text:
# Бабакова Інга Альвідосівна
І́нга Альвідо́сівна Бабако́ва (при народженні Інгрид Альвідасівна Буткус, нар. 27 червня 1967, Ашгабат, нині Туркменістан) — українська спортсменка (легка атлетика, стрибки у висоту); заслужений майстер спорту; чемпіонка світу 1999 року, багаторазова призерка чемпіонатів світу з легкої атлетики, бронзова — Олімпійських ігор 1996 в Атланті; переможниця та призерка багатьох міжнародних змагань, рекордсменка України з результатом 205 см (Токіо, 1995 р.). За підсумками міжнародних стартів визнана найкращою стрибункою світу у висоту 1995 року.
Станом на 1 червня 2015 року володарка світового рекорду серед спортсменок віком понад 35 років з результатом 201 см (Осло, 3 червня 2003 року).
Перший тренер — Анатолій Чинченко.
Член Європейської комісії атлетів і комісії атлетів НОК України. Повний кавалер ордена «За заслуги» трьох ступенів.
Закінчила Миколаївський педагогічний інститут (1990 р.). Тренує Вікторію Стьопіну.
Підполковник міліції.
Одружена з Сергієм Бабаковим (був і її тренером), виховує сина (18 років) та дочку (10 років).
Проживає в Миколаєві.

title: Бабакова Інга Альвідосівна

wikitext:
{{особа}}
{{MedalTableTop||170пкс|''Інга Бабакова, [[12 серпня]] [[2001]] року''}}
{{MedalCountry | {{UKR}} }}
{{MedalSport | [[Легка атлетика]]}}
{{MedalCompetition|[[Олімпійські ігри]]}}
{{MedalBronze | [[Літні Олімпійські ігри 1996|1996 Атланта]] | [[Стрибки у висоту]] }}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики|Чемпіонат світу]]}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики 1999|1999 Севілья]]|Стрибки у висоту}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики 1997|1997 Афіни]]|Стрибки у висоту}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики в приміщенні 1997|1997 Париж]]|Стрибки у висоту}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики 2001|2001 Едмонтон]]|Стрибки у висоту}}
{{MedalSilver|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики в приміщенні 2001 |2001 Лісабон]]|Стрибки у висоту}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики 1991|1991 Токіо]]|Стрибки у висоту}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики в приміщенні 1993|1993 Торонто]]|Стрибки у висоту}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики 1995|1995 Гетеборг]]|Стрибки у висоту}}
{{MedalBottom}}
{{однофамільці|Бабакова (прізвище){{!}}Бабакова}}
'''І́нга Альвідо́сівна Бабако́ва''' (при народженні '''Інгрид Альвідасівна Буткус''', {{нар|а}} [[27 червня]] [[1967]], [[Ашгабат]], нині [[Туркменістан]]) — українська [[спортсмен]]ка ([[легка атлетика]], [[стрибки у висоту]]); [[заслужений майстер спорту]]; чемпіонка світу [[1999]] року, багаторазова призерка [[чемпіонат світу з легкої атлетики|чемпіонатів світу з легкої атлетики]], бронзова — [[Літні Олімпійські ігри 1996|Олімпійських ігор 1996]] в [[Атланта (Джорджія)|Атланті]]; переможниця та призерка багатьох міжнародних [[змагання|змагань]], [[рекордсмен]]ка України з результатом 205 см ([[Токіо]], [[1995]] р.). За підсумками міжнародних стартів визнана найкращою стрибункою світу у висоту 1995 року.

Станом на 1 червня 2015 року володарка світового рекорду серед спортсменок віком понад 35 років з результатом 201 см ([[Осло]], 3 червня 2003 року)<ref>[https://web.archive.org/web/20150930135235/http://world-masters-athletics.org/records/outdoor-women Світові рекорди з легкої атлетики серед жінок у різних вікових категоріях станом на 1 червня 2015 року]{{ref-en}}</ref>.

Перший [[тренер]] — Анатолій Чинченко.

Член Європейської комісії атлетів і комісії атлетів [[НОК України]]. Повний кавалер [[Орден «За заслуги» (Україна)|ордена «За заслуги»]] трьох ступенів<ref>{{Cite web|title=Бабакова Інга Альвідосівна — Факультет фізичної культури та спорту МНУ|url=http://sport.mdu.edu.ua/?page_id=1042|accessdate=2019-05-26|language=ru-RU|archive-date=26 травня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190526115308/http://sport.mdu.edu.ua/%3Fpage_id%3D1042/}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190526115308/http://sport.mdu.edu.ua/%3Fpage_id%3D1042/ |date=2019-05-26 }}</ref>.

Закінчила [[Миколаївський педагогічний інститут]] ([[1990]] р.). Тренує [[Стьопіна Вікторія Іванівна|Вікторію Стьопіну]].

[[Підполковник]] [[міліція|міліції]].

Одружена з Сергієм Бабаковим (був і її тренером), виховує сина (18 років) та дочку (10 років).

Проживає в [[Миколаїв|Миколаєві]].

== Примітки ==
{{примітки}}

== Джерела ==

* {{IAAF name|14303430|Інга Бабакова}}
* [http://bibl.kma.mk.ua/pdf/hudtvoru/27/9.pdf Николаевсеие олимпийцы]{{Недоступне посилання|date=червень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* ''Фоменко Андрій'' [http://www.umoloda.kiev.ua/number/1367/118/48209/ ''Інга Бабакова: Я посміхаюся, навіть коли мені боляче''. Титулована стрибунка у висоту, а нині — тренер розповідає про світлі й темні сторони великого спорту, свій зв'язок із «Нашою Україною», громадську діяльність та дочку–послідовницю] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305005936/http://www.umoloda.kiev.ua/number/1367/118/48209/ |date=5 березня 2016 }} // «[[Україна Молода]]» № 022 за [[13 березня]] [[2009]] року
* [http://www.sporting-heroes.net/athletics-heroes/displayhero.asp?HeroID=7569 Інга Бабакова на сайті «Спортивні герої»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100620122803/http://sporting-heroes.net/athletics-heroes/displayhero.asp?HeroID=7569 |date=20 червня 2010 }}{{ref-en}}

{{Чемпіонки світу зі стрибків у висоту}}
{{Чемпіонки України зі стрибків у висоту в приміщенні}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Українські стрибунки у висоту]]
[[Категорія:Заслужені майстри спорту України]]
[[Категорія:Українські бронзові олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Бронзові призери літніх Олімпійських ігор 1996]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 1996]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 2000]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 2004]]
[[Категорія:Українські чемпіони світу]]
[[Категорія:Спортсмени Миколаєва]]
[[Категорія:Рекордсмени України з легкої атлетики]]
[[Категорія:Чемпіони світу зі стрибків у висоту]]
[[Категорія:Литовці України]]
[[Категорія:Чемпіони України з легкої атлетики в приміщенні]]

{{Olympic-medalist-stub}}
{{Athletics-bio-stub}}
[[Категорія:Українські легкоатлетки]]
[[Категорія:Українські олімпійські легкоатлети та легкоатлетки]]

title: Бабакова Інга Альвідосівна

Народилася: 27 червня 1967 (57 років) · Ашхабад, Туркменська РСР, СРСР

Діяльність: легкоатлетка

Alma mater: Миколаївський національний університет імені В. О. Сухомлинського

Вага: 60 кг

Нагороди: орден «За заслуги» I ступеня · орден «За заслуги» II ступеня · орден «За заслуги» III ступеня

title: Олімпійські ігри

Бронза: 1996 Атланта · Стрибки у висоту

title: Чемпіонат світу

Золото: 1999 Севілья · Стрибки у висоту

Срібло:
1997 Афіни · Стрибки у висоту
1997 Париж · Стрибки у висоту
2001 Едмонтон · Стрибки у висоту
2001 Лісабон · Стрибки у висоту

Бронза:
1991 Токіо · Стрибки у висоту
1993 Торонто · Стрибки у висоту
1995 Гетеборг · Стрибки у висоту


text:
# Tgbil m/42 KP
Terrängbil m/42 KP (укр. Терренгбіл m/42 KP, Terrängbil — позашляховик, Karosseri Pansar — броньований кузов), скорочено — Tgbil m/42 KP — шведський бронетранспортер. Розроблений компанією Scania-Vabis в 1942 році на шасі свого комерційного 3-тонного повнопривідного вантажного автомобіля F11, також у виробництві використовувалися шасі Volvo TLV. Серійне виробництво Tgbil m/42 KP тривало між 1943—1947 роками, загальний випуск склав близько 500 одиниць. Бронетранспортер активно використовувався шведською армією, також деяка кількість БТР цього типу з середини 1990-х років перебувала на озброєнні Латвії та Литви. Після 60 років експлуатації, 31 грудня 2004 року останній m/42 KP був знятий з озброєння.

## Історія
В 1942 році були сформовані бронетанкові війська, як окремий типи військ. Для ефективного ведення бойових дій, піхота повинна знаходитися поряд з танками. Раніше піхотинці розміщувалися «на броні», такий метод зберігав швидкість і маневреність, але загін був незахищений. Тому потрібні були БТРи, які могли забезпечити захист піхоті від артилерійських осколків і вогню із стрілецької зброї, а також зберегти динаміку руху бронетанкових військ.
Через Другу світову війну шведські збройні сили не мали часу і можливостей на пошук зразків іноземного виробництва. Тому компанія Landsverk AB почала розробку бронетранспортера на базі вантажного автомобіля з броньованим корпусом.
Бронеплити були виготовленні компаніями Bofors, АВ Landsverk, Bröderna Hedlund і Karlstads Mekaniska Werkstad, які потім передали на заводи Volvo і Scania-Vabis для кінцевого збирання.
В 1944—1946 роках було замовлено 500 Tgbil m/42 KP, з яких Scania мала виготовити 300 штук і Volvo 200 штук. Бронеконструкція розроблена компаніїю АВ Landsverk і складалася з броньових листів 20 мм в передній частині БТР і 8 мм з боків.
Позашляховики Tgbil m/42, які вийшли із заводу Scania отримали додаткову назву SKP, а виготовлені на Volvo відповідно VKP. Десантна частина бронетранспортера не мала броньованого даху, але могла перекриватися брезентом. БТР випускалися без штатного озброєння, але вогонь із зброї міг вестися з середини через невеликі зазори в бокових бронелистах і в дверях.
P1 і P2 (Pansarbataljonerna — бронебатальйон) отримали VKP, а P3 і P4 SKP з заводу Scania-Vabis. Також m/42 надійшли в P1 G (Gotland) (який належав до I18). Починаючи з 1947 року KP передали в бронепіхотні полки I1, I15 і I17.
У 1956 році як штатне озброєння встановили 2 кулемети Kulspruta m/36, кожен з водяним охолодженням розміщені на спареному станку. Ця конструкція встановлювалася в кулеметному вінкі на верхній частині даху кабіни. Автомобіль був названий Tgbil m/42 SKPF і Tgbil m/42 VPKF, де F позначає автомобіль протиповітряної оборони.

## Використання в миротворчих місіях

### Місія в Конго
Під час кризи в Конго, Швеція надіслала війська для участі в миротворчій операції ONUC. 1960—1964 роках для потреб ООН передали 11 Tgbil m/42 SKP, які використовувалися протягом всієї операції. Перше використання бронетранспортерів відбулося у бойових діях за Елізабетвіль 1961 року. Після низки випадків поранення кулеметників на KP встановили додатковий захист навколо кулемета на даху. Кулемет m/36 був в змозі використовувати два патрони, 8 мм або 6,5 мм. 8×63mm патрон m/32 патрон був найкращим серед цього калібру, завдяки цьому Tgbil m/42 SKP вразили кілька ворожих бронемашин в Конго.
Ці бронетранспортери були популярні не тільки в шведському, а й серед інших контингентів. Організація Об'єднаних Націй ухвалила рішення про купівлю 15 m/42 для Індії та Ірландії.

