text:
# Любешівський район
Любеші́вський райо́н — колишній район Волинської області України. Район був розташований на північному сході Волинської області. Межував на півночі з Білоруссю (Берестейська область), на заході — з Ратнівським районом, на південному заході — з Камінь-Каширським, на південному сході — з Маневицьким районами; на сході межував з Рівненською областю (Зарічненський і Володимирецький райони).

## Історія
Любешівський район Волинської області УРСР було утворено згідно з Указом Президії Верховної ради УРСР 18 січня 1940 року.
У Любешівському районі цивільні органи управління ОУН діяли в 20 % населених пунктів.
У 1962 році у зв'язку з укрупненням адміністративно-територіальних одиниць він був включений до складу Камінь-Каширського району, а 4 січня 1965 року — відновлений. 05.02.1965 Указом Президії Верховної Ради Української РСР передано Видертську, Ворокомлівську, Пнівненську та Тоболівську сільради Любешівського району Волинської області до складу Камінь-Каширського району, а Залізницьку та Судченську Дубровицького району Рівненської області — до складу Любешівського району Волинської області.
86 відсотків населення проживає в сільській місцевості. Промисловість розвинена слабо, значну роль відіграє сільське господарство. Адміністративний центр — селище міського типу Любешів, невелике містечко, розташоване за 137 км від обласного центру (м. Луцьк). Найближча залізнична станція розташована на відстані близько 50 км у м. Камінь-Каширський. У районі нараховується 47 населених пунктів, об'єднаних в одну селищну і 20 сільських рад.

## Клімат
Клімат району — помірно континентальний. Любешівський район є одним із найвологіших районів Полісся, його природні умови типові для Поліської зони і характеризуються помірно вологим кліматом з порівняно прохолодним літом і м'якими, часто нестійкими зимами. Середньорічна температура становить + 7 °C, січня — −4.8 °C. липня — + 18,2 °C. Абсолютний максимум температури повітря +36,9 °C (10.08.1992), абсолютний мінімум −37,2 °C (12.01.1950). Сума річних опадів в середньому становить 501 мм, за вегетаційний період випадає 330—380 мм. Рекордна кількість опадів за рік — 807,4 мм (1974) (норма 599 мм), найменше опадів випало у 1961 р. (268,5 мм).

## Географія
Див. також Адміністративний устрій Любешівського району
Значний вплив на клімат району має велика кількість річок. На території району знаходяться озера Біле, Люб'язь річки Прип'ять, Цир, Турія, Коростянка, Стохід.
У районі 33 % території займають ліси, 20 % — болота, 2 % — вода, 1 % — пісок. Зустрічаються луки, вересові і журавлинні місцевості. Цінні природні угруповання мають природоохоронне значення. 18,7 відсотки території району займають заповідні зони. У 1995 році було створено Регіональний ландшафтний парк «Прип'ять — Стохід» загальною площею близько 45 тис. га, в тому числі 22 628 га на території Любешівського району та 21 700 га на території сусіднього Зарічненського району Рівненської області. Проте фактична його діяльність розпочалась лише з 2002 року завдяки фінансуванню Франкфуртським зоологічним товариством. 13 серпня 2007 року Президент України підписав указ про створення національного природного парку «Прип'ять-Стохід» з підпорядкуванням його Міністерству охорони навколишнього природного середовища України[2]. На території парку росте 550 видів вищих рослин та зустрічається 219 видів хребетних тварин, 26 видів рослин і 18 видів тварин занесено до Червоної книги України.
На території району за приблизними оцінками розташовані запаси деяких корисних копалин — близько 10 млн м3 торфу, понад 5 млн м3 піску, а також близько 500 тис. м3 білої та 1 млн м3 сірої глини. За попередніми оцінками, експлуатаційні запаси підземних вод становлять 69,3 млн м3.

## Економіка
Відстань від райцентру (смт. Любешів) до обласного центру (м. Луцьк) становить 137 км. Протяжність автомобільних доріг місцевого значення в районі становить 273 км (районні дороги) та 83 км (територіальні дороги). З них 3,8 км — асфальтобетонні, 102,8 км чорно-щебневі, 150,7 км — біло-щебневі, 54,6 км — бруківка,44,7 км — ґрунтові.
Територією району прокладено газопровід високого тиску протяжністю 32 км. Підведено газ і ведуться роботи з газифікації п'яти населених пунктів району.
Загальна потужність чотирьох трансформаторних підстанцій в районі 22,2 МВт, завантаженість яких становить 0,17 %.
Зв'язок загального користування — 387 км. Забезпеченість населення основними домашніми телефонними апаратами на 100 сімей: міського телефонного зв'язку — 49,4 одиниць, сільського телефонного зв'язку — 10,6 одиниць. Покриття території району мобільним зв'язком становить — 100 %.
На території району діють два промислових підприємства: хлібокомбінат Любешівської РСС, ЗАТ «Стохід», які виробляють хліб, хлібобулочні, ковбасні, кондитерські вироби, безалкогольні напої, прищіпку для білизни, пиломатеріали, на ЗАТ «Стохід» освоєно випуск нової продукції — пошиття жіночих костюмів. У 2006 році промисловими підприємствами вироблено продукції в порівняльних цінах на 1237 тис.грн.
Промисловість будівельних матеріалів представлена силікатним заводом СМП «Любешівагробуд», який випускає силікатну цеглу, піноблоки, тротуарну плитку.
В поліграфічній галузі працює товариство з обмеженою відповідальністю «Любешівська районна друкарня». Основною продукцією є виготовлення бланків, інших поліграфічних матеріалів.
Підприємства сфери обслуговування в районі представлені 15 суб'єктами підприємництва, з яких 3 юридичні особи, 11 фізичних осіб та одна філія, в яких зайнято 45 чоловік. Це приватне підприємство «Любешівсервіс», приватне підприємство «Фотон», приватне підприємство «Либідь», філія підприємства «Побутрадіотехніка» а також ряд підприємців, якими надаються швейні послуги, перукарські, послуги ремонту одягу і взуття, послуги прання білизни, послуги лазні.
Певне місце у народногосподарському комплексі району займає лісове господарство, ведення якого здійснюється двома господарствами: Державним підприємством «Любешівське лісомисливське господарство» та Любешівським міжгосподарським спеціалізованим лісогосподарським підприємством, у яких знаходяться відповідно 51,3 та 48,7 відсотка площ лісового фонду району, або площа господарств яких становить відповідно 29,7 та 22,7 тис. га. Підприємства виробляють пиломатеріали, консервовану продукцію. Обсяг виробленої продукції у 2006 році цими підприємствами склав 5,6 і 3,0 млн грн. відповідно.
Підприємства торгівлі представлені трьома споживчими товариствами, спільним підприємством громадського харчування, райспоживспілкою, а також здійснюють торговельно-посередницьку діяльність підприємці району. Реалізовується продукція через заклади торгівлі, яких нараховується 162 одиниці, заклади громадського харчування — 14 одиниць, а також на ринку селища Любешів та торгові ряди в населених пунктах району. Обсяг товарообігу підприємств роздрібної торгівлі та ресторанного господарства за 2006 рік становив 28,6 млн грн., в розрахунку на одного жителя району в середньому за місяць реалізовано товарів на 64,9 гривні.
Сільськогосподарське виробництво є найважливішою функціональною ланкою в господарському комплексі району. На території району діє 12 сільськогосподарських виробничих кооперативів, одне сільськогосподарське приватне підприємство, 5 фермерських господарств, одноосібні господарства населення району. Працюють насіннєві господарства з виробництва насіння картоплі, зернових культур, такі як ПСВК «Колос», державна сортовипробна станція, представництво об'єднання «Сортонасіннєовоч», племінна ферма з вирощування свиней СГПП «Дружба», племрепродуктори з вирощування ВРХ м'ясних порід в СВК «Зоря» та ПСВК «Колос».
Основними галузями сільського господарства в районі є: картоплярство, вирощування зернових культур, м'ясо-молочне тваринництво.

## Сільське господарство
В районі нараховується 22 сільськогосподарських підприємства різних форм власності з них 9 фермерських господарств. Станом на 1 січня 2007 року в районі нараховувалось 11827 особистих селянських господарств.
Площа сільськогосподарських угідь становить 48,1 тис. га з них 22,7 тис. га ріллі.

Станом на 1 липня 2007 року площа зернових культур до збирання в районі становить 10325 га, в тому числі:
- 2383 га — в сільськогосподарських підприємствах
- 7942 га в особистих селянських господарствах

Під посів урожаю 2008 року відведені насінницькі посіви на площі 878 га., що дає можливість засипати заплановану кількість елітного репродуктивного насіння, а саме 5,2 тис. ц. озимих та 3,6 тис. ц ярих зернових по сільськогосподарських підприємствах.
Посівна площа сільськогосподарських культур району в 2007 році склала 21486,1 га, зокрема по сільськогосподарських підприємствах 3868,1 га, а саме зернові і зернобобові — 7942 га, ріпак — 322 га, картопля — 101 га, кормові культури — 1010 га. В особистих селянських господарствах площа посіву рівна 17618 га, а в розрізі рівна: зернові і зернобобові — 7942 га, картопля — 5323 га, овочі — 695 га, кормові культури — 3590 га.

### Найкращі досягнення
У 1978 і 1982 роках за високі досягнення у вирощуванні картоплі район було нагороджено перехідним Червоним прапором ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС та ЦК ВЛКСМ.
Рекордних успіхів серед працівників сільського господарства району досягли такі хлібороби:
- Абрамович Григорій Миколайович виростив у селі Люб'язь найбільший в Україні гарбуз вагою 131 кг 700 г (2014 р., сорт Атланичний гігант Діла)[6][7][8] У 2016 році він зібрав найбільший в Україні урожай з однієї картоплини (сорт Слов'янка) — 25 кг 820 г.[9][10] Його кормова бруква, вагою 9,5 кілограма, вирощена у 1998 році, занесена до «Книги рекордів Волині», як найкраще досягнення волинських хліборобів.[11]

- Абрамович Василь Миколайович виростив у селі Люб'язь найбільший в Україні кошик соняшника, який мав діаметр 47 сантиметрів. Рекордсмен 17 вересня 1995 року демонструвався у Любешеві на виставці, присвяченій Дню селища.[12]

- Абрамович Анастасія Миколаївна виростила у селі Люб'язь у 1999 році найбільшу на Волині цибулину вагою 940 грамів.[13]

- Корець Лариса Григорівна у 1999 році виростила найбільший на Волині плід перцю овочевого (солодкого) вагою 300 грамів.[14]

