text:
# Аулетта
Аулетта (італ. Auletta, сиц. Auletta) — муніципалітет в Італії, у регіоні Кампанія, провінція Салерно.
Аулетта розташована на відстані близько 290 км на південний схід від Рима, 105 км на схід від Неаполя, 60 км на схід від Салерно.
Населення — 2367 осіб (2014).
Щорічний фестиваль відбувається 17 серпня. Покровитель — Ripacandida.

## Демографія
Населення за роками:

Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 98 іноземців з 13 країн, серед них 75 громадян країн Євросоюзу та 6 громадян України.

## Сусідні муніципалітети
- Буччино
- Каджано
- Корлето-Монфорте
- Пертоза
- Петіна
- Полла
- Сальвітелле
- Січиньяно-дельї-Альбурні

title: Аулетта

wikitext:
{{Комуна Італії
 | назва         = Аулетта
 | місцева_назва = Auletta
 | герб          = <!--  -->
 | регіон        = CAM <!-- Лише 3-літерний КОД -->
 | провінція     = SA <!-- Лише 2-літерний КОД -->
 | latd   = 40
 | latm   = 33
 | lats   = 40
 | longd  = 15
 | longm  = 25
 | longs  = 28
 | висота = 280
 | населення     = 2124
 | рік_насел     = 01-01-2023
 | площа         = 35
 | густота       = 59,5
 | поштові_індекси  = 84031
 | телефонний_код = 0975
 | код_ISTAT     = 065012
 | покровитель   = San Donato da Ripacandida
 | мер           = Pietro Pessolano
 | обраний       = 31-1-2011
 | www           = http://www.comune.auletta.sa.it/
}}

'''Аулетта''' ({{lang-it|Auletta}}, {{lang-scn|Auletta}}) — [[муніципалітет]] в [[Італія|Італії]], у регіоні [[Кампанія (Італія)|Кампанія]], [[Салерно (провінція)|провінція Салерно]].

Аулетта розташована на відстані<ref>Фізичні відстані та напрямки розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 290 км на південний схід від [[Рим|Рима]], 105 км на схід від [[Неаполь|Неаполя]], 60 км на схід від [[Салерно]].

Населення — {{formatnum:2367}} {{МНОЖИНА:2367|особа|особи|осіб}} (2014)<ref name="dem1">{{cite web |url=http://www.demo.istat.it/bil2014/index.html |title=Демографічний баланс 2014 року та населення на 31 грудня |publisher=[[ISTAT]] |accessdate=25 грудня 2014 |archive-date=26 червня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150626150429/http://demo.istat.it/bil2014/index.html }}{{ref-it}}</ref>.
Щорічний фестиваль відбувається 17 серпня. Покровитель — Ripacandida.

== Демографія ==
{{Демографія/Auletta}}
{{Іноземці в Італії | назва=Аулетта | дата=1 січня 2023 року
 | всього=98 | країн=13 | Укр=6 | ЄС=75 | таблиця= | країна1=[[Румунія|Румунії]]
 | примітка=<ref>{{cite web| url=https://demo.istat.it/app/?i=RCS&l=en
  | title=Resident population by sex, municipality and citizenship | language=англ.
  | trans_title=Постійне населення за статтю, муніципалітетом і громадянством
  | publisher=[[ISTAT]]| accessdate=12 червня 2024}}</ref>
}}

== Сусідні муніципалітети ==

* [[Буччино]]
* [[Каджано]]
* [[Корлето-Монфорте]]
* [[Пертоза]]
* [[Петіна]]
* [[Полла]]
* [[Сальвітелле]]
* [[Січиньяно-дельї-Альбурні]]

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів провінції Салерно]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Italy-geo-stub}}
{{Провінція Салерно}}

{{Портали|Географія|Італія}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Салерно]]

title: Аулетта · Auletta

Країна: Італія

Регіон: Кампанія

Провінція: Салерно

Площа: 35 км²

title: Розміщення

Розміщення: Commune

title: Влада

Мер: Pietro Pessolano (31-1-2011)


text:
# Зябра
Зя́бра — орган дихання, що здатний поглинати кисень із води. Є у всіх первинноводних тварин.
На відміну від багатьох дрібних водних безхребетних (таких як губок, мохуваток, п'явок), які вдихають кисень через всю поверхню тіла, складніші організми використовують зябра. Зазвичай зябра утворюються з тонких пластинок тканини або дрібних пучковатих лопатей, і за винятком деяких водних комах, вони містять густу мережу кровоносних судин або целомічну рідину, яка здійснює газообмін з навколишнім середовищем. У багатьох водних комах (як волохокрильців, Sialidae і личинок бабок, є унікальний тип органу дихання — зябро-трахеї, що складається з системи дихальних трубок. Стінки закінчення шлунково-кишкового тракту цих комах густо покриті трахеями. Вода, яку вони всмоктують, забезпечує їх киснем і потім виходить назовні.
Дихання у морських їжаків та морських зірок відбувається за допомогою дуже примітивних зябер, які називаються папулами, або шкірними зябрами, які утворюються численними тонкостінними виростами в проміжках на поверхні тіла між скелетними пластинками, які містять в собі дивертикули, — трубчасті органи водяного кровообігу. У ракоподібних, молюсків і деяких комах вони утворюються пучкуватими або плоскими виростами на поверхні тіла, в яких циркулює кров. Кров багатьох з цих тварин містить дихальні пігменти — синій гомоціанін та червоний гемоглобін, які зв'язують велику кількість кисню на межі з довкіллям. Вода, яка попадає до рота та проходить через ці щілини, постачає організм киснем. Деякі риби виористовують зябра для виділення електролітів. У деяких земноводних зябра також розташовані всередині ротового отвору, але виступають назовні у вигляді зовнішніх пучків. У більшості видів є поворотно-протитічна система для посилення дифузії речовин через зябра, де кров і вода течуть у зворотних напрямах. Вважається, що зяброві щілини риб пізніше еволюціонували в мигдалеподібні залози, тимусові гланди і євстахієві слухові канали інших тварин. Також багато інших органів мають спадковий зв'язок від зародкових зябрових кишень. Відносно недавно зябра в районі ануса почали розвиватися у морських черепах, хоча ті мають легені для повітряного дихання.
Велика поверхня зябер створює проблеми для риб, які регулюють свою осмолярність плазми крові. Оскільки солона вода менш розбавлена, ніж кров, риби солоних вод втрачають велику кількість води через зябра. Для відновлення балансу вони п'ють велику кількість морської води і виділяють з неї солі.

wikiname: ukwiki

title: Зябра

in_language: uk

wikitext:
[[Файл:Smooth Newt larva (aka).jpg|thumb|''[[Triturus alpestris]]'' демонструє свої зябра]]
[[Файл:Gills_%28esox%29.jpg|thumb|Зябра [[Щука звичайна|щуки]] (''[[Щука звичайна|Esox lucius]]'')]]

'''Зя́бра''' — [[орган дихання]], що здатний поглинати [[кисень]] із води. Є у всіх [[первинноводні тварини|первинноводних тварин]].

На відміну від багатьох дрібних водних [[безхребетні|безхребетних]] (таких як [[Губки|губок]], [[мохуватки|мохуваток]], [[п'явки|п'явок]]), які вдихають кисень через всю поверхню тіла, складніші організми використовують [[зябра]]. Зазвичай зябра утворюються з тонких пластинок [[тканина (біологія)|тканини]] або дрібних пучковатих лопатей, і за винятком деяких водних [[комахи|комах]], вони містять густу мережу [[кровоносна судина|кровоносних судин]] або [[целом|целомічну рідину]], яка здійснює [[газообмін]] з навколишнім середовищем. У багатьох водних комах (як [[волохокрильці]]в, [[Sialidae]] і [[Личинка|личинок]] [[бабки|бабок]], є унікальний тип органу дихання — '''зябро-трахеї''', що складається з системи дихальних трубок. Стінки закінчення [[Шлунково-кишковий тракт|шлунково-кишкового тракту]] цих комах густо покриті [[Трахеї|трахеями]]. Вода, яку вони всмоктують, забезпечує їх киснем і потім виходить назовні.

Дихання у [[Морський їжак|морських їжаків]] та [[Морська зірка|морських зірок]] відбувається за допомогою дуже примітивних зябер, які називаються '''папулами''', або '''шкірними зябрами''', які утворюються численними тонкостінними виростами в проміжках на поверхні тіла між скелетними пластинками, які містять в собі '''дивертикули''', — трубчасті органи водяного кровообігу. У [[ракоподібні|ракоподібних]], [[молюски|молюсків]] і деяких комах вони утворюються пучкуватими або плоскими виростами на поверхні тіла, в яких циркулює кров. Кров багатьох з цих тварин містить дихальні пігменти — синій [[гомоціанін]] та червоний [[гемоглобін]], які зв'язують велику кількість кисню на межі з довкіллям. Вода, яка попадає до рота та проходить через ці щілини, постачає організм киснем. Деякі [[риби]] виористовують зябра для виділення [[електроліт]]ів. У деяких [[земноводні|земноводних]] зябра також розташовані всередині ротового отвору, але виступають назовні у вигляді зовнішніх пучків. У більшості видів є поворотно-протитічна система для посилення [[дифузія|дифузії]] речовин через зябра, де кров і вода течуть у зворотних напрямах. Вважається, що зяброві щілини риб пізніше еволюціонували в [[Мигдалеподібна залоза|мигдалеподібні залози]], [[Тимус|тимусові гланди]] і [[Євстахієві труби|євстахієві слухові канали]] інших тварин. Також багато інших органів мають спадковий зв'язок від зародкових [[Зяброва кишеня|зябрових кишень]]. Відносно недавно зябра в районі [[Анус|ануса]] почали розвиватися у [[Морські черепахи|морських черепах]], хоча ті мають [[легені]] для повітряного дихання.

Велика поверхня зябер створює проблеми для риб, які регулюють свою [[осмолярність]] плазми крові. Оскільки солона вода менш розбавлена, ніж кров, риби солоних вод втрачають велику кількість води через зябра. Для відновлення балансу вони п'ють велику кількість морської води і виділяють з неї [[солі]].

== Див. також ==
* [[Ктенидії]]

== Посилання ==
* Стаття [http://dic.academic.ru/dic.nsf/bse/86883 Зябра] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150711132354/http://dic.academic.ru/dic.nsf/bse/86883 |date=11 липня 2015 }} у Великій радянській енциклопедії {{ref-ru}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Дихальна система]]
[[Категорія:Анатомія риб]]


text:
# Ігнатенко Павло Миколайович
Павло́ Микола́йович Ігна́тенко (нар. 2 червня 1973, м. Ніжин, Чернігівська область) — український політик. Народний депутат 4-го скликання. Міністр охорони навколишнього природного середовища України (2005–2006). Заступник Секретаря Ради національної безпеки і оборони України (липень 2009 — квітень 2011); був членом Ради НС «Наша Україна» (з березня 2005).

## Освіта
Київський державний економічний університет (1994), економіст, «Фінанси та кредит».

## Трудова діяльність
- 1995–2000 — керівний директор ЗАТ «Альфа Капітал», м. Київ.
- 2001–2002 — головний спеціаліст, керівник проєктів ЗАТ «Альфа-Банк», м. Київ.

## Політична діяльність
Народний депутат України 4-го скликання з квітня 2002 до березня 2005 від Блоку Віктора Ющенка «Наша Україна», № 38 в списку. На час виборів: керівник проєктів ЗАТ «Альфа-Банк», безпартійний. Член фракції «Наша Україна» (з травня 2002). Член Комітету з питань боротьби з організованою злочинністю і корупцією (з червня 2002), член Спеціальної контрольної комісії з питань приватизації (з червня 2002). Склав депутатські повноваження 3 березня 2005.
4 лютого 2005 — 4 серпня 2006 — міністр охорони навколишнього природного середовища України. Під його керівництвом в квітні 2006 року було проведено тендер на розробку Прикерченської нафтогазоносної ділянки Чорного моря, в якому перемогла компанія Vanco International.
Вересень 2006 — листопад 2008 — радник Президента України.
Державний службовець 1-го рангу (з грудня 2006).

## Особисте життя
```
Син Олександр (
1999
).
```

title: Ігнатенко Павло Миколайович

wikitext:
{{особа}}
{{Othernames|Ігнатенко}}
'''Павло́ Микола́йович Ігна́тенко''' ({{н}} {{Дата народження|2|6|1973}}, м. [[Ніжин]], [[Чернігівська область]]) — український політик. [[Народні депутати України 4-го скликання|Народний депутат 4-го скликання]]. [[Список міністрів охорони навколишнього природного середовища України|Міністр охорони навколишнього природного середовища України]] ([[2005]]–[[2006]]). Заступник [[Секретар Ради національної безпеки і оборони України|Секретаря Ради національної безпеки і оборони України]] (липень [[2009]] — квітень [[2011]]); був членом Ради [[НС «Наша Україна»]] (з березня [[2005]]).

== Освіта ==
[[Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана|Київський державний економічний університет]] ([[1994]]), економіст, «Фінанси та кредит».

== Трудова діяльність ==
* [[1995]]–[[2000]] — керівний директор ЗАТ «Альфа Капітал», м. [[Київ]].
* [[2001]]–[[2002]] — головний спеціаліст, керівник проєктів ЗАТ «[[Альфа-Банк]]», м. [[Київ]].

== Політична діяльність ==
[[Народні депутати України 4-го скликання|Народний депутат України 4-го скликання]] з квітня [[2002]] до березня [[2005]] від [[Блок Віктора Ющенка «Наша Україна»|Блоку Віктора Ющенка «Наша Україна»]], № 38 в списку. На час виборів: керівник проєктів ЗАТ «Альфа-Банк», безпартійний. Член фракції «Наша Україна» (з травня 2002). Член Комітету з питань боротьби з організованою злочинністю і корупцією (з червня 2002), член Спеціальної контрольної комісії з питань приватизації (з червня 2002). Склав депутатські повноваження 3 березня 2005.

