text:
# Городищенська сільська рада (Козівський район)
Городи́щенська сільська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування в Козівському районі Тернопільської області. Адміністративний центр — село Городище.

## Загальні відомості
- Територія ради: 0,24 км²
- Населення ради: 1 155 осіб (станом на 2001 рік)
- Територією ради протікає річка Восушка

## Населені пункти
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
- с. Городище
- с. Горби
- с. Млинці

## Склад ради
Рада складалася з 16 депутатів та голови.
- Голова ради: Дацок Богдан Мирославович
- Секретар ради: Кучерява Галина Ігорівна

### Керівний склад попередніх скликань
| Прізвище, ім'я, по батькові | Основні відомості                                                 | Дата обрання | Дата звільнення |
| --------------------------- | ----------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Войчак Ігор Степанович      | Сільський голова, 1963 року народження, безпартійний              | 26.03.2006   | 01.02.2008      |
| Дацок Богдан Мирославович   | Сільський голова, 1970 року народження, освіта вища, безпартійний | 01.06.2008   | 31.10.2010      |
| Дацок Богдан Мирославович   | Сільський голова, 1970 року народження, освіта вища, безпартійний | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України

### Депутати
За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали:

#### За суб'єктами висування
| Суб'єкт висування | Кількість обраних депутатів | %   |
| ----------------- | --------------------------- | --- |
| Самовисування     | 16                          | 100 |

#### За округами
| № округу | Прізвище, ім'я, по батькові       | Дата визнання обраним | Освіта             | Партійна приналежність | Відомості про обраного депутата       |
| -------- | --------------------------------- | --------------------- | ------------------ | ---------------------- | ------------------------------------- |
| 1        | Кривокульський Володимир Ігорович | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | тимчасово не працює                   |
| 2        | Чернявський Андрій Іванович       | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | тимчасово не працює                   |
| 3        | Богдан Ярослав Олегович           | 29.10.2012            | вища               | позапартійний          | тимчасово не працює                   |
| 4        | Горпиняк Богдан Васильович        | 29.10.2012            | середня            | позапартійний          | студент                               |
| 5        | Мудрий Олег Богданович            | 01.11.2010            | середня            | позапартійний          | приватний підприємець, шофер          |
| 6        | Кучерява Галина Ігорівна          | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна           | С. Городище, сільська рада, секретар  |
| 7        | Дацків Володимир Олегович         | 01.11.2010            | вища               | позапартійний          | тимчасово не працює                   |
| 8        | Сушко Михайло Миколайович         | 01.11.2010            | середня            | позапартійний          | тимчасово не працює                   |
| 9        | Куцан Володимир Романович         | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | тимчасово не працює                   |
| 10       | Дашкевич Руслан Іванович          | 01.11.2010            | середня            | позапартійний          | тимчасово не працює                   |
| 11       | Дрозд Галина Любомирівна          | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна           | С. Городище, сільська рада, бухгалтер |
| 12       | Виклюк Павло Володимирович        | 01.11.2010            | середня            | позапартійний          | С. Городище, клуб, зав. клубом        |
| 13       | Татарин Іван Васильович           | 01.11.2010            | середня            | позапартійний          | С. Слобідка, ПП «Анталіс», столяр     |
| 14       | Довгалюк Вадим Васильович         | 01.11.2010            | середня            | позапартійний          | М. Тернопіль, бар «Тропік», бармен    |
| 15       | Шимків Василь Васильович          | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | ТзОВ «Слава» с. Слобідка, електрик    |
| 16       | Лаба Назарій Володимирович        | 27.07.2014            | середня            | позапартійний          | тимчасово не працює                   |

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Городищенська сільська рада
   | будівля             =
   | розташування        =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = {{Тр-о}}
   | район               = {{Тр-Ко}}
   | центр               = с. [[Городище (Козівський район)|Городище]]
   | голова              = Дацок Богдан Мирославович
   | секретар            = Кучерява Галина Ігорівна
   | кількість членів    = 16 депутатів
   | утворена            =
   | код КОАТУУ          = 6123082400
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=31168 Городищенська сільська рада]
   | площа               = 0,24
   | населення           = 1 155 ''(на 2001 рік)''
   | щільність           = 4 812,50
   | населені пункти     = 3 села
   | поштовий індекс     = 47633
   | адреса              = <tt>47633, Тернопільська обл., Козівський р-н, с. Городище, вул. Тернопільська, 1</tt>
   | телефонний код      = 3547
   | телефонний номер    = 2-94-42
   | факс                =
   | електронна скринька =
   | вебсторінка         =
  }}
{{Otheruses|тип=інші ради з назвою|Городищенська сільська рада}}
'''Городи́щенська сільська́ ра́да''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[орган місцевого самоврядування]] в [[Козівський район|Козівському районі]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]]. [[Адміністративний центр]] — [[село]] [[Городище (Козівський район)|Городище]].

== Загальні відомості ==
* ''Територія ради:'' 0,24 км²
* ''Населення ради:'' 1 155 осіб (станом на 2001 рік)
* Територією ради протікає річка [[Восушка]]

== Населені пункти ==
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
* с. [[Городище (Козівський район)|Городище]]
* с. [[Горби (Козівський район)|Горби]]
* с. [[Млинці (село)|Млинці]]

== Склад ради ==
Рада складалася з 16 депутатів та голови.
* ''Голова ради:'' Дацок Богдан Мирославович
* ''Секретар ради:'' Кучерява Галина Ігорівна

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#FAEBD7"
! Прізвище, ім'я, по батькові !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Войчак Ігор Степанович
| Сільський голова, 1963 року народження, безпартійний
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 01.02.2008
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Дацок Богдан Мирославович
| Сільський голова, 1970 року народження, освіта вища, безпартійний
| align=center| 01.06.2008
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Дацок Богдан Мирославович
| Сільський голова, 1970 року народження, освіта вища, безпартійний
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними сайту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=10291&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=10291&rid256=122 Секретарі попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

=== Депутати ===
За результатами [[Місцеві вибори в Україні 2010|місцевих виборів 2010 року]] депутатами ради стали<ref>{{cite web |url=http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=10291&PF7691=10291 |title=Городищенська сільська рада. Результати виборів депутатів. |publisher=ЦВК |accessdate=11 червня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20150612235959/http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=10291&PF7691=10291 |archivedate=12 червня 2015 |deadurl=yes }}</ref>:

==== За суб'єктами висування ====
{| class="wikitable sortable collapsible"
|-
! Суб'єкт висування !! Кількість обраних депутатів !! %
|-
| Самовисування || align="center"| 16 || align="center"| 100
|}

==== За округами ====
{| class="wikitable collapsible collapsed"
|-
! data-sort-type="number" | № округу !! Прізвище, ім'я, по батькові !! data-sort-type="date" | Дата визнання обраним !! Освіта !! Партійна приналежність !! Відомості про обраного депутата
|-
| align="center"| 1 || style=white-space:nowrap | Кривокульський Володимир Ігорович || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 2 || style=white-space:nowrap | Чернявський Андрій Іванович || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 3 || style=white-space:nowrap | Богдан Ярослав Олегович || align="center"| 29.10.2012 || вища || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 4 || style=white-space:nowrap | Горпиняк Богдан Васильович || align="center"| 29.10.2012 || середня || позапартійний || студент
|-
| align="center"| 5 || style=white-space:nowrap | Мудрий Олег Богданович || align="center"| 01.11.2010 || середня || позапартійний || приватний підприємець, шофер
|-
| align="center"| 6 || style=white-space:nowrap | Кучерява Галина Ігорівна || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || С. Городище, сільська рада, секретар
|-
| align="center"| 7 || style=white-space:nowrap | Дацків Володимир Олегович || align="center"| 01.11.2010 || вища || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 8 || style=white-space:nowrap | Сушко Михайло Миколайович || align="center"| 01.11.2010 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 9 || style=white-space:nowrap | Куцан Володимир Романович || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 10 || style=white-space:nowrap | Дашкевич Руслан Іванович || align="center"| 01.11.2010 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 11 || style=white-space:nowrap | Дрозд Галина Любомирівна || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || С. Городище, сільська рада, бухгалтер
|-
| align="center"| 12 || style=white-space:nowrap | Виклюк Павло Володимирович || align="center"| 01.11.2010 || середня || позапартійний || С. Городище, клуб, зав. клубом
|-
| align="center"| 13 || style=white-space:nowrap | Татарин Іван Васильович || align="center"| 01.11.2010 || середня || позапартійний || С. Слобідка, ПП «Анталіс», столяр
|-
| align="center"| 14 || style=white-space:nowrap | Довгалюк Вадим Васильович || align="center"| 01.11.2010 || середня || позапартійний || М. Тернопіль, бар «Тропік», бармен
|-
| align="center"| 15 || style=white-space:nowrap | Шимків Василь Васильович || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || ТзОВ «Слава» с. Слобідка, електрик
|-
| align="center"| 16 || style=white-space:nowrap | Лаба Назарій Володимирович || align="center"| 27.07.2014 || середня || позапартійний || тимчасово не працює
|}

== Примітки та джерела ==
{{reflist}}
* {{ОКВРУ|31168}}

{{Ternopil-obl-stub}}
{{Адміністративний устрій Козівського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Козівського району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Тернопільська область

Район: Козівський район

Адм. центр: с. Городище

Облікова картка: Городищенська сільська рада

title: Склад

Кількість членів: 16 депутатів

Голова ради: Дацок Богдан Мирославович

Секретар ради: Кучерява Галина Ігорівна

title: Територія та населення

Населені пункти: 3 села

title: Контактні дані


text:
# IC 3853
IC 3853 — галактика типу E (еліптична галактика) у сузір'ї Гончі Пси.
Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції індексного каталогу.

wikiname: ukwiki

title: IC 3853

in_language: uk

wikitext:
{{Галактика IC
| IC = 3853
| Назва = IC 3853
| Тип = [[галактика]]
| Сузір'я = Гончі Пси
| Позначення = PGC 2137536
| Пряме_сходження = 12 год 53 [[Мінута|мін.]] 10,5 сек
| Схилення = +38° 49′ 46″
| Код = E
| Хаббл-тип = [[еліптична галактика]]
| Епоха = [[J2000.0]]
| Видима_зоряна_величина = 16,0
| Видимі_розміри = 0,40' × 0,3'
| Яскравість_поверхні = 13,8
| Фотографічна_зоряна_величина = 17,0
| Кутове_положення = 0
| bot = true
| dreyer = true
}}

'''IC 3853''' — [[галактика]] типу E ([[еліптична галактика]]) у сузір'ї [[Гончі Пси (сузір'я)|Гончі Пси]].

Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції [[Індексний каталог|індексного каталогу]].

== Посилання ==

* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+3853 IC 3853] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070312173940/http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+3853 |date=12 березня 2007 }} в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-en}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+3853 IC 3853] в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-fr}}
* http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+3853 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070314050605/http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+3853 |date=14 березня 2007 }}
* [http://simbad.u-strasbg.fr/sim-id.pl?Ident=IC+3853 IC 3853 в базі SIMBAD]{{ref-en}}{{Недоступне посилання|date=жовтня 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [https://web.archive.org/web/20160306055114/http://vizier.u-strasbg.fr/viz-bin/VizieR-S?IC+3853 IC 3853 в базі Vizier]{{ref-en}}
* [http://nedwww.ipac.caltech.edu/cgi-bin/nph-objsearch?objname=IC+3853 IC 3853 в базі NASA Extragalactic  Database]{{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20070202212605/http://www.ngcic.org/steinicke/ Бази даних про об'єкти NGC/IC]{{ref-en}}

{{Навігатор NGC|IC 3849|IC 3850|IC 3851|IC 3852|IC 3853|IC 3854-1|IC 3854-2|IC 3855|IC 3856|}}

{{Бот|}}<!-- заберіть шаблон {{бот|}}, якщо вносите серйозні зміни в статтю -->

{{Портали|Астрономія}}

[[Категорія:Об'єкти IC|IC 3853]]
[[Категорія:Гончі Пси (сузір'я)|IC 3853]]
[[Категорія:Галактики|IC 3853]]

title: Розташування (епоха J2000.0)

Сузір'я: Гончі Пси

Пряме піднесення: 12 год 53 мін. 10,5 сек

title: Характеристики

Габбл-тип: еліптична галактика

Тип: галактика

title: Позначення


text:
# Betta hendra
Бійцівська рибка Гендра (Betta hendra) — тропічний прісноводний вид риб з родини осфронемових (Osphronemidae), підродина макроподових (Macropodusinae).
Отримала свою назву на честь Гендра Томмі (англ. Hendra Tommy) з Курнія-Акваріум (Kurnia Aquarium) в місті Палангкарая, який відкрив і першим експортував цей вид.
Належить до числа бійцівських рибок з групи видів B. coccina. Крім B. hendra, до її складу входять B. coccina, B. tussyae, B. persephone, B. rutilans, B. brownorum, B. livida, B. miniopinna, B. burdigala, B. uberis. Станом на 2013 рік клада Betta coccina була єдиною групою видів роду Betta, яка стала предметом філогенетичного дослідження. На основі аналізу морфологічних, екологічних та молекулярних наборів даних було підтверджено її монофілію.
За деякими елементами забарвлення B. hendra нагадує B. foerschi та B. bellica, але її стратегія розмноження, розмір та поведінка дорослих риб вказують на належність до групи видів B. coccina.

