text:
# OLiA
OLiA (Oficjalna Lista Airplay, раніше AirPlay – Top) — щотижневий хіт-парад типу airplay, що класифікує 100 найпопулярніших музичних творів на радіо- та телестанціях на території Польщі. Він готується та публікується в Інтернеті з 2010 року Польським союзом виробників фонограм, польською асоціацією, що збирає дані про вітчизняну музичну індустрію. Кожен список містить статистику за період з суботи по п'ятницю і зазвичай публікується в наступний понеділок.
Рейтинг складається на основі даних про відтворення на 76 радіостанціях та телевізійних станціях. До уваги беруться не кількість відтворень, а кількість слухачів, що базується на результатах слухабельності та переглядів. Дані збираються та аналізуються на замовлення Союзу компанією MicroBe.
OLiA є продовженням двох польських списків ефірного часу, що публікувалися у 2005–2010 роках. Рейтинг, підготовлений Польським союзом виробників фонограм, почав публікуватися з 27 березня 2010 року, спочатку охоплюючи 5 позицій, потім 20, а в кінці 100. 16 січня 2023 року список змінив назву на OLiA.
OLiA є одним із трьох рейтингів популярності синглів у Польщі, поряд з OLiS – single w streamie, та Poland Songs, що публікується американським журналом «Billboard».

## Історія

### 2000–2005
Polish Airplay Chart уперше було опубліковано на 13-му тижні 2000 року. Щотижневі рейтинги укладалися компанією PiF PaF Production на основі електронного моніторингу шести найпопулярніших на той час радіостанцій, а також ефірних планів місцевих і регіональних мовників, загалом понад 70 станцій. На офіційному вебсайті публікувалися два різновиди рейтингу: національний, сформований на підставі загальної кількості трансляцій пісень на всіх радіостанціях, та регіональний, який укладався з урахуванням кількості відтворень композицій лише на місцевих і регіональних станціях.
Публікація цих рейтингів здійснювалася до 37-го тижня 2005 року.

### 2005–2010
У 2005 році компанія Nielsen Media Control розпочала моніторинг польських радіостанцій. На офіційному сайті Nielsen Music з 2006 по 2010 рік щотижня публікувалися рейтинги популярності пісень за попередній тиждень у форматі Топ-5. Поряд із польським списком оприлюднювалися також американські, загальноєвропейські, британські, німецькі, французькі та італійські рейтинги.
У період публікації на сайті Nielsen Music архів не створювався, тому списки найчастіше трансльованих пісень на польських радіостанціях за 2006 — березень 2010 року залишаються недоступними.

### З 2010
27 березня 2010 року Польський союз виробників фонограм розпочав публікацію списку AirPlay – Top, що спершу складався з п’яти позицій. Моніторинг відтворення пісень на радіо здійснювала компанія Nielsen Media Control. 31 серпня 2013 року ця компанія припинила дослідження популярності пісень на польських радіостанціях у зв’язку з виходом з європейського ринку. Від 1 вересня 2013 року підготовку рейтингу для офіційного польського списку AirPlay – Top перебрала на себе компанія BMAT, яка здійснювала моніторинг 74 радіостанцій (місцевих і загальнонаціональних) та чотирьох телевізійних каналів. 28 вересня 2013 року список було розширено до двадцяти позицій, а 7 листопада 2015 року — до ста.
16 січня 2023 року рейтинг отримав нову назву — OLiA (Oficjalna Lista Airplay). Відтоді дослідженням популярності пісень займається компанія MicroBe.

title: OLiA

wikitext:
{{Універсальна картка}}'''OLiA''' ('''Oficjalna Lista Airplay''', раніше '''AirPlay – Top''') — щотижневий хіт-парад типу [[airplay]], що класифікує 100 найпопулярніших музичних творів на радіо- та телестанціях на території [[Польща|Польщі]]. Він готується та публікується в Інтернеті з 2010 року [[Польський союз виробників фонограм|Польським союзом виробників фонограм]], польською асоціацією, що збирає дані про вітчизняну музичну індустрію<ref name="zpav2023">{{cytuj stronę|url=http://www.zpav.pl/aktualnosc.php?idaktualnosci=2061|tytuł=Nowe Oficjalne Listy Sprzedaży muzyki uwzględniają sprzedaż cyfrową|data dostępu=2023-01-17|data=2023-01-16|opublikowany=[[Związek Producentów Audio-Video]]}}</ref>. Кожен список містить статистику за період з суботи по п'ятницю і зазвичай публікується в наступний понеділок<ref name="regulamin">{{cytuj stronę|url=https://www.olis.pl/about_olia|tytuł=Jak powstaje OLiA?|data dostępu=2023-01-22|opublikowany=[[Związek Producentów Audio-Video]]}}</ref>.

Рейтинг складається на основі даних про відтворення на 76 радіостанціях та телевізійних станціях. До уваги беруться не кількість відтворень, а кількість слухачів, що базується на результатах слухабельності та переглядів. Дані збираються та аналізуються на замовлення Союзу компанією MicroBe<ref name="zpav2023" /><ref name="regulamin" />.

OLiA є продовженням двох польських списків ефірного часу, що публікувалися у 2005–2010 роках. Рейтинг, підготовлений Польським союзом виробників фонограм, почав публікуватися з 27 березня 2010 року, спочатку охоплюючи 5 позицій, потім 20, а в кінці 100. 16 січня 2023 року список змінив назву на '''OLiA'''.

OLiA є одним із трьох рейтингів популярності синглів у Польщі, поряд з OLiS – single w streamie, та Poland Songs, що публікується американським журналом [[Billboard|«Billboard»]]<ref>{{cytuj stronę|url=https://www.billboard.com/music/chart-beat/billboard-hits-of-the-world-weekly-chart-announcement-1235031189/|tytuł=Billboard Expands International Footprint With ‘Hits of the World’ Charts|data dostępu=2023-01-29|data=2022-02-14|opublikowany=[[Billboard]]|język=en}}</ref>.

== Історія ==

=== 2000–2005 ===
Polish Airplay Chart уперше було опубліковано на 13-му тижні 2000 року. Щотижневі рейтинги укладалися компанією PiF PaF Production на основі електронного моніторингу шести найпопулярніших на той час радіостанцій, а також ефірних планів місцевих і регіональних мовників, загалом понад 70 станцій. На офіційному вебсайті публікувалися два різновиди рейтингу: національний, сформований на підставі загальної кількості трансляцій пісень на всіх радіостанціях, та регіональний, який укладався з урахуванням кількості відтворень композицій лише на місцевих і регіональних станціях<ref>{{cytuj stronę|url=http://web.archive.org/web/20071010101207/http://www.pifpaf.com.pl/airplay/|tytuł=PiF PaF Production – polski airplay (Internet Archive)|data=10 października 2007|data dostępu=2016-03-28|język=pl}}</ref>.

Публікація цих рейтингів здійснювалася до 37-го тижня 2005 року.

=== 2005–2010 ===
У 2005 році компанія Nielsen Media Control розпочала моніторинг польських радіостанцій. На офіційному сайті Nielsen Music з 2006 по 2010 рік щотижня публікувалися рейтинги популярності пісень за попередній тиждень у форматі Топ-5. Поряд із польським списком оприлюднювалися також американські, загальноєвропейські, британські, німецькі, французькі та італійські рейтинги.

У період публікації на сайті Nielsen Music архів не створювався, тому списки найчастіше трансльованих пісень на польських радіостанціях за 2006 — березень 2010 року залишаються недоступними.

=== З 2010 ===
27 березня 2010 року [[Польський союз виробників фонограм]] розпочав публікацію списку AirPlay – Top, що спершу складався з п’яти позицій. Моніторинг відтворення пісень на радіо здійснювала компанія Nielsen Media Control. 31 серпня 2013 року ця компанія припинила дослідження популярності пісень на польських радіостанціях у зв’язку з виходом з європейського ринку. Від 1 вересня 2013 року підготовку рейтингу для офіційного польського списку AirPlay – Top перебрала на себе компанія BMAT, яка здійснювала моніторинг 74 радіостанцій (місцевих і загальнонаціональних) та чотирьох телевізійних каналів<ref>{{cytuj stronę|url=https://zpav.pl/aktualnosc.php?idaktualnosci=650|archiwum=https://web.archive.org/web/20250226124430/https://zpav.pl/aktualnosc.php?idaktualnosci=650|zarchiwizowano=2025-02-26|tytuł=BMAT – nowa firma monitorująca stacje radiowe|data=19 sierpnia 2013|data dostępu=2016-03-28|język=pl}}</ref>. 28 вересня 2013 року список було розширено до двадцяти позицій, а 7 листопада 2015 року — до ста.

16 січня 2023 року рейтинг отримав нову назву — OLiA (Oficjalna Lista Airplay). Відтоді дослідженням популярності пісень займається компанія MicroBe{{r|zpav2023}}.

== Див. також ==

* [[OLiS]]

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==

* {{Official|https://www.olis.pl/charts/oficjalna-lista-airplay}} {{Ref-pl}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Засновані в Польщі 2000]]
[[Категорія:Музика Польщі]]

Країна: Республіка Польща

Видавець: ZPAV


text:
# Чемпіонат УСРР з футболу 1931
Чемпіонат УСРР з футболу 1931 — сьомий (серед збірних міст) чемпіонат УСРР з футболу. У турнірі брали участь вісім команд. Чемпіоном УСРР уперше стала збірна міста Києва.
Турнір на першість України з футболу пройшов з 22 травня по 3 червня у рамках Всеукраїнських добиральних змагань на Берлінську Спартакіаду ЧСІ.

## Передумови
Берлінська Спартакіада Червоного Спортивного Інтернаціоналу мала відбутися з 4-го по 30-е липня. З метою добору найсильніших спортсменів були влаштовані Всеукраїнські відбірні змагання, у тому числі першість з футболу:
Для участи в Берлінській Спартакіяді, буде проведено з 15-го до 19 червня всесоюзні і з 1-го до 8 червня всеукраїнські добиральні змагання з легкої атлетики, футболу, тенісу, вельосипеду та плавання за програмою ВРФК СРСР. …з футболу в Харкові — 1-3/VI.
Склад футбольної збірної України для всесоюзного відбору було вирішено визначити шляхом розіграшу короткотривалої першості:
Щоб виявити найкращий склад збірної футбольної команди України, ВРФК України визначив провести розигри за олімпійською системою між 8-ма футбольними кращими колективами України.

