text:
# ВОГ-25
Постріл гранатометний ВОГ-25 (Індекс ГРАУ — 7 П17; абр. від рос. Выстрел Осколочный Гранатометный) — уламковий боєприпас калібру 40мм для підствольних гранатометів ГП-25 «Костьор», ГП-30 «Обувка», ГП-34 та для ручних гранатометів РГ-6, РГМ-40 «Кастет», що поєднує в собі гранату і метальний заряд у гільзі.

## Загальний опис
Граната дульнозарядна, тобто подається в ствол гранатомета через дуловий зріз. Зовні корпусу є готові нарізи, які надають гранаті обертальний рух (граната стабілізується в польоті за рахунок обертання) під час її руху по каналу ствола. Постріл виконаний за «безгільзовою» схемою, тобто метальний заряд разом із засобом займання розташовується в донній частині корпусу гранати. Така схема дозволила спростити конструкцію гранатомета, підвищити надійність і бойову скорострільність. Усередині корпусу (між зарядом ВР і корпусом) знаходиться сітка з картону. Вона служить для раціонального дроблення корпусу на осколки, що призводить до збільшення осколкової дії.
Підривник гранати ВМГ-К є головним, ударним, миттєвої та інерційної дії, напівзапобіжного типу з піротехнічним далеким зведенням і самоліквідатором. Не дозволяє використовувати гранату на малих дистанціях і в приміщеннях, оскільки зводиться після пострілу на дистанції 10-20 м від стрільця.

## Порівняння
Згідно даних російського ресурсу, в 1978 р. відбулися порівняльні випробування з американським аналогом, які показали перевагу радянської гранати. Гранатомет ГП-25 з пострілом ВОГ-25 порівнювали з 40-мм підствольним гранатометом M203 на гвинтівці М16А1 з пострілом М-406. Постріли порівнювалися стрільбою по місцевості, де розташовувалися лежачі мішені. Частота ураження мішеней на тактичному полі від розриву гранати ВОГ-25 у 3-4 рази вища.

## ТТХ
- Калібр 40 мм
- Тип зброї ГП-25, ГП-30, РГ-6
- Початкова швидкість гранати 76 м/с
- Вага гранати 255 г
- Вага ВР 48 г
- Довжина заряду 103 мм
- Час самоліквідації гранати не менше 14 с
- Вибухова речовина: A-IX-1 (95% гексоген, 5% флегматизатори)

## Модифікації

### ВОГ-25ІН
Практичний постріл з гранатою в інертному спорядженні.
Індекс ГРАУ — 7 П17І.

### ВОГ-25П
Постріл з «підстрибуючою» осколковою гранатою.
Індекс ГРАУ — 7 П24, шифр «Подкидыш».
Модернізована ВОГ-25 осколкова граната. При попаданні в перешкоду підскакує і вибухає у повітрі. Від цієї властивості прозвана «стрибаючою». «Стрибучість» забезпечують спеціальний заряд і піротехнічний сповільнювач. Ці деталі знаходяться в головному детонаторі.
Опис:
- Калібр: 40 мм
- Початкова швидкість: 76 м/с
- Маса: 275 г
- Маса ВР: 42 г
- Довжина: 125 мм
- Дистанція зведення: 10 — 40 м
- Час самоліквідації: не менше 14 с
- Середня висота розриву: 75 см

title: ВОГ-25

wikitext:
[[Файл:Underbarrel grenade 40mm 03.jpg|міні|300пкс|ВОГ-25В на виставці «Зброя та безпека—2017»]]
[[Файл:27th Independent Sevastopol Guards Motor Rifle Brigade (183-27).jpg|300px|міні]]
'''Постріл гранатометний ВОГ-25''' ([[Індекс ГРАУ]] — '''7 П17'''; {{абр2}} від {{lang-ru|Выстрел Осколочный Гранатометный}}) — уламковий [[боєприпас]] калібру 40мм для [[підствольний гранатомет|підствольних гранатометів]] [[ГП-25|ГП-25 «Костьор»]], [[ГП-30|ГП-30 «Обувка»]], [[ГП-34]] та для ручних гранатометів [[РГ-6|РГ-6,]]  [[РГМ-40 «Кастет»]], що поєднує в собі [[граната|гранату]] і метальний заряд у гільзі.

== Загальний опис ==
Граната дульнозарядна, тобто подається в [[Ствол (зброя)|ствол]] гранатомета через дуловий зріз. Зовні корпусу є готові нарізи, які надають гранаті обертальний рух (граната стабілізується в польоті за рахунок обертання) під час її руху по каналу ствола. Постріл виконаний за «безгільзовою» схемою, тобто метальний заряд разом із засобом займання розташовується в донній частині корпусу гранати. Така схема дозволила спростити конструкцію гранатомета, підвищити надійність і бойову [[скорострільність]]. Усередині корпусу (між зарядом [[Вибухова речовина|ВР]] і корпусом) знаходиться сітка з [[картон]]у. Вона служить для раціонального дроблення корпусу на осколки, що призводить до збільшення осколкової дії.

[[Підривач|Підривник]] гранати '''ВМГ-К''' є головним, ударним, миттєвої та інерційної дії, напівзапобіжного типу з піротехнічним далеким зведенням і самоліквідатором. Не дозволяє використовувати гранату на малих дистанціях і в приміщеннях, оскільки зводиться після пострілу на дистанції 10-20 м від стрільця.

== Порівняння ==

Згідно даних російського ресурсу, в [[1978]] р. відбулися порівняльні випробування з американським аналогом, які показали перевагу радянської гранати. Гранатомет ГП-25 з пострілом ВОГ-25 порівнювали з 40-мм підствольним гранатометом [[M203]] на гвинтівці [[M16 (автоматична гвинтівка)|М16А1]] з пострілом [[М-406]]. Постріли порівнювалися стрільбою по місцевості, де розташовувалися лежачі мішені. Частота ураження мішеней на тактичному полі від розриву гранати ВОГ-25 у 3-4 рази вища.<ref>{{Cite web|url=http://worldweapon.ru/strelok/vog25.php|title=Выстрел гранатомётный ВОГ-25 {{!}} Вооружение России и других стран Мира|website=worldweapon.ru|language=ru-RU|accessdate=2018-07-21|archive-date=1 липня 2007|archive-url=https://web.archive.org/web/20070701163228/http://worldweapon.ru/strelok/vog25.php}}</ref>

== ТТХ ==
* Калібр 40 мм
* Тип зброї ГП-25, ГП-30, РГ-6
* Початкова швидкість гранати 76 м/с
* Вага гранати 255 г
* Вага ВР 48 г
* Довжина заряду 103 мм
* Час самоліквідації гранати не менше 14 с
* Вибухова речовина: A-IX-1 (95% гексоген, 5% флегматизатори)

== Модифікації ==
=== ВОГ-25ІН ===
Практичний постріл з гранатою в інертному спорядженні.
[[Індекс ГРАУ]] — '''7 П17І'''.

=== ВОГ-25П ===
Постріл з «підстрибуючою» осколковою гранатою.
[[Індекс ГРАУ]] — '''7 П24''', шифр «Подкидыш».

Модернізована ВОГ-25 осколкова граната. При попаданні в перешкоду підскакує і вибухає у повітрі. Від цієї властивості прозвана «стрибаючою». «Стрибучість» забезпечують спеціальний заряд і піротехнічний сповільнювач. Ці деталі знаходяться в головному детонаторі.

Опис:
* Калібр: 40 мм
* Початкова швидкість: 76 м/с
* Маса: 275 г
* Маса ВР: 42 г
* Довжина: 125 мм
* Дистанція зведення: 10 — 40 м
* Час самоліквідації: не менше 14 с
* Середня висота розриву: 75 см

== Див. також ==
* [[ГП-25|ГП-25 «Костьор»]]
* [[ГП-30|ГП-30 «Обувка»]]
* [[ГП-34]]
* [[РГ-6]]
* [[РГМ-40 «Кастет»]]
* [[ВОГ-17]]
* [[ПГОФ-40]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* http://worldweapon.ru/strelok/vog25.php {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070701163228/http://worldweapon.ru/strelok/vog25.php |date=1 липня 2007 }}
{{Weapon-stub}}
[[Категорія:Гранати СРСР]]
[[Категорія:Гранати Росії]]
[[Категорія:Гранати]]
[[Категорія:Гранатомети]]


text:
# Козацьке (Берестинський район)
Коза́цьке (вимоваⓘ; до 17 лютого 2016 — Комуна́рське) — село в Україні, у Берестинському районі Харківської області. Населення становить 581 осіб. Орган місцевого самоврядування — Слобожанська селищна рада.

## Географія
Село знаходиться на відстані 1,5 км від річки Багата (правий берег), на протилежному березі розташоване село Писарівка, примикає до селища Слобожанське. По селу протікає пересихаючий струмок з декількома загатами.

## Історія
- 1921 — дата заснування.
- У 2016 році село Комунарське перейменовано на Козацьке[1].

## Економіка
- Молочно-товарна ферма.

## Об'єкти соціальної сфери знесений у 2020 році
- Клуб.

wikiname: ukwiki

title: Козацьке (Берестинський район)

in_language: uk

wikitext:
{{Otherplaces|Козацьке}}
{{Село
| назва           = Козацьке
| область         = [[Харківська область]]
| район           = [[Берестинський район]]
| громада         = [[Кегичівська селищна громада]]
| рада            = [[Слобожанська селищна рада (Харківська область) | Слобожанська селищна рада]]
| код КАТОТТГ     = UA63060030170023418
| код КОАТУУ      = 6323155603
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       = 1921
| населення       = 581
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           = 0,549
| ref-площа       =
| щільність       = 1058,29
| поштовий індекс = 64020
| телефонний код  = 5755
| координати      = {{coord|49|20|30|N|35|52|18|E|scale:100000_region:UA|display=inline,title}}
| lat_deg         = 49|
| lat_min         = 20|
| lat_sec         = 30
| lon_deg         = 35|
| lon_min         = 52|
| lon_sec         = 18
| висота          = 172
| ref-висота      =
| водойма         =
| адреса          = 64020, Харківська обл., Берестинський р-н, с-ще. Слобожанське, вул. Шкільна, 2
| голова          = Забажан Олег Миколайович
| облікова картка = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=09.01.2009&rf7571=33313 Козацьке]
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}

'''Коза́цьке''' ({{audio|Uk-Козацьке.ogg|вимова}}; до 17 лютого 2016 — '''Комуна́рське''') — [[село]] в Україні, у [[Берестинський район|Берестинському районі]] [[Харківська область|Харківської області]]. Населення становить 581 осіб. Орган місцевого самоврядування — Слобожанська селищна рада.

== Географія ==
Село знаходиться на відстані 1,5 км від річки [[Багата]] (правий берег), на протилежному березі розташоване село [[Писарівка (Берестинський район)|Писарівка]], примикає до селища [[Слобожанське (Берестинський район)|Слобожанське]]. По селу протікає пересихаючий струмок з декількома загатами.

== Історія ==
* [[1921]] — дата заснування.
* У 2016 році село Комунарське перейменовано на Козацьке<ref>{{Cite web |url=http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/984-19 |title=Постанова Верховної Ради України від 04.02.2016 № 984-VIII Про перейменування окремих населених пунктів та районів |accessdate=20 Лютого 2016 |archive-date=18 Лютого 2016 |archive-url=https://archive.today/20160218112252/http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/984-19 }}</ref>.

== Економіка ==
* Молочно-товарна ферма.

== Об'єкти соціальної сфери знесений у 2020 році ==
* Клуб.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/har'kovskaja/11309 Погода в селі Козацьке] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160323025803/http://weather.in.ua/ua/har'kovskaja/11309 |date=23 Березня 2016 }}

{{Кегичівський район}}
{{Кегичівська селищна громада}}

{{Kharkiv-geo-stub}}

{{Портали|Харківщина|Україна|Слобідська Україна|Географія}}

[[Категорія:Села Харківської області]]
[[Категорія:Населені пункти Красноградського району]]
[[Категорія:Села, перейменовані в рамках декомунізації]]
[[Категорія:Засновані в Харківській області 1921]]

title: село Козацьке

Країна: Україна

Область: Харківська область

Район: Берестинський район

Тер. громада: Кегичівська селищна громада

Облікова картка: Козацьке

title: Основні дані

title: Географічні дані

title: Місцева влада

Сільський голова: Забажан Олег Миколайович

title: Карта

Карта: Козацьке


text:
# Таня Франк
Таня Франк (нім. Tanja Frank, 24 січня 1993) — австрійська яхтсменка, олімпійська медалістка.
Бронзову олімпійську медаль Франк здобула на Іграх 2016 року в Ріо-де-Жанейро в змішаному класі Накра 17 разом із Томасом Заяцом.