## Опис
Стандартна (без хвостового плавця) довжина досліджених зразків становила 25,9-41,9 мм; загальна довжина — 122,2-131,6 % стандартної. Зразки B. hendra, вирощені в неволі, бувають помітно більшими — до 45 мм стандартної довжини. Тіло струнке, майже кругле в перетині в передній частині, стиснуте з боків на хвостовому стеблі. Предорсальна (до початку спинного плавця) довжина становить 56,3-61,0 %, максимальна висота тіла (в місці початку спинного плавця) 20,6-24,8 %, висота хвостового стебла 14,8-19,4 %, довжина голови 23,2-27,2 % стандартної довжини. В бічній лінії 29-31 луска.
Спинний плавець має 1-2 твердих і 9-11 м'яких променів (всього 10-12), довжина його основи становить 17,0-24,0 % стандартної довжини. В анальному плавці 2-3 твердих і 24-28 м'яких променів (всього 26-31), довжина його основи становить 54,3-62,7 % стандартної довжини. Хвостовий та грудні плавці округлі. Черевні плавці загострені, мають по 1 твердому, 1 простому та 4 розгалужених променя, їхня довжина становить 20,0-40,5 % стандартної довжини (максимальні значення належать дорослим самцям).
Основне забарвлення червонувато-коричневе, луски на боках вилискують, залежно від освітлення та місцевості походження, зеленкуватим або синім металевим кольором, спина темно-коричнева. На зябрових кришках присутні дві чіткі паралельні вертикальні смужки яскраво-червоного до золотавого кольору. Райдужна оболонка очей зеленкувато-синя. Непарні плавці червонувато-коричневі, цятковані зеленкувато-синіми крапками та смужками. Червонувато-коричневі черевні плавці мають зеленкувато-сині кінчики. Грудні плавці безбарвні.
Самки забарвлені так само, як самці, але мають значно менше лиску на боках.

## Поширення
Betta hendra водиться на південному заході острова Калімантан, в індонезійській провінції Центральний Калімантан. Вона була виявлена на торфових болотах у басейні річки Себангау (індонез. Sungai Sebangau), на південь і на захід від міста Палангкарая, адміністративного центру провінції.
Типовий біотоп — чорноводне торфове болото. У травні 2011 року ці риби були виявлені в стоячій водоймі глибиною від 5 до 50 см, затіненій деревами та кущами. Показники води були такими: pH близько 4, провідність 6 мкСм/см, температура 28,5 °C. Вода в місцевих водоймах має темно-коричневий колір, обумовлений наявністю гумінових речовин, що виділяються під час розкладання листя та іншого органічного матеріалу; вміст мінеральних речовин незначний. Риб ловили серед водних та болотних рослин. На деяких ділянках B. hendra зустрічається синтопічно з B. foerschi.
Інші члени групи видів B. coccina зустрічаються на Малайському півострові та островах Суматра й Калімантан. Райони їхнього проживання відповідають території поширення чорноводних торфовищ. Поява цих біотопів є фрагментарною й має острівний характер. Отже, ареал членів групи B. coccina можна розглядати як своєрідний «архіпелаг», види на якому розділені фізично й потік генів неможливий. Торфовища Центрального Калімантану були сформовані в добу голоцену, після останнього льодовикового максимуму. Тому передбачається, що Betta hendra відкололася від споріднених видів саме в цю найновішу геологічну добу.
Починаючи з 1990-х років площа торфових болотних лісів у Південно-Східної Азії швидко зменшується. Якщо вирубка лісів на торфовищах й надалі продовжуватиметься такими темпами, то цей тип лісів може зникнути приблизно до 2030 року. Ці процеси прямо впливають на популяції місцевих риб, пристосованих саме до такого типу середовища існування. Betta hendra відома лише з одного району, а територія її поширення оцінюється в 4 км². Вид розглядається як такий, що перебуває на межі зникнення.

## Утримання в акваріумі
У домашніх акваріумах Betta henra є рідкісним гостем, а в торгівлі декоративними рибами вона присутня в дуже обмеженій кількості. До того, як вид отримав свою наукову назву його продавали як B. sp. «Sengalang» або B. sp. «Palangkaraya» (варіант: B. sp. «Palangka»), іноді як B. sp. «Sebangua».
Betta hendra — це дрібний вид бійцівських рибок, який можна тримати в невеличкому акваріумі, для пари риб достатньо 10-15 літрів, для групи потрібно більше. Важливо, щоб акваріум був тісно накритий кришкою. Це запобігає вискакуванню риб, забезпечує мінімальне випаровування води й підтримує теплий шар повітря над її поверхнею. Акваріум має бути добре структурований. Основними елементами декору повинні бути листя та гілки; серед них риби знайдуть собі багато схованок. Betta hendra не любить яскравого світла, тому корисним є використання рослин, що плавають на поверхні. Але при цьому на поверхні води мають залишатися й вільні ділянки.
Для цих риб важливим є кисле середовище з показником рН в межах 4,0-6,5 за мінімальної твердості води та температури 22-27 °C. Не всі водні рослини можуть вижити за таких умов; добре підійде таїландська папороть, яванський мох, різні види анубіасів. Фільтрація води має бути слабкою.
Бійцівська рибка Гендра не підходить до спільного акваріума, й не тільки тому, що цей вид дуже лякливий у товаристві, а й через його рідкісність. На відміну від популярної B. splendens, в одному акваріумі можна тримати декілька самців цього виду. Рибки швидко встановлюють ієрархію. Домінантний самець часто демонструє загрозливі рухи, але кусається рідко.
Стосовно годівлі Betta henra не надто вибаглива, без проблем приймає будь-який живий, заморожений або ліофілізований корм, а також якісні сухі корми. Найкраще підходять живі артемії, білі та чорні личинки комарів, дафнії, а також дрібні комахи (дрозофіли, колемболи, мікроцвіркуни тощо).

## Розмноження
Бійцівська рибка Гендра будує гнізда з піни, самець це робить під листям рослин або всередині пластикового контейнера, що плаває в акваріумі.
Пара нереститься в типових для бійцівських рибок обіймах, під час яких самець обгортає своє тіло навколо самки, в цей момент пара випускає ікру та молочко. Риби виходять із обіймів і вкладають ікринки до гнізда. Всього за нерест можна отримати від 20 до 50 ікринок. Одного разу відклавши ікру, пара це робить знову і знову. Тому важливо добре годувати риб, щоб вони мали достатньо сил.
Піклування за потомством є обов'язком самця. Залежно від температури води, личинки вилуплюються за 24-72 годин, можна побачити, як із гнізда стирчать їхні маленькі хвостики. Ще через 24-48 годин личинки перетворюються на мальків і починають вільно плавати. З цього моменту їх починають годувати наупліусами артемії, оцтовими нематодами тощо. Батьки не їдять мальків, тому можна тримати їх разом.
Нерест часто буває важко помітити, іноді мальків виявляють лише коли вони вже підросли.

title: Betta hendra

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Betta hendra''
| image =
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| subregnum = [[Справжні багатоклітинні]] (Eumetazoa)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| subphylum = [[Черепні]] (Craniata)
| subphylum2 = [[Хребетні]] (Vertebrata)
| superclassis = [[Щелепні]] (Gnathostomata)
| classis = [[Променепері]] (Actinopterygii)
| subclassis = [[Новопері]] (Neopterygii)
| infraclassis = [[Костисті риби]] (Teleostei)
| superordo = [[Акантопері]] (Acanthopterygii)
| ordo = [[Лабіринтові риби|Лабіринтові]] (Anabantiformes)
| subordo = [[Повзуновидні]] (Anabantoidei)
| familia = [[Осфронемові]] (Osphronemidae)
| subfamilia = [[Макроподові]] (Macropodusinae)
| genus = [[Бійцівська рибка]] (''Betta'')
| species = '''''Betta hendra'''''
| binomial = ''Betta hendra''
| binomial_authority = Schindler & Linke, 2013
| synonyms =
| commonscat  =
| wikispecies = Betta hendra
| itis          =
| ncbi          =
| eol           =
| iucn = 91309930
| status = CR
| status_system = iucn3.1
}}

'''Бійцівська рибка Гендра''' (''Betta hendra'') — тропічний прісноводний вид риб з родини [[Осфронемові|осфронемових]] (Osphronemidae), підродина [[Макроподові|макроподових]] (Macropodusinae).

Отримала свою назву на честь Гендра Томмі ({{lang-en|Hendra Tommy}}) з Курнія-Акваріум (''Kurnia Aquarium'') в місті [[Палангкарая]], який відкрив і першим експортував цей вид.

Належить до числа бійцівських рибок з [[Бійцівська рибка#Групи видів|групи видів]] ''B. coccina''. Крім ''B. hendra'', до її складу входять ''[[Betta coccina|B. coccina]]'', ''[[Betta tussyae|B. tussyae]]'', ''[[Betta persephone|B. persephone]]'', ''[[Betta rutilans|B. rutilans]]'', ''[[Betta brownorum|B. brownorum]]'', ''[[Betta livida|B. livida]]'', ''[[Betta miniopinna|B. miniopinna]]'', ''[[Betta burdigala|B. burdigala]]'', ''[[Betta uberis|B. uberis]]''. Станом на 2013 рік [[клада]] ''Betta coccina'' була єдиною групою видів роду ''[[Бійцівська рибка|Betta]]'', яка стала предметом [[Філогенетика|філогенетичного]] дослідження. На основі аналізу морфологічних, екологічних та молекулярних наборів даних було підтверджено її [[Монофілія|монофілію]]<ref name="Schindler2013">Ingo Schindler & Horst Linke. [https://www.senckenberg.de/wp-content/uploads/2019/08/04_vertebrate_zoology_63-1_schindler_35-40.pdf ''Betta hendra'' — a new species of fighting fish (Teleostei: Osphronemidae) from Kalimantan Tengah (Borneo, Indonesia)]. ''Vertebrate Zoology'', v. 63, no. 1, pp. 35-40 {{ISSN|1864-5755}} {{ref-en}}</ref>.

За деякими елементами забарвлення ''B. hendra'' нагадує ''[[Betta foerschi|B. foerschi]]'' та ''[[Betta bellica|B. bellica]]'', але її стратегія розмноження, розмір та поведінка дорослих риб вказують на належність до групи видів ''B. coccina''.

== Опис ==
Стандартна (без хвостового [[Плавець (анатомія)|плавця]]) довжина досліджених зразків становила 25,9-41,9 мм; загальна довжина — 122,2-131,6 % стандартної. Зразки ''B. hendra'', вирощені в неволі, бувають помітно більшими — до 45 мм стандартної довжини. Тіло струнке, майже кругле в перетині в передній частині, стиснуте з боків на хвостовому стеблі. Предорсальна (до початку спинного плавця) довжина становить 56,3-61,0 %, максимальна висота тіла (в місці початку спинного плавця) 20,6-24,8 %, висота хвостового стебла 14,8-19,4 %, довжина голови 23,2-27,2 % стандартної довжини. В [[Бічна лінія|бічній лінії]] 29-31 [[Луски|луска]].

Спинний плавець має 1-2 твердих і 9-11 м'яких променів (всього 10-12), довжина його основи становить 17,0-24,0 % стандартної довжини. В анальному плавці 2-3 твердих і 24-28 м'яких променів (всього 26-31), довжина його основи становить 54,3-62,7 % стандартної довжини. Хвостовий та грудні плавці округлі. Черевні плавці загострені, мають по 1 твердому, 1 простому та 4 розгалужених променя, їхня довжина становить 20,0-40,5 % стандартної довжини (максимальні значення належать дорослим самцям).

Основне забарвлення червонувато-коричневе, луски на боках вилискують, залежно від освітлення та місцевості походження, зеленкуватим або синім металевим кольором, спина темно-коричнева. На зябрових кришках присутні дві чіткі паралельні вертикальні смужки яскраво-червоного до золотавого кольору. Райдужна оболонка очей зеленкувато-синя. Непарні плавці червонувато-коричневі, цятковані зеленкувато-синіми крапками та смужками. Червонувато-коричневі черевні плавці мають зеленкувато-сині кінчики. Грудні плавці безбарвні.