## 1/4 фіналу
Чвертьфінальні матчі було проведено 22 травня з роз'їздами (на полях команд, вказаних першими). У Дніпропетровську зустрілися збірні господарів та Києва:
З 1-го тайму про остаточну перемогу тієї чи тієї команди судити було неможливо. …На останніх 25 хвилинах Києву щастить забити першого м'яча в ворота Дніпропетровського, і моментально гра прибирає зовсім іншу картину. …З цієї хвилина гра вже втратила будь-який інтерес. …Число м'ячів все збільшувалося і до фінального свистка судді наслідок матча став 4:0 на користь Києва.
Другу чвертьфінальну пару склали Сталіне та Харків:
Голубий Харків та червоне Сталіне змагаються. Почувається, що червоні не лише є господарі поля, але й самої гри. Захопленню глядачів не було меж, особливо тоді, коли червоні з лівої півсередини провели підряд у ворота голубих 2 м'ячі, і, надхнені явною перемогою, вони не дають розігратися голубим. Лише останні хвилини гри приводять Харків до перемоги, який за останні 14 хвилин провів 5 м'ячів. Кінцем гри зафіксовано перемогу Харкова 6:2.
В третій парі виявити переможця в основний час не вдалося, через що були призначені два додаткових тайми:
Сили команд до того рівні, що визначити переможця немає можливости. Обидва хавтайми наслідків не дають і доводиться грати додаткові тайми по 15 хвилин. У першому ж таймі наслідок визначається на користь Кадіївки, що провела в ворота супротивника 2 м'ячі. Горлівцям щастить відквитати лише 1 м'яч. Друга половина гри наслідків не дає.
В четвертій зустрічі цієї стадії зустрілися збірні Миколаєва та Одеси:
Нападение Николаева упорно атакует ворота Одессы, и уже на третьей минуте гости получают первый гол. …Опасный момент, у ворот свалка — и мяч снова в сетке одесситов. Со счётом 2:0 игру ведёт Николаев. После перерыва игра возобновляется сильной атакой Одессы. За 8 минут одесситы успевают забить Николаеву подряд два мяча. …За грубость одесского защитника Николаев бьёт 11-метровый удар. Вратарь Одессы мяч отбивает, но центр николаевской команды Полигенький перехватывает полет мяча и посылает его снова в сетку.
| Дата           | Команда 1       | Рахунок                  | Команда 2 |
| -------------- | --------------- | ------------------------ | --------- |
| 22 травня 1931 | Дніпропетровськ | 0:4 (0:0)                | Київ      |
| 22 травня 1931 | Сталіне         | 2:6 (2:0)                | Харків    |
| 22 травня 1931 | Кадіївка        | 2:1 (0:0, 0:0, 2:1 д.ч.) | Горлівка  |
| 22 травня 1931 | Миколаїв        | 3:2 (2:0)                | Одеса     |

## 1/2 фіналу
Матчі півфінальної стадії (а також фінал першості) відбувалися в Харкові:
У першому матчі зустрінулись команди Києва й Кадіївки. У першому таймі кияни забили єдиного м'яча з одинадцятиметрівки. Лише за останні 20 хвилин другого тайму наслідок матчу розв'язується і гра закінчується з рахунком 3:1 на користь Києва. У другому півфіналі грали Харків — Миколаїв. З перших хвилин яскраво позначається перевага Харкова. У наслідок, перемога за Харковом з рахунком 5:2.
| Дата          | Команда 1 | Рахунок   | Команда 2 |
| ------------- | --------- | --------- | --------- |
| 1 червня 1931 | Київ      | 3:1 (1:0) | Кадіївка  |
| 1 червня 1931 | Харків    | 5:2 (4:0) | Миколаїв  |

## Фінал
Фінальна зустріч відбулася 3 червня і завершилася перемогою Києва:
Розгубленістю харківців та млявістю гри захисників уміло користуються швидкі київляни, і вже на 20-й хвилині перший м'яч — у сітці Харкова. В кінці тайму київляни[н] Вавілов, що вміло вибіг на м'яч, забиває другого м'яча. …Забитий 3-й м'яч закріплює перемогу за Києвом. Востанній раз прикінці харківці переводять гру та забивають м'яча. У наслідок — перемога за командою Києва 3:1. Київляни заслужено виграли цю відповідальну гру, але проте їм слід звернути увагу на технічне удосконалення окремих грачів.
| Дата          | Команда 1 | Рахунок   | Команда 2 |
| ------------- | --------- | --------- | --------- |
| 3 червня 1931 | Харків    | 1:3 (0:2) | Київ      |

Збірна Києва вперше виборола титул Чемпіона УСРР.
Склад Збірної Києва: Ідзковський, Денисов, Весеньєв, Долгов, Піонтковський, Тютчев, Садовський, Коротких, Вавілов, Шульц-Сердюк, Малхасов, Свиридовський.

## Підсумкова таблиця
| М | Команда         | І | В | Н | П | РМ   | О |
| - | --------------- | - | - | - | - | ---- | - |
|   | Київ            | 3 | 3 | 0 | 0 | 10−2 | 6 |
|   | Харків          | 3 | 2 | 0 | 1 | 12−7 | 4 |
|   | Кадіївка        | 2 | 1 | 0 | 1 | 3−4  | 2 |
|   | Миколаїв        | 2 | 1 | 0 | 1 | 5−7  | 2 |
| 5 | Одеса           | 1 | 0 | 0 | 1 | 2−3  | 0 |
| 5 | Горлівка        | 1 | 0 | 0 | 1 | 1−2  | 0 |
| 5 | Сталіне         | 1 | 0 | 0 | 1 | 2−6  | 0 |
| 5 | Дніпропетровськ | 1 | 0 | 0 | 1 | 0−4  | 0 |

wikiname: ukwiki

title: Чемпіонат УСРР з футболу 1931

in_language: uk

wikitext:
{{Національний чемпіонат|
|турнір= Чемпіонат УСРР 1931
|лого =
|підпис =
|час = [[22 травня]] — [[3 червня]] [[1931]]
|учасників = 8
|чемпіон = [[Київ]]
|раз = 1
|2 місце = [[Харків]]
|3 місце = [[Кадіївка]], [[Миколаїв]]
 (півфіналісти)
|кубок1 =
|команди1 =
|кубок2 =
|команди2 =
|вище =
|нижче =
|підйом =
|бомбардир =
|бголів =
|найкращий =
|ігор = 7
|голів = 35
|глядачів =
|глядачів_max =
|глядачів_min =
|найбільший_рахунок = [[Донецьк|Сталіне]] 2–6 [[Харків]]
(22 травня 1931)
|перемога_дома = [[Харків]] 5–2 [[Миколаїв]]
(1 червня 1931)
|перемога_гостях = [[Донецьк|Сталіне]] 2–6 [[Харків]]
(22 травня 1931)
[[Дніпро (місто)|Дніпропетровськ]] 0–4 [[Київ]]
(22 травня 1931)
|серія_перемог = 3 матчі
[[Київ]]
|серія_без_поразок = 3 матчі
[[Київ]]
|серія_нічиїх =
|серія_без_перемог =
|серія_поразок =
|попередній_сезон =[[Чемпіонат УСРР з футболу 1928|1928]]
|наступний_сезон =[[Чемпіонат УСРР з футболу 1932|1932]]
}}

'''Чемпіонат УСРР з футболу 1931''' — сьомий (серед збірних міст) [[Чемпіонат УРСР з футболу|чемпіонат УСРР]] з [[футбол]]у. У турнірі брали участь вісім команд. Чемпіоном УСРР '''уперше''' стала збірна міста '''Києва'''.

Турнір на першість України з футболу пройшов з 22 травня по 3 червня у рамках '''Всеукраїнських добиральних змагань''' на Берлінську Спартакіаду ЧСІ.

== Передумови ==
Берлінська Спартакіада Червоного Спортивного Інтернаціоналу мала відбутися з 4-го по 30-е липня. З метою добору найсильніших спортсменів були влаштовані Всеукраїнські відбірні змагання, у тому числі першість з футболу:

''Для участи в Берлінській Спартакіяді, буде проведено з 15-го до 19 червня всесоюзні і з 1-го до 8 червня всеукраїнські добиральні змагання з легкої атлетики, '''футболу''', тенісу, вельосипеду та плавання за програмою ВРФК СРСР. …з футболу в Харкові — 1-3/VI''<ref>[https://drive.google.com/file/d/11atCZtGpc4h8Nc2ChocsVR3gH6WNMBo0/view?usp=drivesdk Фізкультурник України]. — 05.1931. — № 10. — С. 2.</ref>.

Склад футбольної збірної України для всесоюзного відбору було вирішено визначити шляхом розіграшу короткотривалої першості:

''Щоб виявити найкращий склад збірної футбольної команди України, ВРФК України визначив провести розигри за олімпійською системою між 8-ма футбольними кращими колективами України''<ref name="vfk_11_1931">[https://drive.google.com/file/d/11j1jKq6a43vyu2pVjU9RNy_sBRY1faXR/view?usp=drivesdk Фізкультурник України]. — 06.1931. — № 11. — С. 4—5.</ref>.

== 1/4 фіналу ==
Чвертьфінальні матчі було проведено 22 травня з роз'їздами (на полях команд, вказаних першими). У Дніпропетровську зустрілися збірні господарів та Києва:

''З 1-го тайму про остаточну перемогу тієї чи тієї команди судити було неможливо. …На останніх 25 хвилинах Києву щастить забити першого м'яча в ворота Дніпропетровського, і моментально гра прибирає зовсім іншу картину. …З цієї хвилина гра вже втратила будь-який інтерес. …Число м'ячів все збільшувалося і до фінального свистка судді наслідок матча став 4:0 на користь Києва''<ref name="vfk_11_1931"/>.

Другу чвертьфінальну пару склали Сталіне та Харків:

''Голубий Харків та червоне Сталіне змагаються. Почувається, що червоні не лише є господарі поля, але й самої гри. Захопленню глядачів не було меж, особливо тоді, коли червоні з лівої півсередини провели підряд у ворота голубих 2 м'ячі, і, надхнені явною перемогою, вони не дають розігратися голубим. Лише останні хвилини гри приводять Харків до перемоги, який за останні 14 хвилин провів 5 м'ячів. Кінцем гри зафіксовано перемогу Харкова 6:2''<ref name="vfk_11_1931"/>.

В третій парі виявити переможця в основний час не вдалося, через що були призначені два додаткових тайми:

''Сили команд до того рівні, що визначити переможця немає можливости. Обидва хавтайми наслідків не дають і доводиться грати додаткові тайми по 15 хвилин. У першому ж таймі наслідок визначається на користь Кадіївки, що провела в ворота супротивника 2 м'ячі. Горлівцям щастить відквитати лише 1 м'яч. Друга половина гри наслідків не дає''<ref name="vfk_11_1931"/>.