### Місія на Кіпрі
Після завершення місії в Конго навесні 1964 року, 10 автомобілів KP були передані силам ООН на Кіпр під час конфлікту. Пізніше контингент отримав ще 13 бронетранспортерів, 6 передали першою партією і 7 другою. Загалом, в ході операції використовувалося 35 різних Tgbil m/42 KP автомобілі були використані. Під час місії ООН на Кіпрі, m/42 брав участь в п'яти основних операція, передусім, в боях між греками і турками.
В 1974 році багато шведів були евакуйовані з (спостережних постів) за допомогою Tgbil m/42 KP. Транспортні засоби стали називати «Білий Слони», які викликали повагу серед місцевого населення і функціонували без особливих проблем (багато з бронетранспортерів проїхали більше 10000 миль). Останні Scania KP було виведено з Кіпру в травні 1978 року.
Загалом близько 73 бронетранспортера використовувалися на дипломатичній службі і були обладнані захисними пластинами навколо кулемета.

## Модернізація Terrängbil m/42 SKP
Бронетранспортери SKPF зазнали незначних змін в 1971 році, і потім були переведені для експлуатації на острів Готланд. Десантний відсік забезпечили бронюванням даху, встановили великі задні двері для швидкого десантування. Також замінили озброєння на 2 кулемета Ksp 58, зовнішні фронтальні бронепластини демонтували, щоб надати автомобілю кращий розподіл ваги і не робити його занадто важким. Щоб отримати однакову ширину колії передньої і задньої осі розроблені спеціальні диски, на них встановили широкі шини для кращого долання бездоріжжя. Також було введено підсилювач керма і змінено освітлення, щоб задовольнити вимоги безпеки дорожнього руху.
Модернізовані SKP були представлені в різних варіантах; броньований Tgbil m/42 D SKPF, командирський Tgbil m/42 A SKP, медичний Sjtgb 9521 A, транспортний Tgbil m/42 E SKPF.
E SKPF були спеціально розроблені для К1 і були передані Стокгольм.
Принаймні між 1968—1981 роками 64 Tgbil m/42 KP передали в поліцію для охорони правопорядку.
| Модернізовані Tgbil m/42 SKP       |                   |                                                         |                       |                   |
|                                    | Tgbil m/42 D SKPF | Stabtgb m/42 A SKP                                      | Sjtgb 9521 A          | Tgbil m/42 E SKPF |
|                                    |                   |                                                         |                       |                   |
| Кількість, шт.                     | 173               | 16                                                      | 23                    | 11                |
| Екіпаж                             | 2                 | 2                                                       | 2                     | 2                 |
| Розміщення в десантному відділенні | 8 людей           | штабний персонал                                        | медичний персонал     | 8 людей           |
| Бойова маса, т                     | 6,5               | 6,75                                                    | 6,52                  | 6,5               |
| Корисне навантаження, т            | 2,0               | 1,75                                                    | 1,98                  | 2,0               |
| Додаткове компонування             | 2 кулемета Ksp 58 | 3 радіостанції Ra 421, 1 радіостанція Ra 195, генератор | 4 місця для поранених | 2 кулемета Ksp 58 |

wikiname: ukwiki

title: Tgbil m/42 KP

in_language: uk

wikitext:
{{Бронетехніка
|назва                       = Tgbil m/42 SKP
|зображення                  = Armoured car, Army Museum Stockholm.jpg
|розм_зобр                   = 300px
|опис_зображення             =
|класифікація                = [[Бронетранспортер]]
|модифікація                 =
|компонувальна схема         =
|вартість                    =
|країна-виробник             = {{SWE}}
|розробник                   =
|компанія-виробник           =
|роки виробництва            = 1943—1947
|кількість виробів           = 300
|роки експлуатації           = 1944—2004
|модифікації                 = SKPF:
 -серія D (броньована) 173 шт
 -серія А (командирська) 16 шт
 -серія А (швидка допомога) 23 шт
 -серія E (пасажир) 11 шт
|основні країни-оператори    = {{SWE}}
|війни                       =
|бойова маса                 = 8.5
|екіпаж                      = 3
|десант                      = 16
|довжина                     = 6900
|довжина з гарматою          =
|ширина                      = 2300
|висота                      = 2900
|кліренс                     =
|база                        =
|колія                       =
|тип броні                   =
|лоб корпусу                 = 20
|лоб корпусу (верх)          =
|лоб корпусу (середина)      =
|лоб корпусу (низ)           =
|борт корпусу                = 8
|борт корпусу (верх)         =
|борт корпусу (низ)          =
|корма корпусу               = 8
|корма корпусу (верх)        =
|корма корпусу (середина)    =
|корма корпусу (низ)         =
|дах корпусу                 =
|днище                       =
|маска гармати               =
|борт башти                  =
|лоб башти                   =
|корма башти                 =
|дах башти                   =
|Лоб рубки                   =
|Борт рубки                  =
|активний захист             =
|динамічний захист           =
|основне озброєння           =
|калібр, марка та тип гармати =
|довжина ствола              =
|скорострільність            =
|кути ВН                     =
|кути ГН                     =
|дальність стрільби          =
|боєкомплект гармати         =
|приціли                     =
|кулемети                    = 2 × кулемета [[Browning M1917|Kulspruta m/36]] потім 2 × кулемета [[FN MAG|Ksp 58]]
|боєкомплект                 =
|додаткове_озброєння         =
|боєкомплект (2)             =
|тип, марка двигуна          = Scania-Vabis тип 402
 | виробник                  =
 | марка                     =
 | тип                       =
 | об'єм                     =
 | потужність                =
 | потужність кс             = 115
 | оберти потужності         =
 | обертальний момент        =
 | оберти обертального моменту =
 | конфігурація              =
 | циліндрів                 = 4
 | клапанів                  =
 | макс швидкість            =
 | розгін                    =
 | змішаний розхід           =
 | городской расход          =
 | расход на трассе          =
 | хід поршня                =
 | діаметр циліндра          =
 | степень сжатия            =
 | система питания           =
 | статья                    =
 | викиди                    =
 | екологічні норми          =
 | охолодження               =
 | клапанний механізм        =
 | матеріал блоку циліндрів  =
 | матеріал гбц              =
 | ресурс                    =
 | тактність                 =
 | Порядок запуску           =
 | максимальні оберти        =
 | червона зона              =
 | рекомендоване паливо      =
 |трансмісія                  =
 |підвіска                    =
 |колісна формула             =
 |швидкість по шосе           = 70
 |швидкість по перетятій місцевості  = 35
 |запас ходу по шосе                 = 300
 |запас ходу по перетятій місцевості =
 |питома потужність           =
 |питомий тиск на ґрунт       =
 |допустимий нахил            =
 |підйом, що долається        =
 |стінка, що долається        =
 |рів, що долається           =
 |брід, що долається          =
 |засоби зв'язку              =
}}

'''Terrängbil m/42 KP''' ({{lang-ua|Терренгбіл m/42 KP}}, Terrängbil — позашляховик, Karosseri Pansar — броньований кузов), скорочено — '''Tgbil m/42 KP''' — [[Швеція|шведський]] [[бронетранспортер]]. Розроблений компанією [[Scania-Vabis]] в 1942 році на шасі свого комерційного 3-тонного повнопривідного вантажного автомобіля F11, також у виробництві використовувалися шасі Volvo TLV. Серійне виробництво Tgbil m/42 KP тривало між 1943—1947 роками, загальний випуск склав близько 500 одиниць. Бронетранспортер активно використовувався шведською армією, також деяка кількість [[бронетранспортер|БТР]] цього типу з середини 1990-х років перебувала на озброєнні Латвії та Литви. Після 60 років експлуатації, 31 грудня 2004 року останній m/42 KP був знятий з озброєння.

== Історія ==
В 1942 році були сформовані бронетанкові війська, як окремий типи військ. Для ефективного ведення бойових дій, піхота повинна знаходитися поряд з танками. Раніше піхотинці розміщувалися «на броні», такий метод зберігав швидкість і маневреність, але загін був незахищений. Тому потрібні були [[бронетранспортер|БТРи]], які могли забезпечити захист піхоті від артилерійських осколків і вогню із стрілецької зброї, а також зберегти динаміку руху бронетанкових військ.
Через [[Друга світова війна|Другу світову війну]] шведські збройні сили не мали часу і можливостей на пошук зразків іноземного виробництва. Тому компанія [[Landsverk AB]] почала розробку бронетранспортера на базі вантажного автомобіля з броньованим корпусом.
Бронеплити були виготовленні компаніями Bofors, АВ Landsverk, Bröderna Hedlund і Karlstads Mekaniska Werkstad, які потім передали на заводи Volvo і Scania-Vabis для кінцевого збирання.
В 1944—1946 роках було замовлено 500 Tgbil m/42 KP, з яких Scania мала виготовити 300 штук і Volvo 200 штук. Бронеконструкція розроблена компаніїю АВ Landsverk і складалася з броньових листів 20 мм в передній частині БТР і 8 мм з боків.

Позашляховики Tgbil m/42, які вийшли із заводу Scania отримали додаткову назву SKP, а виготовлені на Volvo відповідно VKP. Десантна частина бронетранспортера не мала броньованого даху, але могла перекриватися брезентом. БТР випускалися без штатного озброєння, але вогонь із зброї міг вестися з середини через невеликі зазори в бокових бронелистах і в дверях.

P1 і P2 (Pansarbataljonerna<ref name =beredskapsmaerken>{{Cite web |url=http://beredskapsmaerken1939-1945.se/pansar.htm |title=Бронебатальйони — Pansarförband |accessdate=24 січня 2016 |archive-date=5 лютого 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160205142539/http://beredskapsmaerken1939-1945.se/pansar.htm }}</ref> — бронебатальйон) отримали VKP, а P3 і P4 SKP з заводу Scania-Vabis. Також m/42 надійшли в P1 G (Gotland) (який належав до I18<ref name =tjelvars>{{Cite web |url=http://www.tjelvar.se/beredsk/register-1.htm |title=I18 — Gotlands |accessdate=25 січня 2016 |archive-date=1 лютого 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160201055835/http://www.tjelvar.se/beredsk/register-1.htm }}</ref>). Починаючи з 1947 року KP передали в бронепіхотні полки I1, I15 і I17.

У 1956 році як штатне озброєння встановили 2 кулемети [[Browning M1917|Kulspruta m/36]], кожен з водяним охолодженням розміщені на спареному станку. Ця конструкція встановлювалася в кулеметному вінкі на верхній частині даху кабіни. Автомобіль був названий Tgbil m/42 SKPF і Tgbil m/42 VPKF, де F позначає автомобіль протиповітряної оборони.

== Використання в миротворчих місіях ==

=== Місія в Конго ===
Під час [[Конголезька криза|кризи в Конго]], Швеція надіслала війська для участі в миротворчій операції [[ONUC]]. 1960—1964 роках для потреб ООН передали 11 Tgbil m/42 SKP, які використовувалися протягом всієї операції. Перше використання бронетранспортерів відбулося у бойових діях за [[Лубумбаші|Елізабетвіль]] 1961 року. Після низки випадків поранення кулеметників на KP встановили додатковий захист навколо кулемета на даху. Кулемет m/36 був в змозі використовувати два патрони, 8 мм або 6,5 мм. 8×63mm патрон m/32 патрон був найкращим серед цього калібру, завдяки цьому Tgbil m/42 SKP вразили кілька ворожих бронемашин в Конго.
Ці бронетранспортери були популярні не тільки в шведському, а й серед інших контингентів. Організація Об'єднаних Націй ухвалила рішення про купівлю 15 m/42 для Індії та Ірландії.