## Транспорт
Територією району проходять такі автошляхи: Р14, Т 0304, Т 0308 та Т 0311.
Залізничне сполучення відсутнє.

## Освіта
Любешівський районний відділ освіти було створено у грудні 1939 року. Під час Другої світової війни формування освітньої мережі в районі перервалося, воно було відновлене лише в 1944 році. У серпні 1945 року було затверджено мережу шкіл району. У 1952 році відбувся перший випуск учнів, які здобули середню освіту. Їх було всього 10: 7 юнаків і 3 дівчини.
На даний час у районі діє 10 освітніх програм, виконується 3 комплексних плани. Загалом у районі функціонує 47 закладів освіти. Серед них 36 ЗОШ, 1 НВК, 2 позашкільних, 8 дошкільних навчальних закладів, є дитяча юнацька спортивна школа, будинок дитячої юнацької творчості. Новим кроком у здобутті якісної освіти школярами стало відкриття у 2005—2006 навчальному році на базі Любешівської ЗОШ навчально-виховного комплексу. Педагогічний колектив району налічує 758 чол. З них 19 вчителів-методистів, 51 старший учитель, 154 педагоги мають вищу категорію. У загальноосвітніх школах навчається 5806 учнів. Результатом підтвердження роботи є кількість переможців обласних, Всеукраїнських конкурсів (3 роки поспіль район нагороджується грамотою облуон за зайняте ІІІ місце за результатами участі в усіх конкурсах учнівської творчості, а в 2006 р. — І місце). У 48 гуртках будинку дитячої та юнацької творчості (БДЮТ) навчається 775 дітей, які займаються різними видами мистецтва, спортом, туризмом та краєзнавством, науково-технічним конструюванням, народними ремеслами тощо. У районній дитячій юнацько-спортивній школі (ДЮСШ) займається 626 учнів. 225 учнів району навчаються у класах з поглибленим вивченням предметів (математика — 49, хімія — 36, історія — 62, українська мова та література — 12, іноземна мова — 96).
Згідно з програмою інформатизації шкіл району на 2006 рік придбано 53 одиниці комп'ютерної техніки на суму 344,3 тис. грн. Любешівський НВК, В.Курінська, В.Глушанська, Бірківська, Седлищенська, Люб'язівська, М.Глушанська, Залаззівська, Деревківська ЗОШ І-ІІІ ст. підключені до мережі Інтернет, що становить 30 відсотків від кількості ЗОШ І-ІІ та І-ІІІ ст.
У районній ДЮСШ підготовлено 2 майстри спорту міжнародного класу, 2 майстри спорту України, понад 10 кандидатів у майстри спорту. Троє вихованців Любешівської ДЮСШ є членами збірної команди України, 16 — членами збірної команди області.

## Спорт

### Найкращі досягнення
- 1990 р. Збірна району з футболу стала переможцем першості області та володарем Кубка облради «Колос».

## Природно-заповідний фонд

### Національні природні парки
Прип'ять-Стохід (загальнодержавного значення).

### Гідрологічні заказники
Березичівський, Бірківський, Великоглушанський, Ветлівський, Гірківський, Прип'ятський-1, Прип'ятський-2, Прип'ятський-3, Рогізненський, Седлищенський, Цирський, Ямно.

### Загальнозоологічні заказники
Тоболівський.

### Лісові заказники
Білоозерський, Дольський, Пнівенський, Рись.

### Орнітологічні заказники
Новочервищанський.

### Ботанічні пам'ятки природи
В'язівенська, Група дубів-1, Група дубів-2, Ділянка лісу-1, Ділянка лісу-2, Сосна Веймутова.

### Парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва
Любешівський.

## Політика
25 травня 2014 року відбулися Президентські вибори України. У межах Любешівського району були створені 44 виборчі дільниці. Явка на виборах складала — 72,00 % (проголосували 18 826 із 26 148 виборців). Найбільшу кількість голосів отримав Петро Порошенко — 47,71 % (8 981 виборців); Юлія Тимошенко — 17,26 % (3 250 виборців), Олег Ляшко — 16,91 % (3 184 виборців), Анатолій Гриценко — 4,54 % (854 виборців), Сергій Тігіпко — 3,43 % (646 виборців). Решта кандидатів набрали меншу кількість голосів. Кількість недійсних або зіпсованих бюлетенів — 0,69 %.

## Почесні громадяни Любешівського району
Рішенням Любешівської районної ради засновано почесне звання «Почесний громадянин Любешівського району». Лауреатам вручається посвідчення, нагрудний знак та стрічка.
Список лауреатів:
- Пасевич Іван Григорович (посмертно).[16]

## Постаті, пов'язані з районом
- Борисюк Валентина Іванівна (н. 15.09.1961) — заслужений працівник фізичної культури і спорту України (2018), перша чемпіонка СРСР серед жінок зі спортивної ходьби (1980), директор Любешівської ДЮСШ.
- Бренчук Олексій Іванович — історик, педагог, краєзнавець. Відмінник народної освіти УРСР.
- Вознюк Володимир Денисович — суддя Конституційного суду України.
- Володимир (Мельник) — архієпископ Володимир-Волинський і Ковельський Володимир (у миру — Костянтин Павлович Мельник) — архієрей Української Православної Церкви (Московського Патріархату), Володимир-Волинської єпархії УПЦ (МП).
- Герець Михайло Іванович (*1925) — діяч української діаспори у США, член уряду Української Народної Республіки в екзилі.
- Гречко Ірина Олексіївна — заслужена артистка України (2015), артистка-вокалістка академічного ансамблю народної музики «Візерунок» Тернопільської обласної філармонії.
- Комзюк Анатолій Трохимович (н. 15.05.1960 у с. Дольськ) — Проректор ХНУВС з наукової роботи, доктор юридичних наук, професор, полковник міліції.
- Кравчук Віктор Оксентійович — заслужений юрист України, голова Господарського суду Волинської області (2002—2012).
- Кравчук Петро Авксентійович (н. 12.07.1947 у с. Гірки) — Почесний громадянин селища Любешева (перший серед жителів селища), літератор, краєзнавець.
- Ковальчук Андрій Трохимович — Герой України.
- Лукашик Степан Іванович - політик, державний діяч.
- Мирончук Валентина Олександрівна — майстер спорту України зі спортивної ходьби.
- Мартинюк Адам Іванович (н. 16.08.1950 у с. Ветли) — колишній перший заступник Голови Верховної Ради України (обирався чотири рази), Почесний громадянин селища Любешева.
- Малафіїк Іван Васильович — професор, доктор педагогічних наук.
- Мацерук Григорій Гнатович — український письменник і журналіст.
- Савчук Валентина Миколаївна (н. 16.01.1975 у с. Залаззя) — учасниця XXVII Олімпійських ігор, установила 8 рекордів України зі спортивної ходьби на 5, 10, 15 км, чемпіонка України в інд. заліку на дист. 10 км (1996, 1997), 20 км (2001).

### Гості району
- Юлія Тимошенко — український політик, премє'р-міністр України.
- Олексій Федоров — двічі герой Радянського Союзу, командир Чернігівсько-Волинського партизанського з'єднання
- Левко Лук'яненко — український дисидент і політик часів СРСР; політик та громадський діяч, народний депутат України. Герой України. Автор Акту про Незалежність України.

## Пам'ятки
- Перелік пам'яток історії Любешівського району
- Перелік пам'яток археології Любешівського району
- Пам'ятки архітектури Любешівського району

## Цікаве про події у районі
- Закладини нової школи в Гірках (1 вересня 2011 р.)
- Наклеп селищного голови Петра Хомича. [Архівовано 9 червня 2014 у Wayback Machine.]
- Любешівська міліція. [Архівовано 29 вересня 2016 у Wayback Machine.]
- Волинське телебачення про Любешівську дамбу.

title: Любешівський район

wikitext:
{{Район
 | назва           = Любешівський
 | статус          = ліквідована
 | країна          = [[Файл:Flag_of_the_Ukrainian_Soviet_Socialist_Republic.svg|border|20пкс]] [[УРСР]],
 {{UKR}}
 | регіон          = {{Прапор|Вл}} [[Волинська область]]
 | герб            = Coat of Arms of Lubeshivsky raion in Volyn oblast.gif
 | опис герба      = Герб Любешівського району
 | прапор          = Flag of Liubeshiv raion.svg
 | опис прапора    = Прапор Любешівського району
 | мапа            = Lyubeshiv Raion.svg
 | код КОАТУУ      = 0723100000
 | утворений       = [[4 січня]] [[1965]] (раніше існував у 1940—1962)
 | ліквідований    = [[17 липня]] [[2020]] року<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>
 | населення       = {{Населення районів Волинської області|Любешівський}}
 | площа           = 1450
 | густота         = 24.7
 | код району      = 3362
 | поштові індекси = 44200—44256
 | центр           = [[Любешів]]
 | міста           =
 | смт             = 1
 | села            = 46
 | селища          =
 | міські ради     =
 | селищні ради    = 1
 | розташування    = Lyubeshivskyi-Raion.png
 | сільські ради   = 20
 | адреса          = 44200 Волинська обл., Любешівський район, смт. Любешів, вул. Незалежності, 53
 | вебсторінка     = [http://lbsadm.gov.ua/ Любешівська РДА]
[http://lbsrada.gov.ua/ Любешівська районна рада]
}}
'''Любеші́вський райо́н''' — колишній район [[Волинська область|Волинської області]] України. Район був розташований на північному сході Волинської області. Межував на півночі з Білоруссю ([[Берестейська область]]), на заході — з [[Ратнівський район|Ратнівським районом]], на південному заході — з [[Камінь-Каширський район|Камінь-Каширським]], на південному сході — з [[Маневицький район|Маневицьким]] районами; на сході межував з [[Рівненська область|Рівненською областю]] (Зарічненський і [[Володимирецький район]]и).

== Історія ==
Любешівський район Волинської області УРСР було утворено згідно з Указом Президії Верховної ради УРСР 18 січня 1940 року.

У Любешівському районі цивільні органи управління [[ОУН]] діяли в 20 % населених пунктів<ref name="Олійник Завальнюк"/>.

У 1962 році у зв'язку з укрупненням адміністративно-територіальних одиниць він був включений до складу [[Камінь-Каширський район|Камінь-Каширського]] району, а 4 січня 1965 року — відновлений. 05.02.1965 Указом Президії Верховної Ради Української РСР передано [[Видертська сільська рада|Видертську]], [[Ворокомлівська сільська рада|Ворокомлівську]], [[Пнівненська сільська рада|Пнівненську]] та [[Тоболівська сільська рада|Тоболівську]] сільради Любешівського району [[Волинська область|Волинської області]] до складу [[Камінь-Каширський район|Камінь-Каширського району]], а [[Залізницька сільська рада (Любешівський район)|Залізницьку]] та [[Судченська сільська рада|Судченську]] [[Дубровицький район|Дубровицького району]] Рівненської області — до складу '''Любешівського району''' Волинської області.<ref>{{Cite web |url=http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/3н-06 |title=Про внесення змін до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 4 січня 1965 року «Про внесення змін в адміністративне районування Української РСР» |accessdate=3 листопада 2016 |archive-date=1 липня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180701194206/http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/3н-06 }}</ref>

86 відсотків населення проживає в сільській місцевості. Промисловість розвинена слабо, значну роль відіграє сільське господарство. Адміністративний центр — селище міського типу [[Любешів]], невелике містечко, розташоване за 137 км від обласного центру (м. [[Луцьк]]). Найближча залізнична станція розташована на відстані близько 50 км у м. [[Камінь-Каширський]]. У районі нараховується 47 населених пунктів, об'єднаних в одну селищну і 20 сільських рад.

