text:
# Mercedes-Benz MB 100
Mercedes-Benz MB 100 — автомобіль виробництва Mercedes-Benz. У Німеччині вироблявся з 1988 до 1995 року.
На європейському ринку його замінила нова модель Mercedes-Benz Vito.
 Крім того, SsangYong підготувала свою версію мікроавтобуса, яка називається SsangYong Istana.

## Історія
Для розширення кола комерційних автомобілів Daimler-Benz в 1988 року представив модель MB 100 серії Bm 631. Яка пропонувалась Німеччині до 1995 року. Транспортний засіб отримав тільки один 2,4-літровий дизельний двигун (OM 616) потужністю 72 к.с. (53 кВт) або 75 к.с. (55 кВт) і два варіанти колісної бази: 2450 мм та 2670 мм. Виробництво відбувалося на заводі Вікторія в Іспанії, який купив в 1981 році Daimler-Benz. Конкурентами моделі були VW Transporter і Ford Transit. В 1992 році модель оновили. Наступником моделі був Mercedes-Benz Vito.
Після припинення виробництва MB 100 в Іспанії в 1995 році, виробництво моделі але вже з новим азійським кузовом почалося в Кореї на заводі Ssangyong (серія Bm 661). Автомобіль пропонувався в двох варіантах колісної бази: в короткій, як MB 100 і в довгій, як MB 140. Автомобіль оснащався 2,9-літровими дизельними двигуном і 2,3-літровим бензиновим. З 2004 року автомобіль складається у В'єтнамі методом CKD. Він користувався великою популярністю в Азії і Центральній Америці, а також в Австралії. Після поступового припинення виробництва в попередніх країнах виробництво моделі перенесли в Китай на підприємство Ssangyong-Anteilseigener Shanghai Automotive Company. Проте, продається вже не під маркою Mercedes-Benz або Ssangyong, а називається SHAC Istana.
- Mercedes-Benz MB 100D (1992-1995)
- Mercedes-Benz MB 100 (1995-2003)
- Mercedes-Benz MB 140D (1995-2003)
- SsangYong Istana (1995-2003)

## Двигуни
- 2.3 л M111 DOHC I4
- 2.4 л OM616 OHC I4 diesel 72-75 к.с.
- 2.9 л OM602 OHC I5 diesel

title: Mercedes-Benz MB 100

wikitext:
{{Картка:Автомобіль
 | зображення       = [[Файл:Mercedes mb100 sst.jpg|250px]] Mercedes-Benz MB 100 (1988-1992)
 | назва            = Mercedes-Benz MB 100
 | виробник         = [[Mercedes-Benz]]
 | батьківська_компанія  = [[Daimler AG]]
 | інші_назви       =
 | виробництво      = [[1988]]-[[1995]]
 | складається_у    =
 | попередник       = [[Mercedes-Benz N1300]]
 | наступник        = [[Mercedes-Benz Vito]]
 | клас             = [[Мікроавтобус]]
 | кузов            = [[Мікроавтобус]]
[[Фургон]]
[[Пікап]]
 | компонування     =
 | платформа        =
 | двигун           =
 | трансмісія       =
 | колісна_база     =
 | довжина          = L1 4652 [[мм]]
L2 5066 мм
 | ширина           = 1845 мм
 | висота           = H1 2050 мм
H2 2367 мм
 | кліренс          =
 | передня_колія    =
 | задня_колія      =
 | вага             = від 1750 [[кг]]
 | швидкість        =
 | бак              =
 | споріднені       = [[Mercedes-Benz T1]]
[[Mercedes-Benz MB700]]
 | подібні          = [[Ford Transit]]
 [[Nissan Caravan]]
 [[Renault Trafic]]
 [[Toyota Hiace]]
 [[Volkswagen Transporter]]
[[Соболь (автомобіль)|ГАЗ Соболь]]
 | дизайнер         =
}}

[[Файл:Mercedes-Benz MB100 front 20080704.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Mercedes-Benz MB 100 (1992-1995)]]
[[Файл:Mercedes-Benz MB100 rear 20080704.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Mercedes-Benz MB 100 (1992-1995)]]
'''Mercedes-Benz MB 100''' — автомобіль виробництва [[Mercedes-Benz]]. У [[Німеччина|Німеччині]] вироблявся з [[1988]] до [[1995]] року.

На європейському ринку його замінила нова модель [[Mercedes-Benz Vito]].
 Крім того, [[SsangYong]] підготувала свою версію мікроавтобуса, яка називається [[SsangYong Istana]].

== Історія ==
Для розширення кола комерційних автомобілів Daimler-Benz в [[1988]] року представив модель MB 100 серії Bm 631. Яка пропонувалась Німеччині до [[1995]] року. Транспортний засіб отримав тільки один 2,4-літровий дизельний двигун (OM 616) потужністю 72 [[к.с.]] (53 [[кВт]]) або 75 к.с. (55 кВт) і два варіанти колісної бази: 2450 мм та 2670 мм. Виробництво відбувалося на заводі Вікторія в Іспанії, який купив в [[1981]] році Daimler-Benz. Конкурентами моделі були [[Volkswagen Transporter|VW Transporter]] і [[Ford Transit]]. В [[1992]] році модель оновили. Наступником моделі був [[Mercedes-Benz Vito]].

Після припинення виробництва MB 100 в Іспанії в [[1995]] році, виробництво моделі але вже з новим азійським кузовом почалося в Кореї на заводі Ssangyong (серія Bm 661). Автомобіль пропонувався в двох варіантах колісної бази: в короткій, як MB 100 і в довгій, як MB 140. Автомобіль оснащався 2,9-літровими дизельними двигуном і 2,3-літровим бензиновим. З [[2004]] року автомобіль складається у В'єтнамі методом CKD. Він користувався великою популярністю в Азії і Центральній Америці, а також в Австралії. Після поступового припинення виробництва в попередніх країнах виробництво моделі перенесли в Китай на підприємство Ssangyong-Anteilseigener Shanghai Automotive Company. Проте, продається вже не під маркою Mercedes-Benz або Ssangyong, а називається SHAC Istana.

<gallery>
Зображення:MB 100 D vorn 2007-10-03.jpg|Mercedes-Benz MB 100D (1992-1995)
2001 Mercedes-Benz MB100 van (22838835643).jpg|Mercedes-Benz MB 100 (1995-2003)
Зображення:Mercedes-Benz MB140D in Bangkok.jpg|Mercedes-Benz MB 140D (1995-2003)
Зображення:SsangYong_Istana.jpg|SsangYong Istana (1995-2003)
</gallery>

==Двигуни==
*2.3 л [[Mercedes-Benz M111|M111]] DOHC I4
*2.4 л [[Mercedes-Benz OM 615/OM 616/OM 621|OM616]] OHC I4 diesel 72-75 [[к.с.]]
*2.9 л [[Mercedes-Benz OM 601/OM 602/OM 603|OM602]] OHC I5 diesel

== Посилання ==
{{Commonscat}}
[http://carinfo.kiev.ua/cars/vin/mercedes/commerc/baumuster?s=MB%20100 Каталог основних варіантів виконання (Baumuster) Mercedes MB 100] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140405052505/http://carinfo.kiev.ua/cars/vin/mercedes/commerc/baumuster?s=MB%20100 |date=5 квітня 2014 }} 10.09.2013

{{auto-stub}}
{{Моделі Mercedes-Benz}}
{{Вантажні автомобілі Mercedes-Benz}}

{{Портали|Автомобілі|Транспорт|Техніка}}

[[Категорія:Автомобілі Mercedes-Benz]]
[[Категорія:Мікроавтобуси]]
[[Категорія:Фургони]]

title: Mercedes-Benz MB 100

Виробник: Mercedes-Benz

Батьківська компанія: Daimler AG

Попередник(и): Mercedes-Benz N1300

Наступник(и): Mercedes-Benz Vito

Клас: Мікроавтобус

Стиль кузова: Мікроавтобус · Фургон · Пікап

Двигун(и): дизельний двигун

Маса: від 1750 кг

Споріднені: Mercedes-Benz T1 · Mercedes-Benz MB700

Подібні: Ford Transit · Nissan Caravan · Renault Trafic · Toyota Hiace · Volkswagen Transporter · ГАЗ Соболь


text:
# Катерина Босетті
Катерина К'яра Босетті (італ. Caterina Chiara Bosetti; 2 лютого 1994) — італійська волейболістка, догравальник. Олімпійська чемпіонка 2024 року. Учасниця Олімпіад у Лондоні і Токіо. Переможниця Ліги націй, Кубка світу і Кубка виклику ЄКВ. Чемпіока світу і Європи серед молоді.

## Із біографії
Народилася у волейбольній родині. Батько Джузеппе Босетті працював тренером у національній збірній Італії і очолював другу команду стамбульсбкого Вакіфбанку. Мама Франка Барделлі провела у складі збірної 93 матчі. Старша сестра Лючія — чемпіонка Європи, віцечемпіонка світу, переможниця Кубка світу, всесвітньої Універсіади, Середземноморських ігор і Ліги чемпіонів ЄКВ.
Чемпіонка світу і Європи серед молоді. На першості 2011 року її визнали найкращою волейболісткою. У складі національної збірної виступала на трьох Олімпіадах (2012, 2020, 2024). У Парижі здобула золоті нагороди олімпійського турніру. Учасниця чемпіонатів світу (2014, 2022), чемпіонатів Європи (2013, 2015, 2017), розіграшів Всесвітнього гран-прі (2012, 2013, 2014, 2015), Кубка світу (2011) і Ліги націй (2019, 2022, 2024).
У складі клубу з Новари стала володаркою Кубка виклику ЄКВ і бронзовою призеркою Ліги чемпіонів. З бразильським «Озаску» грала у фіналах клубної першості Південної Америки і клубного чемпіонату світу. Дворазова володарка Кубка Італії («Вілла-Кортезе») і бронзова призерка Кубка ЄКВ («Галатасарай»). Також захищала кольори клубів з Модени, Казальмаджоре і стамбульського «Вакіфбанку».

## Клуби
| Роки      | Клуби                             |
| --------- | --------------------------------- |
| 2009—2013 | «Асистел-Карнагі» (Вілла-Кортезе) |
| 2013—2014 | «Озаску»                          |
| 2014—2015 | «Галатасарай» (Стамбул)           |
| 2015—2016 | «Ігор Горгондзола» (Новара)       |
| 2016—2018 | «Лю-Джо Нордмекканіка» (Модена)   |
| 2018—2020 | «Помі» (Казальмаджоре)            |
| 2020—2024 | «Ігор Горгондзола» (Новара)       |
| 2024—     | «Вакіфбанк» (Стамбул)             |

## Досягнення
У збірній
Олімпійські ігри
- Перше місце (1): 2024

Чемпіонат світу
- Третє місце (1): 2022

Ліга націй
- Перше місце (2): 2022, 2024

Кубок світу
- Перше місце (1): 2011

Всесвітнє гран-прі
- Друге місце (1): 2017

Молодіжний чемпіонат світу (U21)
- Перше місце (1): 2011

Молодіжний чемпіонат Європи (U20)
- Перше місце (1): 2010

Юніорський чемпіонат Європи (U18)
- Друге місце (1): 2011

У клубах
Клубний чемпіонат світу
- Друге місце (1): 2014

Клубний чемпіонат Південної Америки
- Друге місце (1): 2014

Ліга чемпіонів ЄКВ
- Півфінал (2): 2021, 2023

Кубок виклику ЄКВ
- Перше місце (1): 2024

Чемпіонат Італії
- Друге місце (5): 2010, 2011, 2012, 2017, 2021
- Третє місце (1): 2022

Кубок Італії
- Перше місце (2): 2010, 2011
- Друге місце (1): 2013, 2017, 2021, 2022

Кубок Бразилії
- Перше місце (1): 2014

Ліга Пауліста
- Перше місце (1): 2013

## Статистика
Статистика на літніх Олімпійських іграх:
| Рік    | Турнір           | Ігри | Сети | Очки | Ср.  | Місце | Примітки |
| ------ | ---------------- | ---- | ---- | ---- | ---- | ----- | -------- |
| 2012   | Олімпійські ігри | 3    | 5    | 10   | 2    | 6     |          |
| 2021   | Олімпійські ігри | 6    | 21   | 60   | 2,86 | 6     |          |
| 2024   | Олімпійські ігри | 6    | 16   | 33   | 2,06 | 1     |          |
| Всього | Всього           | 15   | 42   | 103  | 2,45 |       |          |

wikiname: ukwiki

title: Катерина Босетті

in_language: uk

wikitext:
{{Спортсмен
|ім'я = Катерина Босетті
|повне ім'я =
|оригінал імені =
|зображення = Caterina Bosetti 9 VakıfBank SK 20250409 (6) (cropped).jpg
|розмір зображення = 280пкс
|підпис =
|прізвисько =
|громадянство =
|національність =
|місце проживання =
|дата народження =
|місце народження =
|дата смерті =
|місце смерті =
|причина смерті =
|зріст =
|вага =
|Alma mater =
|військове звання =
|батько =
|мати =
|чоловік =
|діти =
|вебсторінка =
|країна =
|вид спорту = [[волейбол]]
|дисципліна =
|спортивне звання =
|студентська команда =
|клуб =
|команда = {{Прапорець|Туреччина}} «Вакіфбанк» (Стамбул)
|нац. збірна = {{Vbw|ITA}}
|статус професіонала =
|тренери =
|завершення виступів =
|тренує =
|світові =
|регіональні =
|національні =
|олімпійські = Олімпійська чемпіонка 2024 року
|паралімпійські =
|дефлімпійські =
|найвищий рейтинг =
|поточний рейтинг =
|особисті рекорди =
|медалі =
|show-medals = yes
|нагороди =
}}

'''Катерина К'яра Босетті''' ({{lang-it|Caterina Chiara Bosetti}}; 2 лютого 1994) — італійська волейболістка, догравальник. Олімпійська чемпіонка 2024 року. Учасниця Олімпіад у Лондоні і Токіо. Переможниця Ліги націй, Кубка світу і Кубка виклику ЄКВ. Чемпіока світу і Європи серед молоді.