[[4 лютого]] [[2005]] — [[4 серпня]] [[2006]] — [[Список міністрів охорони навколишнього природного середовища України|міністр охорони навколишнього природного середовища України]]. Під його керівництвом в квітні [[2006]] року було проведено тендер на розробку Прикерченської нафтогазоносної ділянки [[Чорне море|Чорного моря]], в якому перемогла компанія [[Vanco International]].

Вересень [[2006]] — листопад [[2008]] — радник [[Президент України|Президента України]].

[[Державний службовець]] 1-го рангу (з грудня [[2006]]).

== Особисте життя ==
 Син Олександр ([[1999]]).

== Посилання ==
* [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/site2/p_deputat?d_id=5494&skl=5 Сайт Верховної Ради України] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131211040225/http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/site2/p_deputat?d_id=5494&skl=5 |date=11 грудня 2013 }}
* [https://web.archive.org/web/20080925162342/http://www.vlada.kiev.ua/fcontent.php?pacode=311 Політична Україна сьогодні]

{{Bio-stub}}
{{Міністри охорони навколишнього природного середовища України}}
{{Уряд Юрія Єханурова}}
{{Перший уряд Юлії Тимошенко}}

[[Категорія:Уродженці Ніжина]]
[[Категорія:Члени «Нашої України»]]
[[Категорія:Випускники Київського національного економічного університету]]
[[Категорія:Народні депутати України 4-го скликання]]
[[Категорія:Українські міністри]]
[[Категорія:Міністри охорони навколишнього природного середовища України]]

title: Ігнатенко Павло Миколайович

Народився: 2 червня 1973 (51 рік) · Ніжин, Чернігівська область, Українська РСР, СРСР

Діяльність: політик

Членство: Верховна Рада України IV скликання

Посада: народний депутат України

Партія: Політична партія «Наша Україна»


text:
# Кен Джебсен
Кен Джебсен (справжнє ім'я Кайван Суфі Сіаваш, народився 1966 року в місті Хюльс) — німецький продюсер вебвідео, активіст і журналіст.
До 2011 року працював теле- та радіоведучим, останнім часом у Rundfunk Berlin-Brandenburg (rbb). Після того, як висловлювання Джебсена було розкрито Генріком М. Бродером як антисемітське, Rbb спочатку захищав його від звинувачень, але незабаром відпустив його за порушення журналістських стандартів rbb. З тих пір Джебсен в основному працював на своєму вебсайті KenFM. Там він поширює теорії змови про теракти 11 вересня 2001 року та Фонд Білла і Мелінди Гейтс під час пандемії COVID-19.
У 2014 та 2015 роках він був головним доповідачем на суперечливих Благаннях за мир.

## Ім'я і походження
Народився в 1966 році в сьогоднішньому окрузі Хюльса в місті Гюльс, Джебсен, справжнє ім'я Кайван Суфі Сіаваш, має німецьке та іранське коріння. Оскільки його справжнє ім'я здавалося занадто важким для розуміння слухачів німецького радіо, пізніше він прийняв сценічне ім'я Кен Джебсен. Прізвище повинно відповідати іменем народження його німецької матері, жінки з Гамбурга.
Свою власну біографічну інформацію з Радіо Фріц, його ім'я для народження було Мустафа Кашефі, будь-то і він народився в літаку в іранському повітряному просторі, Джебсен відкинув у детальному інтерв'ю Матіаса Брьокерса як саморобний «абсурдне біо» і легко впізнаваний «ляп».

## Модератор на радіо (1987—2011)
З 1987 по 1991 рік Джебсен часто модерував під назвою Keks на радіостанції Radio Neufunkland у Ройтлінгені. Потім він працював на DW-TV телевізійним репортером. У 1994 році він модерував тодішнє місячне шоу 16 разів на ZDF. У радіо 4U SFB працював радіорепортером. Після цього він провів шоу «Die Radiofritzen am Morgen» разом з Volker Wieprecht на Radio Fritz. У 1999 році він провів ProSieben MorningShow разом зі Стеффену Галлашкою, Вігальдом Бонінгом, Томмі Вошем та Арзу Базманом.
З 28 квітня 2001 р. він модерував радіопрограму KenFM щотижня для Radio Fritz. Він транслювався з різних локацій Берліна-Мітта, починаючи щоранку в суботу з 6:00 до 10:00 у магазині моди в Маріенштрассі, пізніше з авеню Peugeot, Mini-Berlin (Friedrichstrasse) та Sony Center (Потсдамський плац). Щотижня він представив принаймні одну музичну групу, яка виконувала деякі пісні наживо. Джебсен налаштував музику на інший ефірний контент. Іноді він запрошував письменників, поетів-хобі чи альтернативних музикантів. З 2004 року шоу відбувалося по неділях з 14:00 до 18:00 в студії Fritz в Бабельсберзі. З його компанією «sektor_b» Джебсен також був їхнім продюсером, запланувавши програму саме та розділив програму на 15 категорій, включаючи «Presseschlau», «RückblickKEN» та дискусію з незвичайними або видатними гостями на теми досліджень, технологій, Історія та філософія. Він суворо відмежував свою концепцію від таких програм, як Стефан Рааб, і назвав Рея Кокса та Семмі Девіса-молодшого своїм прикладом для наслідування. Таз похвалив шоу як «Персифляж тупо-тупого радіо, яке випромінює хвилини трансляції».
З січня 2006 р. трансляційні кліпи були запропоновані як подкасти, а з березня 2006 року список відтворення додано на fritz.de. Події, які відбулися в іншому місці або в різні дні тижня або перевищили час мовлення, записувались і потім транслювалися. Під час виступу була знята група, наступні дні на fritz.de, пізніше на YouTube-каналі KenFM2008, було опубліковано відео про виступ та інтерв'ю з учасниками групи. Кожні два-три місяці KenFM був «Офісом для розваг», де артисти могли представити себе близько 15 хвилин.
У 2007 році Джебсен та Сюзанна Вюндіш виграли медіа-премію Civis як радіопередачу у галузі коротких програм за внесок Іргендва Цвішен, rbb від 16 березня 2006 р. Темою цього внеску стали курдські педагоги та хореографи в Берліні, які перетинають кордон між ісламською традицією та західним способом життя наважився.

## Суперечка щодо тверджень про антисемітизм та відмежування від rbb
За інформацією Tagesspiegel, на початку листопада 2011 року Джебсен надіслав повідомлення про те, що він знає, що Едвард Бернейс «вигадав Голокост як PR». Міністр пропаганди Джозеф Геббельс прочитав свою книгу та здійснив відповідні кампанії. Генрік М. Бродер повністю опублікував електронне повідомлення Джебсена на своєму вебсайті «Вісь добра» і заявив, що одержувач переслав його йому. Бродер звинуватив Джебсена в антисемітизмі та повідомив rbb. Після цього мовник призупинив трансляцію Джебсена з 6 листопада 2011 року, поки звинувачення не було вирішено. Джебсен не заперечив, що написав пошту, але відкинув твердження про антисемітизм: у багатьох статтях він засудив Голокост як злочин проти людства. Він був готовий до уточнюючої розмови з Бродером.
9 листопада 2011 року після розмови з Джебсеном керівництво rbb вирішило зберегти його зайнятим: «Звинувачення проти модератора, він поширював антисемітські ідеї і заперечує Голокост […], є необгрунтованими». Керівник програми Клавдія Нотхель зазначила, що, наголошуючи, він «переходив кордон у деяких випадках», не «дотримуючись журналістських стандартів». Джебсен почав включати політичний аналіз в оригінальну розважальну програму; редактори не змогли втрутитися. Нотель сказала, що в майбутньому Джебсен буде включати в програму менше політичних тем, обговорювати ці теми та форми їх викладу з редакційною командою, як завжди, і зосереджувати програму більше на розвагах та музичній сцені.
Бродер підкреслив, що не хоче припиняти програму Джебсена, а натомість хотів вказати на неодноразову ненависть до Ізраїлю та антиамериканізм у своїх внесках. Таким чином Джебсен побажав «палестинцю Яд Вашему» за «злочини ізраїльтян» і таким чином провів «паралель між сьогоднішнім Ізраїлем та нацистами вчора». Це антисемітство. Історик Джуліане Ветцел вважала правильним звертати увагу на такі висловлювання, але не обов'язково на тривогу. Джебсен лише переймає суспільно поширені настрої. Олівер Герс розглядав Бродера як «помилкову поблажливість», яка висунула звинувачення в антисемітизмі з будь-якого приводу. Журналіст Роберт Мейєр (Neues Deutschland) захищав Джебсена: його заява про Голокост була «повністю ізольованою засобами масової інформації» і не містила жодних заперечень Голокосту.
23 листопада 2011 р. Rbb оголосив про відрив від Джебсена. За словами Клавдії Нотхель, «багато його внесків не відповідали журналістським стандартам rbb». Оскільки останній «неодноразово не виконував домовленості з rbb», його було звільнено їли. Rbb не дав подробиць; Причиною звільнення стала "загальна поведінка Джебсена". Однак коментатори преси пов'язують цей крок із тривалою публічною критикою до Джебсена. Того ж дня програмний директор Fritz Стефан Уорбек також взяв на себе відповідальність за "кілька статей, які не були адекватно перевірені та затверджені" Джебсеном та подав у відставку.
Джебсен знову відкинув звинувачення і оголосив, що продовжить свою трансляцію в Інтернеті. Речення про Голокост було цитатою. Досі телерадіомобіль не довів жодної конкретної причини припинення. Він звернувся до Потсдамського трудового суду проти його звільнення. Суд закінчився позасудовим врегулюванням, деталі якого домовились не розголошувати.

## Вільний журналіст (з 2011)
Після цього Джебсен переніс свою діяльність в Інтернет. З 1 квітня 2012 року він пропонував безкоштовну 90-хвилинну трансляцію зображення та звуку на різних відеопорталах щонеділі о 14:00. Він продовжував більшість компонентів, відомих з rbb, доповнюючи нерегулярно звуковими вкладами на поточні теми. Джебсен фінансував програми за допомогою краудфандингу. Тим часом інтерв'ю, групові дискусії, монологи та коментарі ("КенФМ у розмові", "КенФМ про" та інші) регулярно публікуються на YouTube-каналі KenFM. Для Джебсена модель для інтерв'ю є Гюнтер Гаус.
Джебсен представляє KenFM як "портал вільної преси", який повинен протидіяти поточній загрозі демократії. Він розраховує, що "Інтернет знову закриється як вільний простір", оскільки держава наразі втратила монополію на інформацію і зробить усе можливе для її відновлення. Основні теми Джебсена щодо КенФМ включають ізраїльську політику, суверенітет Німеччини, глобальну політичну роль США та роль ЗМІ, владу еліт, теракти 11 вересня 2001 р. та приховану війну. Його партнерами для співбесіди є Рейнер Браун, Волкер Брюттігам, Матіас Брьокерс, Андреас фон Бюлов, Юрген Ельсесер, Даніель Гансер, Вольфганг Геркер, Томмі Хансен, Крістоф Герстель, Ганс Юрген Крисманскі, Альбрехт Мюллер, Юрген Рот, Уербер Гергер, Уербер Гербер, Уербер Гербер, Уербер Гербер, Уербер Гербер, Вербер Гербер, Уербер Гёльбер , Віллі Віммер та Вольфганг Водарг. Серед гостей - автори Коппа Верлага та щомісячного журналу Compact. Джебсен опублікував численні відео спільних виступів з Юргеном Ельсессером. Деякі з відео отримали шестизначні цифри доступу та тисячі коментарів, незважаючи на відносно велику тривалість. [26]
Починаючи з 2011 року, Джебсен публічно представляв теорії змови 11 вересня 2001 року. На десяту річницю він описав напади того дня як "брехню терору", а крах Всесвітнього торгового центру - "теплий знос". Він стверджує, що уряд США спричинив напади, що WTC 7 був помітно підірваний, західна преса проігнорувала це, і що "медіа-глобальна постановка" зробила можливою триваючу війну проти терору. З цією метою він посилається на матеріали Руху правди 9/11.
5 квітня 2012 року Джебсен опублікував монолог "Сіоністський расизм" на KenFM. У ньому він посилався на критику в часі поеми "Що потрібно сказати письменнику" Гюнтер Грасс. Він приписував критику єврейським та ізраїльським лобістам, які мали великий вплив у США та маніпулювали засобами масової інформації. Ця "медіа-зброя масового знищення" допомагає "ми тримаємо обличчя вже більше 40 років, коли люди від імені Держави Ізраїль масово знищуються". Ізраїль систематично винищує палестинців, щоб "звільнити місце для обраного народу"; він хотів "остаточного рішення" для Палестини. Поки Захід змушує Іран довести, що він не створює ядерну зброю, Ізраїль таємно розробив ядерну зброю і виробляє більше. Генрік Бродер, один із критиків Грасса, "став би прекрасним командиром табору в Третьому рейху". За цими твердженнями, на думку Тагеспігеля, Єбсена, нарешті, можна було знайти в категорії "теоретиків змови". Соціолог Фелікс Шілк бачить у цій статті приклад антисемітизму Джебсена, навіть якщо він намагається замаскувати його у своєрідне об’їзне спілкування (замість євреїв мається на увазі, що Джебсен зазвичай формулює «сіоністів»).
У червні 2014 року Джебсен описав геополітичні інтереси США та ЄС КенФМ як основну причину війни в Україні. Він розглядає спецназ армії США як натхненника війни там, яку він називає громадянською війною, і критикує повідомлення західних ЗМІ про кризу як невдалий напад. Східноєвропейська історик і політолог Сюзанна Спан вважає Джебсена пропагандистом російських державних ЗМІ. Росія, яка порушила територіальну цілісність України, стала жертвою, а Україна та Захід були стилізовані як злочинці. Колишній активіст атаки Педрам Шаяр, який говорив з Джебсеном про мирне бдіння, підтримав його медіа-критику, але залишив відкритим, чи можна обґрунтувати твердження про приховану інтервенцію США.
У лютому 2017 року Джебсен припускав, що марш жінок у Вашингтоні керує інвестором Джорджем Соросом з нагоди інавгурації президента США Дональда Трампа. Сорос сподівається на збільшення абортів, щоб заробити гроші від продажу мертвих ембріонів фармацевтичним виробникам. Джебсен, який, за словами Себастьяна Лебера, любить скаржитися на те, що журналісти пишуть лише про нього, але ніколи не буде з ним говорити, залишив прохання про співбесіду без відповіді, інший співробітник Джебсена відмовився. [36] Коли в тому ж році "Нова Німеччина" написала кілька запитань до Джебсена, останній не відповів, але передав їх інтернет-журналу "Рубікон". На противагу журналістським стандартам, вони були опубліковані там і надавали зневажливі коментарі. [37]
У грудні 2017 року блог NRhZ-Online присвоїв Кену Джебсену п'яту премію Кельн Карла за віддану літературу та журналістику в кінотеатрі Вавилон у Берліні. Кінооператор спочатку скасував початкову дату, коли була запланована промова Евеліни Гехт-Галінської, після втручання берлінського сенатора з культури Клауса Ледерера (Die Linke). Ледерер написав у Фейсбуці: "Мене пристрашує, що культурне місце в Берліні пропонує сцену для цього ярмарку віруючих у змову та алюмінієві капелюхи". NRhZ-Online успішно подав позов до звільнення у суді. У судовому засіданні кіно "Вавилон" заявило, що скасування було "через тиск з боку Берлінського сенату" та через проблеми безпеки. Церемонія відбулася за відсутності Джебсена, який скасував свою участь. Оскар Лафонтен (Die Linke) захищав його словами: "Такі терміни, як" теоретики змови "походять з арсеналу спецслужб".
У ході пандемії COVID-19 у відеокліпі Джебсен порівняв заходи безпеки із захопленням влади та охарактеризував їх як "експеримент послуху". Навіть у нацистську епоху та бомбардувальні ночі "комендантську годину" ніколи не вводили. "Зараз у Німеччині шалено небезпечно говорити щось, що відхиляється від основної думки", - сказав Джебсен.  В іншому відео, опублікованому 4 травня 2020 року під назвою «Гейтс викрадає Німеччину!», яке протягом трьох днів набрало 5 мільйонів переглядів, Джебсен прокоментував пару Білла та Мелінда Гейтс та їхній фонд Білл та Мелінда Гейтс. Пара "взломала світові демократії через ВООЗ" і тепер вирішить, чи закривати чи носити респіратори. Тепер він має "більше влади, ніж Рузвельт, Черчілль, Гітлер та Сталін разом". ZDF заявив у факту перевірки, що відео було "сповнене помилок, міфів змови та неточностей". Перевірка фактів T-online.de, Focus Online, Correctiv.org та SWR3 також підтримувала цю оцінку.