Самки забарвлені так само, як самці, але мають значно менше лиску на боках.

== Поширення ==
''Betta hendra'' водиться на південному заході острова [[Калімантан]], в індонезійській провінції [[Центральний Калімантан]]. Вона була виявлена на торфових болотах у басейні річки Себангау ({{lang-id|Sungai Sebangau}}), на південь і на захід від міста Палангкарая, адміністративного центру провінції.

Типовий біотоп — чорноводне торфове болото. У травні 2011 року ці риби були виявлені в стоячій водоймі глибиною від 5 до 50 см, затіненій деревами та кущами. Показники води були такими: [[pH]] близько 4, провідність 6 мкСм/см, температура 28,5 °C. Вода в місцевих водоймах має темно-коричневий колір, обумовлений наявністю гумінових речовин, що виділяються під час розкладання листя та іншого органічного матеріалу; вміст мінеральних речовин незначний. Риб ловили серед водних та болотних рослин. На деяких ділянках ''B. hendra'' зустрічається синтопічно з ''B. foerschi''.

Інші члени групи видів ''B. coccina'' зустрічаються на [[Малакка (півострів)|Малайському півострові]] та островах [[Суматра]] й Калімантан. Райони їхнього проживання відповідають території поширення чорноводних торфовищ. Поява цих біотопів є фрагментарною й має острівний характер. Отже, ареал членів групи ''B. coccina'' можна розглядати як своєрідний «архіпелаг», види на якому розділені фізично й потік генів неможливий. Торфовища Центрального Калімантану були сформовані в добу [[голоцен]]у, після останнього льодовикового максимуму. Тому передбачається, що ''Betta hendra'' відкололася від споріднених видів саме в цю найновішу геологічну добу.

Починаючи з 1990-х років площа торфових болотних лісів у [[Південносхідна Азія|Південно-Східної Азії]] швидко зменшується. Якщо вирубка лісів на торфовищах й надалі продовжуватиметься такими темпами, то цей тип лісів може зникнути приблизно до 2030 року<ref name="Schindler2013"/>. Ці процеси прямо впливають на популяції місцевих риб, пристосованих саме до такого типу середовища існування. ''Betta hendra'' відома лише з одного району, а територія її поширення оцінюється в 4 км²<ref name="IUCN">{{IUCN|91309930|Betta hendra|12.06.2020|assessors=Low, B.W.|year=2019|version=2020-1}}</ref>. Вид розглядається як такий, що перебуває [[Види на межі зникнення|на межі зникнення]].

== Утримання в акваріумі ==
У домашніх [[акваріум]]ах ''Betta henra'' є рідкісним гостем, а в торгівлі декоративними рибами вона присутня в дуже обмеженій кількості. До того, як вид отримав свою наукову назву його продавали як ''B''. sp. «Sengalang» або ''B''. sp. «Palangkaraya» (варіант: ''B''. sp. «Palangka»), іноді як ''B''. sp. «Sebangua»<ref name="Seriously">[http://www.seriouslyfish.com/species/betta-hendra/ ''Betta hendra'' Schindler & Linke, 2013] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200326043504/https://www.seriouslyfish.com/species/betta-hendra/ |date=26 березня 2020 }}. Seriously Fish {{ref-en}}</ref>.

''Betta hendra'' — це дрібний вид бійцівських рибок, який можна тримати в невеличкому акваріумі, для пари риб достатньо 10-15 літрів, для групи потрібно більше. Важливо, щоб акваріум був тісно накритий кришкою. Це запобігає вискакуванню риб, забезпечує мінімальне випаровування води й підтримує теплий шар повітря над її поверхнею. Акваріум має бути добре структурований. Основними елементами декору повинні бути листя та гілки; серед них риби знайдуть собі багато схованок. ''Betta hendra'' не любить яскравого світла, тому корисним є використання рослин, що плавають на поверхні. Але при цьому на поверхні води мають залишатися й вільні ділянки.

Для цих риб важливим є кисле середовище з показником рН в межах 4,0-6,5 за мінімальної [[Твердість води|твердості води]] та температури 22-27 °C. Не всі водні рослини можуть вижити за таких умов; добре підійде [[таїландська папороть]], [[яванський мох]], різні види [[анубіас]]ів. Фільтрація води має бути слабкою.

Бійцівська рибка Гендра не підходить до спільного акваріума, й не тільки тому, що цей вид дуже лякливий у товаристві, а й через його рідкісність. На відміну від популярної ''[[Бійцівська рибка сіамська|B. splendens]]'', в одному акваріумі можна тримати декілька самців цього виду. Рибки швидко встановлюють ієрархію. Домінантний самець часто демонструє загрозливі рухи, але кусається рідко.

Стосовно годівлі ''Betta henra'' не надто вибаглива, без проблем приймає будь-який живий, заморожений або [[Ліофілізація|ліофілізований]] корм, а також якісні сухі корми. Найкраще підходять живі [[Артемія|артемії]], білі та чорні личинки комарів, [[Дафнія|дафнії]], а також дрібні комахи ([[дрозофіли]], [[колемболи]], мікро[[цвіркуни]] тощо).

== Розмноження ==
Бійцівська рибка Гендра будує [[Гніздо|гнізда]] з піни, самець це робить під листям рослин або всередині пластикового контейнера, що плаває в акваріумі.

Пара [[нерест]]иться в типових для [[Бійцівська рибка|бійцівських рибок]] обіймах, під час яких самець обгортає своє тіло навколо самки, в цей момент пара випускає ікру та молочко. Риби виходять із обіймів і вкладають ікринки до гнізда. Всього за нерест можна отримати від 20 до 50 ікринок. Одного разу відклавши ікру, пара це робить знову і знову. Тому важливо добре годувати риб, щоб вони мали достатньо сил.

Піклування за потомством є обов'язком самця. Залежно від температури води, личинки вилуплюються за 24-72 годин, можна побачити, як із гнізда стирчать їхні маленькі хвостики. Ще через 24-48 годин личинки перетворюються на мальків і починають вільно плавати. З цього моменту їх починають годувати [[наупліус]]ами артемії, [[Нематода оцтова|оцтовими нематодами]] тощо. Батьки не їдять мальків, тому можна тримати їх разом.

Нерест часто буває важко помітити, іноді [[Мальок|мальків]] виявляють лише коли вони вже підросли.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Ingo Schindler & Horst Linke. [https://www.senckenberg.de/wp-content/uploads/2019/08/04_vertebrate_zoology_63-1_schindler_35-40.pdf ''Betta hendra'' — a new species of fighting fish (Teleostei: Osphronemidae) from Kalimantan Tengah (Borneo, Indonesia)]. ''Vertebrate Zoology'', v. 63, no. 1, pp. 35-40 {{ISSN|1864-5755}} {{ref-en}}
* [https://betta-world.de/berichte-haltungsberichte-betta-hendra ''Betta hendra''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200612185533/https://betta-world.de/berichte-haltungsberichte-betta-hendra |date=12 червня 2020 }}. Betta-World {{ref-de}}
* [https://www.ibcbettas.org/about-betta-splendens/smp/species/hendra/ ''Betta hendra'' Schindler & Linke, 2013] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201111234555/https://www.ibcbettas.org/about-betta-splendens/smp/species/hendra/ |date=11 листопада 2020 }}. International Betta Congress {{ref-en}}

== Посилання ==
* {{FishBase|id=66921|genus=Betta|species=hendra|year=2019|month=грудень}} {{ref-en}}
* [http://www.seriouslyfish.com/species/betta-hendra/ ''Betta hendra'' Schindler & Linke, 2013] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200326043504/https://www.seriouslyfish.com/species/betta-hendra/ |date=26 березня 2020 }}. Seriously Fish {{ref-en}}
* [https://www.reef2rainforest.com/2015/03/27/friday-photospread-betta-hendra/ Friday Photospread: ''Betta hendra''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200612185534/https://www.reef2rainforest.com/2015/03/27/friday-photospread-betta-hendra/ |date=12 червня 2020 }}. Reef To Rainforest Media {{ref-en}}
* {{YouTube|fgyKcrnx7C4|Betta hendra|logo=1}} by Sumer Tiwari

{{Taxonbar}}
[[Категорія:Бійцівська рибка|h]]
[[Категорія:Тварини, описані 2013]]
[[Категорія:Риби Індонезії]]

title: ?Betta hendra

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Підцарство: Справжні багатоклітинні (Eumetazoa)

Тип: Хордові (Chordata)

Підтип: Черепні (Craniata)

Надклас: Щелепні (Gnathostomata)

Клас: Променепері (Actinopterygii)

Підклас: Новопері (Neopterygii)

Інфраклас: Костисті риби (Teleostei)

Надряд: Акантопері (Acanthopterygii)

Ряд: Лабіринтові (Anabantiformes)

Підряд: Повзуновидні (Anabantoidei)

Родина: Осфронемові (Osphronemidae)

Підродина: Макроподові (Macropodusinae)

Рід: Бійцівська рибка (Betta)

Вид: Betta hendra

Віківиди: Betta hendra


text:
# Електричний контакт (деталь)
Електри́чний конта́кт (англ. contact (piece)) або конта́кт (комутаці́йного) апара́та (англ. contact of a mechanical switching device) — сукупність струмопровідних частин електричних апаратів, призначених для встановлення неперервності електричного кола, коли вони (ці частини) стикаються, та які впродовж свого відносного переміщення під час спрацьовування розмикають або замикають коло, або, у випадку шарнірних та ковзних контактів, підтримують неперервність кола.
Часто дане поняття поширюють й на ті електричні апарати, які не мають комутаційних елементів (запобіжники, обмежувачі імпульсних виплесків, вимірювальні трансформатори тощо), якщо врахувати, що неперервність електричних кіл підтримують також струмопровідні частини апаратів, які призначені для їх приєднання до зовнішніх кіл, тобто струмопровідні частини терміналів. Саме цьому, в англомовній науково-технічній літературі не застосовуються звичні для нас терміни «контактний апарат» (англ. contact switching devise) або «безконтактний апарат» (англ. contactless switching devise), а вживаються терміни, які показують, у який спосіб забезпечується комутація електричних кіл — «механічний комутаційний апарат» (англ. mechanical switching devise) та «напівпровідниковий комутаційний апарат» (англ. semiconductor switching devise).

## Види контактів електричних апаратів
Контакт апарата, який здійснює комутації головного електричного кола та призначений у замкненому положенні проводити його струм, називають головним контактом (англ. main contact).
Контакт, який входить до допоміжного електричного кола та механічно приводиться у дію комутаційним апаратом, називають допоміжним контактом (англ. auxiliary contact).
Контакт керування або допоміжний контакт, який є замкненим, коли головні контакти комутаційного апарата є замкненими, та розімкненим, коли вони розімкнені, називають «а»-контактом або замикальним контактом (англ. «a» contact; make contact).
Контакт керування або допоміжний контакт, який є розімкненим, коли головні контакти комутаційного апарата є замкненими, та замкненим, коли головні контакти розімкнені, називають «b»-контактом або розмикальним контактом (англ. «b»-contact; break contact).
У міжнародних стандартах застосовуються також альтернативні терміни: нормально розімкнений контакт (англ. normally open contact замість англ. make contact) та нормально замкнений контакт (англ. normally closed contact замість англ. break contact).
В апаратах низької напруги з робочими струмами понад 1000 А (так звані великоамперні апарати) та у деяких різновидах апаратів середньої та високої напруги (у тому числі із меншими робочими струмами) крім головних контактів, призначених для пропускання робочих струмів у замкненому стані, у головних колах застосовують додаткові — дугогасні контакти (англ. arcing contact), на яких виникає електрична дуга при розмиканні електричного кола. Дугогасний контакт завжди є увімкненим паралельно до головного контакта, причому конструкція контактної системи побудована таким чином, що дугогасний контакт замикається раніше та розмикається пізніше від головного контакту. В переважній більшості комутаційних апаратів їх головні контакти виконують функції й дугогасних контактів.
Застосування відокремлених головних та дугогасних контактів в великоамперних апаратах низької напруги пояснюється тим, що контактні накладки їх головних контактів, з метою зменшення опору та нагрівання, виготовляють із срібла або з металокерамічних композицій на основі срібла, що мають схильність до швидкого зношування (ерозії) в умовах дії електричної дуги. Дугогасні контакти виготовляють з дугостійких матеріалів — міді чи спеціальних металокерамічних композицій. У замкненому стані для паралельного з’єднання головних та дугогасних, завдяки низькому опору срібла, практично весь струм тече через головні контакти. При здійсненні операції вимикання першим розмикається головний контакт (ГК), та електрична дуга на ньому не виникає (отже, головний контакт захищається від дугового зносу), тому що струм перетікає у коло дугогасного контакту (ДК), а вже після розмикання ДК саме на ньому виникає дуга, яка, завдяки електродинамічним силам, пересувається у дугогасну камеру апарата, де і згасає.

