text:
# Тунель Сахалін-Хоккайдо
Тунель Сахалін-Хоккайдо — проект, який дозволить зв'язати Японію через Сахалінський тунель з Євразійською транспортною системою. Кошторисна вартість проекту — 50 млрд доларів США.
16 січня 2009 року заступник міністра транспорту Російської Федерації Андрій Недосеков оголосив про розгляд можливості будівництва залізничного тунелю Сахалін — Хоккайдо.
Тунель простягнувся б приблизно на 40–45 км між мисом Крильйон Сахаліну і мисом Соя Хоккайдо. Далі через Сахалін до Сахалінського тунелю. Наразі острів Хоккайдо з'єднаний найдовшим підводним тунелем (Сейкан) з найбільшим японським островом — Хонсю. Таким чином, це дозволило б з'єднати залізничні мережі Росії та Японії.
Проект може замінити проектований підводний тунель між Японією і Кореєю, оскільки вже йде повним ходом планування та побудова багатьох з необхідних залізничних об'єктів на острові Сахалін. Крім того, цей тунель був би значно коротше ніж тунель між Японією і Кореєю.

## Ширина колії
- Росія 1,520 мм (4 ft 11+7⁄8 in), але на Сахаліні (див. Сахалінська залізниця) 1,067 мм
- Японська стандартна колія 1,067 мм (3 ft 6 in)
- Сінкансен 1,435 мм(4 ft 8+1⁄2 in)

title: Тунель Сахалін-Хоккайдо

wikitext:
{{Unibox}}'''Тунель Сахалін-Хоккайдо''' — проект, який дозволить зв'язати Японію через [[Сахалінський тунель]] з Євразійською транспортною системою. Кошторисна вартість проекту — 50 млрд доларів США.<ref name="spt">[http://www.sptimes.ru/index.php?action_id=2&story_id=13428 Plan for Tunnel to Sakhalin Unveiled] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110605053316/http://www.sptimes.ru/index.php?action_id=2&story_id=13428 |date=5 червня 2011 }}{{ref-en}}</ref>

16 січня 2009 року заступник міністра транспорту Російської Федерації Андрій Недосеков оголосив про розгляд можливості будівництва залізничного тунелю [[Сахалін]] — [[Хоккайдо]]<ref>[http://www.railwaygazette.com/news_view/article/2009/01//sakhalin_link_proposed.html Sakhalin link proposed]{{Недоступне посилання}} {{ref-en}}[[Railway Gazette International]]</ref>.

Тунель простягнувся б приблизно на 40–45 км між мисом [[Крильйон (мис)|Крильйон]] Сахаліну і мисом [[Соя (мис)|Соя]] Хоккайдо. Далі через Сахалін до Сахалінського тунелю. Наразі острів Хоккайдо з'єднаний найдовшим підводним тунелем ([[Сейкан]]) з найбільшим японським островом — [[Хонсю]]. Таким чином, це дозволило б з'єднати залізничні мережі [[Росія|Росії]] та [[Японія|Японії]].

Проект може замінити проектований [[Японія—Корея підводний тунель|підводний тунель між Японією і Кореєю]], оскільки вже йде повним ходом планування та побудова багатьох з необхідних залізничних об'єктів на острові Сахалін. Крім того, цей тунель був би значно коротше ніж тунель між Японією і [[Корейський півострів|Кореєю]].<ref name="spt"/>

== Ширина колії ==

* [[Росія]] 1,520 мм (4 ft 11+7⁄8 in), але на Сахаліні (див. [[Сахалінська залізниця]]) 1,067 мм
* Японська стандартна колія 1,067 мм (3 ft 6 in)
* [[Сінкансен]] 1,435 мм(4 ft 8+1⁄2 in)

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Залізничні тунелі]]

Країна: Японія і Росія

Проходить над/під: Протока Лаперуза

Ширина колії: невідомо

Розташування кінцевого пункту: Вакканай і Южно-Сахалінськ

Стан використання: будівельний проєктd


text:
# IC 1868
IC 1868 — галактика типу S (спіральна галактика) у сузір'ї Кит.
Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції індексного каталогу.

wikiname: ukwiki

title: IC 1868

in_language: uk

wikitext:
{{Галактика IC
| IC = 1868
| Назва = IC 1868
| Тип = [[галактика]]
| Сузір'я = Кит
| Позначення = PGC 3091399, NPM1G +09.0089
| Пряме_сходження = 02 год 56 [[Мінута|мін.]] 05,8 сек
| Схилення = +09° 22′ 46″
| Код = S
| Хаббл-тип = [[спіральна галактика]]
| Епоха = [[J2000.0]]
| Видима_зоряна_величина = 15,1
| Видимі_розміри = 0,40' × 0,3'
| Яскравість_поверхні = 12,6
| Фотографічна_зоряна_величина = 15,9
| Кутове_положення = 70
| bot = true
| dreyer = true
}}

'''IC 1868''' — [[галактика]] типу S ([[спіральна галактика]]) у сузір'ї [[Кит (сузір'я)|Кит]].

Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції [[Індексний каталог|індексного каталогу]].

== Посилання ==

* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+1868 IC 1868] в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-en}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+1868 IC 1868] в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-fr}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+1868 Перевірена інформація про IC 1868]{{ref-en}}
* [http://simbad.u-strasbg.fr/sim-id.pl?Ident=IC+1868 IC 1868 в базі SIMBAD]{{ref-en}}{{Недоступне посилання|date=жовтня 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [https://web.archive.org/web/20160306043948/http://vizier.u-strasbg.fr/viz-bin/VizieR-S?IC+1868 IC 1868 в базі Vizier]{{ref-en}}
* [http://nedwww.ipac.caltech.edu/cgi-bin/nph-objsearch?objname=IC+1868 IC 1868 в базі NASA Extragalactic  Database]{{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20070202212605/http://www.ngcic.org/steinicke/ Бази даних про об'єкти NGC/IC]{{ref-en}}

{{Навігатор NGC|IC 1864|IC 1865|IC 1866|IC 1867|IC 1868|IC 1869|IC 1870|IC 1871|IC 1872|}}

{{Бот|}}<!-- заберіть шаблон {{бот|}}, якщо вносите серйозні зміни в статтю -->

{{Портали|Астрономія}}

[[Категорія:Об'єкти IC|IC 1868]]
[[Категорія:Кит (сузір'я)|IC 1868]]
[[Категорія:Галактики|IC 1868]]

title: Розташування (епоха J2000.0)

Сузір'я: Кит

Пряме піднесення: 02 год 56 мін. 05,8 сек

title: Характеристики

Габбл-тип: спіральна галактика

Тип: галактика

title: Позначення


text:
# PRDM12
PRDM12 (англ. PR/SET domain 12) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 9-ї хромосоми. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 367 амінокислот, а молекулярна маса — 40 403.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MMGSVLPAEA |  | LVLKTGLKAP |  | GLALAEVITS |  | DILHSFLYGR |  | WRNVLGEQLF |
| EDKSHHASPK |  | TAFTAEVLAQ |  | SFSGEVQKLS |  | SLVLPAEVII |  | AQSSIPGEGL |
| GIFSKTWIKA |  | GTEMGPFTGR |  | VIAPEHVDIC |  | KNNNLMWEVF |  | NEDGTVRYFI |
| DASQEDHRSW |  | MTYIKCARNE |  | QEQNLEVVQI |  | GTSIFYKAIE |  | MIPPDQELLV |
| WYGNSHNTFL |  | GIPGVPGLEE |  | DQKKNKHEDF |  | HPADSAAGPA |  | GRMRCVICHR |
| GFNSRSNLRS |  | HMRIHTLDKP |  | FVCRFCNRRF |  | SQSSTLRNHV |  | RLHTGERPYK |
| CQVCQSAYSQ |  | LAGLRAHQKS |  | ARHRPPSTAL |  | QAHSPALPAP |  | HAHAPALAAA |
| AAAAAAAAAH |  | HLPAMVL    |  |            |  |            |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Кодований геном білок за функціями належить до трансфераз, метилтрансфераз.
Задіяний у таких біологічних процесах, як транскрипція, регуляція транскрипції.
Білок має сайт для зв'язування з іонами металів, іоном цинку, ДНК, S-аденозил-L-метіоніном.
Локалізований у ядрі.

title: PRDM12

wikitext:
{{Картка гена}}
'''PRDM12''' ({{lang-en|PR/SET domain 12}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 9-ї хромосоми.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:13997 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:13997 |language=англ. |accessdate=8 вересня 2017 |archive-date=14 липня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170714212043/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:13997 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170714212043/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:13997 |date=2017-07-14 }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 367 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 40 403<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/Q9H4Q4#sequences |title=UniProt, Q9H4Q4 |language=англ. |accessdate=8 вересня 2017 |archive-date=12 липня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170712020840/http://www.uniprot.org/uniprot/Q9H4Q4#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MMGSVLPAEA		LVLKTGLKAP		GLALAEVITS		DILHSFLYGR		WRNVLGEQLF

EDKSHHASPK		TAFTAEVLAQ		SFSGEVQKLS		SLVLPAEVII		AQSSIPGEGL

GIFSKTWIKA		GTEMGPFTGR		VIAPEHVDIC		KNNNLMWEVF		NEDGTVRYFI

DASQEDHRSW		MTYIKCARNE		QEQNLEVVQI		GTSIFYKAIE		MIPPDQELLV

WYGNSHNTFL		GIPGVPGLEE		DQKKNKHEDF		HPADSAAGPA		GRMRCVICHR

GFNSRSNLRS		HMRIHTLDKP		FVCRFCNRRF		SQSSTLRNHV		RLHTGERPYK

CQVCQSAYSQ		LAGLRAHQKS		ARHRPPSTAL		QAHSPALPAP		HAHAPALAAA

AAAAAAAAAH		HLPAMVL

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функціями належить до [[трансферази|трансфераз]], [[метилтрансфераза|метилтрансфераз]].
Задіяний у таких біологічних процесах, як [[транскрипція (біологія)|транскрипція]], регуляція [[транскрипція (біологія)|транскрипції]].
Білок має сайт для зв'язування з іонами металів, іоном [[цинк]]у, [[Дезоксирибонуклеїнова кислота|ДНК]], [[S-аденозил-L-метіонін]]ом.
Локалізований у [[клітинне ядро|ядрі]].