## Виноски
1. ↑  Tanja Frank. rio2016.com. Архів оригіналу за 6 серпня 2016. Процитовано 14 серпня 2016. [Архівовано 2016-08-06 у Wayback Machine.]

title: Таня Франк

wikitext:
{{otherusesN|Франк (прізвище)}}
{{Спортсмен
| ім'я                =
| повне_ім'я          =
| зображення          = 20160717 Olympiaeinkleidung AT 2241.jpg
| розмір_зображення   =
| підпис              = Таня Франк та Томас Заяц
| прізвисько          =
| національність      =
| місце_проживання    =
| дата_народження     = 24.1.1993
| місце_народження    =
| дата_смерті         =
| місце_смерті        =
| зріст               = 167 см
| вага                = 57 кг
| батько              =
| мати                =
| дружина             =
| чоловік             =
| діти                =
| вебсторінка         =
| країна              = {{AUT}}
| вид_спорту          = [[Вітрильний спорт]]
| дисципліна          =
| спортивне_звання    =
| студентська_команда =
| клуб                =
| команда             =
| нац._збірна         =
| статус_професіонала =
| тренери             =
| завершення_виступів =
| тренує              =
| світові             =
| регіональні         =
| національні         =
| олімпійські         =
| паралімпійські      =
| найвищий_рейтинг    =
| поточний_рейтинг    =
| особисті_рекорди    =
| медалі              =
{{medalOlympic}}
{{medalBronze|[[Літні Олімпійські ігри 2016|Ріо 2016]]| [[Вітрильний спорт на літніх Олімпійських іграх 2016 — Накра 17|Накра 17]]}}
| show-medals         = yes
| нагороди            =
}}

'''Таня Франк''' ({{lang-de|Tanja Frank}}, 24 січня 1993) — австрійська яхтсменка, олімпійська медалістка.

Бронзову олімпійську медаль Франк здобула на [[Літні Олімпійські ігри 2016|Іграх 2016 року в Ріо-де-Жанейро]] в змішаному класі [[Nacra 17|Накра 17]] разом із [[Томас Заяц|Томасом Заяцом]].<ref>{{cite web |url=https://www.rio2016.com/en/athlete/tanja-frank |title=Tanja Frank |website=rio2016.com |accessdate=14 серпня 2016 |archive-date=6 серпня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160806033120/https://www.rio2016.com/en/athlete/tanja-frank }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160806033120/https://www.rio2016.com/en/athlete/tanja-frank |date=2016-08-06 }}</ref>

== Виноски ==
{{reflist}}

{{sportsman-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Франк Таня}}

[[Категорія:Австрійські яхтсменки]]
[[Категорія:Австрійські бронзові олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Яхтсмени на літніх Олімпійських іграх 2016]]
[[Категорія:Бронзові призери літніх Олімпійських ігор 2016]]
[[Категорія:Спортсмени року Австрії]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Австрія

Народження: 24 січня 1993 (32 роки) · Відень, Австрія

Вага: 57 кг

title: Спорт

Країна: Австрія

Вид спорту: Вітрильний спорт

title: Олімпійські ігри

Бронза: Ріо 2016 · Накра 17


text:
# Тулучешть
Тулучешть, Тулучешті (рум. Tulucești) — село у повіті Галац в Румунії. Входить до складу комуни Тулучешть.
Село розташоване на відстані 198 км на північний схід від Бухареста, 15 км на північ від Галаца.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 4173 особи, з них 4171 особа (> 99,9%) румунів. Рідною мовою 4171 особа (> 99,9%) назвала румунську.

title: Тулучешть

wikitext:
{{About|село|комуну|Тулучешть (комуна)}}
{{НП Румунії
 | назва               = Тулучешть
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Tulucești''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Галац
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Тулучешть (комуна)|Тулучешть]]
 | код_SIRUTA          = 77340
 | широта              = 45.5666
 | довгота             = 28.0477
 | висота              = 15
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 4173
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 807300
}}
'''Тулучешть''', Тулучешті ({{lang-ro|Tulucești}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Галац (повіт)|Галац]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Тулучешть (комуна)|Тулучешть]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 198 км на північний схід від [[Бухарест]]а, 15 км на північ від [[Галац|Галаца]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:4173}} особи, з них 4171 особа (> 99,9%) румунів<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131014005851/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip |date=2013-10-14 }}</ref>. Рідною мовою 4171 особа (> 99,9%) назвала румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131014182803/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip |date=2013-10-14 }}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Села Галацу}}
{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Галац]]

title: Тулучешть · Tulucești

Країна: Румунія

Повіт: Галац

Комуна: Тулучешть

Телефонний код: +40 236 (Romtelecom, TR) · +40 336 (інші оператори)


text:
# Ілліцино (Калязінський район)
Ілліцино (рос. Ильицино) — присілок в Калязінському районі Тверської області Російської Федерації.
Населення становить 8 осіб. Входить до складу муніципального утворення Алфьоровське сільське поселення.

## Історія
Від 2005 року входило до складу муніципального утворення Алфьоровське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 8    |

title: Ілліцино (Калязінський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Ілліцино
|назва ін.       = Ильицино
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Тверська область]]
|район           = [[Калязінський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Алфьоровське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 8
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Тверська область
}}
'''Ілліцино''' ({{lang-ru|Ильицино}}) — [[присілок]] в [[Калязінський район|Калязінському районі]] [[Тверська область|Тверської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 8 осіб. Входить до складу муніципального утворення Алфьоровське сільське поселення.

== Історія ==

Від 2005 року входило до складу муніципального утворення Алфьоровське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/936008844 |title=Закон Тверской области от 28 февраля 2005 года № 27-зо «Об установлении границ муниципальных образований, входящих в состав территории муниципального образования Тверской области Калязинский район, и наделении их статусом городского, сельского поселения» |access-date=2019-09-24 |archive-date=2019-09-24 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190924071657/http://docs.cntd.ru/document/936008844 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Ильицино (Калязинский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Калязінський район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Калязінського району]]

title: присілок Ілліцино

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Тверська область

Муніципальний район: Калязінський район

Поселення: Алфьоровське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)


text:
# Браян (Огайо)
Браян (англ. Bryan) — місто (англ. city) в США, в окрузі Вільямс штату Огайо. Населення — 8729 осіб (2020).

## Географія
Браян розташований за координатами 41°28′17″ пн. ш. 84°32′55″ зх. д. / 41.47139° пн. ш. 84.54861° зх. д. (41.471479, -84.548731).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 14,40 км², з яких 14,32 км² — суходіл та 0,08 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 8545 осіб у 3761 домогосподарстві у складі 2214 родин. Густота населення становила 593 особи/км².  Було 4087 помешкань (284/км²).
Расовий склад населення:
| - 94,3 % — білих - 0,9 % — азіатів - 0,6 % — чорних або афроамериканців - 0,2 % — корінних американців - 0,1 % — вихідців з тихоокеанських островів - 2,1 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 2,0 %. Частка іспаномовних становила 5,1 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 23,6 % — особи молодші 18 років, 59,6 % — особи у віці 18—64 років, 16,8 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 39,7 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 90,6 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 88,2 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 49 006 доларів США (медіана — 34 454), а середній дохід на одну сім'ю — 56 047 доларів (медіана — 45 578). Медіана доходів становила 41 171 долар для чоловіків та 30 492 долари для жінок. За межею бідності перебувало 19,5 % осіб, у тому числі 27,5 % дітей у віці до 18 років та 13,3 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 3637 осіб. Основні галузі зайнятості: виробництво — 36,0 %, роздрібна торгівля — 16,9 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 16,0 %.

title: Браян (Огайо)

wikitext:
{{Otherplaces|Браян (значення){{!}}Браян}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Браян
|оригінальна назва  = {{lang-en|Bryan}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Bryan Ohio eastside.JPG
|опис зображення= <!-- Eastern side of the courthouse square -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Огайо
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Вільямс (округ, Огайо)|Вільямс]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 14,40
|висота центру НП   = 234
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 593,40
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 419
|поштовий індекс        = 43506
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 3909792
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Браян''' ({{lang-en|Bryan}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Вільямс (округ, Огайо)|Вільямс]] штату [[Огайо]]. Населення — 8729 осіб (2020).

== Географія ==
Браян розташований за координатами {{Coord|41|28|17|N|84|32|55|W|type:city_region:US-DE}} (41.471479, -84.548731){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 14,40 км², з яких 14,32 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,08 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1860 = 1064
| 1870 = 2284
| 1880 = 2952
| 1890 = 3068
| 1900 = 3131
| 1910 = 3641
| 1920 = 4252
| 1930 = 4689
| 1940 = 5404
| 1950 = 6365
| 1960 = 7361
| 1970 = 7008
| 1980 = 7880
| 1990 = 8348
| 2000 = 8333
| 2010 = 8545
| 2020 = 8729
| estyear =
| estimate =
| estref =
| footnote = Sources:<ref name=Census1870>{{cite web|title=Population of Civil Divisions Less than Counties|url=http://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/18870a_08.pdf|work=Statistics of the Population of the United States at the Tenth Census|publisher=U.S. Census Bureau|accessdate=28 листопада 2013|archive-date=2023-07-22|archive-url=https://web.archive.org/web/20230722180000/https://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/18870a_08.pdf}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20230722180000/https://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/18870a_08.pdf |date=2023-07-22 }}</ref><ref name=Census1880>{{cite web|title=Population of Civil Divisions Less than Counties|url=http://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/1880a_v1-11.pdf|work=Statistics of the Population of the United States at the Tenth Census|publisher=U.S. Census Bureau|accessdate=28 листопада 2013|archive-date=29 червня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140629232513/http://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/1880a_v1-11.pdf}}</ref><ref name=Census1910>{{cite web|title=Population: Ohio|url=http://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/36894832v3ch3.pdf|work=1910 U.S. Census|publisher=U.S. Census Bureau|accessdate=28 листопада 2013|archive-date=10 листопада 2013|archive-url=https://web.archive.org/web/20131110032100/http://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/36894832v3ch3.pdf}}</ref><ref name=Census1930>{{cite web|title=Population: Ohio|url=http://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/03815512v1ch08.pdf|work=1930 US Census|publisher=U.S. Census Bureau|accessdate=28 листопада 2013|archive-date=9 червня 2011|archive-url=https://web.archive.org/web/20110609134342/http://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/03815512v1ch08.pdf}}</ref><ref name="Census1960">{{cite web|title=Number of Inhabitants: Ohio|url=http://www2.census.gov/prod2/decennial/documents/37749197v1p37_ch02.pdf|work=18th Census of the United States|publisher=U.S. Census Bureau|accessdate=22 листопада 2013 }}{{dead link|date=квітень 2017|bot=medic}}{{cbignore|bot=medic}}</ref><ref name="Census1990">{{cite web|title=Ohio: Population and Housing Unit Counts|url=https://www.census.gov/prod/cen1990/cph2/cph-2-37.pdf|publisher=U.S. Census Bureau|accessdate=22 листопада 2013|archive-date=9 січня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140109091241/http://www.census.gov/prod/cen1990/cph2/cph-2-37.pdf}}</ref><ref name="GR2" /><ref name="CensusPopEst">{{cite web|title=Incorporated Places and Minor Civil Divisions Datasets: Subcounty Population Estimates: 1 квітня 2010 to 1 липня 2012|url=https://www.census.gov/popest/data/cities/totals/2012/SUB-EST2012.html|publisher=U.S. Census Bureau|accessdate=25 листопада 2013|archiveurl=https://web.archive.org/web/20130611010502/http://www.census.gov/popest/data/cities/totals/2012/SUB-EST2012.html|archivedate=11 червня 2013}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало {{formatnum:8545}} осіб у {{formatnum:3761}} домогосподарстві у складі {{formatnum:2214}} родин. [[Густота населення]] становила 593 особи/км².  Було 4087 помешкань (284/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 94,3 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,9 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,6 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,2 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,1 % — вихідців з [[Тихий океан|тихоокеанських островів]]
* 2,1 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 2,0 %. Частка іспаномовних становила 5,1 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 23,6 % — особи молодші 18 років, 59,6 % — особи у віці 18—64 років, 16,8 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 39,7 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 90,6 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 88,2 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:49006}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:34454}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:56047}} доларів (медіана — {{formatnum:45578}}). Медіана доходів становила {{formatnum:41171}} долар для чоловіків та {{formatnum:30492}} долари для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 19,5 % осіб, у тому числі 27,5 % дітей у віці до 18 років та 13,3 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:3637}} осіб. Основні галузі зайнятості: виробництво — 36,0 %, роздрібна торгівля — 16,9 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 16,0 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name="GR2">{{cite web |url=http://factfinder2.census.gov |publisher=[[Бюро перепису населення США]] |accessdate=2008-01-31 |title=American FactFinder |url-status=dead |archiveurl=https://web.archive.org/web/20130911234518/http://factfinder2.census.gov/ |archivedate=2013-09-11 }}{{ref-en}} Наведено за англійською вікіпедією.</ref>
<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Вільямс (округ, Огайо)}}