## Конструктивні особливості
Будь-який контакт (головний, керування, допоміжний) комутаційного апарата складається з декількох частин, які теж називають контактами або контакт-деталями (англ. contact (piece)). Одна з таких частин утворює рухомий контакт, інша — нерухомий контакт.
В електричних апаратах застосовується декілька різновидів контактів, пов'язаних з особливостями відносного пересування контакт-деталей: торцевий (стиковий) контакт (англ. butt contact), ковзний контакт (англ. sliding contact), роликовий контакт (англ. rolling contact) тощо.

## Матеріали для контактів

### Матеріали для торцевих контактів
За величиною комутованого струму контакти цього типу поділяють на низькострумові (струми до одиниць ампер) і великострумові.
Низькострумові контакти виготовляють зазвичай з благородних та тугоплавких металів, переважно зі срібла, платини, золота, вольфраму та сплавів типу твердих розчинів на їх основі.
Контакти зі срібла та його сплавів широко використовують в реле різного призначення, в пристроях електронної техніки, що працюють у бездуговому режимі, в радіоапаратурі, приладах автоматики, в апаратурі авіаційного та морського обладнання. Сплави золота використовують для ковзних контактів потенціометрів, у вимірювальних приладах, малогабаритних реле, в телефонній апаратурі та штепсельних роз'ємах. Платинові контактні сплави використовують в прецизійних реле, що працюють без дугових розрядів, в малогабаритних та мініатюрних реле радіоелектронної апаратури, контрольних peлe авіаційного електрообладнання. Вольфрамові контакти використовують в контрольних реле авіаційного обладнання, в перетворювачах і переривниках струму, у вакуумних чи газонаповнених вимикачах, сигнальних реле тощо.
Великострумові контакти переважно виготовляють з металокерамічних матеріалів, що отримуються методами порошкової металургії тугоплавких металів (W, Мо і сплави на їх основі).
Металокерамічні матеріали для великострумових контактів повинні складатись з компонентів, що не взаємодіють один з одним, один з яких є тугоплавким, а другий має добру електропровідність. При розплавленні цей компонент утримується силами поверхневого натягу в порах тугоплавкої фази. Добре зарекомендували себе наступні матеріали: срібло-оксид кадмію, срібло-нікель, срібло-графіт, срібло-вольфрам, мідь-вольфрам, мідь-графіт.
Срібна або мідна фаза забезпечує високу електро- і теплопровідність контактів, а тугоплавка фаза у вигляді рівномірних включень оксидів кадмію, міді, нікелю, а також вольфраму і графіту підвищує їх зносо- і термостійкість і запобігає зварюванню контактів. Крім того, оксид кадмії, розкладаючись за температури близько 900°С на кадмій і кисень, сприяє швидкому загасанню дуги дуги. Аналогічні властивості проявляє оксид міді, але при вищих температурах.
Металокерамічні контакти у порівнянні із звичайними металевими є стійкішими до оплавлення, приварювання і зношування. Вони є незамінними за високих струмових і механічних навантажень, при помірних навантаженнях дозволяють значно підвищити термін служби контактів, підвищити надійність і довговічність апаратів при значній економії металічного срібла (від 10 до 70%).
Великострумові металокерамічні контакти використовують для загальнопромислових цілей, в апаратурі морського й авіаційного обладнання, а також в автоматичних запобіжниках, пускачах, контакторах, реле сигналізації тощо.

### Матеріали для ковзних контактів
Матеріали для ковзних контактів можна поділити на пружинні металеві й електротехнічні вігільні.
Як пружинні металеві контактні матеріали використовують переважно спеціальні види бронз (кадмієві, кадмієво-олов'янисті, берилієві), що мають підвищену механічну міцність, стійкість до стирання. Основне застосування пружинні контактні матеріали знаходять в потенціометрах, перемикачах, реостатах та інших елементах радіоелектронної апаратури.
Електротехнічні вугільні матеріали широко використовують для виготовлення щіток електричних машин, вугільних електродів для гальванічних елементів, дугових печей тощо. Сировиною для виробництва електровугільних виробів служить природний графіт і сажа. Промисловість випускає щітки різних марок: вугільно-графітові (УГ), графітові (Г), електрографітовані (ЭГ), металографітові (МГ), що містять металічний порошок. Питомий тиск для всіх щіток становить 20…30 кПа, при коефіцієнті тертя по міді не більше від 0,3. Падіння напруги у щітковому контакті при номінальному струмі становить від 0,3 В до 3 В. Основне застосування електровугільні щітки знаходять в електричних генераторах, електродвигунах, автотрансформаторах тощо.

title: Електричний контакт (деталь)

wikitext:
[[Файл:Light switch inside.jpg|thumb|250px|Електричний вимикач з нормально розімкненими контактами]]
[[Файл:Kontakt.svg|thumb|250px|Умовна графічна познака електромеханічного реле із чотирма нормально розімкненими і одним нормально замкненим контактами]]
[[Файл:Relais offen.jpg|thumb|250px|Електромеханічне реле із набором торцевих контактів]]
[[Файл:Contacts - new and used.jpg|thumb|250px|Електричні контакти до початку експлуатації (ліворуч) і ушкоджені ерозією після 100000 циклів спрацювань (праворуч)]]
{{Otheruses|Електричний контакт}}
'''Електри́чний конта́кт''' ({{lang-en|contact (piece)}})<ref>[http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-06 «contact (piece)»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150420011900/http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-06 |date=20 квітня 2015 }} в [[Міжнародний електротехнічний словник|Електропедії]]</ref> або '''конта́кт (комутаці́йного) апара́та'''<ref name=DSTU2848>ДСТУ 2848-94 Апарати електричні комутаційні. Основні поняття. Терміни та визначення.</ref> ({{lang-en|contact of a mechanical switching device}})<ref>[http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-05 «contact (of a mechanical switching device)»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150425085607/http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-05 |date=25 квітня 2015 }} в [[Міжнародний електротехнічний словник|Електропедії]]</ref> — сукупність струмопровідних частин [[електричний апарат|електричних апаратів]], призначених для встановлення неперервності електричного кола, коли вони (ці частини) стикаються, та які впродовж свого відносного переміщення під час спрацьовування розмикають або замикають коло, або, у випадку шарнірних та ковзних контактів, підтримують неперервність кола.

Часто дане поняття поширюють й на ті [[електричний апарат|електричні апарати]], які не мають комутаційних елементів ([[запобіжник (електрика)|запобіжники]], обмежувачі імпульсних виплесків, [[вимірювальний трансформатор|вимірювальні трансформатори]] тощо), якщо врахувати, що неперервність електричних кіл підтримують також струмопровідні частини апаратів, які призначені для їх приєднання до зовнішніх кіл, тобто струмопровідні частини терміналів. Саме цьому, в англомовній науково-технічній літературі не застосовуються звичні для нас терміни «контактний апарат» ({{lang-en|contact switching devise}}) або «безконтактний апарат» ({{lang-en|contactless switching devise}}), а вживаються терміни, які показують, у який спосіб забезпечується комутація електричних кіл — «механічний комутаційний апарат» ({{lang-en|mechanical switching devise}}) та «напівпровідниковий комутаційний апарат» ({{lang-en|semiconductor switching devise}}).

== Види контактів електричних апаратів ==
Контакт апарата, який здійснює комутації головного електричного кола та призначений у замкненому положенні проводити його струм, називають '''''головним контактом'''''<ref name=DSTU2848 /> ({{lang-en|main contact}})<ref>[http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-07 «main contact»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150419222317/http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-07 |date=19 квітня 2015 }} в [[Міжнародний електротехнічний словник |Електропедії]] {{ref-en}}</ref>.

Контакт, який входить до допоміжного електричного кола та механічно приводиться у дію комутаційним апаратом, називають '''''допоміжним контактом'''''<ref name=DSTU2848 /> ({{lang-en|auxiliary contact}})<ref>[http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-10 «auxiliary contact»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305080848/http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-10 |date=5 березня 2016 }} в [[Міжнародний електротехнічний словник|Електропедії]] {{ref-en}}</ref>.

Контакт керування або допоміжний контакт, який є замкненим, коли головні контакти комутаційного апарата є замкненими, та розімкненим, коли вони розімкнені, називають ''«а»-контактом'' або ''замикальним контактом''<ref name=DSTU2290>ДСТУ 2290-93 Контакти електричні. Терміни та визначення.</ref> ({{lang-en|«a» contact; make contact}})<ref>[http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=442-05-31 «a» contact; make contact"] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305080524/http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=442-05-31 |date=5 березня 2016 }} в [[Міжнародний електротехнічний словник |Електропедії]] {{ref-en}}</ref>.

Контакт керування або допоміжний контакт, який є розімкненим, коли головні контакти комутаційного апарата є замкненими, та замкненим, коли головні контакти розімкнені, називають ''«b»-контактом'' або ''розмикальним контактом''<ref name=DSTU2290 /> ({{lang-en|«b»-contact; break contact}})<ref>[http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=442-05-32 «b» contact; break contact] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150423103725/http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=442-05-32 |date=23 квітня 2015 }} в [[Міжнародний електротехнічний словник|Електропедії]] {{ref-en}}</ref>.

У міжнародних стандартах застосовуються також альтернативні терміни: ''[[нормально розімкнені контакти|нормально розімкнений контакт]]'' ({{lang-en|normally open contact}} замість {{lang-en|make contact}}) та ''[[нормально замкнені контакти|нормально замкнений контакт]]'' ({{lang-en|normally closed contact}} замість {{lang-en|break contact}}).

В апаратах низької напруги з робочими струмами понад 1000 А (так звані великоамперні апарати) та у деяких різновидах апаратів середньої та високої напруги (у тому числі із меншими робочими струмами) крім головних контактів, призначених для пропускання робочих струмів у замкненому стані, у головних колах застосовують додаткові — ''дугогасні контакти''<ref name=DSTU2848 /> ({{lang-en|arcing contact}})<ref>[http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-08 «arcing contact»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150419221651/http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-08 |date=19 квітня 2015 }} в [[Міжнародний електротехнічний словник |Електропедії]] {{ref-en}}</ref>, на яких виникає електрична дуга при розмиканні електричного кола. Дугогасний контакт завжди є увімкненим паралельно до головного контакта, причому конструкція контактної системи побудована таким чином, що дугогасний контакт замикається раніше та розмикається пізніше від головного контакту. В переважній більшості комутаційних апаратів їх головні контакти виконують функції й дугогасних контактів.

Застосування відокремлених головних та дугогасних контактів в великоамперних апаратах низької напруги пояснюється тим, що контактні накладки їх головних контактів, з метою зменшення опору та нагрівання, виготовляють із [[срібло|срібла]] або з металокерамічних композицій на основі срібла, що мають схильність до швидкого зношування (ерозії) в умовах дії електричної дуги. Дугогасні контакти виготовляють з дугостійких матеріалів — [[мідь|міді]] чи спеціальних металокерамічних композицій. У замкненому стані для паралельного з’єднання головних та дугогасних, завдяки низькому опору срібла, практично весь струм тече через головні контакти. При здійсненні операції вимикання першим розмикається головний контакт (ГК), та електрична дуга на ньому не виникає (отже, головний контакт захищається від дугового зносу), тому що струм перетікає у коло дугогасного контакту (ДК), а вже після розмикання ДК саме на ньому виникає дуга, яка, завдяки електродинамічним силам, пересувається у [[дугогасна камера|дугогасну камеру]] апарата, де і згасає.

== Конструктивні особливості ==
Будь-який контакт (головний, керування, допоміжний) [[комутаційний апарат|комутаційного апарата]] складається з декількох частин, які теж називають контактами або контакт-деталями<ref name=DSTU3006>ДСТУ 3006-95 З'єднувачі низькочастотні на напругу до 1500 В і комбіновані. Терміни та визначення.</ref> ({{lang-en|contact (piece)}})<ref>[http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-06 «contact (piece)»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150420011900/http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-06 |date=20 квітня 2015 }} в [[Міжнародний електротехнічний словник|Електропедії]] {{ref-en}}</ref>. Одна з таких частин утворює ''рухомий контакт''<ref name=DSTU2290 />, інша — ''нерухомий контакт''<ref name=DSTU2290 />.