В четвертій зустрічі цієї стадії зустрілися збірні Миколаєва та Одеси:

''Нападение Николаева упорно атакует ворота Одессы, и уже на третьей минуте гости получают первый гол. …Опасный момент, у ворот свалка — и мяч снова в сетке одесситов. Со счётом 2:0 игру ведёт Николаев. После перерыва игра возобновляется сильной атакой Одессы. За 8 минут одесситы успевают забить Николаеву подряд два мяча. …За грубость одесского защитника Николаев бьёт 11-метровый удар. Вратарь Одессы мяч отбивает, но центр николаевской команды Полигенький перехватывает полет мяча и посылает его снова в сетку''<ref>[https://drive.google.com/file/d/1-GYnCdBfhikGcFYvfmtdNH8FJOA3CpgG/view?usp=drivesdk Физкультура и спорт]. — 25.06.1931. — № 18. — С. 13. {{ref-ru}}</ref>.

{| align="center" class="wikitable"
|+
! |Дата
! |Команда 1
! |Рахунок
! |Команда 2
|-----
| [[22 травня]] [[1931]]
| align="right" | [[Дніпро (місто)|Дніпропетровськ]]
| align="center" | 0:4 (0:0)
| '''[[Київ]]'''
|-----
| [[22 травня]] [[1931]]
| align="right" | [[Донецьк|Сталіне]]
| align="center" | 2:6 (2:0)
| '''[[Харків]]'''
|-----
| [[22 травня]] [[1931]]
| align="right" | '''[[Кадіївка]]'''
| align="center" | 2:1 (0:0, 0:0, 2:1 д.ч.)
| [[Горлівка]]
|-----
| [[22 травня]] [[1931]]
| align="right" | '''[[Миколаїв]]'''
| align="center" | 3:2 (2:0)
| [[Одеса]]
|+
|}

== 1/2 фіналу ==
Матчі півфінальної стадії (а також фінал першості) відбувалися в Харкові:

''У першому матчі зустрінулись команди Києва й Кадіївки. У першому таймі кияни забили єдиного м'яча з одинадцятиметрівки. Лише за останні 20 хвилин другого тайму наслідок матчу розв'язується і гра закінчується з рахунком 3:1 на користь Києва. У другому півфіналі грали Харків — Миколаїв. З перших хвилин яскраво позначається перевага Харкова. У наслідок, перемога за Харковом з рахунком 5:2''<ref name="vfk_11_1931"/>.

{| align="center" class="wikitable"
|+
! |Дата
! |Команда 1
! |Рахунок
! |Команда 2
|-----
| [[1 червня]] [[1931]]
| align="right" | '''[[Київ]]'''
| align="center" | 3:1 (1:0)
| [[Кадіївка]]
|-----
| [[1 червня]] [[1931]]
| align="right" | '''[[Харків]]'''
| align="center" | 5:2 (4:0)
| [[Миколаїв]]
|+
|}

== Фінал ==
Фінальна зустріч відбулася 3 червня і завершилася перемогою Києва:

''Розгубленістю харківців та млявістю гри захисників уміло користуються швидкі київляни, і вже на 20-й хвилині перший м'яч — у сітці Харкова. В кінці тайму київляни[н] Вавілов, що вміло вибіг на м'яч, забиває другого м'яча. …Забитий 3-й м'яч закріплює перемогу за Києвом. Востанній раз прикінці харківці переводять гру та забивають м'яча. У наслідок — перемога за командою Києва 3:1. Київляни заслужено виграли цю відповідальну гру, але проте їм слід звернути увагу на технічне удосконалення окремих грачів''<ref>[https://drive.google.com/file/d/125wSAw7ScKC6-35fUXfSLcnlqpRp_lLY/view?usp=drivesdk Фізкультурник України]. — 06.1931. — № 12. — С. 16.</ref>.

{| align="center" class="wikitable"
|+
! |Дата
! |Команда 1
! |Рахунок
! |Команда 2
|-----
| [[3 червня]] [[1931]]
| align="right" | [[Харків]]
| align="center" | 1:3 (0:2)
| '''[[Київ]]'''
|+
|}
Збірна Києва '''вперше''' виборола титул Чемпіона УСРР.

Склад '''Збірної Києва''': [[Ідзковський Антон Леонардович|Ідзковський]], [[Денисов Михайло Вікторович|Денисов]], [[Кудряшов-Весеньєв Василь Миколайович|Весеньєв]], Долгов, [[Піонтковський Казимир Антонович|Піонтковський]], [[Тютчев Федір Іванович (футболіст)|Тютчев]], [[Садовський Анатолій Володимирович|Садовський]], [[Коротких Микола Іванович|Коротких]], Вавілов, [[Сердюк Олександр Петрович|Шульц-Сердюк]], [[Малхасов Михайло Орестович|Малхасов]], [[Свиридовський Михайло Миколайович|Свиридовський]].

== Підсумкова таблиця ==
{{soccer league table start}}
{{soccer league table row|[[Файл:Gold_medal_icon.svg]]|[[Київ]]|3|0|0|10|2|6}}
{{soccer league table row|[[Файл:Silver_medal_icon.svg]]|[[Харків]]|2|0|1|12|7|4}}
{{soccer league table row|[[Файл:Bronze_medal_icon.svg]]|[[Кадіївка]]|1|0|1|3|4|2}}
{{soccer league table row|[[Файл:Bronze_medal_icon.svg]]|[[Миколаїв]]|1|0|1|5|7|2}}
{{soccer league table row|5|[[Одеса]]|0|0|1|2|3|0}}
{{soccer league table row|5|[[Горлівка]]|0|0|1|1|2|0}}
{{soccer league table row|5|[[Донецьк|Сталіне]]|0|0|1|2|6|0}}
{{soccer league table row|5|[[Дніпро (місто)|Дніпропетровськ]]|0|0|1|0|4|0}}
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://drive.google.com/file/d/11atCZtGpc4h8Nc2ChocsVR3gH6WNMBo0/view?usp=drivesdk Фізкультурник України]. — 05.1931. — № 10. — С. 2.
* [https://drive.google.com/file/d/11j1jKq6a43vyu2pVjU9RNy_sBRY1faXR/view?usp=drivesdk Фізкультурник України]. — 06.1931. — № 11. — С. 4—5.
* [https://drive.google.com/file/d/1-GYnCdBfhikGcFYvfmtdNH8FJOA3CpgG/view?usp=drivesdk Физкультура и спорт]. — 25.06.1931. — № 18. — С. 13. {{ref-ru}}
* [https://drive.google.com/file/d/125wSAw7ScKC6-35fUXfSLcnlqpRp_lLY/view?usp=drivesdk Фізкультурник України]. — 06.1931. — № 12. — С. 16.
* Яцына Ю. Футбол Украины. Часть 1. 1921—1951 годы. — Днепродзержинск, 1996.

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20160304210634/http://ukr-football.org.ua/index.php?option=com_content&view=article&id=12241:qq-&catid=15:1992&Itemid=4 Першість України — 1931]
* [http://rsssf.com/tableso/oekrhist.html#23 RSSSF: Ukraine — Championships 1921—1936] {{ref-en}}

{{Чемпіонати УРСР з футболу}}

[[Категорія:Чемпіонат УРСР з футболу|31]]
[[Категорія:1931 у футболі|УРСР]]
[[Категорія:1931 в українському спорті]]
[[Категорія:Травень 1931]]
[[Категорія:Червень 1931]]

title: Чемпіонат УСРР 1931

Дата проведення: 22 травня — 3 червня 1931

Чемпіон: Київ (1-й раз)

Віцечемпіон: Харків

Третє місце: Кадіївка, Миколаїв · (півфіналісти)

Забито голів: 35 (5 за матч)

Найбільший · рахунок: Сталіне 2–6 Харків · (22 травня 1931)

Найбільша · домашня перемога: Харків 5–2 Миколаїв · (1 червня 1931)

Найбільша · гостьова перемога: Сталіне 2–6 Харків · (22 травня 1931) · Дніпропетровськ 0–4 Київ · (22 травня 1931)

Найбільша · серія перемог: 3 матчі · Київ

Найбільша · серія без поразок: 3 матчі · Київ


text:
# Моя родина та інші звірі
«Мо́я роди́на та і́нші зві́рі» (англ. My Family and Other Animals) — автобіографічний роман письменника-анімаліста Джеральда Даррелла, опублікований в 1956 році. Є першою частиною трилогії, до якої також входять романи «Птахи, звірі і родичі» (1969) та «Сад богів» (1978).
На момент публікації книги "Моя сім'я та інші тварини" у 1956 році Даррелл уже написав кілька успішних книжок про свої подорожі, під час яких збирав тварин для зоопарків у дикій природі. Комічне перебільшення слабкостей його сім'ї - в тому числі його старшого брата Лоуренса Даррелла, який став відомим прозаїком і поетом - і його щира вдячність за світ природи зробили цю книгу дуже успішною.

## Сюжет
У романі Джеральд Даррелл описує своє дитинство на грецькому острові Корфу, де він з родиною, що складалася з мами-вдови, братів Лоренса і Леслі, і сестри Марго, мешкали в 1935—1939 роках. У жартівливій формі автор оповідає про різні кумедні події, які відбувалися з ним, його рідними та їхніми друзями. Більш серйозний Даррелл на сторінках, де розповідає про своє знайомство з природою і тваринним світом острова. Дарреллу вдалося заснувати Джерсійський зоологічний парк (нині відомий як Парк дикої природи Даррела) на Нормандських островах. Він також став відомим як письменник і телеведучий. Його книги допомогли стимулювати розвиток туризму на Корфу.

## Персонажі
- Джеррі,10 років (Джеральд Даррелл)
- Мама (Луїза Даррелл, вдова)
- Ларрі, 23 роки (Лоренс Даррелл)
- Леслі, 19 років (Леслі Даррелл)
- Марго, 18 років (Маргарет Даррелл)
- Спіро Хакьяопулос, таксист на прізвисько Американець
- доктор Тео Стефанідес (Теодор Стефанідес), старший друг і наставник Джеррі

## Історія
За свідченням Джекі Даррелл, першої дружини письменника, книга була написана 1955 року у Борнмуті. Перша публікація відбулася 1956 року у видавництві Rupert Hart-Davis Ltd і мала великий успіх.
Головною відмінністю від реальних подій є те, що старший брат письменника — Лоренс Даррелл (Ларрі у книзі) — був одружений і разом з дружиною — художницею Ненсі Маєрс (1912—1983), яка в усій трилогії не згадується жодного разу, майже весь час проживали окремо на Білій віллі в Каламі.