== Клімат ==
Клімат району — помірно континентальний. Любешівський район є одним із найвологіших районів [[Полісся]], його природні умови типові для Поліської зони і характеризуються помірно вологим кліматом з порівняно прохолодним літом і м'якими, часто нестійкими зимами. Середньорічна температура становить + 7 °C, січня — −4.8 °C. липня — + 18,2 °C. Абсолютний максимум температури повітря +36,9 °C (10.08.1992), абсолютний мінімум −37,2 °C (12.01.1950). Сума річних опадів в середньому становить 501 мм, за вегетаційний період випадає 330—380 мм. Рекордна кількість опадів за рік — 807,4 мм (1974) (норма 599 мм), найменше опадів випало у 1961 р. (268,5 мм).<ref>{{КРВ}}</ref>

== Географія ==
Див. також [[Адміністративний устрій Любешівського району]]

Значний вплив на клімат району має велика кількість річок. На території району знаходяться озера [[Біле озеро (Любешівський район)|Біле]], [[Люб'язь]] річки [[Прип'ять]], [[Цир (річка)|Цир]], [[Турія (притока Прип'яті)|Турія]], [[Коростянка]], [[Стохід]].

У районі 33 % території займають [[ліс]]и, 20 % — [[болото|болота]], 2 % — [[вода]], 1 % — [[пісок]]. Зустрічаються [[Лука (рослинність)|луки]], [[вересові]] і [[журавлина|журавлинні]] місцевості. Цінні природні угруповання мають природоохоронне значення. 18,7 відсотки території району займають [[Заповідник|заповідні]] зони. У [[1995]] році було створено Регіональний ландшафтний парк «Прип'ять — Стохід» загальною площею близько 45 тис. га, в тому числі 22 628 га на території Любешівського району та 21 700 га на території сусіднього [[Зарічненський район|Зарічненського району]] [[Рівненська область|Рівненської області]]. Проте фактична його діяльність розпочалась лише з [[2002]] року завдяки фінансуванню Франкфуртським зоологічним товариством. [[13 серпня]] [[2007]] року [[Президент України]] підписав [[указ]] про створення національного природного парку «Прип'ять-Стохід»<ref>{{Cite web |url=http://www.pripyat-stohid.com.ua/ |title=Національний природний парк «Прип'ять-Стохід» |accessdate=9 вересня 2008 |archive-date=9 вересня 2010 |archive-url=https://web.archive.org/web/20100909021740/http://www.pripyat-stohid.com.ua/ }}</ref> з підпорядкуванням його Міністерству охорони навколишнього природного середовища України[2]. На території парку росте 550 видів [[вищі рослини|вищих рослин]] та зустрічається 219 видів [[хребетні|хребетних тварин]], 26 видів рослин і 18 видів тварин занесено до [[Червона книга України|Червоної книги України]].

На території району за приблизними оцінками розташовані запаси деяких корисних копалин — близько 10 млн м3 торфу, понад 5 млн м3 піску, а також близько 500 тис. м3 білої та 1 млн м3 сірої глини. За попередніми оцінками, експлуатаційні запаси підземних вод становлять 69,3 млн м3.

== Економіка ==
Відстань від райцентру (смт. Любешів) до обласного центру (м. Луцьк) становить 137 км. Протяжність автомобільних доріг місцевого значення в районі становить 273 км (районні дороги) та 83 км (територіальні дороги). З них 3,8 км — асфальтобетонні, 102,8 км чорно-щебневі, 150,7 км — біло-щебневі, 54,6 км — бруківка,44,7 км — ґрунтові.

Територією району прокладено газопровід високого тиску протяжністю 32 км. Підведено газ і ведуться роботи з газифікації п'яти населених пунктів району.

Загальна потужність чотирьох трансформаторних підстанцій в районі 22,2 МВт, завантаженість яких становить 0,17 %.

Зв'язок загального користування — 387 км. Забезпеченість населення основними домашніми телефонними апаратами на 100 сімей: міського телефонного зв'язку — 49,4 одиниць, сільського телефонного зв'язку — 10,6 одиниць. Покриття території району мобільним зв'язком становить — 100 %.

На території району діють два промислових підприємства: хлібокомбінат Любешівської РСС, ЗАТ «Стохід», які виробляють хліб, хлібобулочні, ковбасні, кондитерські вироби, безалкогольні напої, прищіпку для білизни, пиломатеріали, на ЗАТ «Стохід» освоєно випуск нової продукції — пошиття жіночих костюмів. У 2006 році промисловими підприємствами вироблено продукції в порівняльних цінах на 1237 тис.грн.

Промисловість будівельних матеріалів представлена силікатним заводом СМП «Любешівагробуд», який випускає силікатну цеглу, піноблоки, тротуарну плитку.

В поліграфічній галузі працює товариство з обмеженою відповідальністю «Любешівська районна друкарня». Основною продукцією є виготовлення бланків, інших поліграфічних матеріалів.

Підприємства сфери обслуговування в районі представлені 15 суб'єктами підприємництва, з яких 3 юридичні особи, 11 фізичних осіб та одна філія, в яких зайнято 45 чоловік. Це приватне підприємство «Любешівсервіс», приватне підприємство «Фотон», приватне підприємство «Либідь», філія підприємства «Побутрадіотехніка» а також ряд підприємців, якими надаються швейні послуги, перукарські, послуги ремонту одягу і взуття, послуги прання білизни, послуги лазні.

Певне місце у народногосподарському комплексі району займає лісове господарство, ведення якого здійснюється двома господарствами: Державним підприємством «Любешівське лісомисливське господарство» та Любешівським міжгосподарським спеціалізованим лісогосподарським підприємством, у яких знаходяться відповідно 51,3 та 48,7 відсотка площ лісового фонду району, або площа господарств яких становить відповідно 29,7 та 22,7 тис. га. Підприємства виробляють пиломатеріали, консервовану продукцію. Обсяг виробленої продукції у 2006 році цими підприємствами склав 5,6 і 3,0 млн грн. відповідно.

Підприємства торгівлі представлені трьома споживчими товариствами, спільним підприємством громадського харчування, райспоживспілкою, а також здійснюють торговельно-посередницьку діяльність підприємці району. Реалізовується продукція через заклади торгівлі, яких нараховується 162 одиниці, заклади громадського харчування — 14 одиниць, а також на ринку селища Любешів та торгові ряди в населених пунктах району. Обсяг товарообігу підприємств роздрібної торгівлі та ресторанного господарства за 2006 рік становив 28,6 млн грн., в розрахунку на одного жителя району в середньому за місяць реалізовано товарів на 64,9 гривні.

Сільськогосподарське виробництво є найважливішою функціональною ланкою в господарському комплексі району. На території району діє 12 сільськогосподарських виробничих кооперативів, одне сільськогосподарське приватне підприємство, 5 фермерських господарств, одноосібні господарства населення району. Працюють насіннєві господарства з виробництва насіння картоплі, зернових культур, такі як ПСВК «Колос», державна сортовипробна станція, представництво об'єднання «Сортонасіннєовоч», племінна ферма з вирощування свиней СГПП «Дружба», племрепродуктори з вирощування ВРХ м'ясних порід в СВК «Зоря» та ПСВК «Колос».

Основними галузями сільського господарства в районі є: картоплярство, вирощування зернових культур, м'ясо-молочне тваринництво.

== Сільське господарство ==
[[Файл:Абрамович Григорій М. з рекордним гарбузом.JPG|міні|250пкс|[[Абрамович Григорій Миколайович|Григорій Абрамович]] з рекордним українським гарбузом вагою 131 кг 700 г (2014 р., сорт Атлантичний гігант Діла)]]
В районі нараховується 22 сільськогосподарських підприємства різних форм власності з них 9 фермерських господарств. Станом на 1 січня 2007 року в районі нараховувалось 11827 [[Особисте селянське господарство|особистих селянських господарств]].

Площа сільськогосподарських угідь становить 48,1 тис. га з них 22,7 тис. га ріллі.

Станом на 1 липня 2007 року площа зернових культур до збирання в районі становить 10325 га, в тому числі:
* 2383 га — в сільськогосподарських підприємствах
* 7942 га в особистих селянських господарствах

Під посів урожаю 2008 року відведені насінницькі посіви на площі 878 га., що дає можливість засипати заплановану кількість елітного репродуктивного насіння, а саме 5,2 тис. ц. озимих та 3,6 тис. ц ярих зернових по сільськогосподарських підприємствах.

Посівна площа сільськогосподарських культур району в 2007 році склала 21486,1 га, зокрема по сільськогосподарських підприємствах 3868,1 га, а саме зернові і зернобобові — 7942 га, ріпак — 322 га, картопля — 101 га, кормові культури — 1010 га. В особистих селянських господарствах площа посіву рівна 17618 га, а в розрізі рівна: зернові і зернобобові — 7942 га, картопля — 5323 га, овочі — 695 га, кормові культури — 3590 га.

=== Найкращі досягнення ===
У 1978 і 1982 роках за високі досягнення у вирощуванні картоплі район було нагороджено перехідним Червоним прапором ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС та ЦК ВЛКСМ.