[[Категорія:Міста Огайо]]
[[Категорія:Населені пункти округу Вільямс (Огайо)]]
[[Категорія:Окружні центри Огайо]]
[[Категорія:Населені пункти США, засновані 1840]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Огайо

Округ: Вільямс

Густота населення: 593,40 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4

Автомобільний код: 86 (Вільямс)


text:
# Сусва (гора)
Гора Сусва — щитовий вулкан у Великій рифтовій долині, Кенія. Він розташований між містам Нарок і Найробі. Північно-західна частина гори Сусва знаходиться в окрузі Нарок, а східна і південна частини - в окрузі Кадзіадо . Місто з такою ж назвою, Сусва, розташоване на північний захід від гори, і це головний пункт доступу для відвідування гори.

## Опис
На горі Сусва є унікальний подвійний кратер із внутрішнім кратером, схожим на рів, навколо нахиленої скелі. Це робить вулкан унікальним і неповторним. Гора також відома своїми лавовими трубами на північно-східній стороні зовнішнього кратера.

## Флора і фауна
Внутрішній кратер є місцем проживання різноманітних видів змій. Інші представники дикої природи, знайдені на горі Сусва або поблизу неї, включають зебр, жирафів, мангустів, черепах, гієн і леопардів. Кратер відомий великими зграями павіанів, що живуть у місцевих печерах. Також печери є місцем проживання кажанів.

## Альпінізм і туризм
Можна під'їхати на нижню частину гори до зовнішнього кратера на повнопривідному автомобілі або мотоциклі; однак на стежці є численні барикади, через які члени організації Mount Suswa Conservancy збирають плату за пропуск. Це місцеве населення з племені Масаї. Барикади є не санкціонованими. Проте можна домовитися про певну плату та отримати гіда, який проведе вас повз барикади.
Також можна піднятися на гору, яка має висоту 2356 метрів. Немає визначених шляхів, але на гору Сусва найкраще дістатися з гори з півночі та північного сходу. Початкова школа Сусва, розташована біля підніжжя гори, є ще однією практичною відправною точкою. Крім того, навколо підніжжя гори є багато садиб Масаї;  За винятком Стежки Рауха, немає жодних визначених шляхів до вершини. Однак масаї справді випасають худобу на гірських луках, роблячи випадкові маршрути. До вершини можна дійти пішки, слідуючи стежкою Рауха, яка починається приблизно за півтора кілометра від вершини, з північного сходу. Стежка Рауха позначена дерев'яною табличкою з видом на кратер.
Також можна відвідати мережу лавових печер на східній стороні гори, і деякі з цих печер населені бабуїнами.  У документальному фільмі BBC The Great Rift: Africa's Wild Heart показано, як бабуїни входять в одну з цих печер, щоб знайти притулок від леопардів; цю підземну кімнату в скелях прозвали «парламентом павіанів». На схилах гори можна зустріти слонів.

title: Сусва (гора)

wikitext:
{{Гора}}
'''Гора Сусва''' — [[щитовий вулкан]] у [[Велика рифтова долина (Кенія)|Великій рифтовій долині, Кенія]].<ref>{{Cite gvp|title=Suswa}}</ref> Він розташований між містам Нарок і [[Найробі]]. Північно-західна частина гори Сусва знаходиться в окрузі Нарок, а східна і південна частини - в [[Каджіадо (графство)|окрузі Кадзіадо]] . Місто з такою ж назвою, Сусва, розташоване на північний захід від гори, і це головний пункт доступу для відвідування гори.

== Опис ==
На горі Сусва є унікальний подвійний [[Вулканічний кратер|кратер]] із внутрішнім кратером, схожим на рів, навколо нахиленої скелі. Це робить вулкан унікальним і неповторним. Гора також відома своїми [[Лавові тунелі|лавовими трубами]] на північно-східній стороні зовнішнього кратера.

== Флора і фауна ==
Внутрішній кратер є місцем проживання різноманітних видів змій. Інші представники дикої природи, знайдені на горі Сусва або поблизу неї, включають зебр, жирафів, мангустів, черепах, гієн і леопардів. Кратер відомий великими зграями павіанів, що живуть у місцевих печерах. Також печери є місцем проживання кажанів.

== Альпінізм і туризм ==
Можна під'їхати на нижню частину гори до зовнішнього кратера на повнопривідному автомобілі або мотоциклі; однак на стежці є численні барикади, через які члени організації Mount Suswa Conservancy збирають плату за пропуск. Це місцеве населення з племені Масаї. Барикади є не санкціонованими. Проте можна домовитися про певну плату та отримати гіда, який проведе вас повз барикади.

Також можна піднятися на гору, яка має висоту 2356 метрів. Немає визначених шляхів, але на гору Сусва найкраще дістатися з гори з півночі та північного сходу. Початкова школа Сусва, розташована біля підніжжя гори, є ще однією практичною відправною точкою. Крім того, навколо підніжжя гори є багато садиб Масаї;  За винятком Стежки Рауха, немає жодних визначених шляхів до вершини. Однак масаї справді випасають худобу на гірських луках, роблячи випадкові маршрути. До вершини можна дійти пішки, слідуючи стежкою Рауха, яка починається приблизно за півтора кілометра від вершини, з північного сходу. Стежка Рауха позначена дерев'яною табличкою з видом на кратер.

Також можна відвідати мережу лавових печер на східній стороні гори, і деякі з цих печер населені бабуїнами. <ref>{{Cite book
|title=Lonely Planet Kenya
|url=https://archive.org/details/kenya0000hama
|date=June 2018
|publisher=Lonely Planet Global Limited
|isbn=9781786575630
}}</ref> У документальному фільмі BBC ''The Great Rift: Africa's Wild Heart'' показано, як бабуїни входять в одну з цих печер, щоб знайти притулок від леопардів; цю підземну кімнату в скелях прозвали «парламентом павіанів». На схилах гори можна зустріти слонів. <ref>{{Cite web|url=https://www.bbc.co.uk/programmes/p00639mr|title=The Great Rift: Africa's Wild Heart|website=BBC|access-date=4 березня 2020}}</ref>

== Див. також ==
* [[Список вулканів Кенії]]

== Список літератури ==
{{Reflist}}

{{Кенійська рифтова долина}}
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Suswa}}
[[Категорія:Вулкани Кенії]]
[[Категорія:Гори Кенії]]
[[Категорія:Щитові вулкани]]

Країна: Кенія

Тип: щитовий вулкан


text:
# Соболєв Аркадій Олександрович
Аркадій Олександрович Соболєв (рос. Аркадий Александрович Соболев; 1903, село Данилкін, Галицького повіту, Костромської губернії — 1964) — радянський дипломат, заступник міністра закордонних справ СРСР. Постійний представник СРСР при ООН (1955—1960).

## Життєпис
Народився в 1903 році в селі Данилкін Галицького повіту Костромської губернії.
З 1939 року — він займав пост генерального секретаря Народного комісаріату закордонних справ СРСР.
У 1942—1945 рр. — він був радником посольства СРСР у Великій Британії.
У 1945—1946 рр. — начальник політичного відділу Радянської військової адміністрації в Німеччині.
У 1946—1949 рр. — помічник Генерального секретаря Організації Об'єднаних Націй та керівник Департаменту у справах Ради Безпеки ООН.
У 1949—1950 рр. — завідував відділом у справах Організації Об'єднаних Націй МЗС СРСР, був членом колегії МЗС.
У 1950—1951 рр. — керував відділом США МЗС СРСР.
З 2 березня 1951 року по 21 червня 1953 був надзвичайним і повноважним послом СРСР в Польській Народній Республіці, потім завідував відділом країн Америки МЗС СРСР.
У 1954—1955 рр. — заступник постійного представника СРСР при Організації Об'єднаних Націй.
У 1955—1960 рр. — постійним представником СРСР при ООН і, одночасно, постійним представником СРСР в Раді Безпеки організації Об'єднаних Націй.
З 1960 року і до кінця життя займав посаду заступника міністра закордонних справ СРСР. Мав Дипломатичний ранг Надзвичайного і Повноважного Посла.
Помер в грудні 1964 року в Москві.

## Нагороди та відзнаки
- орден Вітчизняної війни 1-го ступеня (05.11.1945)
- Орден Трудового Червоного Прапора (03.11.1944)

title: Соболєв Аркадій Олександрович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Аркадій Олександрович Соболєв
| оригінал імені       = {{lang-ru|Аркадий Александрович Соболев}}
| жінка                = <!-- будь-яке значення, якщо жінка -->
| місце_проживання     =
| інші_імена           =
| псевдонім            =
| прізвисько           =
| зображення           =
| розмір_зображення    =
| підпис_зображення    =
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = 1903
| місце_народження     = селі Данилкін Галицького повіту [[Костромська губернія|Костромської губернії]].
| дата_смерті          = 1964
| місце_смерті         = [[Москва]]
| причина_смерті       =
| поховання            =
| громадянство         = {{USSR}}
| підданство           =
| національність       =
| Alma_mater           =
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       = [[Дипломат]]
| титул                =
| посада               = [[Постійні представники Російської Федерації при Організації Об'єднаних Націй|Постійний представник СРСР при ООН]]
| військове звання     =
| платня               =
| термін               = 1955—1960
| попередник           = [[Вишинський Андрій Януарійович]]
| наступник            = [[Федоренко Микола Трохимович]]
| партія               =
| головував_(-ла)      =
| конфесія             =
| батько               =
| матір                =
| рід                  =
| родичі               =
| дружина              =
| діти                 =
| автограф             =
| розмір_автографа     =
| підпис               =
| нагороди             = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден Вітчизняної війни 1 ступеня}} {{!!}} {{Орден Трудового Червоного Прапора}}
{{!)}}
| сторінка_в_інтернеті =
| примітки             =
}}
'''Аркадій Олександрович Соболєв''' ({{lang-ru|Аркадий Александрович Соболев}}; [[1903]], село Данилкін, Галицького повіту, [[Костромська губернія|Костромської губернії]] — [[1964]]) — [[СРСР|радянський]] [[дипломат]], заступник міністра закордонних справ СРСР. [[Постійні представники Російської Федерації при Організації Об'єднаних Націй|Постійний представник]] СРСР при [[ООН]] (1955—1960).

== Життєпис ==
Народився в 1903 році в селі Данилкін Галицького повіту [[Костромська губернія|Костромської губернії]].

З 1939 року — він займав пост генерального секретаря [[Міністерство закордонних справ СРСР|Народного комісаріату закордонних справ СРСР]].

У 1942—1945 рр. — він був радником [[Посольство|посольства]] СРСР у [[Велика Британія|Великій Британії]].

У 1945—1946 рр. — начальник політичного відділу [[Радянська військова адміністрація в Німеччині|Радянської військової адміністрації в Німеччині]].