== Із біографії ==
Народилася у волейбольній родині. Батько Джузеппе Босетті працював тренером у національній збірній Італії і очолював другу команду стамбульсбкого Вакіфбанку. Мама Франка Барделлі провела у складі збірної 93 матчі. Старша сестра {{нп|Лючія Босетті|Лючія||Lucia Bosetti}} — чемпіонка Європи, віцечемпіонка світу, переможниця Кубка світу, всесвітньої Універсіади, Середземноморських ігор і Ліги чемпіонів ЄКВ.

Чемпіонка світу і Європи серед молоді. На першості 2011 року її визнали найкращою волейболісткою. У складі національної збірної виступала на трьох Олімпіадах (2012, 2020, 2024). У Парижі здобула золоті нагороди олімпійського турніру. Учасниця чемпіонатів світу (2014, 2022), чемпіонатів Європи (2013, 2015, 2017), розіграшів Всесвітнього гран-прі (2012, 2013, 2014, 2015), Кубка світу (2011) і Ліги націй (2019, 2022, 2024).

У складі клубу з Новари стала володаркою Кубка виклику ЄКВ і бронзовою призеркою Ліги чемпіонів. З бразильським «Озаску» грала у фіналах клубної першості Південної Америки і клубного чемпіонату світу. Дворазова володарка Кубка Італії («Вілла-Кортезе») і бронзова призерка Кубка ЄКВ («Галатасарай»). Також захищала кольори клубів з Модени, Казальмаджоре і стамбульського «Вакіфбанку».

== Клуби ==
{| class="wikitable alternance"
! Роки
! Клуби
|-
| 2009—2013 || {{прапорець|Італія}} «Асистел-Карнагі» (Вілла-Кортезе)
|-
| 2013—2014 || {{прапорець|Бразилія}} «Озаску»
|-
| 2014—2015 || {{прапорець|Туреччина}} {{нп|Галатасарай (жіночий волейбольний клуб)|«Галатасарай» (Стамбул)||Galatasaray S.K. (women's volleyball)}}
|-
| 2015—2016 || {{прапорець|Італія}} {{нп|Ігор Горгондзола (жіночий волейбольний клуб)|«Ігор Горгондзола» (Новара)||AGIL Volley}}
|-
| 2016—2018 || {{прапорець|Італія}} «Лю-Джо Нордмекканіка» (Модена)
|-
| 2018—2020 || {{прапорець|Італія}} {{нп|Казальмаджоре (жіночий волейбольний клуб)|«Помі» (Казальмаджоре)|it|Volleyball Casalmaggiore}}
|-
| 2020—2024 || {{прапорець|Італія}} {{нп|Ігор Горгондзола (жіночий волейбольний клуб)|«Ігор Горгондзола» (Новара)||AGIL Volley}}
|-
| 2024—
|{{прапорець|Туреччина}} {{нп|Вакіфбанк (волейбольний клуб)|«Вакіфбанк» (Стамбул)||VakıfBank S.K.}}
|}

== Досягнення ==
[[Файл:Mondiali di pallavolo 2014 (15001972164).jpg|thumb|right|400px|Волейболістки збірної Італії на чемпіонаті світу 2014 року: {{нп|Антонелла Дель Коре|||Antonella Del Core}}, [[Валентина Діуф]], [[Моніка Де Дженнаро]], Катерина Босетті, [[Елеонора Ло Б'янко]].]]
; У збірній
[[Олімпійські ігри]]
* {{золото1}} Перше місце (1): [[Волейбол на літніх Олімпійських іграх 2024 — жіночий турнір|2024]]
[[Чемпіонат світу з волейболу серед жінок|Чемпіонат світу]]
* {{срібло2}} Третє місце (1): 2022
[[Ліга націй з волейболу серед жінок|Ліга націй]]
* {{золото1}} Перше місце (2): 2022, 2024
{{нп|Кубок світу з волейболу серед жінок|Кубок світу||FIVB Volleyball Women's World Cup}}
* {{золото1}} Перше місце (1): 2011
[[Світове гран-прі з волейболу|Всесвітнє гран-прі]]
* {{срібло2}} Друге місце (1): 2017
Молодіжний чемпіонат світу (U21)
* {{золото1}} Перше місце (1): 2011
Молодіжний чемпіонат Європи (U20)
* {{золото1}} Перше місце (1): 2010
Юніорський чемпіонат Європи (U18)
* {{срібло2}} Друге місце (1): 2011
[[Файл:Caterina Bosetti Lodz 2010.jpg|thumb|right|300px|2010 рік.]]
; У клубах
{{нп|Клубний чемпіонат світу з волейболу серед жінок|Клубний чемпіонат світу||FIVB Women's Volleyball Club World Championship}}
* {{срібло2}} Друге місце (1): 2014
Клубний чемпіонат Південної Америки
* {{срібло2}} Друге місце (1): 2014
[[Ліга чемпіонів ЄКВ (жінки)|Ліга чемпіонів ЄКВ]]
* {{бронза3}} Півфінал (2): 2021, 2023
[[Кубок виклику ЄКВ (жінки)|Кубок виклику ЄКВ]]
* {{золото1}} Перше місце (1): 2024
{{нп|Чемпіонат Італії з волейболу серед жінок|Чемпіонат Італії|it|Campionato italiano di pallavolo femminile}}
* {{срібло2}} Друге місце (5): 2010, 2011, 2012, 2017, 2021
* {{бронза3}} Третє місце (1): 2022
{{нп|Кубок Італії з волейболу серед жінок|Кубок Італії|it|Coppa Italia (pallavolo femminile)}}
* {{золото1}} Перше місце (2): 2010, 2011
* {{срібло2}} Друге місце (1): 2013, 2017, 2021, 2022
Кубок Бразилії
* {{золото1}} Перше місце (1): 2014
Ліга Пауліста
* {{золото1}} Перше місце (1): 2013

== Статистика ==
Статистика на літніх Олімпійських іграх:
{| class="wikitable"
|+
|-
! width=60|Рік
! width=140|Турнір
! width=50| Ігри
! width=50| Сети
! width=50| Очки
! width=50| Ср.
! width=50|Місце
! width=60|Примітки
|- align=center
| 2012
|align="left"| [[Волейбол на літніх Олімпійських іграх 2012 (жінки)|Олімпійські ігри]]
| 3 || 5 || 10 || 2
| 6
|
|- align=center
| 2021
|align="left"| [[Волейбол на літніх Олімпійських іграх 2020 (жінки)|Олімпійські ігри]]
| 6 || 21 || 60 || 2,86
| 6
|
|- align=center
| 2024
|align="left"| [[Волейбол на літніх Олімпійських іграх 2024 (жінки)|Олімпійські ігри]]
| 6 || 16 || 33 || 2,06
| {{золото1}}
|
|-
!colspan="2"| Всього !! 15 !! 42 !! 103 !! 2,45 !! !!
|}

== Джерела ==
* {{cite web
|url=https://www-old.cev.eu/Competition-Area/PlayerDetails.aspx?TeamID=9732&PlayerID=7726&ID=837
|title=Caterina Bosetti
|publisher=CEV
|language=англійська
|accessdate=7 жовтня 2024
|archive-date=
|archive-url=
|url-status=
}}
* {{cite web
|url=https://women.volleybox.net/ru/caterina-bosetti-p1466/clubs
|title=Caterina Bosetti
|publisher=[https://women.volleybox.net/what-is-volleybox women.volleybox.net]
|language=англійська
|accessdate=7 жовтня 2024
|archive-date=
|archive-url=
|url-status=
}}

{{нк}}
{{Жіноча збірна Італії з волейболу. Олімпійські ігри 2024}}
{{DEFAULTSORT:Босетті Катерина}}

[[Категорія:Італійські олімпійські чемпіони]]
[[Категорія:Кавалери ордена «За заслуги перед Італійською Республікою»]]
[[Категорія:Волейболісти на літніх Олімпійських іграх 2020]]
[[Категорія:Спортсмени Стамбула]]
[[Категорія:Волейболісти на літніх Олімпійських іграх 2012]]
[[Категорія:Італійські волейболістки]]
[[Категорія:Волейболісти на літніх Олімпійських іграх 2024]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 2024]]
[[Категорія:Спортсмени Новари]]
[[Категорія:Спортсмени Модени]]
[[Категорія:Спортсмени Озаску]]
[[Категорія:Олімпійські чемпіони з волейболу]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Італія

Народження: 2 лютого 1994 (31 рік) · Бусто-Арсіціо, Провінція Варезе, Ломбардія, Італія

Батько: Giuseppe Bosettid

title: Спорт

Країна: Італія

Вид спорту: волейбол

Команда: «Вакіфбанк» (Стамбул)

Нац. збірна: Італія

title: Участь і здобутки

Олімпійські ігри: Олімпійська чемпіонка 2024 року


text:
# Поліція штату Іллінойс
Поліція штату Іллінойс (англ. California Highway Patrol) — правоохоронний орган американського штату Іллінойс. Вона була заснована в 1922 році після того, як Генеральна асамблея Іллінойсу доручила Департаменту громадських робіт та будівель найняти необхідну кількість офіцерів Патрульної поліції штату для охорони Закону про транспортні засоби.

## Уніформа
Офіцери Поліції штату Іллінойс носять світло-коричневі сорочки, темно-зелені штани з чорною стрічкою з кожного боку, коричневий капелюх із чорною стрічкою, чорну краватку та ремінь з необхідним обладнанням та зброєю. Також вони можуть носити піджак такого ж кольору, як і штани. До зимової уніформи належить коричнева куртка. Значок має вигляд шестикутної зірки, на якій написані звання поліцейського, номер значка та напис «Illinois State Police». Для поліцейських званням нижче сержанта значок сріблястого кольору, а для сержантів і вище — золотистого кольору.
Патрульні поліцейські озброєні пістолетами.

## Звання
| Звання                     | Знак |
| -------------------------- | ---- |
| Директор                   |      |
| Заступник директора        |      |
| Полковник                  |      |
| Підполковник               |      |
| Майор                      |      |
| Капітан                    |      |
| Лейтенант                  |      |
| Майстер-сержант            |      |
| Сержант                    |      |
| Старший поліцейський       |      |
| Поліцейський першого класу |      |
| Поліцейський               |      |

## Територіальні відділи
| Мапа          | Назва відділу | Місто базування |
| ------------- | ------------- | --------------- |
|               | Відділ 1      | Стерлінг        |
| Відділ 2      | Елджін        |                 |
| Відділ Чикаго | Дес-Плейнс    |                 |
| Відділ 5      | Локпорт       |                 |
| Відділ 6      | Понтіак       |                 |
| Відділ 7      | Іст-Молін     |                 |
| Відділ 8      | Метамора      |                 |
| Відділ 9      | Спрингфілд    |                 |
| Відділ 10     | Песотум       |                 |
| Відділ 11     | Коллінсвіль   |                 |
| Відділ 12     | Еффінгем      |                 |
| Відділ 13     | Ду-Квін       |                 |
| Відділ 14     | Макомб        |                 |
| Відділ 16     | Пекатоніка    |                 |
| Відділ 17     | Ласаллє       |                 |
| Відділ 18     | Літчфілд      |                 |
| Відділ 19     | Кармі         |                 |
| Відділ 20     | Піттсфілд     |                 |
| Відділ 21     | Ешкум         |                 |
| Відділ 22     | Уллін         |                 |

## Структура
- Відділ операцій — виконує функції дорожнього патрулювання та здійснює розслідування.
  - Регіональні командування
  - Команда операцій
    - Відділ зберігання доказів

  - Команда спеціальних операцій
  - Річковий патруль
  - Команда розвідки
  - Бюро комунікацій
- Відділ експертизи
  - Експертна команда
  - Команда місця злочину
- Адміністративний відділ
  - Служби підтримки
    - Бюро адміністративних послуг
    - Бюро ідентифікації
    - Бюро логістики
    - Академія поліції штату

  - Технічні служби
    - Бюро адміністрування програм
    - Бюро інформаційних послуг
    - Бюро вогнепальної зброї
- Відділ внутрішніх розслідувань — розслідує злочини скоєні офіцерами поліції штату та іншими правоохоронцями штату
  - Північна команда
  - Південна команда
  - Команда адміністративних послуг
  - Команда ідентифікації порушників

Також існує Рада поліції штату Іллінойс, яка надає дозвіл на призначення та підвищення офіцерів поліції штату, а також може надавати оцінку дисципліні, звільняти, усувати від виконання обов'язків та понижувати офіцерів. Рада складається з п'яти цивільних осіб, які призначаються губернатором за подання сенату штату на шестирічний термін. В раді не може бути одночасно більше ніж три людини з однієї політичної партії.