В електричних апаратах застосовується декілька різновидів контактів, пов'язаних з особливостями відносного пересування контакт-деталей: ''торцевий (стиковий) контакт''<ref name=DSTU2290 /> ({{lang-en|butt contact}})<ref>[http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-14 «butt contact»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150420003957/http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-14 |date=20 квітня 2015 }} в [[Міжнародний електротехнічний словник|Електропедії]] {{ref-en}}</ref>, ''ковзний контакт''<ref name=DSTU2290 /> ({{lang-en|sliding contact}})<ref>[http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-15 «sliding contact»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150419223238/http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-15 |date=19 квітня 2015 }} в [[Міжнародний електротехнічний словник|Електропедії]] {{ref-en}}</ref>, ''роликовий контакт'' ({{lang-en|rolling contact}})<ref>[http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-16 «rolling contact»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150425085619/http://www.electropedia.org/iev/iev.nsf/display?openform&ievref=441-15-16 |date=25 квітня 2015 }} в [[Міжнародний електротехнічний словник|Електропедії]] {{ref-en}}</ref> тощо.

== Матеріали для контактів ==

=== Матеріали для торцевих контактів ===
За величиною комутованого струму контакти цього типу поділяють на низькострумові (струми до одиниць ампер) і великострумові.

''Низькострумові контакти'' виготовляють зазвичай з благородних та тугоплавких металів, переважно зі [[срібло|срібла]], [[платина|платини]], [[золото|золота]], [[вольфрам]]у та сплавів типу твердих розчинів на їх основі.

Контакти зі срібла та його сплавів широко використовують в реле різного призначення, в пристроях електронної техніки, що працюють у бездуговому режимі, в радіоапаратурі, приладах автоматики, в апаратурі авіаційного та морського обладнання. Сплави золота використовують для ковзних контактів потенціометрів, у вимірювальних приладах, малогабаритних реле, в телефонній апаратурі та штепсельних роз'ємах. Платинові контактні сплави використовують в прецизійних реле, що працюють без дугових розрядів, в малогабаритних та мініатюрних реле радіоелектронної апаратури, контрольних peлe авіаційного електрообладнання. Вольфрамові контакти використовують в контрольних реле авіаційного обладнання, в перетворювачах і переривниках струму, у вакуумних чи газонаповнених вимикачах, сигнальних реле тощо.

''Великострумові контакти'' переважно виготовляють з металокерамічних матеріалів, що отримуються методами порошкової металургії тугоплавких металів ([[вольфрам|W]], [[молібден|Мо]] і сплави на їх основі).

Металокерамічні матеріали для великострумових контактів повинні складатись з компонентів, що не взаємодіють один з одним, один з яких є тугоплавким, а другий має добру електропровідність. При розплавленні цей компонент утримується силами поверхневого натягу в порах тугоплавкої фази. Добре зарекомендували себе наступні матеріали: срібло-оксид кадмію, срібло-нікель, срібло-графіт, срібло-вольфрам, мідь-вольфрам, мідь-графіт.

Срібна або мідна фаза забезпечує високу електро- і теплопровідність контактів, а тугоплавка фаза у вигляді рівномірних включень оксидів кадмію, міді, нікелю, а також вольфраму і графіту підвищує їх зносо- і термостійкість і запобігає зварюванню контактів. Крім того, оксид кадмії, розкладаючись за температури близько 900°С на кадмій і кисень, сприяє швидкому загасанню дуги дуги. Аналогічні властивості проявляє оксид міді, але при вищих температурах.

Металокерамічні контакти у порівнянні із звичайними металевими є стійкішими до оплавлення, приварювання і зношування. Вони є незамінними за високих струмових і механічних навантажень, при помірних навантаженнях дозволяють значно підвищити термін служби контактів, підвищити надійність і довговічність апаратів при значній економії металічного срібла (від 10 до 70%).

Великострумові металокерамічні контакти використовують для загальнопромислових цілей, в апаратурі морського й авіаційного обладнання, а також в автоматичних запобіжниках, пускачах, контакторах, реле сигналізації тощо.

=== Матеріали для ковзних контактів ===
Матеріали для ковзних контактів можна поділити на пружинні металеві й електротехнічні вігільні.

Як ''пружинні металеві контактні матеріали'' використовують переважно спеціальні види [[бронза|бронз]] (кадмієві, кадмієво-олов'янисті, берилієві), що мають підвищену механічну міцність, стійкість до стирання. Основне застосування пружинні контактні матеріали знаходять в потенціометрах, перемикачах, реостатах та інших елементах радіоелектронної апаратури.

''Електротехнічні вугільні матеріали'' широко використовують для виготовлення щіток електричних машин, вугільних електродів для гальванічних елементів, дугових печей тощо. Сировиною для виробництва електровугільних виробів служить природний графіт і сажа. Промисловість випускає щітки різних марок: вугільно-графітові (УГ), графітові (Г), електрографітовані (ЭГ), металографітові (МГ), що містять металічний порошок. Питомий тиск для всіх щіток становить 20…30 кПа, при [[коефіцієнт тертя|коефіцієнті тертя]] по міді не більше від 0,3. Падіння напруги у щітковому контакті при номінальному струмі становить від 0,3 В до 3 В. Основне застосування електровугільні щітки знаходять в [[електричний генератор|електричних генераторах]], [[електродвигун]]ах, [[автотрансформатор]]ах тощо.

== Див. також ==
* [[Контактор]]
* [[Брязкіт контактів]]
* [[Контактні кільця]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''Клименко Б. В.'' [http://repository.kpi.kharkov.ua/handle/KhPI-Press/44 Електричні апарати. Електромеханічна апаратура комутації, керування та захисту. Загальний курс: навчальний посібник.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131212122421/http://repository.kpi.kharkov.ua/handle/KhPI-Press/44 |date=12 грудня 2013 }} — Х.: «Точка», 2012. — 340 с. — ISBN 978-617-669-015-3
* ''Чунихин А. А.'' Электрические аппараты. — М.: Энергоатомиздат 1988. — 720 с. — ISBN 5-283-00499-6

[[Категорія:Комутаційні пристрої]]


text:
# Скоропадське озеро
Скоропадське озеро — озеро в місті Глухові назване на честь гетьмана Лівобережної України Івана Скоропадського. Площа озера близько 10 гектарів, глибина близько 4, можливо до 5 метрів. Посеред озера є острівець з деревами близько 10 метрів в перетині. Вода в озері чиста, проточна. На озері є дамба. Водиться риба — щука, карась,окунь,плотва, лин, короп. Скоропадське озеро є місцем відпочинку жителів Глухова.
За радянських часів його називали «озеро імені Леніна».
Наприкінці 2010 та на початку 2011 років у Державному управлінні охорони навколишнього природного середовища у Сумській області практично було завершено підготування пакету документів щодо надання глухівському Скоропадському озеру статусу природно-заповідного об'єкту місцевого значення.
Але в кінці 2012 року на засіданні Глухівської міської ради було вирішено відмовити управлінню у створенні ландшафтного заповідника.

title: Скоропадське озеро

wikitext:
{{Озеро
 | назва             =
 | зображення        = Скоропадське озеро у Глухові (Вигляд 1).jpg
 | зображення_розмір = 200px
 | підпис            =
 | карта             =
 | карта_підпис      =
 | карта_розмір      =
 | розташування      =
 | координати        = {{coord|51|41|31|N|33|54|32|E|scale:100000|display=inline,title}}
 | країни            =
 | тип               =
 | група             =
 | площа             = 0,1 (10 га)
 | висота            =
 | середня_глибина   =
 | максимальна_глибина =
 | розмір            =
 | довжина           =
 | ширина            =
 | берегова_лінія    =
 | об'єм             =
 | режим             =
 | солоність         =
 | температура       =
 | острови           = 1
 | вливаються        =
 | витікають         =
 | басейн            =
 | країни_басейну    =
 | міста             =
 | примітки          =
 }}

'''Скоропадське озеро''' — озеро в місті [[Глухів|Глухові]] назване на честь гетьмана Лівобережної України [[Скоропадський Іван|Івана Скоропадського]]. Площа озера близько 10 гектарів, глибина близько 4, можливо до 5 метрів. Посеред озера є острівець з деревами близько 10 метрів в перетині. Вода в озері чиста, проточна. На озері є дамба. Водиться риба — щука, карась,окунь,плотва, лин, короп. Скоропадське озеро є місцем відпочинку жителів Глухова.

За радянських часів його називали «озеро імені Леніна».

Наприкінці [[2010]] та на початку [[2011]] років у Державному управлінні охорони навколишнього природного середовища у Сумській області практично було завершено підготування пакету документів щодо надання глухівському Скоропадському озеру статусу природно-заповідного об'єкту місцевого значення.<ref>Неофіційний сайт міста Глухова, [http://hlukhiv.com.ua/articles/livetown/skoropadske_ozero_bez_pyati_hvilin_zapovidnik.html Скоропадське озеро: без п'яти хвилин заповідник] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130602052512/http://hlukhiv.com.ua/articles/livetown/skoropadske_ozero_bez_pyati_hvilin_zapovidnik.html |date=2 червня 2013 }}</ref>

Але в кінці [[2012]] року на засіданні [[Глухівська міська рада|Глухівської міської ради]] було вирішено відмовити управлінню у створенні ландшафтного заповідника.<ref>Ваш шанс, [http://shans.com.ua/?m=inews&nid=4774 Ландшафтных заказников в Глухове не будет] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160307123823/http://www.shans.com.ua/?m=inews&nid=4774 |date=7 березня 2016 }} {{ref-ru}}</ref>

== Галерея ==

{| class="toccolours" border="0" cellpadding="2" cellspacing="2"
|-
|[[Файл:Скоропадське озеро у Глухові (Вигляд 3).jpg|border|200px|]]
|[[Файл:Скоропадське озеро у Глухові (Вигляд 2).jpg|border|270px|]]
|[[Файл:Скоропадське озеро у Глухові (Вигляд 4).jpg|border|200px|]]
|-
|
Водне плесо

|
Острівок посеред озера

|
Латаття на озері

|}

== Див. також ==
* [[Павлівське озеро]]

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Географія Глухова]]
[[Категорія:Озера Сумської області]]

{{Глухів-доробити}}

title: Розташування

title: Розміри

title: Інше

Інше: Скоропадське озеро (Україна)


text:
# Отруйність винограду та родзинок для собак
Споживання винограду та родзинок становить потенційну загрозу для здоров'я собак: це може спричинити у тварини гостру ниркову недостатність з анурією. Таке явище вперше було визначено Центром боротьби з отруєнням тварин (ЦБОТ; Animal Poison Control Center), яким керує Американське товариство з запобігання жорстокого поводження до тварин (American Society for the Prevention of Cruelty to Animals). З квітня 2003 до квітня 2004 ЦБОТ зафіксував приблизно 140 випадків отруєння, серед них 50 тварин із початковими симптомами, і 7, що загинули.
Клінічні дані свідчать про те, що споживання родзинок та винограду може бути смертельним для собак, але механізм отруєння досі вважається невідомим.

## Причина і патологія
Причина, чому в деяких собак виникає ниркова недостатність після споживання винограду та родзинок, невідома. Види винограду, яким труїлися тварини, були й безнасіннєві, і насіннєві; куплені в крамниці та вирощені вдома; був і випадок отруєння спресованим виноградом з виноробного підприємства. Підозрюється, що в механізмі отруєння бере участь мікотоксин, але жодного не знайдено у винограді чи родзинках, що потрапив у організм уражених собак. Дозовий ефект також не визначений, але одне дослідження оцінило його як ≥3 г / кг для винограду чи родзинок.  Найбільш поширеною патологічною знахідкою є проксимальний канальцевий некроз нирок. У деяких випадках в клітинах ниркового епітелію виявлено скупчення невстановленого золотисто-коричневого пігменту.

## Клінічні ознаки та діагностування
Блювота та діарея часто є першими клінічними проявами отруєння виноградом чи родзинками. Вони часто з'являються протягом перших декількох годин. Шматочки винограду або родзинок можуть бути присутні у блювоті або калі. Подальші прояви включають слабкість, відсутність апетиту, посилену спрагу та біль у животі. Гостра ниркова недостатність розвивається протягом 48 годин. Аналіз крові може виявити підвищення азоту сечовини, креатиніну, фосфору та кальцію.

