text:
# Centaurea akamantis
Centaurea akamantis — вид квіткових рослин родини айстрових. Зустрічається тільки на північному заході Кіпру. Його природне місце існування — чагарникова рослинність середземноморського типу. Йому загрожує втрата середовища проживання. Вперше він був опублікований і описаний у Willdenowia Vol.23 на сторінці 157 у 1993 році.

## Біоморфологічна характеристика
Це напівдерев'яниста трав'яниста рослина з пониклими пагонами, довжина яких може досягати 60 сантиметрів. Чергові листки є складними й розділені один або два рази. Сірувато-зелені листочки мають лінійну або списоподібну форму, від 1 до 5 міліметрів ушир і вкриті білими сплутаними волосками. Малі пурпурово-лілові квіти щільно згруповані в кінцевих квіткових головах, які нагадують великі одиночні квіти. Зовнішні квітки мають одну велику пелюстку, а внутрішні — трубчасті. Сім'янки схожі на насіння пшениці і мають багато тонкого волосся. Період цвітіння — з травня по листопад. Період плодоношення — з липня по грудень.

title: Centaurea akamantis

wikitext:
{{Speciesbox
|image = Centaurea akamantis kz3.jpg
|status = CR
|status_system = IUCN3.1
|status_ref = <ref name="iucn status 17 November 2021">{{cite iucn |author=Kadis, C. |author2=Eliades, N.-G. |date=2015 |title=''Centaurea akamantis'' |volume=2015 |page=e.T61619A3105831 |doi=10.2305/IUCN.UK.2015-1.RLTS.T61619A3105831.en |access-date=17.11.2021}}</ref>
|genus = Centaurea
|species = akamantis
|authority = {{li|T.Georgiadis|Q=Q13408591}} & [[G.Chatzikyriakou]]
}}
'''''Centaurea akamantis''''' — [[вид]] квіткових рослин родини айстрових. Зустрічається тільки на північному заході [[Кіпр]]у. Його природне місце існування — чагарникова рослинність середземноморського типу. Йому загрожує втрата середовища проживання. Вперше він був опублікований і описаний у Willdenowia Vol.23 на сторінці 157 у 1993 році<ref>{{cite web |title=''Centaurea akamantis'' T.Georgiadis & Hadjik. {{!}} Plants of the World Online {{!}} Kew Science |url=https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:975195-1 |website=Plants of the World Online |access-date=03.09.2021 |language=en}}</ref>.

== Біоморфологічна характеристика ==
Це напівдерев'яниста трав'яниста рослина з пониклими пагонами, довжина яких може досягати 60 сантиметрів. Чергові листки є складними й розділені один або два рази. Сірувато-зелені листочки мають лінійну або списоподібну форму, від 1 до 5 міліметрів ушир і вкриті білими сплутаними волосками. Малі пурпурово-лілові квіти щільно згруповані в кінцевих квіткових головах, які нагадують великі одиночні квіти. Зовнішні квітки мають одну велику пелюстку, а внутрішні — трубчасті. Сім'янки схожі на насіння пшениці і мають багато тонкого волосся. Період цвітіння — з травня по листопад. Період плодоношення — з липня по грудень<ref>{{Cite web |title=IUCN Top 50 - ''Centaurea akamantis'' |url=https://top50.iucn-mpsg.org/species/21 |access-date=2023-12-15 |website=top50.iucn-mpsg.org}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q4117778}}

[[Категорія:Волошка|akamantis]]
[[Категорія:Ендемічна флора Кіпру]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · На межі зникнення (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Айстроцвіті (Asterales)

Родина: Айстрові (Asteraceae)

Рід: Волошка (Centaurea)

Вид: C. akamantis

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Centaurea akamantis · T.Georgiadis & G.Chatzikyriakou


text:
# Сатерн-рок
Сатерн-рок (англ. Southern rock, укр. південний рок) — музичний стиль, що з'явився в США наприкінці 1960-х років.

## Історія
Сатерн-рок — це музичний стиль, який поєднував рок-н-рол, блюз-рок, кантрі-музику, бугі-вугі, та відзначався довгими імпровізованими джемами, характерними для Cream або Grateful Dead. Першим сатерн-роковим гуртом вважаються The Allman Brothers Band, що 1969 року підписали контракт з лейблом Capricorn Records. Продюсер Філ Волден, який до цього працював з Отісом Реддінгом, зробив ставку на рок-гурти Півдня США, і після братів Оллменів також підписав колектив The Marshall Tucker Band, гурт Елвіна Бішопа та декілька схожих виконавців.
The Allman Brothers стали прикладом для наслідування для інших тогочасних гуртів південних штатів, хоча й мали неоднорідне музичне наповнення. Так, The Allman Brothers мали двох гітаристів та двох барабанщиків, і були ближчими до рок-н-ролу та кантрі. Lynyrd Skynyrd грали важчу та гучнішу музику, ближчу до творчості Rolling Stones, маючи в складі трьох соло-гітаристів. Колективи .38 Special, Molly Hatchet та Outlaws надихалися блюзом та бугі-вугі, The Marshall Tucker Band — свінгом, Wet Willie — соулом, Atlanta Rhythm Section — музикою кантрі, Sea Level та Dixie Dregs — джаз-роком. Неформальним гімном стилю була пісня Чарлі Деніелса «The South's Gonna Do It», що містила численні відсилання до тогочасних сатерн-рокових гуртів.
На початку 1980-х років популярність сатерн-року зійшла нанівець, на користь класичного року та формату AOR. Попри спроби назвати нові гурти альтернативного року, такі як R.E.M., «новими сатерн-рокерами» (англ. New Southern rock), ця назва так і не прижилася. Проте елементи сатерн-року зберігалися в рок-музиці й надалі, наприклад, у творчості гуртів The Black Crowes та Widespread Panic.

wikiname: ukwiki

title: Сатерн-рок

in_language: uk

wikitext:
{{Музичний жанр
| назва                    = Сатерн-рок<br>{{lang-en|Southern rock}}
| колір                    =
| тло                      =
| зображення               =
| розмір зображення        =
| підпис                   =
| стилістичні походження   = [[рок-н-рол]], [[блюз-рок]], [[кантрі]], [[бугі-вугі]]
| походження               = [[південь США]]
| інструменти              =
| популярність             = 1970-ті роки
| похідні                  =
| список піджанрів         =
| піджанри                 =
| споріднені               =
| регіональні              =
| локальні                 =
| інші                     =
}}
'''Сатерн-рок''' ({{lang-en|Southern rock}}, {{lang-uk|південний рок}}) — [[музичний стиль]], що з'явився в [[Сполучені Штати Америки|США]] наприкінці 1960-х років.

== Історія ==
[[Файл:The Allman Brothers Band (1975).jpg|міні|[[The Allman Brothers Band]] (1975)]]
[[Файл:Lynyrd Skynyrd band (1973).jpg|міні|[[Lynyrd Skynyrd]] (1973)]]
Сатерн-рок — це музичний стиль, який поєднував [[рок-н-рол]], [[блюз-рок]], [[Кантрі|кантрі-музику]], [[бугі-вугі]], та відзначався довгими [[Імпровізація (музика)|імпровізованими]] джемами, характерними для [[Cream]] або [[Grateful Dead]]. Першим сатерн-роковим гуртом вважаються [[The Allman Brothers Band]], що 1969 року підписали контракт з лейблом [[Capricorn Records]]. Продюсер Філ Волден, який до цього працював з [[Отіс Реддінг|Отісом Реддінгом]], зробив ставку на рок-гурти Півдня США, і після братів Оллменів також підписав колектив {{Iw|The Marshall Tucker Band|3=en}}, гурт Елвіна Бішопа та декілька схожих виконавців<ref name=":0">{{Cite web|title=Southern Rock Music Style Overview|url=https://www.allmusic.com/style/southern-rock-ma0000002872|website=AllMusic|accessdate=2024-02-15|language=en}}</ref><ref name=":1">{{Cite web|title=Southern rock {{!}} Blues, Country & Rock {{!}} Britannica|url=https://www.britannica.com/art/Southern-rock|website=www.britannica.com|accessdate=2024-02-15|language=en|last=Considine|first=J.D.}}</ref>.

The Allman Brothers стали прикладом для наслідування для інших тогочасних гуртів південних штатів, хоча й мали неоднорідне музичне наповнення. Так, The Allman Brothers мали двох гітаристів та двох барабанщиків, і були ближчими до [[Рок-н-рол|рок-н-ролу]] та [[кантрі]]. [[Lynyrd Skynyrd]] грали важчу та гучнішу музику, ближчу до творчості [[The Rolling Stones|Rolling Stones]], маючи в складі трьох соло-гітаристів. Колективи {{Iw|.38 Special (гурт)|.38 Special|en|.38 Special (band)}}, {{Iw|Molly Hatchet|3=en}} та {{Iw|Outlaws (гурт)|Outlaws|en|Outlaws (band)}} надихалися [[Блюз|блюзом]] та [[бугі-вугі]], {{Iw|The Marshall Tucker Band|3=en}} — [[Свінг (жанр)|свінгом]], {{Iw|Wet Willie|3=en}} — [[Соул|соулом]], [[Atlanta Rhythm Section]] — музикою [[кантрі]], {{Iw|Sea Level (гурт)|Sea Level|en|Sea Level (band)}} та [[Dixie Dregs]] — [[Джаз-рок|джаз-роком]]. Неформальним гімном стилю була пісня [[Чарлі Деніелс]]а «{{Iw|The South's Gonna Do It|3=en}}», що містила численні відсилання до тогочасних сатерн-рокових гуртів<ref name=":0" /><ref name=":1" />.

На початку 1980-х років популярність сатерн-року зійшла нанівець, на користь класичного року та формату {{Iw|AOR|3=en|4=Album-oriented rock}}. Попри спроби назвати нові гурти [[Альтернативний рок|альтернативного року]], такі як [[R.E.M.]], «новими сатерн-рокерами» ({{lang-en|New Southern rock}}), ця назва так і не прижилася. Проте елементи сатерн-року зберігалися в рок-музиці й надалі, наприклад, у творчості гуртів {{Iw|The Black Crowes|3=en}} та {{Iw|Widespread Panic|3=en}}<ref name=":0" /><ref name=":1" />.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{нк}}

[[Категорія:Жанри американської рок-музики]]
[[Категорія:Блюзові жанри]]
[[Категорія:Змішані музичні жанри]]

title: Сатерн-рок · англ. Southern rock

Стилістичні походження: рок-н-рол, блюз-рок, кантрі, бугі-вугі

Походження: південь США

Популярність: 1970-ті роки


text:
# 177
Римська імперія •  Парфянське царство •  Кушанське царство •  Східна Хань •  Сармати

## Геополітична ситуація
У Римській імперії почалося сумісне правління Марка Аврелія (до 180) та його сина Коммода (до 192). Імперія  займає Апеннінський, Піренейський та Балканський півострови, Галлію, частину Британії, Близький Схід, Північну Африку включно з Єгиптом. В імперії лютує чума Антоніна. Пограничні області перебувають під натиском германців.
Наймогутніша держава центральної Азії — Парфянське царство, Індостану — Кушанське царство. Династія Хань править у Китаї.  Корейський півострів ділять між собою Три корейські держави.
Триває докласичний період цивілізації мая.
На території майбутньої України, в степах Причорномор'я, кочують сармати, північніше — племена Черняхівської культури. В районі Карпат мешкали племена липицької культури.

## Події
- Консулами у Римі були Коммод та Марк Педуцей Плавцій Квінтілл.
- Коммод став співправителем Римської імперії разом зі своїм батьком Марком Аврелієм.
- Почалася друга маркоманська війна.
- У Лугдунумі, Галлія, відбулися перші масові переслідування християн, яких звинувачували в канібалізмі й інцесті.

## Померли
- Ірод Аттичний — давньогрецький ритор.

title: 177

wikitext:
{{Значення|177 (значення)}}
{{Навігація для року|177}}
{{Рік в інших календарях}}

[[Римська імперія]]{{•}} [[Парфянське царство]]{{•}} [[Кушанське царство]]{{•}} [[Східна Хань]]{{•}} [[Сармати]]

== Геополітична ситуація ==
{{main|Список керівників держав 177 року}}
У Римській імперії почалося сумісне правління [[Марк Аврелій|Марка Аврелія]] (до 180) та його сина [[Коммод]]а (до 192). Імперія  займає Апеннінський, Піренейський та Балканський півострови, Галлію, частину Британії, Близький Схід, Північну Африку включно з Єгиптом. В імперії лютує [[чума Антоніна]]. Пограничні області перебувають під натиском [[германці]]в.

Наймогутніша держава центральної Азії — [[Парфянське царство]], Індостану — [[Кушанське царство]]. [[Династія Хань]] править у Китаї.  Корейський півострів ділять між собою [[Три корейські держави]].

Триває докласичний період [[Мая (цивілізація)|цивілізації мая]].