У 1946—1949 рр. — помічник Генерального секретаря Організації Об'єднаних Націй та керівник Департаменту у справах [[Рада Безпеки ООН|Ради Безпеки ООН]].

У 1949—1950 рр. — завідував відділом у справах Організації Об'єднаних Націй МЗС СРСР, був членом колегії МЗС.

У 1950—1951 рр. — керував відділом [[США]] МЗС СРСР.

З 2 березня 1951 року по 21 червня 1953 був надзвичайним і повноважним послом [[СРСР]] в [[Польща|Польській Народній Республіці]], потім завідував відділом країн Америки МЗС СРСР.

У 1954—1955 рр. — заступник [[Постійні представники Російської Федерації при Організації Об'єднаних Націй|постійного представника СРСР при Організації Об'єднаних Націй]].

У 1955—1960 рр. — постійним представником СРСР при ООН і, одночасно, постійним представником СРСР в Раді Безпеки організації Об'єднаних Націй.

З 1960 року і до кінця життя займав посаду заступника [[Міністр закордонних справ СРСР|міністра закордонних справ]] СРСР. Мав [[Дипломатичний ранг]] Надзвичайного і Повноважного Посла.

Помер в грудні 1964 року в Москві.

== Нагороди та відзнаки ==
* [[Орден Вітчизняної війни|орден Вітчизняної війни 1-го ступеня]] (05.11.1945)
* [[Орден Трудового Червоного Прапора]] (03.11.1944)

== Посилання ==
* [http://wwhp.ru/sobolev-aa.htm А. О. Соболєв в «Дипломатическом словаре»]{{Недоступне посилання|date=травень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [http://www.knowbysight.info/SSS/03718.asp Біографія А. О. Соболєва] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180104070523/http://www.knowbysight.info/SSS/03718.asp |date=4 січня 2018 }}
{{Бібліоінформація}}
{{Представники Росії в ООН}}

[[Категорія:Постійні представники СРСР при ООН]]
[[Категорія:Посли СРСР в Польщі]]

title: рос. Аркадий Александрович Соболев

Народився: 1903 · селі Данилкін Галицького повіту Костромської губернії.

Помер: 1964 · Москва

Поховання: Новодівичий цвинтар

Громадянство: СРСР

Діяльність: Дипломат

Знання мов: російська

Заклад: Організація Об’єднаних Націй

Посада: Постійний представник СРСР при ООН

Попередник: Вишинський Андрій Януарійович

Наступник: Федоренко Микола Трохимович

Партія: КПРС

Нагороди: Орден Вітчизняної війни I ступеня · Орден Трудового Червоного Прапора

рос. Аркадий Александрович Соболев: п о р

title: Партія

Орден Вітчизняної війни I ступеня: Орден Трудового Червоного Прапора


text:
# Азовське (Бердянський район)
Азóвське (до 2016 року — Луначарське) — село в Україні, у Бердянській міській громаді Бердянського району Запорізької області. Населення становить 2473 осіб.

## Назва
З 1861 року мало назву Іванівка, у 1918 році перейменовано на Луначарське. Сучасна назва — з 3 червня 2016 року, в ході декомунізації, відповідно з постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року № 4085 «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» перейменовано в село Азовське.

## Географія
Село Азовське розташоване за 2,5 км від міста Бердянська, на березі річки Куца Бердянка, яка через 2 км впадає в Азовське море. Селом пролягають автошляхи М14E58 та Н30. Найближча залізнична станція Берда розташована за 7 км від села.

## Історія
Село засноване у 1861 році переселенцями: болгарами та гагаузами, на місці ногайського поселення Котур-Огли. Поблизу села виявлено рештки поселення доби пізньої бронзи (І тисячоліття до нашої ери).

## Населення

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними :
| Мова            | Кількість | Відсоток |
| --------------- | --------- | -------- |
| російська       | 1975      | 79.86%   |
| українська      | 413       | 16.70%   |
| болгарська      | 77        | 3.11%    |
| румунська       | 1         | 0.04%    |
| грецька         | 1         | 0.04%    |
| інші/не вказали | 6         | 0.25%    |
| Усього          | 2473      | 100%     |

## Економіка
- ПАФ «Нива плюс».
- Племооб'єднання «Бердянське», ТОВ.
- База відпочинку «Гвоздика».
- ВАТ «Шляхово-будівельне управління № 22».
- Бердянський держлісгосп.
- ТД «Сигма»

## Об'єкти соціальної сфери
- Школа.
- Дитячий садочок.
- Будинок культури.
- Амбулаторія.

## Відомі особи
- Дойнова Ганна Прокопівна — мешканка села, Герой Соціалістичної Праці, почесний громадянин Бердянська.

title: Азовське (Бердянський район)

wikitext:
{{Otheruses|Азовське}}
{{Село
 | назва           = Азовське
 | область         = [[Запорізька область]]
 | район           = [[Бердянський район]]
 | громада         = [[Бердянська міська громада]]
 | код КАТОТТГ     = UA23020050020094369
 | засновано       = {{Дата з віком|1861}}
 | населення       = 2473 особи
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 3,748
 | ref-площа       =
 | щільність       = 659,82
 | поштовий індекс = 71154
 | телефонний код  = 6153
 | висота          = 7
 | ref-висота      = <ref>{{Cite web |url=http://weather.in.ua/ua/zaporozhskaja/14052 |title=Погода в селі Азовське |accessdate=19 травня 2008 |archive-date=7 серпня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160807152009/http://weather.in.ua/ua/zaporozhskaja/14052 }}</ref>
 | водойма         = р. [[Куца Бердянка]], [[Азовське море]]
 | адреса          = Запорізька обл., Бердянський р-н, с. Азовське, вул. Центральна, 110
 | облікова картка = {{Cite web|url=http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=17.03.2012&rf7571=11924|title=Азовське}}
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      = 187
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      = 8,6
 | ref-відстань р  =
 | станція         = [[Берда (станція)|Берда]]
 | відстань ст     = 7
 | голова          = Божкова Ксенія Володимирівна
 }}
'''Азóвське''' (до 2016 року — ''Луначарське'') — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Бердянська міська громада|Бердянській міській громаді]] [[Бердянський район|Бердянського району]] [[Запорізька область|Запорізької області]]. Населення становить 2473 осіб.

== Назва ==
З 1861 року мало назву ''Іванівка'', у 1918 році перейменовано на ''Луначарське''. Сучасна назва — з 3 червня 2016 року, в ході декомунізації, відповідно з постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року № 4085 «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» перейменовано в село '''''Азовське'''''<ref>{{Cite web|url=http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/1377-19|title=Постанова Верховної Ради України від 19.05.2016 № 1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів»|access-date=2017-05-03|archive-date=2016-07-18|archive-url=https://web.archive.org/web/20160718065503/http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/1377-19|url-status=dead}}</ref><ref>{{Cite news|url=http://zp.depo.ua/ukr/zp/pereymenuvannya-chotiroh-desyatkiv-naselenih-punktiv-na-01062016182600|title=Перейменування чотирьох десятків населених пунктів на Запоріжжі набуло чинності|website=Depo. Запоріжжя|accessdate=2017-05-12|archive-date=6 серпня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160806192818/http://zp.depo.ua/ukr/zp/pereymenuvannya-chotiroh-desyatkiv-naselenih-punktiv-na-01062016182600}}</ref>.

== Географія ==
Село ''Азовське'' розташоване за 2,5 км від міста [[Бердянськ]]а, на березі річки [[Куца Бердянка]], яка через 2 км впадає в [[Азовське море]]. Селом пролягають автошляхи {{Автошлях М|14}}{{Автошлях E|58}} та {{Автошлях Н|30}}. Найближча [[залізнична станція]] [[Берда (станція)|Берда]] розташована за 7 км від села.

== Історія ==
Село засноване у 1861 році переселенцями: болгарами та гагаузами, на місці ногайського поселення Котур-Огли. Поблизу села виявлено рештки поселення доби пізньої бронзи (І тисячоліття до нашої ери).

== Населення ==

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними {{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="wikitable sortable"
!Мова
!Кількість
!Відсоток
|-
|[[Російська мова|російська]]
|1975
|79.86%
|-
|[[Українська мова|українська]]
|413
|16.70%
|-
|[[Болгарська мова|болгарська]]
|77
|3.11%
|-
|[[Румунська мова|румунська]]
|1
|0.04%
|-
|[[Грецька мова|грецька]]
|1
|0.04%
|-
|інші/не вказали
|6
|0.25%
|- class="sortbottom"
!Усього
|2473
|100%
|}

== Економіка ==
* ПАФ «Нива плюс».
* Племооб'єднання «Бердянське», ТОВ.
* База відпочинку «Гвоздика».
* ВАТ «Шляхово-будівельне управління № 22».
* Бердянський держлісгосп.
* ТД «Сигма»

== Об'єкти соціальної сфери ==
* Школа.
* Дитячий садочок.
* Будинок культури.
* Амбулаторія.

== Відомі особи ==
* [[Дойнова Ганна Прокопівна]] — мешканка села, [[Герой Соціалістичної Праці]], [[почесний громадянин Бердянська]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Історія міст і сіл Української РСР. Запорізька область. Київ: Головна редакція Української радянської енциклопедії, 1970, с. 615.

{{Бердянська міська громада}}
{{Портали|Україна|Запорізька область|Географія}}
{{Zaporizhia-geo-stub}}

[[Категорія:Села, перейменовані в рамках декомунізації]]
[[Категорія:Села Бердянського району]]

title: село Азовське

Область: Запорізька область

Район: Бердянський район

Тер. громада: Бердянська міська громада

Облікова картка: Азовське.

title: Основні дані

Населення: 2473 особи

Густота населення: 659,82 осіб/км²

title: Географічні дані

Середня висота · над рівнем моря: 7 м

Водойми: р. Куца Бердянка, Азовське море

Найближча залізнична станція: Берда

Відстань до · залізничної станції: 7 км

title: Місцева влада

Сільський голова: Божкова Ксенія Володимирівна

title: Карта

Карта: Азовське

title: Мапа

Мапа: Азовське у Вікісховищі


text:
# Магетт Н'Діає
Магетт Н'Діає (фр. Maguette N'Diaye; нар. 1 вересня 1986) — сенегальський футбольний арбітр. Арбітр ФІФА з 2011 року.

## Міжнародні турніри
Він судив у таких великих міжнародних турнірах:
- Юнацький (U-17) чемпіонат Африки 2017 у Габоні
- Чемпіонат африканських націй 2018 у Марокко[2]
- Молодіжний чемпіонат світу 2019 у Польщі[3]
- Кубок африканських націй 2019
- Клубний чемпіонат світу з футболу 2020[4][5]
- Чемпіонат світу з футболу 2022 року в Катарі.[6]

title: Магетт Н'Діає

wikitext:
{{Особа}}
'''Магетт Н'Діає''' ({{lang-fr|Maguette N'Diaye}}; {{н.}} [[1 вересня]] [[1986]]) — [[сенегал]]ьський футбольний [[Рефері (спорт)|арбітр]]. [[Арбітр ФІФА]] з [[2011|2011 року]]<ref>{{Cite web|title=Senegal Árbitros - Masculino|url=https://es.fifa.com/development/education-and-technical/referees/association=sen/index.html|accessdate=25 de mayo de 2019|archive-date=25 травня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190525143610/https://es.fifa.com/development/education-and-technical/referees/association%3Dsen/index.html}}</ref>.