title: Кен Джебсен

wikitext:
{{Особа}}
'''Кен Джебсен''' (справжнє ім'я Кайван Суфі Сіаваш, народився [[1966]] року в місті Хюльс) — німецький [[продюсер]] вебвідео, [[активіст]] і [[журналіст]].

До [[2011]] року працював теле- та радіоведучим, останнім часом у Rundfunk Berlin-Brandenburg (rbb). Після того, як висловлювання Джебсена було розкрито Генріком М. Бродером як [[Антисемітизм|антисемітське]], Rbb спочатку захищав його від звинувачень, але незабаром відпустив його за порушення журналістських стандартів rbb. З тих пір Джебсен в основному працював на своєму вебсайті KenFM. Там він поширює теорії змови про теракти [[11 вересня]] [[2001]] року та [[Фонд Білла і Мелінди Гейтс]] під час пандемії [[Коронавірусна хвороба 2019|COVID-19]].

У 2014 та 2015 роках він був головним доповідачем на суперечливих {{iw|Mahnwachen_für_den_Frieden|Благаннях за мир|de}}.

== Ім'я і походження ==
Народився в 1966 році в сьогоднішньому окрузі Хюльса в місті Гюльс, Джебсен, справжнє ім'я Кайван Суфі Сіаваш, має німецьке та іранське коріння. Оскільки його справжнє ім'я здавалося занадто важким для розуміння слухачів німецького радіо, пізніше він прийняв сценічне ім'я Кен Джебсен. [[Прізвище]] повинно відповідати іменем народження його німецької матері, жінки з [[Гамбург]]а.

Свою власну біографічну інформацію з Радіо Фріц, його ім'я для народження було Мустафа Кашефі, будь-то і він народився в літаку в іранському повітряному просторі, Джебсен відкинув у детальному інтерв'ю Матіаса Брьокерса як саморобний «абсурдне біо» і легко впізнаваний «ляп».

== Модератор на радіо (1987—2011) ==
З [[1987]] по [[1991]] рік Джебсен часто модерував під назвою Keks на радіостанції Radio Neufunkland у [[Ройтлінген]]і. Потім він працював на DW-TV телевізійним репортером. У 1994 році він модерував тодішнє місячне шоу 16 разів на ZDF. У радіо 4U SFB працював радіорепортером. Після цього він провів шоу «Die Radiofritzen am Morgen» разом з Volker Wieprecht на Radio Fritz. У 1999 році він провів ProSieben MorningShow разом зі Стеффену Галлашкою, Вігальдом Бонінгом, Томмі Вошем та Арзу Базманом.

З [[28 квітня]] 2001 р. він модерував радіопрограму KenFM щотижня для Radio Fritz. Він транслювався з різних локацій Берліна-Мітта, починаючи щоранку в суботу з 6:00 до 10:00 у магазині моди в Маріенштрассі,<ref>Anja Popovic: ''Leute von Welt.'' Welt Online, 30. April 2001.</ref> пізніше з авеню Peugeot, Mini-Berlin (Friedrichstrasse) та Sony Center (Потсдамський плац). Щотижня він представив принаймні одну музичну групу, яка виконувала деякі пісні наживо. Джебсен налаштував музику на інший ефірний контент. Іноді він запрошував письменників, поетів-хобі чи альтернативних музикантів. З 2004 року шоу відбувалося по неділях з 14:00 до 18:00 в студії Fritz в Бабельсберзі. З його компанією «sektor_b» Джебсен також був їхнім продюсером, запланувавши програму саме та розділив програму на 15 категорій, включаючи «Presseschlau», «RückblickKEN» та дискусію з незвичайними або видатними гостями на теми досліджень, технологій, Історія та філософія. Він суворо відмежував свою концепцію від таких програм, як Стефан Рааб, і назвав Рея Кокса та Семмі Девіса-молодшого своїм прикладом для наслідування. Таз похвалив шоу як «Персифляж тупо-тупого радіо, яке випромінює хвилини трансляції».

З січня [[2006]] р. трансляційні кліпи були запропоновані як подкасти, а з березня 2006 року список відтворення додано на fritz.de. Події, які відбулися в іншому місці або в різні дні тижня або перевищили час мовлення, записувались і потім транслювалися. Під час виступу була знята група, наступні дні на fritz.de, пізніше на YouTube-каналі KenFM2008, було опубліковано відео про виступ та інтерв'ю з учасниками групи. Кожні два-три місяці KenFM був «Офісом для розваг», де артисти могли представити себе близько 15 хвилин.

У [[2007]] році Джебсен та Сюзанна Вюндіш виграли медіа-премію Civis як радіопередачу у галузі коротких програм за внесок Іргендва Цвішен, rbb від 16 березня 2006 р. Темою цього внеску стали курдські педагоги та хореографи в Берліні, які перетинають кордон між ісламською традицією та західним способом життя наважився.<ref>WDR.de, Juni 2007: ''[https://web.archive.org/web/20141029193746/http://www.wdr.de/tv/civis/02wettbewerbe07_06.phtml Preisträger Europäischer CIVIS Radiopreis 2007]'' (Memento vom 29. Oktober 2014 im ''Internet Archive'')</ref>

== Суперечка щодо тверджень про антисемітизм та відмежування від rbb ==
За інформацією Tagesspiegel, на початку листопада [[2011]] року Джебсен надіслав повідомлення про те, що він знає, що Едвард Бернейс «вигадав Голокост як PR». Міністр пропаганди Джозеф Геббельс прочитав свою книгу та здійснив відповідні кампанії.<ref>''[https://www.tagesspiegel.de/gesellschaft/medien/holocaust-pr-antisemitismusvorwurf-gegen-fritz-moderator-ken-jebsen/5809294.html Antisemitismusvorwurf gegen Fritz-Moderator Ken Jebsen.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200601233842/https://www.tagesspiegel.de/gesellschaft/medien/holocaust-pr-antisemitismusvorwurf-gegen-fritz-moderator-ken-jebsen/5809294.html |date=1 червня 2020 }}'' Abgerufen am 26. August 2019.</ref> Генрік М. Бродер повністю опублікував електронне повідомлення Джебсена на своєму вебсайті «Вісь добра» і заявив, що одержувач переслав його йому.<ref>Henryk M. Broder: ''[https://www.achgut.com/artikel/ich_weis_wer_den_holocaust_als_pr_erfunden_hat/ «ich weis wer den holocaust als PR erfunden hat»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200622134436/https://www.achgut.com/artikel/ich_weis_wer_den_holocaust_als_pr_erfunden_hat/ |date=22 червня 2020 }}'' Achgut.com, 6. November 2011</ref> Бродер звинуватив Джебсена в антисемітизмі та повідомив rbb. Після цього мовник призупинив трансляцію Джебсена з 6 листопада 2011 року, поки звинувачення не було вирішено.<ref>''[https://www.tagesspiegel.de/gesellschaft/medien/kenfm-rbb-nennt-antisemitisvorwuerfe-gegen-jebsen-haltlos/5818580.html RBB nennt Antisemitisvorwürfe gegen Jebsen «haltlos».] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200606212557/https://www.tagesspiegel.de/gesellschaft/medien/kenfm-rbb-nennt-antisemitisvorwuerfe-gegen-jebsen-haltlos/5818580.html |date=6 червня 2020 }}'' Abgerufen am 26. August 2019.</ref> Джебсен не заперечив, що написав пошту, але відкинув твердження про антисемітизм: у багатьох статтях він засудив Голокост як злочин проти людства. Він був готовий до уточнюючої розмови з Бродером.<ref>Kurt Sagatz: ''[https://www.tagesspiegel.de/gesellschaft/medien/holocaust-pr-antisemitismusvorwurf-gegen-fritz-moderator-ken-jebsen/5809294.html Holocaust-PR?: Antisemitismusvorwurf gegen Fritz-Moderator Ken Jebsen] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200601233842/https://www.tagesspiegel.de/gesellschaft/medien/holocaust-pr-antisemitismusvorwurf-gegen-fritz-moderator-ken-jebsen/5809294.html |date=1 червня 2020 }}.'' Der Tagesspiegel, November 2011.</ref>

9 листопада [[2011]] року після розмови з Джебсеном керівництво rbb вирішило зберегти його зайнятим: «Звинувачення проти модератора, він поширював антисемітські ідеї і заперечує Голокост […], є необгрунтованими». Керівник програми Клавдія Нотхель зазначила, що, наголошуючи, він «переходив кордон у деяких випадках», не «дотримуючись журналістських стандартів».<ref>''[https://www.rbb-online.de/unternehmen/presse/presseinformationen/pressearchiv/2011/unternehmen/11/20111109_ken_jebsen_bleibt_moderator_bei_fritz.html Ken Jebsen bleibt Moderator bei Fritz.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200603221139/https://www.rbb-online.de/unternehmen/presse/presseinformationen/pressearchiv/2011/unternehmen/11/20111109_ken_jebsen_bleibt_moderator_bei_fritz.html |date=3 червня 2020 }}'' rbb, 11. November 2011</ref> Джебсен почав включати політичний аналіз в оригінальну розважальну програму; редактори не змогли втрутитися. Нотель сказала, що в майбутньому Джебсен буде включати в програму менше політичних тем, обговорювати ці теми та форми їх викладу з редакційною командою, як завжди, і зосереджувати програму більше на розвагах та музичній сцені.<ref>Ekkehard Kern: ''[https://www.morgenpost.de/kultur/article105255392/Moderator-Jebsen-muss-Themen-nun-absprechen.html Moderator Jebsen muss Themen nun absprechen.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200925141309/https://www.morgenpost.de/kultur/article105255392/Moderator-Jebsen-muss-Themen-nun-absprechen.html |date=25 вересня 2020 }}'' Berliner Morgenpost, 12. November 2011.</ref>

Бродер підкреслив, що не хоче припиняти програму Джебсена, а натомість хотів вказати на неодноразову ненависть до [[Ізраїль|Ізраїлю]] та антиамериканізм у своїх внесках. Таким чином Джебсен побажав «палестинцю Яд Вашему» за «злочини ізраїльтян» і таким чином провів «паралель між сьогоднішнім Ізраїлем та нацистами вчора». Це антисемітство. Історик Джуліане Ветцел вважала правильним звертати увагу на такі висловлювання, але не обов'язково на тривогу. Джебсен лише переймає суспільно поширені настрої. Олівер Герс розглядав Бродера як «помилкову поблажливість», яка висунула звинувачення в антисемітизмі з будь-якого приводу.<ref>Christoph Richter: ''Wirbel um rbb-Radio-Moderator.'' Deutschlandfunk, 12. November 2011</ref> Журналіст Роберт Мейєр (Neues Deutschland) захищав Джебсена: його заява про Голокост була «повністю ізольованою засобами масової інформації» і не містила жодних заперечень Голокосту.