На території майбутньої України, в степах Причорномор'я, кочують [[сармати]], північніше — племена [[Черняхівська культура|Черняхівської культури]]. В районі Карпат мешкали племена [[Липицька культура|липицької культури]].

== Події ==
* Консулами у Римі були [[Коммод]] та [[Марк Педуцей Плавцій Квінтілл]].
* [[Коммод]] став співправителем Римської імперії разом зі своїм батьком [[Марк Аврелій|Марком Аврелієм]].
* Почалася [[маркоманські війни|друга маркоманська війна]].
* У [[Лугдунум]]і, [[Галлія]], відбулися перші масові переслідування [[християнство|християн]], яких звинувачували в канібалізмі й інцесті.

== Народились ==
{{main|:Категорія:Народились 177|l1=Народилися 177 року}}

== Померли ==
{{main|:Категорія:Померли 177|l1=Померли 177 року}}

* [[Ірод Аттичний]] — давньогрецький ритор.

{{Year-stub}}

[[Категорія:170-ті]]

title: Рік:

Століття: I до н. е. · I — II — III · IV

Тисячоліття: 1-ше до н. е. — 1-ше — 2-ге

title: 177 в інших календарях

Григоріанський: 177 · CLXXVII

Китайський: 丙辰年 (вогняний дракон) · 2874 або 2667 · — до — · 丁巳年 (вогняний змій) · 2875 або 2668

Тайванський: 1735 до РК · 民前1735年

Юліанський: 177 · CLXXVII


text:
# Роаскія
Роаскія (італ. Roaschia, п'єм. Roas-cia) — муніципалітет в Італії, у регіоні П'ємонт,  провінція Кунео.
Роаскія розташована на відстані близько 490 км на північний захід від Рима, 95 км на південь від Турина, 16 км на південний захід від Кунео.
Населення — 116 осіб (2014).

## Демографія
Населення за роками:

Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 5 іноземців з 2 країн, серед них 4 громадяни країн Євросоюзу.

## Сусідні муніципалітети
- Ентраккуе
- Робіланте
- Роккавьоне
- Вальдієрі
- Вернанте

title: Роаскія

wikitext:
{{Комуна Італії
 | назва         = Роаскія
 | місцева_назва = Roaschia
 | герб          = <!-- Roaschia-Stemma.png -->
 | регіон        = PMN <!-- Лише 3-літерний КОД -->
 | провінція     = CN <!-- Лише 2-літерний КОД -->
 | latd   = 44
 | latm   = 16
 | lats   = 0
 | longd  = 7
 | longm  = 27
 | longs  = 0
 | висота = 822
 | населення     = 93
 | рік_насел     = 01-01-2023
 | площа         = 23
 | густота       = 3,9
 | поштові_індекси  = 12010
 | телефонний_код = 0171
 | код_ISTAT     = 004183
 | покровитель   =
 | мер           = Bruno Viale
 | обраний       = 31-5-2015
 | www           = http://www.comune.roaschia.cn.it/
}}

'''Роаскія''' ({{lang-it|Roaschia}}, {{lang-pms|Roas-cia}}) — [[муніципалітет]] в [[Італія|Італії]], у регіоні [[П'ємонт]],  [[Кунео (провінція)|провінція Кунео]].

Роаскія розташована на відстані<ref>Фізичні відстані та напрямки розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 490 км на північний захід від [[Рим|Рима]], 95 км на південь від [[Турин|Турина]], 16 км на південний захід від [[Кунео]].

Населення — {{formatnum:116}} {{МНОЖИНА:116|особа|особи|осіб}} (2014)<ref name="dem1">{{cite web |url=http://www.demo.istat.it/bil2014/index.html |title=Демографічний баланс 2014 року та населення на 31 грудня |publisher=[[ISTAT]] |accessdate=25 грудня 2014 |archive-date=2015-06-26 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150626150429/http://demo.istat.it/bil2014/index.html }}{{ref-it}}</ref>.

== Демографія ==
{{Демографія/Roaschia}}
{{Іноземці в Італії | назва=Роаскія | дата=1 січня 2023 року
 | всього=5 | країн=2 | Укр=0 | ЄС=4 | таблиця= | країна1=[[Румунія|Румунії]]
 | примітка=<ref>{{cite web| url=https://demo.istat.it/app/?i=RCS&l=en
  | title=Resident population by sex, municipality and citizenship | language=англ.
  | trans_title=Постійне населення за статтю, муніципалітетом і громадянством
  | publisher=[[ISTAT]]| accessdate=12 червня 2024}}</ref>
}}

== Сусідні муніципалітети ==

* [[Ентраккуе]]
* [[Робіланте]]
* [[Роккавьоне]]
* [[Вальдієрі]]
* [[Вернанте]]

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів провінції Кунео]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Italy-geo-stub}}
{{Провінція Кунео}}

{{Портали|Географія|Італія}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Кунео]]

title: Роаскія · Roaschia

Країна: Італія

Регіон: П'ємонт

Провінція: Кунео

Площа: 23 км²

title: Розміщення

Розміщення: Commune

title: Влада


text:
# Кришталевий черевичок (фільм, 1960)
«Кришталевий черевичок» (рос. Хрустальный башмачок) — радянський фільм-балет, поставлений на Кіностудії ім. М. Горького в 1960 році кінорежисером Олександром Роу і режисером-балетмейстером Ростиславом Захаровим. Екранізація балету Сергія Прокоф'єва «Попелюшка» у постановці Ростислава Захарова (Большой театр, 1945).

## Сюжет
Традиційна казка про Попелюшку, розказана за допомогою танцю.

## У ролях
- Раїса Стручкова — Попелюшка
- Геннадій Ледяхов — Принц
- Олена Ванке — Мачуха
- Лесма Чадарайн — Кривляка
- Наталія Риженко — Злюка
- Анатолій Павлінов — Батько Попелюшки
- Катерина Максимова — Весна
- Олена Рябінкіна — Літо
- Марина Колпакчі — Осінь
- Наталія Таборко — Зима
- Юрій Виренков — Блазень
- Олександр Радунський — Церемоніймейстер
- Леонід Швачкин — Гном дванадцятої години
- Ніна Симонова — Андалузка
- Володимир Кудряшов — Андалузець
- Юламей Скотт — Танець зі змією
- Валентина Фаєрбах — Соло мазурки
- Юрій Папко — Соло мазурки

## Знімальна група
- Сценарно-хореографічний план
Олександра Гінцбурга, Ростислава Захарова, Олександра Роу
за мотивами лібрето Миколи Волкова
- Постановка — Олександра Роу, Ростислава Захарова
- Головний оператор — Олександр Гінзбург
- Декорації та костюми за ескізами Петра Вільямса
виконані художніми майстернями Великого театру СРСР
- Звукооператор —  Анатолій Дикан
- Режисер-балетмейстер — Володимир Захаров
- Монтаж —  Євгенія Абдіркіна
- Редактор —  Віра Бірюкова
- Головний художник —  Михайло Петровський
- Художники-гримери:
 Н. Мардісова, Ю. Шарова, В. Шаров, В. Жабокритська
- Комбіновані зйомки:
 Оператор —  Леонід Акімов
 Художник —  Арсеній Клопотовський
- Директор картини —  Андрій Дем'яненко

title: Кришталевий черевичок (фільм, 1960)

wikitext:
{{Фільм
|вид =
|українська назва  =Кришталевий черевичок
|оригінальна назва ={{lang-ru|Хрустальный башмачок}}
|зображення =Кришталевий черевичок (фільм, 1960).jpg
|жанр       =фільм-балет
|режисер    =[[Роу Олександр Артурович|Олександр Роу]]
[[Захаров Ростислав Володимирович|Ростислав Захаров]]
|сценарист  =[[Олександр Гінцбург]]
[[Захаров Ростислав Володимирович|Ростислав Захаров]]
[[Роу Олександр Артурович|Олександр Роу]]
|Продюсер   =
|Актори     =[[Стручкова Раїса Степанівна|Раїса Стручкова]]
[[Ледяхов Геннадій Васильович|Геннадій Ледяхов]]
[[Ванке Олена Стефанівна|Олена Ванке]]
[[Чадарайн Лесма Янівна|Лесма Чадарайн]]
|оператор   =[[Гінцбург Олександр Ілліч|Олександр Гінзбург]]
|композитор =[[Прокоф'єв Сергій Сергійович|Сергій Прокоф'єв]]
|художник   =[[Петровський Михайло Васильович|Михайло Петровський]]
|кінокомпанія = [[Кіностудія імені Максима Горького|Кіностудія ім. М. Горького]]
|країна     = {{USSR}}
|тривалість = 84 хв.
|рік        = 1960
| ідентифікатор =0054748
}}
'''«Кришталевий черевичок»''' ({{lang-ru|Хрустальный башмачок}}) — радянський фільм-[[балет]], поставлений на [[Кіностудія імені Максима Горького|Кіностудії ім. М. Горького]] в 1960 році кінорежисером [[Роу Олександр Артурович|Олександром Роу]] і режисером-балетмейстером [[Захаров Ростислав Володимирович|Ростиславом Захаровим]]. Екранізація балету [[Прокоф'єв Сергій Сергійович|Сергія Прокоф'єва]] «[[Попелюшка (балет)|Попелюшка]]» у постановці [[Захаров Ростислав Володимирович|Ростислава Захарова]] ([[Большой театр]], 1945).

== Сюжет ==
Традиційна казка про Попелюшку, розказана за допомогою танцю.

== У ролях ==
{{div col}}
* [[Стручкова Раїса Степанівна|Раїса Стручкова]] — ''Попелюшка''
* [[Ледяхов Геннадій Васильович|Геннадій Ледяхов]] — ''Принц''
* [[Ванке Олена Стефанівна|Олена Ванке]] — ''Мачуха''
* [[Чадарайн Лесма Янівна|Лесма Чадарайн]] — ''Кривляка''
* [[Риженко Наталія Іванівна|Наталія Риженко]] — ''Злюка''
* Анатолій Павлінов — ''Батько Попелюшки''
* [[Максимова Катерина Сергіївна|Катерина Максимова]] — ''Весна''
* [[Рябінкіна Олена Львівна|Олена Рябінкіна]] — ''Літо''
* [[Колпакчі Марина Володимирівна|Марина Колпакчі]] — ''Осінь''
* [[Таборко Наталія Михайлівна|Наталія Таборко]] — ''Зима''
* Юрій Виренков — ''Блазень''
* [[Радунський Олександр Іванович|Олександр Радунський]] — ''Церемоніймейстер''
* [[Швачкин Леонід Анатолійович|Леонід Швачкин]] — ''Гном дванадцятої години''
* [[Симонова Ніна Іванівна|Ніна Симонова]] — ''Андалузка''
* [[Кудряшов, Володимир Володимирович|Володимир Кудряшов]] — ''Андалузець''
* [[Скотт Юламей Генріхівна|Юламей Скотт]] — ''Танець зі змією''
* [[Фаєрбах Валентина Володимирівна|Валентина Фаєрбах]] — ''Соло мазурки''
* [[Папко Юрій Вікторович|Юрій Папко]] — ''Соло мазурки''
{{div col end}}

== Знімальна група ==
{{div col}}
* Сценарно-хореографічний план
Олександра Гінцбурга, Ростислава Захарова, [[Роу Олександр Артурович|Олександра Роу]]
за мотивами лібрето [[Волков Микола Дмитрович|Миколи Волкова]]
* Постановка — Олександра Роу, Ростислава Захарова
* Головний оператор — [[Гінцбург Олександр Ілліч|Олександр Гінзбург]]
* Декорації та костюми за ескізами [[Вільямс Петро Володимирович|Петра Вільямса]]
виконані художніми майстернями Великого театру СРСР
* Звукооператор — [[Дикан Анатолій Данилович | Анатолій Дикан]]
* Режисер-балетмейстер — Володимир Захаров
* Монтаж — [[Абдіркіна Євгенія Михайлівна | Євгенія Абдіркіна]]
* Редактор — [[Бірюкова Віра Семенівна | Віра Бірюкова]]
* Головний художник — [[Петровський Михайло Васильович | Михайло Петровський]]
* Художники-гримери:
 Н. Мардісова, Ю. Шарова, В. Шаров, В. Жабокритська
* Комбіновані зйомки:
 Оператор — [[Акімов Леонід Олексійович | Леонід Акімов]]
 Художник — [[Клопотовський Арсеній Павлович | Арсеній Клопотовський]]
* Директор картини — [[Дем'яненко Андрій Андрійович | Андрій Дем'яненко]]
{{div col end}}

== Посилання ==
* {{imdb|id=0054748|name=''Кришталевий черевичок''}}
{{Фільми Олександра Роу}}
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}
{{Фільми-балети}}

[[Категорія:Фільми-балети]]
[[Категорія:Фільми СРСР 1960]]
[[Категорія:Фільми, засновані на Попелюшці]]
[[Категорія:Фільми кіностудії імені Максима Горького]]
[[Категорія:Фільми Олександра Роу]]

title: рос. Хрустальный башмачок

Жанр: фільм-балет

Режисер: Олександр Роу · Ростислав Захаров

Сценарист: Олександр Гінцбург · Ростислав Захаров · Олександр Роу

У головних · ролях: Раїса Стручкова · Геннадій Ледяхов · Олена Ванке · Лесма Чадарайн

Оператор: Олександр Гінзбург

Композитор: Сергій Прокоф'єв

Художник: Михайло Петровський

Кінокомпанія: Кіностудія ім. М. Горького

Мова: російська

Країна: СРСР


text:
# Chaetodipus intermedius
Chaetodipus intermedius — вид ссавців з родини гетеромісових (Heteromyidae).