## Схожі назви
Кілька книжок відсилають до назви книги Даррелла, зокрема роман Жозефіни Фіні 1995 року «Моя сім'я та інші стихійні лиха», мемуари Саймона Дунана 2005 року «Гидота»: Моя сім'я та інші гламурні шахраї», мемуари Кірін Нараян “Моя сім'я та інші святі” 2007 року та автобіографія Клер Болдінг “Мої тварини та інша сім'я” 2014 року. У «Кулінарній книзі няні Оґґ» Террі Пратчетта є посилання на вигадану книгу під назвою «Моя сім'я та інші перевертні». Мартін Клунс вів британське реаліті-шоу на каналі ITV під назвою «Мої подорожі та інші тварини».

## Екранізації
- 1987 — «Моя родина та інші звірі» (мінісеріал, реж. Пітер Барбер-Флемінг).
- 2005 — «Моя родина та інші звірі» (телефільм, реж. Шері Фолксон).[4]
- 2016—2019 — «Даррелли» (телесеріал).

title: Моя родина та інші звірі

wikitext:
{{Літературний твір
|Зображення=Моя родина та інші звірі.jpg
|Попередник=«[[Під завісою п'яного лісу]]» ([[1955]])
|Наступник=«[[Птахи, звірі і родичі]]» ([[1969]]) та «[[Сад богів (повість)|Сад богів]]» ([[1978]])
}}
'''«Мо́я роди́на та і́нші зві́рі»''' ({{lang-en|My Family and Other Animals}}) — [[автобіографічний роман]] письменника-[[анімаліст]]а [[Джеральд Даррелл|Джеральда Даррелла]], опублікований в [[1956 у літературі|1956]] році. Є першою частиною [[Трилогія|трилогії]], до якої також входять романи «[[Птахи, звірі і родичі]]» ([[1969]]) та «[[Сад богів (повість)|Сад богів]]» ([[1978]]).

На момент публікації книги "Моя сім'я та інші тварини" у 1956 році Даррелл уже написав кілька успішних книжок про свої подорожі, під час яких збирав тварин для зоопарків у дикій природі. Комічне перебільшення слабкостей його сім'ї - в тому числі його старшого брата Лоуренса Даррелла, який став відомим прозаїком і поетом - і його щира вдячність за світ природи зробили цю книгу дуже успішною.<ref name="Botting">{{cite book
|title=Gerald Durrell – The Authorised Biography
|author=Botting, Douglas
|year=1999
|publisher=HarperCollins
|location=London
|isbn=0-00-255660-X
}}</ref>

== Сюжет ==
У романі Джеральд Даррелл описує своє дитинство на [[Греція|грецькому]] острові [[Корфу]], де він з родиною, що складалася з мами-вдови, братів [[Лоуренс Даррелл|Лоренса]] і [[Леслі Даррелл|Леслі]], і сестри [[Маргарет Даррелл|Марго]], мешкали в [[1935]]—[[1939]] роках. У жартівливій формі автор оповідає про різні кумедні події, які відбувалися з ним, його рідними та їхніми друзями. Більш серйозний Даррелл на сторінках, де розповідає про своє знайомство з природою і тваринним світом острова. Дарреллу вдалося заснувати Джерсійський зоологічний парк (нині відомий як Парк дикої природи Даррела) на [[Нормандські острови|Нормандських островах]]. Він також став відомим як письменник і телеведучий. Його книги допомогли стимулювати розвиток туризму на Корфу.

== Персонажі ==
* Джеррі,10 років ([[Джеральд Даррелл]])
* Мама (Луїза Даррелл, вдова)
* Ларрі, 23 роки ([[Лоренс Даррелл]])
* Леслі, 19 років ([[Леслі Даррелл]])
* Марго, 18 років ([[Маргарет Даррелл]])
* Спіро Хакьяопулос, таксист на прізвисько Американець
* доктор Тео Стефанідес ([[Теодор Стефанідес]]), старший друг і наставник Джеррі

== Історія ==
За свідченням [[Джекі Даррелл]], першої дружини письменника, книга була написана 1955 року у [[Борнмут]]і<ref>{{Cite book|title=Звери в моей постели.|last=Даррелл|first=Джеки|year=2003|publisher=АСТ|location=М.|pages=|language=|isbn=5-17-021815-X}}</ref>. Перша публікація відбулася 1956 року у видавництві Rupert Hart-Davis Ltd і мала великий успіх.

Головною відмінністю від реальних подій є те, що старший брат письменника — [[Лоренс Даррелл]] (''Ларрі'' у книзі) — був одружений і разом з дружиною — художницею Ненсі Маєрс (1912—1983), яка в усій трилогії не згадується жодного разу, майже весь час проживали окремо на Білій віллі в [[Каламі]]<ref>{{Cite web|title=Lawrence, Nancy and The White House – A Love Affair|url=https://thewhitehouse.gr/lawrence-nancy-and-the-white-house-a-love-affair/|website=The White House {{!}} Corfu Kalami|date=2019-04-05|accessdate=2019-11-15|language=en-US|archive-date=15 листопада 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191115074738/https://thewhitehouse.gr/lawrence-nancy-and-the-white-house-a-love-affair/}}</ref>.

== Схожі назви ==
Кілька книжок відсилають до назви книги Даррелла, зокрема роман Жозефіни Фіні 1995 року «Моя сім'я та інші стихійні лиха», мемуари Саймона Дунана 2005 року «Гидота»: Моя сім'я та інші гламурні шахраї», мемуари Кірін Нараян “Моя сім'я та інші святі” 2007 року та автобіографія Клер Болдінг “Мої тварини та інша сім'я” 2014 року. У «Кулінарній книзі няні Оґґ» Террі Пратчетта є посилання на вигадану книгу під назвою «Моя сім'я та інші перевертні». Мартін Клунс вів британське реаліті-шоу на каналі [[ITV (телемережа)|ITV]] під назвою «Мої подорожі та інші тварини».

== Екранізації ==
* 1987 — «[[Моя родина та інші звірі (телесеріал)|Моя родина та інші звірі]]» (мінісеріал, реж. Пітер Барбер-Флемінг).
* 2005 — «[[Моя родина та інші звірі (фільм)|Моя родина та інші звірі]]» (телефільм, реж. Шері Фолксон).<ref>{{cite web|url=https://www.bbc.co.uk/drama/myfamilyandotheranimals/|title=Drama – My Family and Other Animals|publisher=BBC|access-date=2011-01-27}}</ref>
* 2016—2019 — «[[Даррелли]]» (телесеріал).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* Durrell, Gerald. My Family and Other Animals (50th Anniversari Edition) — London, Penguin, 2006. — 410 c. — ISBN 0141321873.
* Botting, Douglas. Gerald Durrell — the authoriesed biography. — London, Harper Collins, 1999 — ISBN 0-00-255660-X

[[Категорія:Романи 1956]]
[[Категорія:Англійські романи]]
[[Категорія:Англомовні романи]]
[[Категорія:Автобіографічні романи]]
[[Категорія:Екранізовані романи Великої Британії]]
[[Категорія:Романи, дія яких відбувається на острові]]
[[Категорія:Романи про тварин]]
[[Категорія:Твори Джеральда Дарелла]]

title: англ. My Family and Other Animals

Жанр: автобіографічний роман

Автор: Джеральд Даррелл

Мова: англійська

Країна: Велика Британія

Видавництво: Rupert Hart-Davisd

Попередній твір: «Під завісою п'яного лісу» (1955)


text:
# Кубок європейських чемпіонів 1966—1967
Кубок європейських чемпіонів 1966—1967 — 12-й сезон Кубка європейських чемпіонів УЄФА, головного європейського клубного турніру. Вперше переможцем турніру стала команда не з континентальної Європи —  шотландський Селтік.

### Попередній раунд
| Команда 1         | Заг. | Команда 2         | 1-й матч | 2-й матч |
| ----------------- | ---- | ----------------- | -------- | -------- |
| Сліма Вондерерс   | 1:6  | ЦСКА-ЧЗ (Софія)   | 1:2      | 0:4      |
| Уотерфорд Юнайтед | 1:12 | Форвертс (Берлін) | 1:6      | 0:6      |

### Перший раунд
| Команда 1                  | Заг.    | Команда 2             | 1-й матч | 2-й матч |
| -------------------------- | ------- | --------------------- | -------- | -------- |
| Селтік (Глазго)            | 5:0     | Цюрих                 | 2:0      | 3:0      |
| КР (Рейк'явік)             | 4:8     | Нант                  | 2:3      | 2:5      |
| Мальме                     | 1:5     | Атлетіко (Мадрид)     | 0:2      | 1:3      |
| Адміра Енергі (Відень)     | 0:1     | Войводина (Новий Сад) | 0:0      | 0:1      |
| Ліверпуль                  | 3:3 2:0 | Петролул (Плоєшті)    | 2:0      | 1:3      |
| Аякс (Амстердам)           | 4:1     | Бешикташ (Стамбул)    | 2:0      | 2:1      |
| Гака (Валкеакоскі)         | 1:12    | Андерлехт (Брюссель)  | 1:10     | 0:2      |
| Есб'єрг                    | 0:6     | Дукла (Прага)         | 0:2      | 0:4      |
| Аріс Бонневуа (Люксембург) | 4:9     | Лінфілд (Белфаст)     | 3:3      | 1:6      |
| Гурник (Забже)             | 3:3 3:1 | Форвертс (Берлін)     | 2:1      | 1:2      |
| ЦСКА-ЧЗ (Софія)            | 3:2     | Олімпіакос (Пірей)    | 3:1      | 0:1      |
| Мюнхен 1860                | 10:1    | Омонія (Нікосія)      | 8:0      | 2:1      |
| Вашаш (Будапешт)           | 7:0     | Спортінг (Лісабон)    | 5:0      | 2:0      |
| Інтернаціонале (Мілан)     | 1:0     | Торпедо (Москва)      | 1:0      | 0:0      |
| Волеренга (Осло)           | відм.   | 17 Ненторі (Тирана)   |          |          |

### Другий раунд
| Команда 1             | Заг.    | Команда 2            | 1-й матч | 2-й матч |
| --------------------- | ------- | -------------------- | -------- | -------- |
| Нант                  | 2:6     | Селтік (Глазго)      | 1:3      | 1:3      |
| Войводина (Новий Сад) | 3:3 3:2 | Атлетіко (Мадрид)    | 3:1      | 0:2      |
| Аякс (Амстердам)      | 7:3     | Ліверпуль            | 5:1      | 2:2      |
| Дукла (Прага)         | 6:2     | Андерлехт (Брюссель) | 4:1      | 2:1      |
| ЦСКА-СЗ (Софія)       | 4:3     | Гурник (Забже)       | 4:0      | 0:3      |
| Волеренга (Осло)      | 2:5     | Лінфілд (Белфаст)    | 1:4      | 1:1      |
| Мюнхен 1860           | 2:3     | Реал Мадрид          | 1:0      | 1:3      |
| Інтер (Мілан)         | 4:1     | Вашаш (Будапешт)     | 2:0      | 2:1      |