=== Місія на Кіпрі ===
Після завершення місії в Конго навесні 1964 року, 10 автомобілів KP були передані силам ООН на Кіпр під час [[Кіпрський конфлікт|конфлікту]]. Пізніше контингент отримав ще 13 бронетранспортерів, 6 передали першою партією і 7 другою. Загалом, в ході операції використовувалося 35 різних Tgbil m/42 KP автомобілі були використані. Під час місії ООН на Кіпрі, m/42 брав участь в п'яти основних операція, передусім, в боях між греками і турками.

В 1974 році багато шведів були евакуйовані з (спостережних постів) за допомогою Tgbil m/42 KP. Транспортні засоби стали називати «Білий Слони», які викликали повагу серед місцевого населення і функціонували без особливих проблем (багато з бронетранспортерів проїхали більше 10000 [[Миля|миль]]). Останні Scania KP було виведено з Кіпру в травні 1978 року.
Загалом близько 73 бронетранспортера використовувалися на дипломатичній службі і були обладнані захисними пластинами навколо кулемета.

== Модернізація Terrängbil m/42 SKP ==
Бронетранспортери SKPF зазнали незначних змін в 1971 році, і потім були переведені для експлуатації на острів [[Готланд]]. Десантний відсік забезпечили бронюванням даху, встановили великі задні двері для швидкого десантування. Також замінили озброєння на 2 кулемета [[FN MAG|Ksp 58]], зовнішні фронтальні бронепластини демонтували, щоб надати автомобілю кращий розподіл ваги і не робити його занадто важким. Щоб отримати однакову ширину колії передньої і задньої осі розроблені спеціальні диски, на них встановили широкі шини для кращого долання бездоріжжя. Також було введено підсилювач керма і змінено освітлення, щоб задовольнити вимоги безпеки дорожнього руху.
Модернізовані SKP були представлені в різних варіантах; броньований Tgbil m/42 D SKPF, командирський Tgbil m/42 A SKP, медичний Sjtgb 9521 A, транспортний Tgbil m/42 E SKPF.
E SKPF були спеціально розроблені для [[Livgardets dragoner|К1]] і були передані [[Стокгольм]].
Принаймні між 1968—1981 роками 64 Tgbil m/42 KP передали в поліцію для охорони правопорядку.

{| class="wikitable" style="text-align:center"
|- style="background: #4F7942"
| colspan="5"| '''Модернізовані Tgbil m/42 SKP'''
|-
! width="20%"|
! width="20%"| Tgbil m/42 D SKPF
! width="20%"| Stabtgb m/42 A SKP
! width="20%"| Sjtgb 9521 A
! width="20%"| Tgbil m/42 E SKPF

|-
| colspan="5"|
|-
|Кількість, шт.
| 173
| 16
| 23
| 11
|-
|Екіпаж
| 2
| 2
| 2
| 2
|-
|Розміщення в десантному відділенні
| 8 людей
| штабний персонал
| медичний персонал
| 8 людей
|-
|Бойова маса, т
| 6,5
| 6,75
| 6,52
| 6,5
|-
|Корисне навантаження, т
| 2,0
| 1,75
| 1,98
| 2,0
|-
|Додаткове компонування
| 2 кулемета [[FN MAG|Ksp 58]]
| 3 радіостанції Ra 421, 1 радіостанція Ra 195, генератор
| 4 місця для поранених
| 2 кулемета [[FN MAG|Ksp 58]]
|}

{{Бронетехніка
|назва                       = Tgbil m/42 VKP
|зображення                  = Terrängbil m42 VKP Malmköping 07.08.03.jpg
|розм_зобр                   = 300px
|опис_зображення             =
|класифікація                = [[Бронетранспортер]]
|модифікація                 =
|компонувальна схема         =
|вартість                    =
|країна-виробник             = {{SWE}}
|розробник                   =
|компанія-виробник           =
|роки виробництва            = 1943—1947
|кількість виробів           = 200
|роки експлуатації           = 1944—1970
|основні країни-оператори    = {{SWE}}
|бойова маса                 = 8.5
|екіпаж                      = 3
|десант                      = 16
|довжина                     = 6850
|ширина                      = 2330
|висота                      = 2800
|лоб корпусу                 = 20
|борт корпусу                = 8
|корма корпусу               = 8
|кулемети                    = 2 × кулемета [[Browning M1917|Kulspruta m/36]]
|тип, марка двигуна          = Volvo тип FET
 | потужність кс             = 105
 | циліндрів                 = 6
 |швидкість по шосе          = 70
 |запас ходу по шосе         = 300
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{cite web|url=http://www.ointres.se/terrangbil_m_42_kp.htm|title=Технічні характеристики Tgbil m/42 KP|accessdate=23 січня 2016|archive-date=30 січня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160130080005/http://www.ointres.se/terrangbil_m_42_kp.htm}}
* {{cite web|url=http://www.gotlandsforsvarsmuseum.se/fordon/kpbil.htm|title=Технічні характеристики m/42 KP|accessdate=25 січня 2016|archive-date=4 березня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160304094259/http://www.gotlandsforsvarsmuseum.se/fordon/kpbil.htm}}
* {{cite web|url=http://www.armyvehicles.dk/volvotlv141.htm|title=Технічні характеристики Volvo TLV 141|accessdate=24 січня 2016|archive-date=30 січня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160130035757/http://www.armyvehicles.dk/volvotlv141.htm}}
* {{cite web|url=http://beredskapsmaerken1939-1945.se/pansar.htm|title=Бронечастини Швеції 1939-1945 роках|accessdate=24 січня 2016|archive-date=5 лютого 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160205142539/http://beredskapsmaerken1939-1945.se/pansar.htm}}
* {{cite web|url=http://www2.landskrona.se/kultur/landsverk|title=AB Landsverk|accessdate=23 січня 2016|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120719023632/http://www2.landskrona.se/kultur/landsverk/|archivedate=19 липня 2012|deadurl=yes}}

{{БТТ Швеції ДСВ}}
{{БТТ Швеції}}

[[Категорія:Бронетехніка Другої світової війни]]
[[Категорія:Бронетранспортери Швеції]]

title: Tgbil m/42 SKP

Тип: Бронетранспортер

Походження: Швеція

title: Історія використання

Оператори: Швеція

title: Історія виробництва

Варіанти: SKPF: · -серія D (броньована) 173 шт · -серія А (командирська) 16 шт · -серія А (швидка допомога) 23 шт · -серія E (пасажир) 11 шт

title: Характеристики

Броня: Лоб: 20 · Борт: 8 · Корма: 8

Другорядне · озброєння: 2 × кулемета Kulspruta m/36 потім 2 × кулемета Ksp 58

Двигун: Scania-Vabis тип 402

Швидкість: шосе: 70 · бездоріжжя: 35

title: Tgbil m/42 VKP

Тип: Бронетранспортер

title: Історія використання

title: Історія виробництва

title: Характеристики

Броня: Лоб: 20 · Борт: 8 · Корма: 8

Другорядне · озброєння: 2 × кулемета Kulspruta m/36

Двигун: Volvo тип FET

Швидкість: шосе: 70


text:
# РД-870
РД-870 — проєктуємий рідинний ракетний двигун з турбонасосною системою подачі компонентів палива, виконаний за схемою з допалюванням генераторного газу.
Двигун розробляють на базі відпрацьованих технологій РН «Зеніт». На його базі можливе створення двигуна РД-872 для другого ступеня РН з тягою ~90 тс. Двигун розробляється на основі РД-120.
Більшість вузлів і агрегатів, що входять до складу двигуна РД-870, запозичують з двигуна 11Д123, за винятком камери згорання.
Камера згорання (без форсуночної головки) може бути запозиченою з двигуна 15Д117. Головний клапан пального, що встановлюється на камері, і форсуночна головка запозичуються з двигуна 11Д123 з відповідною розробкою конструкторської документації. Гідрореле, що забезпечує на двигуні 11Д123 перемикання регулятора витрати з пускового режиму на основний, замінено на ЕГК, як реалізовано на двигуні КРД120. Пневмоблоки на двигуні РД-870 нової розробки з використанням ЕПК двигуна 11Д123.
Так як двигун 11Д123 стаціонарний, а двигун РД-870 гойдається в двох взаємно перпендикулярних площинах, то до його складу введено карданний вузол, який встановлюється над форсуночною головкою камери згоряння через перехідною конус. Також з огляду на, що двигун РД-870 призначений для використання на першому ступені РН, до складу двигуна введені клапани зливу палива, необхідні для використання в разі скасування пуску. Також введена система ежектування для видалення газу з паливного тракту двигуна перед його заповненням з метою забезпечення необхідної повноти заповнення.

title: РД-870

wikitext:
{{refimprove|дата=березень 2021}}
{{Ракетний двигун|країна_походження={{Країна з прапорцем|Україна}}|назва=РД-870|виробник=[[Південний машинобудівний завод]] {{Країна з прапорцем|Україна}}|тип=рідинний|пальне=[[Гас|РГ-1]]|окислювач=[[Рідкий кисень]]|пов'язані_РН=[[Циклон-4М]]<br/>[[Циклон-1М]]|статус=розробляється|попередник=РД-120|тяга_рівень_моря=777,7 кН|питомий_імпульс_вакуум=340,0 с|питомий_імпульс_рівень_моря=301,5|суха_маса=1353}}

'''РД-870''' — проєктуємий [[рідинний ракетний двигун]] з [[Турбонасосний агрегат|турбонасосною]] системою подачі компонентів палива, виконаний за схемою з допалюванням генераторного газу.

Двигун розробляють на базі відпрацьованих технологій РН «[[Зеніт-2|Зеніт]]». На його базі можливе створення двигуна [[РД-872]] для другого ступеня РН з тягою ~90 тс<ref>{{Cite web|url=https://www.yuzhnoye.com/ua/technique/rocket-engines/steering/rd-870/|title=РД-870|publisher=КБ Південне|accessdate=2021-03-02|archive-date=2021-05-13|archive-url=https://web.archive.org/web/20210513224540/https://yuzhnoye.com/ua/technique/rocket-engines/steering/rd-870/}}</ref>. Двигун розробляється на основі [[РД-120]].

Більшість вузлів і агрегатів, що входять до складу двигуна РД-870, запозичують з двигуна [[РД-120|11Д123]], за винятком камери згорання.

Камера згорання (без форсуночної головки) може бути запозиченою з двигуна [[РД-264|15Д117]]. Головний клапан пального, що встановлюється на камері, і форсуночна головка запозичуються з двигуна [[РД-120|11Д123]] з відповідною розробкою конструкторської документації. Гідрореле, що забезпечує на двигуні 11Д123 перемикання регулятора витрати з пускового режиму на основний, замінено на ЕГК, як реалізовано на двигуні КРД120. Пневмоблоки на двигуні РД-870 нової розробки з використанням ЕПК двигуна 11Д123.

Так як двигун 11Д123 стаціонарний, а двигун РД-870 гойдається в двох взаємно перпендикулярних площинах, то до його складу введено карданний вузол, який встановлюється над форсуночною головкою камери згоряння через перехідною конус. Також з огляду на, що двигун РД-870 призначений для використання на першому ступені РН, до складу двигуна введені клапани зливу палива, необхідні для використання в разі скасування пуску. Також введена система ежектування для видалення газу з паливного тракту двигуна перед його заповненням з метою забезпечення необхідної повноти заповнення.<ref>{{Cite web|url=https://apollo-13.livejournal.com/70404.html|title=РД-870}}</ref>

== Джерела ==
{{reflist}}
{{Двигуни КБ Південне}}

[[Категорія:Ракетні двигуни України]]

title: Продуктивність

title: Розміри


text:
# Миколаївська сільська рада (Веселинівський район)
Микола́ївська сільська́ ра́да — колишній орган місцевого самоврядування в Веселинівському районі Миколаївської області. Адміністративний центр — село Миколаївка.