## Опис
Chaetodipus intermedius мешкає переважно у скелястих виходах у пустелях південного заходу США і Мексики, має середні розміри (довжина ~18 см, вага ~12-18 г) і веде нічний спосіб життя. Харчується переважно насінням рослин і риє невеликі нори в ґрунті поблизу або під скелями, щоб сховатися від сови, свого головного хижака. Сезон розмноження триває кілька місяців, починаючи з лютого чи березня, а розмір виводка зазвичай становить від трьох до шести малят. Як і у більшості кишенькових мишей, хвіст довший за тіло (~10 см).

title: Chaetodipus intermedius

wikitext:
{{Speciesbox
|image=Chaetodipus intermedius intermedius 351159.jpg
| status = LC | status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=iucn>{{cite iucn|author=Linzey, A.V.|author2=Timm, R.|author3=Álvarez-Castañeda, S.T.|author4=Castro-Arellano, I.|author5=Lacher, T.|name-list-style=amp |year=2008|url=https://www.iucnredlist.org/details/4334/0|title=''Chaetodipus intermedius''|access-date=18/01/2009}}</ref>
| genus = Chaetodipus
| species = intermedius
| authority = ([[Клінтон Гард Мерріем|Merriam]], 1889)
}}
'''''Chaetodipus intermedius''''' — [[вид]] ссавців з родини гетеромісових (Heteromyidae).

== Опис ==
''Chaetodipus intermedius'' мешкає переважно у скелястих виходах у пустелях південного заходу [[США]] і [[Мексика|Мексики]], має середні розміри (довжина ~18 см, вага ~12-18 г) і веде нічний спосіб життя. Харчується переважно насінням рослин і риє невеликі нори в ґрунті поблизу або під скелями, щоб сховатися від сови, свого головного хижака. Сезон розмноження триває кілька місяців, починаючи з лютого чи березня, а розмір виводка зазвичай становить від трьох до шести малят. Як і у більшості кишенькових мишей, хвіст довший за тіло (~10 см).

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q172372}}

[[Категорія:Ссавці США]]
[[Категорія:Ссавці Мексики]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Найменший ризик (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Мишоподібні (Rodentia)

Родина: Гетеромісові (Heteromyidae)

Рід: Chaetodipus

Вид: C. intermedius

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Chaetodipus intermedius · (Merriam, 1889)


text:
# Траса (фільм, 1978)
«Траса» — радянсько-чехословацький драматичний художній фільм 1978 року, знятий кіностудіями «Ленфільм» і «Баррандов».

## Сюжет
На півночі Тюменської області, де прокладаються траси нафтопроводів, проходить випробування нова модель вантажівки «Татра». Бажаючи поліпшити машини і адаптувати їх для умов Крайньої Півночі, в СРСР приїжджає група чеських випробувачів-інженерів, серед яких — веселун Карел Войта. Робота в нових, складних умовах Сибіру, самовіддана праця, любов, котра закінчилася трагічно — все це змушує героя по-іншому поглянути на себе. Недооцінивши природні умови, чеський випробувач опиняється в складній ситуації. Але йому допомогли нові друзі і він знаходить кохану дівчину.

## У ролях
- Ян Каніза —  водій-випробувач Карел Войта
- Валентина Шендрікова —  лікар Маргарита Олександрівна
- Борис Щербаков —  Аркадій Воєводін, водій, колишній чоловік Рити
- Анатолій Солоніцин —  Лев Миколайович Слівін, працівник міністерства  (роль озвучив Ігор Єфімов)
- Віктор Гоголєв —  Олександр Олександрович Борисов, начальник випробувань  (роль озвучив Ігор Єфімов)
- Євген Леонов-Гладишев —  Міша, водій
- Владимир Раж —  Йозеф Вендлер, представник «Татри» в Москві
- Вітєзслав Яндак —  Жлабічек
- Ян Поган —  Гонза Шембера, старший групи водіїв-випробувачів з Чехословаччини
- Віктор Іллічов —  Віктор, водій
- Їтка Зеленогорська —  продавець
- Павло Кашлаков —  водій
- Віктор Терехов —  диспетчер

## Знімальна група
- Сценаристи: Олександр Горохов, Александр Лукеш, Карел Вальтера
- Режисери: Наталія Трощенко, Анатолій Вехотко
- Оператор: Едуард Розовський
- Художники-постановники: Валерій Юркевич
- Композитори: Ігор Цвєтков
- Монтажер: Ізольда Головкова
- Постановник трюків: Дмитро Шулькін

title: Траса (фільм, 1978)

wikitext:
{{Фільм
|українська назва  = Траса
|оригінальна назва =
|зображення = Траса (фільм, 1978).jpg
|жанр       = драма
|режисер    = [[Трощенко Наталія Володимирівна|Наталія Трощенко]]
[[Анатолій Вехотко]]
|сценарист  = [[Горохов Олександр Сергійович|Олександр Горохов]]
[[Александр Лукеш]]
[[Карел Вальтера]]
|Актори     =[[Ян Каніза]]
[[Шендрікова Валентина Костянтинівна|Валентина Шендрікова]]
[[Щербаков Борис Васильович|Борис Щербаков]]
|оператор   =[[Розовський Едуард Олександрович|Едуард Розовський]]
|композитор =[[Цвєтков Ігор Аркадійович|Ігор Цвєтков]]
|художник   =[[Юркевич Валерій Миколайович|Валерій Юркевич]]
|кінокомпанія =«[[Ленфільм]]»
«[[Barrandov Studio|Баррандов]]»
|країна     = {{USSR}}
{{прапорець|Чехословаччина}} [[Чехословаччина]]
|тривалість = 80 [[хвилина|хв.]]
|рік        = 1978
| ідентифікатор =0183915
}}
'''«Траса»''' — радянсько-чехословацький драматичний художній фільм 1978 року, знятий кіностудіями «[[Ленфільм]]» і «[[Barrandov Studio|Баррандов]]».

== Сюжет ==
На півночі Тюменської області, де прокладаються траси нафтопроводів, проходить випробування нова модель вантажівки «Татра». Бажаючи поліпшити машини і адаптувати їх для умов Крайньої Півночі, в СРСР приїжджає група чеських випробувачів-інженерів, серед яких — веселун Карел Войта. Робота в нових, складних умовах Сибіру, самовіддана праця, любов, котра закінчилася трагічно — все це змушує героя по-іншому поглянути на себе. Недооцінивши природні умови, чеський випробувач опиняється в складній ситуації. Але йому допомогли нові друзі і він знаходить кохану дівчину.

== У ролях ==
* [[Ян Каніза]] — '' водій-випробувач Карел Войта ''
* [[Шендрікова Валентина Костянтинівна|Валентина Шендрікова]] — '' лікар Маргарита Олександрівна ''
* [[Щербаков Борис Васильович|Борис Щербаков]] — '' Аркадій Воєводін, водій, колишній чоловік Рити ''
* [[Солоніцин Анатолій Олексійович|Анатолій Солоніцин]] — '' Лев Миколайович Слівін, працівник міністерства '' (роль озвучив [[Єфімов Ігор Костянтинович|Ігор Єфімов]])
* [[Гоголєв Віктор Миколайович|Віктор Гоголєв]] — '' Олександр Олександрович Борисов, начальник випробувань '' (роль озвучив [[Єфімов Ігор Костянтинович|Ігор Єфімов]])
* [[Леонов-Гладишев Євген Борисович|Євген Леонов-Гладишев]] — '' Міша, водій ''
* [[Владимир Раж]] — '' Йозеф Вендлер, представник «Татри» в Москві ''
* [[Вітєзслав Яндак]] — '' Жлабічек ''
* [[Ян Поган]] — '' Гонза Шембера, старший групи водіїв-випробувачів з Чехословаччини ''
* [[Іллічов Віктор Григорович|Віктор Іллічов]] — '' Віктор, водій ''
* [[Їтка Зеленогорська]] — '' продавець ''
* [[Кашлаков Павло Федорович|Павло Кашлаков]] — '' водій ''
* [[Терехов Віктор Іванович|Віктор Терехов]] — '' диспетчер ''

== Знімальна група ==
* Сценаристи: [[Горохов Олександр Сергійович|Олександр Горохов]], [[Александр Лукеш]], [[Карел Вальтера]]
* Режисери: [[Трощенко Наталія Володимирівна|Наталія Трощенко]], [[Анатолій Вехотко]]
* Оператор: [[Розовський Едуард Олександрович|Едуард Розовський]]
* Художники-постановники: [[Юркевич Валерій Миколайович|Валерій Юркевич]]
* Композитори: [[Цвєтков Ігор Аркадійович|Ігор Цвєтков]]
* Монтажер: [[Головко Ізольда Леонідівна|Ізольда Головкова]]
* Постановник трюків: Дмитро Шулькін

== Посилання ==
* {{imdb|id=0183915|name=''Траса''}}
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}
[[Категорія:Фільми СРСР 1978]]
[[Категорія:Фільми-драми СРСР]]
[[Категорія:Фільми Наталії Трощенко]]
[[Категорія:Фільми кіностудії «Ленфільм»]]
[[Категорія:Фільми Анатолія Вехотка]]

title: рос. Трасса · чеськ. Trasa

Жанр: драма

Режисер: Наталія Трощенко · Анатолій Вехотко

Сценарист: Олександр Горохов · Александр Лукеш · Карел Вальтера

У головних · ролях: Ян Каніза · Валентина Шендрікова · Борис Щербаков

Оператор: Едуард Розовський

Композитор: Ігор Цвєтков

Художник: Валерій Юркевич

Кінокомпанія: «Ленфільм» · «Баррандов»

Країна: СРСР · Чехословаччина


text:
# Indomito (1913)
«Індоміто» (італ. Indomito) — ескадрений міноносець типу «Індоміто» ВМС Італії часів Першої світової війни.

## Історія створення
Ескадрений міноносець «Індоміто» був закладений у 1910 році на верфі «Cantiere Pattison» в Неаполі. Спущений на воду 10 березня 1912 року, наступного року вступив у стрій.

## Історія служби

### Перша світова війна
Після вступу Італії у Першу світову війну «Індомітоо» був включений до складу II ескадри есмінців, разом з однотипними «Іррек'єто», «Імпавід», «Імпетуозо», «Інсідіозо» та «Інтрепідоо».
9 червня «Індоміто» разом з есмінцями «Інтрепідо», «Ардіто», «Іррек'єто», «Інсідіозо», «Анімозо», «Імпетуозо», «Арденте», «Аудаче» і крейсер-скаут «Куарто» супроводжували крейсери «Джузеппе Гарібальді» і «Веттор Пізані», здійснюючи обстріли албанського узбережжя.
3 грудня «Індоміто» вийшов з Бриндізі і разом з есмінцями «Інтрепідо», «Іррек'єто», «Імпетуозо» та «Інсідіозо» супроводжував один з перших конвоїв, які доставили війська та спорядження в Албанію. Конвой складався з транспортів «Ре Умберто» та «Вальпараїсо» та перевозили 1800 вояків та 150 коней.
Поблизу албанського узбережжя «Ре Умберто» підірвався на міні, розламався навпіл та затонув. «Інтрепідо» взяв участь у рятувальній операції, врятувавши загалом 712 чоловік
9 грудня есмінці «Індоміто» та «Еуро» супроводжували з Таранто у Вльору допоміжне судно «Стеропе».
11 грудня 1916 року о 9 вечора «Індоміто» та «Арденте» вийшли з Вльори, супроводжуючи лінкор «Реджина Маргерита». Але незабаром після виходу з порту лінкор підірвався на двох мінах і за 7 хвилин затонув за 2 милі від порту. Вдалось врятувати лише 275 членів екіпажу, в той час як 674 людини загинули.
У грудні того ж року «Індоміто» пройшов ремонт на Арсеналі Венеції.
14-15 травня 1917 року «Індоміто» брав участь у битві в протоці Отранто.
16 липня того ж року есмінці «Індоміто», «Імпавідо», «Інсідіозо» та скаути «Карло Альберто Раккія» і «Аугусто Ріботі» брали участь у підтримці бомбардування Дурреса 18-ма літаками.
19 жовтня того ж року італійські есмінці «Індоміто», «Аквіла», «Спарвіеро», «Антоніо Мосто», «Джузеппе Міссорі», британські крейсери «Глостер» і «Ньюкасл», а також французькі есмінці «Командан Рів'єр», «Біссон» і «Командан Борі» вирушили з Бриндізі для переслідування групи австро-угорських кораблів (крейсер «Гельголанд», есмінці «Ліка», «Тріглав», «Татра», «Чепель», «Ор'єн», «Балатон»), які вирушили з Котору для атаки італійських конвоїв.
«Гельголанд» і «Ліка», не зустрівши конвоїв, вирушили до Бриндізі, щоб виманити італійські кораблі в зону дії своїх підводних човнів. Після тривалого переслідування італійські кораблі повернулись у свій порт.