== Міжнародні турніри ==
Він судив у таких великих міжнародних турнірах:
* [[Юнацький (U-17) чемпіонат Африки з футболу 2017|Юнацький (U-17) чемпіонат Африки 2017]] у [[Габон]]і
* [[Чемпіонат африканських націй 2018|Чемпіонат африканських націй 2018]] у [[Марокко]]<ref>{{Cite web|title=Total African Nations Championship, Morocco 2018 - Referees|url=http://www.cafonline.com/en-us/competitions/5theditionoftotalafricannationschampionship,morocco2018/referees|language=Inglés|accessdate=25 de mayo de 2019|archive-date=28 лютого 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190228001109/http://www.cafonline.com/en-us/competitions/5theditionoftotalafricannationschampionship,morocco2018/referees}}</ref>
* [[Молодіжний чемпіонат світу з футболу 2019|Молодіжний чемпіонат світу 2019]] у [[Польща|Польщі]]<ref>{{Cite web|title=List of appointed Match Officials|url=https://resources.fifa.com/image/upload/polonia-2019-listado-de-arbitros.pdf?cloudid=kvqoxni6cxaddiqqpuhi|language=Inglés|accessdate=25 de mayo de 2019|archive-date=4 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200604172736/https://resources.fifa.com/image/upload/polonia-2019-listado-de-arbitros.pdf?cloudid=kvqoxni6cxaddiqqpuhi}}</ref>
* [[Кубок африканських націй 2019|Кубок африканських націй 2019]]
* [[Клубний чемпіонат світу з футболу 2020]]<ref>{{cite web|url=https://www.fifa.com/clubworldcup/news/match-officials-for-the-fifa-club-world-cup-qatar-2020tm-appointed|title=Match officials for the FIFA Club World Cup Qatar 2020™ appointed|publisher=Fédération Internationale de Football Association|website=FIFA.com|date=4 січня 2021|access-date=4 січня 2021|archive-date=4 січня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210104090346/https://www.fifa.com/clubworldcup/news/match-officials-for-the-fifa-club-world-cup-qatar-2020tm-appointed}}</ref><ref>{{cite web|url=https://img.fifa.com/image/upload/ccvozk06oenutj7pafjr.pdf|title=FIFA Club World Cup Qatar 2020 – List of Appointed Match Officials|publisher=Fédération Internationale de Football Association|website=FIFA.com|date=4 січня 2021|access-date=4 січня 2021|archive-date=4 січня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210104133707/https://img.fifa.com/image/upload/ccvozk06oenutj7pafjr.pdf}}</ref>
* [[Чемпіонат світу з футболу 2022|Чемпіонат світу з футболу 2022 року]] в [[Катар]]і.<ref>{{Cite web|title=Which English referees are at World Cup 2022? Full list of officials|url=https://www.football.london/international-football/english-referees-world-cup-2022-25428414|website=Football.London|date=2022-11-15|accessdate=2022-11-23|language=en|first=Oliver|last=King}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* [https://es.soccerway.com/referees/maguette-ndiaye/217558/ Профіль] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210909210801/https://es.soccerway.com/referees/maguette-ndiaye/217558/ |date=9 вересня 2021 }} на Soccerway.com
* [https://worldreferee.com/site/copy.php?linkID=8076&linkType=referee&contextType=stats Профіль] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150402041404/http://worldreferee.com/site/copy.php?linkID=8076&linkType=referee&contextType=stats |date=2 квітня 2015 }} на Worldreferee.com
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Н'Діає, Магетт}}
[[Категорія:Сенегальські футбольні арбітри]]
[[Категорія:Арбітри чемпіонату світу з футболу 2022]]

title: Магетт Н'Діає

Народився: 1 вересня 1986 (38 років) · Сенегал

Країна: Сенегал

Діяльність: футбольний суддя

Знання мов: французька


text:
# Калуги (Тверська область)
Калуги (рос. Калуги) — присілок в Калязінському районі Тверської області Російської Федерації.
Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Семендяєвське сільське поселення.

## Історія
Від 2005 року входило до складу муніципального утворення Семендяєвське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 0    |

title: Калуги (Тверська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Калуги
|назва ін.       = Калуги
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Тверська область]]
|район           = [[Калязінський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Семендяєвське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 0
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Тверська область
}}
'''Калуги''' ({{lang-ru|Калуги}}) — [[присілок]] в [[Калязінський район|Калязінському районі]] [[Тверська область|Тверської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Семендяєвське сільське поселення.

== Історія ==

Від 2005 року входило до складу муніципального утворення Семендяєвське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/936008844 |title=Закон Тверской области от 28 февраля 2005 года № 27-зо «Об установлении границ муниципальных образований, входящих в состав территории муниципального образования Тверской области Калязинский район, и наделении их статусом городского, сельского поселения» |access-date=2019-09-24 |archive-date=2019-09-24 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190924071657/http://docs.cntd.ru/document/936008844 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Калуги (Тверская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Калязінський район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Калязінського району]]

title: присілок Калуги

Суб'єкт Російської Федерації: Тверська область

Муніципальний район: Калязінський район

Поселення: Семендяєвське сільське поселення

title: Основні дані


text:
# Будзіслав (Свентокшиське воєводство)
Будзіслав (пол. Budzisław) — село в Польщі, у гміні Слупія Конецька Конецького повіту Свентокшиського воєводства.
Населення — 199 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Келецького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура на день 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 101     | 19                 | 68               | 14                   |
| Жінки    | 98      | 14                 | 54               | 30                   |
| Разом    | 199     | 33                 | 122              | 44                   |

title: Будзіслав (Свентокшиське воєводство)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Будзіслав
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Budzisław}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Свентокшиське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Конецький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Слупія Конецька{{!}}Слупія Конецька
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 199
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48)
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = TKN
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0269535
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Будзіслав}}

'''Будзіслав''' ({{lang-pl|Budzisław}}) — село в Польщі, у [[Слупія Конецька (гміна)|гміні Слупія Конецька]] [[Конецький повіт|Конецького повіту]] [[Свентокшиське воєводство|Свентокшиського воєводства]].
Населення — {{formatnum:199}} {{МНОЖИНА:199|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Келецьке воєводство|Келецького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура на день 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=101 |ЧолПре=19 |ЧолПрац=68 |ЧолПост=14
|Жін=98 |ЖінПре=14 |ЖінПрац=54 |ЖінПост=30
|Разом=199 |РазомПре=33 |РазомПрац=122 |РазомПост=44
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url=https://danepubliczne.gov.pl/dataset/ea76a817-702b-465b-a12d-4ebba27d6fb3/resource/64abe576-8dc9-4f77-a4c6-d36462c32518/download/1miejscowosciludnoscnsp2011.xlsx
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Слупія Конецька}}

[[Категорія:Села Конецького повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Свентокшиське воєводство

Повіт: Конецький повіт

Гміна: Слупія Конецька

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: TKN

OSM: ↑2920937 ·R (ґміна Слупія (Конецька))


text:
# Суперіор (Пропонований штат США)
Суперіор — пропонований «51 штат», названий на честь озера Верхнє. Деякі пропозиції також включають територію з північного Нижнього півострова, північного Вісконсіна та навіть Міннесоти. Пропозиції стимулюються культурними відмінностями, географічним відділенням від Нижнього Мічигану та переконанням, що проблеми півострова ігноруються урядом Мічигану. Ідея в деякий час привертала серйозну увагу, але стикається із значними практичними перешкодами.

title: Суперіор (Пропонований штат США)

wikitext:
'''Суперіор''' — пропонований «51 штат», названий на честь [[Верхнє (озеро)|озера Верхнє]]. Деякі пропозиції також включають територію з північного Нижнього півострова, північного [[Вісконсин|Вісконсіна]] та навіть [[Міннесота|Міннесоти]]. Пропозиції стимулюються культурними відмінностями, географічним відділенням від Нижнього [[Мічиган]]у та переконанням, що проблеми півострова ігноруються урядом Мічигану. Ідея в деякий час привертала серйозну увагу, але стикається із значними практичними перешкодами.<ref>{{Cite web|title=Quirk Books - Wikipedia|url=https://en.m.wikipedia.org/wiki/Quirk_Books|website=en.m.wikipedia.org|accessdate=2021-06-28|language=en|archive-date=7 жовтня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211007044351/https://en.m.wikipedia.org/wiki/Quirk_Books}}</ref><ref>{{Cite web|title=Lines on the Map in Invisible Ink - How the States Got Their Shapes|url=https://erenow.net/common/how-the-states-got-their-shapes/10.php|website=erenow.net|accessdate=2021-06-28|language=en}}</ref>

[[File:Map of the State of Superior (proposed).svg]]

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Мічиган]]
[[Категорія:Вісконсин]]


text:
# HMS Aberdeen (U97)
«Абердин» (англ. HMS Aberdeen (U97)) — військовий корабель, шлюп типу «Грімсбі» Королівського військово-морського флоту Великої Британії за часів Другої світової війни.

## Історія створення
Шлюп «Абердин» був закладений 12 червня 1935 року на верфі  військово-морської бази у Девонпорті. Спущений на воду 22 січня 1936 року, вступив у стрій 17 вересня того ж року.

## Історія служби
Після вступу у стрій шлюп «Абердин» ніс службу у Середземному морі, де використовувався як посильний корабель командувача Середземноморського флоту. У травні 1937 року вирушив до метрополії для участі у коронації Георга VI та Єлизавети, після чого знову повернувся у Середземне поре. Був відправлений в Суец, де перебував до жовтня 1938 року, після чого переведений на Мальту. У травні 1939 року під час офіційного візиту в Сен-Тропе був викинутий штормом на болотистий берег, після чого відправлений в ремонт на Мальті. Під час ремонту на кораблі була встановлена третя 102-мм універсальна артилерійська установка.
З початком Другої світової війни «Абердин» повернувся до Великої Британії, де ніс службу в Ла-Манші. З червня 1940 року був включений до складу 1-го дивізіону ескортних кораблів. З червня 1941 року - у складі командування Ньюфаундленда, потім - у 41-й ескортній групі Командування Західних сполучень. Супроводжував конвої х Великої Британії до Фрітауна.
У листопаді 1942 року корабель у складі конвою KMF-1 брав участь в операції «Смолоскип». З грудня 1942 року по лютий 1943 року пройшов ремонт, після чого був включений до складу 40-ї ескортної групи. Під час супроводу конвою HX-229A, в полярних широтах 19 березня 1943 року наскочив на плаваючу крижину, внаслідок чого зазнав серйозних пошкоджень. Ремонт корабля тривав до травня, після чого він був включений до складу Західно-Африканського командування. До квітня 1944 року супроводжував конвої між Фрітауном та узбережжям Нігерії, після чого пройшов ремонт в Девонпорті. У серпні повернувся до Фрітауна, до травня 1945 року супроводжував конвої та здійснював пошуково-рятувальне патрулювання.
У серпні 1945 року «Абердин» прибув у Гібралтар, де був виведений в резерв. Наприкінці 1946 року був переведений в Девонпорт. Наприкінці 1948 року зданий на злам.

title: HMS Aberdeen (U97)

wikitext:
{|{{Картка судна <!-- військові кораблі окрім підводних човнів -->
|підпис картки= <!-- ключі: yes, nodab; або текст підпису -->
|відображення назви= <!-- ключі: none, ital; або назва статті із розміткою -->
}}
{{Картка судна (зображення)
|зображення судна = HMS_Aberdeen_(L97).jpg
|розмір зображення судна= 300px
|підпис зображення =
}}
{{Картка судна (кар'єра)
|приховати заголовок=
|країна судна = {{GBR}}
|прапор судна = <!-- {{shipboxflag|countryname|ВМС}} -->
|назва судна = HMS Aberdeen (U97)
|тезка судна =
|порт приписки =
|замовлення судна =
|будівник судна = [[HMNB Devonport|HM Dockyard Devonport]]
|закладення судна = [[12 червня]] [[1935]] року
|запуск судна = [[22 січня]] [[1936]] року
|отримання судна =
|прийняття судна = [[17 вересня]] [[1936]] року
|виведення судна =
|потоплення судна =
|підняття судна =
|на службі судна =
|зняття судна =
|списання судна =
|відновлення судна =
|відзнаки судна =
|доля судна =  Зданий на злам у 1948 році
|статус судна =
|зауваження судна =
}}
{{Картка судна (характеристики)
|приховати заголовок =
|доповнення заголовка=
|клас судна = [[Шлюпи типу «Грімсбі»]]
|водотоннажність = 1 006  т
|повна водотоннажність=  1 504 т
|довжина судна = 81,15 м
|ширина судна = 11 м
|осадка судна = 2,90 м
|двигуни судна = 2 × парові турбіни ''[[Parsons Marine Steam Turbine Company|Parsons]]
|потужність = 2000 к.с.
|рушій =
|швидкість судна = 16 [[Вузол (одиниця швидкості)|вузлів]]
|дальність =
|автономність =
|екіпаж судна = 100
|сенсори судна =
|електроніка судна =
|озброєння судна =
* 2 × 102-мм гармати ''[[120-мм корабельна гармата QF Mark IX & XII|Mark IX]]''
* 4 × 47-мм універсальні гармати [[47-мм гармата QF 3-pounder Vickers|QF 3-pounder Vickers]]
* 1 × 76-мм зенітна гармата [[76-мм зенітна гармата QF 3-inch 20 cwt|QF 3-inch 20 cwt]]
|бронювання судна =
|авіаційна група =
|авіаційне обладнання=
|зауваження судна =
}}
|}
'''«Абердин»''' ({{langx|en|HMS Aberdeen (U97)}}) — [[військовий корабель]], [[Шлюп (бойовий корабель)|шлюп]] [[Шлюпи типу «Грімсбі»|типу «Грімсбі»]] [[Військово-морські сили Великої Британії|Королівського військово-морського флоту Великої Британії]] за часів Другої світової війни.