### Чвертьфінали
| Команда 1              | Заг. | Команда 2       | 1-й матч | 2-й матч |
| ---------------------- | ---- | --------------- | -------- | -------- |
| Войводина (Новий Сад)  | 1:2  | Селтік (Глазго) | 1:0      | 0:2      |
| Аякс (Амстердам)       | 2:3  | Дукла (Прага)   | 1:1      | 1:2      |
| Лінфілд (Белфаст)      | 2:3  | ЦСКА-ЧЗ (Софія) | 2:2      | 0:1      |
| Інтернаціонале (Мілан) | 3:0  | Реал Мадрид     | 1:0      | 2:0      |

### Півфінали
| Команда 1              | Заг.    | Команда 2       | 1-й матч | 2-й матч |
| ---------------------- | ------- | --------------- | -------- | -------- |
| Селтік (Глазго)        | 3:1     | Дукла (Прага)   | 3:1      | 0:0      |
| Інтернаціонале (Мілан) | 2:2 1:0 | ЦСКА-ЧЗ (Софія) | 1:1      | 1:1      |

### Фінал
| 25 травня 1967 |

| Селтік                  | 2:1 | Інтернаціонале    |
| ----------------------- | --- | ----------------- |
| Геммелл 63' Чалмерс 85' |     | Маццола 8' (пен.) |

| Національний стадіон, Лісабон Глядачів: 45 000 Арбітр: Курт Ченшер |

title: Кубок європейських чемпіонів 1966—1967

wikitext:
{{Міжнародний футбольний турнір
| tourney_name   = Кубок європейських чемпіонів
| year           = 1966—1967
| other_titles   =
| image          =
| size           = 150px
| caption        =
| country        =
| dates          = 31 серпня 1966 — 25 травня 1967
| num_teams      =
| confederations =
| venues         =
| cities         =
| champion_other = [[Селтік|Селтік (Глазго)]] {{flagicon|SCO}}
| count = 1
| second_other = [[Інтернаціонале|Інтернаціонале (Мілан)]] {{flagicon|ITA}}
| third_other =
| fourth_other =
| matches =
| goals =
| attendance =
| top_scorer =
| player =
}}
'''Кубок європейських чемпіонів 1966—1967''' — 12-й сезон Кубка європейських чемпіонів [[УЄФА]], головного [[Європа|європейського]] клубного турніру. Вперше переможцем турніру стала команда не з континентальної Європи —  [[Шотландія|шотландський]] [[Селтік]].

=== Попередній раунд ===
{{TwoLegStart}}
{{TwoLegResult|[[Сліма Вондерерс]]|MLT|1:6|'''[[ЦСКА (Софія)|ЦСКА-ЧЗ (Софія)]]'''|BUL|1:2|0:4|var2=1966}}
{{TwoLegResult|[[Уотерфорд Юнайтед]]|IRL|1:12|'''[[Вікторія 91 (Франкфурт-на-Одері)|Форвертс (Берлін)]]'''|GDR|1:6|0:6}}
|}
=== Перший раунд ===
{{TwoLegStart}}
{{TwoLegResult|'''[[Селтік|Селтік (Глазго)]]'''|SCO|5:0|[[Цюрих (футбольний клуб)|Цюрих]]|SUI|2:0|3:0}}
{{TwoLegResult|[[КР (Рейк'явік)]]|ISL|4:8|'''[[Нант (футбольний клуб)|Нант]]'''|FRA|2:3|2:5}}
{{TwoLegResult|[[Мальме (футбольний клуб)|Мальме]]|SWE|1:5|'''[[Атлетіко (Мадрид)]]'''|ESP|0:2|1:3|var2=1966}}
{{TwoLegResult|[[Адміра Ваккер|Адміра Енергі (Відень)]]|AUT|0:1|'''[[Войводина (футбольний клуб)|Войводина (Новий Сад)]]'''|YUG|0:0|0:1|var2=1966}}
{{TwoLegResult|'''[[Ліверпуль (футбольний клуб)|Ліверпуль]]'''|ENG|3:3 {{comment|2:0|додатковий матч у Брюсселі}}|[[Петролул (Плоєшті)]]|ROM|2:0|1:3|var2=1966}}
{{TwoLegResult|'''[[Аякс (Амстердам)]]'''|NED|4:1|[[Бешикташ (футбольний клуб)|Бешикташ (Стамбул)]]|TUR|2:0|2:1}}
{{TwoLegResult|[[Гака (футбольний клуб)|Гака (Валкеакоскі)]]|FIN|1:12|'''[[Андерлехт (футбольний клуб)|Андерлехт (Брюссель)]]'''|BEL|1:10|0:2}}
{{TwoLegResult|[[Есб'єрг (футбольний клуб)|Есб'єрг]]|DEN|0:6|'''[[Дукла (футбольний клуб, Прага)|Дукла (Прага)]]'''|TCH|0:2|0:4}}
{{TwoLegResult|[[Аріс Бонневуа (Люксембург)]]|LUX|4:9|'''[[Лінфілд (Белфаст)]]'''|NIR|3:3|1:6}}
{{TwoLegResult|'''[[Гурник (Забже)]]'''|POL|3:3 {{comment|3:1|додатковий матч у Будапешті}}|[[Вікторія 91 (Франкфурт-на-Одері)|Форвертс (Берлін)]]|GDR|2:1|1:2}}
{{TwoLegResult|'''[[ЦСКА (Софія)|ЦСКА-ЧЗ (Софія)]]'''|BUL|3:2|[[Олімпіакос (футбольний клуб)|Олімпіакос (Пірей)]]|GRE|3:1|0:1|var2=1966|var1=1966}}
{{TwoLegResult|'''[[Мюнхен 1860]]'''|FRG|10:1|[[Омонія (футбольний клуб)|Омонія (Нікосія)]]|CYP|8:0|2:1}}
{{TwoLegResult|'''[[Вашаш (Будапешт)]]'''|HUN|7:0|[[Спортінг (Лісабон)]]|POR|5:0|2:0|var1=1966}}
{{TwoLegResult|'''[[Інтернаціонале|Інтернаціонале (Мілан)]]'''|ITA|1:0|[[Торпедо (Москва)]]|URS|1:0|0:0}}
{{ TwoLegResult|'''[[Волеренга (футбольний клуб)|Волеренга (Осло)]]'''|NOR|{{comment|відм.|відмова 17 Ненторі}}|[[Тирана (футбольний клуб)|17 Ненторі (Тирана)]]| | |}}
|}
=== Другий раунд ===
{{TwoLegStart}}
{{TwoLegResult|[[Нант (футбольний клуб)|Нант]]|FRA|2:6|'''[[Селтік|Селтік (Глазго)]]'''|SCO|1:3|1:3}}
{{TwoLegResult|'''[[Войводина (футбольний клуб)|Войводина (Новий Сад)]]'''|YUG|3:3 {{comment|3:2|додатковий матч у Мадриді}}|[[Атлетіко (Мадрид)]]|ESP|3:1|0:2|var1=1966|var2=1966}}
{{TwoLegResult|'''[[Аякс (Амстердам)]]'''|NED|7:3|[[Ліверпуль (футбольний клуб)|Ліверпуль]]|ENG|5:1|2:2}}
{{TwoLegResult|'''[[Дукла (футбольний клуб, Прага)|Дукла (Прага)]]'''|TCH|6:2|[[Андерлехт (футбольний клуб)|Андерлехт (Брюссель)]]|BEL|4:1|2:1}}
{{TwoLegResult|'''[[ЦСКА (Софія)|ЦСКА-СЗ (Софія)]]'''|BUL|4:3|[[Гурник (Забже)]]|POL|4:0|0:3|var1=1966}}
{{TwoLegResult|[[Волеренга (футбольний клуб)|Волеренга (Осло)]]|NOR|2:5|'''[[Лінфілд (Белфаст)]]'''|NIR|1:4|1:1}}
{{TwoLegResult|[[Мюнхен 1860]]|FRG|2:3|'''[[Реал Мадрид]]'''|ESP|1:0|1:3|var2=1966}}
{{TwoLegResult|'''[[Інтернаціонале (футбольний клуб)|Інтер (Мілан)]]'''|ITA|4:1|[[Вашаш (Будапешт)]]|HUN|2:0|2:1|var2=1966}}
|}
=== Чвертьфінали ===
{{TwoLegStart}}
{{TwoLegResult|[[Войводина (футбольний клуб)|Войводина (Новий Сад)]]|YUG|1:2|'''[[Селтік|Селтік (Глазго)]]'''|SCO|1:0|0:2|var1=1967}}
{{TwoLegResult|[[Аякс (Амстердам)]]|NED|2:3|'''[[Дукла (футбольний клуб, Прага)|Дукла (Прага)]]'''|TCH|1:1|1:2}}
{{TwoLegResult|[[Лінфілд (Белфаст)]]|NIR|2:3|'''[[ЦСКА (Софія)|ЦСКА-ЧЗ (Софія)]]'''|BUL|2:2|0:1|var2=1967}}
{{TwoLegResult|'''[[Інтернаціонале|Інтернаціонале (Мілан)]]'''|ITA|3:0|[[Реал Мадрид]]|ESP|1:0|2:0|var2=1967}}
|}

=== Півфінали ===
{{TwoLegStart}}
{{TwoLegResult|'''[[Селтік|Селтік (Глазго)]]'''|SCO|3:1|[[Дукла (футбольний клуб, Прага)|Дукла (Прага)]]|TCH|3:1|0:0}}
{{TwoLegResult|'''[[Інтернаціонале|Інтернаціонале (Мілан)]]'''|ITA|2:2 {{comment|1:0|додатковий матч у Болоньї}}|[[ЦСКА (Софія)|ЦСКА-ЧЗ (Софія)]]|BUL|1:1|1:1|var2=1967}}
|}
=== Фінал ===
{{main|Фінал Кубка європейських чемпіонів 1967}}
{{Footballbox
|дата = 25 травня 1967
|команда1 = [[Селтік]] {{flagicon|SCO}}
|команда2 = [[Інтернаціонале]] {{flagicon|ITA}}
|рахунок = 2:1
|стадіон = [[Національний стадіон (Жамор)|Національний стадіон]], [[Лісабон]]
|голи1 = [[Томмі Геммелл|Геммелл]] {{гол|63}}
[[Стіві Чалмерс|Чалмерс]] {{гол|85}}
|голи2 = [[Сандро Маццола|Маццола]] {{гол|8|пен}}
|глядачі = 45 000
|арбітр = [[Курт Ченшер]] {{flagicon|FRG}}
}}