### Післявоєнна служба
Після закінчення війни «Індоміто» пройшов ремонт, під час якого було доповнене артилерійське озброєння.
У 1929 році корабель був перекласифікований у міноносець.
У 1937 році корабель був виключений зі складу флоту і зданий на злам.

title: Indomito (1913)

wikitext:
{{Військовий корабель
| Назва                    = «Індоміто»
| Оригінал назви           = Indomito
| Ілюстрація               = Indomito.jpg
| Підпис                   = Ескадрений міноносець «Індоміто»
| Тип/клас судна           = [[Ескадрений міноносець]] [[Ескадрені міноносці типу «Індоміто» (1913)|типу «Індоміто»]]
| Попередній клас          =
| Наступний клас           =
| Прапор                   = {{ITAold}}
| Порт                     =
| На честь                 =
| Організація              = [[Файл:Naval jack of Italy (ca. 1900-1946).svg|border|28пкс|]] [[Королівські військово-морські сили Італії|Королівські ВМС Італії]]
| Виготовлювач             =
| Вартість                 =
| Замовлено                =
| Закладено                = [[1910]] рік
| Спущено                  = [[10 березня]] [[1912]] року
| Виведений                = Зданий на злам у 1937 році
| Експлуатація з           = [[1913]] рік
| Служба                   =
| Перейменований           =
| Перекваліфікований       =
| Переданий                =
| Прийнятий                =
| Загибель                 =
| Статус                   =
| Нагороди                 =
| Бойовий досвід           =
| Прізвисько               =
| Девіз                    =
| Водотоннажність          = 672 тонни (стандартна)
720 тонн (повна)
| Довжина                  = 73 м
| Ширина                   = 7,3 м
| Висота                   =
| Осадка                   = 2,7 м
| Бронювання               =
| Двигуни                  = 2 × [[Парова турбіна|парові турбіни]]
 4 × [[паровий котел|парових котли]]
| Гвинти                   =
| Потужність               = 16 000 [[Кінська сила|к.с.]]
| Швидкість                = 30 [[Вузол (одиниця швидкості)|вузлів]]
| Дальність плавання       =
| Автономність плавання    = 1 440 миль на швидкості 13 вузлів
| Екіпаж                   = 69
| Артилерія                = 1 x 102-мм гармата «102/40 Mod. 1914»
4 x 76-мм гармати «76/40 Mod. 1916 R.M.»
| Торпедно-мінне озброєння = 4 × 450-мм [[Торпедний апарат|торпедних апаратів]]
| Ракетне озброєння        =
| Зенітне озброєння        =
| Авіація                  =
}}
'''«Індоміто»''' ({{lang-it|Indomito }}) — ескадрений міноносець [[Ескадрені міноносці типу «Індоміто» (1913)|типу «Індоміто»]] [[Королівські військово-морські сили Італії|ВМС Італії]] часів [[Перша світова війна|Першої світової війни]].

== Історія створення ==
Ескадрений міноносець «Індоміто» був закладений у 1910 році на верфі «Cantiere Pattison» в [[Неаполь|Неаполі]]. Спущений на воду 10 березня 1912 року, наступного року вступив у стрій.

== Історія служби ==

=== Перша світова війна ===
Після вступу Італії у [[Перша світова війна|Першу світову війну]] «Індомітоо» був включений до складу II ескадри есмінців, разом з однотипними [[Irrequieto|«Іррек'єто»]], [[Impavido (1913)|«Імпавід»]], [[Impetuoso (1914)|«Імпетуозо»]], [[Insidioso|«Інсідіозо»]] та [[Intrepido (1913)|«Інтрепідоо»]].

9 червня «Індоміто» разом з есмінцями «Інтрепідо», [[Ardito (1913)|«Ардіто»]], [[Irrequieto|«Іррек'єто»]], «Інсідіозо», [[Animoso (1914)|«Анімозо»]], [[Impetuoso (1914)|«Імпетуозо»]], [[Ardente (1913)|«Арденте»]], [[Audace (1914)|«Аудаче»]] і крейсер-скаут [[Quarto|«Куарто»]] супроводжували крейсери [[Giuseppe Garibaldi (1901)|«Джузеппе Гарібальді»]] і [[Vettor Pisani (1899)|«Веттор Пізані»]], здійснюючи обстріли албанського узбережжя.

3 грудня «Індоміто» вийшов з [[Бриндізі]] і разом з есмінцями «Інтрепідо», «Іррек'єто», «Імпетуозо» та «Інсідіозо» супроводжував один з перших конвоїв, які доставили війська та спорядження в Албанію. Конвой складався з транспортів «Ре Умберто» та «Вальпараїсо» та перевозили 1800 вояків та 150 коней.

Поблизу албанського узбережжя «Ре Умберто» підірвався на міні, розламався навпіл та затонув. «Інтрепідо» взяв участь у рятувальній операції, врятувавши загалом 712 чоловік<ref name="Favre">Franco Favre, ''La Marina nella Grande Guerra. Le operazioni navali, aeree, subacquee e terrestri in Adriatico'', pp. 83-119-122.</ref><ref name="IANTD-2">[http://www.iantdexpeditions.com/spedizioni/in2007/stor21.htm Gallery INTREPIDO 2007] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304120655/http://www.iantdexpeditions.com/spedizioni/in2007/stor21.htm |date=4 березня 2016 }}.</ref>

9 грудня есмінці «Індоміто» та [[Euro (1901)|«Еуро»]] супроводжували з [[Таранто]] у [[Вльора|Вльору]] допоміжне судно «Стеропе»<ref>{{Cite web |url=http://www.iantdexpeditions.com/spedizioni/in2007/stor22.htm |title=Gallery INTREPIDO 2007 |accessdate=9 листопада 2020 |archive-date=4 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160304081249/http://www.iantdexpeditions.com/spedizioni/in2007/stor22.htm }}</ref>.

11 грудня 1916 року о 9 вечора «Індоміто» та «Арденте» вийшли з [[Вльора|Вльори]], супроводжуючи лінкор [[Regina Margherita (1904)|«Реджина Маргерита»]]. Але незабаром після виходу з порту лінкор підірвався на двох мінах і за 7 хвилин затонув за 2 милі від порту. Вдалось врятувати лише 275 членів екіпажу, в той час як 674 людини загинули.

У грудні того ж року «Індоміто» пройшов ремонт на [[Арсенал (Венеція)|Арсеналі Венеції]]<ref name="Favre"/>.

14-15 травня 1917 року «Індоміто» брав участь у [[Битва в протоці Отранто (1917)|битві в протоці Отранто]].

16 липня того ж року есмінці «Індоміто», «Імпавідо», «Інсідіозо» та скаути [[Carlo Alberto Racchia|«Карло Альберто Раккія»]] і [[Augusto Riboty|«Аугусто Ріботі»]] брали участь у підтримці бомбардування [[Дуррес]]а 18-ма літаками.

19 жовтня того ж року італійські есмінці «Індоміто», [[Aquila (1917)|«Аквіла»]], [[Sparviero (1917)|«Спарвіеро»]], [[Antonio Mosto|«Антоніо Мосто»]], [[Giuseppe Missori|«Джузеппе Міссорі»]], британські крейсери [[HMS Gloucester (1909)|«Глостер»]] і [[HMS Newcastle (1909)|«Ньюкасл»]], а також французькі есмінці [[Commandant Riviére|«Командан Рів'єр»]], [[Bisson|«Біссон»]] і [[Commandant Bory|«Командан Борі»]] вирушили з [[Бриндізі]] для переслідування групи австро-угорських кораблів (''крейсер [[SMS Helgoland (1912)|«Гельголанд»]], есмінці [[SMS Lika|«Ліка»]], [[SNS Triglav|«Тріглав»]], [[SMS Tátra|«Татра»]], «Чепель», [[SMS Orjen|«Ор'єн»]], [[SMS Balaton|«Балатон»]]''), які вирушили з [[Котор]]у для атаки італійських конвоїв<ref name="Favre"/>.

«Гельголанд» і «Ліка», не зустрівши конвоїв, вирушили до Бриндізі, щоб виманити італійські кораблі в зону дії своїх підводних човнів. Після тривалого переслідування італійські кораблі повернулись у свій порт<ref name="Favre"/>.

=== Післявоєнна служба ===
Після закінчення війни «Індоміто» пройшов ремонт, під час якого було доповнене [[артилерійське озброєння]].

У 1929 році корабель був перекласифікований у міноносець.

У 1937 році корабель був виключений зі складу флоту і зданий на злам.

== Література ==
* Conway's All the World's Fighting Ships, 1906—1921. — London: Conway Maritime Press, 1985. — ISBN 0 85177 245 5 {{ref-en}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.marina.difesa.it/noi-siamo-la-marina/mezzi/mezzi-storici/Pagine/EFGHI/indomito01.aspx Ескадрений міноносець «Індоміто» на сайті www.marina.difesa.it] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201110174423/https://www.marina.difesa.it/noi-siamo-la-marina/mezzi/mezzi-storici/Pagine/EFGHI/indomito01.aspx |date=10 листопада 2020 }}{{ref-it}}

{{Ескадрені міноносці Італії}}
[[Категорія:Ескадрені міноносці типу «Індоміто» (1913)]]

{{DEFAULTSORT:Індоміто}}

title: Служба

Тип/клас: Ескадрений міноносець типу «Індоміто»

Держава прапора: Королівство Італія

Належність: Королівські ВМС Італії

Спущено на воду: 10 березня 1912 року

Виведений зі складу флоту: Зданий на злам у 1937 році

title: Параметри

Тоннаж: 672 тонни (стандартна) · 720 тонн (повна)

title: Технічні дані

Рухова установка: 2 × парові турбіни · 4 × парових котли

Швидкість: 30 вузлів

Автономність плавання: 1 440 миль на швидкості 13 вузлів

title: Озброєння

Артилерія: 1 x 102-мм гармата «102/40 Mod. 1914» · 4 x 76-мм гармати «76/40 Mod. 1916 R.M.»

Торпедно-мінне озброєння: 4 × 450-мм торпедних апаратів


text:
# Бер-Крік (округ Сок, Вісконсин)
Бер-Крік (англ. Bear Creek) — місто (англ. town) в США, в окрузі Сок штату Вісконсин. Населення — 641 особа (2020).

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 595 осіб у 234 домогосподарствах у складі 180 родин. Було 284 помешкання
Расовий склад населення:
| - 98,5 % — білих - 0,5 % — чорних або афроамериканців - 0,2 % — азіатів |

До двох чи більше рас належало 0,5 %. Частка іспаномовних становила 1,5 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 21,7 % — особи молодші 18 років, 67,0 % — особи у віці 18—64 років, 11,3 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 45,2 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 110,2 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 114,7 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 81 568 доларів США (медіана — 64 375), а середній дохід на одну сім'ю — 93 142 долари (медіана — 76 786). Медіана доходів становила 42 500 доларів для чоловіків та 37 083 долари для жінок. За межею бідності перебувало 6,1 % осіб, у тому числі 9,6 % дітей у віці до 18 років та 10,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 307 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 17,6 %, роздрібна торгівля — 17,3 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 15,6 %, виробництво — 14,0 %.

title: Бер-Крік (округ Сок, Вісконсин)

wikitext:
{{Otherplaces|Бер-Крік}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Бер-Крік
|оригінальна назва  = {{lang-en|Bear Creek}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Вісконсин
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Сок (округ, Вісконсин)|Сок]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 128,7
|висота центру НП   = 263
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 4,62
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −6
|DST                    = −5
|телефонний код         = 608
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 5511105600
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Бер-Крік''' ({{lang-en|Bear Creek}}) — місто ({{lang-en|town}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Сок (округ, Вісконсин)|Сок]] штату [[Вісконсин]]. Населення — 641 особа (2020).