23 листопада 2011 р. Rbb оголосив про відрив від Джебсена. За словами Клавдії Нотхель, «багато його внесків не відповідали журналістським стандартам rbb». Оскільки останній «неодноразово не виконував домовленості з rbb», його було звільнено їли. Rbb не дав подробиць; Причиною звільнення стала "загальна поведінка Джебсена". Однак коментатори преси пов'язують цей крок із тривалою публічною критикою до Джебсена. Того ж дня програмний директор Fritz Стефан Уорбек також взяв на себе відповідальність за "кілька статей, які не були адекватно перевірені та затверджені" Джебсеном та подав у відставку.<ref>''[https://www.rbb-online.de/unternehmen/der_rbb/teaser_2011/stefan_warbeck_gibt.html Stefan Warbeck gibt Programmverantwortung für rbb-Jugendprogramm „Fritz“ ab – rbb trennt sich von Moderator Ken Jebsen] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200605085516/https://www.rbb-online.de/unternehmen/der_rbb/teaser_2011/stefan_warbeck_gibt.html |date=5 червня 2020 }}.'' rbb, 23. November 2011</ref>

Джебсен знову відкинув звинувачення і оголосив, що продовжить свою трансляцію в Інтернеті. Речення про Голокост було цитатою. Досі телерадіомобіль не довів жодної конкретної причини припинення. Він звернувся до Потсдамського трудового суду проти його звільнення. Суд закінчився позасудовим врегулюванням, деталі якого домовились не розголошувати.<ref>''[https://www.noz.de/deutschland-welt/medien/artikel/212293/rbb-einigung-ausserhalb-des-gerichts RBB: Einigung außerhalb des Gerichts] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200618120608/https://www.noz.de/deutschland-welt/medien/artikel/212293/rbb-einigung-ausserhalb-des-gerichts |date=18 червня 2020 }}.'' Neue Osnabrücker Zeitung, 20. April 2012.</ref>

== Вільний журналіст (з 2011) ==
Після цього Джебсен переніс свою діяльність в [[Інтернет]]. З [[1 квітня]] 2012 року він пропонував безкоштовну 90-хвилинну трансляцію зображення та звуку на різних відеопорталах щонеділі о 14:00. Він продовжував більшість компонентів, відомих з rbb, доповнюючи нерегулярно звуковими вкладами на поточні теми. Джебсен фінансував програми за допомогою краудфандингу.<ref>''[https://www.berliner-zeitung.de/mensch-metropole/ex-rbb-moderator-fordert-100000-euro-ken-jebsen-gibt-nicht-auf-li.6406 Ex-RBB-Moderator fordert 100.000 Euro: Ken Jebsen gibt nicht auf.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201001140916/https://www.berliner-zeitung.de/mensch-metropole/ex-rbb-moderator-fordert-100000-euro-ken-jebsen-gibt-nicht-auf-li.6406 |date=1 жовтня 2020 }}'' Berliner Zeitung, 11. Januar 2012</ref> Тим часом інтерв'ю, групові дискусії, монологи та коментарі ("КенФМ у розмові", "КенФМ про" та інші) регулярно публікуються на YouTube-каналі KenFM. Для Джебсена модель для інтерв'ю є Гюнтер Гаус.

Джебсен представляє KenFM як "портал вільної преси", який повинен протидіяти поточній загрозі демократії. Він розраховує, що "Інтернет знову закриється як вільний простір", оскільки держава наразі втратила монополію на інформацію і зробить усе можливе для її відновлення<ref>Wolfgang Storz: ''[https://www.otto-brenner-stiftung.de/fileadmin/user_data/stiftung/02_Wissenschaftsportal/03_Publikationen/AP18_Querfront_Storz_2015_10_19.pdf „Querfront“ – Karriere eines politisch-publizistischen Netzwerks.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200603210435/https://www.otto-brenner-stiftung.de/fileadmin/user_data/stiftung/02_Wissenschaftsportal/03_Publikationen/AP18_Querfront_Storz_2015_10_19.pdf |date=3 червня 2020 }}'' OBS-Arbeitspapiere Nr. 18, 2015, ISSN 2365-1962, S. 12 (PDF; 0,5 MB)</ref>. Основні теми Джебсена щодо КенФМ включають ізраїльську політику, суверенітет [[Німеччина|Німеччини]], глобальну політичну роль [[Сполучені Штати Америки|США]] та роль [[Засоби масової інформації|ЗМІ]], владу еліт, теракти 11 вересня 2001 р. та приховану війну. Його партнерами для співбесіди є Рейнер Браун, Волкер Брюттігам, Матіас Брьокерс, Андреас фон Бюлов, Юрген Ельсесер, Даніель Гансер, Вольфганг Геркер, Томмі Хансен, Крістоф Герстель, Ганс Юрген Крисманскі, Альбрехт Мюллер, Юрген Рот, Уербер Гергер, Уербер Гербер, Уербер Гербер, Уербер Гербер, Уербер Гербер, Вербер Гербер, Уербер Гёльбер , Віллі Віммер та Вольфганг Водарг.<ref>Sebastian Leber: ''[https://www.tagesspiegel.de/themen/reportage/volle-parks-und-scharlatane-der-coronavirus-kosmos-der-unvernuenftigen/25663164.html Der Coronavirus-Kosmos der Unvernünftigen.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200602221732/https://www.tagesspiegel.de/themen/reportage/volle-parks-und-scharlatane-der-coronavirus-kosmos-der-unvernuenftigen/25663164.html |date=2 червня 2020 }}'' Volle Parks und Scharlatane. Der Tagesspiegel, 20. März 2020, abgerufen am 6. April 2020.

↑</ref> Серед гостей - автори Коппа Верлага та щомісячного журналу Compact. Джебсен опублікував численні відео спільних виступів з Юргеном Ельсессером. Деякі з відео отримали шестизначні цифри доступу та тисячі коментарів, незважаючи на відносно велику тривалість. [26]

Починаючи з 2011 року, Джебсен публічно представляв теорії змови [[Терористичний акт 11 вересня 2001 року|11 вересня 2001]] року. На десяту річницю він описав напади того дня як "брехню терору", а крах Всесвітнього торгового центру - "теплий знос". Він стверджує, що уряд США спричинив напади, що WTC 7 був помітно підірваний, західна преса проігнорувала це, і що "медіа-глобальна постановка" зробила можливою триваючу війну проти терору. З цією метою він посилається на матеріали Руху правди 9/11.<ref>John David Seidler: ''Die Verschwörung der Massenmedien: Eine Kulturgeschichte vom Buchhändler-Komplott bis zur Lügenpresse.'' transcript, 2016, <nowiki>ISBN 3-8376-3406-X</nowiki> S. 299 f.</ref>

[[5 квітня]] 2012 року Джебсен опублікував монолог "Сіоністський расизм" на KenFM. У ньому він посилався на критику в часі поеми "Що потрібно сказати письменнику" Гюнтер Грасс. Він приписував критику єврейським та ізраїльським лобістам, які мали великий вплив у США та маніпулювали засобами масової інформації. Ця "медіа-зброя масового знищення" допомагає "ми тримаємо обличчя вже більше 40 років, коли люди від імені Держави Ізраїль масово знищуються". [[Ізраїль]] систематично винищує [[Палестинці|палестинців]], щоб "звільнити місце для обраного народу"; він хотів "остаточного рішення" для Палестини. Поки Захід змушує [[Іран]] довести, що він не створює ядерну зброю, Ізраїль таємно розробив ядерну зброю і виробляє більше. Генрік Бродер, один із критиків Грасса, "став би прекрасним командиром табору в Третьому рейху". За цими твердженнями, на думку Тагеспігеля, Єбсена, нарешті, можна було знайти в категорії "теоретиків змови".<ref>Nik Afanasjew, Joachim Huber: ''[https://www.tagesspiegel.de/gesellschaft/medien/ex-rbb-moderator-jebsen-israel-will-endloesung-fuer-palaestina/6485636.html Ex-RBB-Moderator Jebsen: „Israel will Endlösung für Palästina“] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200510051840/https://www.tagesspiegel.de/gesellschaft/medien/ex-rbb-moderator-jebsen-israel-will-endloesung-fuer-palaestina/6485636.html |date=10 травня 2020 }}.'' Tagesspiegel, 7. April 2012.</ref> Соціолог Фелікс Шілк бачить у цій статті приклад антисемітизму Джебсена, навіть якщо він намагається замаскувати його у своєрідне об’їзне спілкування (замість євреїв мається на увазі, що Джебсен зазвичай формулює «сіоністів»).

У червні 2014 року Джебсен описав геополітичні інтереси США та ЄС КенФМ як основну причину війни в Україні. Він розглядає спецназ армії США як натхненника війни там, яку він називає громадянською війною, і критикує повідомлення західних ЗМІ про кризу як невдалий напад. Східноєвропейська історик і політолог Сюзанна Спан вважає Джебсена пропагандистом російських державних ЗМІ. [[Росія]], яка порушила територіальну цілісність [[Україна|України]], стала жертвою, а Україна та Захід були стилізовані як злочинці.<ref>Susanne Spahn: ''Analyse: [https://www.bpb.de/internationales/europa/russland/analysen/228854/analyse-das-ukraine-bild-in-deutschland Das Ukraine-Bild in Deutschland.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200626115658/https://www.bpb.de/internationales/europa/russland/analysen/228854/analyse-das-ukraine-bild-in-deutschland |date=26 червня 2020 }}''Bundeszentrale für politische Bildung, 6. Juni 2016</ref> Колишній активіст атаки Педрам Шаяр, який говорив з Джебсеном про мирне бдіння, підтримав його медіа-критику, але залишив відкритим, чи можна обґрунтувати твердження про приховану інтервенцію США.<ref>Martin Reeh: ''[https://taz.de/Ex-Attac-Aktivist-ueber-Montagsdemos/!5043019/ Ex-Attac-Aktivist über Montagsdemos: „Warum sollte ich pfeifen?“] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200605010223/https://taz.de/Ex-Attac-Aktivist-ueber-Montagsdemos/!5043019/ |date=5 червня 2020 }}'' taz, 5. Mai 2014</ref>

У лютому 2017 року Джебсен припускав, що марш жінок у Вашингтоні керує інвестором Джорджем Соросом з нагоди інавгурації президента США Дональда Трампа. Сорос сподівається на збільшення абортів, щоб заробити гроші від продажу мертвих ембріонів фармацевтичним виробникам. Джебсен, який, за словами Себастьяна Лебера, любить скаржитися на те, що журналісти пишуть лише про нього, але ніколи не буде з ним говорити, залишив прохання про співбесіду без відповіді, інший співробітник Джебсена відмовився. [36] Коли в тому ж році "Нова Німеччина" написала кілька запитань до Джебсена, останній не відповів, але передав їх інтернет-журналу "Рубікон". На противагу журналістським стандартам, вони були опубліковані там і надавали зневажливі коментарі. [37]

У грудні [[2017]] року блог NRhZ-Online присвоїв Кену Джебсену п'яту премію Кельн Карла за віддану літературу та журналістику в кінотеатрі Вавилон у [[Берлін|Берліні]]. Кінооператор спочатку скасував початкову дату, коли була запланована промова Евеліни Гехт-Галінської, після втручання берлінського сенатора з культури Клауса Ледерера (Die Linke). Ледерер написав у Фейсбуці: "Мене пристрашує, що культурне місце в Берліні пропонує сцену для цього ярмарку віруючих у змову та алюмінієві капелюхи".<ref>Erik Peter: ''[https://taz.de/Querfront-Preisverleihung-abgesagt/!5463066/ Kein Raum für Jebsen: Querfront-Preisverleihung abgesagt.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200605042727/https://taz.de/Querfront-Preisverleihung-abgesagt/!5463066/ |date=5 червня 2020 }}'' taz, 14. November 2017</ref> NRhZ-Online успішно подав позов до звільнення у суді. У судовому засіданні кіно "Вавилон" заявило, що скасування було "через тиск з боку Берлінського сенату" та через проблеми безпеки. Церемонія відбулася за відсутності Джебсена, який скасував свою участь. Оскар Лафонтен (Die Linke) захищав його словами: "Такі терміни, як" теоретики змови "походять з арсеналу спецслужб".<ref>Anita Fünffinger: ''[https://www.br.de/nachrichten/deutschland-welt/linke-streitet-ueber-antisemitismus-und-zensur,QdhnWZA Antisemitismus bei der Linken? Streit in der Linkspartei.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200621132916/https://www.br.de/nachrichten/deutschland-welt/linke-streitet-ueber-antisemitismus-und-zensur,QdhnWZA |date=21 червня 2020 }}''Bayerischer Rundfunk, 14. Dezember 2017</ref>