[[Файл:Абрамович Григорій М. з рекордним урожаєм від однієї картоплини.JPG|міні|200пкс|[[Абрамович Григорій Миколайович|Григорій Абрамович]] з рекордним урожаєм від однієї картоплини (сорт Слов'янка) — 25 кг 820 г.]]
Рекордних успіхів серед працівників сільського господарства району досягли такі хлібороби:
* [[Абрамович Григорій Миколайович]] виростив у селі [[Люб'язь]] найбільший в Україні гарбуз вагою 131 кг 700 г (2014 р., сорт Атланичний гігант Діла)<ref>[[Кравчук Петро Авксентійович|Петро Кравчук]]. На Любешівщині знову виростили рекордного гарбуза. Газ. [[Нове життя (газета, Любешів)|Нове життя]], 23 жовтня 2014 р., с. 10.</ref><ref>[[Кравчук Петро Авксентійович|Петро Кравчук]]. [http://www.ridneselo.com/sites/default/files/22-ridneselo-2014-11-18.pdf Один плід — а каші на ціле село] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141205045550/http://www.ridneselo.com/sites/default/files/22-ridneselo-2014-11-18.pdf |date=5 грудня 2014 }}. Газ. [[Рідне село Україна]], 26 листопада 2014 р., с. 1.</ref><ref>[[Кравчук Петро Авксентійович|Петро Кравчук]]. [http://www.volyn.com.ua/?rub=21&article=4&arch= Не гарбуз, а гарбузисько!] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150928224608/http://www.volyn.com.ua/?rub=21&article=4&arch= |date=28 вересня 2015 }}, газ. [[Волинь (газета, Луцьк)|«Волинь»]], 29 листопада 2014 р., с. 2.</ref> У 2016 році він зібрав найбільший в Україні урожай з однієї картоплини (сорт Слов'янка) — 25 кг 820 г.<ref>[[Кравчук Петро Авксентійович|Петро Кравчук]]. «Нащадки» великих «батьків». Газ. «Рідне село», 26 жовтня 2016 р., с. 1, 9.</ref><ref>[[Кравчук Петро Авксентійович|Петро Кравчук]]. Щедрі врожаї від велетенської картоплини. Газ. «Добрий господар», № 27 грудень 2016, с. 5, наклад 300 000 прим.</ref> Його кормова бруква, вагою 9,5 кілограма, вирощена у 1998 році, занесена до «[[Книга рекордів Волині|Книги рекордів Волині]]», як найкраще досягнення волинських хліборобів.<ref>{{КРВ}} — ''Найбільша кормова бруква, с. 154.''</ref>

* Абрамович Василь Миколайович виростив у селі [[Люб'язь]] найбільший в Україні кошик [[соняшник]]а, який мав діаметр 47 сантиметрів. Рекордсмен 17 вересня 1995 року демонструвався у [[Любешів|Любешеві]] на виставці, присвяченій Дню селища.<ref>{{КРВ}} — ''Найбільший кошик соняшника, с. 155.''</ref>

* Абрамович Анастасія Миколаївна виростила у селі [[Люб'язь]] у 1999 році найбільшу на Волині цибулину вагою 940 грамів.<ref>{{КРВ}} — ''Найбільша цибулина, с. 155.''</ref>

* Корець Лариса Григорівна у 1999 році виростила найбільший на Волині плід перцю овочевого (солодкого) вагою 300 грамів.<ref>{{КРВ}} — ''Найбільший перець, с. 155.''</ref>

== Транспорт ==
Територією району проходять такі автошляхи: {{Автошлях Р|14}}, {{Автошлях Т|0304}}, {{Автошлях Т|0308}} та {{Автошлях Т|0311}}.

Залізничне сполучення відсутнє.

== Освіта ==
Любешівський районний відділ освіти було створено у грудні 1939 року. Під час [[Друга світова війна|Другої світової війни]] формування освітньої мережі в районі перервалося, воно було відновлене лише в 1944 році. У серпні 1945 року було затверджено мережу шкіл району. У 1952 році відбувся перший випуск учнів, які здобули середню освіту. Їх було всього 10: 7 юнаків і 3 дівчини.

На даний час у районі діє 10 освітніх програм, виконується 3 комплексних плани. Загалом у районі функціонує 47 закладів освіти. Серед них 36 ЗОШ, 1 НВК, 2 позашкільних, 8 дошкільних навчальних закладів, є дитяча юнацька спортивна школа, будинок дитячої юнацької творчості. Новим кроком у здобутті якісної освіти школярами стало відкриття у 2005—2006 навчальному році на базі Любешівської ЗОШ навчально-виховного комплексу. Педагогічний колектив району налічує 758 чол. З них 19 вчителів-методистів, 51 старший учитель, 154 педагоги мають вищу категорію. У загальноосвітніх школах навчається 5806 учнів. Результатом підтвердження роботи є кількість переможців обласних, Всеукраїнських конкурсів (3 роки поспіль район нагороджується грамотою облуон за зайняте ІІІ місце за результатами участі в усіх конкурсах учнівської творчості, а в 2006 р. — І місце). У 48 гуртках будинку дитячої та юнацької творчості (БДЮТ) навчається 775 дітей, які займаються різними видами мистецтва, спортом, туризмом та краєзнавством, науково-технічним конструюванням, народними ремеслами тощо. У районній дитячій юнацько-спортивній школі (ДЮСШ) займається 626 учнів. 225 учнів району навчаються у класах з поглибленим вивченням предметів (математика — 49, хімія — 36, історія — 62, українська мова та література — 12, іноземна мова — 96).

Згідно з програмою інформатизації шкіл району на 2006 рік придбано 53 одиниці комп'ютерної техніки на суму 344,3 тис. грн. Любешівський НВК, В.Курінська, В.Глушанська, Бірківська, Седлищенська, Люб'язівська, М.Глушанська, Залаззівська, Деревківська ЗОШ І-ІІІ ст. підключені до мережі Інтернет, що становить 30 відсотків від кількості ЗОШ І-ІІ та І-ІІІ ст.

У районній ДЮСШ підготовлено 2 майстри спорту міжнародного класу, 2 майстри спорту України, понад 10 кандидатів у майстри спорту. Троє вихованців Любешівської ДЮСШ є членами збірної команди України, 16 — членами збірної команди області.

== Спорт ==

=== Найкращі досягнення ===
* '''1990 р.''' Збірна району з футболу стала переможцем першості області та володарем Кубка облради «Колос».

== Природно-заповідний фонд ==

=== Національні природні парки ===
[[Національний природний парк «Прип'ять-Стохід»|Прип'ять-Стохід]] (загальнодержавного значення).

=== Гідрологічні заказники ===
[[Березичівський заказник|Березичівський]], [[Бірківський заказник|Бірківський]], [[Великоглушанський заказник|Великоглушанський]], [[Ветлівський заказник|Ветлівський]], [[Гірківський заказник|Гірківський]], [[Прип'ятський-1]], [[Прип'ятський-2]], [[Прип'ятський-3]], [[Рогізненський заказник|Рогізненський]], [[Седлищенський заказник|Седлищенський]], [[Цирський заказник|Цирський]], [[Ямно (заказник)|Ямно]].

=== Загальнозоологічні заказники ===
[[Тоболівський заказник|Тоболівський]].

=== Лісові заказники ===
[[Білоозерський заказник (Волинська область)|Білоозерський]], [[Дольський заказник|Дольський]], [[Пнівенський заказник|Пнівенський]], [[Рись (лісовий заказник)|Рись]].

=== Орнітологічні заказники ===
[[Новочервищанський орнітологічний заказник|Новочервищанський]].

=== Ботанічні пам'ятки природи ===
[[В'язівенська (пам'ятка природи)|В'язівенська]], [[Група дубів-1]], [[Група дубів-2]], [[Ділянка лісу-1 (Любешівський район)|Ділянка лісу-1]], [[Ділянка лісу-2 (Любешівський район)|Ділянка лісу-2]], [[Сосна Веймутова (Любешівський район)|Сосна Веймутова]].

=== Парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва ===
[[Любешівський парк|Любешівський]].

== Політика ==
25 травня 2014 року відбулися [[Вибори Президента України 2014|Президентські вибори України]]. У межах Любешівського району були створені 44 виборчі дільниці. Явка на виборах складала — 72,00 % (проголосували 18 826 із 26 148 виборців). Найбільшу кількість голосів отримав [[Порошенко Петро Олексійович|Петро Порошенко]] — 47,71 % (8 981 виборців); [[Тимошенко Юлія Володимирівна|Юлія Тимошенко]] — 17,26 % (3 250 виборців), [[Ляшко Олег Валерійович|Олег Ляшко]] — 16,91 % (3 184 виборців), [[Гриценко Анатолій Степанович|Анатолій Гриценко]] — 4,54 % (854 виборців), [[Тігіпко Сергій Леонідович|Сергій Тігіпко]] — 3,43 % (646 виборців). Решта кандидатів набрали меншу кількість голосів. Кількість недійсних або зіпсованих бюлетенів — 0,69 %.<ref>{{Cite web|url=http://www.cvk.gov.ua/pls/vp2014/wp001|title=Центральна виборча комісія - ІАС "Вибори Президента України"|last=ПроКом|first=ТОВ НВП|website=www.cvk.gov.ua|accessdate=2016-03-07|archive-date=27 лютого 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180227134347/http://www.cvk.gov.ua/pls/vp2014/wp001}}</ref>

== Почесні громадяни Любешівського району ==
Рішенням Любешівської районної ради засновано почесне звання «Почесний громадянин Любешівського району». Лауреатам вручається посвідчення, нагрудний знак та стрічка.

Список лауреатів:

* [[Пасевич Іван Григорович]] (посмертно).<ref>Рішення Любешівської районної ради № 33/26 від … 2015 р.</ref>

== Постаті, пов'язані з районом ==
* Борисюк Валентина Іванівна (н. 15.09.1961) — заслужений працівник фізичної культури і спорту України (2018), перша чемпіонка СРСР серед жінок зі спортивної ходьби (1980), директор Любешівської ДЮСШ.
* [[Бренчук Олексій Іванович]] — історик, педагог, краєзнавець. Відмінник народної освіти УРСР.
* [[Вознюк Володимир Денисович]] — суддя Конституційного суду України.
* [[Володимир (Мельник)]] — архієпископ Володимир-Волинський і Ковельський Володимир (у миру — Костянтин Павлович Мельник) — архієрей Української Православної Церкви (Московського Патріархату), Володимир-Волинської єпархії УПЦ (МП).
* [[Герець Михайло Іванович]] (*1925) — діяч української діаспори у США, член уряду Української Народної Республіки в екзилі.
* [[Гречко Ірина Олексіївна]] — заслужена артистка України (2015), артистка-вокалістка академічного ансамблю народної музики «Візерунок» Тернопільської обласної філармонії.
* [[Комзюк Анатолій Трохимович]] (н. 15.05.[[1960]] у с. [[Дольськ (Любешівський район)|Дольськ]]) — Проректор ХНУВС з наукової роботи, доктор юридичних наук, професор, полковник міліції.
* [[Кравчук Віктор Оксентійович]] — заслужений юрист України, голова [[Господарський суд Волинської області|Господарського суду Волинської області]] (2002—2012).
* [[Кравчук Петро Авксентійович]] (н. [[12 липня|12.07]].[[1947]] у с. [[Гірки (Любешівський район)|Гірки]]) — [[Почесні громадяни Любешева|Почесний громадянин селища Любешева]] (перший серед жителів селища), літератор, краєзнавець.
* [[Ковальчук Андрій Трохимович]] — Герой України.
* [[Лукашик Степан Іванович]] - політик, державний діяч.
* [[Мирончук Валентина Олександрівна]] — майстер спорту України зі спортивної ходьби.
* [[Мартинюк Адам Іванович]] (н. 16.08.[[1950]] у с. [[Ветли]]) — колишній перший заступник Голови Верховної Ради України (обирався чотири рази), [[Почесні громадяни Любешева|Почесний громадянин селища Любешева]].
* [[Малафіїк Іван Васильович]] — професор, доктор педагогічних наук.
* [[Мацерук Григорій Гнатович]] — український письменник і журналіст.
* [[Савчук Валентина Миколаївна]] (н. 16.01.[[1975]] у с. [[Залаззя]]) — учасниця XXVII Олімпійських ігор, установила 8 рекордів України зі спортивної ходьби на 5, 10, 15 км, чемпіонка України в інд. заліку на дист. 10 км (1996, 1997), 20 км (2001).