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2000 = 497
| 2010 = 595
| 2020 = 641
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало 595 осіб у 234 домогосподарствах у складі 180 родин. Було 284 помешкання

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 98,5 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,5 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,2 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
|}
До двох чи більше рас належало 0,5 %. Частка іспаномовних становила 1,5 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 21,7 % — особи молодші 18 років, 67,0 % — особи у віці 18—64 років, 11,3 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 45,2 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 110,2 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 114,7 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:81568}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:64375}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:93142}} долари (медіана — {{formatnum:76786}}). Медіана доходів становила {{formatnum:42500}} доларів для чоловіків та {{formatnum:37083}} долари для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 6,1 % осіб, у тому числі 9,6 % дітей у віці до 18 років та 10,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 307 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 17,6 %, роздрібна торгівля — 17,3 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 15,6 %, виробництво — 14,0 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Сок (округ, Вісконсин)}}

[[Категорія:Містечка Вісконсину]]
[[Категорія:Населені пункти округу Сок (Вісконсин)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Вісконсин

Округ: Сок

Населення: 641 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 4,62 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−6, влітку UTC-5


text:
# Жіноча школа імені Клементини Гофман (Івано-Франківськ)
Жіноча школа ім. Клементини Гофман — один із трьох державних навчальних закладів у Станіславові (нині Івано-Франківськ), призначений для навчання дівчат.

## Історія

### Вулиця Шопена
Вулиця Шопена, як було сказано міською радою 22 листопада 1900 року «Проходить через ґрунти Федоровського і сполучає Заболотівську (зараз вулиця Сестер Василіянок) з Валами». Вона вміщує біля десятка будинків, що були збудовані ще за Австрії.
Перші фото вулиці були зроблені після Першої світової війни десь у 1920 роках місцевим видавцем під ініціалами «H.K.». Він випустив серію поштових листівок з панорамами міста і на одній із них під назвою «школа Гофманової» була зображена ця славнозвісна жіноча школа і сама вулиця загалом.

### Історія школи
За 94 000 корон у 1904 році було побудовано будинок, який мав призначення стати чотирьохкласною державною жіночою школою. Він був видовженої форми та мав висоту у два поверхи. За управління Польщі на цих територіях термін навчання було збільшено до семи років. Так вона діяла до 1939 року, аж до приходу більшовиків. Під час німецької окупації у будівлі був збірний пункт для людей, яких відправляли до Німеччини. Цей пункт називали «біржа праці». Зазвичай, відправляли тільки тих, на яких не було достатньо інформації для розстрілу. Після закінчення Другої світової війни тут започатковано школу № 5, а у 1967 році будинок перейшов у власність  університету нафти і газу. Там деякий час діяла військова кафедра, що підготовлювала офіцерів служби пально-мастильних матеріалів. Згодом, а точніше у 2004 році цю кафедру перенесли на вулицю Євгена Коновальця, а на її місці почав діяти факультет управління галузевим і регіональним економічним розвитком.

## Цікаві факти
Цікавим є те, що вулиця Шопена за всю свою історію ніколи не перейменовувалась, а для Івано-Франківська це є великою рідкістю.

wikitext:
{{Школа
| Назва        = Жіноча школа ім. Клементини Гофман
| Зображення   = Ivano-Frankivsk Shopena 1.jpg
| Заснована    = [[1904 рік]]
| Тип          = семикласна жіноча школа
| Адреса       = на даний час не існує
| Координати   = {{coord|48.925404|24.714794}}
}}
'''Жіноча школа ім. Клементини Гофман''' — один із трьох державних навчальних закладів у Станіславові (нині [[Івано-Франківськ]]), призначений для навчання дівчат.

== Історія ==

=== Вулиця Шопена ===
Вулиця Шопена, як було сказано міською радою 22 листопада 1900 року «Проходить через ґрунти Федоровського і сполучає Заболотівську (зараз [[вулиця Сестер Василіянок]]) з Валами». Вона вміщує біля десятка будинків, що були збудовані ще за [[Австрія|Австрії]].

Перші фото вулиці були зроблені після [[Перша світова війна|Першої світової війни]] десь у [[1920]] роках місцевим видавцем під ініціалами «H.K.». Він випустив серію поштових листівок з панорамами міста і на одній із них під назвою «школа Гофманової» була зображена ця славнозвісна жіноча школа і сама вулиця загалом.

=== Історія школи ===
За 94 000 [[Крона|корон]] у [[1904]] році було побудовано будинок, який мав призначення стати чотирьохкласною державною жіночою школою. Він був видовженої форми та мав висоту у два поверхи. За управління [[Польща|Польщі]] на цих територіях термін навчання було збільшено до семи років. Так вона діяла до [[1939]] року, аж до приходу [[Більшовики|більшовиків]]. Під час німецької окупації у будівлі був збірний пункт для людей, яких відправляли до [[Німеччина|Німеччини]]. Цей пункт називали «біржа праці». Зазвичай, відправляли тільки тих, на яких не було достатньо інформації для розстрілу. Після закінчення Другої світової війни тут започатковано школу № 5, а у 1967 році будинок перейшов у власність [[Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу| університету нафти і газу]]. Там деякий час діяла військова кафедра, що підготовлювала офіцерів служби пально-мастильних матеріалів. Згодом, а точніше у [[2004]] році цю кафедру перенесли на вулицю [[Вулиця Євгена Коновальця (Івано-Франківськ)|Євгена Коновальця]], а на її місці почав діяти факультет управління галузевим і регіональним економічним розвитком.

== Цікаві факти ==
Цікавим є те, що вулиця Шопена за всю свою історію ніколи не перейменовувалась, а для Івано-Франківська це є великою рідкістю.

== Джерела ==
* М. Головатий, І. Бондарев «[http://report.if.ua/gazeta/poglyad/Vulycya-Shopena/ Вулиця Шопена]» // газета «Репортер»

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Пам'ятки Івано-Франківська]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1904]]

title: Жіноча школа ім. Клементини Гофман

Тип: семикласна жіноча школа

Країна: Україна

Розташування: Івано-Франківськ

Адреса: на даний час не існує


text:
# Іствейл (Пенсільванія)
Іствейл (англ. Eastvale) — місто (англ. borough) в США, в окрузі Бівер штату Пенсільванія. Населення — 184 особи (2020).

## Географія
Іствейл розташований за координатами 40°46′0″ пн. ш. 80°18′53″ зх. д. / 40.76667° пн. ш. 80.31472° зх. д. (40.766620, -80.314786).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 0,30 км², з яких 0,23 км² — суходіл та 0,07 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у селищі мешкало 225 осіб у 94 домогосподарствах у складі 57 родин. Густота населення становила 740 осіб/км².  Було 107 помешкань (352/км²).
Расовий склад населення:
| - 97,3 % — білих - 1,8 % — чорних або афроамериканців |

До двох чи більше рас належало 0,9 %. Частка іспаномовних становила 0,4 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,9 % — особи молодші 18 років, 68,9 % — особи у віці 18—64 років, 10,2 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 39,5 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 106,4 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 107,0 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 41 275 доларів США (медіана — 37 500), а середній дохід на одну сім'ю — 42 286 доларів (медіана — 40 000). Медіана доходів становила 32 500 доларів для чоловіків та 26 607 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 28,7 % осіб, у тому числі 45,3 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 94 особи. Основні галузі зайнятості: виробництво — 28,7 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 22,3 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 14,9 %.

title: Іствейл (Пенсільванія)

wikitext:
{{Otherplaces|Іствейл}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Іствейл
|оригінальна назва  = {{lang-en|Eastvale}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Eastvale.jpg
|опис зображення= <!-- View of central Eastvale, taken from a building at [[Geneva College]] in [[Beaver Falls, Pennsylvania|Beaver Falls]]. -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Пенсільванія
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Бівер (округ, Пенсільванія)|Бівер]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 0,30
|висота центру НП   = 324
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 750,00
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 724
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4221968
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Іствейл''' ({{lang-en|Eastvale}}) — місто ({{lang-en|borough}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Бівер (округ, Пенсільванія)|Бівер]] штату [[Пенсільванія]]. Населення — 184 особи (2020).

== Географія ==
Іствейл розташований за координатами {{Coord|40|46|0|N|80|18|53|W|type:city_region:US-DE}} (40.766620, -80.314786){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 0,30 км², з яких 0,23 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,07 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 1900 = 256
| 1910 = 322
| 1920 = 429
| 1930 = 601
| 1940 = 573
| 1950 = 533
| 1960 = 513
| 1970 = 453
| 1980 = 379
| 1990 = 328
| 2000 = 293
| 2010 = 225
| 2020 = 184
| estyear =
| estimate =
| estref =
| footnote = Sources:<ref name="USDecennialCensus">{{cite web|title=Census of Population and Housing|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|publisher=U.S. Census Bureau|accessdate=11 грудня 2013|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150426102944/http://www.census.gov/prod/www/decennial.html|archivedate=26 квітня 2015}}</ref><ref name="GR2">{{cite web|url=http://factfinder2.census.gov|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=2008-01-31|title=American FactFinder|archiveurl=https://web.archive.org/web/20130911234518/http://factfinder2.census.gov/|archivedate=2013-09-11}}</ref><ref name=CensusPopEst>{{cite web|title=Incorporated Places and Minor Civil Divisions Datasets: Subcounty Resident Population Estimates: 1 квітня 2010 to 1 липня 2012|url=https://www.census.gov/popest/data/cities/totals/2012/SUB-EST2012.html|work=Population Estimates|publisher=U.S. Census Bureau|accessdate=11 грудня 2013|archiveurl=https://web.archive.org/web/20130611010502/http://www.census.gov/popest/data/cities/totals/2012/SUB-EST2012.html|archivedate=11 червня 2013}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у селищі мешкало 225 осіб у 94 домогосподарствах у складі 57 родин. [[Густота населення]] становила 740 осіб/км².  Було 107 помешкань (352/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 97,3 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 1,8 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
|}
До двох чи більше рас належало 0,9 %. Частка іспаномовних становила 0,4 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,9 % — особи молодші 18 років, 68,9 % — особи у віці 18—64 років, 10,2 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 39,5 року. На 100 осіб жіночої статі у селищі припадало 106,4 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 107,0 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:41275}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:37500}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:42286}} доларів (медіана — {{formatnum:40000}}). Медіана доходів становила {{formatnum:32500}} доларів для чоловіків та {{formatnum:26607}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 28,7 % осіб, у тому числі 45,3 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 94 особи. Основні галузі зайнятості: виробництво — 28,7 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 22,3 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 14,9 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}
{{Commonscat|Eastvale, Pennsylvania}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Бівер (округ, Пенсільванія)}}

[[Категорія:Містечка Пенсільванії]]
[[Категорія:Населені пункти округу Бівер (Пенсільванія)]]
[[Категорія:Населені пункти США, засновані 1892]]

title: Країна

Штат: Пенсільванія

Округ: Бівер

Населення: 184 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 750,00 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4


text:
# Антикитайські настрої в Кореї
Корея мала довгу історію як опору імперському Китаю (переважно монгольській та маньчжурській династіям), так і підпорядкування йому. До початку активності західного імперіалізму в ХІХ столітті Корея була частиною китаєцентричного регіонального порядку Східної Азії.:9

## Історія
У 1931 році, коли в Кореї домінувала імперська Японія, між китайськими та корейськими фермерами у Ванпаошані, Маньчжурія, виникла суперечка. В японській і корейській пресі цей факт поширювався як сенсаця та був використаний як основа для посилення антикитайських настроїв. Пропоганда викликала низку антикитайських бунтів по всій Кореї, які почалися в Інчхоні 3 липня та швидко поширилися на інші міста. За оцінками китайських джерел, загинули 146 людей, 546 отримали поранення, а значна кількість власності була знищена. Наймасштабніші заворушення сталися 5 липня в Пхеньяні. Таким чином, стверджується, що японці в Кореї мали значний вплив на китаєфобію.
Починаючи з жовтня 1950 року, Народна добровольча армія брала участь у Корейській війні (1950—1953) на боці Північної Кореї проти південнокорейських військ і військ ООН. Участь НДА загострила відносини між Південною Кореєю і Китаєм. Протягом холодної війни не було офіційних відносин між капіталістичною Південною Кореєю та комуністичним Китаєм до 24 серпня 1992 року, коли між Сеулом і Пекіном були встановлені офіційні дипломатичні відносини.
У 1960-х роках південнокорейські закони, спрямовані проти іноземного володіння нерухомістю, у той час, коли більшість іноземців були етнічними китайцями, призвели до того, що багато китайців емігрували з Південної Кореї на Тайвань.