## Демографія
|                  | У поліції штату | У штаті Іллінойс |
| ---------------- | --------------- | ---------------- |
| Чоловіки         | 91 %            | 49 %             |
| Жінки            | 9 %             | 51 %             |
| Білі             | 80 %            | 73.5 %           |
| Афроамериканці   | 13 %            | 15.1 %           |
| Латиноамериканці | 6 %             | 12.3 %           |
| Азіати           | 1 %             | 3.4 %            |

title: Поліція штату Іллінойс

wikitext:
{{Картка:Правоохоронний орган
|назва=Поліція штату Іллінойс
|мова_оригіналу=en
|оригінальна_назва=Illinois State Police (ISP)
|герб=Seal of the Illinois State Police.png
|тип=поліція штату
|юрисдикція={{US-IL}} ({{USA}})
|площа_юрисдикції=140 998
|населення=12830632
|дата_заснування=1922
|девіз=Integrity, Service, Pride
{{lang-uk|Чесність, Служба, Гордість}}
|назва_керівника=Директор
|керівник=Лео П. Шмітц
|назва_керівника2=Заступник директора
|керівник2=Чед Петерсон
|керівна_організація=[[Губернатор штату Іллінойс]]
|співробітники=1 780
|територіальні_підрозділи=21
|адреса=801 South Seventh Street
[[Спрингфілд (Іллінойс)|Спрингфілд]], [[Іллінойс]]
{{coord|39.79336952|N|89.64725465|W|display=inline,title}}
|вебсайт=www.isp.state.il.us
|commons=Illinois State Police
}}
{{У соціальних мережах|twitter=ILStatePolice}}

'''Поліція штату Іллінойс''' ({{lang-en|California Highway Patrol}}) — правоохоронний орган [[Сполучені Штати Америки|американського]] штату [[Іллінойс]]. Вона була заснована в [[1922]] році після того, як [[Генеральна асамблея Іллінойсу]] доручила Департаменту громадських робіт та будівель найняти необхідну кількість офіцерів Патрульної поліції штату для охорони Закону про транспортні засоби<ref>[http://www.isp.state.il.us/aboutisp/history.cfm History — ISP] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160205180233/http://www.isp.state.il.us/aboutisp/history.cfm |date=5 лютого 2016 }}{{ref-en}}</ref>.

== Уніформа ==
Офіцери Поліції штату Іллінойс носять світло-коричневі сорочки, темно-зелені штани з чорною стрічкою з кожного боку, коричневий капелюх із чорною стрічкою, чорну краватку та ремінь з необхідним обладнанням та зброєю. Також вони можуть носити піджак такого ж кольору, як і штани. До зимової уніформи належить коричнева куртка. Значок має вигляд шестикутної зірки, на якій написані звання поліцейського, номер значка та напис «Illinois State Police». Для поліцейських званням нижче сержанта значок сріблястого кольору, а для сержантів і вище — золотистого кольору.

Патрульні поліцейські озброєні пістолетами.

== Звання ==
{| class="wikitable"
! Звання
! Знак
|-
| Директор
| [[Файл:US-O10 insignia.svg|center|108px]]
|-
| Заступник директора
| [[Файл:US-O9 insignia.svg|center|81px]]
|-
| Полковник
| [[Файл:Colonel Gold-vector.svg|center|50px]]
|-
| Підполковник
| [[Файл:US-O5 insignia.svg|center|30px]]
|-
| Майор
| [[Файл:US-O4 insignia.svg|center|30px]]
|-
| Капітан
| [[Файл:Captain insignia gold.svg|center|25px]]
|-
| Лейтенант
| [[Файл:US-OF1B.svg|center|10px]]
|-
| Майстер-сержант
| [[Файл:MasterSGTpin.jpg|center|40px]]
|-
| Сержант
| [[Файл:Sgtpin.jpg|center|25px]]
|-
| Старший поліцейський
| [[Файл:PrivateFCpin.jpg|center|25px]]
|-
| Поліцейський першого класу
| [[Файл:PVTpin.jpg|center|25px]]
|-
| Поліцейський
|
|}

== Територіальні відділи ==
{| class=wikitable
! Мапа
! Назва відділу
! Місто базування
|-
| rowspan=21 | [[Файл:Map of Illinois highlighting ISP Districts.svg|250px]]
| {{Colorbox|#FF0000}} Відділ 1
| Стерлінг
|-
| {{Colorbox|#FFFF00}} Відділ 2
| [[Елджін (Іллінойс)|Елджін]]
|-
| {{Colorbox|#00FF00}} Відділ Чикаго
| [[Дес-Плейнс]]
|-
| {{Colorbox|#00FFFF}} Відділ 5
| Локпорт
|-
| {{Colorbox|#0000FF}} Відділ 6
| Понтіак
|-
| {{Colorbox|#FF00FF}} Відділ 7
| Іст-Молін
|-
| {{Colorbox|#C00000}} Відділ 8
| Метамора
|-
| {{Colorbox|#C0C000}} Відділ 9
| [[Спрингфілд (Іллінойс)|Спрингфілд]]
|-
| {{Colorbox|#00C000}} Відділ 10
| Песотум
|-
| {{Colorbox|#00C0C0}} Відділ 11
| Коллінсвіль
|-
| {{Colorbox|#0000C0}} Відділ 12
| Еффінгем
|-
| {{Colorbox|#C000C0}} Відділ 13
| Ду-Квін
|-
| {{Colorbox|#FF8080}} Відділ 14
| Макомб
|-
| {{Colorbox|#80FF80}} Відділ 16
| Пекатоніка
|-
| {{Colorbox|#FFC0C0}} Відділ 17
| Ласаллє
|-
| {{Colorbox|#FFFF40}} Відділ 18
| Літчфілд
|-
| {{Colorbox|#40FFFF}} Відділ 19
| Кармі
|-
| {{Colorbox|#4040FF}} Відділ 20
| Піттсфілд
|-
| {{Colorbox|#FF40FF}} Відділ 21
| Ешкум
|-
| {{Colorbox|#C0FFC0}} Відділ 22
| Уллін
|}

== Структура ==
* Відділ операцій — виконує функції дорожнього патрулювання та здійснює розслідування.
** Регіональні командування
** Команда операцій
*** Відділ зберігання доказів
** Команда спеціальних операцій
** Річковий патруль
** Команда розвідки
** Бюро комунікацій
* Відділ експертизи
** Експертна команда
** Команда місця злочину
* Адміністративний відділ
** Служби підтримки
*** Бюро адміністративних послуг
*** Бюро ідентифікації
*** Бюро логістики
*** Академія поліції штату
** Технічні служби
*** Бюро адміністрування програм
*** Бюро інформаційних послуг
*** Бюро вогнепальної зброї
* Відділ внутрішніх розслідувань — розслідує злочини скоєні офіцерами поліції штату та іншими правоохоронцями штату
** Північна команда
** Південна команда
** Команда адміністративних послуг
** Команда ідентифікації порушників

Також існує Рада поліції штату Іллінойс, яка надає дозвіл на призначення та підвищення офіцерів поліції штату, а також може надавати оцінку дисципліні, звільняти, усувати від виконання обов'язків та понижувати офіцерів. Рада складається з п'яти цивільних осіб, які призначаються [[Губернатор штату Іллінойс|губернатором]] за подання [[Генеральна асамблея Іллінойсу|сенату штату]] на шестирічний термін. В раді не може бути одночасно більше ніж три людини з однієї політичної партії<ref>[http://www.ilga.gov/legislation/ilcs/ilcs3.asp?ActID=346&ChapAct=20%26nbsp%3BILCS%26nbsp%3B2610%2F&ChapterID=5&ChapterName=EXECUTIVE+BRANCH&ActName=State+Police+Act%2E State Police Act — Illinois General Assembly] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151230175021/http://www.ilga.gov/legislation/ilcs/ilcs3.asp?ActID=346&ChapAct=20&nbsp%3BILCS&nbsp%3B2610%2F&ChapterID=5&ChapterName=EXECUTIVE+BRANCH&ActName=State+Police+Act. |date=30 грудня 2015 }}{{ref-en}}</ref>.

== Демографія ==
{| class=wikitable
|-
!
! У поліції штату
! У штаті Іллінойс
|-
| Чоловіки
| 91 %
| 49 %
|-
| Жінки
| 9 %
| 51 %
|-
| Білі
| 80 %
| 73.5 %
|-
| Афроамериканці
| 13 %
| 15.1 %
|-
| Латиноамериканці
| 6 %
| 12.3 %
|-
| Азіати
| 1 %
| 3.4 %
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Поліції штату у США}}

[[Категорія:Поліції штату у США|Іллінойс]]
[[Категорія:Організації Іллінойсу]]
[[Категорія:Засновані в США 1922]]

Тип: поліція штату

Юрисдикція: Іллінойс ( США)

Девіз: Integrity, Service, Pride · укр. Чесність, Служба, Гордість

Директор: Лео П. Шмітц

Заступник директора: Чед Петерсон

Керівна організація: Губернатор штату Іллінойс

Адреса штаб-квартири: 801 South Seventh Street · Спрингфілд, Іллінойс · 39°47′36″ пн. ш. 89°38′50″ зх. д. / 39.79336952° пн. ш. 89.64725465° зх. д.


text:
# Гейлівіль (Оклахома)
Гейлівіль (англ. Haileyville) — місто (англ. city) в США, в окрузі Піттсбург штату Оклахома. Населення — 716 осіб (2020).

## Географія
Гейлівіль розташований за координатами 34°51′15″ пн. ш. 95°34′43″ зх. д. / 34.85417° пн. ш. 95.57861° зх. д. (34.854152, -95.578632).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 2,67 км², з яких 2,67 км² — суходіл та 0,01 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 813 осіб у 339 домогосподарствах у складі 216 родин. Густота населення становила 304 особи/км².  Було 405 помешкань (152/км²).
Расовий склад населення:
| - 69,7 % — білих - 22,5 % — корінних американців - 0,4 % — азіатів - 0,2 % — чорних або афроамериканців |

До двох чи більше рас належало 6,6 %. Частка іспаномовних становила 1,6 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 25,1 % — особи молодші 18 років, 60,3 % — особи у віці 18—64 років, 14,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 39,7 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 96,4 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 91,5 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 36 447 доларів США (медіана — 31 719), а середній дохід на одну сім'ю — 40 790 доларів (медіана — 36 667). Медіана доходів становила 32 206 доларів для чоловіків та 21 818 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 27,4 % осіб, у тому числі 33,7 % дітей у віці до 18 років та 17,3 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 310 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 21,3 %, публічна адміністрація — 13,5 %, виробництво — 12,3 %, роздрібна торгівля — 11,3 %.

title: Гейлівіль (Оклахома)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Гейлівіль
|оригінальна назва  = {{lang-en|Haileyville}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Оклахома
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Піттсбург (округ, Оклахома)|Піттсбург]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 2,67
|висота центру НП   = 193
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 304,49
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −6
|DST                    = −5
|телефонний код         = 539/918
|поштовий індекс        = 74546
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4031900
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Гейлівіль''' ({{lang-en|Haileyville}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Піттсбург (округ, Оклахома)|Піттсбург]] штату [[Оклахома]]. Населення — 716 осіб (2020).