## Лікування
Спричинення блювоти, наприклад, апоморфіном, зазвичай є рекомендованим лікуванням, якщо собака їв виноград або родзинки протягом останніх двох годин. Подальше лікування може передбачати застосування активованого вугілля для адсорбування залишків токсинів у шлунково-кишковому тракті та внутрішньовенну інфузійну терапію протягом перших 48 годин для стимуляції діурезу та запобіганню гострої ниркової недостатности. Блювота як симптом лікується протиблювотними засобами, а шлунок захищається від уремічного гастриту антагоністами рецепторів H2. Ретельно контролюється рівень креатиніну, кальцію, фосфору, натрію та калію. Діаліз крові (гемодіаліз) та перитонеальний діаліз можуть використовуватися для підтримки нирок, якщо розвивається анурія. Олігурію (зменшення вироблення сечі) можна лікувати дофаміном або фуросемідом для стимуляції вироблення сечі.
Негативний прогноз може бути пов'язаний з олігурією або анурією, слабкістю, ускладненою ходою та сильною гіперкальціємією (підвищення рівня кальцію в крові).

wikitext:
Споживання [[Виноград (плід)|винограду]] та [[Родзинки|родзинок]] становить потенційну загрозу для здоров'я [[Пес свійський|собак]]: це може спричинити у тварини [[Гостра ниркова недостатність|гостру ниркову недостатність]] з [[Анурія|анурією]]. Таке явище вперше було визначено Центром боротьби з отруєнням тварин (ЦБОТ; ''Animal Poison Control Center''), яким керує Американське товариство з запобігання жорстокого поводження до тварин (''American Society for the Prevention of Cruelty to Animals''). З квітня 2003 до квітня 2004 ЦБОТ зафіксував приблизно 140 випадків отруєння, серед них 50 тварин із початковими симптомами, і 7, що загинули.<ref>{{Cite web|title=ASPCA Animal Poison Control Center Issues Nationwide Update: Raisins and Grapes Can Be Toxic To Dogs|publisher=ASPCA|date=6 липня 2004|url=http://www.aspca.org/site/News2?page=NewsArticle&id=16645|accessdate=11 травня 2020|archiveurl=https://web.archive.org/web/20070407002440/http://www.aspca.org/site/News2?page=NewsArticle&id=16645|archivedate=April 7, 2007}}</ref>

Клінічні дані свідчать про те, що споживання родзинок та винограду може бути смертельним для собак, але механізм отруєння досі вважається невідомим.<ref name="Merck">{{Cite web|title=Food Hazards: Raisins/grapes|website=The Merck Veterinary Manual|year=2006|url=http://www.merckmanuals.com/vet/toxicology/food_hazards/raisins_or_grapes.html|accessdate=11 травня 2020}}</ref>

== Причина і патологія ==
Причина, чому в деяких собак виникає [[ниркова недостатність]] після споживання винограду та родзинок, невідома.<ref>{{Cite web|url=http://www.vcahospitals.com/main/pet-health-information/article/animal-health/grape-and-raisin-toxicity-in-dogs/4397|title=Grape and Raisin Toxicity in Dogs {{!}} VCA Animal Hospitals|accessdate=11 травня 2020}}</ref> Види винограду, яким труїлися тварини, були й безнасіннєві, і насіннєві; куплені в крамниці та вирощені вдома; був і випадок отруєння спресованим виноградом з виноробного підприємства.<ref>{{Cite journal|last=McKnight|first=Katrina|date=February 2005|title=Grape and Raisin Toxicity in Dogs|url=http://www.aspca.org/site/DocServer/McKnight-Tox_Brief-Feb_VT_05.pdf?docID=3782|format=PDF|journal=Veterinary Technician|pages=135–136|archive-url=https://web.archive.org/web/20061206104107/http://www.aspca.org/site/DocServer/McKnight-Tox_Brief-Feb_VT_05.pdf?docID=3782|archive-date=6 грудня 2006|access-date=11 травня 2020}}</ref> Підозрюється, що в механізмі отруєння бере участь [[Мікотоксини|мікотоксин]], але жодного не знайдено у винограді чи родзинках, що потрапив у організм уражених собак.<ref name="NAVC">{{Cite web|last=Mazzaferro|first=Elisa M.|title=Doc, What did He Get Into? Emergency Approach to Toxins|website=Proceedings of the North American Veterinary Conference|date=2006-01-11|url=http://www.ivis.org/proceedings/NAVC/2006/SAE/092.asp?LA=1|accessdate=11 травня 2020}} (Requires registration.)</ref> Дозовий ефект також не визначений,<ref name="Merck"/> але одне дослідження оцінило його як ≥3 г / кг для винограду чи родзинок. <ref name="pmid15945377">{{Cite journal|last=Morrow|first=C. M. K.|last2=Valli|first2=V. E.|last3=Volmer|first3=P. A.|last4=Eubig|first4=P. A.|year=2005|title=Canine Renal Pathology Associated with Grape or Raisin Ingestion: 10 Cases|journal=Journal of Veterinary Diagnostic Investigation|volume=17|issue=3|pages=223–31|doi=10.1177/104063870501700302|pmid=15945377}}</ref> Найбільш поширеною патологічною знахідкою є проксимальний [[Нефрон|канальцевий]] [[некроз]] [[Нефрон|нирок]].<ref name="Eubig">{{Cite journal|authors=Eubig P, Brady M, Gwaltney-Brant S, Khan S, Mazzaferro E, Morrow C|year=2005|title=Acute renal failure in dogs after the ingestion of grapes or raisins: a retrospective evaluation of 43 dogs (1992–2002)|journal=Journal of Veterinary Internal Medicine|volume=19|issue=5|pages=663–74|doi=10.1892/0891-6640(2005)19[663:ARFIDA]2.0.CO;2|pmid=16231710}}</ref> У деяких випадках в клітинах ниркового епітелію виявлено скупчення невстановленого золотисто-коричневого пігменту.

== Клінічні ознаки та діагностування ==
[[Блювання|Блювота]] та [[діарея]] часто є першими клінічними проявами отруєння виноградом чи родзинками. Вони часто з'являються протягом перших декількох годин. Шматочки винограду або родзинок можуть бути присутні у блювоті або калі. Подальші прояви включають слабкість, відсутність [[Апетит|апетиту]], посилену спрагу та біль у животі. Гостра ниркова недостатність розвивається протягом 48 годин.<ref name="NAVC"/> Аналіз [[Біохімічний аналіз крові|крові]] може виявити підвищення азоту сечовини, [[Креатинін|креатиніну]], фосфору та кальцію.

== Лікування ==
{{Медпопередження}}
Спричинення блювоти, наприклад, [[Апоморфін|апоморфіном]], зазвичай є рекомендованим лікуванням, якщо собака їв виноград або родзинки протягом останніх двох годин. Подальше лікування може передбачати застосування [[Активоване вугілля|активованого вугілля]] для [[Адсорбція|адсорбування]] залишків токсинів у шлунково-кишковому тракті та [[Внутрішньовенна ін'єкція|внутрішньовенну інфузійну терапію]] протягом перших 48 годин для стимуляції [[Діурез|діурезу]] та запобіганню гострої ниркової недостатности.<ref name="forum">{{Cite journal|date=January 2006|title=News and Views|journal=Veterinary Forum|publisher=Veterinary Learning Systems|volume=23|issue=1|page=12}}</ref> Блювота як симптом лікується протиблювотними засобами, а [[шлунок]] захищається від уремічного гастриту [[Блокатори H2-гістамінових рецепторів|антагоністами рецепторів H2]]. Ретельно контролюється рівень креатиніну, [[Кальцій|кальцію]], [[Фосфор|фосфору]], [[Натрій|натрію]] та [[Калій|калію]]. [[Діаліз (урологія)|Діаліз]] крові ([[гемодіаліз]]) та [[Перитонеодіаліз|перитонеальний діаліз]] можуть використовуватися для підтримки нирок, якщо розвивається [[анурія]]. [[Олігурія|Олігурію]] (зменшення вироблення сечі) можна лікувати [[Дофамін|дофаміном]] або [[Фуросемід|фуросемідом]] для стимуляції вироблення сечі.<ref name="Merck"/>

Негативний прогноз може бути пов'язаний з олігурією або анурією, слабкістю, ускладненою ходою та сильною гіперкальціємією (підвищення рівня [[Кальцій|кальцію в]] крові).<ref name="Eubig"/>

== Примітки ==
{{Reflist|2}}
[[Категорія:Виноград]]
[[Категорія:Здоров'я собак]]


text:
# HD152564
HD152564 — хімічно пекулярна зоря спектрального класу A0, що має видиму зоряну величину в смузі V приблизно  5,8.
Вона  розташована на відстані близько 982,4 світлових років від Сонця.

## Фізичні характеристики
Телескоп Гіппаркос зареєстрував фотометричну змінність  даної зорі з періодом    2,16 доби в межах від  Hmin= 5,78 до  Hmax= 5,74.

## Пекулярний хімічний склад
Зоряна атмосфера HD152564 має підвищений вміст
Si
.

title: HD152564

wikitext:
{{Starbox begin
| назва = HD152564}}

{{Starbox observe
| епоха = [[J2000,0]]
| сузір’я=
| пр_сходж = {{RA|16|59|33,96}}
| схилення= {{DEC|-69|16| 5,4}}
| вид_вел =  5,79<ref name=CPcat>Renson P., Manfroid J., '''General catalogue of Ap, HgMn and Am stars''', 2009, A&A...498..961</ref>
}}
{{Starbox character
| клас = [[Зорі спектрального класу A|A0]]
| V =  5,784±0,003<ref name=HIPcat>ESA,  1997, '''The Hipparcos Catalogue''', ESA SP-1200</ref>
| B =  5,673±0,003<ref name=HIPcat/>
| u-b = -0,44
| b-v = -0,103±0,003<ref name=HIPcat/>
| r-i =
| змінна =
}}
{{Фотометрія Стрьомґрена
| b-y = -0,05
| m1 =  0,12
| c1 =  0,55
| hb =  2,73<ref name=CPcat/>
}}
{{Фотометрія Гіппаркос
| hmax =  5,740<ref name=HIPcat/>
| hmin =  5,780<ref name=HIPcat/>
| період =    2,16<ref name=HIPcat/>
}}
{{Starbox astrometry
| рад_швидк =
| пс =   -13,94± 0,50<ref name=HIPcat/>
| схилення =  -13,12± 0,55<ref name=HIPcat/>
| паралакс =   3,32
| п_похибка =   0,68<ref name=HIPcat/>
| відстань_ср =    982,40
| відстань_пс =    301,20
| абс_вел =
}}
{{Starbox detail
| світність =
| обертання =
| температура =
| маса =
| vsini =
| lg_g =
| метал =
| радіус =
| вік=
}}
{{Starbox catalog
| назви =
45G.TrA,
[[Henry Draper Catalogue|HD]] 152564,
[[Hipparcos Catalogue|HIP]] 83150,
[[Bright Star Catalogue|HR]] 6276,
[[Боннський огляд|CP-69 2666]],
[[Каталог опорних зір|GSC]] 9275-3003
}}
{{Starbox reference
| Simbad= HD152564
}}
{{Starbox end}}

'''HD152564''' — [[хімічно пекулярна зоря]] [[спектральна класифікація зір|спектрального класу]] [[Зорі спектрального класу A|A0]], що має [[видима зоряна величина|видиму зоряну величину]] в [[Система UBV|смузі V]] приблизно  5,8.<ref name=CPcat />
Вона  розташована на відстані близько 982,4 [[світловий рік|світлових років]] від [[Сонце|Сонця]].<ref name=HIPcat/>

==Фізичні характеристики==

Телескоп [[Гіппаркос]] зареєстрував [[фотометрія|фотометричну]] змінність  даної зорі з періодом    2,16 [[доба|доби]] в межах від  Hmin= 5,78 до  Hmax= 5,74.<ref name=HIPcat/>

==Пекулярний хімічний склад==

[[Зоряна атмосфера]] HD152564 має підвищений вміст
[[кремній|Si]]
.<ref name=CPcat />

== Див. також ==

* [[Перелік HgMn-зір]]
* [[Ртутно-манганова зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір (16h-18h)]]
* [[Хімічно пекулярна зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір з пониженим вмістом гелію]]
* [[Хімічно пекулярна зоря з пониженим вмістом гелію]]
* [[Перелік Am-зір]]
* [[Am-зоря]]

== Джерела ==
{{Reflist}}

[[Категорія:Хімічно пекулярні зорі]]
[[Категорія:Зорі головної послідовності спектрального  класу A0]]
[[Категорія:HD152000-152999|5]]

{{astro-stub}}

title: HD152564

title: Характеристики

title: Дані фотометрії Стрьомґрена

title: Дані фотометрії Гіппаркос

Період фотометричної · змінності зорі: 2,16 доби

title: Астрометрія

Власний рух (μ): за пр. піднес.: -13,94± 0,50 мас/рік · за схиленням: -13,12± 0,55 мас/рік