=== Гості району ===
* [[Юлія Тимошенко]] — український політик, премє'р-міністр України.
* [[Федоров Олексій Федорович|Олексій Федоров]] — двічі герой Радянського Союзу, командир Чернігівсько-Волинського партизанського з'єднання
* [[Лук'яненко Левко Григорович|Левко Лук'яненко]] — український дисидент і політик часів СРСР; політик та громадський діяч, народний депутат України. Герой України. Автор Акту про Незалежність України.

== Пам'ятки ==
* [[Перелік пам'яток історії Любешівського району]]
* [[Перелік пам'яток археології Любешівського району]]
* [[Пам'ятки архітектури Любешівського району]]

== Цікаве про події у районі ==
* [http://www.youtube.com/watch?v=DsZE4SqxRNc&feature=plcp&context=C39e8304UDOEgsToPDskJRou7Fud4GY2q_5pDDRiir Закладини нової школи в Гірках (1 вересня 2011 р.)]
* [http://www.youtube.com/watch?v=ibcgUOv6fho Наклеп селищного голови Петра Хомича.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140609030749/http://www.youtube.com/watch?v=ibcgUOv6fho |date=9 червня 2014 }}
* [http://www.youtube.com/watch?v=bH9S_5GRCjA&feature=autoplay&list=ULibcgUOv6fho&lf=mfu_in_order&playnext=3 Любешівська міліція.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160929072602/https://www.youtube.com/watch?v=bH9S_5GRCjA&feature=autoplay&list=ULibcgUOv6fho&lf=mfu_in_order&playnext=3 |date=29 вересня 2016 }}
* [http://www.youtube.com/watch?v=t3MHdmeIv3I Волинське телебачення про Любешівську дамбу.]

== Примітки ==
{{reflist|2|refs=

<ref name="Олійник Завальнюк">{{книга
 |автор          = Олійник Ю. В., [[Завальнюк Олександр Михайлович|Завальнюк О. М.]]
 |заголовок      = Нацистський окупаційний режим в генеральній окрузі "Волинь-Поділля" (1941–1944 рр.)
 |посилання      = http://resource.history.org.ua/item/0009206
 |відповідальний = Міжнародна громадська організація "Міжнародний фонд "Взаєморозуміння і толерантність"; Державний архів Хмельницької області; Кам'янець-Подільський національний університет імені Івана Огієнка
 |місце          = Хмельницький
 |видавництво    = Поліграфіст-2
 |рік            = 2012
 |том            =
 |сторінок       = 320
 |сторінки       = 49
 |isbn           = 978-966-1502-55-9
 |ref            =
}}</ref>

}}

== Література ==
* {{КРВ}}
* Любешівський район // [[Історія міст і сіл Української РСР]] : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974. — том Волинська область / І.С. Клімаш (голова редколегії тому), 1970 : 747с. — С.456-469, 464

== Посилання ==
{{commonscat|Lyubeshiv Raion}}
* Любешівська РДА[http://www.lbsadm.gov.ua] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210128114917/http://lbsadm.gov.ua/ |date=28 січня 2021 }}
* Указ Президента України про створення національного природного парку «Прип'ять-Стохід»[http://www.president.gov.ua/documents/6515.html] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20071206073452/http://www.president.gov.ua/documents/6515.html |date=6 грудня 2007 }}.
* [http://www.day.kiev.ua/290619?idsource=123517&mainlang=ukr Район, із якого починається Україна. Газета [[День (газета)|День]]. № 161, п'ятниця, 10 вересня 2004]

{{Розташування2|nw=|n={{BLR}}|ne=|w=[[Ратнівський район]]|e=[[Рівненська область]]
([[Зарічненський район]])
|sw=[[Камінь-Каширський район]]|s=[[Маневицький район]]|se=[[Рівненська область]]
([[Володимирецький район]])}}
{{Любешівський район|nocat=1}}
{{Волинська область}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Любешівський район| ]]
[[Категорія:Колишні райони Волинської області]]
[[Категорія:Виборчий округ 23]]

title: Любешівський район

Герб: Прапор

title: Основні дані

Країна: УРСР, · Україна

Область: Волинська область

Утворений: 4 січня 1965 (раніше існував у 1940—1962)

Ліквідований: 17 липня 2020 року

Густота: 24.7 осіб/км²

title: Населені пункти та ради

Районний центр: Любешів

Населені пункти та ради: Мапа району

title: Районна влада

Вебсторінка: Любешівська РДА · Любешівська районна рада

title: Мапа

Мапа: Любешівський район у Вікісховищі


text:
# Їлдиз (палац)
Палац Їлдиз (тур. Yıldız Sarayı — «Зоряний палац») — палацово-парковий комплекс у Стамбулі, служив головною резиденцією османських султанів з часів Абдул-Гаміда II (правив у 1876—1909).

## Історія
Абдул-Гамід II покинув приморський палац Долмабахче зі страху перед раптовим нападом флоту ворожої держави (наприклад, Росії). Він доручив італійському архітекторові Раймондо д'Аронко розширення султанської садиби в Їлдизі, спочатку облаштованій Абдул-Меджидом I і розташованої в менш уразливому місці.
Сквер між палацами Їлдиз і Чираган займає парк Їлдиз, засаджений екзотичними деревами та квітами. У ньому збереглися Мальтійський павільйон Абдул-Азіза, спроектований Бальянами в розпал придворного захоплення формами європейського бароко, палац-«шале» з перламутровою вітальнею кайзера Вільгельма II, придворний театр і порцелянова мануфактура.
У 1909 році після зміщення султана Абдул-Гаміда II палац Їлдиз розграбували. Після падіння монархії в Їлдизі деякий час зупинялися глави зарубіжних держав і високопоставлені дипломати, що приїжджали в Стамбул, але для загалу палац був зачинений.
У 2018 році в палаці розпочалася всеохопна реставрація, яка тривала 6 років і завершилася у 2024 році. Урочисте відкриття зачиненого понад століття музею відбулося 19 липня 2024 року за участі Президента Туреччини Реджепа Таїпа Ердогана. Живих онуків султана Абдул-Гаміда ІІ на відкриття запрошено не було .
У перший день роботи музею 20 липня 2024 року палац відвідало 5 тисяч 464 людини.

## Галерея
- Вхід у парк Їлдиз
- Мальтійський павільйон
- Павільйон Чадир
- Павільйон «Шале»
- Порцелянова мануфактура

wikiname: ukwiki

title: Їлдиз (палац)

in_language: uk

wikitext:
{{Недостатньо джерел}}
{{Otheruses}}
{{Пам'ятка
|оригінальна назва = Yıldız Sarayı
|сайт = [https://www.millisaraylar.gov.tr/Lokasyon/5/Yildiz-Sarayi Офіційний сайт]
}}
'''Палац Їлдиз''' ({{lang-tr|Yıldız Sarayı}} — «Зоряний палац») — палацово-парковий комплекс у [[Стамбул]]і, служив головною резиденцією [[Османська імперія|османських султанів]] з часів [[Абдул-Гамід II|Абдул-Гаміда II]] (правив у 1876—1909).

== Історія ==
[[Абдул-Гамід II]] покинув приморський палац [[Долмабахче]] зі страху перед раптовим нападом флоту ворожої держави (наприклад, [[Російська імперія|Росії]]). Він доручив італійському архітекторові [[Раймондо д'Аронко]] розширення султанської садиби в Їлдизі, спочатку облаштованій [[Абдул-Меджид I|Абдул-Меджидом I]] і розташованої в менш уразливому місці.

Сквер між палацами Їлдиз і [[Чираган]] займає [[Їлдиз (парк)|парк Їлдиз]], засаджений екзотичними деревами та квітами. У ньому збереглися [[Мальтійський павільйон]] [[Абдул-Азіз]]а, спроектований [[Бальяни|Бальянами]] в розпал придворного захоплення формами європейського [[бароко]], палац-«[[шале]]» з [[перламутр]]овою вітальнею кайзера [[Вільгельм II (імператор Німеччини)|Вільгельма II]], придворний [[театр]] і [[порцеляна|порцелянова]] [[мануфактура]].

У [[1909]] році після зміщення [[султан]]а [[Абдул-Гамід II|Абдул-Гаміда II]] палац Їлдиз розграбували<ref name="TRT Haber">[https://www.trthaber.com/haber/kultur-sanat/yildiz-sarayina-restorasyonun-ardindan-yogun-ilgi-869367.html TRT Haber Yıldız Sarayı'na restorasyonun ardından yoğun ilgi] Процитовано 20 липня 2024</ref>. Після падіння монархії в Їлдизі деякий час зупинялися глави зарубіжних держав і високопоставлені дипломати, що приїжджали в [[Стамбул]], але для загалу палац був зачинений.

У [[2018]] році в палаці розпочалася всеохопна реставрація, яка тривала 6 років і завершилася у [[2024]] році. Урочисте відкриття зачиненого понад століття [[музей|музею]] відбулося 19 липня 2024 року за участі Президента [[Туреччина|Туреччини]] [[Реджеп Таїп Ердоган|Реджепа Таїпа Ердогана]]. Живих онуків султана Абдул-Гаміда ІІ на відкриття запрошено не було <ref>[https://x.com/ORHANOSMANOGLU/status/1814333640668590265 Orhan Osmanoğlu — X] Процитовано 20 липня 2024</ref><ref>[https://x.com/NilhanOsmanoglu/status/1814337075841241314 Nilhan Osmanoğlu — X] Процитовано 20 липня 2024</ref>.

У перший день роботи музею 20 липня 2024 року палац відвідало 5 тисяч 464 людини<ref name="TRT Haber"/>.