== Географія ==
Гейлівіль розташований за координатами {{Coord|34|51|15|N|95|34|43|W|type:city_region:US-DE}} (34.854152, -95.578632){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 2,67 км², з яких 2,67 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,01 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1910 = 2024
| 1920 = 2067
| 1930 = 1801
| 1940 = 1183
| 1950 = 1107
| 1960 = 922
| 1970 = 928
| 1980 = 832
| 1990 = 918
| 2000 = 891
| 2010 = 813
| 2020 = 716
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015|archive-date=12 травня 2015|archive-url=https://www.webcitation.org/6YSasqtfX?url=http://www.census.gov/prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало 813 осіб у 339 домогосподарствах у складі 216 родин. [[Густота населення]] становила 304 особи/км².  Було 405 помешкань (152/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 69,7 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 22,5 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,4 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,2 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
|}
До двох чи більше рас належало 6,6 %. Частка іспаномовних становила 1,6 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 25,1 % — особи молодші 18 років, 60,3 % — особи у віці 18—64 років, 14,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 39,7 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 96,4 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 91,5 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:36447}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:31719}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:40790}} доларів (медіана — {{formatnum:36667}}). Медіана доходів становила {{formatnum:32206}} доларів для чоловіків та {{formatnum:21818}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 27,4 % осіб, у тому числі 33,7 % дітей у віці до 18 років та 17,3 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 310 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 21,3 %, публічна адміністрація — 13,5 %, виробництво — 12,3 %, роздрібна торгівля — 11,3 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist|2
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20100720193639/http://digital.library.okstate.edu/encyclopedia/entries/H/HA001.html Encyclopedia of Oklahoma History and Culture — Haileyville]

{{Бібліоінформація}}
{{Піттсбург (округ, Оклахома)}}

[[Категорія:Міста Оклахоми]]
[[Категорія:Населені пункти округу Піттсбург (Оклахома)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Оклахома

Округ: Піттсбург

Населення: 716 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 304,49 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−6, влітку UTC-5


text:
# Лі Сисюнь
Лі Сисюнь (李思訓, 651—716) — китайський аристократ, військовик, художник-пейзажист часів династії Тан.

## Життєпис
Походив з імператорської родини Лі, яка під назвою Тан правила Китаєм. Народився у 651 році у родині князя Лі Сяобіна. Отримав конфуціанську освіту. Втім внаслідок ворожого ставлення до імператриці У Цзетянь не зміг використати свої родинні зв'язки. Замолоду втратив титул та маєтки й вимушений був тривалий час переховуватися. Повернувся до Чан'аня лише після смерті У Цзетянь у 704 році.
Того ж року призначається головою Департаменту справ імператорського роду. Згодом він був очільником префектури Ічжоу, генералом Імператорської гвардії. Помер у 716 році у Чан'ані.

## Мистецтво
Лі Сисюнь був художник-пейзажистом, засновником синьо-зеленого пейзажу. Його відомим працями є: розпис стін палацу Датун, розпис палацу князя Іде. Сувої-картини Лі Сисюня не збереглися, окрім двох — «Човни, що пливуть, та палац на березі річки» та «Пейзаж» (інший переклад «Осіння прогулянка»). Крім пейзажу, Лі Сисюнь також малював і тварин, але ці картини не збереглися дотепер.
Синьо-зелений стиль Лі Сисюня став класичним на багато століть. Його справу продовжив син Лі Чжао-дао.

title: Лі Сисюнь

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Лі Сисюнь
| місце_проживання     =
| інші_імена           =
| зображення           = Li Sixun peizazh.jpg
| розмір_зображення    = 250px
| підпис_зображення    = Пейзаж Лі Сисюня
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = 651
| місце_народження     =
| дата_смерті          = 716
| місце_смерті         =
| причина_смерті       =
| підданство           = Династія Тан
| національність       =  китаєць
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       = військовий очільник, художник
| титул                = [[князь]]
| головував_(-ла)      =
| конфесія     =
| дружина              =
| діти                 = [[Лі Чжао-дао]]
| рід                  = [[Лі]]
| батько               = Лі Сяобін
| матір                =
| нагороди             =
| зріст                =
| вага                 =
| герб                 =
}}
'''Лі Сисюнь''' (李思訓, [[651]]—[[716]]) — китайський [[аристократ]], військовик, [[художник]]-пейзажист часів [[Династія Тан|династії Тан]].

== Життєпис ==
Походив з імператорської родини Лі, яка під назвою Тан правила Китаєм. Народився у 651 році у родині князя Лі Сяобіна. Отримав конфуціанську освіту. Втім внаслідок ворожого ставлення до імператриці [[У Цзетянь]] не зміг використати свої родинні зв'язки. Замолоду втратив титул та маєтки й вимушений був тривалий час переховуватися. Повернувся до Чан'аня лише після смерті У Цзетянь у 704 році.

Того ж року призначається головою Департаменту справ імператорського роду. Згодом він був очільником префектури Ічжоу, генералом Імператорської гвардії. Помер у 716 році у Чан'ані.

== Мистецтво ==
Лі Сисюнь був художник-пейзажистом, засновником синьо-зеленого пейзажу. Його відомим працями є: розпис стін палацу Датун, розпис палацу князя Іде. Сувої-картини Лі Сисюня не збереглися, окрім двох — «Човни, що пливуть, та палац на березі річки» та «Пейзаж» (інший переклад «Осіння прогулянка»). Крім пейзажу, Лі Сисюнь також малював і тварин, але ці картини не збереглися дотепер.

Синьо-зелений стиль Лі Сисюня став класичним на багато століть. Його справу продовжив син [[Лі Чжао-дао]].

== Джерела ==
* Three Thousand Years of Chinese Painting. Yale University Press. 1997

{{commons|Category:Li Sixun|Лі Сисюнь}}

[[Категорія:Художники епохи Тан]]

title: Лі Сисюнь

Поховання: Fengxiand

Підданство: Династія Тан

Національність: китаєць

Діяльність: військовий очільник, художник

Титул: князь

Рід: Лі

Батько: Лі Сяобін

Брати, сестри: Li Sihuid

Діти: Лі Чжао-дао


text:
# Centaurea leucomalla
Centaurea leucomalla — вид квіткових рослин айстрових (Asteraceae). Ендемік Північної Македонії.

title: Centaurea leucomalla

wikitext:
{{Speciesbox
|image =
|taxon = Centaurea leucomalla
|authority = [[Йозеф Борнмюллер|Bornm.]]
|synonyms =
}}
'''''Centaurea leucomalla''''' — [[вид]] квіткових рослин [[айстрові|айстрових]] (Asteraceae). [[Ендемік]] [[Північна Македонія|Північної Македонії]]<ref>{{cite web |url=https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:190878-1 |назва=''Centaurea leucomalla'' |вебсайт=Plants of the World Online |видавець=Kew Science |дата-доступу=13.12.2024}}</ref><ref>{{cite web |url=https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/S6VP |назва=''Centaurea leucomalla'' |вебсайт=Catalogue of Life |дата-доступу=13.12.2024}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{taxonbar|from=Q109620417}}

[[Категорія:Волошка|leucomalla]]
[[Категорія:Ендемічна флора Північної Македонії]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Айстроцвіті (Asterales)

Родина: Айстрові (Asteraceae)

Рід: Волошка (Centaurea)

Вид: C. leucomalla

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Centaurea leucomalla · Bornm.


text:
# Угрюмов Микола Степанович
Микола Степанович Угрюмов (* 18 серпня 1902, Путивль — † 2 лютого 1982) — радянський воєначальник, генерал-майор, Герой Радянського Союзу (1940).

## Життєпис
У Червоній армії з 1923, в 1926 закінчив Ленінградську піхотну школу.
Командиром батальйону, в званні капітана, брав участь у радянсько-фінській війні 1939–1940 рр. Відзначився при взятті станції Терійокі, при форсуванні річки Бистрой, біля села Сарвелай, при взятті висоти 34,8. 18.01.1940 р. М. С. Угрюмова призначили командиром 252-го стрілецького полку. 11.02.1940 р. частини Червоної армії прорвали лінію Маннергейма, а 252-го полк взяв порт Іно.
15.02.1940 р. М. С. Угрюмову присвоєно звання Героя Радянського Союзу.
З початку радянсько — німецької війни командував дивізією на Лузькому рубежі. В 1942 р. закінчив академію Генерального штабу. Воював на Ленінградському фронті, де командував 2-ю дивізією народного ополчення. Пізніше на Південному фронті, в складі 2 гвардійської армії 4 Українського фронту, командував 33 гвардійською Севастопольською дивізією.
Генерал-майор М. С. Угрюмов після війни очолював військову кафедру Горьківського інституту, з 1961 р. — у відставці.

## Нагороди та відзнаки
- два ордена Леніна
- чотири ордена Червоного Прапора
- орден Суворова
- орден Кутузова
- орден Вітчизняної війни
- орден «Хоробрий солдат» (Польща)
- звання «Почесний громадянин міста Скадовська» (1974)

title: Угрюмов Микола Степанович

wikitext:
{{Особа}}
{{Однофамільці|Угрюмов}}
'''Микола Степанович Угрюмов''' (* {{ДН|18|8|1902}}, [[Путивль]] — † {{ДС|2|2|1982}}) — [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|радянський]] воєначальник, генерал-майор, [[Герой Радянського Союзу]] (1940).

== Життєпис ==
У Червоній армії з 1923, в 1926 закінчив Ленінградську піхотну школу.

Командиром батальйону, в званні капітана, брав участь у радянсько-фінській війні 1939–1940 рр. Відзначився при взятті станції Терійокі, при форсуванні річки Бистрой, біля села Сарвелай, при взятті висоти 34,8. 18.01.1940 р. М. С. Угрюмова призначили командиром 252-го стрілецького полку. 11.02.1940 р. частини Червоної армії прорвали лінію Маннергейма, а 252-го полк взяв порт Іно.

15.02.1940 р. М. С. Угрюмову присвоєно звання Героя Радянського Союзу.

З початку радянсько — німецької війни командував дивізією на Лузькому рубежі. В 1942 р. закінчив академію Генерального штабу. Воював на Ленінградському фронті, де командував 2-ю дивізією народного ополчення. Пізніше на Південному фронті, в складі 2 гвардійської армії 4 Українського фронту, командував 33 гвардійською Севастопольською дивізією.

Генерал-майор М. С. Угрюмов після війни очолював військову кафедру Горьківського інституту, з 1961 р. — у відставці.

== Нагороди та відзнаки ==
* два ордена Леніна
* чотири ордена Червоного Прапора
* орден Суворова
* орден Кутузова
* орден Вітчизняної війни
* орден «Хоробрий солдат» (Польща)
* звання «Почесний громадянин міста Скадовська» (1974)

== Джерела ==
* [https://web.archive.org/web/20150711120717/http://skadovsk.org/pochesni-gromadyani/ ПОЧЕСНІ ГРОМАДЯНИ МІСТА СКАДОВСЬК]
* [http://poshuk.ucoz.ua/news/ugrjumov/2013-10-04-25 Микола Степанович Угрюмов]
{{Герої Радянського Союзу}}
{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Випускники Військової академії імені Фрунзе]]
[[Категорія:Радянські військовики]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни з СРСР]]
[[Категорія:Герої Радянського Союзу — українці]]
[[Категорія:Почесні громадяни Скадовська]]

title: Угрюмов Микола Степанович

Народився: 18 серпня 1902 · Путивль, Курська губернія, Російська імперія

Помер: 2 лютого 1982 (79 років) · Красногорськ, Московська область, РРФСР, СРСР

Поховання: Penyaginskoye cemeteryd

Діяльність: воєначальник

Alma mater: Військова академія імені М. В. Фрунзе

Учасник: радянсько-фінська війна і німецько-радянська війна

Військове звання: генерал-майор

Партія: КПРС

Нагороди: · Радянська гвардія


text:
# Симплектичний базис
Симплектичний базис — базис симплектичного векторного простору — сукупність векторів {\displaystyle {\mathbf {e} }_{i},{\mathbf {f} }_{i}}, {\displaystyle i=1,2,...} зі симплектичного векторного простору з невиродженою білінійною формою {\displaystyle \omega }, що задовольняють умовам:
{\displaystyle \omega ({\mathbf {e} }_{i},{\mathbf {e} }_{j})=0},
{\displaystyle \omega ({\mathbf {f} }_{i},{\mathbf {f} }_{j})=0},
{\displaystyle \omega ({\mathbf {e} }_{i},{\mathbf {f} }_{j})=\delta _{ij}}.
Симплектичний базис симплектичного векторного простору завжди існує. Його можна побудувати за допомогою процедури, аналогічної процесу Грама — Шмідта. Існування базису передбачає, зокрема, що розмірність симплектичного векторного простору парна якщо вона скінченна.

title: Симплектичний базис

wikitext:
'''Симплектичний базис''' — базис [[Симплектичний простір|симплектичного векторного простору]] — сукупність векторів <math>{\mathbf e}_i, {\mathbf f}_i</math>, <math>i = 1, 2, ...</math> зі [[Симплектичний простір|симплектичного векторного простору]] з невиродженою білінійною формою <math>\omega</math>, що задовольняють умовам:

: <math>\omega({\mathbf e}_i, {\mathbf e}_j) = 0</math>,
: <math>\omega({\mathbf f}_i, {\mathbf f}_j) = 0</math>,
: <math>\omega({\mathbf e}_i, {\mathbf f}_j) = \delta_{ij}</math>.

Симплектичний базис симплектичного векторного простору завжди існує. Його можна побудувати за допомогою процедури, аналогічної [[Процес Грама — Шмідта|процесу Грама — Шмідта]]<ref>Maurice de Gosson: ''Symplectic Geometry and Quantum Mechanics'' (2006), p.7 and pp. 12–13</ref>. Існування базису передбачає, зокрема, що розмірність симплектичного векторного простору [[Парність (математика)|парна]] якщо вона скінченна.