### Новітня історія
На початку 2000-х років суперечка щодо історії Когурьо, яку як Корея, так і Китай вважають своєю власною, викликала напругу між двома країнами.:9
Антикитайські настрої в Південній Кореї неухильно зростають з 2002 року. За даними Pew Global Attitude Project, сприятливе ставлення до Китаю постійно знижувалося з 66 % у 2002 році до 48 % у 2008 році, тоді як негативне ставлення до Китаю зросло з 31 % у 2002 році до 49 % у 2008 році. За опитуваннями Інституту Східної Азії, позитивне ставлення до впливу Китаю знизилося з 48,6 % у 2005 році до 38 % у 2009 році, тоді як негативне ставлення до впливу Китаю зросло з 46,7 % у 2005 році до 50 % у 2008 році.
Під час сеульської естафети Олімпійського вогню 2008 року понад 6000 китайських студентів мали конфлікт з протестувальниками. Китайські демонстранти зіткнулися з місцевими активістами, які мітингували, щоб протестувати проти естафети вогню, посилаючись на те, що Пекін знеохочувало ставлення до перебіжчиків з Північної Кореї та придушення режимом тибетських заворушень за незалежність. У результаті цих жорстоких зіткнень у центрі Сеула антикитайські настрої в Кореї викликали велике обурення китайського уряду. Міністерство юстиції Південної Кореї зазначило, що каратиме всіх таких демонстрантів, незалежно від національності. Уряд Південної Кореї посилює візовий режим для китайських студентів.
Відносини ще більше загострилися після розгортання THAAD у Південній Кореї в 2017 році, коли Китай почав свій бойкот проти Кореї, що змусило корейців розвинути антикитайські настрої в Південній Кореї через повідомлення про економічну відплату з боку Пекіна.
Дослідження Китайської академії наук у 2018 році показало, що антикитайські настрої в Південній Кореї стають серйозними, при цьому більшість південнокорейців висловлюють позитивні настрої щодо Сполучених Штатів і негативні настрої щодо Китаю. Це суперечить попередньому дослідженню того ж інституту в 2017 році про те, що Південна Корея в довгостроковій перспективі не зможе підтримувати антиамериканську позицію проти китайської та російської помсти. Згідно з дослідженням, з 2013 року це стало міжпоколінною та трансполітичною тенденцією в Південній Кореї, де молоде покоління у віці 20 років більше сприймає Китай як загрозу, ніж старше покоління у віці 60 років. Дослідження виявило три чинники, що лежать в основі антикитайських настроїв у Південній Кореї, а саме ідеологію холодної війни, націоналізм і теорію загрози Китаю. Відповідно до його аналізу, антикитайські настрої вперше почали зростати з Північно-східним проєктом у 2004 році, і різко погіршилися під час конфлікту THAAD у 2017 році.
За опитуванням, опублікованим Інститутом досліджень миру та об'єднання Сеульського національного університету в 2018 році, 46 % південнокорейців вважають Китай найбільш загрозливою країною для міжкорейського миру (порівняно з 33 % для Північної Кореї), що стало першим випадком, коли Китай був визнаний більшою загрозою, ніж Північна Корея, з моменту початку опитування в 2007 році.

## Культурна ворожнеча
13 жовтня 2020 року Кім Намджун, член BTS, виступив з промовою про Корейську війну, де він розповів про спільну історію страждань Південної Кореї та Сполучених Штатів. Після того, як керовані Китаєм медіа згуртувалися, щоб розкритикувати BTS за те, що вони сприйняли як упередженість і заперечення внеску Китаю, а китайські користувачі мережі закликали бойкотувати все, що стосується Кореї та корейців, незважаючи на те, що Китай у той час воював проти Південної Кореї, у Південній Кореї зросла ворожість проти Китаю, оскільки корейці звинуватили Китай у перебільшенні ситуації.

title: Антикитайські настрої в Кореї

wikitext:
{{сирий переклад}}
{{універсальна картка}}
[[Файл:Anti-China_riot_in_Heijo.JPG|праворуч|міні|250x250пкс| Антикитайські заворушення в Пхеньяні, Корея після інциденту у Ванпаошані (1931)]]
Корея мала довгу історію як опору [[Історія Китаю|імперському Китаю]] (переважно [[Монголи|монгольській]] та [[Маньчжури|маньчжурській]] династіям), так і підпорядкування йому.<ref>{{Cite book
|url=https://books.google.com/books?id=sxm3CgAAQBAJ&dq=Korean+historical+anti-chinese+sentiment&pg=PA106
|title=Superpower, China? Historicizing Beijing's New Narratives of Leadership and East Asia's Response Thereto
|last=Niv
|first=Horesh
|last2=Jin
|first2=Kim Hyun
|last3=Peter
|first3=Mauch
|date=2014-10-27
|isbn=9789814619172
}}</ref><ref>[https://www.koreatimes.co.kr/www/opinion/2018/07/618_212796.html THAAD and anti-Chinese sentiment]. Posted on The Korea Times. Posted by Sah Dong-seok on August 26, 2016.</ref> До початку активності західного імперіалізму в ХІХ столітті Корея була частиною [[Китаєцентризм|китаєцентричного]] регіонального порядку Східної Азії.<ref name="Gries">{{Cite journal|last=Gries|first=Peter Hays|year=2005|title=The Koguryo controversy, national identity, and Sino-Korean relations today|journal=East Asia|volume=22|issue=4|pages=3–17|doi=10.1007/s12140-005-0001-y|issn=1096-6838}}</ref>{{Rp|9}}

== Історія ==
У 1931 році, коли [[Корейське генерал-губернаторство|в Кореї домінувала імперська Японія]], між китайськими та корейськими фермерами у Ванпаошані, Маньчжурія, виникла суперечка. В японській і корейській пресі цей факт поширювався як сенсаця та був використаний як основа для посилення антикитайських настроїв. Пропоганда викликала низку антикитайських бунтів по всій Кореї, які почалися в [[Інчхон]]і 3 липня та швидко поширилися на інші міста. За оцінками китайських джерел, загинули 146 людей, 546 отримали поранення, а значна кількість власності була знищена. Наймасштабніші заворушення сталися 5 липня в [[Пхеньян]]і. Таким чином, стверджується, що японці в Кореї мали значний вплив на китаєфобію.<ref>{{Cite web|url=http://100.naver.com/100.nhn?docid=59633|publisher=Naver/Doosan Encyclopedia|language=Korean|script-title=ko:만보산사건|url-status=dead}}</ref>

Починаючи з жовтня 1950 року, [[Народна добровольча армія]] брала участь у [[Корейська війна|Корейській війні]] (1950—1953) на боці Північної Кореї проти [[Армія Республіки Корея|південнокорейських]] військ і військ [[Організація Об'єднаних Націй|ООН]]. Участь НДА загострила відносини між Південною Кореєю і Китаєм. Протягом [[Холодна війна|холодної війни]] не було офіційних відносин між капіталістичною Південною Кореєю та комуністичним Китаєм до 24 серпня 1992 року, коли між Сеулом і Пекіном були встановлені офіційні дипломатичні відносини.

У 1960-х роках південнокорейські закони, спрямовані проти іноземного володіння нерухомістю, у той час, коли більшість іноземців були етнічними китайцями, призвели до того, що багато китайців емігрували з Південної Кореї на Тайвань.<ref>{{Citation|last=Kim|first=Kwang-ok|title=Encyclopedia of diasporas: immigrant and refugee cultures around the world|pages=688–697|year=2004|editor-last=Ember|editor-first=Melvin|chapter=Chinese in Korea|publisher=Springer|isbn=978-0-306-48321-9|editor2-last=Ember|editor2-first=Carol R.|editor3-last=Skoggard|editor3-first=Ian A.}}</ref>

=== Новітня історія ===
На початку 2000-х років суперечка щодо історії [[Когурьо]], яку як Корея, так і Китай вважають своєю власною, викликала напругу між двома країнами.<ref name="Gries" />{{Rp|9}}

Антикитайські настрої в Південній Кореї неухильно зростають з 2002 року. За даними ''Pew Global Attitude Project'', сприятливе ставлення до Китаю постійно знижувалося з 66 % у 2002 році до 48 % у 2008 році, тоді як негативне ставлення до Китаю зросло з 31 % у 2002 році до 49 % у 2008 році.<ref>World Public Opinion surveys, 2002—2008 www.worldpublicopinion.org</ref> За опитуваннями Інституту Східної Азії, позитивне ставлення до впливу Китаю знизилося з 48,6 % у 2005 році до 38 % у 2009 році, тоді як негативне ставлення до впливу Китаю зросло з 46,7 % у 2005 році до 50 % у 2008 році.<ref>East Asia Institute Foreign Perception Survey 2005—2009, some in collaboration with BBC World Service Polls 2005—2008 www.eai.or.kr</ref>

Під час сеульської естафети Олімпійського вогню 2008 року понад 6000 китайських студентів мали конфлікт з протестувальниками.<ref name="news.naver.com">[http://news.naver.com/main/read.nhn?mode=LSD&mid=sec&sid1=101&oid=037&aid=0000006961 Donga Monthly].</ref><ref name="Torch relay violence">{{Cite news|url=http://www.koreaherald.com/national/Detail.jsp?newsMLId=20080430000035|title=Chinese student faces arrest for Seoul torch relay violence|last=Song Sang-ho|date=2010-04-04|work=The Korea Herald|access-date=2024-04-13|archive-date=2012-05-19|archive-url=https://web.archive.org/web/20120519054232/http://www.koreaherald.com/national/Detail.jsp?newsMLId=20080430000035|url-status=dead}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120519054232/http://www.koreaherald.com/national/Detail.jsp?newsMLId=20080430000035 |date=2012-05-19 }}</ref><ref>{{Cite news|url=http://news.chosun.com/site/data/html_dir/2008/04/29/2008042900094.html|last=Lee, Gil-seong (이길성)|last2=Won, Jeong-hwan (원정환)|date=2008-04-29|language=Korean|trans-title=Seoul bruised by the Chinese mob's organized assaults|script-title=ko:중국인들 집단 폭력에 멍들어버린 서울|work=[[The Chosun Ilbo]]}}</ref> Китайські демонстранти зіткнулися з місцевими активістами, які мітингували, щоб протестувати проти естафети вогню, посилаючись на те, що Пекін знеохочувало ставлення до перебіжчиків з [[Північна Корея|Північної Кореї]] та придушення режимом [[Тибетці|тибетських]] заворушень за незалежність.<ref name="Torch relay violence" /> У результаті цих жорстоких зіткнень у центрі Сеула антикитайські настрої в Кореї викликали велике обурення китайського уряду.<ref>{{Cite news|url=http://news.jkn.co.kr/article/news/20080428/7395781.htm|date=2008-04-28|publisher=JKSTARS.COM|language=Korean|trans-title=Chinese protesters' violence… Growing 'criticism'in Korea|script-title=ko:중국인 시위대 폭력행위… '비난여론' 거세|archive-url=https://web.archive.org/web/20140910053902/http://news.jkn.co.kr/article/news/20080428/7395781.htm|archive-date=2014-09-10|url-status=dead}}</ref> Міністерство юстиції Південної Кореї зазначило, що каратиме всіх таких демонстрантів, незалежно від національності.<ref name="Punished torch demonstrators">{{Cite news|url=http://www.koreaherald.com/national/Detail.jsp?newsMLId=20080430000035|title=Seoul to punish Chinese torch demonstrators|last=Song Sang-ho|date=2010-04-04|work=The Korea Herald|access-date=2024-04-13|archive-date=2012-05-19|archive-url=https://web.archive.org/web/20120519054232/http://www.koreaherald.com/national/Detail.jsp?newsMLId=20080430000035|url-status=dead}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120519054232/http://www.koreaherald.com/national/Detail.jsp?newsMLId=20080430000035 |date=2012-05-19 }}</ref> Уряд Південної Кореї посилює візовий режим для китайських студентів.<ref>{{Cite news|url=http://news.naver.com/main/read.nhn?mode=LSD&mid=sec&sid1=102&oid=003&aid=0002072514|title=|last=Shin Jeong-won|date=2008-04-30|publisher=Newsis|language=Korean|script-title=ko:정부 "중국인 비자 발급 엄격하게 하겠다"}}</ref>

Відносини ще більше загострилися після розгортання [[THAAD]] у Південній Кореї в 2017 році, коли Китай почав свій бойкот проти Кореї, що змусило корейців розвинути антикитайські настрої в Південній Кореї через повідомлення про економічну відплату з боку Пекіна.<ref>[https://www.voanews.com/a/poll-shows-rising-anti-china-sentiment-in-south-korea/3775137.html Beijing's Anti-THAAD Moves Sour China Views in South Korea]. Posted by Brian Padden on March 21, 2017.</ref>

Дослідження [[Китайська академія наук|Китайської академії наук]] у 2018 році показало, що антикитайські настрої в Південній Кореї стають серйозними, при цьому більшість південнокорейців висловлюють позитивні настрої щодо Сполучених Штатів і негативні настрої щодо Китаю.<ref>{{Cite web|url=https://news.joins.com/article/23286465|date=2019-01-14|website=[[JoongAng Ilbo]]|language=ko|script-title=ko:"한국 20대 혐중, 60대보다 심해" 중국서도 우려|access-date=2019-08-07}}</ref> Це суперечить попередньому дослідженню того ж інституту в 2017 році про те, що Південна Корея в довгостроковій перспективі не зможе підтримувати антиамериканську позицію проти китайської та російської помсти. Згідно з дослідженням, з 2013 року це стало міжпоколінною та трансполітичною тенденцією в Південній Кореї, де молоде покоління у віці 20 років більше сприймає Китай як загрозу, ніж старше покоління у віці 60 років. Дослідження виявило три чинники, що лежать в основі антикитайських настроїв у Південній Кореї, а саме ідеологію холодної війни, націоналізм і теорію загрози Китаю. Відповідно до його аналізу, антикитайські настрої вперше почали зростати з Північно-східним проєктом у 2004 році, і різко погіршилися під час конфлікту [[THAAD]] у 2017 році.