## Загальні відомості
- Миколаївська сільська рада утворена в 1960 році.
- Територія ради: 3,733 км²
- Населення ради: 969 осіб (станом на 2001 рік)

## Населені пункти
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
- с. Миколаївка
- с. Подолянка
- с. Степанівка
- с. Суха Балка
- с. Урсолівка

## Склад ради
Рада складалася з 16 депутатів та голови.
- Голова ради: Колесник Олександр Анатолійович
- Секретар ради: Булденко Антоніна Борисівна

### Керівний склад попередніх скликань
| ПІБ                             | Основні відомості                                   | Дата обрання | Дата звільнення |
| ------------------------------- | --------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Мироженко Надія Василівна       | Сільський голова, 1948 року народження              | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Колесник Олександр Анатолійович | Сільський голова, 1972 року народження, освіта вища | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Миколаївська сільська рада
   | будівля             =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Миколаївська область]]
   | район               = [[Веселинівський район]]
   | центр               = с. [[Миколаївка (Веселинівський район)|Миколаївка]]
   | голова              = Колесник Олександр Анатолійович
   | секретар            = Булденко Антоніна Борисівна
   | кількість членів    = 16 депутатів
   | утворена            = в 1960 році
   | код КОАТУУ          = 4821782500
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=22060 Миколаївська сільська рада]
   | площа               = 3,733
   | населення           = 969 ''(на 2001 рік)''
   | населення міське    =
   | населення сільське  =
   | щільність           = 259,58
   | населені пункти     = 5 сіл
   | поштовий індекс     = 57020
   | адреса              = <tt>57020, Миколаївська обл., Веселинівський р-н, с. Миколаївка, вул. Одеська, 35</tt>
   | телефонний код      = 5163
   | телефонний номер    = 2-33-26
   | факс                =
   | електронна скринька =
   | вебсторінка         =
  }}
{{Otheruses|Миколаївська сільська рада}}
'''Микола́ївська сільська́ ра́да''' — колишній [[орган місцевого самоврядування]] в [[Веселинівський район|Веселинівському районі]] [[Миколаївська область|Миколаївської області]]. [[Адміністративний центр]] — [[село]] [[Миколаївка (Веселинівський район)|Миколаївка]].

== Загальні відомості ==
* Миколаївська сільська рада утворена в 1960 році.
* ''Територія ради:'' 3,733 км²
* ''Населення ради:'' 969 осіб (станом на 2001 рік)

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* с. [[Миколаївка (Веселинівський район)|Миколаївка]]
* с. [[Подолянка (Веселинівський район)|Подолянка]]
* с. [[Степанівка (Веселинівський район)|Степанівка]]
* с. [[Суха Балка (Веселинівський район)|Суха Балка]]
* с. [[Урсолівка]]

== Склад ради ==
Рада складалася з 16 депутатів та голови.
* ''Голова ради:'' Колесник Олександр Анатолійович
* ''Секретар ради:'' Булденко Антоніна Борисівна

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#FAEBD7"
! ПІБ !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFAF0"
| Мироженко Надія Василівна
| Сільський голова, 1948 року народження
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFAF0"
| Колесник Олександр Анатолійович
| Сільський голова, 1972 року народження, освіта вища
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними сайту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=7880&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=7880&rid256=122 Секретарі попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{ОКВРУ|22060}}

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}
{{Адміністративний устрій Веселинівського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Веселинівського району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Миколаївська область

Район: Веселинівський район

Адм. центр: с. Миколаївка

Утворена: в 1960 році

Облікова картка: Миколаївська сільська рада

title: Склад

Кількість членів: 16 депутатів

Голова ради: Колесник Олександр Анатолійович

Секретар ради: Булденко Антоніна Борисівна

title: Територія та населення

Густота: 259,58 осіб/км²

Населені пункти: 5 сіл

title: Контактні дані


text:
# World of Warcraft: Battle for Azeroth
World of Warcraft: Battle for Azeroth (укр. Світ Воєнного ремесла: Битва за Азерот) — сьоме доповнення до комп'ютерної гри World of Warcraft, анонсоване 3 листопада 2017 року на BlizzCon, вийшло 14 серпня 2018 року. Battle for Azeroth присвячене повномасштабній війні між Альянсом і Ордою. Доповнення підвищило максимальний рівень персонажів до 120-го, додало континенти Кул-Тірас і Зандалар, а також ввело союзні раси.

## Нововведення
Ліміт рівня персонажа піднявся до 120-го. У новому доповненні немає поділу серверів на PvP і PvE: тепер гравець може сам вибирати свій стиль гри незалежно від сервера. Включати та виключати PvP-режим можна тільки у столицях (Штормовій для Альянсу, Орґріммар для Орди). Розширені опції створення уже присутніх рас. Тепер гравці можуть вибрати пряму поставу для орків і колір очей для ельфів крові.
Додані нові анімації заклять у чорнокнижників (анімації інших магів були вже змінені у доповненні Legion) і деяких класів ближнього бою. Планують чергові зміни класових спеціалізацій, проте багато основних механік перекочували у Battle for Azeroth з Legion. Розробники продовжують працювати над створенням унікального стилю бою для кожної спеціалізації. Технологія масштабування, вперше застосована у Legion, збережена у Battle for Azeroth для локацій Кул-Тіраса і Зандалара. Масштабування також було застосоване у зонах попередніх доповнень при прокачці персонажів низького рівня.

### Підземелля та рейди
На старті Battle for Azeroth стали доступні 10 нових підземель, 8 з яких розділені між фракціями та недоступні гравцям інших фракцій аж до 120-го рівня.
Значні зміни стосуються рейдів. На відміну від попередніх доповнень, у Battle for Azeroth немає рейдових комплектів і пов'язаних з ними бонусів. За словами розробників, ця система вичерпала себе у сучасному WoW. Частину функцій скасованих рейдових комплектів взяв на себе спеціальний артефакт —  Серце Азерот. На початку доповнення були додані нові рейди і світові боси.

### Серце Азероту
Система артефактів з Legion отримала розвиток у вигляді артефактного медальйона Серце Азероту, який необхідно покращувати протягом всього доповнення з допомогою ресурсу під назвою азерит. Прокачування медальйона за допомогою азерита також покращує 4 слоти спорядження персонажа. Багато здібностей артефактів попереднього доповнення залишилися у героїв у вигляді пасивних здібностей.

### Нові режими
У Battle for Azeroth додані 2 нові гральні режими — острівні експедиції та воєнні фронти.
У режимі експедицій гравцям потрібно відвідати та дослідити численні острови Великого моря у пошуках скарбів. На островах гравцям необхідно добувати азерит, потрібний для покращення артефакту Серце Азероту. Експедиції розраховані на швидке проходження і мають 4 режими складності, у тому числі й PvP-режим. У цьому режимі впроваджений новий штучний інтелект неігрових персонажів. Їхня поведінка непередбачувана і наближена до поведінки гравців. Вони володіють унікальними характерами та різною тактикою, яка бере до уваги слабкості гравця у процесі бою.
Режим фронтових боїв є одним з ключових особливостей Battle for Azeroth. Цей режим являє собою PvE-бої між фракціями, в якому групі з 20 гравців потрібно захопити базу ворога, убивши лідера протилежної фракції. Прообразом фронтів є Warcraft III та інші стратегії серії Warcraft. Як і у стратегії в реальному часі, гравцям необхідно будувати базу і наймати солдатів для бою, причому комп'ютерний противник буде займатися тим же. На відміну від стратегій, гравці будуть особисто брати участь в бою, а не спостерігати за ним.

### Союзні раси
Однією з головних особливостей Battle for Azeroth стало те, що додалися союзні раси — етнічні різновиди уже присутніх 13 ігрових рас. На цей час відомо про 10 союзних рас, причім 4 з них тісно пов'язані з попереднім доповненням Legion: для Альянсу — осяяні дренеї та ельфи Безодні, для Орди — народженні ніччю і таурени Крутогір'я. У Battle for Azeroth бік Альянсу зайняли дворфи з клану Чорного Заліза і люди Кул-Тіраса, а бік Орди — орки маґ'гари й зандаларські тролі. В оновленні 8.3 на допомогу Альянсу прийдуть механогноми, на допомогу Орді — вульпери.

## Сюжет
Історія нового доповнення починається невдовзі після закінчення подій Legion. Ціною неймовірних жертв народам Азероту вдалось зупинити найбільше вторгнення Палаючого Легіону й отримати перемогу на Аргусі. Проте Альянс і Орда не були готові забути минулі образи, внаслідок чого розгоряється нова війна за ресурси й вплив, яка охоплює весь світ. Ворогуючі сторони прагнуть заволодіти азеритом — ресурсом, що з'явився на поверхні світу невдовзі після війни з Легіоном.
На самому початку нової війни, на ймення Війна шипів, між фракціями відбулися події, які призвели до спалення світового дерева Тельдрасил і нової битви за Лордерон. За підсумками цих боїв Орда посіла домінантне положення в Калімдорі, а Альянс зміцнив свої позиції у Східних королівствах. Для продовження конфлікту обидвом сторонам потрібен могутній флот.
Пошуки нових союзників і флоту привели ворогуючі фракції до раніше ізольованих теренів Великого моря: Альянс знайшов допомогу у Кул-Тірасі — могутньої морської держави, батьківщини Джейни Праудмур. Водночас Орда заключила союз з древньою імперією Зандалара, прабатьківщиною всіх тролів.

## Розробка
Доповнення Battle for Azeroth було анонсовано 3 листопада 2017 року на BlizzCon. Крайнім строком виходу доповнення було призначене 21 вересня 2018 року, пізніше була оголошена дата виходу — 14 серпня 2018 року. 17 січня 2018 року на ігрових серверах було запущене оновлення 7.3.5, яке стало сюжетним епілогом Legion і ввело деякі особливості Battle for Azeroth — зокрема, масштабування низькорівневих локацій. 30 січня 2018 року стало доступне передзамовлення доповнення, яке надавало гравцям ранній доступ до розблокування перших 4-х союзних рас і миттєве підвищення рівня персонажа до 110-го.
26 січня на тестові ігрові світи було встановлено оновлення 8.0, а у лютому почалося закрите альфа-тестування Battle for Azeroth, де тестерам був відкритий доступ до деяких локацій і підземель Кул-Тіраса і Зандалара, а також можливість випробувати механіки й оновлені анімації класів. 24 квітня почалося бета-тестування Battle for Azeroth. 18 липня 2018 року вийшло оновлення, що передує виходу Battle for Azeroth, яке вводить нову механіку, яке запускає події, що випереджують сюжет нового доповнення.