У ході пандемії [[Коронавірусна хвороба 2019|COVID-19]] у відеокліпі Джебсен порівняв заходи безпеки із захопленням влади та охарактеризував їх як "експеримент послуху". Навіть у нацистську епоху та бомбардувальні ночі "комендантську годину" ніколи не вводили. "Зараз у Німеччині шалено небезпечно говорити щось, що відхиляється від основної думки", - сказав Джебсен.<ref>Marcus Bensmann, Carol Schaeffer: ''[https://correctiv.org/aktuelles/neue-rechte/2020/04/09/die-afd-das-coronavirus-und-die-gesprengte-echokammer Die AfD, das Coronavirus und die gesprengte Echokammer.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200617070955/https://correctiv.org/aktuelles/neue-rechte/2020/04/09/die-afd-das-coronavirus-und-die-gesprengte-echokammer/ |date=17 червня 2020 }}'' In: ''Correctiv.'' 9. April 2020, abgerufen am 9. April 2020.</ref>  В іншому відео, опублікованому 4 травня [[2020]] року під назвою «Гейтс викрадає Німеччину!»<ref>Patrizia Kramliczek: ''Corona-Mythen: [https://www.br.de/nachrichten/deutschland-welt/corona-mythen-warum-bill-gates-zur-zielscheibe-wird,RyC1OL7 Warum Bill Gates zur Zielscheibe wird] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200531043714/https://www.br.de/nachrichten/deutschland-welt/corona-mythen-warum-bill-gates-zur-zielscheibe-wird,RyC1OL7 |date=31 травня 2020 }}.'' br.de, 6. Mai 2020, abgerufen am 6. Mai 2020</ref>, яке протягом трьох днів набрало 5 мільйонів переглядів<ref>''[https://www.zdf.de/nachrichten/panorama/coronavirus-kenfm-jebsen-faktencheck-100.html Video über Corona-Maßnahmen – Warum Sie Ken Jebsen nicht vertrauen sollten] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200602233042/https://www.zdf.de/nachrichten/panorama/coronavirus-kenfm-jebsen-faktencheck-100.html |date=2 червня 2020 }}.'' In: ''ZDF heute.'' 8. Mai 2020, abgerufen am 10. Mai 2020</ref>, Джебсен прокоментував пару Білла та Мелінда Гейтс та їхній фонд Білл та Мелінда Гейтс. Пара "взломала світові демократії через ВООЗ" і тепер вирішить, чи закривати чи носити респіратори. Тепер він має "більше влади, ніж Рузвельт, Черчілль, Гітлер та Сталін разом".<ref>''[https://www.deutschlandfunk.de/die-nachrichten.1441.de.html Bill Gates ist zum Ziel von Verschwörungstheoretikern geworden.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200327020547/https://www.deutschlandfunk.de/die-nachrichten.1441.de.html |date=27 березня 2020 }}'' Coronavirus-Pandemie. deutschlandfunk.de, 6. Mai 2020, abgerufen am 6. Mai 2020.</ref> ZDF заявив у факту перевірки, що відео було "сповнене помилок, міфів змови та неточностей". Перевірка фактів T-online.de, Focus Online, Correctiv.org та SWR3 також підтримувала цю оцінку.<ref>Till Eckert, Alice Echtermann: ''[https://correctiv.org/faktencheck/2020/05/08/grosse-verschwoerung-zum-coronavirus-wie-ken-jebsen-mit-falschen-behauptungen-stimmung-macht/ Große Verschwörung zum Coronavirus? Wie Ken Jebsen mit irreführenden Behauptungen Stimmung macht] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200601195346/https://correctiv.org/faktencheck/2020/05/08/grosse-verschwoerung-zum-coronavirus-wie-ken-jebsen-mit-falschen-behauptungen-stimmung-macht/ |date=1 червня 2020 }}.'' In: Correctiv.org, 8. Mai 2020</ref><ref>Lena Glöckner: ''[https://www.focus.de/kultur/medien/aussagen-im-fakten-check-drei-millionen-menschen-sahen-es-doch-an-ken-jebsens-corona-video-ist-alles-falsch_id_11979155.html Drei Millionen Menschen sahen es, doch an Ken Jebsens Corona-Video ist alles falsch.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200607023253/https://www.focus.de/kultur/medien/aussagen-im-fakten-check-drei-millionen-menschen-sahen-es-doch-an-ken-jebsens-corona-video-ist-alles-falsch_id_11979155.html |date=7 червня 2020 }}'' In: ''Focus Online.'' 12. Mai 2020, abgerufen am 12. Mai 2020.</ref><ref>Susanne Spahn: ''Ukraine in the Russian Mass Media: Germany as an example of Russian information policy.'' In: Timm Beichelt, Susann Worschech (Hrsg.): ''Transnational Ukraine? Networks and Ties that Influence(d) Contemporary Ukraine.'' ibidem, Stuttgart 2016, <nowiki>ISBN 978-3-8382-0964-7</nowiki>, S. 211.</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

{{ac}}

{{DEFAULTSORT:Джебсен Кен}}
{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Псевдоніми]]
[[Категорія:Німецькі журналісти]]
[[Категорія:Німецькі телеведучі]]
[[Категорія:Радіоведучі]]

title: Кен Джебсен

Ім'я при народженні: нім. Kayvan Soufi-Siavash

Псевдо: Ken Jebsen

Народився: 29 вересня 1966 (58 років) · Крефельд, Північний Рейн-Вестфалія

Країна: Німеччина

Діяльність: радіоведучий, поширювач теорій змов, відеоблогер

Знання мов: німецька

Заклад: Rundfunk Berlin-Brandenburgd, Q2126210?, DW-TVd, Fritz і ProSiebend

Magnum opus: KenFMd

Конфесія: суфізм

Нагороди: Civis Media Prized (2007) Золота дошкаd (2020)


text:
# Ретвіш (Штормарн)
Ретвіш (нім. Rethwisch) — громада в Німеччині, розташована в землі Шлезвіг-Гольштейн. Входить до складу району Штормарн. Складова частина об'єднання громад Бад-Ольдесло-Ланд.
Площа — 13,24 км2. Населення становить 1218 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Ретвіш (Штормарн)

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Ретвіш
| місцева_назва       = Rethwisch
| тип_НП              = громада
| зображення          =  Rethwisch Ortseingang.jpg
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DEU Rethwisch (Stormarn) COA.svg
| прапор              =
| карта               = Rethwisch in OD.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Ретвіш на карті району
| земля               = [[Шлезвіг-Гольштейн]]
| округ               =
| район               = [[Штормарн]]
| об'єднання громад = [[Бад-Ольдесло-Ланд (об'єднання громад)|Бад-Ольдесло-Ланд]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 29
| площа               = 13.24
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-SH||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-SH||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-SH|01062062}}
| latd=53 | latm=46| lats=58
| longd=10| longm=26| longs=33
| розміщення_підпису = right
| поштовий_код        = 23847
| телефонний_код      = 04539
| стат_код            = 01 0 62 062
| авто_номер          = OD
| вебсайт             = [http://www.amt-bad-oldesloe-land.de/ www.amt-bad-
oldesloe-land.de]
}}
'''Ретвіш''' ({{lang-de|Rethwisch}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], розташована в [[Землі Німеччини|землі]] [[Шлезвіг-Гольштейн]]. Входить до складу району [[Штормарн]]. Складова частина [[Об'єднання громад (Німеччина)|об'єднання громад]] [[Бад-Ольдесло-Ланд (об'єднання громад)|Бад-Ольдесло-Ланд]].

Площа — 13,24 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-SH|01062062}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-SH||дата}}).

== Галерея ==
<gallery>Файл:Rethwischhof_Herrenhaus.JPG|
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Rethwisch (Stormarn)}}
* [http://www.amt-bad-oldesloe-land.de/ Офіційний сайт] {{ref-de}}

{{Район Штормарн}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4508830-5}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Шлезвіг-Гольштейну]]

title: — громада —

— громада —: Вид Ретвіш

title: Координати: 53°46′58″ пн. ш. 10°26′33″ сх. д. / 53.78278° пн. ш. 10.44250° сх. д.

Земля: Шлезвіг-Гольштейн

Район: Штормарн

Об'єднання громад: Бад-Ольдесло-Ланд

Населення (31 грудня 2020)

Вебсайт: www.amt-bad- · oldesloe-land.de

Ретвіш на карті району

РетвішРозташування на карті Німеччини

- Густота: 92/км²

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Емре Белезоглу
Емре́ Белезоглу́ (тур. Emre Belözoğlu [ˈemre ˈbeløzɔːɫu], нар. 7 вересня 1980, Стамбул) — турецький футболіст, півзахисник клубу «Істанбул ББ».

## Клубна кар'єра
Вихованець юнацьких команд футбольних клубів «Зейтинбурнуспор» та «Галатасарай».
У дорослому футболі дебютував 1996 року виступами за «Галатасарай», в якому провів п'ять сезонів, взявши участь у 149 матчах чемпіонату. Більшість часу, проведеного у складі «Галатасарая», був основним гравцем команди. За цей час тричі виборював титул чемпіона Туреччини, став володарем Кубка УЄФА та Суперкубка УЄФА.
Своєю грою за команду привернув увагу представників тренерського штабу «Інтернаціонале», до складу якого приєднався 1 липня 2001 року. Відіграв за «нераззуррі» наступні чотири сезони своєї ігрової кар'єри. Під час виступів за міланський клуб у 2004 році був включений до списку ФІФА 100
14 липня 2005 року уклав контракт з клубом «Ньюкасл Юнайтед», у складі якого провів наступні три роки своєї кар'єри гравця. Граючи у складі «Ньюкасл Юнайтед» також здебільшого виходив на поле в основному складі команди.
До складу клубу «Фенербахче» приєднався 23 липня 2008 року, за який за чотири сезони встиг відіграти 103 матчі в національному чемпіонаті.
29 травня 2012 року підписав дворічний контракт з «Атлетіко» (Мадрид). У новій команді відразу виграв Суперкубок УЄФА 2012, вийшовши на заміну на 87 хвилині замість Радамеля Фалькао, проте надалі закріпитися в складі «матрасників» не зумів.
31 січня 2013 року гравець повернувся в «Фенербахче» за 2 млн. євро, підписавши контракт на 2,5 роки. В першому ж сезоні після повернення виграв з клубом національний чемпіонат та Суперкубок.
Влітку 2015 року на правах вільного агента підписав контракт з клубом «Істанбул ББ».

## Виступи за збірну
2000 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Туреччини. Наразі провів у формі головної команди країни 80 матчів, забивши 7 голів.
У складі збірної був учасником чемпіонату світу 2002 року в Японії і Південній Кореї, на якому команда здобула бронзові нагороди та чемпіонату Європи 2008 року в Австрії та Швейцарії.

## Статистика виступів

### Статистика клубних виступів
Станом на 1 серпня 2015
| Клуб                | Сезон              | Чемпіонат | Чемпіонат | Кубок | Кубок | Єврокубки | Єврокубки | Усього | Усього |
| Клуб                | Сезон              | Ігор      | Голів     | Ігор  | Голів | Ігор      | Голів     | Ігор   | Голів  |
| ------------------- | ------------------ | --------- | --------- | ----- | ----- | --------- | --------- | ------ | ------ |
| «Галатасарай»       | 1996-97            | 1         | 0         | -     | -     | -         | -         | 1      | 0      |
| «Галатасарай»       | 1997-98            | 24        | 2         | 8     | 0     | 2         | 0         | 35     | 2      |
| «Галатасарай»       | 1998-99            | 27        | 2         | 6     | 2     | 2         | 0         | 35     | 2      |
| «Галатасарай»       | 1999-00            | 24        | 5         | 4     | 0     | 13        | 1         | 41     | 6      |
| «Галатасарай»       | 2000-01            | 27        | 4         | 3     | 4     | 10        | 0         | 40     | 8      |
| «Галатасарай»       | Усього             | 103       | 12        | 21    | 6     | 27        | 1         | 151    | 18     |
| «Інтернаціонале»    |                    |           |           |       |       |           |           |        |        |
| 2001-02             | 13                 | 0         | -         | -     | 6     | 0         | 19        | 0      |        |
| 2002-03             | 25                 | 3         | -         | -     | 12    | 1         | 37        | 4      |        |
| 2003-04             | 21                 | 0         | -         | -     | 6     | 0         | 27        | 0      |        |
| 2004-05             | 19                 | 0         | -         | -     | 6     | 0         | 25        | 0      |        |
| Усього              | 78                 | 3         | -         | -     | 30    | 1         | 108       | 4      |        |
| «Ньюкасл Юнайтед»   |                    |           |           |       |       |           |           |        |        |
| 2005-06             | 20                 | 2         | 4         | 0     | 1     | 0         | 25        | 2      |        |
| 2006-07             | 24                 | 2         | 2         | 0     | 12    | 1         | 38        | 3      |        |
| 2007-08             | 14                 | 1         | 5         | 0     | -     | -         | 19        | 1      |        |
| Усього              | 58                 | 5         | 8         | 0     | 23    | 1         | 82        | 6      |        |
| «Фенербахче»        |                    |           |           |       |       |           |           |        |        |
| 2008-09             | 25                 | 1         | 6         | 0     | 9     | 1         | 40        | 2      |        |
| 2009-10             | 25                 | 1         | 5         | 0     | 8     | 1         | 38        | 2      |        |
| 2010-11             | 27                 | 4         | 1         | 0     | 4     | 2         | 32        | 5      |        |
| 2011-12             | 26                 | 6         | 2         | 0     | -     | -         | 28        | 6      |        |
| Усього              | 103                | 12        | 14        | 0     | 21    | 4         | 138       | 16     |        |
| «Атлетіко» (Мадрид) |                    |           |           |       |       |           |           |        |        |
| 2012–13             | 7                  | 0         | 3         | 0     | 7     | 1         | 17        | 1      |        |
| Усього              | 7                  | 0         | 3         | 0     | 7     | 1         | 17        | 1      |        |
| «Фенербахче»        |                    |           |           |       |       |           |           |        |        |
| 2012–13             | 10                 | 2         | 2         | 0     | —     | —         | 12        | 2      |        |
| 2013–14             | 20                 | 6         | 1         | 0     | 2     | 0         | 23        | 6      |        |
| 2014–15             | 26                 | 6         | 1         | 0     | —     | —         | 27        | 6      |        |
| Усього              | 56                 | 14        | 4         | 0     | 2     | 0         | 62        | 14     |        |
| Загалом за кар'єру  | Загалом за кар'єру | 405       | 48        | 61    | 8     | 100       | 8         | 565    | 64     |

### Статистика виступів у збірній
| Збірна Туреччини | Збірна Туреччини | Збірна Туреччини |
| Роки             | Ігри             | Голи             |
| ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| 2000             | 4                | 1                |
| 2001             | 4                | 0                |
| 2002             | 13               | 2                |
| 2003             | 7                | 0                |
| 2004             | 7                | 0                |
| 2005             | 7                | 0                |
| 2006             | 1                | 0                |
| 2007             | 8                | 1                |
| 2008             | 7                | 1                |
| 2009             | 6                | 1                |
| 2010             | 9                | 1                |
| 2011             | 6                | 1                |
| 2012             | 9                | 1                |
| 2013             | 2                | 0                |
| 2014             | 3                | 0                |
| Всього           | 94               | 9                |

## Досягнення
«Галатасарай»
- Чемпіон Туреччини: 1996-97, 1997-98, 1998-99, 1999-00
- Володар Кубка Туреччини: 1998-99, 1999-00
- Володар Суперкубка Туреччини: 1997
- Володар Кубка УЄФА: 1999-00
- Володар Суперкубка УЄФА: 2000

«Інтернаціонале»
- Володар Кубка Італії: 2004-05

«Ньюкасл Юнайтед»
- Переможець Кубка Інтертото: 2006

«Фенербахче»
- Чемпіон Туреччини: 2010-11, 2013-14
- Володар Кубка Туреччини: 2011-12, 2012-13
- Володар Суперкубка Туреччини: 2009, 2014