Відстань: 982,40 світлових років · 301,20 парсек

title: Подробиці

Маса: M☉

title: Інші позначення

title: Посилання

SIMBAD: дані для HD152564


text:
# SRSF2
SRSF2 (англ. Serine and arginine rich splicing factor 2) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 17-ї хромосоми. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 221 амінокислот, а молекулярна маса — 25 476.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MSYGRPPPDV |  | EGMTSLKVDN |  | LTYRTSPDTL |  | RRVFEKYGRV |  | GDVYIPRDRY |
| TKESRGFAFV |  | RFHDKRDAED |  | AMDAMDGAVL |  | DGRELRVQMA |  | RYGRPPDSHH |
| SRRGPPPRRY |  | GGGGYGRRSR |  | SPRRRRRSRS |  | RSRSRSRSRS |  | RSRYSRSKSR |
| SRTRSRSRST |  | SKSRSARRSK |  | SKSSSVSRSR |  | SRSRSRSRSR |  | SPPPVSKRES |
| KSRSRSKSPP |  | KSPEEEGAVS |  | S          |  |            |  |            |

A: Аланін

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

Кодований геном білок за функцією належить до фосфопротеїнів.
Задіяний у таких біологічних процесах, як процесинг мРНК, сплайсинг мРНК, ацетилювання, альтернативний сплайсинг.
Білок має сайт для зв'язування з РНК.
Локалізований у ядрі.

title: SRSF2

wikitext:
{{Картка гена}}
'''SRSF2''' ({{lang-en|Serine and arginine rich splicing factor 2}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 17-ї хромосоми.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:10783 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:10783 |language=англ. |accessdate=12 вересня 2017 |archive-date=28 травня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170528021647/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:10783 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170528021647/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:10783 |date=2017-05-28 }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 221 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 25 476<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/Q01130#sequences |title=UniProt, Q01130 |language=англ. |accessdate=12 вересня 2017 |archive-date=27 вересня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170927202409/http://www.uniprot.org/uniprot/Q01130#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MSYGRPPPDV		EGMTSLKVDN		LTYRTSPDTL		RRVFEKYGRV		GDVYIPRDRY

TKESRGFAFV		RFHDKRDAED		AMDAMDGAVL		DGRELRVQMA		RYGRPPDSHH

SRRGPPPRRY		GGGGYGRRSR		SPRRRRRSRS		RSRSRSRSRS		RSRYSRSKSR

SRTRSRSRST		SKSRSARRSK		SKSSSVSRSR		SRSRSRSRSR		SPPPVSKRES

KSRSRSKSPP		KSPEEEGAVS		S

A: [[Аланін]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функцією належить до [[фосфопротеїни|фосфопротеїнів]].
Задіяний у таких біологічних процесах, як [[процесинг РНК|процесинг мРНК]], [[сплайсинг]] [[Матрична рибонуклеїнова кислота|мРНК]], [[ацетилювання]], [[альтернативний сплайсинг]].
Білок має сайт для зв'язування з [[РНК]].
Локалізований у [[клітинне ядро|ядрі]].

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=Isolation of a complementary DNA that encodes the mammalian splicing factor SC35. |journal=Science |автор=Fu X.-D., Maniatis T. |дата=1992 |сторінки=535 — 538|volume=256}} {{PMID|1373910}} {{DOI|10.1126/science.1373910}}
* {{cite journal|назва=A potential splicing factor is encoded by the opposite strand of the trans-spliced c-myb exon. |journal=Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A. |автор=Vellard M., Sureau A., Soret J., Martinerie C., Perbal B. |дата=1992 |сторінки=2511 — 2515|volume=89}} {{PMID|1557353}} {{DOI|10.1073/pnas.89.7.2511}}
* {{cite journal|назва=Several mRNAs with variable 3' untranslated regions and different stability encode the human PR264/SC35 splicing factor. |journal=Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A. |автор=Sureau A., Perbal B. |дата=1994 |сторінки=932 — 936|volume=91}} {{PMID|8302870}} {{DOI|10.1073/pnas.91.3.932}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
* {{cite journal|назва=The PR264/c-myb connection: expression of a splicing factor modulated by a nuclear protooncogene. |journal=Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A. |автор=Sureau A., Soret J., Vellard M., Crochet J., Perbal B. |дата=1992 |сторінки=11683 — 11687|volume=89}} {{PMID|1465383}} {{DOI|10.1073/pnas.89.24.11683}}
* {{cite journal|назва=SR proteins: a conserved family of pre-mRNA splicing factors. |url=https://archive.org/details/sim_genes-development_1992-05_6_5/page/837 |journal=Genes Dev. |автор=Zahler A.M., Lane W.S., Stolk J.A., Roth M.B. |дата=1992 |сторінки=837 — 847|volume=6}} {{PMID|1577277}} {{DOI|10.1101/gad.6.5.837}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 17 (людина)|Хромосома 17]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Некатегоризовані білки]]

title: SRSF2

PDB: Пошук ортологів: PDBe RCSB

title: Ідентифікатори

Символи: SRSF2, PR264, SC-35, SC35, SFRS2, SFRS2A, SRp30b, serine/arginine-rich splicing factor 2, serine and arginine rich splicing factor 2

Зовнішні ІД: OMIM: 600813 MGI: 98284 HomoloGene: 37721 GeneCards: SRSF2

title: Пов'язані генетичні захворювання

Пов'язані генетичні захворювання: гострий мієлоїдний лейкоз

Молекулярна функція: • GO:0001106 transcription corepressor activity · • GO:0001948, GO:0016582 protein binding · • nucleic acid binding · • RNA binding · • protein kinase C binding · • pre-mRNA binding

Клітинна компонента: • PML body · • nuclear speck · • нуклеоплазма · • екзосома · • клітинне ядро · • гіалоплазма · • spliceosomal complex · • interchromatin granule · • цитоплазма

Біологічний процес: • mRNA splicing, via spliceosome · • termination of RNA polymerase II transcription · • mRNA processing · • mRNA export from nucleus · • Сплайсинг РНК · • mRNA 3'-end processing · • RNA export from nucleus · • negative regulation of nucleic acid-templated transcription · • GO:0007067 мітоз · • regulation of alternative mRNA splicing, via spliceosome · • response to vitamin E · • regulation of RNA splicing · • mRNA cis splicing, via spliceosome

title: Шаблон експресії

Шаблон експресії:
·
Більше даних

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Бондаренко Марфа Сидорівна
Ма́рфа Си́дорівна Бондаре́нко (20 червня (2 липня) 1892, Орлова Балка — 3 листопада 1970, Полтава) — народна поетеса, без освіти, вірші почала складати змалку, коли наймитувала.

## Життєпис
З 1913 працювала на залізниці в Полтаві, починаючи 1920 роком брала участь у громадській роботі.
Починаючи 1934 роком її вірші друкували в пресі.
1957 видано збірник «Життя наше золоте», Центральний будинок народної творчості в Полтаві.
Збирала українські народні пісні, прислів'я та приказки.
Багато її творів увійшли до фольклорних збірників, літературних альманахів, як то
- «Українська народна поезія про Велику Вітчизняну війну», Київ, 1953,
- «Народні співці Радянської України», 1955,
- «Великий Жовтень і громадянська війна в народній творчості України», 1957,
- «Степові квіти», Полтава, 1960,
- «Добрий ранок!», Полтава, 1961,
- «Вінок полтавських квіток», 1962, Центральний будинок народної творчості.

Товаришувала з народними поетесами Параскою Амбросій, Фросиною Карпенко, Христиною Литвиненко.
Її останні вірші були вміщені у трьох книгах, підготовлених харківським видавництвом «Прапор». Третя вийшла вже після її смерті.

title: Бондаренко Марфа Сидорівна

wikitext:
{{особа
| Фото                =Бондаренко Марфа Сидорівна.jpg
| Ширина              =
| Підпис              =
| Ім'я при народженні =
| Псевдоніми          =
| Дата народження     = 2.7.1892 (20.6)
| Місце народження    = Орлова Балка
| Дата смерті         = 3.11.1970
| Місце смерті        = Полтава
| Поховання           = Полтава
| Національність      = українка
| Громадянство        = {{RUSold}} → {{URSR}}
| Мова творів         = українська
| Рід діяльності      =
| Роки активності     = 1934—1970
}}
{{Однофамільці|Бондаренко}}
'''Ма́рфа Си́дорівна Бондаре́нко''' ({{ДН|2|7|1892|20|6}}, [[Орлова Балка]] — 3 листопада 1970, [[Полтава]]) — народна поетеса, без освіти, вірші почала складати змалку, коли наймитувала.

== Життєпис ==
З 1913 працювала на залізниці в Полтаві, починаючи 1920 роком брала участь у громадській роботі.

Починаючи 1934 роком її вірші друкували в пресі.

1957 видано збірник «Життя наше золоте», Центральний будинок народної творчості в Полтаві.

Збирала українські народні пісні, прислів'я та приказки.

Багато її творів увійшли до фольклорних збірників, літературних альманахів, як то
* «Українська народна поезія про Велику Вітчизняну війну», [[Київ]], 1953,
* «Народні співці Радянської України», 1955,
* «Великий Жовтень і громадянська війна в народній творчості України», 1957,
* «Степові квіти», Полтава, 1960,
* «Добрий ранок!», Полтава, 1961,
* «Вінок полтавських квіток», 1962, Центральний будинок народної творчості.

Товаришувала з народними поетесами [[Амбросій Параска Юхимівна|Параскою Амбросій]], [[Карпенко Фросина Андріївна|Фросиною Карпенко]], [[Литвиненко-Волторніст Христина Дмитрівна|Христиною Литвиненко]].

Її останні вірші були вміщені у трьох книгах, підготовлених [[Харків|харківським]] видавництвом «Прапор». Третя вийшла вже після її смерті.

== Джерела ==
* [https://web.archive.org/web/20140302064522/http://ursr.org/dnipro/90/05/html/143.html «Дніпро»]
* [http://www.komunist.com.ua/article/27/12086_u.htm Там, де сиві орли пісню співали] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160416122843/http://www.komunist.com.ua/article/27/12086_u.htm |date=16 квітня 2016 }}
* [http://librarychl.kr.ua/pro_bib/nah_vud_referat_oblucha.php Відоме і невідоме про край] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160805155039/http://librarychl.kr.ua/pro_bib/nah_vud_referat_oblucha.php |date=5 серпня 2016 }}
{{ukr-bio-stub}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Уродженці Устинівського району]]
[[Категорія:Українські поетеси]]
[[Категорія:Померли в Полтаві]]

title: Бондаренко Марфа Сидорівна

Народилася: 20 червня (2 липня) 1892 · Орлова Балка

Померла: 3 листопада 1970 (78 років) · Полтава

Поховання: Полтава

Громадянство: Російська імперія → УРСР

Національність: українка

Діяльність: поетеса

Знання мов: українська


text:
# Збройні сили Швейцарії
Збройні сили Швейцарії — військове формування, структура якого побудована на кадрово-міліційних засадах. Командувач — генерал-лейтенант Томас Сюслі .

## Історія
Ще 500 років тому, після Базельського миру 1499 року, який остаточно визнав незалежність швейцарських кантонів від Священної Римської імперії, Швейцарія заявила про політику нейтралітету у майже всіх війнах, що на той час точилися, а тому вона мала самостійно формувати збройні сили задля збереження власних кордонів. Слід зауважити, що окремі кантони ще довгий час продовжували поставляти підрозділи професійно підготовлених найманців до армій володарів континентальної Європи; цю багатовічну традицію сьогодні уособлює швейцарська гвардія Ватикану, яка охороняє резиденцію Папи Римського. Політика невтручання у європейські війни була припинена у 1798 році після фактичного захоплення Наполеоном Швейцарії, яка лише формально залишалася незалежною державою. Чотири полки швейцарської піхоти узяли участь у війні 1812 року з Росією; вони проявили себе з найкращої сторони, прикриваючи переправу через Березину Великої Армії Наполеона .
Із завершенням Наполеонівських війн у 1814 році розпочав свою роботу Віденський конгрес, на якому держави-переможниці вирішували долю спустошеної кровопролитними війнами Європи. Одним із результатів конгресу стало визнання статусу постійного нейтралітету оновленої Швейцарської конфедерації,— 8 (20) листопада 1815 року у Парижі був підписаний «Акт щодо визнання та гарантії постійного нейтралітету Швейцарії та недоторканності її території». Цей документ став основою для подальшого швейцарського державотворення на принципах нейтралітету визнаного усіма ведучими європейськими державами у постнаполеонівській архітектурі європейської безпеки. Швейцарія не брала участі в Першій та Другій світових війнах. Вона не приєдналася до НАТО під час Холодної війни. Армія цієї країни не брала й не бере участі в будь-яких військових операціях за межами Швейцарії, окрім миротворчих місій ООН та Організації з безпеки і співробітництва в Європі, та слугує виключно для оборони суверенітету Швейцарської Конфедерації.