За опитуванням, опублікованим Інститутом досліджень миру та об'єднання [[Сеульський національний університет|Сеульського національного університету]] в 2018 році, 46 % південнокорейців вважають Китай найбільш загрозливою країною для міжкорейського миру (порівняно з 33 % для Північної Кореї), що стало першим випадком, коли Китай був визнаний більшою загрозою, ніж Північна Корея, з моменту початку опитування в 2007 році.<ref>{{Cite web|url=https://www.scmp.com/news/china/diplomacy/article/2166792/china-not-north-korea-our-biggest-threat-peace-south-koreans|title=China, not North Korea, is biggest threat to peace, South Koreans say|date=2018-10-03|website=South China Morning Post|language=en|access-date=2019-07-14}}</ref>

== Культурна ворожнеча ==
13 жовтня 2020 року [[Кім Намджун]], член [[BTS]], виступив з промовою про [[Корейська війна|Корейську війну]], де він розповів про спільну історію страждань Південної Кореї та [[Сполучені Штати Америки|Сполучених Штатів]]. Після того, як керовані Китаєм медіа згуртувалися, щоб розкритикувати BTS за те, що вони сприйняли як упередженість і заперечення внеску Китаю, а китайські користувачі мережі закликали бойкотувати все, що стосується Кореї та корейців, незважаючи на те, що Китай у той час воював проти Південної Кореї,<ref>{{Cite web|url=https://www.thejakartapost.com/life/2020/10/13/chinese-fans-upset-by-bts-korean-war-remark-report.html|title=Chinese fans upset by BTS' Korean War remark: Report|last=Post|first=The Jakarta|website=The Jakarta Post}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://mothership.sg/2020/10/bts-china-korean-war/|title='Nation before idols': Chinese netizens boycott BTS for hurting their feelings over Korean War comment|website=mothership.sg}}</ref> у Південній Кореї зросла ворожість проти Китаю, оскільки корейці звинуватили Китай у перебільшенні ситуації.<ref>{{Cite web|url=https://foreignpolicy.com/2020/10/20/china-south-korea-bts-kpop-nationalism-soft-power/|title=China Backs Off From Fight With K-Pop Fans|last=Park|first=S. Nathan|date=20 жовтня 2020}}</ref>

== Див. також ==
* [[Антияпонські настрої в Кореї]]
* [[Антикорейські настрої в Китаї]]
* [[Антикитайські настрої в Японії]]
* [[Антикитайські настрої в США]]

== Список літератури ==
{{примітки}}
{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Історія Кореї]]


text:
# Степок (пам'ятка природи)
Степо́к — ботанічна пам'ятка природи загальнодержавного значення в Україні.
Розташоване на південь від села Лісове та на схід від села Володимирівки Казанківського району Миколаївської області.
Площа 11 га. Перебуває у віданні ДП «Володимирівське лісове господарство» (Лісове лісництво, квартал 34). Статус присвоєно згідно з розпорядженням Ради Міністрів Української РСР від 14.10.1975 року № 780-р. з метою збереження типових для середнього степу ландшафтних комплексів, що належать до лесових низовин з потужним антропогенним покривом на неогенових відкладах, розчленованих степовими балками з південними малогумусними чорноземами.
Охороняється природна плакорна цілинна ділянка типчаково-ковилового степу, на якій поширені корінні угруповання формації костриці валіської, ковил волосистої, Лессінга і української та поширені близько 300 видів рослин. З рідкісних зростають астрагал пухнастоквітковий, тюльпан Шренка, занесені до Червоної книги України, горицвіт весняний, занесений до Регіонального червоного списку.
Пам'ятка природи має наукове, природоохоронне та пізнавальне значення.

title: Степок (пам'ятка природи)

wikitext:
{{Otheruses|Степок}}
{{Картка:Природоохоронна територія
  | name = Ботанічна пам'ятка природи
загальнодержавного значення
«Степок»
  | зображення =
  | зображення_підпис =
  | ширина_зображення =
  | категорія_мсоп      = III
  | мапа =
  | підпис =
  | ширина_мапи =
  | локатор_x =
  | локатор_y =
  | розташування = [[Миколаївська область]],
[[Казанківський район]],
на схід від села [[Володимирівка (Казанківський район)|Володимирівки]]
  | nearest_city = [[Казанка (смт)|Казанка]]
  | lat_degrees = 47
  | lat_minutes = 30
  | lat_seconds = 38
  | lat_direction = N
  | long_degrees = 33
  | long_minutes = 06
  | long_seconds = 40
  | long_direction = E
  | площа = 11 [[га]]
  | водні об'єкти    =
  | заснований = [[14 жовтня]] [[1975]] р.
  | число_відвідувачів =
  | рік_відвідувачів =
  | керуюча_організація = ДП «Володимирівське лісове господарство»
  | ССЮ_назва =
  | ССЮ_країна =
  | ССЮ_тип =
  | ССЮ_критерії    =
  | ССЮ_ідентфікатор  =
  | ССЮ_регіон =
  | ССЮ_рік =
  | ССЮ_сессія =
  | WHS_Extension =
  | ССЮ_загроза =
  | ССЮ_посилання =
  | Карта розташування  = Україна Миколаївська область
}}
'''Степо́к''' — [[ботанічна пам'ятка природи]] загальнодержавного значення в Україні.

Розташоване на південь від села [[Лісове (Казанківський район)|Лісове]] та на схід від села [[Володимирівка (Казанківський район)|Володимирівки]] [[Казанківський район|Казанківського району]] [[Миколаївська область|Миколаївської області]].

Площа 11 га. Перебуває у віданні ДП «Володимирівське лісове господарство» (Лісове лісництво, квартал 34). Статус присвоєно згідно з розпорядженням [[Рада Міністрів Української РСР|Ради Міністрів Української РСР]] від 14.10.1975 року № 780-р. з метою збереження типових для середнього степу ландшафтних комплексів, що належать до лесових низовин з потужним антропогенним покривом на [[Неогеновий період|неогенових]] відкладах, розчленованих [[Степ (тип рослинності)|степовими]] [[балка (рельєф)|балками]] з південними мало[[гумус]]ними [[чорнозем]]ами.

Охороняється природна [[плакор]]на [[цілинні землі|цілинна]] ділянка [[типчак]]ово-[[ковила|ковилового]] [[Степ (тип рослинності)|степу]], на якій поширені корінні угруповання формації [[Костриця валіська|костриці валіської]], [[ковила волосиста|ковил волосистої]], [[ковила Лессінга|Лессінга]] і [[ковила українська|української]] та поширені близько 300 видів рослин. З рідкісних зростають [[астрагал пухнастоквітковий]], [[тюльпан Шренка]], занесені до [[Рослини Миколаївської області, занесені до Червоної книги України|Червоної книги України]], [[горицвіт весняний]], занесений до [[Офіційний перелік регіонально рідкісних рослин Миколаївської області|Регіонального червоного списку]].

Пам'ятка природи має наукове, природоохоронне та пізнавальне значення.

== Джерела ==
* {{ГЕУ}}
* [https://www.lisproekt.gov.ua/lisove-lisnitstvo Лісове лісництво (карта)]

{{Природоохоронні території загальнодержавного значення в Україні}}
{{Природоохоронні території загальнодержавного значення Миколаївської області}}
{{Природно-заповідний фонд Казанківського району}}

[[Категорія:Ботанічні пам'ятки природи Миколаївської області]]
[[Категорія:Природоохоронні об'єкти, засновані 1975]]
[[Категорія:Засновані в Миколаївській області 1975]]

title: Ботанічна пам'ятка природи · загальнодержавного значення · «Степок»

Розташування: Миколаївська область, · Казанківський район, · на схід від села Володимирівки

Найближче місто: Казанка

Площа: 11 га

Засновано: 14 жовтня 1975 р.


text:
# Поройна-Маре (комуна)
Поройна-Маре (рум. Poroina Mare) — комуна у повіті Мехедінць в Румунії. До складу комуни входять такі села (дані про населення за 2002 рік):
- Поройна-Маре (462 особи)
- Стігніца (584 особи)
- Финтиніле-Негре (250 осіб)
- Шипоту (126 осіб)

Комуна розташована на відстані 251 км на захід від Бухареста, 26 км на південний схід від Дробета-Турну-Северина, 72 км на захід від Крайови.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у комуні проживали 1422 особи, усі — румуни. Усі жителі комуни рідною мовою назвали румунську.
Склад населення комуни за віросповіданням:
| Релігія       | Кількість осіб | Відсоток |
| ------------- | -------------- | -------- |
| православні   | 1419           | 99,8%    |
| п'ятдесятники | 3              | 0,2%     |

title: Поройна-Маре (комуна)

wikitext:
{{About|комуну|село|Поройна-Маре}}
{{НП Румунії
 | назва               = Поройна-Маре
 | статус              = комуна
 | місцева_назва       = ''Poroina Mare''
 | герб                =
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Мехедінць
 | код_SIRUTA          =
 | широта              = 44.4966
 | довгота             = 22.9319
 | висота              = 252
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 1269
 | рік_насел           = 2009
 | населення_джерело   = <ref>{{cite web|url=http://www.insse.ro/cms/rw/resource/populatia%20stabila%20la%201%20ianuarie%202009%20si%2018.xls|title=Populația stabilă la 1.01.2009 total din care de 18 ani și peste|language=румунською|accessdate=2011-12-19|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AaF2pliR?url=http://www.insse.ro/cms/rw/resource/populatia%20stabila%20la%201%20ianuarie%202009%20si%2018.xls|archivedate=10.09.2012|deadurl=yes}}</ref>
 | площа               = 54,74
 | поштові_індекси     =
 | карта               = Poroina Mare jud Mehedinti.png
 | примар              = Anuța Dan<ref>{{cite web|url=http://www.beclocale2008.ro/documm/ora10/pales_moc_tur123.pdf|title=Biroul Electoral Central. Alegeri locale 2008 TUR I + TUR II + TUR III. Primari aleşi pe municipii,oraşe şi comune.|language=румунською|accessdate=2011-12-15|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IAlaxrmA?url=http://www.beclocale2008.ro/documm/ora10/pales_moc_tur123.pdf|archivedate=2013-07-17|deadurl=yes}}</ref>
 | партія              = [[Соціал-демократична партія (Румунія)|PSD]]
 | мандат              = 2008-2012
 | www                 =
}}
'''Поройна-Маре''' ({{lang-ro|Poroina Mare}}) — комуна у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Мехедінць]] в [[Румунія|Румунії]]. До складу комуни входять такі села (дані про населення за 2002 рік):
* [[Поройна-Маре]] (462 особи)
* [[Стігніца]] (584 особи)
* [[Финтиніле-Негре]] (250 осіб)
* [[Шипоту (Поройна-Маре, Мехедінць)|Шипоту]] (126 осіб)

Комуна розташована на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 251 км на захід від [[Бухарест]]а, 26 км на південний схід від [[Дробета-Турну-Северин|Дробета-Турну-Северина]], 72 км на захід від [[Крайова|Крайови]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]]<ref>{{cite web|url=http://www.edrc.ro/recensamant.jsp?regiune_id=1407&judet_id=1579&localitate_id=1628|title=Structura Etno-demografică a României|language=румунською|accessdate=2011-12-15|archiveurl=https://www.webcitation.org/6ID6kzxBx?url=http://www.edrc.ro/recensamant.jsp?regiune_id=1407|archivedate=2013-07-18|deadurl=no}}</ref> у комуні проживали {{formatnum:1422}} особи, усі — [[румуни]]. Усі жителі комуни рідною мовою назвали румунську.

Склад населення комуни за віросповіданням:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Релігія
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| [[Румунська православна церква|православні]]
| 1419
| 99,8%
|-
| п'ятдесятники
| 3
| 0,2%
|}

== Посилання ==
* [http://www.ghidulprimariilor.ro/business.php/PRIMARIA-POROINA-MARE/68989/ Дані про комуну Поройна-Маре на сайті Ghidul Primăriilor]

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Повіт Мехедінць}}
{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Комуни повіту Мехедінць]]

title: Поройна-Маре · Poroina Mare

Країна: Румунія

Повіт: Мехедінць

Телефонний код: +40 252 (Romtelecom, TR) · +40 352 (інші оператори)

title: Влада

Примар · Мандат: Anuța Dan (PSD) · 2008-2012


text:
# Толстовка (Краснопартизанський район)
Толстовка (рос. Толстовка) — село у Краснопартизанському районі Саратовської області Російської Федерації.
Населення становить 430 осіб. Належить до муніципального утворення Рукопольське муніципальне утворення.