title: World of Warcraft: Battle for Azeroth

wikitext:
{{Відеогра
| назва = World of Warcraft: Battle for Azeroth
| зображення = World of Warcraft Battle for Azeroth.jpg
| розмір = 250пкс
| підпис =
| жанр = [[MMORPG]]
| рейтинги = {{vgratings|ESRB=T|PEGI=12}}
| платформа = {{vgpl|Windows|MacOS}}
| режим = {{гра на|багатьох}}
| носій = [[цифрова дистрибуція]]
| сайт = [https://worldofwarcraft.com/ru-ru/battle-for-azeroth Battle for Azeroth]
| видавці = {{Прапорець|USA}} [[Blizzard Entertainment]]
| поширювачі = [[Battle.net]]
| розробники = {{Прапорець|USA}} [[Blizzard Entertainment]]
| мова інтерфейсу = [[англійська]], [[португальська]], [[іспанська]], [[французька]], [[німецька]], [[італійська]], [[російська]], [[китайська]], [[корейська]]
| продюсери = Рей Кобо
Шані Едвардс
| дизайнер = Метт Ґосс
Джеремі Фісел
Стів Бурк
| режисери = Іон Гаджікостас
Алекс Афрасіябі
Кріс Робінсон
| серія = ''[[World of Warcraft]]''
| попередня гра = ''[[World of Warcraft: Legion]]''
2016
| наступна гра = ''[[World of Warcraft: Shadowlands]]''
2020
| дата анонсу = [[3 листопада]] [[2017]]
| дата випуску = [[14 серпня]] [[2018]]
| ліцензія = [[пропрієтарне програмне забезпечення]]
}}

'''''World of Warcraft: Battle for Azeroth''''' ({{lang-uk|Світ Воєнного ремесла: Битва за Азерот}}) — сьоме доповнення до [[Відеогра|комп'ютерної гри]] ''[[World of Warcraft]]'', анонсоване [[3 листопада]] 2017 року на [[BlizzCon]], вийшло [[14 серпня]] [[2018]] року<ref name="Polygon">{{Cite web|url=https://www.polygon.com/2017/11/3/16601776/world-of-warcraft-expansion-announcement-battle-for-azeroth-wow-blizzard-trailer-video|title=World of Warcraft: Battle for Azeroth is the MMO’s next expansion|publisher=[[Polygon (сайт)|Polygon]]|date=2017-11-03|language=en|archiveurl=https://web.archive.org/web/20191214213840/https://www.polygon.com/2017/11/3/16601776/world-of-warcraft-expansion-announcement-battle-for-azeroth-wow-blizzard-trailer-video|archivedate=14 грудня 2019}}</ref>. ''Battle for Azeroth'' присвячене повномасштабній війні між Альянсом і Ордою. Доповнення підвищило максимальний рівень персонажів до 120-го, додало континенти Кул-Тірас і Зандалар, а також ввело союзні раси.

== Нововведення ==
Ліміт рівня персонажа піднявся до 120-го. У новому доповненні немає поділу серверів на [[PvP]] і [[PvE]]: тепер гравець може сам вибирати свій стиль гри незалежно від сервера. Включати та виключати PvP-режим можна тільки у столицях (Штормовій для Альянсу, Орґріммар для Орди)<ref>{{Cite web|url=https://www.igromania.ru/news/71852/V_World_of_Warcraft_ischeznet_razdelenie_serverov_na_PvP_i_PvE.html|title=В World of Warcraft исчезнет разделение серверов на PvP и PvE|publisher=[[Игромания (журнал)|Игромания]]|date=2017-11-05|language=ru|archiveurl=https://web.archive.org/web/20191214213822/https://www.igromania.ru/news/71852/V_World_of_Warcraft_ischeznet_razdelenie_serverov_na_PvP_i_PvE.html|archivedate=14 грудня 2019}}</ref>. Розширені опції створення уже присутніх рас. Тепер гравці можуть вибрати пряму поставу для орків і колір очей для ельфів крові.

Додані нові анімації заклять у чорнокнижників (анімації інших магів були вже змінені у доповненні ''[[World of Warcraft: Legion|Legion]]'') і деяких класів ближнього бою. Планують чергові зміни класових спеціалізацій, проте багато основних механік перекочували у ''Battle for Azeroth'' з ''[[World of Warcraft: Legion|Legion]]''. Розробники продовжують працювати над створенням унікального стилю бою для кожної спеціалізації<ref name="Classes">{{Cite web|url=https://news.blizzard.com/ru-ru/world-of-warcraft/21366970/za-chashkoj-kofe-s-razrabotchikami-obzor-klassov-v-battle-for-azeroth/|title=За чашкой кофе с разработчиками: обзор классов в Battle for Azeroth|publisher=[[Blizzard Entertainment]], Inc.|date=2018-01-25|language=ru|archiveurl=https://web.archive.org/web/20191214214043/https://news.blizzard.com/ru-ru/world-of-warcraft/21366970/za-chashkoj-kofe-s-razrabotchikami-obzor-klassov-v-battle-for-azeroth|archivedate=14 грудня 2019}}</ref>. Технологія масштабування, вперше застосована у ''[[World of Warcraft: Legion|Legion]]'', збережена у ''Battle for Azeroth'' для локацій Кул-Тіраса і Зандалара. Масштабування також було застосоване у зонах попередніх доповнень при прокачці персонажів низького рівня<ref name="7.3.5">{{Cite web|url=https://www.igromania.ru/news/73079/World_of_Warcraft_poluchit_patch_7_3_5.html|title=World of Warcraft получит патч 7.3.5|publisher=[[Игромания (журнал)|Игромания]]|date=2018-01-15|language=ru|archiveurl=https://web.archive.org/web/20191214213950/https://www.igromania.ru/news/73079/World_of_Warcraft_poluchit_patch_7_3_5.html|archivedate=14 грудня 2019}}</ref>.

=== Підземелля та рейди ===
На старті ''Battle for Azeroth'' стали доступні 10 нових підземель, 8 з яких розділені між фракціями та недоступні гравцям інших фракцій аж до 120-го рівня.

Значні зміни стосуються рейдів. На відміну від попередніх доповнень, у ''Battle for Azeroth'' немає рейдових комплектів і пов'язаних з ними бонусів. За словами розробників, ця система вичерпала себе у сучасному ''WoW''. Частину функцій скасованих рейдових комплектів взяв на себе спеціальний артефакт —  Серце Азерот<ref>{{Cite web|url=http://mmoboom.ru/games/world-of-warcraft/14762-v-bitve-za-azerot-ne-budet-reydovyh-komplektov|title=В Битве за Азерот не будет рейдовых комплектов|last=|publisher=MMOBoom|date=2017-11-16|language=ru|archiveurl=https://web.archive.org/web/20191223120538/http://mmoboom.ru/games/world-of-warcraft/14762-v-bitve-za-azerot-ne-budet-reydovyh-komplektov|archivedate=23 грудня 2019}}</ref>. На початку доповнення були додані нові рейди і світові боси.<ref name="Polygon2">{{Cite web|url=https://www.polygon.com/2017/11/3/16597166/world-of-warcraft-battle-for-azeroth-news-features-reveal-wow-new-expansion|title=Battle for Azeroth: World of Warcraft returns to its roots|last=Philip Kollar|publisher=[[Polygon (сайт)|Polygon]]|date=2017-11-03|language=en|archiveurl=https://web.archive.org/web/20171104002838/https://www.polygon.com/2017/11/3/16597166/world-of-warcraft-battle-for-azeroth-news-features-reveal-wow-new-expansion|archivedate=4 листопада 2017}}</ref>

=== Серце Азероту ===
Система артефактів з ''Legion'' отримала розвиток у вигляді артефактного медальйона Серце Азероту, який необхідно покращувати протягом всього доповнення з допомогою ресурсу під назвою азерит. Прокачування медальйона за допомогою азерита також покращує 4 слоти спорядження персонажа<ref>{{Cite web|url=http://wowhead.com/news=275475/battle-for-azeroth-azerite-and-the-heart-of-azerothh|title=Battle for Azeroth: Azerite and the Heart of Azeroth|publisher=Wowhead|date=2017-11-05|language=en|archiveurl=https://web.archive.org/web/20191214214140/https://www.wowhead.com/news=275475/battle-for-azeroth-azerite-and-the-heart-of-azerothh|archivedate=14 грудня 2019}}</ref>. Багато здібностей артефактів попереднього доповнення залишилися у героїв у вигляді пасивних здібностей<ref name="Classes"/>.

=== Нові режими ===
У ''Battle for Azeroth'' додані 2 нові гральні режими — острівні експедиції та воєнні фронти.

У режимі експедицій гравцям потрібно відвідати та дослідити численні острови Великого моря у пошуках скарбів. На островах гравцям необхідно добувати азерит, потрібний для покращення артефакту ''Серце Азероту''. Експедиції розраховані на швидке проходження і мають 4 режими складності, у тому числі й PvP-режим.<ref name="WH4_17">{{Cite web|url=http://ru.wowhead.com/news=275474/blizzcon-2017-battle-for-azeroth-island-expeditions|title=BlizzCon 2017 Battle for Azeroth Island Expeditions|publisher=[[Wowhead]]|date=2017-11-04|language=en|archiveurl=https://web.archive.org/web/20191214214108/https://ru.wowhead.com/news=275474/blizzcon-2017-battle-for-azeroth-island-expeditions|archivedate=14 грудня 2019}}</ref> У цьому режимі впроваджений новий [[штучний інтелект]] [[Неігровий персонаж|неігрових персонажів]]. Їхня поведінка непередбачувана і наближена до поведінки гравців. Вони володіють унікальними характерами та різною [[Військова тактика|тактикою]], яка бере до уваги слабкості гравця у процесі бою.

Режим фронтових боїв є одним з ключових особливостей ''Battle for Azeroth''. Цей режим являє собою PvE-бої між фракціями, в якому групі з 20 гравців потрібно захопити базу ворога, убивши лідера протилежної фракції. Прообразом фронтів є ''[[Warcraft III: Reign of Chaos|Warcraft III]]'' та інші [[Стратегія в реальному часі|стратегії]] [[Всесвіт Warcraft|серії Warcraft]]. Як і у [[Стратегія в реальному часі|стратегії в реальному часі]], гравцям необхідно будувати базу і наймати солдатів для бою, причому комп'ютерний противник буде займатися тим же. На відміну від стратегій, гравці будуть особисто брати участь в бою, а не спостерігати за ним.<ref name="Polygon2"/>

=== Союзні раси ===
Однією з головних особливостей ''Battle for Azeroth'' стало те, що додалися союзні раси — етнічні різновиди уже присутніх 13 ігрових рас. На цей час відомо про 10 союзних рас, причім 4 з них тісно пов'язані з попереднім доповненням ''Legion'': для Альянсу — осяяні дренеї та ельфи Безодні, для Орди — народженні ніччю і таурени Крутогір'я. У ''Battle for Azeroth'' бік Альянсу зайняли дворфи з клану Чорного Заліза і люди Кул-Тіраса, а бік Орди — орки маґ'гари й зандаларські тролі<ref name="bfa2">{{Cite web|url=https://www.igromania.ru/news/73375/V_World_of_Warcraft_nachalsya_priyom_predvaritelnyh_zakazov_na_Battle_for_Azeroth.html|title=В World of Warcraft начался приём предварительных заказов на Battle for Azeroth|publisher=[[Игромания (журнал)|Игромания]]|date=2018-01-31|language=ru|archiveurl=https://web.archive.org/web/20191214213822/https://www.igromania.ru/news/73375/V_World_of_Warcraft_nachalsya_priyom_predvaritelnyh_zakazov_na_Battle_for_Azeroth.html|archivedate=14 грудня 2019}}</ref>. В оновленні 8.3 на допомогу Альянсу прийдуть механогноми, на допомогу Орді — вульпери<ref name="МиВ">{{Cite web|url=https://worldofwarcraft.com/ru-ru/news/23177594/obzor-novyh-soyuznyh-ras-vul-pery-i-mehanognom|title=Обзор новых союзных рас — вульперы и механогномы|publisher=[[Blizzard Entertainment]]|date=2019-10-07|accessdate=2019-10-08|archive-date=8 жовтня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191008082251/https://worldofwarcraft.com/ru-ru/news/23177594/obzor-novyh-soyuznyh-ras-vul-pery-i-mehanognom}}</ref>.