«Атлетіко»
- Володар Суперкубка УЄФА: 2012

Туреччина
- Бронзовий призер чемпіонату світу: 2002

title: Емре Белезоглу

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Емре Белезоглу
| зображення = Emre crop.jpg
| підпис =
| повне-ім'я =
| місце-народження = [[Стамбул]]
| країна-народження = [[Туреччина]]
| дата-народження = 7.9.1980
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 171 см
| вага = 68 кг
| поточний-клуб = {{Прапорець|TUR}} «[[Істанбул ББ]]»
| позиція = [[півзахисник]]
| номер = 11
| юнацькі-роки = 1992–1994
1994-1996
| юнацькі-клуби ={{Прапорець|TUR}} «[[Зейтинбурнуспор]]»
{{Прапорець|TUR}} [[Галатасарай (футбольний клуб)|«Галатасарай»]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|1996–2001 | {{Прапорець|TUR}} | [[Галатасарай (футбольний клуб)|«Галатасарай»]] | 102 |14}}
{{Футболіст рядок 1|2001–2005 | {{Прапорець|ITA}} | «[[Інтернаціонале]]» | 78 |6}}
{{Футболіст рядок 0|2005–2008 | {{Прапорець|ENG}} | «[[Ньюкасл Юнайтед]]» | 58 |5}}
{{Футболіст рядок 1|2008–2012 | {{Прапорець|TUR}} | «[[Фенербахче (футбольний клуб)|Фенербахче]]» | 103 |12}}
{{Футболіст рядок 0|2012–2013| {{Прапорець|ESP}} | [[Атлетіко (Мадрид)|«Атлетіко» (Мадрид)]] | 7 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2013–2015 | {{Прапорець|TUR}} | «[[Фенербахче (футбольний клуб)|Фенербахче]]» | 56 |14}}
{{Футболіст рядок 0|2015– | {{Прапорець|TUR}} | «[[Істанбул ББ]]» | 26 |3}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2000– | {{Прапорець|TUR}} | [[збірна Туреччини з футболу|Туреччина]] | 94 |9}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 29 липня 2016
| збірна-поновлення = 29 липня 2016
}}

'''Емре́ Белезоглу́''' ({{lang-tr|Emre Belözoğlu}} {{IPA|[ˈemre ˈbeløzɔːɫu]}}, {{н}} [[7 вересня]] [[1980]], [[Стамбул]]) — турецький [[футбол]]іст, [[Півзахисник (футбол)|півзахисник]] клубу «[[Істанбул ББ]]».

== Клубна кар'єра ==
Вихованець юнацьких команд футбольних клубів «[[Зейтинбурнуспор]]» та [[Галатасарай (футбольний клуб)|«Галатасарай»]].
[[Файл:Emre Belözoğlu F.B. 14.JPG|міні|ліворуч|200пкс|Емре під час виступів за «[[Фенербахче (футбольний клуб)|Фенербахче]]». [[16 лютого]] [[2014]] року]]
У дорослому футболі дебютував [[1996]] року виступами за [[Галатасарай (футбольний клуб)|«Галатасарай»]], в якому провів п'ять сезонів, взявши участь у 149 матчах чемпіонату. Більшість часу, проведеного у складі «Галатасарая», був основним гравцем команди. За цей час тричі виборював титул [[Чемпіонат Туреччини з футболу|чемпіона Туреччини]], став володарем [[Кубок УЄФА|Кубка УЄФА]] та [[Суперкубок УЄФА|Суперкубка УЄФА]].

Своєю грою за команду привернув увагу представників тренерського штабу [[Інтернаціонале (футбольний клуб)|«Інтернаціонале»]], до складу якого приєднався [[1 липня]] [[2001]] року. Відіграв за «нераззуррі» наступні чотири сезони своєї ігрової кар'єри. Під час виступів за [[мілан]]ський клуб у [[2004]] році був включений до списку [[ФІФА 100]]

[[14 липня]] [[2005]] року уклав контракт з клубом «[[Ньюкасл Юнайтед]]», у складі якого провів наступні три роки своєї кар'єри гравця. Граючи у складі «Ньюкасл Юнайтед» також здебільшого виходив на поле в основному складі команди.

До складу клубу «[[Фенербахче (футбольний клуб)|Фенербахче]]» приєднався [[23 липня]] [[2008]] року, за який за чотири сезони встиг відіграти 103 матчі в національному чемпіонаті.

[[29 травня]] [[2012]] року підписав дворічний контракт з [[Атлетіко (Мадрид)|«Атлетіко» (Мадрид)]]. У новій команді відразу виграв [[Суперкубок УЄФА 2012]], вийшовши на заміну на 87 хвилині замість [[Радамель Фалькао|Радамеля Фалькао]], проте надалі закріпитися в складі «матрасників» не зумів.

[[31 січня]] [[2013]] року гравець повернувся в «Фенербахче» за 2 млн. євро, підписавши контракт на 2,5 роки<ref>{{cite web|url=http://new.clubatleticodemadrid.com/Web/noticia/template_noticia/noticia1.php?idnoticia=37850|title=El Atlético y el Фенербахче acuerda Ель-traspaso|publisher=Sitio oficial del Club Atlético de Madrid|language=es|date=31.01.2013|accessdate=February 8 2013|archiveurl=https://www.webcitation.org/6EMMYcmbf?url=http://new.clubatleticodemadrid.com/Web/noticia/template_noticia/noticia1.php?idnoticia=37850|archivedate=11.02.2013|deadurl=no}}</ref><ref>{{cite web|url=http://www.Фенербахче.org/fb2008/детально.asp?ContentID=33108|title=день побажання стає реальністю|publisher=Фенербахче спортивний клуб Офіційний Сайт|language=EN|date=31.01.2013|accessdate=February 8 2013|archiveurl=https://www.webcitation.org/6ESHrlYNq?url=http://www.fenerbahce.org/fb2008/detay.asp?ContentID=33108|archivedate=15.02.2013|deadurl=yes}}</ref>. В першому ж сезоні після повернення виграв з клубом національний чемпіонат та Суперкубок.

Влітку 2015 року на правах вільного агента підписав контракт з клубом «[[Істанбул ББ]]».

== Виступи за збірну ==
[[2000]] року дебютував в офіційних матчах у складі [[Збірна Туреччини з футболу|національної збірної Туреччини]]<ref>{{cite web|url=http://www.national-football-teams.com/v2/player.php?id=6994|title=Scheda di Emre Belözoğlu|work=national-football-teams.com|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IHRO8lpI?url=http://www.national-football-teams.com/player/6826/Emre_Beloezoglu.html|archivedate=2013-07-21|accessdate=2012-03-14|deadurl=no}}</ref>. Наразі провів у формі головної команди країни 80 матчів, забивши 7 голів.

У складі збірної був учасником [[Чемпіонат світу з футболу 2002|чемпіонату світу 2002 року]] в [[Японія|Японії]] і [[Південна Корея|Південній Кореї]], на якому команда здобула бронзові нагороди та [[Чемпіонат Європи з футболу 2008|чемпіонату Європи 2008 року]] в [[Австрія|Австрії]] та [[Швейцарія|Швейцарії]].

== Статистика виступів ==
=== Статистика клубних виступів ===
:''Станом на 1 серпня 2015''
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
|-
!rowspan="2"|Клуб
!rowspan="2"|Сезон
!colspan="2"|Чемпіонат
!colspan="2"|Кубок <ref>Включно з таким турнірами як [[Суперкубок Туреччини з футболу]], [[Суперкубок Італії з футболу]] та [[Кубок Футбольної Ліги]]</ref>
!colspan="2"|Єврокубки
!colspan="2"|Усього
|-
!Ігор!!Голів!!Ігор!!Голів!!Ігор!!Голів!!Ігор!!Голів
|-
|rowspan="6" valign="center"|{{Прапорець|TUR}} [[Галатасарай (футбольний клуб)|«Галатасарай»]]
|[[Чемпіонат Туреччини з футболу 1996–97|1996-97]]
|1||0||-||-||-||-||1||0
|-
|[[Чемпіонат Туреччини з футболу 1997–98|1997-98]]
|24||2||8||0|||2||0||35||2
|-
|[[Чемпіонат Туреччини з футболу 1998–99|1998-99]]
|27||2||6||2||2||0||35||2
|-
|[[Чемпіонат Туреччини з футболу 1999–00|1999-00]]
|24||5||4||0||13||1||41||6
|-
|[[Чемпіонат Туреччини з футболу 2000–01|2000-01]]
|27||4||3||4||10||0||40||8
|-
!Усього
!103!!12!!21!!6!!27!!1!!151!!18
|-
|rowspan="6" valign="center"|{{Прапорець|ITA}} [[Інтернаціонале (футбольний клуб)|«Інтернаціонале»]]
|-
|[[Серія A 2001–02|2001-02]]
|13||0||-||-||6||0||19||0
|-
|[[Серія A 2002–03|2002-03]]
|25||3||-||-||12||1||37||4
|-
|[[Серія A 2003–04|2003-04]]
|21||0||-||-||6||0||27||0
|-
|[[Серія A 2004–05|2004-05]]
|19||0||-||-||6||0||25||0
|-
!Усього
!78!!3!!-!!-!!30!!1!!108!!4
|-
|rowspan="5" valign="center"|{{Прапорець|ENG}} «[[Ньюкасл Юнайтед]]»
|-
|[[Англійська прем'єр-ліга 2005–06|2005-06]]
|20||2||4||0||1||0||25||2
|-
|[[Англійська прем'єр-ліга 2006–07|2006-07]]
|24||2||2||0||12||1||38||3
|-
|[[Англійська прем'єр-ліга 2007–08|2007-08]]
|14||1||5||0||-||-||19||1
|-
!Усього
!58!!5!!8!!0!!23!!1!!82!!6
|-
|rowspan="6" valign="center"|{{Прапорець|TUR}} «[[Фенербахче (футбольний клуб)|Фенербахче]]»
|-
|[[Чемпіонат Туреччини з футболу 2008–09|2008-09]]
|25||1||6||0||9||1||40||2
|-
|[[Чемпіонат Туреччини з футболу 2009–10|2009-10]]
|25||1||5||0||8||1||38||2
|-
|[[Чемпіонат Туреччини з футболу 2010–11|2010-11]]
|27||4||1||0||4||2||32||5
|-
|[[Чемпіонат Туреччини з футболу 2011–12|2011-12]]
|26||6||2||0||-||-||28||6
|-
!Усього
!103!!12!!14!!0!!21!!4!!138!!16
|-
|rowspan="3" valign="center"|{{Прапорець|ESP}} [[Атлетіко (Мадрид)|«Атлетіко» (Мадрид)]]
|-
|[[Ла Ліга 2012–13|2012–13]]
|7||0||3||0||7||1||17||1
|-
!Усього
!7!!0!!3!!0!!7!!1!!17!!1
|-
|rowspan=5 valign="center"|{{Прапорець|TUR}} «[[Фенербахче (футбольний клуб)|Фенербахче]]»
|-
|[[Чемпіонат Туреччини з футболу 2012–13|2012–13]]
|10||2||2||0||colspan=2|—||12||2
|-
|[[Чемпіонат Туреччини з футболу 2013–14|2013–14]]
|20||6||1||0||2||0||23||6
|-
|[[Чемпіонат Туреччини з футболу 2014–15|2014–15]]
|26||6||1||0||colspan=2|—||27||6
|-
!Усього
!56!!14!!4!!0!!2!!0!!62!!14
|-
!style="background: #DCDCDC" colspan=2 | Загалом за кар'єру
!  style="background:#dcdcdc; text-align:center;"|'''405'''
!  style="background:#dcdcdc; text-align:center;"|'''48'''
!  style="background:#dcdcdc; text-align:center;"|'''61'''
!  style="background:#dcdcdc; text-align:center;"|'''8'''
!  style="background:#dcdcdc; text-align:center;"|'''100'''
!  style="background:#dcdcdc; text-align:center;"|'''8'''
!  style="background:#dcdcdc; text-align:center;"|'''565'''
!  style="background:#dcdcdc; text-align:center;"|'''64'''
|}

=== Статистика виступів у збірній ===
[[Файл:Emre in national team (11.08.2010) (cropped).JPG|міні|праворуч|200пкс|Емре Белезоглу в [[2010]] році у складі [[збірна Туреччини з футболу|збірної Туреччини]]]]

{{Football player national team statistics|TUR}}
|-
|2000||4||1
|-
|2001||4||0
|-
|2002||13||2
|-
|2003||7||0
|-
|2004||7||0
|-
|2005||7||0
|-
|2006||1||0
|-
|2007||8||1
|-
|2008||7||1
|-
|2009||6||1
|-
|2010||9||1
|-
|2011||6||1
|-
|2012||9||1
|-
|2013||2||0
|-
|2014||3||0
|-
!Всього||94||9
|}

== Досягнення ==
[[Файл:Emre Belözoğlu.jpg|міні|праворуч|200пкс|Емре Белезоглу в [[2007]] році у складі «[[Ньюкасл Юнайтед]]»]]

; «Галатасарай»

* [[Суперліга (Туреччина)|Чемпіон Туреччини]]: [[Чемпіонат Туреччини з футболу 1996—1997|1996-97]], [[Чемпіонат Туреччини з футболу 1997—1998|1997-98]], [[Чемпіонат Туреччини з футболу 1998—1999|1998-99]], [[Чемпіонат Туреччини з футболу 1999—2000|1999-00]]
* Володар [[Кубок Туреччини з футболу|Кубка Туреччини]]: [[Кубок Туреччини з футболу 1998—1999|1998-99]], [[Кубок Туреччини з футболу 1999—2000|1999-00]]
* Володар [[Суперкубок Туреччини з футболу|Суперкубка Туреччини]]: [[Суперкубок Туреччини з футболу 1997|1997]]
* Володар [[Кубок УЄФА|Кубка УЄФА]]: [[Кубок УЄФА 1999—2000|1999-00]]
* Володар [[Суперкубок УЄФА|Суперкубка УЄФА]]: [[Суперкубок УЄФА 2000|2000]]

