
| ------------- | -------------- | -------- |
| православні   | 5592           | 98,0%    |
| адвентисти    | 83             | 1,5%     |
| п'ятдесятники | 23             | 0,4%     |
| римо-католики | 5              | 0,1%     |
| реформати     | 1              | < 0,1%   |

## Зовнішні посилання
- Дані про місто Бербешть на сайті Ghidul Primăriilor [Архівовано 19 січня 2013 у Wayback Machine.]

title: Бербешть

wikitext:
{{Otheruses|Бербешть (значення)}}
{{НП Румунії
 | назва               = Бербешть
 | статус              = місто
 | місцева_назва       = ''Berbești''
 | герб                =
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Вилча
 | код_SIRUTA          =
 | широта              = 44.9882
 | довгота             = 23.8682
 | висота              = 322
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 5635
 | рік_насел           = 2009
 | населення_джерело   = <ref>{{cite web|url=http://www.insse.ro/cms/rw/resource/populatia%20stabila%20la%201%20ianuarie%202009%20si%2018.xls|title=Populația stabilă la 1.01.2009 total din care de 18 ani și peste|language=румунською|accessdate=2011-12-19|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AaF2pliR?url=http://www.insse.ro/cms/rw/resource/populatia%20stabila%20la%201%20ianuarie%202009%20si%2018.xls|archivedate=10.09.2012|deadurl=yes}}</ref>
 | площа               =
 | поштові_індекси     =
 | карта               =
 | примар              =
 | партія              =
 | мандат              =
 | www                 =
}}
'''Бербешть''', Бербешті ({{lang-ro|Berbești}}) — місто у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Вилча]] в [[Румунія|Румунії]]. Адміністративно місту підпорядковані такі села (дані про населення за 2002 рік):
* [[Валя-Маре (Бербешть, Вилча)|Валя-Маре]] (352 особи)
* [[Демцень]] (489 осіб)
* [[Дялу-Алуніш]] (2595 осіб)
* [[Рошіоара (Вилча)|Рошіоара]] (532 особи)
* [[Тиргу-Гингулешть]] (1185 осіб)

Місто розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 186 км на захід від [[Бухарест]]а, 41 км на захід від [[Римніку-Вилча|Римніку-Вилчі]], 73 км на північ від [[Крайова|Крайови]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]]<ref>{{cite web|url=http://www.edrc.ro/recensamant.jsp?regiune_id=1407&judet_id=1746&localitate_id=1760|title=Structura Etno-demografică a României|language=румунською|accessdate=2011-12-15|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IDEZ8oEE?url=http://www.edrc.ro/recensamant.jsp?regiune_id=1407|archivedate=2013-07-18|deadurl=no}}</ref> у місті проживали {{formatnum:5704}} особи.

Національний склад населення міста:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Національність
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| [[румуни]]
| 5697
| 99,9%
|-
| цигани
| 4
| 0,1%
|-
| [[Угорці в Румунії|угорці]]
| 2
| < 0,1%
|-
| словаки
| 1
| < 0,1%
|}

Рідною мовою назвали:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Мова
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| румунська
| 5698
| 99,9%
|-
| циганська
| 3
| 0,1%
|-
| угорська
| 2
| < 0,1%
|-
| словацька
| 1
| < 0,1%
|}

Склад населення міста за віросповіданням:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Релігія
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| [[Румунська православна церква|православні]]
| 5592
| 98,0%
|-
| адвентисти
| 83
| 1,5%
|-
| п'ятдесятники
| 23
| 0,4%
|-
| римо-католики
| 5
| 0,1%
|-
| реформати
| 1
| < 0,1%
|}

== Зовнішні посилання ==
* [http://www.ghidulprimariilor.ro/business.php/PRIMARIA-BERBESTI/187541/ Дані про місто Бербешть на сайті Ghidul Primăriilor] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130119053018/http://www.ghidulprimariilor.ro/business.php/PRIMARIA-BERBESTI/187541/ |date=19 січня 2013 }}

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Повіт Вилча}}
{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Міста Вилчі]]

title: Бербешть · Berbești

Країна: Румунія

Повіт: Вилча

Телефонний код: +40 250 (Romtelecom, TR) · +40 350 (інші оператори)


text:
# Голунь
Голунь (рос. Голунь) — село у Новосільському районі Орловської області Російської Федерації.
Населення становить 308 осіб. Входить до муніципального утворення Голунське сільське поселення.

## Історія
Населений пункт розташований у межах Чорнозем'я та історичного Дикого Поля. Від 30 липня 1928 року у складі Орловського округу Центрально-Чорноземної області, 13 червня 1934 року після ліквідації Центрально-Чорноземної області населений пункт увійшов до складу новоствореної Курської області.
З 1937 року в складі новоутвореної Орловської області.
Від 2013 року входить до муніципального утворення Голунське сільське поселення.

## Населення
| 1857 | 1859 | 1915  | 2010 |
| ---- | ---- | ----- | ---- |
| 825  | ↗986 | ↗1238 | ↘308 |

title: Голунь

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[село]]
|тип_род         = села
|назва           = Голунь
|назва ін.       = Голунь
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Орловська область]]
|район           = [[Новосільський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Голунське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 308
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Орловська область
}}
'''Голунь''' ({{lang-ru|Голунь}}) — [[село]] у [[Новосільський район|Новосільському районі]] [[Орловська область|Орловської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 308 осіб. Входить до муніципального утворення [[Голунське сільське поселення]].