== Див. також ==
* [[Теорема Дарбу в симплектичній геометрії]]
* {{Не перекладено|Симплектичне векторне розшарування||en|Symplectic frame bundle}}
* {{Не перекладено|Симплектичне спінорне розшарування||en|Symplectic spinor bundle}}
* [[Симплектичний простір]]
* [[Спряжені змінні]]

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* da Silva, AC, ''[http://www.springerlink.com/content/hq3au3baggr3/ Lectures on Symplectic Geometry] (недоступне посилання)'' , Springer (2001). {{ISBN|3-540-42195-5}} .
* Maurice de Gosson: ''Symplectic Geometry and Quantum Mechanics'' (2006) Birkhäuser Verlag, Basel {{ISBN|978-3-7643-7574-4}}.

[[Категорія:Симплектична геометрія]]
[[Категорія:Лінійна алгебра]]


text:
# Міхал Котльож
Міхал Котльож (пол. Michał Kotlorz; нар. 12 травня 1987, Польща) — польський хокеїст, захисник. Виступає за ГКС (Тихи) у Польській Екстралізі.
Виступав за СМС (Сосновець), «Напшуд» (Янув), ГКС (Тихи).
У складі національної збірної Польщі провів 21 матч (1 гол); учасник чемпіонатів світу 2010 (дивізіон I) і 2011 (дивізіон I). У складі молодіжної збірної Польщі — учасник чемпіонатів світу 2006 (дивізіон I) і 2007 (дивізіон I). У складі юніорської збірної Польщі — учасник чемпіонату світу 2005 (дивізіон I).
Срібний призер чемпіонату Польщі (2011). Володар Кубка Польщі (2008, 2009, 2010).

title: Міхал Котльож

wikitext:
{{Infobox Ice Hockey Player
| image           = Michał Kotlorz.jpg
| image_caption   =
| image_size      = 225px
| position        = захисник
| shoots          = лівою
| height          = 1,80 м
| weight          = 80 кг
| team            = [[ГКС (хокейний клуб, Тихи)|ГКС Тихи]]
| league          = [[Польська Екстраліга з хокею|Екстраліги]]
| former_teams    = СМС Сосновець<br/>Напшуд Янув
| played_for      =
| ntl_team        = {{ih|POL}}
| birth_date      = 12.5.1987
| birth_place     =
| draft           =
| draft_year      =
| draft_team      =
| career_start    = 2006
| career_end      =
}}
'''Міхал Котльож''' ({{lang-pl|Michał Kotlorz}}; {{нар}} [[12 травня]] [[1987]], [[Польща]]) — [[Польща|польський]] [[хокей із шайбою|хокеїст]], захисник. Виступає за [[ГКС (хокейний клуб, Тихи)|ГКС (Тихи)]] у [[Польська Екстраліга з хокею|Польській Екстралізі]].

Виступав за [[СМС (Сосновець)]], [[Напшуд Янув|«Напшуд» (Янув)]], [[ГКС (хокейний клуб, Тихи)|ГКС (Тихи)]].

У складі [[Збірна Польщі з хокею із шайбою|національної збірної Польщі]] провів 21 матч (1 гол); учасник чемпіонатів світу [[Чемпіонат світу з хокею із шайбою 2010 (дивізіон I)|2010 (дивізіон I)]] і [[Чемпіонат світу з хокею із шайбою 2011 (дивізіон I)|2011 (дивізіон I)]]. У складі молодіжної збірної Польщі — учасник чемпіонатів світу 2006 (дивізіон I) і 2007 (дивізіон I). У складі юніорської збірної Польщі — учасник чемпіонату світу 2005 (дивізіон I).

Срібний призер [[Польська Екстраліга з хокею|чемпіонату Польщі]] ([[Польська Екстраліга з хокею 2010—11|2011]]). Володар Кубка Польщі (2008, 2009, 2010).

== Посилання ==
* [http://www.eliteprospects.com/player.php?player=40270 Профіль] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120529045202/http://eliteprospects.com/player.php?player=40270 |date=29 травня 2012 }} на [http://www.eliteprospects.com/ Eliteprospects] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/6Cp0ltw3p?url=http://www.eliteprospects.com/ |date=11 грудня 2012 }} {{ref-en}}

{{Польща на ЧС з хокею 2010 (дивізіон I)}}
{{Польща на ЧС з хокею 2011 (дивізіон I)}}
{{Icehockey-bio-stub}}

{{DEFAULTSORT:Котльож, Міхал}}
[[Категорія:Польські хокеїсти]]
[[Категорія:Гравці збірної Польщі з хокею]]
[[Категорія:Хокеїсти ГКС (Тихи)]]
[[Категорія:Хокеїсти «Напшуд Янув»]]

title: Міхал Котльож

Народився: 12 травня 1987 (37 років) · Катовиці, Республіка Польща

Вага: 80 кг

Позиція: захисник

Кидок: лівою

Клуб Екстраліги · Кол. команди: ГКС Тихи · СМС Сосновець · Напшуд Янув

Нац. збірна: Польща

Ігрова кар'єра: 2006 — зараз


text:
# Олдувай
Олдувай, Олдовай (Olduvai, Oldoway) — ущелина на півночі Танзанії, одна з найважливіших палеоантропологічних стоянок у світі. Численні пам'ятки, відкриті ущелиною, виявилися безцінними для розуміння ранньої еволюції людини. Крутосхилий яр у Великій рифтовій долині, що тягнеться через Східну Африку, має довжину близько 48 км і розташований на східній рівнині Серенгеті в межах заповідника Нґоронґоро в окрузі Олбалбал, розташованому в районі Нґоронґоро регіоні Аруша, приблизно за 45 кілометрів від Лаетолі, іншої важливої археологічної стоянки первісної людини. Британсько-кенійська команда палеоантропологів-археологів Мері та Луїса Лікі започаткувала розкопки та дослідницькі програми в ущелині. Це одна з національних історичних пам'яток Танзанії.
Це місцезнаходження є важливим у висвітленні розвитку та соціальної структури ранніх Australopithecina, що значною мірою проявляється у виготовленні та використанні кам'яних знарядь праці. Окрім знарядь праці, можна відзначити ознаки харчування падаллю та полювання, про що свідчить наявність слідів укусів, які передують слідам розрізання здобичі, а також співвідношення м'ясної та рослинної їжі в раціоні ранніх гомінін. Збирання знарядь праці та решток тварин на одній території свідчить про розвиток соціальної взаємодії та спільної праці. Всі ці фактори вказують на зростання когнітивних здібностей на початку періоду переходу гомінідів до гомінін, тобто до клади людей.
Homo habilis, ймовірно, перший ранній вид людини, заселив Олдувайську ущелину приблизно 1,9 мільйона років тому. Згодом на зміну йому прийшов парантроп, Paranthropus boisei, 1,8 млн років тому, а за ним — Homo erectus, 1,2 млн р.т. та Homo sapiens, який, за оцінками, виник приблизно 300 000 років тому, заселив місця в ущелині 17 000 років тому.

title: Олдувай

wikitext:
{{гора}}
[[Файл:Olduvai ast.jpg|thumb|200px|Світлина з космосу]]
'''Олдувай''', Олдовай (Olduvai, Oldoway) — [[ущелина]] на півночі [[Танзанія|Танзанії]], одна з найважливіших [[Палеоантропологія|палеоантропологічних]] стоянок у світі. Численні пам'ятки, відкриті ущелиною, виявилися безцінними для розуміння ранньої [[Антропогенез|еволюції людини]]. Крутосхилий яр у [[Велика рифтова долина|Великій рифтовій долині]], що тягнеться через [[Східна Африка|Східну Африку]], має довжину близько 48 км і розташований на східній [[Серенгеті|рівнині Серенгеті]] в межах [[Природоохоронна територія Нґоронґоро|заповідника Нґоронґоро]] в окрузі Олбалбал, розташованому в районі Нґоронґоро [[Аруша (регіон)|регіоні Аруша]], приблизно за 45 кілометрів від [[Лаетолі]], іншої важливої археологічної стоянки первісної людини. Британсько-кенійська команда палеоантропологів-археологів [[Мері Лікі|Мері]] та [[Луїс Лікі|Луїса Лікі]] започаткувала розкопки та дослідницькі програми в ущелині. Це одна з національних історичних пам'яток Танзанії.

Це місцезнаходження є важливим у висвітленні розвитку та соціальної структури ранніх [[Гомініни|Australopithecina]], що значною мірою проявляється у виготовленні та використанні [[Кам'яні знаряддя|кам'яних знарядь праці]]. Окрім знарядь праці, можна відзначити ознаки харчування [[Падаль|падаллю]] та [[полювання]], про що свідчить наявність слідів укусів, які передують слідам розрізання здобичі, а також співвідношення м'ясної та рослинної їжі в раціоні ранніх гомінін. Збирання знарядь праці та решток тварин на одній території свідчить про розвиток [[Соціальні стосунки|соціальної взаємодії]] та спільної праці. Всі ці фактори вказують на зростання [[Пізнання|когнітивних]] здібностей на початку періоду переходу [[Гомініди|гомінідів]] до [[Гомініні|гомінін]], тобто до [[Клада|клади]] людей.

''[[Людина уміла|Homo habilis]]'', ймовірно, перший ранній вид людини, заселив Олдувайську ущелину приблизно 1,9 мільйона років тому. Згодом на зміну йому прийшов парантроп, ''[[Парантроп Бойса|Paranthropus boisei]]'', 1,8 млн років тому, а за ним — ''[[Людина прямоходяча|Homo erectus]]'', {{nobr|1,2 млн р.т.}} та ''[[Людина розумна|Homo sapiens]]'', який, за оцінками, виник приблизно 300 000 років тому, заселив місця в ущелині 17 000 років тому.

== Див. також ==
* [[Олдувайська культура]]

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Бібліоінформація}}
{{Антропогенез}}

{{Археологія-доробити}}
{{Paleo-site-stub}}

[[Категорія:Рельєф Танзанії]]
[[Категорія:Місця палеонтологічних знахідок]]

Назва на честь (епонім): S. ehrenbergiid

Країна: Танзанія

Регіон: Ngorongoro Districtd · Аруша

Тип: chined і prehistoric archaeological sited


text:
# Beatles for Sale
Beatles For Sale — четвертий студійний альбом британського гурту «The Beatles», представлений 4 грудня 1964 року на лейблі Parlophone. Через те, що за умовами контракту гурт повинен був записати четвертий альбом за дуже короткий час і записи проводилися в нечисленних перервах між гастрольними турами, у цей альбом увійшло шість запозичених пісень. Інші вісім пісень були написані Джоном Ленноном і Полом Маккартні.
Жодна з пісень не була випущена як сингл у Великій Британії. Проте такі пісні як «I'll Follow The Sun» та «Eight Days A Week» дуже відомі й дотепер. Ранні варіанти пісні «I'll Follow The Sun» були написані Полом Маккартні ще до виникнення гурту. Композиція «Eight Days A Week» вийшла як сингл у США, а також часто входила у різні збірки після розпаду «The Beatles».
Пісні «I'm A Loser», «Baby's In Black» і «Rock And Roll Music» стали невід'ємною частиною концертного репертуару гурту. Останні дві з них виконувалися на гастролях «Бітлз» до 1966 року, коли гурт припинив концертну діяльність.