== Сюжет ==
Історія нового доповнення починається невдовзі після закінчення подій ''[[World of Warcraft: Legion|Legion]]''. Ціною неймовірних жертв народам Азероту вдалось зупинити найбільше вторгнення Палаючого Легіону й отримати перемогу на Аргусі. Проте Альянс і Орда не були готові забути минулі образи, внаслідок чого розгоряється нова війна за ресурси й вплив, яка охоплює весь світ. Ворогуючі сторони прагнуть заволодіти азеритом — ресурсом, що з'явився на поверхні світу невдовзі після війни з Легіоном<ref name="Polygon2" /><ref name="BfA">{{Cite web|url=https://worldofwarcraft.com/ru-ru/battle-for-azeroth|title=Официальный сайт дополнения BfA|accessdate=25 грудня 2019|archive-date=4 листопада 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20171104071753/https://worldofwarcraft.com/ru-ru/battle-for-azeroth}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171104071753/https://worldofwarcraft.com/ru-ru/battle-for-azeroth |date=2017-11-04 }}</ref>.

На самому початку нової війни, на ймення Війна шипів, між фракціями відбулися події, які призвели до спалення світового дерева Тельдрасил і нової битви за Лордерон. За підсумками цих боїв Орда посіла домінантне положення в Калімдорі, а Альянс зміцнив свої позиції у Східних королівствах. Для продовження конфлікту обидвом сторонам потрібен могутній флот.

Пошуки нових союзників і флоту привели ворогуючі фракції до раніше ізольованих теренів Великого моря: Альянс знайшов допомогу у Кул-Тірасі — могутньої морської держави, батьківщини Джейни Праудмур. Водночас Орда заключила союз з древньою імперією Зандалара, прабатьківщиною всіх тролів<ref name="bfa_игромания">{{Cite web|url=https://www.igromania.ru/news/71839/V_World_of_Warcraft_nachnyotsya_Bitva_za_Azerot.html|title=В World of Warcraft начнётся «Битва за Азерот»|publisher=[[Игромания (журнал)|Игромания]]|date=2017-11-03|language=ru|archiveurl=https://web.archive.org/web/20191214213905/https://www.igromania.ru/news/71839/V_World_of_Warcraft_nachnyotsya_Bitva_za_Azerot.html|archivedate=14 грудня 2019}}</ref>.

== Розробка ==
Доповнення ''Battle for Azeroth'' було анонсовано 3 листопада 2017 року на BlizzCon. Крайнім строком виходу доповнення було призначене 21 вересня 2018 року, пізніше була оголошена дата виходу — 14 серпня 2018 року. 17 січня 2018 року на ігрових серверах було запущене оновлення 7.3.5, яке стало сюжетним епілогом ''Legion'' і ввело деякі особливості ''Battle for Azeroth'' — зокрема, масштабування низькорівневих локацій. 30 січня 2018 року стало доступне передзамовлення доповнення, яке надавало гравцям ранній доступ до розблокування перших 4-х союзних рас і миттєве підвищення рівня персонажа до 110-го<ref name="Polygon"/><ref name="7.3.5" /><ref name="bfa2" /><ref name="BfA"/>.

26 січня на тестові ігрові світи було встановлено оновлення 8.0, а у лютому почалося закрите альфа-тестування Battle for Azeroth, де тестерам був відкритий доступ до деяких локацій і підземель Кул-Тіраса і Зандалара, а також можливість випробувати механіки й оновлені анімації класів<ref>{{Cite web|url=http://www.playground.ru/blogs/world_of_warcraft/world_of_warcraft_battle_for_azeroth_nachalos_zakrytoe_alfa_testirovanie-286902/|title=World of Warcraft: Battle for Azeroth - Началось закрытое альфа тестирование|publisher=[[PlayGround.ru]]|date=2018-02-07|language=ru|archiveurl=https://web.archive.org/web/20180211202609/http://www.playground.ru/blogs/world_of_warcraft/world_of_warcraft_battle_for_azeroth_nachalos_zakrytoe_alfa_testirovanie-286902/|archivedate=11 лютого 2018}}</ref>. 24 квітня почалося бета-тестування ''Battle for Azeroth''<ref>{{Cite web|url=https://www.pcgamesn.com/world-of-warcraft/world-of-warcraft-battle-for-azeroth-beta|title=Battle for Azeroth’s beta has started|publisher=PCGamesN|date=2018-04-25|language=en|archiveurl=https://web.archive.org/web/20191214234030/https://www.pcgamesn.com/world-of-warcraft/world-of-warcraft-battle-for-azeroth-beta|archivedate=14 грудня 2019}}</ref>. 18 липня 2018 року вийшло оновлення, що передує виходу ''Battle for Azeroth'', яке вводить нову механіку, яке запускає події, що випереджують сюжет нового доповнення<ref>{{Cite web|url=https://www.pcgamesn.com/world-of-warcraft/wow-battle-for-azeroth-beta|title=The WoW: Battle for Azeroth alpha client is now available - datamining begins|publisher=PCGamesN|date=2018-01-26|language=en|archiveurl=https://web.archive.org/web/20191214222544/https://www.pcgamesn.com/world-of-warcraft/wow-battle-for-azeroth-beta|archivedate=14 грудня 2019}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://news.blizzard.com/ru-ru/world-of-warcraft/21952591/obnovlenie-predshestvuyushee-bfa-uzhe-v-igre|title=ОБНОВЛЕНИЕ, ПРЕДШЕСТВУЮЩЕЕ BFA, УЖЕ В ИГРЕ!|publisher=[[Blizzard Entertainment]]|date=2018-07-17|language=ru|archiveurl=https://web.archive.org/web/20191214213925/https://news.blizzard.com/ru-ru/world-of-warcraft/21952591/obnovlenie-predshestvuyushee-bfa-uzhe-v-igre|archivedate=14 грудня 2019}}</ref>.

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* {{Official|https://worldofwarcraft.com/battle-for-azeroth|Офіційний вебсайт}}
* [https://wowpedia.fandom.com/wiki/World_of_Warcraft:_Battle_for_Azeroth World of Warcraft: Battle for Azeroth] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220422223756/https://wowpedia.fandom.com/wiki/World_of_Warcraft:_Battle_for_Azeroth |date=22 квітня 2022 }} на Wowpedia
{{Warcraft}}
{{Blizzard Entertainment}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Відеоігри 2018]]
[[Категорія:Ігри Blizzard]]
[[Категорія:MMORPG]]
[[Категорія:Ігри для Windows]]
[[Категорія:Ігри для OS X]]
[[Категорія:Відеоігри, розроблені в США]]
[[Категорія:Warcraft (стратегії)]]
[[Категорія:Доповнення World of Warcraft|7]]

title: World of Warcraft: Battle for Azeroth

Розробник: Blizzard Entertainment

Видавець: Blizzard Entertainment

Жанр(и): MMORPG

Платформа: Microsoft Windows · macOS

Ліцензія: пропрієтарне програмне забезпечення

Дата анонсу: 3 листопада 2017

Дата випуску: 14 серпня 2018

Режим гри: Багатокористувацька гра

Мова: англійська, португальська, іспанська, французька, німецька, італійська, російська, китайська, корейська

Вік. обмеження: ESRB: T — Teens · PEGI: 12 — PEGI 12

title: Творці

Продюсер: Рей Кобо · Шані Едвардс

Режисер(и): Іон Гаджікостас · Алекс Афрасіябі · Кріс Робінсон

Ігродизайнер(и): Метт Ґосс · Джеремі Фісел · Стів Бурк

title: Технічні деталі

Носій: цифрова дистрибуція

title: World of Warcraft

Попередня гра: World of Warcraft: Legion · 2016

Наступна гра: World of Warcraft: Shadowlands · 2020


text:
# Ель-Азізія
Ель-Азізія (Азізія, араб. العزيزية (ليبيا)) — місто у північній частині Лівії, адміністративний центр муніципалітету Ель-Джифара.

## Географія
Ель-Азізія розташована на плато Ель-Хамра.

### Клімат
Місто знаходиться у зоні, котра характеризується кліматом помірних степів та напівпустель. Найтепліший місяць — серпень із середньою температурою 28.5 °C (83.3 °F). Найхолодніший місяць — січень, із середньою температурою 12.1 °С (53.8 °F).
| Клімат Ель-Азізії       | Клімат Ель-Азізії | Клімат Ель-Азізії | Клімат Ель-Азізії | Клімат Ель-Азізії | Клімат Ель-Азізії | Клімат Ель-Азізії | Клімат Ель-Азізії | Клімат Ель-Азізії | Клімат Ель-Азізії | Клімат Ель-Азізії | Клімат Ель-Азізії | Клімат Ель-Азізії | Клімат Ель-Азізії |
| Показник                | Січ.              | Лют.              | Бер.              | Квіт.             | Трав.             | Черв.             | Лип.              | Серп.             | Вер.              | Жовт.             | Лист.             | Груд.             | Рік               |
| Середня температура, °C | 12,1              | 13,6              | 15,7              | 19,4              | 23                | 26,7              | 27,7              | 28,5              | 26,8              | 22,9              | 17,9              | 13,4              | 20,6              |
| Норма опадів, мм        | 53.3              | 30.4              | 30.5              | 17                | 3.5               | 0.9               | 0.1               | 0.1               | 12.5              | 42.9              | 40.2              | 46.3              | 277.7             |
| Днів з опадами          | 7,5               | 4,9               | 4,1               | 2,1               | 1,9               | 0,5               | 0,2               | 0,2               | 1,2               | 3,8               | 5,6               | 7,4               | 39,4              |
| Вологість повітря, %    | 67.7              | 65.6              | 65.4              | 64.7              | 64.5              | 64.6              | 63.4              | 65.4              | 67.3              | 66.3              | 65                | 67.9              | 65.7              |
| ----------------------- | ----------------- | ----------------- | ----------------- | ----------------- | ----------------- | ----------------- | ----------------- | ----------------- | ----------------- | ----------------- | ----------------- | ----------------- | ----------------- |
| Джерело: Weatherbase    |                   |                   |                   |                   |                   |                   |                   |                   |                   |                   |                   |                   |                   |

title: Ель-Азізія

wikitext:
{{Місто
 | країна = [[Лівія]]
 | регіон = [[Ель-Джифара (муніципалітет)|Ель-Джифара]]
 | latd =32| latm = 31| lats = 51| latNS = N
 | longd=13| longm=  1| longs= 16| longEW = E
 | країна карта = Лівія
}}
'''Ель-Азізія''' (''Азізія'', {{lang-ar|العزيزية (ليبيا)}}) — місто у північній частині [[Лівія|Лівії]], адміністративний центр [[Ель-Джифара (муніципалітет)|муніципалітету Ель-Джифара]].

== Географія ==
Ель-Азізія розташована на плато Ель-Хамра.