== Література ==
{{refbegin|2}}

{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 9 (людина)|Хромосома 9]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Трансферази]]
[[Категорія:Некатегоризовані білки]]

title: PRDM12

PDB: Пошук ортологів: PDBe RCSB

title: Ідентифікатори

Символи: PRDM12, PFM9, HSAN8, PR domain 12, PR/SET domain 12

Зовнішні ІД: OMIM: 616458 MGI: 2685844 HomoloGene: 10999 GeneCards: PRDM12

title: Пов'язані генетичні захворювання

Пов'язані генетичні захворювання: hereditary sensory and autonomic neuropathy type 8

Молекулярна функція: • GO:0102674, GO:0102675 methyltransferase activity · • transferase activity · • DNA binding · • зв'язування з іоном металу · • nucleic acid binding · • histone methyltransferase binding · • GO:0001200, GO:0001133, GO:0001201 DNA-binding transcription factor activity, RNA polymerase II-specific · • RNA polymerase II transcription regulatory region sequence-specific DNA binding · • chromatin DNA binding · • sequence-specific DNA binding · • GO:0001131, GO:0001151, GO:0001130, GO:0001204 DNA-binding transcription factor activity

Клітинна компонента: • клітинне ядро

Біологічний процес: • Нейрогенез · • Метилювання · • GO:0009373 regulation of transcription, DNA-templated · • transcription, DNA-templated · • positive regulation of histone H3-K9 dimethylation · • sensory perception of pain · • neuron projection development · • detection of temperature stimulus involved in sensory perception of pain · • positive regulation of histone H3-K9 methylation · • GO:0044324, GO:0003256, GO:1901213, GO:0046019, GO:0046020, GO:1900094, GO:0061216, GO:0060994, GO:1902064, GO:0003258, GO:0072212 regulation of transcription by RNA polymerase II

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Кен Ґласс
Кен Ґласс (англ. Ken Glass, 24 липня 1913 — 17 січня 1961) — канадський яхтсмен.
Бронзовий призер Олімпійських Ігор 1932 року в класі 6 метрів.

title: Кен Ґласс

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Кен Ґласс
| оригінал імені = Ken Glass
| зріст  =
| вага   =
| медалі = {{MedalSport | [[Вітрильний спорт]] }}
{{MedalCountry | {{CAN}} }}
{{MedalCompetition | [[Олімпійські ігри]] [[File:Olympic rings without rims.svg|50px]] }}
{{MedalBronze | [[літні Олімпійські ігри 1932|Лос-Анджелес 1932]] | [[Вітрильний спорт на літніх Олімпійських іграх 1932 — 6 метрів|6 метрів]] }}
}}

'''Кен Ґласс''' ({{lang-en|Ken Glass}}, 24 липня 1913 — 17 січня 1961) — [[Канада|канадський]] [[Вітрильний спорт|яхтсмен]].
<!--ДосягненняПочаток (будь ласка, не видаляйте цей і наступний коментарі, вони потрібні ботові для оновленнь)-->Бронзовий призер Олімпійських Ігор [[Вітрильний спорт на літніх Олімпійських іграх 1932 — 6 метрів|1932]] року в класі 6 метрів.
<!--ДосягненняКінець Код:OGB32.-->

== Посилання ==
* {{Olympedia}}
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/Gl/Kenneth-Glass-1.html Кен Ґласс на Sports-Reference.com]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{DEFAULTSORT:Ґласс Кен}}
[[Категорія:Канадські яхтсмени]]
[[Категорія:Незавершені статті про канадських спортсменів]]
[[Категорія:Бронзові призери літніх Олімпійських ігор 1932]]
[[Категорія:Канадські бронзові олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Спортсмени Канади XX століття]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Канада

Народження: 24 липня 1913 · Торонто, Канада

Смерть: 17 січня 1961 (47 років) · Ванкувер, Британська Колумбія, Канада

title: Спорт

Вид спорту: вітрильний спорт

title: Олімпійські ігри

Бронза: Лос-Анджелес 1932 · 6 метрів


text:
# ACP1
ACP1 (англ. Acid phosphatase 1, soluble) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 2-ї хромосоми. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 158 амінокислот, а молекулярна маса — 18 042.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MAEQATKSVL |  | FVCLGNICRS |  | PIAEAVFRKL |  | VTDQNISENW |  | RVDSAATSGY |
| EIGNPPDYRG |  | QSCMKRHGIP |  | MSHVARQITK |  | EDFATFDYIL |  | CMDESNLRDL |
| NRKSNQVKTC |  | KAKIELLGSY |  | DPQKQLIIED |  | PYYGNDSDFE |  | TVYQQCVRCC |
| RAFLEKAH   |  |            |  |            |  |            |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Кодований геном білок за функціями належить до гідролаз, протеїн-фосфатаз, фосфопротеїнів.
Задіяний у таких біологічних процесах як поліморфізм, ацетиляція, альтернативний сплайсинг.
Локалізований у цитоплазмі.

title: ACP1

wikitext:
{{Картка гена}}
'''ACP1''' ({{lang-en|Acid phosphatase 1, soluble}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 2-ї хромосоми.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:122 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:122 |language=англ. |accessdate=28 серпня 2017 |url-status=dead }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 158 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 18 042<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/P24666#sequences |title=UniProt, P24666 |language=англ. |accessdate=28 серпня 2017 |archive-date=6 серпня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170806103854/http://www.uniprot.org/uniprot/P24666#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MAEQATKSVL		FVCLGNICRS		PIAEAVFRKL		VTDQNISENW		RVDSAATSGY

EIGNPPDYRG		QSCMKRHGIP		MSHVARQITK		EDFATFDYIL		CMDESNLRDL

NRKSNQVKTC		KAKIELLGSY		DPQKQLIIED		PYYGNDSDFE		TVYQQCVRCC

RAFLEKAH

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функціями належить до [[гідролази|гідролаз]], [[протеїн-фосфатаза|протеїн-фосфатаз]], [[фосфопротеїн]]ів.
Задіяний у таких біологічних процесах як поліморфізм, ацетиляція, [[альтернативний сплайсинг]].
Локалізований у [[цитоплазма|цитоплазмі]].

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=Human red cell acid phosphatase (ACP1): the primary structure of the two pairs of isozymes encoded by the ACP1*A and ACP1*C alleles. |journal=[[Biochim. Biophys. Acta]] |автор=Dissing J., Johnsen A.H. |дата=1992 |сторінки=261 — 268|volume=1121}} {{PMID|1627603}} {{DOI|10.1016/0167-4838(92)90155-7}}
* {{cite journal|назва=Gene structure, sequence, and chromosomal localization of the human red cell-type low-molecular-weight acid phosphotyrosyl phosphatase gene, ACP1. |journal=Genomics |автор=Bryson G.L.M., Massa H., Trask B.J., van Etten R.L. |дата=1995 |сторінки=133 — 140|volume=30}} {{PMID|8586411}} {{DOI|10.1006/geno.1995.9893}}
* {{cite journal|назва=Identification of the adipocyte acid phosphatase as a PAO-sensitive tyrosyl phosphatase. |journal=Protein Sci. |автор=Shekels L.L., Smith A.J., van Etten R.L., Bernlohr D.A. |дата=1992 |сторінки=710 — 721|volume=1}} {{PMID|1304913}} {{DOI|10.1002/pro.5560010603}}
* {{cite journal|назва=Regulation of the low molecular weight phosphotyrosine phosphatase by phosphorylation at tyrosines 131 and 132. |journal=J. Biol. Chem. |автор=Tailor P., Gilman J., Williams S., Couture C., Mustelin T. |дата=1997 |сторінки=5371 — 5374|volume=272}} {{PMID|9038134}} {{DOI|10.1074/jbc.272.9.5371}}
* {{cite journal|назва=A novel isoform of the low molecular weight phosphotyrosine phosphatase, LMPTP-C, arising from alternative mRNA splicing. |journal=Eur. J. Biochem. |автор=Tailor P., Gilman J., Williams S., Mustelin T. |дата=1999 |сторінки=277 — 282|volume=262}} {{PMID|10336608}} {{DOI|10.1046/j.1432-1327.1999.00353.x}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=[[Genome Res.]] |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 2 (людина)|Хромосома 2]]

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

{{protein-stub}}

[[Категорія:Фосфатази]]

title: ACP1

PDB: Пошук ортологів: PDBe RCSB

title: Ідентифікатори

Символи: ACP1, HAAP, LMW-PTP, acid phosphatase 1, soluble, LMWPTP, acid phosphatase 1

Зовнішні ІД: OMIM: 171500 MGI: 87881 HomoloGene: 38274 GeneCards: ACP1

Молекулярна функція: • protein tyrosine phosphatase activity · • GO:0098519, GO:0098518 phosphatase activity · • phosphoprotein phosphatase activity · • hydrolase activity · • GO:0001948, GO:0016582 protein binding · • non-membrane spanning protein tyrosine phosphatase activity · • acid phosphatase activity

Клітинна компонента: • цитоплазма · • cytoplasmic side of plasma membrane · • екзосома · • гіалоплазма · • Сарколема

Біологічний процес: • GO:0016576 protein dephosphorylation · • peptidyl-tyrosine dephosphorylation

title: Шаблон експресії

Шаблон експресії:
·
Більше даних

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Герб Виноградаря
Герб Виногра́даря — геральдичний символ села Виноградар Роздільнянської міської громади Роздільнянського району Одеської області (Україна). Герб затверджений рішенням Виноградарської сільської ради.

## Опис
Герб символізує процвітання на території сільської ради двох галузей виробництва: хліборобства та виноградарства.
- Блакитний колір — це символ миру, спокою, чистоти помислів, духовності.
- Жовтий колір — це добробут.
- Колос — це символ багатства краю.
- Виноград — символ достатку.

title: Герб Виноградаря

wikitext:
{{Картка герба
|назва              = Герб Виноградаря
|зображення         = Gerb vynogradar.png
|зображення_розмір  = 200px
|зображення_підпис  =
|середній           =
|середній_розмір    =
|середній_підпис    =
|малий              =
|малий_розмір       =
|малий_підпис       =
|зображення2        =
|зображення2_розмір =
|зображення2_підпис =
|носій              = [[Виноградар (Роздільнянський район)|Виноградар]]
|дата_затвердження  =
|нашоломник         =
|корона             = Золота хлібна корона
|шолом              =
|щит                = [[Іспанський щит]]
|щитотримачі        =
|опис               =
|основа             =
|девіз              =
|ордени             =
|інші_елементи      =
|ранні_версії       =
|використання       =
}}

'''Герб Виногра́даря''' — [[Геральдика|геральдичний]] символ села [[Виноградар (Роздільнянський район)|Виноградар]] [[Роздільнянська міська громада|Роздільнянської міської громади]] [[Роздільнянський район|Роздільнянського району]] [[Одеська область|Одеської області]] ([[Україна]]). Герб затверджений рішенням Виноградарської сільської ради.

== Опис ==
Герб символізує процвітання на території сільської ради двох галузей виробництва: [[хліборобство|хліборобства]] та [[виноградарство|виноградарства]].

* Блакитний колір — це символ миру, спокою, чистоти помислів, духовності.
* Жовтий колір — це добробут.
* [[Колос]] — це символ багатства краю.
* [[Виноград]] — символ достатку.

== Посилання ==
* [http://rozdilna.info/index.php?option=com_content&view=article&id=326&Itemid=167 Роздільна ІНФОРМ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120815011906/http://rozdilna.info/index.php?option=com_content&view=article&id=326&Itemid=167 |date=15 серпня 2012 }}

== Див. також ==
* [[Виноградар (Роздільнянський район)|Виноградар]]
* [[Прапор Виноградаря]]

{{Герби населених пунктів Роздільнянського району}}

[[Категорія:Герби сіл Одеської області|Виноградар]]
[[Категорія:Виноградар]]

title: Деталі

Носій: Виноградар

Корона: Золота хлібна корона

Щит: Іспанський щит


text:
# Ялова
Ялова (словац. Jalová, угор. Jármos) — лемківське село, громада в окрузі Снина, Пряшівський край, північно-східна Словаччина. Кадастрова площа громади — 2,79 км² (найменша серед громад округу). Населення — 64 особи (за оцінкою на 31 грудня 2017 р.).
|  |  |

## Історія
Давнє лемківське село. Вперше згадується 1568 року.

## Географія
Ялова розташована у східній частині Низьких Бескидів в долині правого притоку річки Ціроха за ~1 км на захід-південний захід від її водосховища Старіна. Висота в центрі села 350 м, в кадастрі — 325—500 м над рівнем моря.
З лісової рослинності переважає бук і береза.