== Історія ==

Населений пункт розташований у межах [[Чорнозем'я]] та історичного [[Дике Поле|Дикого Поля]]. Від 30 липня 1928 року у складі [[Орловський округ|Орловського округу]] [[Центрально-Чорноземна область|Центрально-Чорноземної області]], 13 червня 1934 року після ліквідації Центрально-Чорноземної області населений пункт увійшов до складу новоствореної [[Курська область|Курської області]].

З 1937 року в складі новоутвореної Орловської області.

Від 2013 року входить до муніципального утворення Голунське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/460230967 |title=Закон Орловской области от 25 декабря 2013 года N 1578-ОЗ «Об административно-территориальном устройстве Орловской области» |access-date=2022-02-28 |archive-date=2022-02-28 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220228084440/https://docs.cntd.ru/document/460230967 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Голунь }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Новосільський район}}
{{Oryol-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Новосільського району]]

title: село Голунь

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Орловська область

Муніципальний район: Новосільський район

Поселення: Голунське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Голунь · Голунь


text:
# MINOS1
MINOS1 (англ. Mitochondrial inner membrane organizing system 1) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на 1-й хромосомі. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 78 амінокислот, а молекулярна маса — 8 808.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MSESELGRKW |  | DRCLADAVVK |  | IGTGFGLGIV |  | FSLTFFKRRM |  | WPLAFGSGMG |
| LGMAYSNCQH |  | DFQAPYLLHG |  | KYVKEQEQ   |  |            |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Задіяний у таких біологічних процесах, як ацетилювання, альтернативний сплайсинг.
Локалізований у мембрані, мітохондрії, внутрішній мембрані мітохондрії.

title: MINOS1

wikitext:
{{Картка гена}}
'''MINOS1''' ({{lang-en|Mitochondrial inner membrane organizing system 1}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на 1-й хромосомі.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:32068 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:32068 |language=англ. |accessdate=18 вересня 2017 |url-status=dead }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 78 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 8 808<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/Q5TGZ0#sequences |title=UniProt, Q5TGZ0 |language=англ. |accessdate=18 вересня 2017 |archive-date=8 вересня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170908121857/http://www.uniprot.org/uniprot/Q5TGZ0#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MSESELGRKW		DRCLADAVVK		IGTGFGLGIV		FSLTFFKRRM		WPLAFGSGMG

LGMAYSNCQH		DFQAPYLLHG		KYVKEQEQ

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Задіяний у таких біологічних процесах, як [[ацетилювання]], [[альтернативний сплайсинг]].
Локалізований у мембрані, [[мітохондрія|мітохондрії]], внутрішній мембрані [[мітохондрія|мітохондрії]].

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=[[Genome Res.]] |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
* {{cite journal|назва=The non-glycosylated isoform of MIC26 is a constituent of the mammalian MICOS complex and promotes formation of crista junctions. |journal=[[Biochim. Biophys. Acta]] |автор=Koob S., Barrera M., Anand R., Reichert A.S. |дата=2015 |сторінки=1551 — 1563|volume=1853}} {{PMID|25764979}} {{DOI|10.1016/j.bbamcr.2015.03.004}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 1 (людина)|Хромосома 1]]

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

{{protein-stub}}

[[Категорія:Некатегоризовані білки]]

title: Ідентифікатори

Символи: MICOS10, C1orf151, MIO10, Mic10, mitochondrial inner membrane organizing system 1, MINOS1, mitochondrial contact site and cristae organizing system subunit 10

Зовнішні ІД: OMIM: 616574 MGI: 1913628 HomoloGene: 55024 GeneCards: MICOS10

Молекулярна функція: • GO:0001948, GO:0016582 protein binding · • молекулярна функція

Клітинна компонента: • integral component of membrane · • мітохондріальна внутрішня мембрана · • мембрана · • мітохондрія · • MICOS complex

Біологічний процес: • GO:0022610 життєдіяльність

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

UniProt: | Q5TGZ0 | · | Q7TNS2 |

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Мігеланьєс
Мігеланьєс (ісп. Migueláñez) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Кастилія-і-Леон, у провінції Сеговія. Населення — 162 особи (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 95 км на північний захід від Мадрида, 27 км на північний захід від Сеговії.

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

title: Мігеланьєс

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Мігеланьєс
 | місцева_назва       = ''Migueláñez''
 | прапор              =
 | герб                =
 | автономна_спільнота = [[Кастилія-і-Леон]]
 | провінція           = [[Сеговія (провінція)|Сеговія]]
 | комарка             =
 | широта              = 41.117
 | довгота             = -4.367
 | висота              = 883
 | населення           = 162
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 19,22
 | густота             = 8,43
 | поштові_індекси     = 40441
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 40128
 | мер                 = Марія Хесус Фуентес Перес
 | рік_обрання         = 2007
 | www                 =
}}
'''Мігеланьєс''' ({{lang-es|Migueláñez}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Кастилія-і-Леон]], у провінції [[Сеговія (провінція)|Сеговія]]. Населення — {{formatnum:162}} особи (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 95 км на північний захід від [[Мадрид]]а, 27 км на північний захід від [[Сеговія|Сеговії]].

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Migueláñez}}

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Сеговія}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Сеговія]]

title: Мігеланьєс · Migueláñez

· Герб: · Прапор

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Кастилія-і-Леон

Провінція: Сеговія

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Марія Хесус Фуентес Перес (з 2007)

Влада: Офіційна сторінка