== Історія створення ==
Шлюп «Абердин» був [[Закладка судна|закладений]] 12 червня 1935 року на верфі  [[HMNB Devonport|військово-морської бази у Девонпорті]]. [[Церемонія спуску судна на воду|Спущений на воду]] 22 січня 1936 року, [[Введення корабля в експлуатацію|вступив у стрій]] 17 вересня того ж року.

== Історія служби ==
Після вступу у стрій шлюп «Абердин» ніс службу у Середземному морі, де використовувався як посильний корабель командувача [[Середземноморський флот (Об'єднане Королівство)|Середземноморського флоту]]. У травні 1937 року вирушив до метрополії для участі у коронації [[Георг VI|Георга VI]] та [[Єлизавета Боуз-Лайон|Єлизавети]], після чого знову повернувся у Середземне поре. Був відправлений в [[Суец]], де перебував до жовтня 1938 року, після чого переведений на Мальту. У травні 1939 року під час офіційного візиту в [[Сен-Тропе]] був викинутий штормом на болотистий берег, після чого відправлений в ремонт на Мальті. Під час ремонту на кораблі була встановлена третя 102-мм універсальна артилерійська установка.

З початком Другої світової війни «Абердин» повернувся до Великої Британії, де ніс службу в Ла-Манші. З червня 1940 року був включений до складу 1-го дивізіону ескортних кораблів. З червня 1941 року - у складі командування Ньюфаундленда, потім - у 41-й ескортній групі [[Командування Західних сполучень]]. Супроводжував конвої х Великої Британії до [[Фрітаун]]а.

У листопаді 1942 року корабель у складі конвою KMF-1 брав участь в [[Операція «Смолоскип»|операції «Смолоскип»]]. З грудня 1942 року по лютий 1943 року пройшов ремонт, після чого був включений до складу 40-ї ескортної групи. Під час супроводу конвою HX-229A, в полярних широтах 19 березня 1943 року наскочив на плаваючу крижину, внаслідок чого зазнав серйозних пошкоджень. Ремонт корабля тривав до травня, після чого він був включений до складу Західно-Африканського командування. До квітня 1944 року супроводжував конвої між Фрітауном та узбережжям Нігерії, після чого пройшов ремонт в Девонпорті. У серпні повернувся до Фрітауна, до травня 1945 року супроводжував конвої та здійснював пошуково-рятувальне патрулювання.

У серпні 1945 року «Абердин» прибув у Гібралтар, де був виведений в резерв. Наприкінці 1946 року був переведений в Девонпорт. Наприкінці 1948 року зданий на злам.

== Література ==
* Conway's All the World's Fighting Ships, 1922—1946. — London: Conway Maritime Press, 1980. — ISBN 0-85177-146-7. {{ref-en}}
* ''А. И. Харук, Ю. В.Пахмурин.'' Британские шлюпы Второй мировой войны. Часть 2. — Москва: Моделист-конструктор, 2012. — (Морская коллекция № 10 (157) / 2012) {{ref-ru}}

{{DEFAULTSORT:Aberdeen }}
[[Категорія:Шлюпи типу «Грімсбі»]]

title: Велика Британія

Назва: HMS Aberdeen (U97)

Будівник: HM Dockyard Devonport

Закладений: 12 червня 1935 року

Спуск на воду: 22 січня 1936 року

Прийнятий: 17 вересня 1936 року

Доля: Зданий на злам у 1948 році

title: Основні характеристики

Клас і тип: Шлюпи типу «Грімсбі»

Двигуни: 2 × парові турбіни Parsons

Швидкість: 16 вузлів

Озброєння: - 2 × 102-мм гармати Mark IX - 4 × 47-мм універсальні гармати QF 3-pounder Vickers - 1 × 76-мм зенітна гармата QF 3-inch 20 cwt


text:
# Вулиця Марії Лагунової
Ву́лиця Марі́ї Лагуно́вої — вулиця в місті Бровари, Київська область.

## Опис
Вулиця лежить на Масиві. Починається від вулиці Героїв України, закінчується вулицею Чорних Запорожців. З парного боку прилучаються вулиці Ірини Цвілої, Львівська, Центральної Ради, Волноваська та Володимира Савченка. З непарного боку вулиці не прилучаються.
По вулиці Марії Лагунової розміщується переважно житлова багатоквартирна та садибна забудова.

## Історія
До 1967 року дорога відома як вулиця Продольна. Із 21 квітня 1967 року названа вулицею М. Лагунової — на честь Марії Лагунової.

## Відомі будівлі
- № 4 — Броварська міська бібліотека для дітей[2];
- № 11а — Середня школа № 8;
- № 18б — Броварське бюро технічної інвентеризації (БТІ);
- № 18а — Будинок дитячої та юнацької творчості.

## Галерея
- Пам'ятна табличка Марії Лагуновій на буд. № 4

title: Вулиця Марії Лагунової

wikitext:
{{Вулиця України
 |назва = Вулиця Лагунової Марії
 |населений пункт = [[Бровари]]
 |місцевість =
 |район = [[Масив (Бровари)|Масив]]
 |на карті =
 |фото =
 |підпис =
 |назва на честь = [[Лагунова Марія Іванівна|Марії Лагунової]]
 |колишні назви = Продольна
 |протяжність =
 |координати п          =  {{Coord|50|30|47|N|30|47|15.6|E|scale:6000|display=inline,title}}
 |координати к          =  {{Coord|50|31|08|N|30|47|47.6|E|scale:6000}}
 |покриття              = [[асфальт]]
 |рух                   = двобічний
 |метро =
 |індекс = 07400
 |телефони =
 |автобус =
 |тролейбус =
 |маршрутні таксі = №№ 5, 9
 |залізниця =
 |будівлі =
}}

'''Ву́лиця Марі́ї Лагуно́вої''' — вулиця в місті [[Бровари]], [[Київська область]].

== Опис ==
Вулиця лежить на [[Масив (Бровари)|Масиві]]. Починається від [[Вулиця Героїв України (Бровари)|вулиці Героїв України]], закінчується [[Вулиця Чорних Запорожців (Бровари)|вулицею Чорних Запорожців]]. З парного боку прилучаються вулиці Ірини Цвілої, Львівська, Центральної Ради, Волноваська та [[Вулиця Володимира Савченка (Бровари)|Володимира Савченка]]. З непарного боку вулиці не прилучаються.

По вулиці Марії Лагунової розміщується переважно житлова багатоквартирна та садибна забудова.

== Історія ==
До 1967 року дорога відома як вулиця ''Продольна''. Із 21 квітня 1967 року названа вулицею ''М. Лагунової''<ref>[http://www.cityplan.in.ua/application/uploads/documents/Бровари.pdf Перелік документів архівного відділу Броварської міської ради стосовно змін назви вулиць міста Бровари за період з 1956-2001 роки]{{Недоступне посилання|date=серпня 2019 |bot=InternetArchiveBot }}. [[Східноукраїнський центр громадських ініціатив]]. Документ від 30.01.2013</ref> — на честь [[Лагунова Марія Іванівна|Марії Лагунової]].

== Відомі будівлі ==
* № 4 — Броварська міська бібліотека для дітей<ref>[http://mpz.brovary.org/komu-prigledilis-brovarski-biblioteki/ Хто поставив броварські бібліотеки під загрозу виселення?] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130320164137/http://mpz.brovary.org/komu-prigledilis-brovarski-biblioteki/ |date=20 березня 2013 }} Маєш право знати. 26.12.2012</ref>;
* № 11а — Середня школа № 8;
* № 18б — Броварське бюро технічної інвентеризації (БТІ);
* № 18а — Будинок дитячої та юнацької творчості.

== Галерея ==
<gallery>
Мемориальная доска на честь Лагуновой Марии Ивановны 1921-1995, женщины-танкистки, что освобождала Бровары от фашистов..jpg|Пам'ятна табличка [[Лагунова Марія Іванівна|Марії Лагуновій]] на буд. № 4
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://wikimapia.org/street/760348/uk/вул-Марії-Лагунової Вул. Лагунової на Вікімапії]
* [https://web.archive.org/web/20130330105717/http://brovary.kiev.ua/miski_marshruty Міські маршрути]. [[Броварська міська рада]]
* [http://www.brovary.info/marshrutka_brovary.html Маршрутки в Броварах, схема движения] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130227203150/http://www.brovary.info/marshrutka_brovary.html |date=27 лютого 2013 }} {{ref-ru}}

{{Brovary-stub}}
{{Ukraine-street-stub}}

{{DEFAULTSORT:Лагунової Марії вулиця}}
[[Категорія:Вулиці Броварів, названі на честь людей]]
[[Категорія:Вулиці в Україні, названі на честь жінок]]

title: Вулиця Лагунової Марії · Бровари

Район: Масив

Назва на честь: Марії Лагунової

title: Колишні назви

Колишні назви: Продольна

title: Загальні відомості

title: Транспорт

Рух: двобічний

Покриття: асфальт

title: Зовнішні посилання


text:
# 1119
Високе Середньовіччя •  Золота доба ісламу •  Реконкіста •  Хрестові походи •  Київська Русь

## Геополітична ситуація
Візантію очолює Іоанн II Комнін (до 1143). Генріх V є імператором Священної Римської імперії (до 1125), Людовик VI Товстий — королем Франції (до 1137).
Апеннінський півострів розділений: північ належить Священній Римській імперії, середню частину займає Папська область, південна частина півострова окупована норманами. Деякі міста півночі: Венеція, Піза, Генуя, мають статус міст-республік.
Південь Піренейського півострова захопили Альморавіди. Північну частину півострова займають християнські Кастилія, Леон (Астурія, Галісія), Наварра та Арагон, Барселона. Королем Англії є Генріх I Боклерк (до 1135), королем Данії Нільс I (до 1134).
У Київській Русі княжить Володимир Мономах (до 1125). У Польщі княжить Болеслав III Кривоустий (до 1138). На чолі королівства Угорщина стоїть Іштван II (до 1131).
На Близькому сході існують держави хрестоносців: Єрусалимське королівство, Антіохійське князівство, Едеське графство, графство Триполі. Сельджуки окупували Персію та Малу Азію, в Єгипті владу утримують Фатіміди, у Магрибі панують Альморавіди, у Середній Азії правлять Караханіди, Газневіди втримують частину Індії. У Китаї співіснують держава ханців, де править династія Сун, держава киданів Ляо, держава чжурчженів, де править династія Цзінь, та держава тангутів Західна Ся. На півдні Індії домінує Чола. В Японії триває період Хей'ан.

## Події
- У Волинському князівстві після смерті свого брата Романа почав правити Андрій Володимирович Добрий.
- У Новгороді почалося спорудження Георгівського собору.
- Створено лицарський орден Тамплієрів («Храмовників»)
- Правитель Алеппо Іль-Газі завдав поразки хрестоносцям Антіохійського князівства у битві на Кривавому полі. Антіохію врятували війська короля Єрусалиму Балдуїна II, що відбили наступ Іль-Газі.
- Англійські війська короля Генріха I Боклерка завдали поразки військам французького короля Людовика VI в битві під Бремюлем. Завдяки цій перемозі Генріх Боклерк зміг придушити повстання баронів у Нормандії.
- Розпочався понтифікат Калікста II. Нового Папу обрали в Клюні, а не в Римі, де сидів антипапа Григорій VIII.
- Піза та Генуя вступили у війну за Корсику й Сардинію.
- У Візантії Анна Комніна вчинила невдалий замах на імператора Іоанна Комніна з метою посадити на трон свого чоловіка. Змова провалилась, Анну заслали до кінця життя в монастир.

title: 1119

wikitext:
{{Значення|1119 (значення)}}
{{Навігація для року|1119}}
{{Рік в інших календарях}}

[[Високе Середньовіччя]]{{•}} [[Золота доба ісламу]]{{•}} [[Реконкіста]]{{•}} [[Хрестові походи]]{{•}} [[Київська Русь]]

== Геополітична ситуація ==

[[Візантія|Візантію]] очолює [[Іоанн II Комнін]] (до 1143). [[Генріх V (імператор Священної Римської імперії)|Генріх V]] є імператором [[Священна Римська імперія|Священної Римської імперії]] (до 1125), [[Людовик VI Товстий]] — королем Франції (до 1137).