=== Клімат ===
Місто знаходиться у зоні, котра характеризується [[семіаридний клімат|кліматом помірних степів та напівпустель]]. Найтепліший місяць — [[серпень]] із середньою температурою 28.5 °C (83.3 °F). Найхолодніший місяць — [[січень]], із середньою температурою 12.1 °С (53.8 °F).<ref>{{Cite web |url=https://weatherbase.com/weather/weather-summary.php3?s=603217&cityname=Al+'Aziziyah%2C+Sha%60biyat+al+Jafarah%2C+Libya&units=metric |title=Клімат Ель-Азізії |accessdate=2 вересня 2021 |archive-date=2 вересня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210902081212/https://weatherbase.com/weather/weather-summary.php3?s=603217&cityname=Al+'Aziziyah%2C+Sha%60biyat+al+Jafarah%2C+Libya&units=metric }}</ref>

{{Клімат міста
|Місто_род=Ель-Азізії
|Джерело=[http://www.weatherbase.com/weather/weather.php3?s=603217&cityname=Al-'Aziziyah-Libya Weatherbase]
| Рік_сер=20.6
| Січ_сер=12.1
| Лют_сер=13.6
| Бер_сер=15.7
| Кві_сер=19.4
| Тра_сер=23
| Чер_сер=26.7
| Лип_сер=27.7
| Сер_сер=28.5
| Вер_сер=26.8
| Жов_сер=22.9
| Лис_сер=17.9
| Гру_сер=13.4
| Рік_сер_опади=277.7
| Січ_сер_опади=53.3
| Лют_сер_опади=30.4
| Бер_сер_опади=30.5
| Кві_сер_опади=17
| Тра_сер_опади=3.5
| Чер_сер_опади=0.9
| Лип_сер_опади=0.1
| Сер_сер_опади=0.1
| Вер_сер_опади=12.5
| Жов_сер_опади=42.9
| Лис_сер_опади=40.2
| Гру_сер_опади=46.3
| Рік_опади=39.4
| Січ_опади=7.5
| Лют_опади=4.9
| Бер_опади=4.1
| Кві_опади=2.1
| Тра_опади=1.9
| Чер_опади=0.5
| Лип_опади=0.2
| Сер_опади=0.2
| Вер_опади=1.2
| Жов_опади=3.8
| Лис_опади=5.6
| Гру_опади=7.4
| Рік_вол=65.7
| Січ_вол=67.7
| Лют_вол=65.6
| Бер_вол=65.4
| Кві_вол=64.7
| Тра_вол=64.5
| Чер_вол=64.6
| Лип_вол=63.4
| Сер_вол=65.4
| Вер_вол=67.3
| Жов_вол=66.3
| Лис_вол=65
| Гру_вол=67.9
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Libya-geo-stub}}

{{Центри муніципалітетів Лівії}}
[[Категорія:Міста Лівії]]

title: Ель-Азізія

Країна: Лівія

Регіон: Ель-Джифара

Столиця для: Ель-Джифара (district of Libya)

OSM: ↑2060176 ·R (Ель-Джифара)


text:
# Тайлерсбург (Пенсільванія)
Тайлерсбург (англ. Tylersburg) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Клеріон штату Пенсільванія. Населення — 157 осіб (2020).

## Географія
Тайлерсбург розташований за координатами 41°22′58″ пн. ш. 79°18′59″ зх. д. / 41.38278° пн. ш. 79.31639° зх. д. (41.382740, -79.316458).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 1,54 км², з яких 1,53 км² — суходіл та 0,01 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкало 196 осіб у 74 домогосподарствах у складі 58 родин. Густота населення становила 127 осіб/км².  Було 81 помешкання (53/км²).
Расовий склад населення:
| - 99,0 % — білих |

До двох чи більше рас належало 1,0 %. Частка іспаномовних становила 2,0 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 18,9 % — особи молодші 18 років, 70,4 % — особи у віці 18—64 років, 10,7 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 43,5 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 102,1 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 101,3 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 52 166 доларів США (медіана — 60 714), а середній дохід на одну сім'ю — 63 463 долари (медіана — 65 313). За межею бідності перебувало 6,1 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 45,5 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 30 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 33,3 %, транспорт — 13,3 %, роздрібна торгівля — 13,3 %.

title: Тайлерсбург (Пенсільванія)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Тайлерсбург
|оригінальна назва  = {{lang-en|Tylersburg}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Tylersburg, PA36 north from Arnold Avenue.jpg
|опис зображення= <!-- Route 36 in central Tylersburg -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Пенсільванія
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Клеріон (округ, Пенсільванія)|Клеріон]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 1,54
|висота центру НП   = 477
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 127,27
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         =
|поштовий індекс        = 16361
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4278120
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Тайлерсбург''' ({{lang-en|Tylersburg}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Клеріон (округ, Пенсільванія)|Клеріон]] штату [[Пенсільванія]]. Населення — 157 осіб (2020).

== Географія ==
Тайлерсбург розташований за координатами {{Coord|41|22|58|N|79|18|59|W|type:city_region:US-DE}} (41.382740, -79.316458){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 1,54 км², з яких 1,53 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,01 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2010 = 196
| 2020 = 157
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкало 196 осіб у 74 домогосподарствах у складі 58 родин. [[Густота населення]] становила 127 осіб/км².  Було 81 помешкання (53/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 99,0 % — [[Расовий склад США|білих]]
|}
До двох чи більше рас належало 1,0 %. Частка іспаномовних становила 2,0 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 18,9 % — особи молодші 18 років, 70,4 % — особи у віці 18—64 років, 10,7 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 43,5 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 102,1 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 101,3 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:52166}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:60714}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:63463}} долари (медіана — {{formatnum:65313}}). За межею бідності перебувало 6,1 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 45,5 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 30 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 33,3 %, транспорт — 13,3 %, роздрібна торгівля — 13,3 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Клеріон (округ, Пенсільванія)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Пенсільванії]]
[[Категорія:Населені пункти округу Клеріон (Пенсільванія)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Пенсільванія

Округ: Клеріон

Населення: 157 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 127,27 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4

OSM: ↑416697 ·R (Клеріон)


text:
# Тульчинська міська територіальна громада
Тульчинська міська громада — територіальна громада в Україні, в Тульчинському районі Вінницької області. Адміністративний центр — місто Тульчин.
Площа громади 867,5 км², Населення громади 41 303 осіб (станом на 01.01.2024 р.)
Утворена 19 серпня 2016 року шляхом об'єднання Тульчинської міської ради та Ганнопільської, Дранської, Суворовської, Тиманівської сільських рад Тульчинського району.
З 2020 року кількість населених пунктів громади зросла до 36.
19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та укрупнення Тульчинського району, селище увійшло до складу новоутвореного Тульчинського району.

## Населені пункти
До складу громади входять 1 місто (Тульчин), 9 селищ (Гуральня, Капки, Кирнасівка, Кільтява, Маркове, Улянівка, Федьківка, Хмельницьке, Щурі) і 26 сіл: Білоусівка, Богданівка, Бортники, Ганнопіль, Гути, Дранка, Журавлівка, Зарічне, Калинівка, Кинашів, Клебань, Копіївка, Крищинці, Мазурівка, Маньківка, Марусине, Маяки, Михайлівка, Нестерварка, Одаї, Подільське, Сільниця, Тарасівка, Тиманівка, Холодівка, Шура-Копіївська.

wikitext:
{{Громада України
|назва = Тульчинська міська
|прапор =
|герб =
|мапа =
|регіон = Вінницька
|район = Тульчинський
|міста = 1
|села = 26
|селища = 9
|рада = [[Тульчинська міська рада]]
|голова громади = Джус Володимир
|населення = 44 487
|площа = 867.5
}}
'''Тульчинська міська громада''' — територіальна громада в Україні, в [[Тульчинський район|Тульчинському районі]] [[Вінницька область|Вінницької області]]. Адміністративний центр — місто [[Тульчин]].

Площа громади 867,5 км², Населення громади 41 303 осіб (станом на 01.01.2024 р.)

Утворена 19 серпня 2016 року шляхом об'єднання Тульчинської міської ради та [[Ганнопільська сільська рада (Тульчинський район)|Ганнопільської]], [[Дранська сільська рада|Дранської]], [[Суворовська сільська рада (Тульчинський район)|Суворовської]], [[Тиманівська сільська рада (Тульчинський район)|Тиманівської]] сільських рад Тульчинського району.<ref>{{ВВРУ|2018|6–7|118}}</ref>

З 2020 року кількість населених пунктів громади зросла до 36.

19 липня [[2020]] року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та укрупнення [[Тульчинський район (1923—2020)|Тульчинського району]], селище увійшло до складу новоутвореного [[Тульчинський район|Тульчинського району]]<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>.

== Населені пункти ==
До складу громади входять 1 місто ([[Тульчин]]), 9 селищ ([[Гуральня (селище)|Гуральня]], [[Капки]], [[Кирнасівка]], [[Кільтява]], [[Маркове (селище)|Маркове]], [[ Улянівка (Тульчинський район)|Улянівка]], [[Федьківка]], [[Хмельницьке (селище)|Хмельницьке]], [[Щурі]]) і 26 сіл: [[Білоусівка (Тульчинський район)|Білоусівка]], [[Богданівка (Тульчинський район)|Богданівка]], [[Бортники (Тульчинський район)|Бортники]], [[Ганнопіль (Тульчинський район)|Ганнопіль]], [[Гути (Тульчинський район)|Гути]], [[Дранка]], [[Журавлівка (Тульчинський район)|Журавлівка]], [[Зарічне (Тульчинський район)|Зарічне]], [[Калинівка (Тульчинська міська громада)|Калинівка]], [[Кинашів]], [[Клебань]], [[Копіївка (Тульчинський район)|Копіївка]], [[Крищинці]], [[Мазурівка (Тульчинський район)|Мазурівка]], [[Маньківка (Тульчинський район)|Маньківка]], [[Марусине]], [[Маяки (Тульчинський район)|Маяки]], [[Михайлівка (Тульчинський район)|Михайлівка]], [[Нестерварка]], [[Одаї (Тульчинська міська громада)|Одаї]], [[Подільське (Тульчинський район)|Подільське]], [[Сільниця]], [[Тарасівка (Тульчинський район)|Тарасівка]], [[Тиманівка (Тульчинський район)|Тиманівка]], [[Холодівка (Тульчинський район)|Холодівка]], [[Шура-Копіївська]].

== Джерела ==
{{reflist}}

{{Тульчинська міська громада|nocat=1}}
{{Громади Вінницької області}}
{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}

[[Категорія:Громади Тульчинського району]]
[[Категорія:Громади України за алфавітом]]

title: Основні дані

Область: Вінницька область

Район: Тульчинський

Утворена: 19 серпня 2016 року

Адмін. центр: Тульчин

title: Територія та населення

Густота: 113,38 осіб/км²

title: Населені пункти

title: Органи влади

Рада: Тульчинська міська рада

Голова громади: Джус Володимир


text:
# Еваро (Монтана)
Еваро (англ. Evaro) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Міссула штату Монтана. Населення — 373 особи (2020).

## Географія
Еваро розташоване за координатами 47°4′26″ пн. ш. 114°1′34″ зх. д. / 47.07389° пн. ш. 114.02611° зх. д. (47.073949, -114.025975).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 44,45 км², з яких 44,43 км² — суходіл та 0,01 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкали 322 особи в 123 домогосподарствах у складі 79 родин. Густота населення становила 7 осіб/км².  Було 132 помешкання (3/км²).
Расовий склад населення:
| - 45,3 % — корінних американців - 44,4 % — білих - 0,6 % — азіатів - 0,3 % — чорних або афроамериканців |

До двох чи більше рас належало 9,3 %. Частка іспаномовних становила 5,9 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 26,1 % — особи молодші 18 років, 63,7 % — особи у віці 18—64 років, 10,2 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 38,9 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 117,6 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 107,0 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 71 359 доларів США (медіана — 52 250), а середній дохід на одну сім'ю — 88 321 долар (медіана — 65 625). За межею бідності перебувало 11,2 % осіб, у тому числі 19,2 % дітей у віці до 18 років та 10,2 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 124 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 28,2 %, роздрібна торгівля — 16,9 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 15,3 %, публічна адміністрація — 14,5 %.

title: Еваро (Монтана)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Еваро
|оригінальна назва  = {{lang-en|Evaro}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення= <!-- Evaro railroad station -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Монтана
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Міссула (округ, Монтана)|Міссула]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 44,45
|висота центру НП   = 1207
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 7,24
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −7
|DST                    = −6
|телефонний код         = 406
|поштовий індекс        = 59801
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 3025000
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Еваро''' ({{lang-en|Evaro}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Міссула (округ, Монтана)|Міссула]] штату [[Монтана]]. Населення — 373 особи (2020).