; «Інтернаціонале»

* Володар [[Кубок Італії з футболу|Кубка Італії]]: [[Кубок Італії з футболу 2004—2005|2004-05]]

; «Ньюкасл Юнайтед»

* Переможець [[Кубок Інтертото|Кубка Інтертото]]: [[Кубок Інтертото 2006|2006]]

; «Фенербахче»

* [[Суперліга (Туреччина)|Чемпіон Туреччини]]: [[Чемпіонат Туреччини з футболу 2010—2011|2010-11]], [[Чемпіонат Туреччини з футболу 2013—2014|2013-14]]
* Володар [[Кубок Туреччини з футболу|Кубка Туреччини]]: [[Кубок Туреччини з футболу 2011—2012|2011-12]], [[Кубок Туреччини з футболу 2012—2013|2012-13]]
* Володар [[Суперкубок Туреччини з футболу|Суперкубка Туреччини]]: [[Суперкубок Туреччини з футболу 2009|2009]], [[Суперкубок Туреччини з футболу 2014|2014]]

; «Атлетіко»

* Володар [[Суперкубок УЄФА|Суперкубка УЄФА]]: [[Суперкубок УЄФА 2012|2012]]

; Туреччина
* [[Чемпіонат світу з футболу|Бронзовий призер чемпіонату світу]]: [[Чемпіонат світу з футболу 2002|2002]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{commonscat}}
* {{transfermarkt|5782}}
* {{soccerbase|17904|Emre Belözoglu}}
* {{UEFA player|30996}}
* {{Nfteams|6994}}
* {{Soccerway|emre-belozoglu/2895}}

{{нк}}
{{ФІФА 100}}
{{Navboxes colour
|title= Склад збірної Туреччини
|bg= #e30a17
|fg= white
|list1=
{{Склад збірної Туреччини на чемпіонаті світу 2002}}
{{Склад збірної Туреччини на чемпіонаті Європи 2008}}
}}
{{Тренери ФК Істанбул Башакшехір}}
{{Тренери ФК Фенербахче}}
{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Белезоглу, Емре}}
[[Категорія:Уродженці Стамбула]]
[[Категорія:Турецькі футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної Туреччини з футболу]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Туреччини з футболу]]
[[Категорія:Гравці чемпіонату світу з футболу 2002]]
[[Категорія:Футболісти «Галатасарая»]]
[[Категорія:Футболісти «Інтернаціонале»]]
[[Категорія:Футболісти «Ньюкасл Юнайтед»]]
[[Категорія:Футболісти «Фенербахче»]]
[[Категорія:Футболісти «Атлетіко» (Мадрид)]]
[[Категорія:Футболісти «Істанбул ББ»]]
[[Категорія:Турецькі футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Італії]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Англії]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Іспанії]]
[[Категорія:Футболісти, які зіграли 100 і більше матчів за збірну]]
[[Категорія:Тренери ФК «Істанбул ББ»]]

title: Особисті дані

Народження: 7 вересня 1980 (44 роки)

Вага: 68 кг

Громадянство: Туреччина

Позиція: півзахисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Істанбул ББ»

title: Юнацькі клуби

«Зейтинбурнуспор» · «Галатасарай»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Галатасарай» · 102 · (14)

«Інтернаціонале» · 78 · (6)

«Ньюкасл Юнайтед» · 58 · (5)

«Фенербахче» · 103 · (12)

«Атлетіко» (Мадрид) · 7 · (0)

«Фенербахче» · 56 · (14)

«Істанбул ББ» · 26 · (3)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Туреччина · 94 · (9)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 29 липня 2016.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 29 липня 2016.

title: Склад збірної Туреччини

Туреччина


text:
# Sumitomo Electric Industries
Sumitomo Electric Industries (яп. 住友電気工業) — японська компанія електротехнічної промисловості. Входить до кейрецу Sumitomo Group. Компанія займає 409 місце в Fortune Global 500 (2011).

## Історія
Історія компанії починається в 1897 році, коли Sumitomo Group купує Nihon Seido Co., Ltd. для виходу на ринок мідного дроту.
В 1908 компанія починає виробляти силові кабелі, в 1909 — телекомунікаційні.
В 1911 виробництво кабелів групи Sumitomo виділяється в окрему структуру — Sumitomo Electric Wire & Cable Works. У тому ж році були вироблені перші японські підземні високовольтні кабелі (на 11 тис. вольт).
В 1916 відчиняється новий завод компанії в Осаці.
В 1920 компанія проходить процедуру акціонування і виступає в технічний союз з американською Western Electric.
В 1941 відкривається новий завод в Ітамі. Двома роками пізніше компанія освоює виробництво гумових виробів.
В 1957 компанія починає виробництво перших в Японії побутових телевізійних антен.
В 1961 відкривається черговий завод компанії в Йокогамі. У тому ж році компанія починає поставки проводки для автомобільної промисловості.
В 1969 компанія розширює географію власного виробництва за рахунок відкриття заводу в Таїланді. У тому ж році починається виробництво гнучких друкованих плат.
В 1971 відчинений завод в регіоні Канто. У 1974 році запущено виробництво оптоволоконного кабелю.
В 1982 інженери компанії створюють синтетичні монокристалічні алмази розміром 1,2 карата, що було зафіксовано в Книзі рекордів Гіннесса.
На початку двохтисячних багато виробництв компанії виділяються в окремі дочірні структури.

## Компанія сьогодні
Наразі компанія має в своєму розпорядженні три власні виробництва: в Осаці, Ітамі і Йокогамі.
Крім традиційної продукції різних кабелів — від звичайних до оптоволоконних, компанія виробляє датчики обертання коліс і системи управління руху для автомобільної промисловості, напівпровідникові сполуки, синтетичні алмази, елементи акумуляторів і багато іншого.

title: Sumitomo Electric Industries

wikitext:
{{Картка компанії}}

'''Sumitomo Electric Industries''' ({{lang-ja|住友電気工業}}) — [[Японія|японська]] компанія [[Електротехнічна промисловість|електротехнічної промисловості]]. Входить до [[кейрецу]] [[Sumitomo Group]]. Компанія займає 409 місце в Fortune Global 500 ([[2011]]).<ref>{{Cite web |url=http://money.cnn.com/magazines/fortune/global500/2011/snapshots/6579.html |title=Fortune Global 500 |accessdate=15 червня 2013 |archive-date=2 березня 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20120302192553/http://money.cnn.com/magazines/fortune/global500/2011/snapshots/6579.html }}</ref>

== Історія ==
Історія компанії починається в [[1897]] році, коли [[Sumitomo Group]] купує ''Nihon Seido Co., Ltd.'' для виходу на ринок мідного дроту.

В [[1908]] компанія починає виробляти [[Силовий кабель|силові кабелі]], в [[1909]] — телекомунікаційні.

В [[1911]] виробництво кабелів групи Sumitomo виділяється в окрему структуру — ''Sumitomo Electric Wire & Cable Works''. У тому ж році були вироблені перші японські підземні високовольтні кабелі (на 11 тис. вольт).

В [[1916]] відчиняється новий [[завод]] компанії в [[Осака|Осаці]].

В [[1920]] компанія проходить процедуру акціонування і виступає в технічний союз з [[Сполучені Штати Америки|американською]] [[Western Electric]].

В [[1941]] відкривається новий [[завод]] в [[Ітамі]]. Двома роками пізніше компанія освоює виробництво [[Гумовий виріб|гумових виробів]].

В [[1957]] компанія починає виробництво перших в Японії побутових [[Телевізійна антена|телевізійних антен]].

В [[1961]] відкривається черговий [[завод]] компанії в [[Йокогама|Йокогамі]]. У тому ж році компанія починає поставки проводки для автомобільної промисловості.

В [[1969]] компанія розширює географію власного виробництва за рахунок відкриття заводу в [[Таїланд]]і. У тому ж році починається виробництво гнучких [[Друкована плата|друкованих плат]].

В [[1971]] відчинений завод в [[Регіон Канто|регіоні Канто]]. У [[1974]] році запущено виробництво [[Оптичне волокно|оптоволоконного кабелю]].

В [[1982]] інженери компанії створюють [[Синтетичні алмази|синтетичні монокристалічні алмази]] розміром 1,2 карата, що було зафіксовано в [[Книга рекордів Гіннесса|Книзі рекордів Гіннесса]].

На початку [[2000-ні|двохтисячних]] багато виробництв компанії виділяються в окремі дочірні структури.

== Компанія сьогодні ==
Наразі компанія має в своєму розпорядженні три власні виробництва: в [[Осака|Осаці]], [[Ітамі]] і [[Йокогама|Йокогамі]].

Крім традиційної продукції різних кабелів — від звичайних до [[Оптоволоконний кабель|оптоволоконних]], компанія виробляє датчики обертання коліс і системи управління руху для автомобільної промисловості, напівпровідникові сполуки, [[синтетичні алмази]], елементи акумуляторів і багато іншого.

== Див. також ==
* [[Sumitomo Group]]
* [[Кейрецу]]

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* [http://global-sei.com Офіційний сайт Sumitomo Electric Industries.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130606052421/http://global-sei.com/ |date=6 червня 2013 }}

{{База розрахунку TOPIX 100}}
{{Бібліоінформація}}
{{company-stub}}

[[Категорія:Підприємства, засновані 1897]]
[[Категорія:Підприємства Японії]]
[[Категорія:Sumitomo Group]]

title: Sumitomo Electric Industries

Тип: публічна компанія

Правова форма: кабушікі-ґайшя

Галузь: кольорові метали

Штаб-квартира: Осака

Продукція: автомобільна промисловість

Власник(и): The Master Trust Bank of Japand

Співробітники: 182 773 осіб (березень 2011)


text:
# Теодосій Боровик
Теодосі́й Борови́к (пол. Teodozy Borowik; ? — 6 березня 1652, Жировичі) — церковний діяч, священник Руської унійної церкви, василіянин Литовської провінції, історик, проповідник.

## Життєпис
Походив з білоруської мінської шляхти. У 15-річному віці вступив до війська, звідки прийшов до василіян. Був проповідником у монастирі Пресвятої Трійці у Вільно, а в 1620 році — ігуменом. Брав участь в капітулах Василіянського Чину в Лавришові (1621) і Руті (1623). Потім як проповідник у Новогрудку видав друком книжечку про Новогрудське братство, а будучи настоятелем Жировицького монастиря, написав і за дорученням Лавришівської капітули видав історію Жировицької чудотворної ікони Матері Божої: «Historia abo powieść zgodliwa przez pewne podánie ludźi wiáry godnych, o obrazie przeczystey Panny Mariey Zyrowickim cudotwornym». Пізніше доповнив цю працю списком чудес, «які діються при іконі аж по цей день». Книга була видана кілька разів у Вільно (1622, 1628, 1629) і, можливо, у Супраслі (1653 і 1714), польською і латинською мовами. Зберігся текст Боровика, написаний старобілоруською народною мовою, який опублікував у Петербурзі в 1912 році Платон Жукович. У 1637 році був ігуменом у Збаражі.
У 1644 році приймав короля Владислава IV і королеву Цецилію-Ренату, які прибули до Жировичів у оточенні свити, державних достойників і великої кількості шляхти. Будучи проповідником у Мінську (1648), підписав контракт продажу василіянської площі мінським францисканкам. На початку 1652 року знову отримав призначення на посаду ігумена Жировицького монастиря, проте незабаром (6 березня 1652) помер в Жировичах.
Частина рукопису історії Жировицької ікони Божої Матері авторства о. Теодосія Боровика зберігається в Бібліотеці Російської Академії Наук (Ф. 37, оп. 1, спр. 38), а інша частина — в Львівській національній науковій бібліотеці України імені Василя Стефаника (Ф. 3, МВ-393).

title: Теодосій Боровик

wikitext:
{{Однофамільці|Боровик (прізвище){{!}}Боровик}}
{{Особа
| ім'я                 = о. Теодосій Боровик, ЧСВВ
| місце_проживання     =
| інші_імена           =
| зображення           =
| розмір_зображення    =
| підпис_зображення    =
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      =
| місце_народження     = [[Велике князівство Литовське]]
| дата_смерті          = 6.3.1652
| місце_смерті         = [[Жировичі]], нині [[Слонімський район]] [[Гродненська область]] [[Білорусь]]
| причина_смерті       =
| громадянство         =
| національність       =
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       = [[священик]]-[[василіяни]]н, проповідник, історик
| титул                =
| військове звання     =
| платня               =
| термін               =
| попередник           =
| наступник            =
| партія               =
| головував_(-ла)      =
| конфесія             = уніат (греко-католик)
| дружина              =
| діти                 =
| рід                  =
| родичі               =
| батько               =
| матір                =
| нагороди             =
| зріст                =
| вага                 =
| герб                 =
}}
'''Теодосі́й Борови́к''' ({{lang-pl|Teodozy Borowik}}; ? — [[6 березня]] [[1652]], [[Жировичі]]) — церковний діяч, [[священник]] [[Руська унійна церква|Руської унійної церкви]], [[василіяни]]н Литовської провінції, [[Історія|історик]], [[Проповідь|проповідник]].