## Список композицій
Автор музики і слів Джон Леннон та Пол Маккартні (якщо не зазначено інше).
| Сторона 1 | Сторона 1                                                                   | Сторона 1          | Сторона 1  |
| #         | Назва                                                                       | Вокал              | Тривалість |
| --------- | --------------------------------------------------------------------------- | ------------------ | ---------- |
| 1.        | «No Reply»                                                                  | Леннон             | 2:15       |
| 2.        | «I’m a Loser»                                                               | Леннон             | 2:28       |
| 3.        | «Baby’s in Black»                                                           | Леннон і Маккартні | 2:07       |
| 4.        | «Rock and Roll Music» (Чак Беррі)                                           | Леннон             | 2:33       |
| 5.        | «I’ll Follow the Sun»                                                       | Маккартні          | 1:53       |
| 6.        | «Mr. Moonlight» (Рой Лі Джонсон)                                            | Леннон             | 2:33       |
| 7.        | «Kansas City / Hey-Hey-Hey-Hey!» (Джеррі Лайбер, Майк Столлер, Річард Літл) | Маккартні          | 2:33       |

| Сторона 2 | Сторона 2                                         | Сторона 2          | Сторона 2  |
| #         | Назва                                             | Вокал              | Тривалість |
| --------- | ------------------------------------------------- | ------------------ | ---------- |
| 1.        | «Eight Days a Week»                               | Леннон і Маккартні | 2:45       |
| 2.        | «Words of Love» (Бадді Голлі)                     | Леннон і Маккартні | 2:12       |
| 3.        | «Honey Don’t» (Карл Перкінс)                      | Старр              | 2:55       |
| 4.        | «Every Little Thing»                              | Леннон і Маккартні | 2:01       |
| 5.        | «I Don’t Want to Spoil the Party»                 | Леннон і Маккартні | 2:33       |
| 6.        | «What You’re Doing»                               | Маккартні          | 2:30       |
| 7.        | «Everybody’s Trying to Be My Baby» (Карл Перкінс) | Гаррісон           | 2:23       |

title: Beatles for Sale

wikitext:
{{Музичний альбом
| Назва        = Beatles For Sale
| Тип        = [[Студійний альбом]]
| Виконавець      = [[The Beatles]]
| Обкладинка       = The Beatles - Beatles for Sale.jpeg
| Колір   =
| Випущено    = [[4 грудня]] [[1964]]
| Жанр       = [[рок-н-рол]]
| Тривалість      = 33:26
| Лейбл       = [[Parlophone]]
| Продюсери    = [[Джордж Мартін (музикант)|Джордж Мартін]]
| Огляди     =
| Попередній = ''[[A Hard Day's Night]]''
 (1964)
| Рік  = 1964
| Наступний  = ''[[Help!]]''
(1965)
|Записаний = [[Abbey Road Studios]]
[[11 серпня]] — [[26 жовтня]], [[1964]]
}}
{{Album ratings
| rev1 = [[AllMusic]]
| rev1Score = {{Rating|5|5}}<ref>{{cite web|url = https://www.allmusic.com/album/beatles-for-sale-mw0000189172|назва = AllMusic Review by Stephen Thomas Erlewine|вебсайт =www.allmusic.com|дата-доступу = 3 листопада 2017|archive-date = 2 квітня 2019|archive-url = https://web.archive.org/web/20190402112509/https://www.allmusic.com/album/beatles-for-sale-mw0000189172}}</ref>
| rev2 = [[The Daily Telegraph]]
| rev2Score = {{Rating|3|5}}<ref>{{cite web|url = http://www.telegraph.co.uk/culture/music/the-beatles/6139165/The-Beatles-Beatles-For-Sale-review.html|назва = The Beatles - Beatles For Sale, review|вебсайт =www.telegraph.co.uk|дата = 4 вересня 2009|дата-доступу = 3 листопада 2017|archive-date = 21 березня 2019|archive-url = https://web.archive.org/web/20190321130508/https://www.telegraph.co.uk/culture/music/the-beatles/6139165/The-Beatles-Beatles-For-Sale-review.html}}</ref>
| rev3 = [[Pitchfork Media|Pitchfork]]
| rev3Score = {{Rating|9.3|10}}<ref>{{cite web|url = https://pitchfork.com/reviews/albums/13424-beatles-for-sale/|назва = The Beatles - Beatles For Sale|вебсайт =pitchfork.com|дата = 8 вересня 2009|дата-доступу = 3 листопада 2017|archive-date = 10 серпня 2019|archive-url = https://web.archive.org/web/20190810233929/https://pitchfork.com/reviews/albums/13424-beatles-for-sale/}}</ref>
}}

'''''Beatles For Sale''''' — четвертий [[студійний альбом]] [[Велика Британія|британського]] гурту ''«[[The Beatles]]»'', представлений 4 грудня 1964 року на лейблі [[Parlophone]]. Через те, що за умовами контракту гурт повинен був записати четвертий альбом за дуже короткий час і записи проводилися в нечисленних перервах між гастрольними турами, у цей альбом увійшло шість запозичених пісень. Інші вісім пісень були написані Джоном Ленноном і Полом Маккартні.

Жодна з пісень не була випущена як [[сингл]] у Великій Британії. Проте такі пісні як ''«I'll Follow The Sun»'' та ''«Eight Days A Week»'' дуже відомі й дотепер. Ранні варіанти пісні ''«I'll Follow The Sun»'' були написані Полом Маккартні ще до виникнення гурту. Композиція ''«Eight Days A Week»'' вийшла як сингл у США, а також часто входила у різні збірки після розпаду ''«The Beatles»''.

Пісні ''«I'm A Loser»'', ''«Baby's In Black»'' і ''«Rock And Roll Music»'' стали невід'ємною частиною концертного репертуару гурту. Останні дві з них виконувалися на гастролях «Бітлз» до 1966 року, коли гурт припинив концертну діяльність.

== Список композицій ==
{{tracklist
| headline     = Сторона 1
| all_writing  = [[Джон Леннон]] та [[Пол Маккартні]] (якщо не зазначено інше)
| extra_column = Вокал
| title1       = No Reply
| extra1       =  Леннон
| length1      = 2:15
| title2       = I’m a Loser
| extra2       = Леннон
| length2      = 2:28
| title3       = Baby’s in Black
| extra3       = Леннон і Маккартні
| length3      = 2:07
| title4       = Rock and Roll Music
| note4        = [[Чак Беррі]]
| extra4       = Леннон
| length4      = 2:33
| title5       = I’ll Follow the Sun
| extra5       = Маккартні
| length5      = 1:53
| title6       = Mr. Moonlight
| note6        = Рой Лі Джонсон
| extra6       = Леннон
| length6      = 2:33
| title7       = Kansas City / Hey-Hey-Hey-Hey!
| note7        = Джеррі Лайбер, Майк Столлер, Річард Літл
| extra7       = Маккартні
| length7      = 2:33
}}

{{tracklist
| headline      = Сторона 2
| extra_column = Вокал
| title1        = Eight Days a Week
| extra1        = Леннон і Маккартні
| length1       = 2:45
| title2        = Words of Love
| note2         = [[Бадді Голлі]]
| extra2        = Леннон і Маккартні
| length2       = 2:12
| title3       = Honey Don’t
| note3        = [[Карл Перкінс]]
| extra3       = Старр
| length3      = 2:55
| title4       = Every Little Thing
| extra4       = Леннон і Маккартні
| length4      = 2:01
| title5       = I Don’t Want to Spoil the Party
| extra5       = Леннон і Маккартні
| length5      = 2:33
| title6       = What You’re Doing
| extra6       = Маккартні
| length6      = 2:30
| title7       = Everybody’s Trying to Be My Baby
| note7        = Карл Перкінс
| extra7       = Гаррісон
| length7      = 2:23
}}

== Примітки ==
{{примітки}}

{{Album-stub}}

{{Портали|Музика}}
{{ac}}
{{The Beatles}}

[[Категорія:Альбоми The Beatles]]
[[Категорія:Альбоми британських виконавців]]
[[Категорія:Музичні альбоми англійською мовою]]
[[Категорія:Альбоми Parlophone]]
[[Категорія:Альбоми, спродюсовані Джорджем Мартіном]]

title: Студійний альбом

Виконавець: The Beatles

Дата випуску: 4 грудня 1964

Записаний: Abbey Road Studios · 11 серпня — 26 жовтня, 1964

Жанр: рок-н-рол

Мова: англійська

Лейбл: Parlophone

Продюсер: Джордж Мартін

title: Хронологія The Beatles

| Попередній | A Hard Day's Night (1964) |: | Help! (1965) | Наступний |

Попередній: A Hard Day's Night · (1964)

Help! · (1965): Наступний

title: Оцінки оглядів

Джерело: Рейтинг

title: The Beatles

Менеджмент: Еллен Вільямс Браян Епштейн Аллен Клейн Лі Істман Ніл Аспінол Пітер Браун Мел Еванс Алістер Тейлор Apple Records

Продюсування: Джордж Мартін Джеф Імерик Норман Сміт Кен Скот Філ Спектор Джефф Лінн Abbey Road Studios

Студійні альбоми · (Велика Британія): Please Please Me (1963) With The Beatles (1963) A Hard Day's Night (1964) Beatles for Sale (1964) Help! (1965) Rubber Soul (1965) Revolver (1966) Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band (1967) The Beatles (Білий альбом) (1968) Yellow Submarine (1969) Abbey Road (1969) Let It Be (1970)

Студійні альбоми (США): Introducing... The Beatles (1964) Meet The Beatles! (1964) The Beatles' Second Album (1964) A Hard Day's Night (1964) Something New (1964) Beatles '65 (1964) The Early Beatles (1965) Beatles VI (1965) Help! (1965) Rubber Soul (1965) Yesterday and Today (1966) Revolver (1966) Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band (1967) Magical Mystery Tour (1967) The Beatles (The White Album) (1968) Yellow Submarine (1969) Abbey Road (1969) Let It Be (1970)

Мініальбоми: Twist and Shout (1963) The Beatles' Hits (1963) The Beatles (No. 1) (1963) All My Loving (1964) Long Tall Sally (1964) Extracts from the Album A Hard Day's Night (1964) Beatles for Sale (1965) Beatles for Sale (No. 2) (1965) The Beatles' Million Sellers (1965) Yesterday (1966) Nowhere Man (1966) Magical Mystery Tour (1967)

Альбоми після розпаду: Live at the BBC (1994) Anthology 1 (1995) Anthology 2 (1996) Anthology 3 (1996) Yellow Submarine Songtrack (1999) Let It Be… Naked (2003) Love (2006)

Компіляції: A Collection of Beatles Oldies (1966) Magical Mystery Tour (1967) Hey Jude (1970) 1962–1966 (1973) 1967–1970 (1973) Past Masters, Volume One (1988) Past Masters, Volume Two (1988) 1 (2000)

Фільмографія: Вечір важкого дня (1964) Допоможіть! (1965) Magical Mystery Tour (1967) Жовтий підводний човен (1968) Нехай буде так (1970) The Beatles: Get Back (2021)

Відеографія: The Compleat Beatles (1984) The Beatles Anthology (2003) The First U.S. Visit (2003)

Дискографія: Дискографія Пісні Буглеги Outtakes


text:
# РусГідро
ВАТ «РусГідро» — найбільша російська генеруюча компанія і друга у світі серед гідрогенеруючих компаній за встановленою потужністю. «РусГідро» — лідер у виробництві енергії на базі поновлюваних джерел, що розвивають генерацію на основі енергії водних потоків, морських припливів, вітру та геотермальної енергії.

## Історія
Компанія, що спочатку мала назву ВАТ «Федеральна гідрогенеруюча компанія» (ВАТ «ГідроОГК»), була створена в рамках реформи російської енергетичної галузі відповідно до розпорядження уряду Російської Федерації від 1 вересня 2003 року. Рішення про створення ОАО «ГідроОГК» як 100 % дочірнього товариства ВАТ РАО «ЄЕС Росії» прийняте Радою директорів ВАТ РАО «ЄЕС Росії» 24 грудня 2004 року.
У результаті реформи РАО «ЄЕС Росії», головними цілями якої були названі залучення інвестицій в розвиток галузі і створення конкурентного ринку електроенергії, в Росії з'явилося шість оптових генеруючих компаній, сформованих за екстериторіальним принципом, і 14 регіональних генкомпаній (ТГК). Практично всі гідрогенеруючі активи РФ були консолідовані у ВАТ «ГідроОГК».
25 червня 2008 загальними зборами акціонерів ВАТ «ГідроОГК» було ухвалено рішення про перейменування компанії у Відкрите акціонерне товариство «Російська гідрогенеруюча компанія» (рос. Открытое акционерное общество "Российская гидрогенерирующая компания"), скорочена назва — ВАТ «РусГідро».

## Огляд потужностей
За станом на 1 липня 2009 року встановлена потужність ВАТ «РусГідро» становила 25,3 ГВт. Вироблення за I півріччя 2009 року склало 45 904,7 млн кВт·год. Корисна відпустка за I півріччя 2009 року — 45 082,4 млн кВт·год.
Компанія об'єднує 53 енергооб'єкти поновлюваної енергетики. Серед них — найбільша в Росії і водночас у Європі Саяно-Шушенська ГЕС ім. П. С. Непорожнього (6400 МВт), 9 станцій Волзько-Камського каскаду загальною встановленою потужністю понад 10 103 МВт, первісток великої гідроенергетики на Далекому Сході Зейська ГЕС (1330 МВт), Бурейська ГЕС (1975 МВт) і декілька десятків гідростанцій на Північному Кавказі, а також геотермальні станції на Камчатці.
Одною з найстаріших ГЕС, що перебувають у складі холдингу «РусГідро», є Жигульовська ГЕС, розташована на річці Волзі в Самарській області. Її будівництво почалося в 1950 році. 29 грудня 1955 року був запущений в промислову експлуатацію перший гідроагрегат станції, яка тоді називалася Куйбишевська ГЕС. 10 серпня 1958 року станцію перейменували у Волзьку ГЕС ім. Леніна, а в травні 1959 року всі споруди гідровузла були прийняті в промислову експлуатацію. 1 липня 2004 року ВАТ «Волзька ГЕС ім. В. І. Леніна» була перейменована у ВАТ «Жигулівська ГЕС».
Жигулівська ГЕС є однією з найбільших гідроелектростанцій у світі за потужністю і виробленню електроенергії і найпершим гігантом радянської енергетики. Це шостий ступінь і друга за потужністю ГЕС Волзько-Камського каскаду.
Старою є і Камська гідроелектростанція (КамГЕС), розташована на річці Камі в Пермському краї. Входить у Волзько-Камський каскад ГЕС. Будівництво ГЕС почалося в 1949 році. 18 вересня 1954 року в урочистій обстановці був пущений перший гідроагрегат. Повністю Камська ГЕС була здана в 1958 році. У 1964 році Камська ГЕС була прийнята Державною комісією.
У складі «РусГідро» однією з «наймолодших» гідроелектростанцій є Бурейська ГЕС на річці Бурея в Амурській області. Символічний пуск станції відбувся 9 липня 2003 року під час відвідин її президентом Росії Володимиром Путіним. 20 жовтня 2007 року введений в лад останній, шостий гідроагрегат БГЕС.
Холдинг «РусГідро» також об'єднує науково-дослідні, проектно-дослідницькі, інжинірингові організації і роздрібні енергозбутові компанії. Станом на літо 2009 року Російській Федерації належить 61,93 %, міноритарним акціонерам — 38,07 %. Загальна кількість акціонерів «РусГідро» — понад 360 000.
Станом на літо 2009 в. о. голови правління ВАТ «РусГідро» — Василь Зубакін.

title: РусГідро

wikitext:
{{unibox}}

'''ВАТ «РусГідро»''' — найбільша російська генеруюча компанія і друга у світі серед гідрогенеруючих компаній за встановленою потужністю. «РусГідро» — лідер у виробництві енергії на базі поновлюваних джерел, що розвивають генерацію на основі енергії водних потоків, морських припливів, вітру та геотермальної енергії.