[[Апеннінський півострів]] розділений: північ належить [[Священна Римська імперія|Священній Римській імперії]], середню частину займає [[Папська область]], південна частина півострова окупована [[Нормани|норманами]]. Деякі міста півночі: [[Венеційська республіка|Венеція]], [[Пізанська республіка|Піза]], [[Генуезька республіка|Генуя]], мають статус міст-республік.

Південь Піренейського півострова захопили [[Альморавіди]]. Північну частину півострова займають християнські [[Кастилія (королівство)|Кастилія]], [[королівство Леон|Леон]] (Астурія, Галісія), [[Наварра]] та [[Арагон (королівство)|Арагон]], [[Барселона (графство)|Барселона]]. Королем Англії є [[Генріх I Боклерк]] (до 1135), королем Данії [[Нільс I]] (до 1134).

У [[Київська Русь|Київській Русі]] княжить [[Володимир Мономах]] (до 1125). У Польщі княжить [[Болеслав III Кривоустий]] (до 1138). На чолі [[Королівство Угорщина|королівства Угорщина]] стоїть [[Іштван II]] (до 1131).

На Близькому сході існують держави хрестоносців: [[Єрусалимське королівство]], [[Антіохійське князівство]], [[Едеське графство]], [[графство Триполі]]. [[Сельджуки]] окупували Персію та Малу Азію, в Єгипті владу утримують [[Фатіміди]], у Магрибі панують [[Альморавіди]], у Середній Азії правлять [[Караханіди]], [[Газневіди]] втримують частину Індії. У Китаї співіснують держава ханців, де править [[династія Сун]], держава [[кидані]]в [[Ляо]], держава [[чжурчжені]]в, де править [[династія Цзінь]], та держава [[тангути|тангутів]] [[Західна Ся]]. На півдні Індії домінує [[Чола]]. В Японії триває [[період Хей'ан]].

== Події ==
* У [[Волинське князівство|Волинському князівстві]] після смерті свого брата [[Роман Володимирович|Романа]] почав правити [[Андрій Володимирович Добрий]].
* У [[Новгород]]і почалося спорудження Георгівського собору.
* Створено [[лицарський орден]] [[Тамплієри|Тамплієрів]] («Храмовників»)
* Правитель [[Алеппо]] [[Іль-Газі]] завдав поразки хрестоносцям [[Антіохійське князівство|Антіохійського князівства]] у [[битва на Кривавому полі|битві на Кривавому полі]]. Антіохію врятували війська короля Єрусалиму [[Балдуїн II (король Єрусалиму)|Балдуїна II]], що відбили наступ Іль-Газі.
* Англійські війська короля [[Генріх I Боклерк|Генріха I Боклерка]] завдали поразки військам французького короля [[Людовик VI (король Франції)|Людовика VI]] в [[битва під Бремюлем|битві під Бремюлем]]. Завдяки цій перемозі Генріх Боклерк зміг придушити повстання баронів у Нормандії.
* Розпочався понтифікат [[Калікст II|Калікста II]]. Нового Папу обрали в [[Клюні]], а не в Римі, де сидів антипапа [[Григорій VIII (антипапа)|Григорій VIII]].
* [[Пізанська республіка|Піза]] та [[Генуезька республіка|Генуя]] вступили у війну за Корсику й Сардинію.
* У Візантії [[Анна Комніна]] вчинила невдалий замах на імператора [[Іоанн II Комнін|Іоанна Комніна]] з метою посадити на трон свого чоловіка. Змова провалилась, Анну заслали до кінця життя в монастир.

== Народились ==
{{main|:Категорія:Народились 1119|l1=Народилися 1119 року}}

== Померли ==
{{main|:Категорія:Померли 1119|l1=Померли 1119 року}}

== Див. також ==
* [[Список керівників держав 1119 року]]
[[Категорія:1110-ті]]

title: Рік:

Століття: X · XI — XII — XIII · XIV

Тисячоліття: 1-ше — 2-ге — 3-тє

title: 1119 в інших календарях

Григоріанський: 1119 · MCXIX

Вірменський: 568 · ԹՎ ՇԿԸ

Китайський: 戊戌年 (земляний собака) · 3816 або 3609 · — до — · 己亥年 (земляний кабан) · 3817 або 3610

Тайванський: 793 до РК · 民前793年

Юліанський: 1119 · MCXIX

Японський: Gen'ei 2 · (元永２年)


text:
# Вулиця Мистецтв (Харків)
Вулиця Мистецтв — вулиця в центрі міста Харкова, розташована в Київському адміністративному районі. Починається від вулиці Григорія Сковороди і йде на південний схід до вулиці Кирпичова (до території Харківського політехнічного інституту). Вулицю перетинає Каплунівський провулок.

## Історія і назва
Вулиця Мистецтв розташована в центральній частині Харкова, в районі вулиці Григорія Сковороди (колишня Велика Німецька). Початкова назва — Каплунівська (1876). В першій половині XIX століття на місці сучасної вулиці Мистецтв було міське Каплунівське кладовище, за яким починалися орні землі державних селян. На території кладовища знаходилася Різдво-Богородична церква (1771, відома у Харкові як Каплунівська). На початку 19 ст. на її місці побудована кам'яна цвинтарна церква за проєктом П. А. Ярославського (освячена в 1810 р.). Каплунівський цвинтар був закритий для поховання в 1822 році. Цвинтарний храм в ім'я Різдва Богородиці, який мав назву Каплунівський від храмової ікони в ім'я Каплунівської Божої Матері, став парафіяльним. У 1841 р. церква була оновлена та освячена на честь Різдва Пресвятої Богородиці. А у 1845 році було прийнято рішення ліквідувати Каплунівське кладовище.
З 1830-х років державні селяни почали забудовувати територію колишнього кладовища. У 1856 році ця територія увійшла до меж Харкова, вулиця Велика Німецька була продовжена, нові споруди біля храму Різдва Пресвятої Богородиці отримали офіційну адресу — Каплунівська площа.
У 1923 році Каплунівська вулиця отримала ім'я Іллі Рєпіна. 25 лютого 1928 р. перейменована на честь 10-річчя РСЧА на вулицю Червонопрапорну. У період німецької окупації Харкова у 1942—1943 рр. мала початкову назву. 20 листопада 2015 року вулиця змінила назву ще раз. При виконанні закону про декомунізацію Червонопрапорна вулиця отримала назву вулиця Мистецтв.

## Будинки
- Будинок № 4 — пам'ятка архітектури Харкова, охорон. № 129. Єпархіальний музей старожитностей та єпархіальна бібліотека, 1912 рік, архітектори В. М. Покровський, П. В. Величко. Будинок також є пам'яткою історії, охорон. № 92. Будинок побудовано в стилі модерн з елементами російсько-візантійського стилю другої половини 19 століття. Музей старожитностей у цьому будинку існував з 1913 по 1922 рік. У 1922—1931 роках тут розміщувався Будинок письменників ім. Василя Еллан-Блакитного, у цей період було реконструйовано інтер'єри.[4] Пізніше тут працював Інститут проблем машинобудування АН УРСР, а після 1982 року — Радіоастрономічний інститут НАН України. На фасаді встановлено меморіальні дошки з іменами відомих письменників, а також дошки, присвячені науковцям Г. Ф. Проскурі і С. Я. Брауде, які працювали в цьому будинку[5].
- Будинок № 5 — земельну ділянку, на якій розташовано цей будинок, купив у 1910 році купець 2-ї гільдії Іларіон Миколайович Шилов. У 1911 році Шилов почав будувати тут кам'яний 6-поверховий прибутковий будинок з підвалом і кам'яний 4-поверховий флігель з підвалом у глибині двору. У будинку було новітнє на ті роки обладнання — центральне водопостачання, каналізація, парове опалення, електрика. Флігель призначався для навчального закладу — приватної гімназії, засновницею якої стала Анфіса Степанівна, дружина Іларіона Шилова. Домоволодіння Шилова неодноразово продавалося, а після жовтневого перевороту, у 1920 році, було націоналізоване. У 1927 році будинок став студентським гуртожитком. Нині будинок використовується як житловий[2].
- Будинок № 7/9 — дитяча музична школа № 6 імені М. В. Лисенка[6].
- Будинок № 8 — пам'ятка архітектури, охорон. № 128. Будівля Харківського художнього училища, 1913 рік, архітектор К. М. Жуков. З 2001 року це Харківська державна академія дизайну та мистецтв[5]. Будівля побудована у стилі українського модерну із застосуванням мотивів народного зодчества. На фасадах розміщені майолікові панно.[4] 7 жовтня 2021 р. перед фасадом будівлі було відкрито пам'ятник засновниці малювальної школи Марії Раєвській-Івановій (скульптор — Неля Вітвіцька)[7].
- Будинок № 17 — пам'ятка архітектури, охорон. № 130. Житловий будинок, 1913 рік, архітектор М. Ф. Піскунов.

## Галерея
- Будинок № 4
- Будівля Харківського художнього училища. Нині — Харківська державна академія дизайну та мистецтв
- Будинок № 17

title: Вулиця Мистецтв (Харків)

wikitext:
{{Вулиця України
|назва                 = Вулиця Мистецтв
|населений пункт       = [[Харків]]
|місцевість            = [[Нагірний район (Харків)|Нагірний район]]
|район                 = [[Київський район (Харків)|Київський]]
|на карті              =
|фото                  = File:Iskusstv 04 01.jpg
|розмір_фото           =
|підпис                = Вулиця Мистецтв
|назва на честь        =
|колишні назви         = Каплунівська, Рєпіна, Червонопрапорна
|дата                  = <!-- дата заснування/будування, або рік/десятиріччя… якщо відомо -->
|протяжність           = 340 м
|координати п          = {{Coord|50|00|02.2|N|36|14|37.1|E|type:landmark_region:UA_scale:6000}}
|координати к          = {{Coord|49|59|55.4|N|36|14|50.2|E|type:landmark_region:UA_scale:6000}}
|покриття              = асфальт
|рух                   = одно- та двосторонній
|індекс                = 61002
|телефони              =
|метро                 = [[Архітектора Бекетова (станція метро)|«Архітектора Бекетова»]], 300 м<br/>[[Ярослава Мудрого (станція метро)|«Ярослава Мудрого»]], 450 м
|будівлі               = від № 3 до № 21-А
|архітектурні пам'ятки = № 4, 8, 17
|пам'ятники            =
|храми                 =
|державні установи     =
|навчальні заклади     = [[Харківська державна академія дизайну та мистецтв|ХДАДМ]]
|заклади культури      = <!-- (кіно)театри, художні галереї, музеї, будинки культури тощо -->
|медичні заклади       =
|аптеки                =
|пошта                 = <!-- поштові відділення -->
|комерція              = <!-- торговельні заклади, ресторани -->
|забудова              = <!-- час забудови; тип забудови, наприклад одноповерхова, багатоповерхова -->
|підприємства          = <!-- наприклад, промислові -->
|організації           = <!-- громадські, спортивні тощо -->
|парки                 =
|вікісховище           = <!-- категорія Вікісховища -->
|OSM                   = <!-- 1234567 — id відношення в OpenStreetMap (або way id — тоді у формі w1234567)-->
}}
'''Вулиця Мистецтв''' — вулиця в центрі міста [[Харків|Харкова]], розташована в [[Київський район (Харків)|Київському]] адміністративному районі. Починається від [[Вулиця Григорія Сковороди (Харків)|вулиці Григорія Сковороди]] і йде на південний схід до [[Вулиця Кирпичова|вулиці Кирпичова]] (до території [[Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут»|Харківського політехнічного інституту]]). Вулицю перетинає [[Каплунівський провулок]].