## Історія
Населений пункт розташований у межах українського історичного та культурного регіону Жовтий Клин.
До 1936 року належало до Саратовського краю. Відтак належить до Саратовської області. Орган місцевого самоврядування від 2004 року — Рукопольське муніципальне утворення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 430  |

title: Толстовка (Краснопартизанський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[село]]
|тип_род         = село
|назва           = Толстовка
|назва ін.       = Толстовка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Саратовська область]]
|район           = [[Краснопартизанський район (Саратовська область)|Краснопартизанський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Рукопольське муніципальне утворення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 430
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Самарський час|MSK+1]] ([[UTC+4]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Саратовська область
}}
'''Толстовка''' ({{lang-ru|Толстовка}}) — [[село]] у [[Краснопартизанський район (Саратовська область)|Краснопартизанському районі]] [[Саратовська область|Саратовської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 430 осіб. Належить до муніципального утворення [[Рукопольське муніципальне утворення]].

== Історія ==

Населений пункт розташований у межах українського історичного та культурного регіону [[Жовтий Клин]].

До [[1936]] року належало до [[Саратовський край|Саратовського краю]]. Відтак належить до Саратовської області. Орган місцевого самоврядування від 2004 року — Рукопольське муніципальне утворення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/933006812 |title=Закон Саратовской области № 98-ЗСО от 27 декабря 2004 г. «О муниципальных образованиях, входящих в состав Краснопартизанского муниципального района» (с изменениями на 25 марта 2013 года) |access-date=2014-05-31 |archive-date=2014-05-31 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140531172311/http://docs.cntd.ru/document/933006812 |deadlink=no }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://gornyi.sarmo.ru/index.php?option=com_content&view=article&id=83&Itemid=100 |title=Официальный сайт администрации Краснопартизанского муниципального района: Муниципальные образования |access-date=2014-05-31 |archive-date=2016-03-04 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160304133850/http://gornyi.sarmo.ru/index.php?option=com_content&view=article&id=83&Itemid=100 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Толстовка (Краснопартизанский район) }}

{{Населення РФ | Толстовка (Краснопартизанский район) | Графік }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Краснопартизанський район (Саратовська область)}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Краснопартизанського району (Саратовська область)]]

title: село Толстовка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Саратовська область

Муніципальний район: Краснопартизанський район

Поселення: Рукопольське муніципальне утворення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK+1 (UTC+4)

Основні дані:
Мапа
· Толстовка · Толстовка


text:
# Азиридин
Азириди́н, етиленімі́н (рос. азиридин, [этиленимин], англ. aziridines, [ethylenimine]) — найпростіший циклічний амін.
Гетероядро термічно досить стабільне, має осно́вні властивості, стійке до лугів, розкривається в присутності кислот. Легко ацилюється по незаміщеному атомові N.
Похідними азиридину є азиридини. Так, якщо атом N має замісника з вільною електронною парою (наприклад, галоген), спостерігається оптична ізомерія завдяки істотному підвищенню бар'єра інверсії.

title: Азиридин

wikitext:
[[Файл:Aziridine 200.svg|міні|праворуч|150пкс|Структура азиридину]]
'''Азириди́н, етиленімі́н''' ({{lang-ru|азиридин, [этиленимин]}}, {{lang-en|aziridines, [ethylenimine]}}) — найпростіший [[циклічні сполуки|циклічний]] [[аміни|амін]].

Гетероядро термічно досить стабільне, має [[основи (хімія)|осно́вні]] властивості, стійке до [[луги (хімія)|лугів]], розкривається в присутності [[кислоти|кислот]]. Легко [[ацилювання|ацилюється]] по незаміщеному атомові [[Нітроген|N]].

Похідними азиридину є ''азиридини''. Так, якщо атом N має замісника з вільною [[електронна пара|електронною парою]] (наприклад, [[галоген]]), спостерігається [[оптична ізомерія]] завдяки істотному підвищенню бар'єра інверсії.

== Джерела ==
* Глосарій термінів з хімії // Й. Опейда, О. Швайка. Ін-т фізико-органічної хімії та вуглехімії ім. Л. М. Литвиненка НАН України, Донецький національний університет. — Донецьк : Вебер, 2008. — 758 с. — ISBN 978-966-335-206-0

{{organic-compound-stub}}
[[Категорія:Нітрогеновмісні гетероциклічні сполуки]]


text:
# P/2011 S1 (Gibbs)
P/2011 S1 (Gibbs) — одна з короткоперіодичних комет типу Хірона. Комета була відкрита 18 вересня 2011 року, коли мала 21.2m.

title: P/2011 S1 (Gibbs)

wikitext:
{{Комета
| Назва= P/2011 S1 (Gibbs)
| Зображення=
| Опис=
| Першовідкривач= A. R. Gibbs (Mt. Lemmon)
| Дата відкриття = [[18 вересня]] [[2011]]
| Альтернативні_позначення=
| Епоха = 2456130,5 (2012, 22 липня)
| Афелій = 10.41 [[Астрономічна одиниця|а.о.]]
| Перигелій = 6.9 а.о.
| Велика піввісь = 8.65 а.о.
| Ексцентриситет= 0.203
| Період = 25.46 [[Юліанський рік (астрономія)|р.]]
| Нахил = 2.68°
| Останній_перигелій = 2014-08-20.81
}}

'''P/2011 S1 (Gibbs)''' — одна з короткоперіодичних комет типу [[2060 Хірон|Хірон]]а. Комета була відкрита 18 вересня 2011 року, коли мала 21.2<sup>[[видима зоряна величина|m]]</sup>.

== Посилання ==
* [http://ssd.jpl.nasa.gov/dat/ELEMENTS.COMET Elements.comet — JPL Solar System Dynamics — NASA] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/614UPJX30?url=http://ssd.jpl.nasa.gov/dat/ELEMENTS.COMET |date=20 серпня 2011 }} {{ref-en}}
* [http://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi#top JPL Small-Body Database Browser] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200425075046/https://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi#top |date=25 квітня 2020 }} {{ref-en}}
* [http://www.aerith.net/comet/catalog/2011S1/2011S1.html Aerith.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141112185304/http://www.aerith.net/comet/catalog/2011S1/2011S1.html |date=12 листопада 2014 }} {{ref-en}}
* [http://ssd.jpl.nasa.gov/horizons.cgi HORIZONS Web-Interface] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/6BEuDryLv?url=http://ssd.jpl.nasa.gov/horizons.cgi |date=7 жовтня 2012 }} {{ref-en}}

{{Сонячна система}}
{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Короткоперіодичні комети]]
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 2011]]

title: P/2011 S1 (Gibbs)

Першовідкривач: A. R. Gibbs (Mt. Lemmon)

Дата відкриття: 18 вересня 2011

title: Характеристики орбіти


text:
# Інвестиційна привабливість
Інвестиційна привабливість країни — це сукупність політичних, соціальних, інституціональних, екологічних, макро- і мікроекономічних умов функціонування національної економіки, що забезпечують стабільність інвестиційної діяльності вітчизняних і зарубіжних інвесторів.
Інвестиційна привабливість держави визначається індексом інвестиційної привабливості. Окреме підприємство є кінцевою точкою розміщення інвестиційних ресурсів. Привабливість певного проекту визначається привабливістю регіону, галузі, країни в цілому.
Характеристики підприємства при оцінці інвестиційної привабливості:
- прозорість діяльності та позитивний імідж;
- фінансова стійкість та платоспроможність;
- конкурентоспроможність, стійке положення на займаних ринках збуту, можливість освоєння нових ринків;
- рівень інноваційної активності;
- виробничий потенціал підприємства, можливості по збільшенню випуску продукції, освоєння нових видів продукції, диверсифікація виробництва;
- висококваліфікований персонал, в тому числі професійна менеджерська команда.

Згідно з Індексом інвестиційної привабливості (International Business Compass), що його розраховує міжнародна консалтингова мережа BDO, Україна в 2015 році покращила свій показник на 20 позицій і посіла 89 місце зі 174 країн.

title: Інвестиційна привабливість

wikitext:
'''Інвестиційна привабливість''' [[країна|країни]] — це сукупність [[політика|політичних]], соціальних, інституціональних, [[екологія|екологічних]], макро- і мікроекономічних [[умова|умов]] [[функціонування]] [[нація|національної]] [[економіка|економіки]], що забезпечують [[стабільність]] [[інвестиція|інвестиційної]] [[діяльність|діяльності]] вітчизняних і зарубіжних [[інвестор]]ів.

Інвестиційна привабливість держави визначається індексом інвестиційної привабливості. Окреме підприємство є кінцевою точкою розміщення інвестиційних ресурсів. Привабливість певного проекту визначається привабливістю регіону, галузі, країни в цілому.

Характеристики підприємства при оцінці інвестиційної привабливості:
*прозорість діяльності та позитивний імідж;
*фінансова стійкість та платоспроможність;
*конкурентоспроможність, стійке положення на займаних ринках збуту, можливість освоєння нових ринків;
*рівень інноваційної активності;
*виробничий потенціал підприємства, можливості по збільшенню випуску продукції, освоєння нових видів продукції, диверсифікація виробництва;
*висококваліфікований персонал, в тому числі професійна менеджерська команда.

Згідно з Індексом інвестиційної привабливості (International Business Compass), що його розраховує міжнародна консалтингова мережа [[BDO International|BDO]], Україна в 2015 році покращила свій показник на 20 позицій і посіла 89 місце зі 174 країн<ref>{{Cite web |url=http://www.bbc.com/ukrainian/business/2015/06/150605_investattaractivness_ukraine_az |title=Україна піднялася в рейтингу інвестиційної привабливості |accessdate=13 березня 2016 |archive-date=22 квітня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160422215753/http://www.bbc.com/ukrainian/business/2015/06/150605_investattaractivness_ukraine_az }}</ref>.
== Примітки ==
{{reflist}}
== Див. також ==
*[[Європейська Бізнес Асоціація]]

== Посилання ==
*[http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/3318/investicijna-privablivist-ob-yek-ta ІНВЕСТИЦІЙНА ПРИВАБЛИВІСТЬ ОБ’ЄКТА] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160803143559/http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/3318/investicijna-privablivist-ob-yek-ta |date=3 серпня 2016 }}  //[[Фармацевтична енциклопедія]]
*[http://esu.com.ua/search_articles.php?id=13324 ІНВЕСТИЦІ́ЙНА ПОЛІ́ТИКА] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160313115415/http://esu.com.ua/search_articles.php?id=13324 |date=13 березня 2016 }}  //[[ЕСУ]]
*[http://www.confcontact.com/20121221/5_zavertanij.htm ІНВЕСТИЦІЙНА ПРИВАБЛИВІСТЬ УКРАЇНИ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160313203255/http://www.confcontact.com/20121221/5_zavertanij.htm |date=13 березня 2016 }}{{ref-ru}}
[[Категорія:Інвестиційна діяльність]]


text:
# Коянкоз
Коянко́з (каз. Қоянкөз) — село у складі Кербулацького району Жетисуської області Казахстану. Входить до складу Шанханайського сільського округу.
Населення — 902 особи (2021; 1239 у 2009, 1446 у 1999, 2038 у 1989).

title: Коянкоз

wikitext:
{{Населений пункт Казахстану
| тип                    = село
| назва                  = Коянкоз
| місцева назва          = {{Lang-kk|Қоянкөз}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             = <!--Example.jpg-->
| зображення_розмір      = <!--300px -->
| зображення_підпис      =
| область                = [[Жетисуська область|Жетисуська]]
| район                  = [[кербулацький район|Кербулацький]]
| округ                  = [[шанханайський сільський округ|Шанханайський]]
| адміністрація          =
| засноване              =
| перша згадка           =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 902 особи ([[2021]]{{KAZ-pop-stat-2021}})
| площа                  =
| ref-площа              =
| густота                =
| поштові індекси        =
| код                    =
|lat=
|long=
|lat_dir=N | lat_deg= 44 | lat_min= 12
           | lat_sec= 30
|lon_dir=E | lon_deg= 78 | lon_min= 10
           | lon_sec= 36
| карта розташування1    = Казахстан Жетисуська область
| висота                 =
| водойма                =
| етнікон                =
| станція                =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| голова                 =
| ремарки                =
}}

'''Коянко́з''' ({{Lang-kk|Қоянкөз}}) — [[село]] у складі [[кербулацький район|Кербулацького району]] [[Жетисуська область|Жетисуської області]] [[Казахстан]]у. Входить до складу [[шанханайський сільський округ|Шанханайського сільського округу]].

Населення — 902 особи ([[2021]]; 1239 у [[2009]], 1446 у [[1999]], 2038 у [[1989]]).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|L-43-133}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=44.211065&lon=78.178196&z=14&m=b&show=/23480447/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=44.211065&lon=78.178196&z=14&m=b&show=/23480447/ru/ |date=25 серпня 2011 }}

{{Кербулацький район}}

{{Kazakhstan-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Кербулацького району]]
[[Категорія:Села Жетисуської області]]

title: Основні дані

Країна: Казахстан

Область: Жетисуська

Район: Кербулацький

Округ: Шанханайський

Основні дані:
Карта
· Коянкоз · Коянкоз