## Населення
| Рік:            | 1993 | 2003     | 2013     | 2023  |
| --------------- | ---- | -------- | -------- | ----- |
| Кількість осіб: | 101  | 89       | 75       | 63    |
| Різниця:        |      | -11,88 % | -15,73 % | -16 % |

| Рік:            | 2022 | 2023 |
| --------------- | ---- | ---- |
| Кількість осіб: | 63   | 63   |
| Різниця:        |      | +0 % |

В селі проживає 90 осіб.
Національний склад населення (за даними перепису населення 2001 року):
- словаки — 100,0 %.

Склад населення за приналежністю до релігії станом на 2001 рік:
- православні: 62,79 %,
- греко-католики: 33,72 %,
- римо-католики: 1,16 %,
- не вважають себе віруючими або не належать до жодної вищезгаданої церкви: 2,33 %.

## Пам'ятки
Дерев'яна греко-католицька церква святого Юрія, збудована у 1792 році, перебудована у 1831 році.

title: Ялова

wikitext:
{{НП Словаччини
|староста = Ян Зубаль
|автошлях = 3883
}}
'''Ялова''' ({{lang-sk|Jalová}}, {{lang-hu|Jármos}}) — лемківське село, [[громади Словаччини|громада]] в [[Снина (округ)|окрузі Снина]], [[Пряшівський край]], північно-[[східна Словаччина|східна]] [[Словаччина]]. Кадастрова площа громади — 2,79 км² (найменша серед громад округу). Населення — 64 особи (за оцінкою на 31 грудня [[2017]] р.).

{|
|__TOC__
|[[Файл:Jalová, wieś.jpg|thumb|left]]
|}

== Історія ==
Давнє [[Список населених пунктів Лемківщини|лемківське село]]. Вперше згадується 1568 року.

== Географія ==
Ялова розташована у східній частині [[Низькі Бескиди|Низьких Бескидів]] в долині правого притоку річки [[Ціроха]] за ~1 км на захід-південний захід від її водосховища [[Старіна (водосховище)|Старіна]]. Висота в центрі села 350 м, в кадастрі — 325—500 м над рівнем моря.

З лісової рослинності переважає бук і береза.

== Населення ==
{{SK|pop}}
В селі проживає 90 осіб.

Національний склад населення (за даними [[перепис населення Словаччини (2001)|перепису населення 2001 року]]):
* [[словаки]] — 100,0 %.

Склад населення за приналежністю до релігії станом на 2001 рік:
* [[православні]]: 62,79 %,
* [[греко-католики]]: 33,72 %,
* [[римо-католики]]: 1,16 %,
* не вважають себе віруючими або не належать до жодної вищезгаданої церкви: 2,33 %.

== Пам'ятки ==
Дерев'яна греко-католицька церква святого Юрія, збудована у 1792 році, перебудована у 1831 році.

== Див. також ==
* [[Полонини (національний парк, Словаччина)]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Commonscat-inline}}
* {{Офіційний сайт||громади}}
{{obce}}
{{Округ Снина}}
{{Slovakia-geo-stub}}

title: обец

Країна: Словаччина

Край: Пряшівський

Окрес: Снина → SPARQL ←

Географічна зона: Буковський Верх (гірський хребет)

· густота: 22,60 осіб/км²

Автомоб. ном.: SV

Поштовий індекс: 067 61 (pošta Stakčín)

Староста: Ян Зубаль

title: Карта

Карта: Ялова (Пряшівський край)

Карта: - Vlastivedný slovník obcí na Slovensku. — Т. 1 A–J (1) - Heraldický register Slovenskej republiky (організація)d

Карта: Ялова у Вікісховищі

Список пам'яток: Cultural heritage monuments in Jalovád


text:
# Амундсен-Скотт
Полярна станція Амундсена-Скотта — американська науково-дослідна станція, розташована в Антарктиді, в найпівденнішій точці Землі — Південному полюсі, на висоті 2835 м над рівнем моря.
Початкова станція Амундсена-Скотта була збудована під орудою уряду США в листопаді 1956 в рамках Міжнародного геофізичного року.
До листопада 1956 на Південному полюсі та в Антарктиді в цілому не існувало інфраструктури, здатної забезпечити постійне перебування там людини. Нечисленні дослідницькі станції були розташовані поблизу морських берегів. Станція Амундсена-Скотта завжди залюднена з моменту її появи. Станція перебудовувалась, руйнувалась та розширювалась кілька разів з 1956.
Кількість дослідників та персоналу на станції змінюється залежно від сезону, сягаючи максимуму під час літнього операційного сезону з жовтня по лютий. В останні роки кількість мешканців станції взимку становить близько 50 осіб.

## Клімат
| Клімат                                     | Клімат | Клімат | Клімат | Клімат | Клімат | Клімат | Клімат | Клімат | Клімат | Клімат | Клімат | Клімат | Клімат |
| Показник                                   | Січ.   | Лют.   | Бер.   | Квіт.  | Трав.  | Черв.  | Лип.   | Серп.  | Вер.   | Жовт.  | Лист.  | Груд.  |        |
| Абсолютний максимум, °C                    | −14    | −20    | −26,7  | −27    | −30    | −28,8  | −33    | −32    | −29    | −29    | −18    | −12,3  |        |
| Середній максимум, °C                      | −25,9  | −38,1  | −50,3  | −54,2  | −53,9  | −54,4  | −55,9  | −55,6  | −55,1  | −48,4  | −36,9  | −26,5  |        |
| Середній мінімум, °C                       | −29,4  | −42,7  | −57    | −61,2  | −61,7  | −61,2  | −62,8  | −62,5  | −62,4  | −53,8  | −40,4  | −29,3  |        |
| Абсолютний мінімум, °C                     | −41    | −57    | −71    | −75    | −78    | −82,8  | −80    | −77    | −79    | −71    | −55    | −38    |        |
| Середня кількість сонячних годин на місяць | 558    | 480    | 217    | 0      | 0      | 0      | 0      | 0      | 60     | 434    | 600    | 589    |        |
| ------------------------------------------ | ------ | ------ | ------ | ------ | ------ | ------ | ------ | ------ | ------ | ------ | ------ | ------ | ------ |
| Джерело: Weatherbase , Cool Antarctica     |        |        |        |        |        |        |        |        |        |        |        |        |        |

## Галерея
- Головний вхід в старий геодезичний купол
- Вид на станцію з повітря (січень 2005). Праворуч видно купол старої станції
- Стара станція
- Південний географічний полюс

title: Амундсен-Скотт

wikitext:
{{Антарктична станція
|фото    = Amundsen-Scott South Pole Station (left side).jpg
|опис    = Станція в [[2007]] році
|назва   = Амундсен-Скотт
|статус  = Постійна
|країна  = {{USA}}
|дата заснування = [[1956]]
|населення       = 40—200 (взимку/влітку)
|широта  = 90
|E_W     = E
|довгота = 0
|розмір_карти =
}}

'''Полярна станція Амундсена-Скотта''' — [[Сполучені Штати Америки|американська]] науково-дослідна станція, розташована в [[Антарктида|Антарктиді]], в найпівденнішій точці Землі — [[Південний полюс|Південному полюсі]], на висоті 2835 м над [[рівень моря|рівнем моря]].

Початкова станція Амундсена-Скотта була збудована під орудою [[Федеральний уряд США|уряду США]] в листопаді [[1956]] в рамках [[Міжнародний геофізичний рік|Міжнародного геофізичного року]].

До листопада 1956 на Південному полюсі та в Антарктиді в цілому не існувало інфраструктури, здатної забезпечити постійне перебування там людини. Нечисленні дослідницькі станції були розташовані поблизу морських берегів. Станція Амундсена-Скотта завжди залюднена з моменту її появи. Станція перебудовувалась, руйнувалась та розширювалась кілька разів з 1956.

Кількість дослідників та персоналу на станції змінюється залежно від сезону, сягаючи максимуму під час літнього операційного сезону з жовтня по лютий. В останні роки кількість мешканців станції взимку становить близько 50 осіб.

== Клімат ==
{{Weather box
|location =
|metric first = yes
|single line = yes
| Jan record high C = -14.0
| Feb record high C = -20.0
| Mar record high C = -26.7
| Apr record high C = -27.0
| May record high C = -30.0
| Jun record high C = -28.8
| Jul record high C = -33.0
| Aug record high C = -32.0
| Sep record high C = -29.0
| Oct record high C = -29.0
| Nov record high C = -18.0
| Dec record high C = -12.3
| Jan high C = -25.9
| Feb high C = -38.1
| Mar high C = -50.3
| Apr high C = -54.2
| May high C = -53.9
| Jun high C = -54.4
| Jul high C = -55.9
| Aug high C = -55.6
| Sep high C = -55.1
| Oct high C = -48.4
| Nov high C = -36.9
| Dec high C = -26.5
| Jan low C = -29.4
| Feb low C = -42.7
| Mar low C = -57.0
| Apr low C = -61.2
| May low C = -61.7
| Jun low C = -61.2
| Jul low C = -62.8
| Aug low C = -62.5
| Sep low C = -62.4
| Oct low C = -53.8
| Nov low C = -40.4
| Dec low C = -29.3
| Jan record low C = -41.0
| Feb record low C = -57.0
| Mar record low C = -71.0
| Apr record low C = -75.0
| May record low C = -78.0
| Jun record low C = -82.8
| Jul record low C = -80.0
| Aug record low C = -77.0
| Sep record low C = -79.0
| Oct record low C = -71.0
| Nov record low C = -55.0
| Dec record low C = -38.0
| Jan sun = 558
| Feb sun = 480
| Mar sun = 217
| Apr sun = 0
| May sun = 0
| Jun sun = 0
| Jul sun = 0
| Aug sun = 0
| Sep sun = 60
| Oct sun = 434
| Nov sun = 600
| Dec sun = 589
|source = Weatherbase <ref>{{cite web
  | url        = http://www.weatherbase.com/weather/weather.php3?s=90098&refer=&units=metric
  | title        = South Pole, Antarctica
  | accessdate        = October 7, 2009
  | publisher        = WeatherBase
  | archive-date        = 26 грудня 2018
  | archive-url        = https://web.archive.org/web/20181226021147/http://www.weatherbase.com/weather/weather.php3?s=90098&refer=&units=metric%0A%20
  }}</ref>, Cool Antarctica<ref>{{cite web| url= http://www.coolantarctica.com/Antarctica%20fact%20file/antarctica%20environment/climate_graph/vostok_south_pole_mcmurdo.htm| title= Antarctica Climate data and graphs| accessdate= October 4, 2010| archiveurl= https://web.archive.org/web/20101009114203/http://coolantarctica.com/Antarctica%20fact%20file/antarctica%20environment/climate_graph/vostok_south_pole_mcmurdo.htm| archivedate= жовтень 9, 2010| deadurl= yes}}</ref>
|date=August 2010
}}

== Галерея ==
{{center|
<gallery>
Файл:Amundsen-Scott South Pole Station.jpg|Головний вхід в старий [[геодезичний купол]]
Файл:SPSM.05.jpg|Вид на станцію з повітря (січень 2005). Праворуч видно купол старої станції
Файл:Amundsen-Scott South Pole Station (dome).jpg|Стара станція
Файл:AmundsenScottSuedpolStation.jpg|[[Південний полюс|Південний географічний полюс]]
</gallery>
}}

== Див. також ==
* [[Шосе Мак-Мердо — Південний полюс]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.southpolestation.com/ неофіційний сайт станції] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210516031303/http://www.southpolestation.com/ |date=16 травня 2021 }}
{{Дослідні станції в Антарктиці}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Дослідні станції в Антарктиці]]

title: Амундсен-Скотт

Статус: Постійна

Країна: США

Населення: 40—200 (взимку/влітку)

Координати: 90° пд. ш. 0° сх. д. / 90° пд. ш. 0° сх. д.


text:
# Чильярон-дель-Рей
Чильярон-дель-Рей (ісп. Chillarón del Rey) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Кастилія-Ла-Манча, у провінції Гвадалахара. Населення — 128 осіб (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 90 км на схід від Мадрида, 40 км на схід від Гвадалахари.