== Галерея ==
<gallery widths="200px" heights="200px">
Файл: Yildiz Park 03.jpg|Вхід у парк Їлдиз
Файл: Malta Kiosk March 2008e.JPG|Мальтійський павільйон
Файл: Cadir Pavilion 01.jpg|Павільйон Чадир
Файл: Sale Pavilion 01.jpg|Павільйон «Шале»
Файл: Yildiz Porcelain Factory 01.jpg|Порцелянова мануфактура
</Gallery>

== Посилання ==
* {{Commonscat-inline|Yıldız Palace|Їлдиз}}

== Примітки ==
{{примітки}}

{{Палаци султанів в Туреччині}}

{{ВП-портали|Туреччина|Османська імперія}}

[[Категорія:Офіційні резиденції глав держав]]
[[Категорія:Палаци Стамбула]]
[[Категорія:Споруди, збудовані в XIX столітті]]
[[Категорія:Палацово-паркові ансамблі]]
[[Категорія:Бешикташ (район)]]
[[Категорія:Об'єкти попереднього списку Світової Спадщини]]

title: Їлдиз · Yıldız Sarayı

Країна: Туреччина

Розташування: Бешикташ

Тип: палац і пам'ятка

Архітектор: Raimondo Tommaso D'Aroncod

Сайт: Офіційний сайт


text:
# Megalotragus
Megalotragus був родом дуже великих вимерлих африканських альцелафінів, які відбувалися з пліоцену до раннього голоцену. Його череп нагадував череп сучасних конгоні, але відрізнявся більшим розміром тіла та пропорціями гну. Megalotragus включає деякі з найбільших видів бикових у трибі Alcelaphini, що досягають висоти в плечах 1,4 м. Рід складається з трьох видів, з яких Megalotragus priscus зберігся до раннього голоцену. Відстань між кінчиками рогів близько 1,2 м.

title: Megalotragus

wikitext:
{{Automatic taxobox
| fossil_range = [[пліоцен]] — ранній [[голоцен]], {{fossil range|5|0.0055}}
| image = Megalotragus skull.jpg
| image_caption = Череп ''Megalotragus kattwinkeli''
| taxon = Megalotragus
| authority = van Hoepen, 1932
| type_species = †'''''Megalotragus kattwinkeli'''''
| subdivision_ranks = Види
| subdivision =
* ''M. issaci'' Harris, 1991
* ''M. kattwinkeli''
* ''M. priscus'' Broom, 1909
}}
'''''Megalotragus''''' був родом дуже великих вимерлих африканських альцелафінів, які відбувалися з [[пліоцен]]у до раннього [[голоцен]]у<ref>Turvey, S.T. (2009). Holocene mammal extinctions. In: Turvey, S.T.  (editor) (2009). Holocene extinctions. Oxford University Press, Oxford, UK.</ref><ref name="Thackeray">Thackeray, John Francis. (2015). Faunal Remains from Holocene Deposits, Excavation 1, Wonderwerk Cave, South Africa. African Archaeological Review.</ref>. Його череп нагадував череп сучасних [[конгоні]], але відрізнявся більшим розміром тіла та пропорціями [[гну]]<ref>{{cite thesis |last=Brink |first=J.S. |date=2005 |title=The Evolution of the Black Wildebeest, ''Connochaetes gnou'', and Modern Large Mammal Faunas in Central Southern Africa |type=PhD |publisher=University of Stellenbosch |url=https://core.ac.uk/download/pdf/37319466.pdf}}</ref>. Megalotragus включає деякі з найбільших видів бикових у трибі Alcelaphini, що досягають висоти в плечах 1,4 м. Рід складається з трьох видів, з яких Megalotragus priscus зберігся до раннього голоцену<ref name="Thackeray"/>. Відстань між кінчиками рогів близько 1,2 м<ref>{{cite book |url=https://www.google.com/books/edition/South_African_Journal_of_Science/R80PAQAAMAAJ?hl=en |title=Report of the South African Association for the Advancement of Science. Volume 96 |publisher=South African Association for the Advancement of Science |date=2000 |access-date=2022 |pages=163 }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q3012079}}

[[Категорія:Фауна пліоцену]]
[[Категорія:Фауна голоцену]]
[[Категорія:Доісторичні бикові]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Парнокопитні (Artiodactyla)

Родина: Бикові (Bovidae)

Підродина: Антилопові (Antilopinae)

Триба: Alcelaphini

Рід: †Megalotragus · van Hoepen, 1932

title: Типовий вид

Типовий вид: †Megalotragus kattwinkeli ·

title: Види

Види: - M. issaci Harris, 1991 - M. kattwinkeli - M. priscus Broom, 1909


text:
# Енріко Берре
Енріко Берре (італ. Enrico Berrè; нар. 10 листопада 1992 року, Рим, Італія) — італійський фехтувальник на шаблях, срібний призер Олімпійських ігор 2020 року, чемпіон світу та Європи.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада  | Дисципліна          | Місце |
| ---------- | ------------------- | ----- |
| Токіо 2020 | індивідуальна шабля | 7     |
| Токіо 2020 | командна шабля      | 2     |

title: Енріко Берре

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = Енріко Берре
| оригінал імені = ({{lang-it|Enrico Berrè}})
| зображення = Berre v Gu 2013 Fencing WCH SMS-IN t163125.jpg
| розмір зображення = 255 пкс
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[італійці|італієць]]
| місце_проживання =
| дата_народження =
| місце_народження =
| зріст =
| вага =
| вебсторінка  =
| країна = {{ITA}}
| вид_спорту = [[фехтування]]
| дисципліна = [[шабля]]
| студентська_команда =
| клуб =
| команда =
| статус_професіонала =
| чоловік =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| особисті_рекорди =
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry|{{ITA}} }}
{{MedalSport| [[Фехтування]]}}
{{MedalOlympic}}
{{medalSilver|[[Літні Олімпійські ігри 2020|Токіо 2020]]| [[Фехтування на літніх Олімпійських іграх 2020 — командна шабля (чоловіки)|командна шабля]]}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з фехтування|Чемпіонати світу з фехтування]]}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат світу з фехтування 2015|Москва 2015]]|[[Чемпіонат світу з фехтування 2015 — командна шабля (чоловіки)|командна шабля]]}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат світу з фехтування 2018|Усі 2018]]|[[Чемпіонат світу з фехтування 2018 — командна шабля (чоловіки)|командна шабля]]}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат світу з фехтування 2017|Лейпциг 2017]]|[[Чемпіонат світу з фехтування 2017 — командна шабля (чоловіки)|командна шабля]]}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат світу з фехтування 2019|Будапешт 2019]]|[[Чемпіонат світу з фехтування 2019 — командна шабля (чоловіки)|командна шабля]]}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Європи з фехтування|Чемпіонати Європи з фехтування]]}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат Європи з фехтування 2013|Загреб 2013]]|командна шабля}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат Європи з фехтування 2014|Страсбур 2014]]|командна шабля}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат Європи з фехтування 2015|Монтре 2015]]|командна шабля}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат Європи з фехтування 2016|Турин 2016]]|командна шабля}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат Європи з фехтування 2017|Тбілісі 2017]]|командна шабля}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат Європи з фехтування 2018|Новий Сад 2018]]|командна шабля}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат Європи з фехтування 2013|Загреб 2013]]|{{nowrap|індивідуальна шабля}}}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат Європи з фехтування 2019|{{nowrap|Дюссельдорф 2019}}]]|командна шабля}}
| show-medals = yes
|нагороди=
}}

'''Енріко Берре''' ({{lang-it|Enrico Berrè}}; {{н.}} [[10 листопада]] [[1992]] року, [[Рим]], [[Італія]]) — [[Італія|італійський]] [[фехтування|фехтувальник]] на [[шабля]]х, срібний призер Олімпійських ігор [[Літні Олімпійські ігри 2020|2020]] року, чемпіон світу та Європи.

== Виступи на Олімпіадах ==
{|class = "wikitable"
!Олімпіада!! Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2020|Токіо 2020]] || [[Фехтування на літніх Олімпійських іграх 2020 — індивідуальна шабля (чоловіки)|індивідуальна шабля]] || 7
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2020|Токіо 2020]] || [[Фехтування на літніх Олімпійських іграх 2020 — командна шабля (чоловіки)|командна шабля]] || {{срібло2}}
|-
|}

== Посилання ==
* [https://fie.org/athletes/24259 Енріко Берре] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210728121349/https://fie.org/athletes/24259 |date=28 липня 2021 }} на сайті FIE

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Берре, Енріко}}
{{бібліоінформація}}

[[Категорія:Італійські фехтувальники]]
[[Категорія:Італійські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Фехтувальники на літніх Олімпійських іграх 2020]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 2020]]
[[Категорія:Спортсмени Рима]]

title: Загальна інформація

Національність: італієць

Громадянство: Італія

Народження: 10 листопада 1992 (32 роки) · Рим, Італія

title: Спорт

Країна: Італія

Вид спорту: фехтування

Дисципліна: шабля

title: Олімпійські ігри

Срібло: Токіо 2020 · командна шабля

title: Чемпіонати світу з фехтування

Золото: Москва 2015 · командна шабля

Срібло: Усі 2018 · командна шабля

Бронза:
Лейпциг 2017 · командна шабля
Будапешт 2019 · командна шабля

title: Чемпіонати Європи з фехтування

Золото:
Загреб 2013 · командна шабля
Страсбур 2014 · командна шабля

Срібло:
Монтре 2015 · командна шабля
Турин 2016 · командна шабля
Тбілісі 2017 · командна шабля
Новий Сад 2018 · командна шабля

Бронза:
Загреб 2013 · індивідуальна шабля
Дюссельдорф 2019 · командна шабля


text:
# Тавбін Юлій Абрамович
Юлій Тавбін (біл. Юлі Таўбін, справжнє ім'я — біл. Юдаль Абрамавіч Таўбін, 2 (15) вересня 1911, Острогозьк, Воронізька губернія, Росія — 30 жовтня 1937, Мінськ, Тюрма НКВС) — білоруський поет та перекладач.
Страчений НКВС у 1937, у віці 26 років. Реабілітований у 1956-1957 роках.

title: Тавбін Юлій Абрамович

wikitext:
{{Письменник
| Ім'я                = Юлій Тавбін
| Оригінал імені      = Юлі Таўбін
| Фото                = Juli Taŭbin1928.jpg
| Ширина              = 200px
| Підпис              =
| Ім'я при народженні =
| Псевдоніми          =
| Дата народження     = 15.9.1911(2)
| Місце народження = [[Острогозьк]], Воронізька губернія, [[Росія]]
| Дата смерті = 30.10.1937
| Рід діяльності = [[поет]], [[перекладач]]
| Роки активності =
| Напрямок =
| Жанр =  вірш
| Magnum opus =
| Премії =
| Lib =
| Сайт = http://knihi.com/Juli_Taubin/
}}
'''Юлій Тавбін''' ({{lang-be|Юлі Таўбін}}, справжнє ім'я — {{lang-be|Юдаль Абрамавіч Таўбін}}, {{ДН|15|9|1911|2}}, [[Острогозьк]], Воронізька губернія, [[Росія]] — [[30 жовтня]] [[1937]], [[Мінськ]], Тюрма НКВС) — [[білорус]]ький [[поет]] та перекладач.

Страчений [[НКВС]] у 1937, у віці 26 років. Реабілітований у 1956-1957 роках.