== Географія ==
Еваро розташоване за координатами {{Coord|47|4|26|N|114|1|34|W|type:city_region:US-DE}} (47.073949, -114.025975){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 44,45 км², з яких 44,43 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,01 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2010 = 322
| 2020 = 373
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкали 322 особи в 123 домогосподарствах у складі 79 родин. [[Густота населення]] становила 7 осіб/км².  Було 132 помешкання (3/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 45,3 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 44,4 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,6 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,3 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
|}
До двох чи більше рас належало 9,3 %. Частка іспаномовних становила 5,9 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 26,1 % — особи молодші 18 років, 63,7 % — особи у віці 18—64 років, 10,2 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 38,9 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 117,6 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 107,0 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:71359}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:52250}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:88321}} долар (медіана — {{formatnum:65625}}). За межею бідності перебувало 11,2 % осіб, у тому числі 19,2 % дітей у віці до 18 років та 10,2 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 124 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 28,2 %, роздрібна торгівля — 16,9 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 15,3 %, публічна адміністрація — 14,5 %.
{{Commonscat|Evaro, Montana}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Міссула (округ, Монтана)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Монтани]]
[[Категорія:Населені пункти округу Міссула (Монтана)]]

title: Країна

Штат: Монтана

Округ: Міссула

Населення: 373 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 7,24 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−7, влітку UTC-6


text:
# Гевенешть (Вилча)
Гевенешть, Гевенешті (рум. Găvănești) — село у повіті Вилча в Румунії. Входить до складу комуни Муеряска.
Село розташоване на відстані 166 км на північний захід від Бухареста, 13 км на північний захід від Римніку-Вилчі, 105 км на північ від Крайови, 114 км на південний захід від Брашова.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 154 особи, усі — румуни. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську.

title: Гевенешть (Вилча)

wikitext:
{{Otheruses|Гевенешть}}
{{НП Румунії
 | назва               = Гевенешть
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Găvănești''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Вилча
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Муеряска (комуна)|Муеряска]]
 | код_SIRUTA          = 171575
 | широта              = 45.2107
 | довгота             = 24.2892
 | висота              = 422
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 154
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 247408
}}
'''Гевенешть''', Гевенешті ({{lang-ro|Găvănești}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Вилча]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Муеряска (комуна)|Муеряска]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 166 км на північний захід від [[Бухарест]]а, 13 км на північний захід від [[Римніку-Вилча|Римніку-Вилчі]], 105 км на північ від [[Крайова|Крайови]], 114 км на південний захід від [[Брашов|Брашова]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:154}} особи, усі — [[румуни]]<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119074225/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119080347/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Вилча]]

title: Гевенешть · Găvănești

Країна: Румунія

Повіт: Вилча

Комуна: Муеряска

Телефонний код: +40 250 (Romtelecom, TR) · +40 350 (інші оператори)


text:
# Скіфська плита
Скі́фська плита́, Скі́фська платфо́рма — платформенна область з байкальським або частково герцинським фундаментом, прикритим могутнім осадовим чохлом. У рельєфі Скіфської плити переважають рівнини Північного Кавказу і Степового Криму. Є частиною структури Середземноморського геосинклінального поясу.
СП займає значну частину північно-західного шельфу Чорного моря, центральну частину Азовського моря та Рівнинний Крим. У районі північно-західного шельфу Чорного моря СП простягається в субширотному напрямку смугою, що має ширину 150—180 км; її південною границею є материковий схил Чорноморської глибоководної котловини.
СП простягається від масиву Північної Добруджі на заході до Північного Каспію на сході в субширотному напрямку смугою шириною 150—180 км. На півдні СП від глибоководної Чорноморської западини відокремлює Одер-Кавказький лінеамент. У будові плити виділяються великі тектонічні елементи — складчаста зона Добруджі і Придобруджинський палеозойський прогин. Вони відрізняються один від одного віком фундаменту, стратиграфічними особливостями осадового чохла, походженням та історією формування.
Складчаста споруда Добруджі розташовується в західній частині СП і з заходу обмежена глибинними розломами (Лунковіца-Консул, Печеняга-Камена). Південною границею є околиця СП, східна межа проходить по Одеському розлому, на півночі — по Кагул-Георгіївському тектонічному шву. Придобруджинський палеозойський перікратонний прогин розташований з північно-західної частини плити. Південно-західним кордоном прогину є Кагул-Георгіївський розлом, що відокремлює прогин від складчастої зони Добруджі. На заході прогин виположується і зчленовується з Передкарпатським прогином. Одеський розлом є східним кордоном, а північний борт прогину переходить в південний схил Українського щита. За Арцизським розломом, амплітуда якого збільшується з півночі на південь, розташований виступ Зміїний, обмежений з усіх боків розломами.
У будові фундаменту СП виділяються два структурних комплекси: верхній і нижній. Нижній структурний комплекс складний древніми породами, які були зім'ті в складки в байкальську епоху складчастості. Верхній структурний комплекс представлений палеозойськими породами, дислокованими головним чином в герцинську епоху складчастості, внаслідок чого зазнали впливу більше молодих тектонічних рухів. У будові гетерогенного складчастого фундаменту СП беруть участь утворення ранньо- і піздньобайкальського, герцинського і кімерійського структурних комплексів, що розвивалися в евгеосинклінальних умовах. Складчастий фундамент байкальського віку, метаморфізований до амфіболітової і/або зеленосланцевої фацій, передбачається на Чорноморсько-каламітському валу і валу Губкіна.
Осадовий чохол СП представлений, в основному, відкладами альпійського структурного комплексу, у складі якого виділяються: нижньокрейдовий, верхньокрейдовий-еоценовий, олігоцен-нижньоміоценовий і середньоміоцен-антропогеновий структурні поверхи.
Фундамент представлений сланцево-вапняковою товщею, зібраною в складки; чохол — морськими осадовими товщами юри, крейди і палеогену (пісковики і піски, вапняки, мергелі, глини), а також морськими, лиманово-морськими і континентальними відкладеннями неогену і антропогену. Обмежена на півночі південним краєм Східно-Європейської платформи, а на півдні — складчастими структурами Гірського Криму, Керченського півострова і Північного Кавказу.

## Інтернет-ресурси
- ОДНА З НАЙДРЕВНІШИХ ДІЛЯНОК ЗЕМНОЇ КОРИ

title: Скіфська плита

wikitext:
{{Тектонічні структури України}}
'''Скі́фська плита́, Скі́фська платфо́рма''' — платформенна область з байкальським або частково герцинським фундаментом, прикритим могутнім [[Осадовий чохол|осадовим чохлом]]. У рельєфі Скіфської плити переважають рівнини [[Північний Кавказ|Північного Кавказу]] і Степового [[Кримський півострів|Криму]]. Є частиною [[структура|структури]] [[Середземноморський геосинклінальний пояс|Середземноморського геосинклінального поясу]].
СП займає значну частину північно-західного шельфу [[Чорне море|Чорного моря]], центральну частину [[Азовське море|Азовського моря]] та [[Кримський півострів|Рівнинний Крим]]. У районі північно-західного шельфу [[Чорне море|Чорного моря]] СП простягається в субширотному напрямку смугою, що має ширину 150—180 км; її південною границею є материковий схил Чорноморської глибоководної котловини.

СП простягається від масиву Північної Добруджі на заході до Північного Каспію на сході в субширотному напрямку смугою шириною 150—180 км. На півдні СП від глибоководної Чорноморської западини відокремлює Одер-Кавказький лінеамент. У будові плити виділяються великі тектонічні елементи — складчаста зона Добруджі і Придобруджинський палеозойський прогин. Вони відрізняються один від одного віком фундаменту, стратиграфічними особливостями осадового чохла, походженням та історією формування.
Складчаста споруда Добруджі розташовується в західній частині СП і з заходу обмежена глибинними розломами (Лунковіца-Консул, Печеняга-Камена). Південною границею є околиця СП, східна межа проходить по Одеському розлому, на півночі — по Кагул-Георгіївському тектонічному шву. Придобруджинський палеозойський перікратонний прогин розташований з північно-західної частини плити. Південно-західним кордоном прогину є Кагул-Георгіївський розлом, що відокремлює прогин від складчастої зони Добруджі. На заході прогин виположується і зчленовується з [[Передкарпатський прогин|Передкарпатським прогином]]. Одеський розлом є східним кордоном, а північний борт прогину переходить в південний схил [[Український кристалічний щит|Українського щита]]. За Арцизським розломом, амплітуда якого збільшується з півночі на південь, розташований виступ [[острів Зміїний|Зміїний]], обмежений з усіх боків [[розлом]]ами.

У будові [[Геологічна платформа|фундаменту]] СП виділяються два структурних комплекси: верхній і нижній. Нижній структурний комплекс складний древніми породами, які були зім'ті в складки в байкальську епоху складчастості. Верхній структурний комплекс представлений палеозойськими породами, дислокованими головним чином в герцинську епоху складчастості, внаслідок чого зазнали впливу більше молодих тектонічних рухів. У будові гетерогенного складчастого фундаменту СП беруть участь утворення ранньо- і піздньобайкальського, герцинського і кімерійського структурних комплексів, що розвивалися в евгеосинклінальних умовах. Складчастий фундамент байкальського віку, метаморфізований до амфіболітової і/або зеленосланцевої фацій, передбачається на Чорноморсько-каламітському валу і валу Губкіна.

Осадовий чохол СП представлений, в основному, відкладами альпійського структурного комплексу, у складі якого виділяються: нижньокрейдовий, верхньокрейдовий-еоценовий, олігоцен-нижньоміоценовий і середньоміоцен-антропогеновий структурні поверхи.

Фундамент представлений сланцево-вапняковою товщею, зібраною в складки; чохол — морськими осадовими товщами [[Юрський період|юри]], [[крейда|крейди]] і [[палеоген]]у ([[пісковики]] і [[пісок|піски]], [[вапняки]], [[мергелі]], [[глини]]), а також морськими, лиманово-морськими і континентальними відкладеннями [[неоген]]у і [[антропоген]]у. Обмежена на півночі південним краєм [[Східно-Європейська платформа|Східно-Європейської платформи]], а на півдні — складчастими структурами [[Кримська складчаста область|Гірського Криму]], [[Керченський півострів|Керченського півострова]] і Північного Кавказу.

== Джерела ==
{{reflist|2|refs=

}}
==Інтернет-ресурси==
* [https://www.youtube.com/watch?v=k-u6ML49Iek&t=175s ОДНА З НАЙДРЕВНІШИХ ДІЛЯНОК ЗЕМНОЇ КОРИ]

== Література ==
* {{ГЕС}}
* ''[[Каляев Г.И.]]'' Тектоника Украинского щита и положение его в структуре Восточно-Европейской платформы (в кн. Тектоника фундамента древних платформ). М. 1977.
* Геологический словарь. М., Наука. — 1978, — т. 1, 2.
* ''Зоненштайн Л.П''., Тектоника литосферных плит территории СССР. — М:. «Недра» — 1990. — 328 с.
* Тектоника и история развития северо-западного шельфа Чёрного моря. М.: «Наука», — 1981, — 243 с.
* [[Виктор Ефимович Хаин|Хаин В. Е.]], Михайлов А. Е. Общая геотектоника. — М.: «Недра», — 1985. — 326 с.

== Посилання ==
*
{{Тектоніка України}}
{{ac}}
{{Портали|Геологія|Географія України|}}

[[Категорія:Геологія Європи]]
[[Категорія:Тектоніка України]]
[[Категорія:Тектонічні плити]]