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

## Галерея зображень
- Розташування муніципалітету у провінції Гвадалахара

title: Чильярон-дель-Рей

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Чильярон-дель-Рей
 | місцева_назва       = ''Chillarón del Rey''
 | прапор              =
 | герб                =
 | автономна_спільнота = [[Кастилія-Ла-Манча]]
 | провінція           = [[Гвадалахара (провінція)|Гвадалахара]]
 | комарка             =
 | широта              = 40.598
 | довгота             = -2.69
 | висота              = 803
 | населення           = 128
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 17,31
 | густота             = 7,39
 | поштові_індекси     =
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 19106
 | мер                 = Хуліан Паломар Дага
 | рік_обрання         = 2007
 | www                 =
}}
'''Чильярон-дель-Рей''' ({{lang-es|Chillarón del Rey}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Кастилія-Ла-Манча]], у провінції [[Гвадалахара (провінція)|Гвадалахара]]. Населення — {{formatnum:128}} осіб (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 90 км на схід від [[Мадрид]]а, 40 км на схід від [[Гвадалахара (Іспанія)|Гвадалахари]].

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Chillarón del Rey}}

== Галерея зображень ==
<gallery>
Файл:Chillarón del Rey Guadalajara - Mapa municipal.svg|Розташування муніципалітету у провінції Гвадалахара
</gallery>

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Гвадалахара}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Гвадалахара]]

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Кастилія-Ла-Манча

Провінція: Гвадалахара

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Хуліан Паломар Дага (з 2007)


text:
# Сидорчук Лариса Петрівна
Лариса Петрівна Сидорчук (англ. Larysa Sydorchuk, 13 квітня 1972, с. Іспас, Вижницький район, Чернівецька область) — українська лікарка та науковиця у галузі сімейної медицини, внутрішньої медицини, кардіології, медичної генетики, патологічної фізіології. Доктор медичних наук, професор, завідувачка кафедри сімейної медицини Буковинського державного медичного університету, президент ГО «Чернівецька обласна Асоціація сімейних лікарів», лікар вищої категорії.

## Життєпис
Випускниця Чернівецького медичного інституту 1995 року зі спеціальності «Лікувальна справа», у 1997 році захистила магістерську наукову кваліфікаційну роботу на тему «Вивчення вольового управління диханням у тренувальному процесі здорових і практично здорових осіб» з присвоєнням ступеня магістра медицини за спеціальністю «лікувальна фізкультура»; у 2001 році захистила кандидатську дисертацію на тему «Функціональні зміни вегетативного забезпечення систем організму при артеріальній гіпертензії в умовах гіперкапнічної гіпоксії, оцінка ефективності лікування» за спеціальністю «кардіологія». З 2001 року, з моменту створення кафедри сімейної медицини, працює на ній, пройшовши шлях від асистентки, доцентки, професорки до завідувачки. У 2003—2004 роках працювала лікаркою-консультанткою функціональної діагностики у міжнародній компанії PlanNet Contract Research GmbH (Mönchengladbach, North Rhine-Westphalia, Germany), у 2010 році захистила докторську дисертацію на тему: «Комплексне лікування хворих на артеріальну гіпертензію з урахуванням поліморфізму генів» за спеціальністю «кардіологія»; у 2011 році присуджено звання професорки. З 2014 року очолює кафедру сімейної медицини Буковинського державного медичного університету.

## Наукова діяльність
Наукові інтереси пов'язані з клінічно-патогенетичними особливостями розвитку патології внутрішніх органів людини з урахуванням молекулярно-генетичних, метаболічних, нейрогуморальних, біохімічних, імунологічних та мікробіологічних предикторів, удосконалення діагностики, прогнозування та профілактики захворювань, стратифікація чинників ризику.
Першою в БДМУ розробила напрям молекулярно-генетичних досліджень за патології внутрішніх органів та організувала наукову медичну школу, що об'єднує 5 докторів та біля 20 кандидатів наук. Вивчила вплив поліморфізму ряду генів на фенотипові прояви низки захворювань, запропонувала неординарні й нові підходи до ранньої діагностики, стратифікації груп ризику, які базуються на визначенні індивідуального генетичного поліморфізму. За наукові дослідження від міжнародних наукових організацій отримала понад два десятки грантів. Роботи наукової школи професора Сидорчук відзначені на міжнародному рівні: Best Clinical Research Award за кращу клінічну наукову роботу від Consortium for Southeastern Hypertension Control — 10th Jubilee National Scientific Session (COSEHC, США, 2003 р.) та Асоціації кардіологів України (2009 р), ІІ місце на Європейському конгресі кардіологів 2009 року (ESC, Барселона Іспанія, 2009 р.), увійшла до трійки кращих на ІХ Гастро-конференції (Берлін, ФРН, 2017).
Член ряду міжнародних наукових організацій і товариств (European Society of Cardiology, European Association for Cardiovascular Prevention (EACPR), Heart Failure Association (HFA), World Anti-Aging Academy of Medicine, European Association for Percutaneous Cardiovascular Interventions (EAPCI), American Society for Hypertension, European Association of Cardio-Vascular Imaging (EACVI).
Неодноразово проходила стажування за кордоном: Observership Programs in Public Health, Family Medicine, (Vienna Medical University, Austria, 2009, 2015); Salzburg Duke Medical Seminar on Family Medicine (Salzburg, Austria, 2003, 2015), USC (Columbia, USA, 2002, 2006).
За тематикою наукової школи захищено 5 докторських, понад 15 кандидатських дисертацій, заплановано більше десятка.
Загальна кількість публікацій наукового, науково-публіцистичного, дидактичного спрямування дослідниці понад 1100 (понад 900 — наукових), з-поміж них 49 патентів, 4 інформаційних листи, 6 нововведень; 13 монографій, 27 навчально-методичних посібників.
Наукові ідентифікатори Sydorchuk LP (станом на початок 2024 року):
- SCOPUS Author ID: 8428375700 ; h-index 11[7]
- Researcher ID (Web of Science): B-7382-2017; h-index 5
- ORCID: orcid.org/0000-0001-9279-9531[8]
- Google Scholar профіль: h-індекс 17, і10-index 40[9]

## Вибрані наукові праці
1. Сидорчук Л. П. Фармакогенетика артеріальної гіпертензії / Л. П. Сидорчук. — Чернівці: БДМУ, 2010. — 532 с.[10].
2. Sydorchuk LP, Amosova KM. Influence of pharmacogenetically determined treatment on parameters of peripheral hemodynamics in patients with arterial hypertension. The New Armenian Medical J 2011; 5 (2):35-43[11].
3. Sydorchuk, L.P.; Serdulets, Y.I.; Sydorchuk A.R, et al. The polymorphism of matrilin-3 (rs77245812) and interleukin-10 (rs1800872) genes in osteoarthritis patients with arterial hypertension, obesity and type 2 diabetes mellitus. Arch Balk Med Union 2017; 52:422-429[12].
4. Sydorchuk LP, Sokolenko AA, Sydorchuk AR, Kryklyvets LG, Biryuk IG, Fliundra IG, Sokolenko MA. Insulin resistance in patients with arterial hypertension and abdominal obesity depending on ACE and PPAR-γ2 genes polymorphism: A new opinion concerning an old problem. New Armenian Medical Journal 2015; 9:43-51[13].
5. Sydorchuk LP, Gaborets IY, Sydorchuk AR, Ursuliak YuV, Sokolenko AA, Ivashchuk S, Biryuk IG, Kostenko VV.Combined Effects of ACE (I/D) and eNOS (894T>G) Genes Polymorphism in Patients with Arterial Hypertension in the Realization of Molecular Mechanisms of Left Ventricular Hypertrophy. New Armenian Medical J 2013; 7:32-42[14].
6. Sydorchuk LP, Bukach O, Fediv O, et al. Cytokines cascade changes in patients with rheumatoid arthritis depending on endothelial no-synthase (T-786C) genes polymorphism.     Archives of the Balkan Medical Union 2017; 52(1):32-38[15].
7. Larysa Sydorchuk, Valentina Dzhuryak. Chronic kidney disease development in patients with arterial hypertension depending on clinical and laboratory predictors. Pathophysiology 2018;25(3):167 7. Chronic kidney disease development in patients with arterial hypertension depending on clinical and laboratory predictors. Pathophysiology 2018;25(3):167[16].
8. Larysa Sydorchuk, Boris Syrota. Etiopathogenic predictors and their role in the development of acute enterocolitis. ICP 2018 Pathophysiology. 2018; 25(3):227-228[17].
9. Yulia Yarynych, Larysa Sydorchuk. Genetic predictors of the non-alcoholic fatty liver disease development in patients with arterial hypertension and abdominal obesity. Pathophysiology. 2018; 25(3): 211—212[18].
10. Sheremet MI, Sydorchuk LP, Shidlovskyi VO, et al. The activity of proliferation and apoptosis of thyrocytes in the thyroid tissue of patients of nodular goiter with autoimmune thyroiditis considering the polymorphism of the BCL-2 (RS17759659), CTLA-4 (RS231775), APO-1/FAS (RS2234767) genes. Biointerface Research in Applied Chemistry. 2020; 10(2):5201-5208[19].
11. Dzhuryak V, Sydorchuk L, Sydorchuk A, Kamyshnyi O, et al. The cytochrome 11B2 aldosterone synthase gene CYP11B2 (RS1799998) polymorphism associates with chronic kidney disease in hypertensive patients. Biointerface Research in Applied Chemistry 2020; 10(3):5406-5411[20].