== Бібліографія ==
{{wikisource|Category:Юлі Таўбін|Юлі Таўбін}}
* Каб жыць, спяваць і не старэць…: Вершы. 1928—1930. Мн., 1931;
* Тры паэмы. Мн., 1931;
* Мая другая кніга: Вершы. Мн., 1932;
* Таўрыда: Паэма. Мн., 1932;
* Выбраныя вершы. Мн., 1957;
* Вершы. Мн., 1969.

== Джерела ==

* [http://slounik.org/81381.html Таўбін Юлі] // Беларускія пісьменнікі (1917—1990): Даведнік; Склад. А.К. Гардзіцкі. Нав.рэд. А.Л. Верабей. — Мн.: Мастацкая літаратура, 1994.— 653 с.: іл. ISBN 5-340-00709-X.
* [http://www.marakou.by/by/davedniki/ahvyary-i-karniki/ahvyary?id=25757 ТАЎБІН Юлій] // Маракоў Л.У. Рэпрэсаваныя літаратары, навукоўцы, работнікі асветы, грамадскія і культурныя дзеячы Беларусі, 1794—1991. Энц. даведнік. У 10 т. Т. 2. — Мн:, 2003. ISBN 985-6374-04-9.
* Таўбін Юлій // Беларускія пісьменнікі: Біябібліягр. слоўн. У 6 т. Т. 6. Талалай — Яфімаў / Дадатак Ін-т літ. імя Я. Купалы [[Національна академія наук Білорусі|АН Беларусі]]; Беларус. Энцыкл.; Нацыянальны навукова-асветны цэнтр імя Ф. Скарыны. Пад рэд. [[Адам Мальдзіс|А. В. Малдзіса]]; Рэдкал.: І. Э. Багдановіч і інш. — Мн.: БелЭн, 1995. — С.78—80. — 684 с.

[[Категорія:Білоруські поети]]
[[Категорія:Білоруське розстріляне відродження]]

title: Юлі Таўбін

Народився: 2 (15) вересня 1911 · Острогозьк, Воронізька губернія, Росія

Помер: 30 жовтня 1937 (26 років) · Мінськ, Білоруська РСР, СРСР

Країна: СРСР

Діяльність: поет, перекладач

Alma mater: Мстиславський педагогічний технікумd

Мова творів: білоруська

Жанр: вірш

Членство: Маладняк (літературне об'єднання, Білорусь), БелАПП і An Association of Drinking and Eating Loversd

Юлі Таўбін:
Сайт: knihi.com/Juli_Taubin/
Тавбін Юлій Абрамович у Вікісховищі
п о р


text:
# Начальник Генерального штабу Армії Республіки Македонія
Начальник Генерального штабу АРМ — функція, яку виконує особа, яка очолює Генеральний штаб АРМ. Цю функцію виконують військовослужбовці у званні генерала.
Першим начальником після здобуття незалежності був Митре Арсовський, призначений у 1992 році, а нинішній начальник – генерал-майор Васько Гюрчіновський, призначений 2018 року. Поки що Панде Петровський служив найкоротше, всього близько 3 місяців, а Мирослав Стояновський найдовше, близько 6 років.
| Ім'я                  | На службі     |
| --------------------- | ------------- |
| Митре Арсовський      | 1992-1993 рр. |
| Драголюб Боцінов      | 1993-1996 рр. |
| Трайче Крстевський    | 1996-2000 рр. |
| Йован Андревський     | 2000-2001 рр. |
| Панде Петровський     | 2001-2001 рр. |
| Методій Стамболіський | 2001-2004 рр. |
| Георгі Боядзієв       | 2004-2005 рр. |
| Мирослав Стояновський | 2005-2011 рр. |
| Горанчо Котеський     | 2011-2015 рр. |
| Методій Величковський | 2015-2018 рр. |
| Васько Гюрчиновський  | 2018-         |

## Зовнішні посилання
- Начальник Генерального штабу АРМ Архивирано 15 Січень 2019 року г.
- Колишні начальники Генерального штабу АРМ

wikitext:
{{Infobox official post
| post                     = Начальник
| body                     = Генерального Штабу
| native_name              = {{lang|mk|Началник на Генералштабот}}
| insignia                 = General staff of North Macedonia.svg
| insigniasize             =
| insigniacaption          =
| flag                     =
| flagsize                 =
| flagborder               =
| flagcaption              =
| image                    = Vasko Gjurčinovski 2020 (cropped).jpg
| imagesize                =
| alt                      =
| incumbent                = Генерал майор [[Васько Гюрчиновський]]
| acting                     =
| incumbentsince           = 18 серпня 2018
| department               = Міністерство оборони
| style                    =
| type                     =
| status                   =
| abbreviation             =
| member_of                = Генеральний штаб
| reports_to               = [[Міністерство оборони Північної Македонії]]
| residence                =
| seat                     =
| nominator                =
| appointer                = [[Президент Північної Македонії]]
| appointer_qualified      =
| termlength               =
| termlength_qualified     =
| constituting_instrument  =
| precursor                =
| formation                = 19 березня 1992
| first                    = Генерал майор [[Митре Арсовський]]
| last                     =
| abolished                =
| succession               =
| unofficial_names         =
| deputy                   =
| salary                   =
| website                  =
}}

'''Начальник Генерального штабу АРМ''' — [[функція]], яку виконує особа, яка очолює Генеральний штаб [[Збройні сили Північної Македонії|АРМ]]. Цю функцію виконують військовослужбовці у званні генерала.

Першим начальником після здобуття незалежності був Митре Арсовський, призначений у [[1992]] році, а нинішній начальник – генерал-майор Васько Гюрчіновський, призначений 2018 року. Поки що Панде Петровський служив найкоротше, всього близько 3 місяців, а Мирослав Стояновський найдовше, близько 6 років.
{| class="wikitable"
!Ім'я
! На службі
|-
| [[Митре Арсовський]]
| 1992-1993 рр.
|-
| [[Драголюб Боцінов]]
| 1993-1996 рр.
|-
| [[Трайче Крстевський]]
| 1996-2000 рр.
|-
| [[Йован Андревський]]
| 2000-2001 рр.
|-
| [[Панде Петровський]]
| 2001-2001 рр.
|-
| [[Методій Стамболіський]]
| 2001-2004 рр.
|-
| [[Георгі Боядзієв]]
| 2004-2005 рр.
|-
| [[Мирослав Стояновський]]
| 2005-2011 рр.
|-
| [[Горанчо Котеський]]
| 2011-2015 рр.
|-
| [[Методій Величковський]]
| 2015-2018 рр.
|-
| [[Васько Гюрчиновський]]
| 2018-
|}

== Зовнішні посилання ==
* [http://www.arm.mil.mk/generalshtab/nachalnik-na-gsh-na-arm/ Начальник Генерального штабу АРМ] Архивирано 15 Січень 2019 року г.
* [http://morm.gov.mk/?page_id=815&lang=mk Колишні начальники Генерального штабу АРМ]

[[Категорія:Збройні сили Північної Македонії]]

title: Начальник Генерального Штабу · Началник на Генералштабот

Член: Генеральний штаб

Призначає: Президент Північної Македонії

Створення: 19 березня 1992

Перший на посаді: Генерал майор Митре Арсовський


text:
# Буксієті
Буксієті (груз. ბუქსიეთი) — село в Грузії.
За даними перепису населення 2014 року в селі проживає 64 особи.

title: Буксієті

wikitext:
{{НП Грузії
 | назва           =
 | край            =  [[Гурія]]
 | розташування    =
|зображення        =
|зображення_підпис =
 | засновано       =
 | населення       = 64 (2014)
 | площа           =
 | ref-площа       =
 | поштовий індекс =
 | висота          =
 | водойма         =
 | адреса          =
 | прапор          =
 | герб            =
 | станція         =
 }}
'''Буксієті''' ({{lang-ka|ბუქსიეთი}}) — [[село]] в Грузії.

За даними перепису населення 2014 року в селі проживає 64 особи.<ref name="აღწერა 2014">{{cite web |url=http://www.geostat.ge/index.php?action=page&p_id=2152&lang=geo |title=მოსახლეობის საყოველთაო აღწერა 2014 |date=ნოემბერი 2014 |publisher=საქართველოს სტატისტიკის ეროვნული სამსახური |accessdate=6 სექტემბერი 2016}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Чохатаурський муніципалітет}}

{{Georgia-stub}}

{{Портали|Грузія}}

[[Категорія:Села Грузії]]

title: Основні дані

Країна: Грузія

Мхаре: Гурія

Муніципалітет: Чохатаурський муніципалітет

Поштовий індекс: ? пошук (Пошта Грузії)

title: Ідентифікатори і посилання

OpenStreetMap: ↑1995969 ·R (Чохатаурський муніципалітет)

title: Відстань

Відстань:
До центру краю
До Тбілісі

title: Карта

Карта:
БуксієтіБуксієті (Грузія)
БуксієтіБуксієті (Гурія)


text:
# Маджонг (пасьянс)
Маджонг-солітер (також відомий як шанхайський пасьянс, електронний або комп'ютерний маджонг) — однокористувацька гра на відповідність за допомогою набору плиток замість карт. Найчастіше грають на комп'ютері, а не за реальним столом. Можна грати й з реальними плитками та спеціальною дерев'яною рамкою для підготовки, але такий варіант потребує трудомісткої розкладки та створює спокусу шахраювати.
Свою назву гра отримала від гри маджонг для чотирьох гравців, проте правила кардинально відрізняються.

## Правила
144 плитки викладаються у чотиришарову конструкцію, всі плитки лежать горілиць. Плитка вважається відкритою або доступною, якщо її можна посунути ліворуч або праворуч, не зачіпаючи інших плиток. Мета гри — знайти пари ідентичних відкритих плиток та видалити їх з ігрового поля, відкриваючи розташовані під ними плитки для подальшої гри. Партію вважають виграною, якщо всі пари плиток видалені, і програною, якщо залишилися плитки без жодної відкритої пари.

### Математичний аналіз
Оптимальна гра в маджонг-солітер, що максимізує ймовірність видалення всіх плиток, є завданням класу PSPACE-повна, а якщо дозволено бачити плитки під верхніми шарами, то завдання є NP-повним. Доведено, що апроксимація максимальної ймовірності видалення всіх плиток є PSPACE-складною із точністю до множника {\displaystyle n^{\epsilon }} за умови довільної кількості четвірок однакових плиток і рівномірного розподілу прихованих плиток. У варіанті гри з повною інформацією, коли гравцеві відомі позиції всіх плиток до початку гри, рішення про можливість видалення всіх плиток є NP-повним.
Аналіз десяти мільйонів ігор у типовій розкладці «черепаха» засвідчив, що близько 3 відсотків партій неможливо розв'язати навіть за умови перегляду плиток під верхніми шарами.