== Історія ==
Компанія, що спочатку мала назву ВАТ «Федеральна гідрогенеруюча компанія» (ВАТ «ГідроОГК»), була створена в рамках реформи російської енергетичної галузі відповідно до розпорядження уряду Російської Федерації від [[1 вересня]] [[2003]] року. Рішення про створення ОАО «ГідроОГК» як 100 % дочірнього товариства ВАТ РАО «ЄЕС Росії» прийняте Радою директорів ВАТ РАО «ЄЕС Росії» [[24 грудня]] [[2004]] року.

У результаті реформи РАО «ЄЕС Росії», головними цілями якої були названі залучення інвестицій в розвиток галузі і створення конкурентного ринку електроенергії, в Росії з'явилося шість оптових генеруючих компаній, сформованих за екстериторіальним принципом, і 14 регіональних генкомпаній (ТГК). Практично всі гідрогенеруючі активи РФ були консолідовані у ВАТ «ГідроОГК».

[[25 червня]] [[2008]] загальними зборами акціонерів ВАТ «ГідроОГК» було ухвалено рішення про перейменування компанії у Відкрите акціонерне товариство «Російська гідрогенеруюча компанія» ({{lang-ru|Открытое акционерное общество "Российская гидрогенерирующая компания"}}), скорочена назва — ВАТ «РусГідро».

== Огляд потужностей ==
За станом на 1 липня 2009 року встановлена потужність ВАТ «РусГідро» становила 25,3 ГВт. Вироблення за I півріччя 2009 року склало 45 904,7 млн кВт·год. Корисна відпустка за I півріччя 2009 року — 45 082,4 млн кВт·год.

Компанія об'єднує 53 енергооб'єкти поновлюваної енергетики. Серед них — найбільша в Росії і водночас у Європі [[Саяно-Шушенська гідроелектростанція|Саяно-Шушенська ГЕС ім. П. С. Непорожнього]] (6400 МВт), 9 станцій [[Волзько-Камський каскад ГЕС|Волзько-Камського каскаду]] загальною встановленою потужністю понад 10 103 МВт, первісток великої гідроенергетики на Далекому Сході [[Зейська ГЕС]] (1330 МВт), [[Бурейська ГЕС]] (1975 МВт) і декілька десятків гідростанцій на Північному Кавказі, а також геотермальні станції на [[Камчатський півострів|Камчатці]].

Одною з найстаріших ГЕС, що перебувають у складі [[холдинг]]у «РусГідро», є [[Жигульовська ГЕС]], розташована на річці [[Волга|Волзі]] в [[Самарська область|Самарській області]]. Її будівництво почалося в [[1950]] році. [[29 грудня]] [[1955]] року був запущений в промислову експлуатацію перший гідроагрегат станції, яка тоді називалася Куйбишевська ГЕС. 10 серпня 1958 року станцію перейменували у Волзьку ГЕС ім. Леніна, а в травні 1959 року всі споруди гідровузла були прийняті в промислову експлуатацію. 1 липня 2004 року ВАТ «Волзька ГЕС ім. В. І. Леніна» була перейменована у ВАТ «Жигулівська ГЕС».

Жигулівська ГЕС є однією з найбільших гідроелектростанцій у світі за потужністю і виробленню електроенергії і найпершим гігантом радянської енергетики. Це шостий ступінь і друга за потужністю ГЕС Волзько-Камського каскаду.

Старою є і Камська гідроелектростанція (КамГЕС), розташована на річці [[Кама|Камі]] в [[Пермський край|Пермському краї]]. Входить у Волзько-Камський каскад ГЕС. Будівництво ГЕС почалося в 1949 році. [[18 вересня]] [[1954]] року в урочистій обстановці був пущений перший гідроагрегат. Повністю Камська ГЕС була здана в 1958 році. У 1964 році Камська ГЕС була прийнята Державною комісією.

У складі «РусГідро» однією з «наймолодших» гідроелектростанцій є Бурейська ГЕС на річці [[Бурея (річка)|Бурея]] в [[Амурська область|Амурській області]]. Символічний пуск станції відбувся [[9 липня]] [[2003]] року під час відвідин її президентом Росії [[Путін Володимир Володимирович|Володимиром Путіним]]. [[20 жовтня]] [[2007]] року введений в лад останній, шостий гідроагрегат БГЕС.

Холдинг «РусГідро» також об'єднує науково-дослідні, проектно-дослідницькі, інжинірингові організації і роздрібні енергозбутові компанії. Станом на літо 2009 року Російській Федерації належить 61,93 %, міноритарним акціонерам — 38,07 %. Загальна кількість акціонерів «РусГідро» — понад 360 000.

Станом на літо 2009 в. о. голови правління ВАТ «РусГідро» — Василь Зубакін.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.rushydro.ru/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20091221094717/http://www.rushydro.ru/ |date=21 грудня 2009 }}
* [http://rian.ru/economy/20090819/181573822.html ОАО «РусГидро». Справка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090821025940/http://www.rian.ru/economy/20090819/181573822.html |date=21 серпня 2009 }}

{{Московська біржа}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Підприємства Росії]]
[[Категорія:Засновані в Росії 2004]]
[[Категорія:Організації, до яких застосовано санкції через російсько-українську війну]]

Галузь промисловості: електроенергетика

Країна: Росія

Організаційно-правова форма: публічне акціонерне товариство

Власник: Федеральне агенство по керуванню державним майномd

Дочірня організація: Far Eastern Energy Companyd і Q4386441?

Розташування штаб-квартири: Москва

Біржа: MOEX: і Лондонська фондова біржа

Продукція: електрична енергія


text:
# Болести (Більський повіт)
Болести (пол. Bolesty) — село в Польщі, у гміні Більськ-Підляський Більського повіту Підляського воєводства.
Населення — 105 осіб (2011).
У 1975—1998 роках село належало до Білостоцького воєводства.
Віряни Римо-Католицької Церкви належать до парафії Божого Милосердя в Більську Підляському.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 54      | 14                 | 30               | 10                   |
| Жінки    | 51      | 19                 | 17               | 15                   |
| Разом    | 105     | 33                 | 47               | 25                   |

title: Болести (Більський повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Болести
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Bolesty}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Підляське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Більський повіт (Підляське воєводство)|Більський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Більськ-Підляський (гміна){{!}}Більськ-Підляський
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 105
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 85
|поштовий індекс        = 17-100
|автомобільний код      = BBI
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0023277
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Болести}}

'''Болести''' ({{lang-pl|Bolesty}}) — село в Польщі, у [[Більськ-Підляський (гміна)|гміні Більськ-Підляський]] [[Більський повіт (Підляське воєводство)|Більського повіту]] [[Підляське воєводство|Підляського воєводства]].
Населення — {{formatnum:105}} {{МНОЖИНА:105|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975—1998 роках]] село належало до [[Білостоцьке воєводство (1975—1998)|Білостоцького воєводства]].

Віряни Римо-Католицької Церкви належать до парафії Божого Милосердя в Більську Підляському.<ref name=par>[https://drohiczynska.pl/parafie/bielsk-podlaski-parafia-milosierdzia-bozego/ Opis parafii na stronie diecezji]</ref>

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=54 |ЧолПре=14 |ЧолПрац=30 |ЧолПост=10
|Жін=51 |ЖінПре=19 |ЖінПрац=17 |ЖінПост=15
|Разом=105 |РазомПре=33 |РазомПрац=47 |РазомПост=25
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Більськ-Підляський}}

{{Підляське-доробити}}

[[Категорія:Села Більського повіту (Підляське воєводство)]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Підляське воєводство

Повіт: Більський повіт

Гміна: Більськ-Підляський

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: BBI

OSM: ↑3094434 ·R (Ґміна Більськ-Підляський)


text:
# Василево (Бєжаницький район)
Василево (рос. Василево) — присілок в Бєжаницькому районі Псковської області Російської Федерації.
Населення становить 6 осіб. Входить до складу муніципального утворення Бєжаницьке муніципальне утворення.

## Історія
Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Бєжаницьке муніципальне утворення.

## Населення
| 2001 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- |
| 15   | ↗26  | ↘6   |

title: Василево (Бєжаницький район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Василево
|назва ін.       = Василево
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Псковська область]]
|район           = [[Бєжаницький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Бєжаницьке муніципальне утворення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 6
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Псковська область
}}
'''Василево''' ({{lang-ru|Василево}}) — [[присілок]] в [[Бєжаницький район|Бєжаницькому районі]] [[Псковська область|Псковської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 6 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Бєжаницьке муніципальне утворення]].

== Історія ==

Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Бєжаницьке муніципальне утворення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/924013744 |title=Закон Псковской области от 28 февраля 2005 года N 420-ОЗ «Об установлении границ и статусе вновь образуемых муниципальных образований на территории Псковской области» |access-date=2020-02-17 |archive-date=2020-03-18 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200318103329/http://docs.cntd.ru/document/924013744 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Василево (Бежаницкий район)  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Бєжаницький район}}
{{Pskov-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Бєжаницького району]]
[[Категорія:Присілки Псковської області]]

title: присілок Василево

Суб'єкт Російської Федерації: Псковська область

Муніципальний район: Бєжаницький район

Поселення: Бєжаницьке муніципальне утворення

title: Основні дані

Населення: ▼ 6

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Василево · Василево


text:
# Колоньї
Колоньї (фр. Cologny) — громада  в Швейцарії в кантоні Женева.

## Географія
Громада розташована на відстані близько 130 км на південний захід від Берна, 5 км на північний схід від Женеви.
Колоньї має площу 3,7 км², з яких на 78% дозволяється будівництво (житлове та будівництво доріг), 17,7% використовуються в сільськогосподарських цілях, 4,1% зайнято лісами, 0,3% не є продуктивними (річки, льодовики або гори).

## Демографія
2019 року в громаді мешкало 5598 осіб (+14,9% порівняно з 2010 роком), іноземців було 35,4%. Густота населення становила 1530 осіб/км².
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 22,4% — особи молодші 20 років, 56,1% — особи у віці 20—64 років, 21,5% — особи у віці 65 років та старші. Було 2057 помешкань (у середньому 2,6 особи в помешканні).
Із загальної кількості 2092 працюючих 6 було зайнятих в первинному секторі, 64 — в обробній промисловості, 2022 — в галузі послуг.

title: Колоньї

wikitext:
{{Адміністративна одиниця Швейцарії|CH-GE|6617}}

'''Колоньї''' ({{lang-fr|Cologny}}) — громада  в [[Швейцарія|Швейцарії]] в [[Кантони Швейцарії|кантоні]] [[Женева (кантон)|Женева]]<ref>{{cite web |url=https://www.bfs.admin.ch/bfs/en/home/basics/swiss-official-commune-register.assetdetail.22484825.html |title=Amtliches Gemeindeverzeichnis der Schweiz |date= 01.05.2022 |publisher=Bundesamt für Statistik |accessdate=10 листопада 2022}}{{ref-de}}</ref>.

== Географія ==
Громада розташована на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 130 км на південний захід від [[Берн]]а, 5 км на північний схід від [[Женева|Женеви]].
Колоньї має площу<ref name="data2019">{{cite web |url=https://www.bfs.admin.ch/bfs/de/home/statistiken/regionalstatistik/regionale-portraets-kennzahlen/gemeinden.assetdetail.15864450.html |title=Regionalporträts 2021: Kennzahlen aller Gemeinden  |date= 26.03.2021 |publisher=Bundesamt für Statistik |accessdate=10 листопада 2022}}{{ref-de}}</ref> 3,7 км², з яких на 78% дозволяється будівництво (житлове та будівництво доріг), 17,7% використовуються в сільськогосподарських цілях, 4,1% зайнято лісами, 0,3% не є продуктивними (річки, льодовики або гори).