## Громадська діяльність
- Президент ГО «Чернівецька обласна асоціація сімейних лікарів»;
- Голова предметної методичної комісії з сімейної медицини Буковинського державного медичного університету;
- Член редакційної ради науково-практичних журналів: «Буковинський медичний вісник», «Серце і судини», «Pharma Innovation Journal», «Frontiers in Oncology», «Здобутки клінічної та експериментальної медицини», "Східноєвропейський журнал внутрішньої та сімейної медицини";
- Координатор українсько-швейцарського проекту «Розвиток медичної освіти в Україні» в БДМУ, за напрямком «медична освіта сімейних лікарів»[21];
- Керівник 2-х навчально-практичних центрів ПМСД БДМУ;
- Консультант Медичного консультативного центру Буковинського державного медичного університету та Helsi;
- Член Правління Української Асоціації сімейних лікарів;
- Член Міжнародної Асоціації викладачів сімейної медицини (EURACT).

title: Сидорчук Лариса Петрівна

wikitext:
{{Науковець
|ім'я = Сидорчук Лариса Петрівна (Larysa Sydorchuk)
|оригінал імені =
|жінка = так
|зображення = Sydorchuk Larysa.jpg
|розмір = 250px
|підпис =
|дата народження =
|місце народження =
|дата смерті =
|місце смерті =
|резиденція =
|громадянство =
|національність = українка
|галузь = [[медицина]], [[медична генетика]], [[Патологічна фізіологія|патофізіологія]], [[кардіологія]], [[гастроентерологія]]
|заклад = [[Буковинський державний медичний університет]]
|alma mater =
|посада = завідувач кафедри сімейної медицини БДМУ. Президент ГО «Чернівецька обласна Асоціація сімейних лікарів»
|відомий завдяки = науковим роботам у сфері медицини, лікарській та громадській діяльності
|звання = [[професор]]
|ступінь = [[Доктор наук|доктор медичних наук]]
|нагороди = {{Заслужений лікар України}}
|примітки =
}}
{{інші прізвища|Сидорчук}}

'''Лариса Петрівна Сидорчук''' ({{lang-en|Larysa Sydorchuk}}, {{ДН|13|4|1972}}, с. [[Іспас]], [[Вижницький район]], [[Чернівецька область]]) — українська [[лікар]]ка та [[науковець|науковиця]] у галузі [[Сімейна медицина|сімейної медицини]], [[Внутрішні захворювання|внутрішньої медицини]], [[Кардіологія|кардіології]], [[Медична генетика|медичної генетики]], [[Патологічна фізіологія|патологічної фізіології]]. [[Доктор наук|Доктор медичних наук]], [[професор]], завідувачка кафедри сімейної медицини [[Буковинський державний медичний університет|Буковинського державного медичного університету]], президент ГО «Чернівецька обласна Асоціація сімейних лікарів»<ref>{{Cite web|title=Кафедра сімейної медицини|url=http://simmed.bsmu.edu.ua/|website=simmed.bsmu.edu.ua|accessdate=2020-05-23|archive-date=2011-12-22|archive-url=https://web.archive.org/web/20111222085502/http://simmed.bsmu.edu.ua/|url-status=dead}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111222085502/http://simmed.bsmu.edu.ua/ |date=2011-12-22 }}</ref>, лікар вищої категорії.

== Життєпис ==
Випускниця [[Буковинський державний медичний університет|Чернівецького медичного інституту]] 1995 року зі спеціальності «Лікувальна справа», у 1997 році захистила магістерську наукову кваліфікаційну роботу на тему «Вивчення вольового управління диханням у тренувальному процесі здорових і практично здорових осіб» з присвоєнням ступеня магістра медицини за спеціальністю «лікувальна фізкультура»; у 2001 році захистила кандидатську дисертацію на тему «Функціональні зміни вегетативного забезпечення систем організму при [[Артеріальна гіпертензія|артеріальній гіпертензії]] в умовах [[Гіпоксія|гіперкапнічної гіпоксії]], оцінка ефективності лікування» за спеціальністю «[[кардіологія]]». З 2001 року, з моменту створення кафедри сімейної медицини, працює на ній, пройшовши шлях від асистентки, доцентки, професорки до завідувачки. У 2003—2004 роках працювала лікаркою-консультанткою [[Функціональна діагностика (в медицині)|функціональної діагностики]] у міжнародній компанії ''PlanNet Contract Research GmbH'' (Mönchengladbach, North Rhine-Westphalia, Germany), у 2010 році захистила [[Дисертація|докторську дисертацію]] на тему: ''«Комплексне лікування хворих на артеріальну гіпертензію з урахуванням поліморфізму генів''»<ref>{{Cite web|title=Каталоги - НБУВ Національна бібліотека України імені В. І. Вернадського|url=http://www.irbis-nbuv.gov.ua/cgi-bin/irbis_nbuv/cgiirbis_64.exe?Z21ID=&I21DBN=EC&P21DBN=EC&S21STN=1&S21REF=10&S21FMT=fullwebr&C21COM=S&S21CNR=20&S21P01=0&S21P02=0&S21P03=A=&S21COLORTERMS=1&S21STR=Сидорчук%20Л$|website=www.irbis-nbuv.gov.ua|accessdate=2020-05-23}}</ref> за спеціальністю «кардіологія»; у 2011 році присуджено звання [[професор]]ки<ref>{{Cite web|title=СИДОРЧУК ЛАРИСА ПЕТРІВНА {{!}} Асоціація випускників|url=http://vipusknik.bsmu.edu.ua/pisch/sidorchuk-larisa-petrіvna|website=vipusknik.bsmu.edu.ua|accessdate=2020-05-23}}</ref>. З 2014 року очолює кафедру сімейної медицини [[Буковинський державний медичний університет|Буковинського державного медичного університету]].

== Наукова діяльність ==
Наукові інтереси пов'язані з клінічно-патогенетичними особливостями розвитку патології внутрішніх органів людини з урахуванням молекулярно-генетичних, метаболічних, нейрогуморальних, біохімічних, імунологічних та мікробіологічних предикторів, удосконалення діагностики, прогнозування та профілактики захворювань, стратифікація чинників ризику.

Першою в [[Буковинський державний медичний університет|БДМУ]] розробила напрям молекулярно-генетичних досліджень за патології внутрішніх органів та організувала наукову медичну школу, що об'єднує 5 докторів та біля 20 кандидатів наук. Вивчила вплив [[Поліморфізм (біологія)|поліморфізму]] ряду генів на фенотипові прояви низки захворювань, запропонувала неординарні й нові підходи до ранньої діагностики, стратифікації груп ризику, які базуються на визначенні індивідуального генетичного поліморфізму<ref>{{Cite news|title=Молекулярно-генетичні аспекти патології – сучасний науковий напрямок Буковинського державного медичного університету: формування нової дослідницької школи|last3=Levytska|first9=L. V.|last8=Ivashchuk|first8=S. I.|last7=Iftoda|first7=O. M.|last6=Ursuliak|first6=J. V.|last5=Haborets|first5=I. Yu|last4=Sokolenko|first4=A. A.|first3=S. A.|url=http://e-bmv.bsmu.edu.ua/article/view/116831|last2=Kushnir|first2=O. V.|last=Sydorchuk|first=L. P.|language=uk|issue=3 (71)|volume=18|doi=10.24061/116831|issn=2413-0737|accessdate=2020-05-23|date=2014|work=Буковинський медичний вісник|last9=Melnychuk}}</ref>. За наукові дослідження від міжнародних наукових організацій отримала понад два десятки грантів. Роботи наукової школи професора Сидорчук відзначені на міжнародному рівні: Best Clinical Research Award за кращу клінічну наукову роботу від Consortium for Southeastern Hypertension Control — 10th Jubilee National Scientific Session (COSEHC, США, 2003 р.) та Асоціації кардіологів України (2009 р), ІІ місце на Європейському конгресі кардіологів 2009 року (ESC<ref>{{Cite web|title=Home - ESC Congress 2009: Exhibition, Satellite and Sponsorship Services|url=http://www.escexhibition.org/Barcelona09/default.aspx|website=www.escexhibition.org|accessdate=2020-05-23}}</ref>, Барселона Іспанія, 2009 р.), увійшла до трійки кращих на ІХ Гастро-конференції (Берлін, ФРН, 2017)<ref>http://www.falk-foundation-symposia.org/uploads/tx_tocfpshoperw/S208_Berlin_2017_Abstracts_01</ref>.

Член ряду міжнародних наукових організацій і товариств (European Society of Cardiology, European Association for Cardiovascular Prevention (EACPR), Heart Failure Association (HFA), World Anti-Aging Academy of Medicine, European Association for Percutaneous Cardiovascular Interventions (EAPCI), American Society for Hypertension, European Association of Cardio-Vascular Imaging (EACVI).

Неодноразово проходила стажування за кордоном: Observership Programs in Public Health, Family Medicine, ([[Віденський медичний університет|Vienna Medical University]], Austria, 2009, 2015); Salzburg Duke Medical Seminar on Family Medicine (Salzburg, Austria, 2003, 2015), [[Університет Південної Кароліни|USC]] (Columbia, USA, 2002, 2006).

За тематикою наукової школи захищено 5 докторських, понад 15 кандидатських дисертацій, заплановано більше десятка.

Загальна кількість публікацій наукового, науково-публіцистичного, дидактичного спрямування дослідниці понад 1100 (понад 900 — наукових), з-поміж них 49 патентів, 4 інформаційних листи, 6 нововведень; 13 монографій, 27 навчально-методичних посібників.