## Історія комп'ютерної гри
Комп'ютерну версію вперше створив Броді Локард у 1981 році на системі PLATO під назвою Mah-Jongg, запозичивши назву від оригінальної гри на тих самих плитках. Локард стверджував, що вона заснована на давній китайській грі «Черепаха». Комп'ютерний варіант був безкоштовним і гравці користувалися сенсорним терміналом CDC-721.
Activision випустила Shanghai у 1986 році для IBM Personal Computer, Commodore Amiga, Macintosh, Atari ST та Apple IIgs. Версію для Macintosh створив Броді Локард, а для Apple IIGS її переніс з Macintosh Айван Менлі. Було продано близько 10 мільйонів копій. Згодом гру портовано на численні платформи. Назву «Shanghai» було зареєстровано як товарний знак компанією Activision.
Оскільки гра базується на плитках маджонгу, виникала плутанина з грою маджонг для 4-х гравців. Хоч назва маджонг-солітер широко вживана, також використовують назви «Черепаха», «Шанхайський пасьянс», «Тайбей» і «Кйодай».
Версія цієї гри була включена до Microsoft Entertainment Pack для Windows 3.x у 1990 році під назвою Taipei. Згодом вона увійшла до Best of Windows Entertainment Pack. Преміум-видання Windows Vista та Windows 7 включали версію гри під назвою Mahjong Titans.
Маджонг-солітер було додано до збірки Clubhouse Games: 51 Worldwide Classics для Nintendo Switch.

## Варіації
Маджонг-солітер зазвичай грають у електронному вигляді як відеогра. Деякі електронні версії пропонують додаткові опції, наприклад:
1. Перемішування плиток;
2. Зміну набору та візерунків плиток від традиційних до квітів, коштовностей чи інших символів, які легше швидко співставити;
3. Проходження серії різних розкладок з різним рівнем складності (зазвичай із «китайськими» назвами, наприклад, «Віл» чи «Змія»);
4. Додавання «джокерних плиток» та інших особливих плиток зі спеціальними функціями;
5. Збільшення кількості пар для створення більших розкладок. Іноді це нові символи, іноді додаткові екземпляри вже наявних;
6. Встановлення ліміту часу на основі кількості плиток у початковій розкладці.

Маджонг-солітер можна грати наодинці або в парі. У парній грі метою може бути зібрати найбільше пар, зробити останній хід або набрати найбільше очок. Очки нараховуються за кожну видалену пару, з бонусами за послідовне видалення пар або за послідовне видалення пар, що належать до певних наборів. Використовуючи традиційні плитки маджонгу, ці набори охоплюють драконів, квіти, пори року та вітри.
У деяких реалізаціях доступне перемішування плиток, коли немає доступних пар, що майже завжди дає змогу завершити гру. Чимало версій пропонують скасування ходу (undo), а майже всі не генерують непереможних розкладок, якщо використовувати скасування.

title: Маджонг (пасьянс)

wikitext:
{{Otheruses}}
[[Файл:Gnome Mahjong.jpg|міні|Гра в маджонг-солітер на комп'ютері з плитками у формації «черепахи»]]
'''Маджонг-солітер''' (також відомий як '''шанхайський пасьянс''', '''електронний''' або '''комп'ютерний маджонг''') — [[Однокористувацька гра|однокористувацька]] [[гра на відповідність]] за допомогою набору плиток замість [[гральні карти|карт]]. Найчастіше грають на комп'ютері, а не за реальним столом. Можна грати й з реальними плитками та спеціальною дерев'яною рамкою для підготовки, але такий варіант потребує трудомісткої розкладки та створює спокусу [[шахрайство|шахраювати]].

Свою назву гра отримала від гри [[маджонг]] для чотирьох гравців, проте правила кардинально відрізняються.

== Правила ==
[[Файл:Mahjong solitaire-02.jpg|міні|праворуч|Нерозібрана «черепаха», виділені доступні для видалення «відкриті» плитки]]
144 плитки викладаються у чотиришарову конструкцію, всі плитки лежать горілиць. Плитка вважається відкритою або доступною, якщо її можна посунути ліворуч або праворуч, не зачіпаючи інших плиток. Мета гри — знайти пари ідентичних відкритих плиток та видалити їх з [[Ігрове поле|ігрового поля]], відкриваючи розташовані під ними плитки для подальшої гри. Партію вважають виграною, якщо всі пари плиток видалені, і програною, якщо залишилися плитки без жодної відкритої пари.

=== Математичний аналіз ===
Оптимальна гра в маджонг-солітер, що максимізує ймовірність видалення всіх плиток, є завданням класу [[PSPACE-повна задача|PSPACE-повна]], а якщо дозволено бачити плитки під верхніми шарами, то завдання є [[NP-повна задача|NP-повним]].<ref name="eppstein">{{Cite web |title=Computational Complexity of Games and Puzzles |url=https://ics.uci.edu/~eppstein/cgt/hard.html |access-date=2024-02-23 |website=ics.uci.edu}}</ref> Доведено, що апроксимація максимальної ймовірності видалення всіх плиток є PSPACE-складною із точністю до множника <math>n^\epsilon</math> за умови довільної кількості четвірок однакових плиток і рівномірного розподілу прихованих плиток.<ref>{{cite journal|last1=Condon|first1=Anne|last2=Feigenbaum|first2=Joan|last3=Lund|first3=Carsten|last4=Shor|first4=Peter|title=Random debaters and the hardness of approximating stochastic functions|journal=SIAM Journal on Computing|date=1997|volume=26|issue=2|pages=369–400|doi=10.1137/S0097539793260738|url=https://www.researchgate.net/publication/3560142|citeseerx=10.1.1.57.936}}</ref> У варіанті гри з повною інформацією, коли гравцеві відомі позиції всіх плиток до початку гри, рішення про можливість видалення всіх плиток є NP-повним.<ref name="eppstein" />

Аналіз десяти мільйонів ігор у типовій розкладці «черепаха» засвідчив, що близько 3 відсотків партій неможливо розв'язати навіть за умови перегляду плиток під верхніми шарами.<ref>http://www.math.ru.nl/~debondt/mjsolver.html Solitaire Mahjongg solver.</ref>

== Історія комп'ютерної гри ==
Комп'ютерну версію вперше створив [[Броді Локард]] у 1981 році на системі [[PLATO (комп'ютерна система)|PLATO]] під назвою ''Mah-Jongg'', запозичивши назву від оригінальної гри на тих самих плитках. Локард стверджував, що вона заснована на давній китайській грі «Черепаха».<ref>{{cite book|last=Fregger|first=Brad|title=Lucky that way|year=1998|isbn=1-887472-56-8|pages=69–70|publisher=1st World Publishing, Incorporated }}</ref> Комп'ютерний варіант був безкоштовним і гравці користувалися сенсорним терміналом CDC-721.

[[Файл:Mahjongg.png|міні|праворуч|''[[GNOME]] Mahjongg'']]
[[Activision]] випустила ''[[Shanghai (video game)|Shanghai]]'' у 1986 році для [[IBM Personal Computer]], [[Amiga|Commodore Amiga]], [[Macintosh]], [[Atari ST]] та [[Apple IIgs]]. Версію для Macintosh створив Броді Локард, а для Apple IIGS її переніс з Macintosh Айван Менлі. Було продано близько 10 мільйонів копій. Згодом гру [[Портування|портовано]] на численні платформи. Назву «Shanghai» було [[товарний знак|зареєстровано]] як товарний знак компанією Activision.

Оскільки гра базується на плитках маджонгу, виникала плутанина з грою [[маджонг]] для 4-х гравців. Хоч назва ''маджонг-солітер'' широко вживана, також використовують назви «Черепаха», «Шанхайський пасьянс», «Тайбей» і «Кйодай».

Версія цієї гри була включена до [[Microsoft Entertainment Pack]] для [[Windows 3.x]] у 1990 році під назвою ''Taipei''. Згодом вона увійшла до ''[[Best of Windows Entertainment Pack]]''. Преміум-видання [[Windows Vista]] та [[Windows 7]] включали версію гри під назвою ''[[Mahjong Titans]]''.<ref>{{cite web |author=Paul Thurrott |url=http://winsupersite.com/product-review/microsoft-windows-vista-build-5219-community-technical-preview-1-review |title=Microsoft Windows Vista Build 5219 (Community Technical Preview 1) Review | Product Review content from Paul Thurrott's SuperSite for Windows |publisher=Winsupersite.com |date=2010-10-06 |accessdate=2013-06-29 |archive-url=https://web.archive.org/web/20131004234639/http://winsupersite.com/product-review/microsoft-windows-vista-build-5219-community-technical-preview-1-review |archive-date=2013-10-04 |url-status=dead }}</ref>

Маджонг-солітер було додано до збірки [[Clubhouse Games: 51 Worldwide Classics]] для [[Nintendo Switch]].<ref>{{Cite web|url=https://www.nintendolife.com/news/2020/05/nintendo_shares_a_handy_infographic_featuring_all_51_worldwide_classic_clubhouse_games|title=Nintendo Shares A Handy Infographic Featuring All 51 Worldwide Classic Clubhouse Games|website=Nintendo Life|date=25 травня 2020 |accessdate=2020-07-21}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.nintendolife.com/news/2020/07/nintendo_reveals_the_most_popular_games_in_clubhouse_games_51_worldwide_classics|title=Nintendo Reveals The Most Popular Games In Clubhouse Games: 51 Worldwide Classics|website=Nintendo Life|date=13 липня 2020 |accessdate=2020-07-21}}</ref>

== Варіації ==
Маджонг-солітер зазвичай грають у електронному вигляді як [[відеогра]]. Деякі електронні версії пропонують додаткові опції, наприклад:
# Перемішування плиток;
# Зміну набору та візерунків плиток від традиційних до квітів, коштовностей чи інших символів, які легше швидко співставити;
# Проходження серії різних розкладок з різним рівнем складності (зазвичай із «китайськими» назвами, наприклад, «[[Віл]]» чи «[[Змія]]»);
# Додавання «джокерних плиток» та інших особливих плиток зі спеціальними функціями;
# Збільшення кількості пар для створення більших розкладок. Іноді це нові символи, іноді додаткові екземпляри вже наявних;
# Встановлення ліміту часу на основі кількості плиток у початковій розкладці.

Маджонг-солітер можна грати наодинці або в парі. У парній грі метою може бути зібрати найбільше пар, зробити останній хід або набрати найбільше очок. Очки нараховуються за кожну видалену пару, з бонусами за послідовне видалення пар або за послідовне видалення пар, що належать до певних наборів. Використовуючи традиційні плитки маджонгу, ці набори охоплюють драконів, квіти, пори року та вітри.

У деяких реалізаціях доступне перемішування плиток, коли немає доступних пар, що майже завжди дає змогу завершити гру. Чимало версій пропонують скасування ходу (undo), а майже всі не генерують непереможних розкладок, якщо використовувати скасування.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Відеоігри-головоломки]]
[[Категорія:Ігри Microsoft]]
[[Категорія:Маджонг]]
[[Категорія:Пасьянси]]
[[Категорія:NP-повні задачі]]