== Джерела ==
* [http://www.rsssf.com/ec/ec196667.html www.rsssf.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180918191800/http://www.rsssf.com/ec/ec196667.html |date=18 вересня 2018 }} {{ref-en}}

== Посилання ==
* [http://www.europeancuphistory.com/euro67.html огляд турніру] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140224001309/http://www.europeancuphistory.com/euro67.html |date=24 лютого 2014 }} {{ref-en}}
* [http://www.uefa.com/uefachampionsleague/history/season=1966 КЄЧ 1966-1967 на офіційному сайті УЄФА] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180422233706/http://www.uefa.com/uefachampionsleague/history/season=1966/ |date=22 квітня 2018 }} {{ref-en}}

{{soccer-stub}}
{{Ліга чемпіонів УЄФА}}
{{Європейський футбол 1966—1967}}

[[Категорія:Сезони Кубка європейських чемпіонів]]
[[Категорія:1966 у футболі]]
[[Категорія:1967 у футболі]]

title: 1966—1967 Кубок європейських чемпіонів

Дата: 31 серпня 1966 — 25 травня 1967

title: Призери

Переможець: Селтік (Глазго) · (1-й титул)

Фіналіст: Інтернаціонале (Мілан)

title: Статистика турніру


text:
# Малюшкевич Костянтин Сергійович
Архієпископ Костянтин (Малюшкевич) (за паспортом Малюшкевич Костянтин Сергійович; (нар. 2 лютого 1890, Жилинці Волинська губернія — після 1937) — архієрей Української Автокефальної Православної Церкви (1919-1937); єпископ Уманський, єпископ Катеринославський, архієпископ Київський, вікарій Митрополита Василя (Липківського). Заступник Голови Президії Всеукраїнської Православної Церковної Ради. Після ліквідації УАПЦ — спеціальний єпархіяльний представник Всеукраїнського церковного тимчасового організаційного комітету у Чернігівській та Волинській окрузі (1930). Жертва окупаційного комуністичного терору.

## Біографія
Народився у родині православного священика, клірика Відомства православного сповідання Російської імперії. Одна з сестер майбутнього владики Костянтина, Олімпіада, вийшла заміж за православного священика з міста Ізяслав.
Закінчив Волинську духовну семінарію в місті Кременець, згодом — Житомирську у 1912-му, а 1916-го і Київську духовну академію РПЦ.
Висвячений на священика 1915. З 1916 — вчитель Закону Божого у школах міста Умань, зокрема в місцевій гімназії. З постанням УНР 1917, голова Уманської учительської спілки.
Вже після окупації УНР, у серпні 1921, отець Костянтин Малюшкевич організував українську парафію при військовому соборі в Умані та став її настоятелем. Був делегатом Першого Всеукраїнського Православного Церковного Собору УАПЦ 14-30 жовтня 1921.
11 лютого 1922 висвячений на єпископа Уманського УАПЦ отцем-митрополитом Василем (Липківським) та єпископом отцем-єпископом Юхимом (Калішевським).
З 1924 — єпископ Катеринославський УАПЦ, проте за деякий час повернувся до Умані.

### Робота в колегіяльних органах Церкви та арешт
З вересня 1926 обраний заступником голови "Всеукраїнської комісії по унормуванню життя УАПЦ". А на Великих Покрівських Зборах ВПЦР того ж року став заступником Голови Президії ВПЦР.
У жовтні 1927 обраний другим заступником митрополита Київського і всієї України, у грудні того ж року очолив Київську єпархію.
На початку 1926 влада безпідставно затримала єпископа Костянтина (Малюшкевича) в Харкові і протримала у в'язниці півтора місяці.
У вересні 1927-го церковний собор Київської округи обрав Костянтина (Малюшкевича) архієпископом Київським, вікарієм митрополита, замінивши Нестора Шараївського. Ймовірно архієпископ у той час очолював і Уманську єпархію.
Під час II Всеукраїнського Православного Церковного Собору УАПЦ 1927 року архієпископа Костянтина обрали митрополитом УАПЦ, проте він відмовився від нового сану, зате погодився бути першим заступником.
Тотальні репресії проти УАПЦ поновились 1929 року. Тоді архієпископ взяв участь як секретар у зрежисованому окупаційною  владою засіданні Всеукраїнської православної церковної ради на чолі з митрополитом Миколою (Борецьким), де вирішено організувати перший «надзвичайний» собор УАПЦ.
У цьому псевдособорі, що відбувся в січні 1930-го (влада змусила УАПЦ до самоліквідації), брав участь і архієпископ Костянтин.
Архієпископ Костянтин після цієї події не полишив релігійної діяльності — Всеукраїнський церковний тимчасовий організаційний комітет (ВУЦТОК), який тут же очолив рух за відновлення української православної церкви, у липні 1930-го призначив архієпископа спеціальним представником (згодом єпархіальним представником) у Чернігівській і Волинській округах. 5 вересня 1930-го разом із протоієреєм К. Бутвиненком архієпископ Костянтин розпорядився передати Бібліотеку УАПЦ до Харкова, а згодом — розподілити по єпархіях знятої з реєстрації Церкви. У листопаді ВУЦТОК призначив Високопреосвященнійшого Костянтина (Малюшкевича) єпископом Київським УПЦ, уповноважив його для проведення єпархіальних зборів у Київській і Уманській округах. 9 грудня 1930 року Костянтин (Малюшкевич) мав брати участь у соборі відновленої УПЦ від ВУЦТОК та висвітлювати найважливішу тему — канони і накази відновленої церкви.
Згодом росіяни двічі заарештовували єпископа в Києві (1931 і 1932-го) за «контрреволюційну діяльність» і позбавили права провадити богослужіння. Також влада заборонила єпископу полишати Київ.
Внаслідок тиску режиму 1934 єпископ відійшов від активної церковної діяльності. Змушений був працювати бухгалтером, у мотофлоті Міськкомгоспу, водночас підробляв на життя палітурником.
1937 єпископа заарештували органи НКВД і 15 вересня Трійка НКВД СССР у Київської області засудила Малюшкевича до розстрілу. Однак, як стверджує родина, вирок замінили ув'язненням у концтаборах ГУЛАГ. Проте про цей період життя і смерть владики Малюшкевича досі нічого не відомо.

## Сім'я
Відомо, що дружину Костянтина (Малюшкевича) звали Катерина. Дітей у сім'ї не було.

title: Малюшкевич Костянтин Сергійович

wikitext:
{{Архієрей
| ім'я = Костянтин Малюшкевич
| оригінальне ім'я =
| ім'я при народженні =
| оригінальне ім'я при народженні =
| портрет = Малюшкевич Костянтин Сергійович.jpg
| ширина портрету =
| підпис =
| титул = Архієпископ Київський
| порядок =
| церква = [[Українська Автокефальна Православна Церква (1919—1937)|УАПЦ]]
| громада =
| обрання =
| інтронізація =
| коронація =
| періодпочаток =
| періодкінець =
| попередник =
| наступник =
| освіта =
| науковий ступінь =
| професія =
| діяльність =
| національність =
| тезоіменитство =
| дата народження = 1890
| місце народження = [[Подільська губернія]]
| дата смерті = імовірно 22.9.1937
| місце смерті = імовірно [[Київ]]
| похований =
| династія =
| батько =
| мати =
| дружина =
| діти =
| прийняття чернецтва=
| сан = 1915
| хіротонія =
| кардинал =
| автограф =
| монограма =
| нагороди =
| Commons =
}}

'''Архієпископ Костянтин (Малюшкевич)''' (за паспортом '''Малюшкевич Костянтин Сергійович'''; ({{н}} [[2 лютого]] [[1890]], [[Жилинці (Шепетівський район)|Жилинці]] [[Волинська губернія]] — після 1937) — архієрей [[Українська автокефальна православна церква 1919–1937|Української Автокефальної Православної Церкви (1919-1937]]); єпископ Уманський, єпископ Катеринославський, архієпископ Київський, вікарій [[Василь (Липківський)|Митрополита Василя (Липківського)]]. Заступник Голови Президії Всеукраїнської Православної Церковної Ради. Після ліквідації УАПЦ — спеціальний єпархіяльний представник ''Всеукраїнського церковного тимчасового організаційного комітету'' у [[Чернігівська округа|Чернігівській]] та [[Волинська округа|Волинській окрузі]] ([[1930]]). Жертва [[СРСР|окупаційного комуністичного терору]].

== Біографія ==

Народився у родині православного священика, клірика [[РПЦ|Відомства православного сповідання Російської імперії]]. Одна з сестер майбутнього владики Костянтина, Олімпіада, вийшла заміж за православного священика з міста [[Ізяслав]].

Закінчив [[Волинська духовна семінарія|Волинську духовну семінарію]] в місті [[Кременець]], згодом — [[Житомирська духовна семінарія|Житомирську]] у 1912-му, а [[1916]]-го і [[Київська духовна академія (1819—1918)|Київську духовну академію РПЦ]].

Висвячений на священика [[1915]]. З [[1916]] — вчитель Закону Божого у школах міста Умань, зокрема в місцевій гімназії. З постанням УНР [[1917]], голова Уманської учительської спілки.

Вже після окупації УНР, у серпні [[1921]], отець Костянтин Малюшкевич організував українську парафію при військовому соборі в Умані та став її настоятелем. Був делегатом Першого Всеукраїнського Православного Церковного Собору УАПЦ 14-30 жовтня [[1921]].

[[11 лютого]] [[1922]] висвячений на єпископа Уманського УАПЦ [[Василь (Липківський)|отцем-митрополитом Василем (Липківським)]] та єпископом [[Калішевський Юхим Аврамович|отцем-єпископом Юхимом (Калішевським)]].

З [[1924]] — єпископ [[Катеринослав|Катеринославський УАПЦ]], проте за деякий час повернувся до Умані.

=== Робота в колегіяльних органах Церкви та арешт ===

З вересня 1926 обраний заступником голови "Всеукраїнської комісії по унормуванню життя УАПЦ". А на Великих Покрівських Зборах ВПЦР того ж року став заступником Голови Президії ВПЦР.

У жовтні [[1927]] обраний другим заступником митрополита Київського і всієї України, у грудні того ж року очолив Київську єпархію.

На початку [[1926]] влада безпідставно затримала єпископа Костянтина (Малюшкевича) в Харкові і протримала у в'язниці півтора місяці<ref>{{Cite web |url=http://www.volyn.rivne.com/ua/4499?act=print |title=Стаття Народний митрополит у тижневику "Волинь" |accessdate=14 жовтня 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20161019005030/http://www.volyn.rivne.com/ua/4499?act=print |archivedate=19 жовтня 2016 |deadurl=yes }}</ref>.