## Особливості швейцарської армії
Швейцарія одна з небагатьох країн Європи де досі існує загальна військова повинність. Професійні солдати,— кадрові офіцери та унтерофіцери, становлять близько 5 відсотків військовослужбовців армії Швейцарії, яка за експертними оцінками підтримує загальну чисельність на рівні 200 тисяч.
Всі фізично придатні чоловіки Швейцарії віком з 20 до 34 років призиваються на військову або альтернативну цивільну службу яка триває 18-21 тиждень, а потім проходять щорічну перепідготовку яка триває 3 тижні до тих пір поки не відслужать певну кількість днів (в середньому ці щорічні повернення до армії тривають 7 років). При тому військовозобов'язані після служби зберігають зброю вдома. Головним обґрунтуванням такого порядку є потреба швидкої мобілізації – у межах 24-48 годин.
Жінки служать на добровільній основі. Після реформ 1960-х років, армія Швейцарії складається із трьох складових: аусцуг або регулярна армія, де служать чоловіки віком до 34 років; ландвер, в якому служать чоловіки віком 34-42 років; і ландштурм, де служать чоловіки віком в 43-50 років. На озброєнні швейцарської армії знаходяться 200 танків, 200 самохідно-артилерійських установок, 175 бойових, навчально-бойових та транспортних літаків тощо. Військовий бюджет Швейцарії становить $4,83 млрд..

## Галерея
- Присяга Швейцарської гвардії Ватикану
- Швейцарський солдат у бойовому спорядженні
- Leopard 2 ЗС Швейцарії
- Гелікоптер ВПС Швейцарії встановлює теплові пастки
- Солдат Швейцарської армії зі зброєю повертається на службу після вихідних

title: Збройні сили Швейцарії

wikitext:
{{Картка збройних сил
|країна={{CHE}}
|назва=Збройні сили Швейцарії
|місцева_назва={{lang-de|Schweizer Armee}}
{{lang-fr|Armée suisse}}
{{lang-it|Esercito svizzero}}
{{lang-rm|Armada svizra}}
|зобр=Logo of Swiss Armed Forces.svg
|зобр2=Armee CH logo.svg
|засновані=[[1815]]
|види=[[Сухопутні Cили Швейцарії]]
[[ВПС Швейцарії]]
|головком=немає в мирний час
|головком_назва=Генерал
|міністр=[[Віола Амхерд]]
|міністр_назва=Голова департаменту оборони, цивільного захисту та спорту
|командувач=генерал-лейтенант Томас Сюслі
|командувач_назва=Голова Збройних сил
|вік=19
|призов=18-21 тиждень (з щорічною 3-тижневою перепідготовкою)
|людські_вік=19-50
|доступні=1 852 580
|доступні_ж=1 807 667
|придатні=1 510 259
|придатні_ж=1 475 993
|досягають=48 076
|досягають_ж=44 049
|активні=147 075<ref>[http://www.vbs.admin.ch/internet/vbs/de/home/documentation/zahlen/armee.html Dokumenten - Die Armee in Zahlen] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140224022246/http://www.vbs.admin.ch/internet/vbs/de/home/documentation/zahlen/armee.html |date=24 лютого 2014 }} Eidgenössisches Departement für Verteidigung,Bevölkerungsschutz und Sport {{ref-de}}</ref>
|рейтинг=38
|резерв=39 045
|бюджет=4.53 млрд. [[Швейцарський франк|франків]]<ref>[http://portal.sipri.org/publications/pages/expenditures/country-search Sipri: Data by Country] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150924110402/http://portal.sipri.org/publications/pages/expenditures/country-search |date=24 вересня 2015 }} ''Stockholm International Peace Research Institute'' {{ref-en}}</ref>
|відсоток_ВВП=0.76%<ref>[http://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/sz.html The World Factbook - Switzerland] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150812073234/https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/sz.html |date=12 серпня 2015 }} ''Central Intelligence Agency'' {{ref-en}}</ref>
|розмір_зобр=150px
}}
'''Збройні сили Швейцарії''' — [[військове формування]], структура якого побудована на кадрово-міліційних засадах. Командувач — генерал-лейтенант Томас Сюслі <ref>{{ref-de}} [http://www.vtg.admin.ch/internet/vtg/de/home.html Офіційний вебсайт Збройних сил Швейцарії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120313203016/http://www.vtg.admin.ch/internet/vtg/de/home.html |date=13 березня 2012 }}</ref>.

== Історія ==
Ще 500 років тому, після Базельського миру 1499 року, який остаточно визнав незалежність швейцарських кантонів від [[Священна Римська імперія|Священної Римської імперії]], Швейцарія заявила про політику нейтралітету у майже всіх війнах, що на той час точилися<ref name="The Foreign Affairs">{{ref-en}} [http://www.foreignaffairs.com/articles/23411/george-a-codding-jr/the-new-swiss-military-capability The New Swiss Military Capability] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150119053748/http://www.foreignaffairs.com/articles/23411/george-a-codding-jr/the-new-swiss-military-capability |date=19 січня 2015 }}, ''The Foreign Affairs'', квітень 1962</ref>, а тому вона мала самостійно формувати збройні сили задля збереження власних кордонів. Слід зауважити, що окремі кантони ще довгий час продовжували поставляти підрозділи професійно підготовлених найманців до армій володарів континентальної Європи; цю багатовічну традицію сьогодні уособлює [[Швейцарська гвардія|швейцарська гвардія Ватикану]], яка охороняє резиденцію [[Папа Римський|Папи Римського]]. Політика невтручання у європейські війни була припинена у 1798 році після фактичного захоплення [[Наполеон I Бонапарт|Наполеоном]] Швейцарії, яка лише формально залишалася незалежною державою. Чотири полки швейцарської піхоти узяли участь у [[Франко-російська війна 1812|війні 1812 року з Росією]]; вони проявили себе з найкращої сторони, прикриваючи [[Битва на Березині|переправу через Березину]] ''Великої Армії'' Наполеона <ref>{{ref-en}} Greentree, David. Napoleon's Swiss Troops. London: Osprey Pub, 2014.</ref>.

Із завершенням [[Наполеонівські війни|Наполеонівських війн]] у 1814 році розпочав свою роботу [[Віденський конгрес]], на якому держави-переможниці вирішували долю спустошеної кровопролитними війнами Європи. Одним із результатів конгресу стало визнання статусу постійного нейтралітету оновленої Швейцарської конфедерації,— 8 (20) листопада 1815 року у Парижі був підписаний ''«Акт щодо визнання та гарантії постійного нейтралітету Швейцарії та недоторканності її території»''<ref>{{ref-ru}} [http://www.law.edu.ru/norm/norm.asp?normID=1166950 Акт щодо визнання та гарантії постійного нейтралітету Швейцарії та недоторканності її території, (Париж, 8 (20) листопада 1815 р.)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150119044451/http://www.law.edu.ru/norm/norm.asp?normID=1166950 |date=19 січня 2015 }}</ref>. Цей документ став основою для подальшого швейцарського державотворення на принципах нейтралітету визнаного усіма ведучими європейськими державами у постнаполеонівській архітектурі європейської безпеки. Швейцарія не брала участі в [[Друга світова війна|Першій]] та [[Перша світова війна|Другій]] світових війнах. Вона не приєдналася до [[НАТО]] під час [[Холодна війна|Холодної війни]]. Армія цієї країни не брала й не бере участі в будь-яких військових операціях за межами Швейцарії, окрім миротворчих місій [[Організація Об'єднаних Націй|ООН]] та [[Організація з безпеки і співробітництва в Європі|Організації з безпеки і співробітництва в Європі]]<ref>{{ref-en}} [https://nie.wikispaces.com/Jane's+Switzerland+Data Jane's Switzerland Data]</ref>, та слугує виключно для оборони суверенітету [[Швейцарія|Швейцарської Конфедерації]].

== Особливості швейцарської армії ==
Швейцарія одна з небагатьох країн Європи де досі існує загальна [[Військовий обов'язок|військова повинність]]. Професійні солдати,— кадрові офіцери та унтерофіцери, становлять близько 5 відсотків військовослужбовців армії Швейцарії, яка за експертними оцінками підтримує загальну чисельність на рівні 200 тисяч<ref>{{ref-en}} [http://www.bbc.com/news/magazine-21379912 Switzerland guns: Living with firearms the Swiss way] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150301013750/http://www.bbc.com/news/magazine-21379912 |date=1 березня 2015 }}, ''BBC News'', 10 лютого 2013</ref>.

Всі фізично придатні чоловіки Швейцарії віком з 20 до 34 років призиваються на військову або альтернативну цивільну службу яка триває 18-21 тиждень, а потім проходять щорічну перепідготовку яка триває 3 тижні до тих пір поки не відслужать певну кількість днів (в середньому ці щорічні повернення до армії тривають 7 років). При тому військовозобов'язані після служби зберігають зброю вдома. Головним обґрунтуванням такого порядку є потреба швидкої мобілізації – у межах 24-48 годин.<ref>[http://life.pravda.com.ua/society/2014/06/10/171074/ З життя європейців: швейцарська армія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141229221822/http://life.pravda.com.ua/society/2014/06/10/171074/ |date=29 грудня 2014 }}, ''Українська правда'', 10 червня 2014</ref>

Жінки служать на добровільній основі. Після реформ 1960-х років, армія Швейцарії складається із трьох складових: ''аусцуг'' або регулярна армія, де служать чоловіки віком до 34 років; ''ландвер'', в якому служать чоловіки віком 34-42 років; і ''ландштурм'', де служать чоловіки віком в 43-50 років<ref name="The Foreign Affairs"/>. На озброєнні швейцарської армії знаходяться 200 танків, 200 самохідно-артилерійських установок, 175 бойових, навчально-бойових та транспортних літаків тощо. Військовий бюджет Швейцарії становить $4,83 млрд.<ref>{{ref-en}} [http://www.globalfirepower.com/country-military-strength-detail.asp?country_id=switzerland The Swiss Army has seen its numbers and strength dwindle over the past several decades] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150119053818/http://www.globalfirepower.com/country-military-strength-detail.asp?country_id=switzerland |date=19 січня 2015 }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://ar25.org/article/shveycarska-model.html |title=Швейцарська модель |accessdate=19 січня 2015 |archive-date=19 січня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150119044652/http://ar25.org/article/shveycarska-model.html }}</ref>.

== Галерея ==
<gallery>
File:Swiss guard swearing in.jpg|Присяга [[Швейцарська гвардія|Швейцарської гвардії Ватикану]]
File:Schweizer Armee Füs Gr 2.jpg|Швейцарський солдат у бойовому спорядженні
File:Pz 87 Leopard - Seite - Schweizer Armee - Steel Parade 2006.jpg|[[Leopard 2]] ЗС Швейцарії
File:Axalp Cougar Opening flare launch.jpg|Гелікоптер ВПС Швейцарії встановлює теплові пастки
File:Milouf-suisse.jpg|Солдат Швейцарської армії зі зброєю повертається на службу після вихідних
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Швейцарія}}
* [https://web.archive.org/web/20120313203016/http://www.vtg.admin.ch/internet/vtg/de/home.html Офіційний вебсайт Збройних сил Швейцарії] {{ref-de}} -{{ref-fr}} -{{ref-it}} -{{ref-en}}
* [http://ar25.org/article/shveycariya-ne-maye-armiyi-shveycariya-sama-ye-armiyeyu.html Швейцарія не має армії. Швейцарія сама є армією!] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151204224106/http://ar25.org/article/shveycariya-ne-maye-armiyi-shveycariya-sama-ye-armiyeyu.html |date=4 грудня 2015 }} ''ar25.org'', 26.06.2009
* [http://zbroya.info/uk/blog/2540_armiia-shveitsariyi-krayina-koloru-khaki/ Армія Швейцарії. Країна кольору хакі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141211075009/http://zbroya.info/uk/blog/2540_armiia-shveitsariyi-krayina-koloru-khaki/ |date=11 грудня 2014 }} ''zbroya.info'', 06.02.2014
* [http://life.pravda.com.ua/society/2014/06/10/171074/ З життя європейців: швейцарська армія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141229221822/http://life.pravda.com.ua/society/2014/06/10/171074/ |date=29 грудня 2014 }} ''[[Українська правда]]'', 10.06.2014

{{Швейцарія в темах}}
{{-}}{{Європа за темами|Збройні сили}}

[[Категорія:Збройні сили Швейцарії| ]]

title: Збройні сили Швейцарії

title: Види збройних сил

Види збройних сил: Сухопутні Cили Швейцарії · ВПС Швейцарії

title: Командування

Генерал: немає в мирний час

Голова департаменту оборони, цивільного захисту та спорту: Віола Амхерд

Голова Збройних сил: генерал-лейтенант Томас Сюслі

title: Людські ресурси

title: Витрати

Бюджет: 4.53 млрд. франків