Наукові ідентифікатори '''Sydorchuk LP''' (станом на початок 2024 року):
* '''[[Scopus|SCOPUS]] Author ID: 8428375700 ; ''h''-index 11'''<ref>{{Cite web|title=Scopus preview - Scopus - Author details (Sydorchuk, L. P.)|url=https://www.scopus.com/authid/detail.uri?authorId=8428375700|website=www.scopus.com|accessdate=2020-05-23}}</ref>
* '''Researcher ID ([[Web of Science]]): B-7382-2017; ''h''-index 5'''
* '''[[ORCID]]: orcid.org/0000-0001-9279-9531'''<ref>{{Cite web|title=Larysa Sydorchuk (0000-0001-9279-9531)|url=http://orcid.org/0000-0001-9279-9531|website=orcid.org|accessdate=2020-05-23|language=en|last=ORCID}}</ref>
* '''[[Google Scholar]] профіль: ''h''-індекс 17, ''і10-index'' 40'''<ref>{{Cite web|title=Лариса Сидорчук / Larysa Sydorchuk (BSMU, Chernivtsi) - Google Scholar Citations|url=https://scholar.google.com/citations?hl=de&user=BZunZLsAAAAJ|website=scholar.google.com|accessdate=2020-05-23}}</ref>

== Вибрані наукові праці ==
# '''Сидорчук Л. П'''. Фармакогенетика артеріальної гіпертензії / Л. П. Сидорчук. — Чернівці: БДМУ, 2010. — 532 с.<ref>[http://www.irbis-nbuv.gov.ua/cgi-bin/irbis_nbuv/cgiirbis_64.exe?Z21ID=&I21DBN=EC&P21DBN=EC&S21STN=1&S21REF=10&S21FMT=fullwebr&C21COM=S&S21CNR=20&S21P01=0&S21P02=0&S21P03=A=&S21COLORTERMS=1&S21STR=Сидорчук%20Л$ НБУВ, Сидорчук Лариса Петрівна]</ref>.
# '''Sydorchuk LP,''' Amosova KM. Influence of pharmacogenetically determined treatment on parameters of peripheral hemodynamics in patients with arterial hypertension. ''The New Armenian Medical J'' 2011; 5 (2):35-43<ref>[https://ysmu.am/website/documentation/files/f6738d15.pdf The new armenian medical journal (англ.)]</ref>.
# '''Sydorchuk, L.P'''.; Serdulets, Y.I.; Sydorchuk A.R, et al. The polymorphism of matrilin-3 (rs77245812) and interleukin-10 (rs1800872) genes in osteoarthritis patients with arterial hypertension, obesity and type 2 diabetes mellitus. Arch Balk Med Union 2017; 52:422-429<ref>[https://umbalk.org/the-polymorphism-of-matrilin-3-rs77245812-and-interleukin-10-rs1800872-genes-in-osteoarthritis-patients-with-arterial-hypertension-obesity-and-type-2-diabetes-mellitus/ The polymorphism of Matrilin-3 (RS77245812) and Interleukin-10 (RS1800872) genes in osteoarthritis patients with arterial hypertension, obesity and type 2 diabetes mellitus (англ.)]</ref>.
# '''Sydorchuk LP''', Sokolenko AA, Sydorchuk AR, Kryklyvets LG, Biryuk IG, Fliundra IG, Sokolenko MA. Insulin resistance in patients with arterial hypertension and abdominal obesity depending on ACE and PPAR-γ2 genes polymorphism: A new opinion concerning an old problem. ''New Armenian Medical Journal'' 2015; 9:43-51<ref>[https://ysmu.am/website/documentation/files/91188e98.pdf New Armenian Medical Journal (2015) (англ.)]</ref>.
# '''Sydorchuk LP''', Gaborets IY, Sydorchuk AR, Ursuliak YuV, Sokolenko AA, Ivashchuk S, Biryuk IG, Kostenko VV.Combined Effects of ACE (I/D) and eNOS (894T>G) Genes Polymorphism in Patients with Arterial Hypertension in the Realization of Molecular Mechanisms of Left Ventricular Hypertrophy. ''New Armenian Medical J'' 2013; 7:32-42<ref>[https://ysmu.am/website/documentation/files/33baca2a.pdf New Armenian Medical Journal (2013) (англ.)]</ref>.
# '''Sydorchuk LP''', Bukach O, Fediv O, et al. Cytokines cascade changes in patients with rheumatoid arthritis depending on endothelial no-synthase (T-786C) genes polymorphism.     ''Archives of the Balkan Medical Union'' 2017; 52(1):32-38<ref>[https://umbalk.org/cytokines-cascade-changes-in-patients-with-rheumatoid-arthritis-depending-on-endothelial-no-synthase-t-786c-genes-polymorphism/ Cytokines cascade changes in patients with rheumatoid arthritis depending on endothelial no-synthase (T-786C) genes polymorphism (англ.)]</ref>.
# '''Larysa Sydorchuk''', Valentina Dzhuryak. Chronic kidney disease development in patients with arterial hypertension depending on clinical and laboratory predictors. Pathophysiology 2018;25(3):167 7. Chronic kidney disease development in patients with arterial hypertension depending on clinical and laboratory predictors. Pathophysiology 2018;25(3):167<ref>[https://www.researchgate.net/publication/327378624_CHRONIC_KIDNEY_DISEASE_DEVELOPMENT_IN_PATIENTS_WITH_ARTERIAL_HYPERTENSION_DEPENDING_ON_CLINICAL_AND_LABORATORY_PREDICTORS Chronic kidney disease development in patients with arterial hipertension depending on clinical and ladoratory predictors (англ.)]</ref>.
# '''Larysa Sydorchuk,''' Boris Syrota. Etiopathogenic predictors and their role in the development of acute enterocolitis. ICP 2018 Pathophysiology. 2018; 25(3):227-228<ref>[https://www.researchgate.net/publication/327378564_Etiopathogenic_predictors_and_their_role_in_the_development_of_acute_enterocolitis Chronic kidney disease development in patients with arterial hypertension depending on clinical and laboratory predictors (англ.)]</ref>.
# Yulia Yarynych, '''Larysa Sydorchuk'''. Genetic predictors of the non-alcoholic fatty liver disease development in patients with arterial hypertension and abdominal obesity. Pathophysiology. 2018; 25(3): 211—212<ref>[https://www.researchgate.net/publication/327378939_GENETIC_PREDICTORS_OF_THE_NON-ALCOHOLIC_FATTY_LIVER_DISEASE_DEVELOPMENT_IN_PATIENTS_WITH_ARTERIAL_HYPERTENSION_AND_ABDOMINAL_OBESITY Etiopathogenic predictors and their role in the development of acute enterocolitis (англ.)]</ref>.
# Sheremet MI, '''Sydorchuk LP''', Shidlovskyi VO, et al. The activity of proliferation and apoptosis of thyrocytes in the thyroid tissue of patients of nodular goiter with autoimmune thyroiditis considering the polymorphism of the BCL-2 (RS17759659), CTLA-4 (RS231775), APO-1/FAS (RS2234767) genes. Biointerface Research in Applied Chemistry. 2020; 10(2):5201-5208<ref>[https://biointerfaceresearch.com/wp-content/uploads/2020/02/20695837102201208.pdf Biointerface Research in Applied Chemistry (англ.)]</ref>.
# Dzhuryak V, '''Sydorchuk L''', Sydorchuk A, Kamyshnyi O, et al. The cytochrome 11B2 aldosterone synthase gene CYP11B2 (RS1799998) polymorphism associates with chronic kidney disease in hypertensive patients. Biointerface Research in Applied Chemistry 2020; 10(3):5406-5411<ref>[https://biointerfaceresearch.com/wp-content/uploads/2020/03/20695837103406411.pdf Biointerface Research in Applied Chemistry 2020 (англ.)]</ref>.

== Громадська діяльність ==
* Президент ГО «Чернівецька обласна асоціація сімейних лікарів»;
* Голова предметної методичної комісії з сімейної медицини Буковинського державного медичного університету;
* Член редакційної ради науково-практичних журналів: «Буковинський медичний вісник», «Серце і судини», «Pharma Innovation Journal», «Frontiers in Oncology», «[[Здобутки клінічної та експериментальної медицини]]», "Східноєвропейський журнал внутрішньої та сімейної медицини";
* Координатор українсько-швейцарського проекту «Розвиток медичної освіти в Україні» в БДМУ, за напрямком «медична освіта сімейних лікарів»<ref>{{Cite web|title=БДМУ увійшов до пілотних закладів Україно-швейцарського проекту «Розвиток медичної освіти в Україні» {{!}} БДМУ|url=https://www.bsmu.edu.ua/actual_events/7208-bdmu-uviyshov-do-pilotnih-zakladiv-ukraino-shveytsarskogo-proektu-rozvitok-medichnoi-osviti-v-ukraini/|accessdate=2020-05-23}}</ref>;
* Керівник 2-х навчально-практичних центрів ПМСД БДМУ;
* Консультант Медичного консультативного центру Буковинського державного медичного університету та Helsi;
* Член Правління Української Асоціації сімейних лікарів;
* Член Міжнародної Асоціації викладачів сімейної медицини (EURACT).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://vipusknik.bsmu.edu.ua/pisch/sidorchuk-larisa-petrіvna Сидорчук Лариса Петрівна]
* [https://www.bsmu.edu.ua/simeynoyi-meditsini/ Кафедра сімейної медицини]
* [https://www.bsmu.edu.ua Буковинський державний медичний університет]
* [https://helsi.me/find-by-organization/3e2fc487-48de-45be-80ae-5f97a9d43a89/doctors БДМУ, Кафедра сімейної медицини]
* [http://uapatents.com/patents/sidorchuk-larisa-petrivna Патенти Сидорчук Л. П.]

{{Бібліоінформація}}
{{Ukr-med-bio-stub}}
{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Доктори медичних наук України]]
[[Категорія:Науковці Буковинського медичного університету]]
[[Категорія:Українські лікарки]]
[[Категорія:Українські жінки-біологи]]

Народилася: 13 квітня 1972 (52 роки) · Іспас, Вижницький район, Чернівецька область, Українська РСР, СРСР

Місце проживання: Чернівці

Країна: Україна

Національність: українка

Діяльність: лікарка, науковиця, викладачка університету

Alma mater: Чернівецький медичний інститут (1995)

Галузь: медицина, медична генетика, патофізіологія, кардіологія, гастроентерологія

Вчене звання: професор

Науковий ступінь: доктор медичних наук

Нагороди: Заслужений лікар України


text:
# Жари (гміна)
Гміна Жари (пол. Gmina Żary) — сільська гміна у північно-західній Польщі. Належить до Жарського повіту Любуського воєводства.
Станом на 31 грудня 2011 у гміні проживало 12044 особи.

## Площа
Згідно з даними за 2007 рік площа гміни становила 294.43 км², у тому числі:
- орні землі: 44.00%
- ліси: 47.00%

Таким чином, площа гміни становить 21.13% площі повіту.

## Населення
Станом на 31 грудня 2011:
| Опис     | Загалом | Загалом | Чоловіки | Чоловіки | Жінки | Жінки |
| -------- | ------- | ------- | -------- | -------- | ----- | ----- |
| одиниця  | осіб    | %       | осіб     | %        | осіб  | %     |
| все      | 12044   | 100     | 5944     | 49.35    | 6100  | 50.65 |
| міське   | 0       | 100     | 0        |          | 0     |       |
| сільське | 12044   | 100     | 5944     | 49.35    | 6100  | 50.65 |

## Сусідні гміни
Гміна Жари межує з такими гмінами: Вимяркі, Жаґань, Жаґань, Жари, Ілова, Ліпінкі-Лужицьке, Новоґруд-Бобжанський, Пшевуз, Ясень.

title: Жари (гміна)

wikitext:
{{Infobox Settlement
| name = Гміна Жари
| native_name = Gmina Żary
| settlement_type = [[Гміна]]
| image_flag =
| image_shield = POL gmina Żary COA.svg
| image_map =
| map_caption =
| image_map1 =
| map_caption1 =
| subdivision_type = Країна
| subdivision_name = {{POL}}
| subdivision_type1 = [[Воєводство]]
| subdivision_name1 = [[Любуське воєводство|Любуське]]
| subdivision_type2 = [[Повіт]]
| subdivision_name2 = [[Жарський повіт|Жарський]]
| area_total_km2 = 294.43
| population_total = 12044
| population_as_of = 31 грудня 2011
| population_footnotes = <ref name=population />
| seat =
| website = http://www.gminazary.pl
}}
'''Гміна Жари''' ({{lang-pl|Gmina Żary}}) — [[Сільська гміна|сільська]] [[гміна]] у північно-західній [[Польща|Польщі]]. Належить до [[Жарський повіт|Жарського повіту]] [[Любуське воєводство|Любуського воєводства]]<ref name="teryt">{{cite web|url=http://www.stat.gov.pl/broker/access/prefile/listPreFiles.jspa|title=Lista plików predefiniowanych|date=2012-05-09|publisher=[[Центральний статистичний офіс Польщі]]|language=пол.|accessdate=2012-09-23|archiveurl=https://web.archive.org/web/20080917153422/http://www.stat.gov.pl/broker/access/prefile/listPreFiles.jspa|archivedate=2008-09-17|deadurl=yes}}</ref>.