У вересні [[1927]]-го церковний собор Київської округи обрав Костянтина (Малюшкевича) архієпископом Київським, вікарієм митрополита, замінивши [[Нестор Шараївський|Нестора Шараївського]]. Ймовірно архієпископ у той час очолював і Уманську єпархію.

Під час II Всеукраїнського Православного Церковного Собору УАПЦ 1927 року архієпископа Костянтина обрали митрополитом УАПЦ, проте він відмовився від нового сану, зате погодився бути першим заступником.

Тотальні репресії проти УАПЦ поновились [[1929]] року. Тоді архієпископ взяв участь як секретар<ref>{{Cite web |url=http://www.nasze-slowo.pl/надзвичайний-церковний-собор-уапц-28/ |title=«Надзвичайний» церковний Собор УАПЦ 28–29 січня 1930 р. |accessdate=16 квітня 2022 |archive-date=30 квітня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170430074153/http://www.nasze-slowo.pl/надзвичайний-церковний-собор-уапц-28/ }}</ref> у зрежисованому окупаційною  владою засіданні Всеукраїнської православної церковної ради на чолі з [[Микола (Борецький)|митрополитом Миколою (Борецьким)]], де вирішено організувати перший «надзвичайний» собор УАПЦ.

У цьому псевдособорі, що відбувся в січні [[1930]]-го (влада змусила УАПЦ до самоліквідації), брав участь і архієпископ Костянтин.

Архієпископ Костянтин після цієї події не полишив релігійної діяльності — Всеукраїнський церковний тимчасовий організаційний комітет (ВУЦТОК), який тут же очолив рух за відновлення української православної церкви, у липні 1930-го призначив архієпископа спеціальним представником (згодом єпархіальним представником) у Чернігівській і Волинській округах. [[5 вересня]] 1930-го разом із протоієреєм К. Бутвиненком ''архієпископ Костянтин'' розпорядився передати Бібліотеку УАПЦ до Харкова, а згодом — розподілити по єпархіях знятої з реєстрації Церкви. У листопаді '''ВУЦТОК''' призначив ''Високопреосвященнійшого Костянтина (Малюшкевича)'' [[Київ|єпископом Київським]] УПЦ, уповноважив його для проведення єпархіальних зборів у [[Київська округа|Київській]] і [[Уманська округа|Уманській округах]]. [[9 грудня]] [[1930]] року Костянтин (Малюшкевич) мав брати участь у соборі відновленої УПЦ від ВУЦТОК та висвітлювати найважливішу тему — канони і накази відновленої церкви.

Згодом росіяни двічі заарештовували єпископа в Києві (1931 і 1932-го) за «контрреволюційну діяльність» і позбавили права провадити [[Богослужіння|богослужіння]]. Також влада заборонила єпископу полишати Київ.

Внаслідок тиску режиму [[1934]] єпископ відійшов від активної церковної діяльності. Змушений був працювати бухгалтером, у мотофлоті Міськкомгоспу, водночас підробляв на життя палітурником<ref>{{Cite web |url=http://history.org.ua/LiberUA/978-966-02-4234-0/978-966-02-4234-0.pdf |title=Другий всеукраїнський православний церковний собор УАПЦ 17-30 жовтня 1927 року. Документи і матеріали |accessdate=1 листопада 2016 |archive-date=3 листопада 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161103220254/http://history.org.ua/LiberUA/978-966-02-4234-0/978-966-02-4234-0.pdf }}</ref>.

[[1937]] єпископа заарештували органи НКВД і [[15 вересня]] Трійка НКВД СССР у Київської області засудила Малюшкевича до розстрілу. Однак, як стверджує родина<ref>[http://stkachuk.livejournal.com/30765.html Розповідь правнучки сестри Малюшкевича]</ref>, вирок замінили ув'язненням у концтаборах ГУЛАГ. Проте про цей період життя і смерть владики Малюшкевича досі нічого не відомо.

== Сім'я ==

Відомо, що дружину Костянтина (Малюшкевича) звали Катерина. Дітей у сім'ї не було.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://esu.com.ua/search_articles.php?id=6194 Про єпископа в Енциклопедії сучасної України] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200814150250/http://esu.com.ua/search_articles.php?id=6194 |date=14 серпня 2020 }}
== Посилання ==
*[http://encyclopedia.kiev.ua/vydaniya/files/use/second_book/part2.pdf Малюшкевич Констянтин] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200914210737/http://encyclopedia.kiev.ua/vydaniya/files/use/second_book/part2.pdf |date=14 вересня 2020 }} // {{УМЕ7|сторінки=904}}

[[Категорія:Українські релігійні діячі]]
[[Категорія:Єпископи УАПЦ 1919–1937]]
[[Категорія:Розстріляні в СРСР]]
[[Категорія:Персоналії:Умань]]
[[Категорія:Православні єпископи]]
[[Категорія:Випускники Волинської духовної семінарії]]
[[Категорія:В'язні ГУЛАГу]]
[[Категорія:Персоналії:Дніпро]]
[[Категорія:Уродженці Волинської губернії]]
[[Категорія:Уродженці Ізяславського повіту]]

title: Архієпископ Київський

Церква: УАПЦ

Народження: 1890 ( 1890 ) Подільська губернія

Смерть: імовірно 22.9.1937 імовірно Київ


text:
# Крістофер Пламмер
Крістофер Пламмер (ім'я при народженні Артур Крістофер Орм Пламмер, англ. Arthur Christopher Orme Plummer); 13 грудня 1929, Торонто, Канада — 5 лютого 2021, Вестон, Коннектикут, США) — канадський театральний та теле-кіноактор, відомий за ролі в фільмах «Звуки музики», «Дванадцять мавп», «Ігри розуму», «Будинок біля озера», «Своя людина», «Дівчина з тату дракона». Лауреат премій «Золотий глобус», «Оскар», «Еммі», «Тоні».

## Молоді роки
Народився в Торонто в сім'ї Ізабелли Марі й Джона Орм Пламмерів. По материнській лінії є правнуком канадського прем'єр-міністра Джона Аббота. Був єдиною дитиною в родині. Незабаром після народження батьки розлучилися і Крістофер переїхав на батьківщину матері в Сенвіль, Квебек. Знає англійську і французьку мови. Змалечку захоплювався музикою і хотів стати піаністом, але потім захопився театром і почав грати в різних шкільних виставах. Звернув на себе увагу театральних критиків після вистави «Гордість і упередження», в якій грав роль Містера Дарсі.

## Кар'єра
Дебютував на Бродвеї в 1953 році. За свою більш ніж півстолітню театральну кар'єру зіграв безліч ролей в різних знаменитих виставах, у тому числі, в «Cyrano» (1973) і «Barrymore» (1997), за які він отримав нагороду «Тоні», а пізніше — виконав роль Короля Ліра в Лінкольн-центрі (2004). У 2007 Пламмер виконав головну роль у Бродвейській постановці «Пожнеш бурю» англ. Inherit the Wind (2007), отримавши за неї сьому по рахунку номінацію на премію «Тоні».
Свою кінокар'єру розпочав в 1958 році в фільмі Сідні Люмета «Зачарована сценою». Світову відомість йому принесла роль капітана фон Траппа в оскароносному фільмі «Звуки музики».
Паралельно з роботою в театрі активно знімається в кіно. Можна згадати його останні широковідомі роботи як «Дванадцять мавп» (1995), «Ігри розуму» (2001), «Своя людина» (1999), «Вперед і вгору» (2009), «Дівчина з тату дракона» (2011).
У 2011 році за роботу у трагікомедії «Початківці» отримав премії «Золотий глобус», «Оскар», «БАФТА».
Наприкінці січня 2021 року впав біля свого будинку і вдарився головою об машину дружини. Через два тижні, 5 лютого, помер на 92-му році життя від наслідків удару. Останню роль у другому сезоні телесеріалу «Виліт» відзняв незадовго до смерті.

## Особисте життя
Пламмер був одружений тричі. Його перший шлюб, з актрисою Теммі Граймс, був в 1956 році й тривав чотири роки. В шлюбі народилась дочка Аманда Пламмер (нар. 1957).
Вдруге був одружений із журналісткою Патрицією Льюїс з 4 травня 1962 по 1967 рік.
Він і його третя дружина, британська танцівниця і актриса Елен Регіна Тейлор, одружені з 1970 року і проживали на фермі в штаті Коннектикут.