== Демографія ==
{{Historical populations
|title       = Зміни населення
|align       = left
|state       = collapsed
|percentages = off
|1850 |541
|1860 |582
|1870 |587
|1880 |575
|1888 |617
|1900 |632
|1910 |685
|1920 |804
|1930 |906
|1941 |1096
|1950 |1339
|1960 |1879
|1970 |2033
|1980 |3092
|1990 |3801
|2000 |4697
|footnote=Джерело<ref name=HDS>{{HDS|2899|Колоньї}}</ref><ref>[http://www.pxweb.bfs.admin.ch/Database/German_40%20-%20Eidgenössische%20Volkszählung/40.4%20-%201850-2000/40.4%20-%201850-2000.asp?lang=1&prod=40&secprod=4&openChild=true Swiss Federal Statistical Office STAT-TAB Bevölkerungsentwicklung nach Region, 1850-2000] {{webarchive |url=https://web.archive.org/web/20140930162751/http://www.pxweb.bfs.admin.ch/Database/German_40%20-%20Eidgenössische%20Volkszählung/40.4%20-%201850-2000/40.4%20-%201850-2000.asp?lang=1&prod=40&secprod=4&openChild=true |date=30 вересня 2014 }} {{in lang|de}} доступ 29 січня 2011</ref>
}}

2019 року в громаді мешкало 5598 осіб<ref name="data2019" /> (+14,9% порівняно з 2010 роком), іноземців було 35,4%. [[Густота населення]] становила 1530 осіб/км².
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 22,4% — особи молодші 20 років, 56,1% — особи у віці 20—64 років, 21,5% — особи у віці 65 років та старші. Було 2057 помешкань (у середньому 2,6 особи в помешканні).
Із загальної кількості 2092 працюючих 6 було зайнятих в [[Первинний сектор економіки|первинному секторі]], 64 — в обробній промисловості, 2022 — в галузі послуг.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Женева (кантон)}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Громади Женеви]]

title: фр. Cologny

Країна: Швейцарія

Кантон: Женева

Номерний знак: GE

Офіційна мова: французька

Губернатор: Pascal Hornungd


text:
# Замлинки
Замлинки, Вздух (пол. Zamłynki, Zamłyński, Wzduch) — річка в Україні у Львівському районі Львівської області. Ліва притока річки Раківки (басейн Вісли).

## Опис
Довжина річки 15 км, похил річки 4,1 м/км, площа басейну водозбору 98,6 км² , найкоротша відстань між витоком і гирлом — 12,25  км, коефіцієнт звивистості річки — 1,22. Формується багатьма струмками та загатами.

## Розташування
Бере початок у селі Угри. Тече переважно на північний захід через села Годвишня, Добряни, Бар і на південно-західній околиці села Родатичі впадає в річку Раківку, праву притоку річки Вишні.
Населені пункти вздовж берегової смуги: Милятин.

## Цікаві факти
- На південно-західній околиці села Родатичі річку перетинає автошлях М11[4] (автомобільний шлях міжнародного значення на території України. Проходить територією Львівської області.).

title: Замлинки

wikitext:
{{Річка
| назва             = Замлинки
| оригінальна_назва =
| зображення        =
| зображення_розмір =
| підпис            =
| довжина           = 15 км
| висота_витоку     =
| висота_гирла      =
| похил_річки       = 4,1
| стік              =
| площа_басейну     = 98,6 км²
| витік             = у селі [[Угри (село)|Угри]]
| витік_коорд       = {{coord|49|44|10|N|23|37|51|E|scale:6000}}
| гирло             = [[Раківка (притока Вишні)|Раківка]]
| гирло_коорд       = {{coord|49|47|20|N|23|28|52|E|scale:6000}}
| басейн            = [[Вісла|Вісли]]
| країни_басейну    = {{UKR}}<br/> [[Львівська область]]
| прирічкові_країни =
| притоки           =
| мапа              =
| мапа_розмір       =
| мапа_підпис       =
}}
'''Замлинки, Вздух''' ({{lang-pl|Zamłynki<ref name="Карти Австрійської монархії 750 метрівки"/>, Zamłyński, Wzduch<ref name="Slownik_geograficzny"/>}}) — [[річка]] в [[Україна|Україні]] у [[Львівський район|Львівському районі]] [[Львівська область|Львівської області]]. Ліва притока річки [[Раківка (притока Вишні)|Раківки]] (басейн [[Вісла|Вісли]]).

== Опис ==
Довжина річки 15 км, похил річки 4,1 м/км, площа басейну водозбору 98,6 км²<ref name="Каталог річок України"/> , найкоротша відстань між витоком і гирлом — 12,25  км, коефіцієнт [[Звивистість річок|звивистості річки]] — 1,22<ref name="maps"/>. Формується багатьма струмками та загатами.

== Розташування ==
Бере початок у селі [[Угри (село)|Угри]]<ref name="Карта1942"/>. Тече переважно на північний захід через села [[Годвишня]], [[Добряни (Львівський район)|Добряни]], [[Бар (село)|Бар]] і на південно-західній околиці села [[Родатичі]] впадає в річку Раківку, праву притоку річки [[Вишня (притока Сяну)|Вишні]].

Населені пункти вздовж берегової смуги: [[Милятин (Львівський район)|Милятин]].

== Цікаві факти ==
* На південно-західній околиці села Родатичі річку перетинає автошлях {{Автошлях М|11}}<ref name="maps"/> (автомобільний шлях міжнародного значення на території [[Україна|України]]. Проходить територією [[Львівська область|Львівської області]].).

== Примітки ==
{{notelist|2}}

== Джерела ==
{{reflist|2|refs=
<ref name="maps">[https://www.google.com.ua/maps/@49.7608594,23.5418862,13z?hl=uk Балка Замлинки на Google.Maps]</ref>

<ref name="Карти Австрійської монархії 750 метрівки">[http://freemap.com.ua/maps/avstrijskoj-monarxii/4071.jpg]{{Недоступне посилання}} «Карти Австрійської монархії 750 метрівки».</ref>

<ref name="Карта1942">Топографічна карта Главного штабу [http://freemap.com.ua/maps/genshtab/m-34-084.jpg M-34-084. Городок.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211022123840/http://freemap.com.ua/maps/genshtab/m-34-084.jpg |date=2021-10-22 }} Масштаб 1 : 100 000. Стан місцевості подано на 1989 рік.</ref>

<ref name="Каталог річок України">[http://shron1.chtyvo.org.ua/Levchenko_SP/Kataloh_richok_Ukrainy.pdf «Каталог річок України»]. — К. : Видавництво АН УРСР, 1957. — С. 12. — (№ 12).</ref>

<ref name="Slownik_geograficzny">[http://dir.icm.edu.pl/pl/Slownik_geograficzny/Tom_VI/418 Slownik_geograficzny].</ref>
}}

== Посилання ==
* {{SgKP|IV|704|Milatyn 1.) wś w pow. gródeckim, ... pot. Zamłyński al. Wzduch, dopływ Rakowa,...}}
* [https://shron1.chtyvo.org.ua/Zheliezniak_Iryna/Slovnyk_hidronimiv_Ukrainy.pdf? Словник гідронімів України] – К.: Наукова думка, 1979. – С. 205
{{Портали|Географія України|Гідрологія|Львівщина}}

[[Категорія:Малі річки України]]
[[Категорія:Річки Львівської області]]
[[Категорія:Річки Львівського району]]

title: Замлинки

Витік: у селі Угри

Гирло: Раківка

Басейн: Вісли

Країни: Україна · Львівська область

Довжина: 15 км


text:
# RNF44
RNF44 (англ. Ring finger protein 44) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на 5-й хромосомі. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 432 амінокислот, а молекулярна маса — 47 728.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MRPWALAVTR |  | WPPSAPVGQR |  | RFSAGPGSTP |  | GQLWGSPGLE |  | GPLASPPARD |
| ERLPSQQPPS |  | RPPHLPVEER |  | RASAPAGGSP |  | RMLHPATQQS |  | PFMVDLHEQV |
| HQGPVPLSYT |  | VTTVTTQGFP |  | LPTGQHIPGC |  | SAQQLPACSV |  | MFSGQHYPLC |
| CLPPPLIQAC |  | TMQQLPVPYQ |  | AYPHLISSDH |  | YILHPPPPAP |  | PPQPTHMAPL |
| GQFVSLQTQH |  | PRMPLQRLDN |  | DVDLRGDQPS |  | LGSFTYSTSA |  | PGPALSPSVP |
| LHYLPHDPLH |  | QELSFGVPYS |  | HMMPRRLSTQ |  | RYRLQQPLPP |  | PPPPPPPPPY |
| YPSFLPYFLS |  | MLPMSPTAMG |  | PTISLDLDVD |  | DVEMENYEAL |  | LNLAERLGDA |
| KPRGLTKADI |  | EQLPSYRFNP |  | DSHQSEQTLC |  | VVCFSDFEAR |  | QLLRVLPCNH |
| EFHTKCVDKW |  | LKANRTCPIC |  | RADASEVPRE |  | AE         |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Задіяний у такому біологічному процесі, як альтернативний сплайсинг.
Білок має сайт для зв'язування з іонами металів, іоном цинку.

title: RNF44

wikitext:
{{Картка гена}}
'''RNF44''' ({{lang-en|Ring finger protein 44}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на 5-й хромосомі.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:19180 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:19180 |language=англ. |accessdate=18 вересня 2017 |archive-date=14 вересня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150914192926/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:19180 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150914192926/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:19180 |date=2015-09-14 }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 432 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 47 728<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/Q7L0R7#sequences |title=UniProt, Q7L0R7 |language=англ. |accessdate=18 вересня 2017 |archive-date=9 серпня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170809000124/http://www.uniprot.org/uniprot/Q7L0R7#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MRPWALAVTR		WPPSAPVGQR		RFSAGPGSTP		GQLWGSPGLE		GPLASPPARD

ERLPSQQPPS		RPPHLPVEER		RASAPAGGSP		RMLHPATQQS		PFMVDLHEQV

HQGPVPLSYT		VTTVTTQGFP		LPTGQHIPGC		SAQQLPACSV		MFSGQHYPLC

CLPPPLIQAC		TMQQLPVPYQ		AYPHLISSDH		YILHPPPPAP		PPQPTHMAPL

GQFVSLQTQH		PRMPLQRLDN		DVDLRGDQPS		LGSFTYSTSA		PGPALSPSVP

LHYLPHDPLH		QELSFGVPYS		HMMPRRLSTQ		RYRLQQPLPP		PPPPPPPPPY

YPSFLPYFLS		MLPMSPTAMG		PTISLDLDVD		DVEMENYEAL		LNLAERLGDA

KPRGLTKADI		EQLPSYRFNP		DSHQSEQTLC		VVCFSDFEAR		QLLRVLPCNH

EFHTKCVDKW		LKANRTCPIC		RADASEVPRE		AE

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Задіяний у такому біологічному процесі, як [[альтернативний сплайсинг]].
Білок має сайт для зв'язування з іонами металів, іоном [[цинк]]у.

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 5 (людина)|Хромосома 5]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Некатегоризовані білки]]

title: Ідентифікатори

Символи: RNF44, ring finger protein 44

Зовнішні ІД: MGI: 2145310 HomoloGene: 8934 GeneCards: RNF44

Молекулярна функція: • зв'язування з іоном металу · • GO:1904264, GO:1904822, GO:0090622, GO:0090302 ubiquitin protein ligase activity

Клітинна компонента: • цитоплазма · • нуклеоплазма

Біологічний процес: • proteasome-mediated ubiquitin-dependent protein catabolic process · • Убіквітин-залежний протеоліз

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Теплівка (Курська область)
Теплівка (рос. Тепловка) — присілок в Хомутовському районі Курської області Російської Федерації.
Населення становить 11 осіб. Входить до складу муніципального утворення Гламаздинська сільрада.

## Історія
Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю Східна Слобожанщина.
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Гламаздинська сільрада.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 36   | ↘11  |

title: Теплівка (Курська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Теплівка
|назва ін.       = Тепловка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Курська область]]
|район           = [[Хомутовський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Гламаздинська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 11
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Курська область
}}
'''Теплівка''' ({{lang-ru|Тепловка}}) — [[присілок]] в [[Хомутовський район|Хомутовському районі]] [[Курська область|Курської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 11 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Гламаздинська сільрада]].

== Історія ==

Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю [[Східна Слобожанщина]].

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення [[Гламаздинська сільрада]]<ref>[https://web.archive.org/web/20160314021302/http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/legislation_rf/index.php?d_id4=bb946d29-340c-4f4d-a79c-98e025259910&do4=document&id4=1bcc3f5b-8dc3-4546-b263-22f994cbb55b Закон Курской области от 14.10.2004 № 48-ЗКО «О муниципальных образованиях Курской области»] {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Тепловка (Курская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Хомутовський район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Хомутовського району]]

title: присілок Теплівка

Суб'єкт Російської Федерації: Курська область

Муніципальний район: Хомутовський район

Поселення: Гламаздинська сільрада

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Теплівка · Теплівка