== Життєпис ==
[[Файл:Abraz Maci Вožaj Žyrovickaj.jpg|міні|праворуч|170пкс|<center>[[Жировицька ікона Божої Матері]]</center>]]
Походив з білоруської мінської шляхти. У 15-річному віці вступив до війська, звідки прийшов до василіян. Був проповідником у [[Монастир Святої Трійці (Вільнюс)|монастирі Пресвятої Трійці]] у [[Вільнюс|Вільно]], а в 1620 році — ігуменом. Брав участь в капітулах Василіянського Чину в [[Лавришівський монастир|Лавришові]] (1621) і [[Рута (фільварок)|Руті]] (1623). Потім як проповідник у [[Новогрудок|Новогрудку]] видав друком книжечку про Новогрудське братство, а будучи настоятелем [[Жировицький монастир|Жировицького монастиря]], написав і за дорученням Лавришівської капітули видав історію [[Жировицька ікона Божої Матері|Жировицької чудотворної ікони Матері Божої]]: «Historia abo powieść zgodliwa przez pewne podánie ludźi wiáry godnych, o obrazie przeczystey Panny Mariey Zyrowickim cudotwornym». Пізніше доповнив цю працю списком чудес, «які діються при іконі аж по цей день». Книга була видана кілька разів у Вільно (1622, 1628, 1629)<ref>[http://www.estreicher.uj.edu.pl/index.php/staropolska/baza/search_results/ Bibliografia Estreichera. Borowik X. Theodozy, Bazylian.]. [[Скрутень Іван Йосафат|Йосафат Скрутень]] у: ''Ks. Józefat Skruteń, ZSBW''. Borowik Teodozy († 1652)… — S. 344 додає ще одне видання з 1624 року.</ref> і, можливо, у [[Супрасль|Супраслі]] (1653 і 1714)<ref name=":0" />, польською і латинською мовами<ref>Натомість у: ''Maria Cubrzyńska-Leonarczyk''. Katalog druków supraskich. — Warszawa: Biblioteka Narodowa, 1996. — 170 s. — ISBN 83-7009-164-4 інформація про публікації цієї книги у Супрасльській друкарні — відсутня.</ref>. Зберігся текст Боровика, написаний старобілоруською народною мовою, який опублікував у [[Санкт-Петербург|Петербурзі]] в 1912 році [[Жукович Платон Миколайович|Платон Жукович]]. У 1637 році був ігуменом у [[Збараж]]і.

У 1644 році приймав короля [[Владислав IV Ваза|Владислава IV]] і королеву [[Цецилія-Рената Австрійська|Цецилію-Ренату]], які прибули до Жировичів у оточенні свити, державних достойників і великої кількості шляхти. Будучи проповідником у Мінську (1648), підписав контракт продажу василіянської площі мінським францисканкам. На початку 1652 року знову отримав призначення на посаду ігумена Жировицького монастиря, проте незабаром (6 березня 1652) помер в Жировичах<ref name=":0">''[[Скрутень Іван Йосафат|Ks. Józefat Skruteń]], ZSBW''. Borowik Teodozy († 1652)… — S. 344.</ref>.

Частина рукопису історії Жировицької ікони Божої Матері авторства о. Теодосія Боровика зберігається в [[Бібліотека Російської академії наук|Бібліотеці Російської Академії Наук]] (Ф. 37, оп. 1, спр. 38), а інша частина — в [[Львівська національна наукова бібліотека України імені Василя Стефаника|Львівській національній науковій бібліотеці України імені Василя Стефаника]] (Ф. 3, МВ-393)<ref>{{Cite news|url=http://nn.by/?c=ar&i=160839&mo=7171080ce9377b5c1c8a4e933377dff07bc42151&lang=ru|title=Последний лист рукописи БРАН (Ф. 37, оп. 1, СПР. 38) и первый лист Львовской части рукописи (МВ-393). Фото Алеся Суши.|language=ru|work=Наша Ніва|accessdate=2017-01-28}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''[[Скрутень Іван Йосафат|Ks. Józefat Skruteń]], ZSBW''. Borowik Teodozy († 1652) // [[Польський біографічний словник|Polski Słownik Biograficzny]]. — Kraków, 1936. — T. II. — S. 344. {{ref-pl}}
* ''Bp. Edward Ozorowski''. Borowik Teodozy // Słownik polskich teologów katolickich, pod. red. ks. Hieronima Eug. Wyczawskiego OFM. — tom 1. — Warszawa 1981. — S. 198—199. {{ref-pl}}

== Посилання ==
* [http://nn.by/?c=ar&i=160839&mo=f332434db5640f07ec8d2e8d069335619dde64e9&lang=ru Сторінки рукопису Теодосія Боровика] // [http://nn.by/?c=ar&i=160839&lang=ru Митрополит Андрей Шептицкий в истории Украины и Беларуси — малоизвестные факты и документы] ([[Наша Ніва]], за 30 листопада 2015) {{ref-ru}}
* [http://dic.academic.ru/dic.nsf/enc_biography/28140/Феодосий Феодосий Боровик] // dic.academic.ru {{ref-ru}}
{{Бібліоінформація}}

{{ВП-Портали|Біографії|Католицтво|Історія|Білорусь}}
{{DEFAULTSORT:Боровик Теодосій}}
[[Категорія:Василіяни]]
[[Категорія:Релігія у Великому князівстві Литовському]]
[[Категорія:Білоруські релігійні діячі]]
[[Категорія:Білоруські історики]]
[[Категорія:Проповідники]]
[[Категорія:Персоналії:Вільно (ВКЛ і I Річ Посполита)]]
[[Категорія:Персоналії:Мінськ (I Річ Посполита)]]
[[Категорія:Персоналії:Збараж]]
[[Категорія:Померли в Жировичах]]
[[Категорія:Перекладачі XVII століття]]

title: о. Теодосій Боровик, ЧСВВ

Народився: не пізніше 1550 · Велике князівство Литовське

Помер: 6 березня 1652 · Жировичі, нині Слонімський район Гродненська область Білорусь

Діяльність: священик-василіянин, проповідник, історик

Знання мов: руська, польська і латина

Конфесія: уніат (греко-католик)


text:
# Камаґая
35°46′37″ пн. ш. 140°0′3″ сх. д. / 35.77694° пн. ш. 140.00083° сх. д.
Камаґа́я (яп. 鎌ケ谷市, かまがやし, МФА: [kamagaja ɕi̥]) — місто в Японії, в префектурі Тіба.

## Короткі відомості
Розташоване в північно-західній частині префектури. Виникло на основі середньовічного постоялого містечка та декількох сільських поселень раннього нового часу, якими пролягало старовинне пасовисько Коґане. Окрасою міста є статуя Камаґайського великого будди, зведена 1776 року. Основою економіки є сільське господарство, вирощування японських груш, виробництво бренді й віскі. Станом на 1 жовтня 2008 площа міста становила 21,11 км². Станом на 1 січня 2009 населення міста становило 105 289 осіб.

title: Камаґая

wikitext:
{{Місто Японії|
 |Назва                 = Камаґая
 |Прапор                =
 |lat_dir = N |lat_deg =  35|lat_min = 46|lat_sec = 37
 |lon_dir = E |lon_deg = 140|lon_min = 0|lon_sec = 3
 |Острів                = Хонсю
 |Регіон                = [[регіон Канто|Канто]]
 |Префектура            = [[префектура Тіба|Тіба]]
 |Площа                 = {{Японія-Площа-Тіба|鎌ケ谷市}}
 |Населення             = {{Японія-Населення-Тіба|鎌ケ谷市}}
 |Дата обрахунку        = {{Японія-Площа-Тіба|date}}
 |Дата перепису         = {{Японія-Населення-Тіба|date}}
 |ISO                   = 12224-6
}}
[[Файл:Kamagaya in Chiba Prefecture Ja.svg|міні]]
'''Камаґа́я''' ({{lang-ja|鎌ケ谷市, かまがやし}}, {{МФА2|kamagaja ɕi̥}}) — [[міста Японії|місто]] в [[Японія|Японії]], в префектурі [[префектура Тіба|Тіба]].

== Короткі відомості ==
Розташоване в північно-західній частині префектури. Виникло на основі середньовічного постоялого містечка та декількох сільських поселень раннього нового часу, якими пролягало старовинне пасовисько Коґане. Окрасою міста є статуя [[Камаґайський великий будда|Камаґайського великого будди]], зведена [[1776]] року. Основою економіки є [[сільське господарство]], вирощування [[японська груша|японських груш]], виробництво [[бренді]] й [[віскі]]. Станом на {{Японія-Площа-Тіба|date}} площа міста становила {{СЧТ|{{Японія-Площа-Тіба|鎌ケ谷市}}}} км². Станом на {{Японія-Населення-Тіба|date}} населення міста становило {{СЧТ|{{Японія-Населення-Тіба|鎌ケ谷市}}}} осіб.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела та література ==
{{ВСЯТК-Тіба}}
{{Енциклопедія Ніппоніка-2}}

== Посилання ==
{{Commonscat|Kamagaya, Chiba}}
* {{ref-ja}} http://www.city.kamagaya.chiba.jp/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20091221121746/http://www2.city.kamagaya.chiba.jp/english/index.html |date=21 грудня 2009 }}

{{Японія Тіба}}

[[Категорія:Міста префектури Тіба]]

Країна: Японія

Острів: Хонсю

Регіон: Канто

Префектура: Тіба

Густота: 4987.6 осіб / км²


text:
# Яременко Сергій Володимирович
Сергій Володимирович Яременко (позивний «Граніт») — український військовик, полковник Повітряних сил ЗСУ. Командир 96-ї зенітної ракетної бригади. Учасник російсько-української війни. Герой України (2023).

## Життєпис
Станом на 2017 рік — начальник штабу однієї із зенітних ракетних бригад повітряного командування «Центр».
Від 2022 — командир 96-ї зенітної ракетної бригади.

## Нагороди
- звання Герой України з врученням ордена «Золота Зірка» (27 червня 2023) — за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане служіння Українському народові[6][2];
- орден Богдана Хмельницького III ступеня (19 листопада 2022) — за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі[7].

title: Яременко Сергій Володимирович

wikitext:
{{Othernames|Яременко}}
{{Військовик2
| ім'я                = Сергій Яременко
| оригінал імені      = Сергій Володимирович Яременко
| портрет             =
| підпис              =
| дата народження     = 1973
| місце народження    =
| дата смерті         =
| місце смерті        =
| причина смерті      =
| національність      = [[українці|українець]]
| університет         =
| ступінь             =
| прізвисько          = «Граніт»
| партія              =
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    = {{fПС ЗСУ}}
| рід військ          = {{InЗРВ Укр}}
| роки служби         =
| звання              = {{Ранг|країна=Україна|звання=Полковник}}
| формування          = {{96 ЗРБр ЗСУ|2}}
| командування        = {{Командувач рядок 0|''2022 — т. ч.'' |{{96 ЗРБр ЗСУ|2}}, ''командир''}}
| битви               = [[Російсько-українська війна (з 2014)|Російсько-українська війна]]
| нагороди            =
{{ряд2|{{Орден Золота Зірка (Україна)}} }}
{{ряд2|{{Орден Богдана Хмельницького III ступеня (Україна)}} }}
}}
'''Сергій Володимирович Яременко''' (позивний «Граніт»<ref name="аі">{{cite web |url=https://armyinform.com.ua/2023/06/15/kombryg-granit-nihto-u-sviti-ne-buv-peven-shho-kyndzhal-mozhlyvo-znyshhyty-a-my-dovely-cze-na-praktyczi/ |title=Комбриг «Граніт»: Ніхто у світі не був певен, що «Кинджал» можливо знищити, а ми довели це на практиці! |author=Анастасія Олехнович |date=2023-06-15 |website=[[АрміяInform]] |publisher= |access-date=2023-06-15 |quote= |language= }}</ref>) — український військовик, [[полковник]] [[Повітряні сили Збройних сил України|Повітряних сил ЗСУ]]. Командир [[96-та зенітна ракетна бригада (Україна)|96-ї зенітної ракетної бригади]]. [[Учасники російсько-української війни Я|Учасник російсько-української війни]]. [[Герой України]] (2023)<ref name="Kinj">{{cite web |url=
https://www.pravda.com.ua/news/2023/06/28/7408947|назва=Зеленський присвоїв звання Героя України командиру зенітників, які збили 13 "Кинджалів"|автор=Валентина Романенко|дата=2023-06-28}}</ref>.

== Життєпис ==
Станом на 2017 рік — начальник штабу однієї із зенітних ракетних бригад [[Повітряне командування «Центр»|повітряного командування «Центр»]]<ref>[https://www.facebook.com/kpszsu/posts/2031545333790203/ Вони захищали Батьківщину і повернулись з честю і гідністю живими].</ref>.

Від 2022 — командир [[96-та зенітна ракетна бригада (Україна)|96-ї зенітної ракетної бригади]]<ref name="аі" /><ref>{{cite web |url=https://ukurier.gov.ua/uk/articles/mi-zhivemo-vid-siren-do-vidboyu/ |title=«Ми живемо від сирен до відбою» |author=Олександр Крючков |date=2023-05-25 |website=Урядовий кур'єр |publisher= |access-date=2023-06-15 |quote= |language= }}</ref><ref>{{cite web |url=https://news.liga.net/ua/politics/news/ostavalis-sekundy-v-pvo-rasskazali-kak-sbivali-shest-raket-h-47-kinjal-nad-kievom |title=«Залишалися секунди». У ППО розповіли, як збивали шість ракет Х-47 «Кинджал» над Києвом |author= |date=2023-06-12 |website=Ліга.нет |publisher= |access-date=2023-06-15 |quote= |language= }}</ref>.

== Нагороди ==
* звання [[Герой України]] з врученням ордена «Золота Зірка» (27 червня 2023) — ''за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане служіння Українському народові''<ref>{{УПУ|355/2023|27 червня 2023|Про присвоєння С.Яременку звання Герой України|link=https://www.president.gov.ua/documents/3552023-47165}}</ref><ref name="Kinj"/>;
* [[Орден Богдана Хмельницького (Україна)|орден Богдана Хмельницького]] III ступеня (19 листопада 2022) — ''за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі''<ref>{{УПУ|793/2022||Про відзначення державними нагородами України|link=https://www.president.gov.ua/documents/7932022-44933}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Нормативний контроль}}
{{ukr-mil-bio-stub}}
{{Учасники РУВ}}

[[Категорія:Військовики 96-ї зенітної ракетної бригади]]

title: Загальна інформація

Національність: українець

Псевдо: «Граніт»

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Вид ЗС: Повітряні сили

Рід військ: Зенітні ракетні війська

Формування: 96 ЗРБр

Війни / битви: Російсько-українська війна

title: Командування

2022 — т. ч.: 96 ЗРБр, командир