Станом на 31 грудня 2011 у гміні проживало 12044 особи<ref name=population>{{cite web|url=http://www.stat.gov.pl/gus/5840_13211_PLK_HTML.htm|title=Ludnosc w gminach wedlug stanu w dniu 31.12.2011 r.|date=2012-08-13|publisher=[[Центральний статистичний офіс Польщі]]|language=пол.|trans_title=Населення у гмінах станом на 31.12.2011|format=XLS|accessdate=2012-10-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HdSniVGY?url=http://www.stat.gov.pl/gus/5840_13211_PLK_HTML.htm|archivedate=25.06.2013|deadurl=yes}}</ref>.

== Площа ==
Згідно з даними за 2007 рік площа гміни становила 294.43 км², у тому числі<ref name=regioset>{{cite web|url=http://www.regioset.pl/gazeta.php?choice=688|title=Gmina Żary|publisher=REGIOset.pl|language=пол.|accessdate=2012-10-07|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150624015014/http://www.regioset.pl/gazeta.php?choice=688|archivedate=2015-06-24|deadurl=yes}}</ref>:
* орні землі: 44.00%
* ліси: 47.00%

Таким чином, площа гміни становить 21.13% площі повіту.

== Населення ==
Станом на 31 грудня 2011<ref name=population />:
{| class="wikitable"
!Опис || colspan=2|Загалом || colspan=2|Чоловіки || colspan=2|Жінки
|-
|одиниця || осіб || % || осіб || % || осіб || %
|--
|все || '''12044''' || 100 || 5944 || 49.35 || 6100 || 50.65
|--
|міське || 0 || 100 || 0 ||  || 0 ||
|--
|сільське || 12044 || 100 || 5944 || 49.35 || 6100 || 50.65
|}

== Сусідні гміни ==
Гміна Жари межує з такими гмінами: [[Вимярки (гміна)|Вимяркі]], [[Жагань (гміна)|Жаґань]], [[Жаґань]], [[Жари (місто)|Жари]], [[Ілова (гміна)|Ілова]], [[Ліпінки-Лужицькі (гміна)|Ліпінкі-Лужицьке]], [[Новоґруд-Бобжанський (гміна)|Новоґруд-Бобжанський]], [[Пшевуз (гміна)|Пшевуз]], [[Ясень (гміна)|Ясень]].

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Жарський повіт}}
{{Гміна Жари}}

{{Портали|Польща|Географія}}

[[Категорія:Гміни Любуського воєводства|Жари]]
[[Категорія:Жарський повіт|Жари]]

title: — Гміна —

Країна: Польща

Воєводство: Любуське

Повіт: Жарський

— Гміна —:
Площа
Населення (31 грудня 2011)
Вебсайт: http://www.gminazary.pl


text:
# Орлінський Болеслав Володимирович
Болесла́в Володи́мирович Орлі́нський (пол. Bolesław Orliński; 13 квітня 1899, село Ніверка Кам'янецького повіту Подільської губернії, нині Кам'янець-Подільського району Хмельницької області — 28 лютого 1992, Місісага, провінція Онтаріо, Канада) — польський військовий і спортивний льотчик. Полковник Війська Польського.

## Біографія

### Родовід
Прадід Болеслава Орлінського — Франц Орлінський — був підполковником кінної артилерії. Він брав участь у військових компаніях 1792–1794 років і наполеонівській війні 1812 року, був 14 разів поранений. За мужність Франца Орлінського нагородили Золотим Хрестом військового Польського Орла. Завдяки його заслугам рід Орлінських отримав спадковий дворянський титул.
У середині XIX століття Владислав Орлінський (син Франца) одружився з дочкою дворян Чарновських та оселився у їхньому маєтку — селі Ніверка Кам'янецького повіту Подільської губернії. Там у нього народилися син Володимир та онук Болеслав.
На початку XX століття родина Орлінських володіла в Ніверці 524 десятинами землі (рілля, пасовища, ліси), мала непогану садибу та господарство.

### Навчання в Кам'янці-Подільському
Сімейний статок дозволив батькам улітку 1910 року відправити одинадцятирічного Болеслава на навчання в Кам'янець-Подільський — у семикласне комерційне училище. На другий день після приїзду хлопець випадково потрапив на авіаційне шоу — в Кам'янці-Подільському з демонстраційними польотами виступав пілот Сергій Уточкін. Болеслав, побачивши віражі аероплана, на все життя закохався в авіацію та став мріяти про польоти.
У травні 1916 року, після трагічної смерті батька, Болеслав покинув навчання, не добувши в комерційному училищі лише рік. Сімнадцятирічний юнак вирішив піти на службу до російської армії, сподіваючись звідти вступити до військової авіашколи.

### Військова служба
Болеслав Орлінський потрапив у загін охорони військового аеродрому у Вінниці. Згодом, закінчивши прискорений курс офіцерської школи в Житомирі, опинився на фронті Першої світової війни. Воював Орлінський у кавалерії, за хоробрість його відзначили двома Георгіївськими хрестами.
Наприкінці 1917 року, з початком розвалу Російської імперії, Орлінський перейшов служити у 2-й офіцерський легіон 1-го Польського корпусу. Проте, скоро демобілізувавшись, у травні 1918 року повернувся до Кам'янця-Подільського, аби завершити навчання. Наприкінці 1918 року Орлінський отримав атестат про освіту. Після цього його відразу мобілізували до армії Української Народної Республіки. Українська армія у боротьбі з більшовиками мала за союзників Військо Польське, тому через три місяці Орлінський перевівся до польського кавалерійського дивізіону. Молодий офіцер постійно писав рапорти з проханням направити його служити у авіацію. У березні 1920 року Болеслава перевели до авіаційної ескадри на посаду інженера. У вересні того ж року він вступив до школи пілотів у польському місті Бидгощ.

### Політ в Японію
Коли 1921 року Болеслав із відзнакою закінчив школу пілотів, Перша світова війна вже закінчилася. Орлінський ще деякий час перебував на військовій службі, отримав чин поручика, але незабаром пішов у відставку.
Набувши в армії льотного досвіду, Болеслав став визнаним майстром з повітряної акробатики та пілотажу. Від 1923 року він працював інструктором у Вищій школі пілотів у місті Грудзьондз, одночасно, як цивільний пілот, виконував рейси на перших польських міжнародних лініях до Франції та Румунії.
Після випадкової зустрічі зі своїм колишнім командиром і дружньої розмови Орлінський у жовтні 1925 року повернувся до армії. Він отримав посаду пілота-інструктора у 11-му авіаполку, що базувався у місті Ліда (тоді Польща, нині — Білорусь).
1926 року керівництво Департаменту авіації запропонувало Орлінському здійснити авіапереліт з Варшави до Токіо. Це був проект державної важливості, який мав спрацювати на престиж польської авіації та взагалі країни. Пілот Орлінський та його напарник — механік Кубяк — виконали майже неможливе: на літаку «Бреге XIX» з 27 серпня до 25 вересня 1926 року вони не лише подолали 10 300 кілометрів із Варшави до Токіо, але й повернулися цією ж трасою назад. Останні 6 680 кілометрів вони летіли, незважаючи на пошкодження гвинта та нижньої частини лівого крила. Вся світова преса висвітлювала небувалий переліт. В Японії польських пілотів зустрів сам Імператор Тайсьо та нагородив їх орденом Вранішнього Сонця. У Польщі героїв також відзначили — і нагородами, і званнями.

### Пілот-випробувач
1928 року Орлінський удруге повернувся до цивільного життя. Він одружився з варшавською танцівницею Станіславою Гомульце та, щоб не ламати кар'єру дружини, звільнився з армії та влаштувався льотчиком-випробувачем на державний авіаційний завод PZL у Варшаві. За десять років роботи Орлінський першим піднімав у повітря десятки нових моделей літаків.
Одночасно пілот представляв Польщу на численних міжнародних авіасалонах, спортивних змаганнях та авіашоу. Так, у травні 1930 року він виграв перший приз на міжнародному повітряному шоу в чеському Брно, у грудні 1930 року з успіхом представив новий польський винищувач PZL-6 на авіасалоні у французькому Ле Бурже. У серпні 1931 року Орлінський виграв Національні повітряні гонки в США (Клівленд), залишивши позаду найвизначніших пілотів світу. Всі експерти та преса визнали його неперевершену сміливу акробатику. 28 червня 1934 року Орлінський на літаку PZL-24 встановив світовий рекорд швидкості — 414 км/год.

### На війні
У перший день Другої світової війни Орлінський добровільно пішов до армії. У вересні 1939 року його направили в Румунію для отримання бойових літаків, придбаних поляками у Британії. Але транспорт з технікою так й не прибув. Обставини на фронті не дозволили повернутися у Польщу, й Болеслав вирушив до Англії. Там, за згодою польського військового командування, він вступив добровольцем у ранзі капітана до лав англійської авіації (РАФ). Віковий ценз не дозволяв зарахувати Орлінського до бойових загонів, й тому він чотири роки виконував обов'язки інструктора навчального центру. Але постійні намагання потрапити на фронт усе-таки мали успіх — 1943 року Орлінський став бойовим пілотом 305-го дивізіону бомбардувальників «Москіто». Невдовзі він став командиром цього дивізіону та отримав звання підполковника. Дивізіон успішно виконував завдання бомбардування стартових позицій ракет «Фау» на території окупованої німцями Франції. Всього було здійснено 49 бойових рейдів.

### В еміграції
Після війни Орлінський на батьківщину не повернувся. П'ять років він допомагав розвивати авіацію у Південно-Африканській Республіці, згодом оселився в Канаді. Тут до 1967 року працював у цивільній авіації, а вийшовши на пенсію, очолив спілку ветеранів авіації.
1987 року померла дружина Орлінського, а 28 лютого 1992 року на 93-му році обірвалося і життя пілота. Прах Болеслава Орлінського перевезли до Польщі в некрополь міста Вроцлава, де були поховані його мати та сестра.

title: Орлінський Болеслав Володимирович

wikitext:
{{Військовик2}}
'''Болесла́в Володи́мирович Орлі́нський''' ({{lang-pl|Bolesław Orliński}}; {{ДН|13|4|1899}}, село [[Ніверка]] [[Кам'янецький повіт (Подільська губернія)|Кам'янецького повіту]] [[Подільська губернія|Подільської губернії]], нині [[Кам'янець-Подільський район|Кам'янець-Подільського району]] [[Хмельницька область|Хмельницької області]] — {{ДС|28|2|1992}}, [[Місісага]], провінція [[Онтаріо (провінція)|Онтаріо]], [[Канада]]) — польський військовий і спортивний [[льотчик]]. [[Полковник]] [[Військо Польське|Війська Польського]].