== Історія і назва ==
Вулиця Мистецтв розташована в центральній частині Харкова, в районі вулиці [[Вулиця Григорія Сковороди (Харків)|Григорія Сковороди]] (колишня Велика Німецька). Початкова назва — Каплунівська (1876).{{sfn|ref=Харьков: справочник по названиям|2011|с=154}} В першій половині [[XIX століття]] на місці сучасної вулиці Мистецтв було міське Каплунівське кладовище, за яким починалися орні землі державних селян. На території кладовища знаходилася [[Каплунівські церкви|Різдво-Богородична церква]] (1771, відома у Харкові як Каплунівська). На початку 19 ст. на її місці побудована кам'яна цвинтарна церква за проєктом [[Ярославський Петро Антонович|П. А. Ярославського]] (освячена в 1810 р.). Каплунівський цвинтар був закритий для поховання в 1822 році. Цвинтарний храм в ім'я Різдва Богородиці, який мав назву Каплунівський від храмової ікони в ім'я Каплунівської Божої Матері, став парафіяльним. У 1841 р. церква була оновлена та освячена на честь Різдва Пресвятої Богородиці.{{sfn|ref=Харьков: справочник по названиям|2011|с=154}} А у 1845 році було прийнято рішення ліквідувати Каплунівське кладовище.

З 1830-х років державні селяни почали забудовувати територію колишнього кладовища. У 1856 році ця територія увійшла до меж Харкова, вулиця Велика Німецька була продовжена, нові споруди біля храму Різдва Пресвятої Богородиці отримали офіційну адресу — Каплунівська площа<ref name=":0">{{cite web |url=https://2day.kh.ua/ua/news/progulyanki-po-kharkovu-z-andriem-paramonovim-pributkoviy-budinok-kupcya-ilariona-shilova-z |назва=Прогулянки по Харкову з Андрієм Парамоновим. Прибутковий будинок купця Іларіона Шилова з міста Щигри |автор=''Андрій Парамонов'' |дата=8 січня 2021 |вебсайт= |видавець= |url-архіву=https://web.archive.org/web/20211109184738/https://2day.kh.ua/ua/news/progulyanki-po-kharkovu-z-andriem-paramonovim-pributkoviy-budinok-kupcya-ilariona-shilova-z |дата-архіву=9 листопада 2021 |мертвий-url= |дата-доступу=9 листопада 2021}}</ref>.

У 1923 році Каплунівська вулиця отримала ім'я [[Рєпін Ілля Юхимович|Іллі Рєпіна]]. 25 лютого 1928 р. перейменована на честь 10-річчя [[Червона армія|РСЧА]] на вулицю Червонопрапорну.{{sfn|ref=Харьков: справочник по названиям|2011|с=154}} У період німецької окупації Харкова у 1942—1943 рр. мала початкову назву.{{sfn|ref=Харьков: справочник по названиям|2011|с=154}} {{s|20 листопада}} 2015 року вулиця змінила назву ще раз. При виконанні закону про [[Декомунізація в Україні|декомунізацію]] Червонопрапорна вулиця отримала назву вулиця Мистецтв<ref>{{Cite web |url=https://gortransport.kharkov.ua/streets/484/ |title=Харьков транспортный. Улица Искусств |accessdate=8 листопада 2021 |archive-date=8 листопада 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20211108193224/https://gortransport.kharkov.ua/streets/484/ }}</ref>.

== Будинки ==
* '''Будинок № 4''' — [[Пам'ятки архітектури Харкова|пам'ятка архітектури Харкова]], охорон. № 129. [[Музей Єпархіальних старожитностей|Єпархіальний музей старожитностей]] та єпархіальна бібліотека, 1912 рік, архітектори [[Покровський Володимир Миколайович|В. М. Покровський,]] [[Величко Петро Васильович|П. В. Величко]]. Будинок також є [[Пам'ятки історії Харкова|пам'яткою історії]], охорон. № 92. Будинок побудовано в стилі модерн з елементами російсько-візантійського стилю другої половини 19 століття. Музей старожитностей у цьому будинку існував з 1913 по 1922 рік. У 1922—1931 роках тут розміщувався Будинок письменників ім. [[Василь Еллан-Блакитний|Василя Еллан-Блакитного]], у цей період було реконструйовано інтер'єри.{{sfn|Харьков: Архитектура, памятники, новостройки|1985|с=82}} Пізніше тут працював [[Інститут проблем машинобудування імені А. М. Підгорного НАН України|Інститут проблем машинобудування АН УРСР]], а після 1982 року — [[Радіоастрономічний інститут НАН України]]. На фасаді встановлено [[Меморіальні та анотаційні дошки Харкова|меморіальні дошки]] з іменами відомих письменників, а також дошки, присвячені науковцям [[Проскура Георгій Федорович|Г. Ф. Проскурі]] і [[Брауде Семен Якович|С. Я. Брауде]], які працювали в цьому будинку<ref name=":1">{{cite web |url=https://www.goldenpages.ua/history/raion-ulitcy-pushkinskoi/ |назва=История улиц и площадей Харькова. Район улицы Пушкинской |автор=''Е. А. Плотичер'' |дата= |вебсайт= |видавець= |url-архіву=https://web.archive.org/web/20211108192837/https://www.goldenpages.ua/history/raion-ulitcy-pushkinskoi/ |дата-архіву=8 листопада 2021 |мертвий-url= |дата-доступу=8 листопада 2021 }}</ref>.
* '''Будинок № 5''' — земельну ділянку, на якій розташовано цей будинок, купив у 1910 році купець 2-ї гільдії Іларіон Миколайович Шилов. У 1911 році Шилов почав будувати тут кам'яний 6-поверховий прибутковий будинок з підвалом і кам'яний 4-поверховий флігель з підвалом у глибині двору. У будинку було новітнє на ті роки обладнання — центральне водопостачання, каналізація, парове опалення, електрика. Флігель призначався для навчального закладу — приватної гімназії, засновницею якої стала Анфіса Степанівна, дружина Іларіона Шилова. Домоволодіння Шилова неодноразово продавалося, а після [[Жовтневий переворот|жовтневого перевороту]], у 1920 році, було націоналізоване. У 1927 році будинок став студентським гуртожитком. Нині будинок використовується як житловий<ref name=":0"/>.
* '''Будинок № 7/9''' — дитяча музична школа № 6 імені М. В. Лисенка<ref>{{Cite web |url=http://music-school6.edu.kh.ua/uk/ |title=Дитяча музична школа № 6 імені М. В. Лисенка |accessdate=9 листопада 2021 |archive-date=8 квітня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220408192731/http://music-school6.edu.kh.ua/uk/ }}</ref>.
* '''Будинок № 8''' — пам'ятка архітектури, охорон. № 128. [[Будівля Харківського художнього училища]], 1913 рік, архітектор [[Жуков Костянтин Миколайович|К. М. Жуков]]. З 2001 року це [[Харківська державна академія дизайну та мистецтв]]<ref name=":1"/>. Будівля побудована у стилі [[Український архітектурний модерн|українського модерну]] із застосуванням мотивів [[Українська архітектура|народного зодчества]]. На фасадах розміщені [[Майоліка|майолікові]] [[панно]].{{sfn|Харьков: Архитектура, памятники, новостройки|1985|с=82}} 7 жовтня 2021 р. перед фасадом будівлі було відкрито пам'ятник засновниці [[Харківська малювальна школа|малювальної школи]] [[Раєвська-Іванова Марія Дмитрівна|Марії Раєвській-Івановій]] (скульптор — Неля Вітвіцька)<ref>{{Cite web|title=У Харкові відкрили пам'ятник художниці Марії Раєвській-Івановій|url=https://times.kharkiv.ua/uk/2021/10/08/u-harkovi-vidkrili-pam-yatnik-hudozhnitsi-mariyi-rayevskij-ivanovij/|website=Харків Times|date=2021-10-08|accessdate=2021-12-27|language=uk|archive-date=27 грудня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211227132338/https://times.kharkiv.ua/uk/2021/10/08/u-harkovi-vidkrili-pam-yatnik-hudozhnitsi-mariyi-rayevskij-ivanovij/}}</ref>.
* '''Будинок № 17''' — пам'ятка архітектури, охорон. № 130. Житловий будинок, 1913 рік, архітектор М. Ф. Піскунов.

== Галерея ==
<gallery mode="packed" heights="160">
File:"Єпархіальний музей старожитностей"1912р.,вул.Червонопрапорна,4, м.Харків.JPG|Будинок № 4
File:Художнє училище, вул.Червонопрапорна,8, м.Харків.JPG|[[Будівля Харківського художнього училища]]. Нині — [[Харківська державна академія дизайну та мистецтв]]
File:Будинок-5323 04.JPG|Будинок № 17
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://geo-portal.com.ua/kharkiv/index.html Єдиний адресний реєстр міста Харкова] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220126121824/https://geo-portal.com.ua/kharkiv/index.html |date=26 січня 2022 }}
* {{cite web |url=https://gortransport.kharkov.ua/streets/old_names/ |назва=Харьков транспортный. Улицы и площади. Старые названия |автор= |дата= |вебсайт= |видавець= |url-архіву=https://web.archive.org/web/20211108192832/https://gortransport.kharkov.ua/streets/old_names/ |дата-архіву=8 листопада 2021 |мертвий-url= |дата-доступу=8 листопада 2021 }}
* {{cite web |url=https://domofoto.ru/list.php?uid=9816 |назва=Домофото. Список зданий
Харьков, Улица Искусств |автор= |дата= |вебсайт= |видавець= |url-архіву=https://web.archive.org/web/20211108191720/https://domofoto.ru/list.php?uid=9816 |дата-архіву=8 листопада 2021 |мертвий-url= |дата-доступу=8 листопада 2021 }}
* {{cite web |url=https://www.goldenpages.ua/history/raion-ulitcy-pushkinskoi/ |назва=История улиц и площадей Харькова. Район улицы Пушкинской |автор=''Е. А. Плотичер'' |дата= |вебсайт= |видавець= |url-архіву=https://web.archive.org/web/20211108192837/https://www.goldenpages.ua/history/raion-ulitcy-pushkinskoi/ |дата-архіву=8 листопада 2021 |мертвий-url= |дата-доступу=8 листопада 2021 }}
* {{книга|автор=Дмитриева Е.Н., Дьякова Е.В., Харченко Н.М; под общ. ред. Куделко С.М.|частина= |посилання частина= |заголовок=Харьков: справочник по названиям: 7000 улиц, площадей, скверов, районов...|оригінал= |посилання= |відповідальний= |видання= |місце=Харьков|видавництво=«Издательство САГА»|рік=2011|том= |сторінки= |сторінок=432|серія= |isbn=978-617-575-024-7|тираж=500|ref=Харьков: справочник по названиям}}
* {{книга|автор=Лейбфрейд А. Ю., Реусов В. А., Тиц А.А.|частина= |посилання частина= |заголовок=Харьков: Архитектура, памятники, новостройки. Путеводитель|оригінал= |посилання= |відповідальний= |видання= |місце=Харьков|видавництво=Прапор|рік=1985|том= |сторінки= |сторінок=151|серія= |isbn=|тираж=10000|ref=Харьков: Архитектура, памятники, новостройки}}

{{Визначні місця Харкова}}
{{Вулиці Харкова:Нагірний район}}

{{DEFAULTSORT:Мистецтв вулиця}}
[[Категорія:Вулиці Київського району Харкова]]

title: Вулиця Мистецтв · Харків

Місцевість: Нагірний район

Район: Київський

title: Колишні назви

Колишні назви: Каплунівська, Рєпіна, Червонопрапорна

title: Загальні відомості

title: Транспорт

Найближчі станції метро: «Архітектора Бекетова», 300 м · «Ярослава Мудрого», 450 м

Рух: одно- та двосторонній

title: Будівлі, пам'ятки, інфраструктура

Будівлі: від № 3 до № 21-А

Навчальні заклади: ХДАДМ

title: Зовнішні посилання