== Біографія ==

=== Родовід ===
Прадід Болеслава Орлінського — Франц Орлінський — був [[підполковник]]ом кінної артилерії. Він брав участь у військових компаніях 1792–1794 років і наполеонівській війні 1812 року, був 14 разів поранений. За мужність Франца Орлінського нагородили Золотим Хрестом військового Польського Орла. Завдяки його заслугам рід Орлінських отримав спадковий [[дворяни|дворянський]] титул.

У середині XIX століття Владислав Орлінський (син Франца) одружився з дочкою дворян Чарновських та оселився у їхньому маєтку — селі [[Ніверка]] [[Кам'янецький повіт (Подільська губернія)|Кам'янецького повіту]] [[Подільська губернія|Подільської губернії]]. Там у нього народилися син Володимир та онук Болеслав.

На початку XX століття родина Орлінських володіла в Ніверці 524 [[Десятина (одиниця площі)|десятинами]] землі (рілля, пасовища, ліси), мала непогану садибу та господарство.

=== Навчання в Кам'янці-Подільському ===
Сімейний статок дозволив батькам улітку [[1910]] року відправити одинадцятирічного Болеслава на навчання в [[Кам'янець-Подільський]] — у семикласне комерційне училище. На другий день після приїзду хлопець випадково потрапив на авіаційне шоу — в Кам'янці-Подільському з демонстраційними польотами виступав пілот [[Уточкін Сергій Ісайович|Сергій Уточкін]]. Болеслав, побачивши віражі [[Літак|аероплана]], на все життя закохався в [[авіація|авіацію]] та став мріяти про польоти.

У травні [[1916]] року, після трагічної смерті батька, Болеслав покинув навчання, не добувши в комерційному училищі лише рік. Сімнадцятирічний юнак вирішив піти на службу до російської армії, сподіваючись звідти вступити до військової авіашколи.

=== Військова служба ===
Болеслав Орлінський потрапив у загін охорони військового аеродрому у [[Вінниця|Вінниці]]. Згодом, закінчивши прискорений курс офіцерської школи в [[Житомир]]і, опинився на фронті [[Перша світова війна|Першої світової війни]]. Воював Орлінський у [[кавалерія|кавалерії]], за хоробрість його відзначили двома [[Георгіївський хрест|Георгіївськими хрестами]].

Наприкінці [[1917]] року, з початком розвалу [[Російська імперія|Російської імперії]], Орлінський перейшов служити у 2-й офіцерський легіон 1-го Польського корпусу. Проте, скоро демобілізувавшись, у травні 1918 року повернувся до Кам'янця-Подільського, аби завершити навчання. Наприкінці 1918 року Орлінський отримав атестат про освіту. Після цього його відразу мобілізували до армії [[Українська Народна Республіка|Української Народної Республіки]]. Українська армія у боротьбі з [[більшовики|більшовиками]] мала за союзників [[Військо Польське]], тому через три місяці Орлінський перевівся до польського кавалерійського дивізіону. Молодий офіцер постійно писав рапорти з проханням направити його служити у авіацію. У березні [[1920]] року Болеслава перевели до авіаційної ескадри на посаду [[інженер]]а. У вересні того ж року він вступив до школи пілотів у польському місті [[Бидгощ]].

=== Політ в Японію ===
Коли [[1921]] року Болеслав із відзнакою закінчив школу пілотів, [[Перша світова війна]] вже закінчилася. Орлінський ще деякий час перебував на військовій службі, отримав чин [[поручик]]а, але незабаром пішов у відставку.

Набувши в армії льотного досвіду, Болеслав став визнаним майстром з повітряної акробатики та пілотажу. Від [[1923]] року він працював інструктором у Вищій школі пілотів у місті [[Грудзьондз]], одночасно, як цивільний пілот, виконував рейси на перших польських міжнародних лініях до [[Франція|Франції]] та [[Румунія|Румунії]].

Після випадкової зустрічі зі своїм колишнім командиром і дружньої розмови Орлінський у жовтні [[1925]] року повернувся до армії. Він отримав посаду пілота-інструктора у 11-му авіаполку, що базувався у місті [[Ліда (місто)|Ліда]] (тоді [[Польща]], нині — [[Білорусь]]).

[[1926]] року керівництво Департаменту авіації запропонувало Орлінському здійснити авіапереліт з [[Варшава|Варшави]] до [[Токіо]]. Це був проект державної важливості, який мав спрацювати на престиж польської авіації та взагалі країни. Пілот Орлінський та його напарник — механік Кубяк — виконали майже неможливе: на літаку «Бреге XIX» з [[27 серпня]] до [[25 вересня]] 1926 року вони не лише подолали 10 300 кілометрів із Варшави до Токіо, але й повернулися цією ж трасою назад. Останні 6 680 кілометрів вони летіли, незважаючи на пошкодження гвинта та нижньої частини лівого крила. Вся світова преса висвітлювала небувалий переліт. В [[Японія|Японії]] польських пілотів зустрів сам [[Імператор Тайсьо]] та нагородив їх орденом Вранішнього Сонця. У Польщі героїв також відзначили — і нагородами, і званнями.

=== Пілот-випробувач ===
[[1928]] року Орлінський удруге повернувся до цивільного життя. Він одружився з варшавською танцівницею Станіславою Гомульце та, щоб не ламати кар'єру дружини, звільнився з армії та влаштувався льотчиком-випробувачем на державний авіаційний завод PZL у Варшаві. За десять років роботи Орлінський першим піднімав у повітря десятки нових моделей літаків.

Одночасно пілот представляв Польщу на численних міжнародних авіасалонах, спортивних змаганнях та авіашоу. Так, у травні 1930 року він виграв перший приз на міжнародному повітряному шоу в чеському [[Брно]], у грудні 1930 року з успіхом представив новий польський винищувач PZL-6 на авіасалоні у французькому [[Ле Бурже (Міжнародний авіасалон)|Ле Бурже]]. У серпні 1931 року Орлінський виграв Національні повітряні гонки в [[США]] ([[Клівленд]]), залишивши позаду найвизначніших пілотів світу. Всі експерти та преса визнали його неперевершену сміливу акробатику. [[28 червня]] [[1934]] року Орлінський на літаку PZL-24 встановив світовий рекорд швидкості — 414 км/год.

=== На війні ===
[[Файл:B Orliński grób.jpg|thumb|right|250px|Могила полковника Болеслава Орлінського]]
У перший день [[Друга світова війна|Другої світової війни]] Орлінський добровільно пішов до армії. У вересні [[1939]] року його направили в [[Румунія|Румунію]] для отримання бойових літаків, придбаних поляками у [[Велика Британія|Британії]]. Але транспорт з технікою так й не прибув. Обставини на фронті не дозволили повернутися у Польщу, й Болеслав вирушив до [[Англія|Англії]]. Там, за згодою польського військового командування, він вступив добровольцем у ранзі капітана до лав англійської авіації (РАФ). Віковий ценз не дозволяв зарахувати Орлінського до бойових загонів, й тому він чотири роки виконував обов'язки інструктора навчального центру. Але постійні намагання потрапити на фронт усе-таки мали успіх — [[1943]] року Орлінський став бойовим пілотом 305-го дивізіону бомбардувальників «Москіто». Невдовзі він став командиром цього дивізіону та отримав звання [[підполковник]]а. Дивізіон успішно виконував завдання бомбардування стартових позицій ракет «Фау» на території окупованої німцями [[Франція|Франції]]. Всього було здійснено 49 бойових рейдів.

=== В еміграції ===
Після війни Орлінський на батьківщину не повернувся. П'ять років він допомагав розвивати авіацію у [[Південно-Африканська Республіка|Південно-Африканській Республіці]], згодом оселився в [[Канада|Канаді]]. Тут до 1967 року працював у цивільній авіації, а вийшовши на пенсію, очолив спілку ветеранів авіації.

[[1987]] року померла дружина Орлінського, а [[28 лютого]] [[1992]] року на 93-му році обірвалося і життя пілота. Прах Болеслава Орлінського перевезли до Польщі в некрополь міста [[Вроцлав]]а, де були поховані його мати та сестра.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''[[Єсюнін Сергій Миколайович|Єсюнін Сергій]]'' [http://e-board.km.ua/podillya/2009-35/1387 Найвидатніший авіватор Польщі — Подолянин // Поділля. — 2009. — 27 серпня.]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
{{нк}}

[[Категорія:Льотчики-випробувачі Польщі]]
[[Категорія:Уродженці Ніверки]]
[[Категорія:Випускники закладів освіти Кам'янця-Подільського]]
[[Категорія:Кавалери ордена Святого Георгія]]
[[Категорія:Російські військовики Першої світової війни]]
[[Категорія:Вояки Армії УНР]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни]]
[[Категорія:Польські емігранти до Канади]]
[[Категорія:Поховані у Вроцлаві]]

title: Загальна інформація

Народження: 13 квітня 1899 · Ніверка, Довжоцький район

Смерть: 28 лютого 1992 (92 роки) · Міссіссога, Піл, Онтаріо, Канада

Поховання: Цвинтар Святої Родиниd і Вроцлав

title: Військова служба

Війни / битви: Перша світова війна

Військова служба: Хрест «За видатні льотні заслуги» · Кавалер ордена Почесного легіону · Хрест Хоробрих · золотий хрест Заслуги · срібний хрест ордена Virtuti Militari · Медаль «Десятиліття здобутої незалежності» · Пам'ятна медаль за війну 1918-1921


text:
# Віїшоара (Долж)
Віїшоара (рум. Viișoara) — село у повіті Долж в Румунії. Входить до складу комуни Дреготешть.
Село розташоване на відстані 159 км на захід від Бухареста, 26 км на південний схід від Крайови.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 615 осіб. Рідною мовою 613 осіб (99,7%) назвали румунську.
Національний склад населення села:
| Національність | Кількість осіб | Відсоток |
| -------------- | -------------- | -------- |
| румуни         | 610            | 99,2%    |
| цигани         | 5              | 0,8%     |

title: Віїшоара (Долж)

wikitext:
{{Otheruses|Віїшоара}}
{{НП Румунії
 | назва               = Віїшоара
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Viișoara''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Долж
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Дреготешть (комуна, Долж)|Дреготешть]]
 | код_SIRUTA          = 72212
 | широта              = 44.2335
 | довгота             = 24.1148
 | висота              = 117
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 615
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 207246
}}
'''Віїшоара''' ({{lang-ro|Viișoara}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Долж]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Дреготешть (комуна, Долж)|Дреготешть]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 159 км на захід від [[Бухарест]]а, 26 км на південний схід від [[Крайова|Крайови]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:615}} осіб. Рідною мовою 613 осіб (99,7%) назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119080347/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>.

Національний склад населення села<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119074225/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Національність
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| [[румуни]]
| 610
| 99,2%
|-
| цигани
| 5
| 0,8%
|}

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Долж]]

title: Віїшоара · Viișoara

Країна: Румунія

Повіт: Долж

Комуна: Дреготешть

Телефонний код: +40 251 (Romtelecom, TR) · +40 351 (інші оператори)