## Фільмографія
| Рік       | Назва українською                 | Оригінальна назва                      | Персонаж                                    |
| --------- | --------------------------------- | -------------------------------------- | ------------------------------------------- |
| 1958      | Зачарований сценою                | Stage Struck                           | Джо Шерідан                                 |
| 1958      | Wind Across the Everglades        | Wind Across the Everglades             | Волт Мердок                                 |
| 1958      | Little Moon of Alban              | Little Moon of Alban                   | Кеннет Бойд                                 |
| 1964      | Падіння Римської імперії          | The Fall of the Roman Empire           | Коммод                                      |
| 1965      | Звуки Музики                      | The Sound of Music                     | капітан фон Трап                            |
| 1965      | Всередині Дейзі Кловер            | Inside Daisy Clover                    | Реймонд Свон                                |
| 1966      | Triple Cross                      | Triple Cross                           | Едді Чепмен                                 |
| 1967      | Ніч генералів                     | The Night of the Generals              | Ервін Роммель                               |
| 1969      | Битва за Британію                 | Battle of Britain                      | Колін Гарві                                 |
| 1970      | Ватерлоо                          | Waterloo                               | Веллінгтон                                  |
| 1975      | Повернення Рожевої Пантери        | The Return of the Pink Panther         | сер Чарльз Літтон                           |
| 1975      | Чоловік, який хотів стати королем | The Man Who Would Be King              | Редьярд Кіплінг                             |
| 1975      | День, який потряс світ            | The Day That Shook the World           | Франц Фердинанд                             |
| 1976      | Аси в небі                        | Aces High                              | капітан «дядько» Синклер (лейтенант Осборн) |
| 1977      | Ісус з Назарету                   | Jesus of Nazareth                      | Ірод Антипа                                 |
| 1977      | Срібний                           | Silver Blaze                           | Шерлок Холмс                                |
| 1979      | Срібний                           | Starcrash                              | Імператор                                   |
| 1979      | Убивство за наказом               | Murder by Decree                       | Шерлок Холмс                                |
| 1979      | Ганновер Стріт                    | Hanover Street                         | Пол Селінджер                               |
| 1980      | Десь у часі                       | Somewhere in Time                      | Вільям Робінсон                             |
| 1981      | Аматор                            | The Amateur                            | професор Лакос                              |
| 1983      | Червоне і Чорне                   | The Scarlet and the Black              | Герберт Каплер                              |
| 1983      | Ті, що співають у терні           | The Thorn Birds                        | архієпископ Вітторіо ді Контіні-Верчезе     |
| 1984      | Пейзаж мрій                       | Dreamscape                             | Боб Блер                                    |
| 1984      | Випробування невинністю           | Ordeal by Innocence                    | Лео Аргайл                                  |
| 1986      | Хлопці в блакитному               | The Boy in Blue                        | Нокс                                        |
| 1986      | Американський хвіст               | An American Tail                       | Генрі                                       |
| 1987      | Сіті зла                          | Dragnet                                | Джонатан Вірлі                              |
| 1990      | Там, де серце                     | Where the Heart Is                     | Джеррі                                      |
| 1991      | Молода Катерина                   | Young Catherine                        | Чарльз Вільямс                              |
| 1991      | Зоряний шлях 6: Невідкрита країна | Star Trek VI: The Undiscovered Country | генерал Чанг                                |
| 1991      | В колі першому                    | The First Circle                       | Віктор Абакумов                             |
| 1991      | Малкольм Ікс                      | Malcolm X                              | Гілл                                        |
| 1994      | Вовк                              | Wolf                                   | Реймонд Алден                               |
| 1995      | Долорес Клейборн                  | Dolores Claiborne                      | Джон МакКей                                 |
| 1995      | Дванадцять мавп                   | 12 Monkeys                             | доктор Гоїнс                                |
| 1998      | Оксамитова золота жила            | Velvet Goldmine                        | Браян Слейд                                 |
| 1998      | B. Monkey                         | B. Monkey                              | Бруно                                       |
| 1998      | Клоун опвночі                     | The Clown at Midnight                  | містер Карутерс                             |
| 1999      | Своя людина                       | The Insider                            | Майк Воллес                                 |
| 2000      | Нюрнберг                          | Nuremberg                              | Девід Максвел Файф                          |
| 2000      | Дракула 2000                      | Dracula 2000                           | ван Хелсінг                                 |
| 2001      | Ігри розуму                       | A Beautiful Mind                       | доктор Розен                                |
| 2002      | Арарат                            | Ararat                                 | Девід                                       |
| 2003      | Євангелія від Івана               | The Gospel of John                     | оповідач                                    |
| 2003      | Диявольський маєток               | Cold Creek Manor                       | містер Массі                                |
| 2004      | Скарб нації                       | National Treasure                      | Джон Гейтс                                  |
| 2004      | Олександр                         | Alexander                              | Аристотель                                  |
| 2005      | Любов до собак обов'язкова        | Must Love Dogst                        | Біл Нолан                                   |
| 2005      | Сіріана                           | Syriana                                | Ден Вітінг                                  |
| 2006      | Не спійманий — не злодій          | Inside Man                             | Артур Кейс                                  |
| 2006      | Будинок біля озера                | The Lake House                         | Саймон Вейлер                               |
| 2009      | Вперед і вгору                    | Up                                     | Чарльз Мунц                                 |
| 2009      | 9                                 | 9                                      | 1                                           |
| 2009      | Імаджинаріум доктора Парнаса      | The Imaginarium of Doctor Parnassus    | доктор Парнас                               |
| 2009      | Останнє воскресіння               | The Last Station                       | Лев Толстой                                 |
| 2011      | Священик                          | Pries                                  | монсеньйор Орелас                           |
| 2011      | Початківці                        | Beginners                              | Гал                                         |
| 2011      | Дівчина з тату дракона            | The Girl with the Dragon Tattoo        | Генріх Вангер                               |
| 2013      | Головний бій Мухаммеда Алі        | Muhammad Ali's Greatest Fight          | Джон Харлан                                 |
| 2014      | Ельза та Фред                     | Elsa & Fred                            | Фред Баркрофт                               |
| 2014      | Подорож Гектора у пошуках щастя   | Hector and the Search for Happiness    | профессор Корман                            |
| 2014      | Фальсифікатор                     | The Forger                             | Джозеф Каттер                               |
| 2015      | Денні Коллінз                     | Danny Collins                          | Френк Грудмен                               |
| 2015      | Пам'ятати                         | Remember                               | Зев Гуттман                                 |
| 2016      | Останній поцілунок кайзера        | The Exception                          | Вільгельм II                                |
| 2017      | Усі гроші світу                   | All the Money in the World             | Пол Ґетті                                   |
| 2017      | Людина, яка винайшла різдво       | The Man Who Invented Christmas         | Ебенезер Скрудж                             |
| 2019      | Ножі наголо                       | Knives Out                             | Гарлан Тромбрей                             |
| 2020—2022 | Виліт (телесеріал)                | Departure                              | Говард Лоусон                               |

## Нагороди і номінації
- 1974 — премія «Тоні» за роль в мюзиклі «Сірано»
- 1976 — премія «Еммі» за роль в серіалі «Міняли»
- 1980 — премія «Джіні» за роль в фільмі «Вбивство за наказом»
- 1994 — премія «Еммі» за озвучку в дитячому серіалі «Мейделін»
- 1997 — нагорода імені Едвіна Бута
- 1997 — премія «Тоні» за роль в п'єсі «Беррімор»
- 1999 — нагорода лос-анджелеської асоціації критиків за роль фільмі «Своя людина»
- 1999 — нагорода бостонського товариства кінокритиків за роль фільмі «Своя людина»
- 2002 — нагорода імені Джейсона Робардса
- 2012 — премія «Золотий глобус» в категорії «Найкраща чоловіча роль другого плану» за роль в фільмі «Початківці»
- 2012 — премія «БАФТА» в категорії «Найкраща чоловіча роль другого плану» за роль в фільмі «Початківці»
- 2012 — премія «Оскар» в категорії «Найкраща чоловіча роль другого плану» за роль в фільмі «Початківці»

title: Крістофер Пламмер

wikitext:
{{Othernames|Пламмер}}
{{Актор
| bgcolour = gold
| imdb_id = 0001626
}}
'''Крістофер Пламмер''' (ім'я при народженні '''Артур Крістофер Орм Пламмер''', {{lang-en|Arthur Christopher Orme Plummer}}); [[13 грудня]] [[1929]], [[Торонто]], [[Канада]] — [[5 лютого]] [[2021 рік|2021]]<ref>{{Cite web|lang=en|url=http://www.theguardian.com/film/2021/feb/05/christopher-plummer-sound-of-music-star-and-oldest-actor-to-win-an-oscar-dies-aged-91|title=Christopher Plummer, Sound of Music star and oldest actor to win an Oscar, dies aged 91|website=the Guardian|date=2021-02-05|accessdate=2021-02-05|archive-date=26 квітня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210426095116/https://www.theguardian.com/film/2021/feb/05/christopher-plummer-sound-of-music-star-and-oldest-actor-to-win-an-oscar-dies-aged-91}}</ref>, Вестон, [[Коннектикут]], [[Сполучені Штати Америки|США]]) — канадський театральний та теле-[[кіноактор]], відомий за [[роль|ролі]] в [[фільм]]ах «[[Звуки музики]]», «[[Дванадцять мавп]]», «[[Ігри розуму (фільм)|Ігри розуму]]», [[Будинок біля озера|«Будинок біля озера»]], «[[Своя людина]]», «[[Дівчина з тату дракона (фільм, 2011)|Дівчина з тату дракона]]». Лауреат премій «[[Золотий глобус]]», «[[Оскар (кінопремія)|Оскар]]», «[[Еммі (нагорода)|Еммі]]», «[[Тоні (премія)|Тоні]]».

== Молоді роки ==
Народився в Торонто в сім'ї Ізабелли Марі й Джона Орм Пламмерів. По материнській лінії є правнуком канадського прем'єр-міністра [[Джон Аббот|Джона Аббота]]<ref>[https://web.archive.org/web/20040818183042/http://www.cbc.ca/lifeandtimes/plummer.html CBC: Life And Times]. CBC.ca (2002-11-12). Retrieved on July 2, 2011.</ref>. Був єдиною дитиною в родині. Незабаром після народження батьки розлучилися і Крістофер переїхав на батьківщину матері в Сенвіль, [[Квебек (провінція)|Квебек]]. Знає [[англійська мова|англійську]] і французьку мови<ref name="ref122">{{cite news| last=Witchel| first=Alex| title=Christopher Plummer's legendary life, wonderfully retold| work=The New York Times| date=November 19, 2008| url=http://www.nytimes.com/2008/12/21/arts/21iht-IDSIDE20.1.18821148.html| accessdate=11 липня 2012| archive-date=6 листопада 2014| archive-url=https://web.archive.org/web/20141106035049/http://www.nytimes.com/2008/12/21/arts/21iht-IDSIDE20.1.18821148.html}}</ref><ref name="ref1212">{{cite news| last=Hartigan| first=Patti| title=Starring as the Star-Crossed Actor Who was Also a Rake and Rebel, Christopher Plummer does Barrymore by the Book| work=Boston Globe| date=19 січня 1997| url=http://nl.newsbank.com/nl-search/we/Archives?p_product=BG&p_theme=bg&p_action=search&p_maxdocs=200&p_topdoc=1&p_text_direct-0=0EADDC8B6EB6EACF&p_field_direct-0=document_id&p_perpage=10&p_sort=YMD_date:D&s_trackval=GooglePM| accessdate=11 липня 2012| archive-date=21 жовтня 2012| archive-url=https://web.archive.org/web/20121021075210/http://nl.newsbank.com/nl-search/we/Archives?p_product=BG&p_theme=bg&p_action=search&p_maxdocs=200&p_topdoc=1&p_text_direct-0=0EADDC8B6EB6EACF&p_field_direct-0=document_id&p_perpage=10&p_sort=YMD_date:D&s_trackval=GooglePM}}</ref>. Змалечку захоплювався музикою і хотів стати піаністом, але потім захопився театром і почав грати в різних шкільних виставах<ref>{{cite web | author=Montreal Gazette | title=Montrealer Christopher Plummer triumphs at Academy Awards | url=http://m.ctv.ca/montreal/20120227/mtl_christopher_plummer_120227.html }}{{Недоступне посилання}}</ref><ref>{{cite web|title=Back to his school days|url=http://www.canada.com/story_print.html?id=c4899e18-9107-4bb5-857f-d85f178b7383&sponsor=|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IJOzl96d?url=http://www.canada.com/story_print.html?id=c4899e18-9107-4bb5-857f-d85f178b7383|archivedate=2013-07-22|accessdate=2012-07-11|deadurl=yes}}</ref>. Звернув на себе увагу театральних критиків після вистави «<nowiki/>[[Гордість і упередження]]<nowiki/>», в якій грав роль Містера Дарсі.

== Кар'єра ==
Дебютував на [[Бродвейський театр|Бродвеї]] в 1953 році. За свою більш ніж півстолітню театральну кар'єру зіграв безліч ролей в різних знаменитих виставах, у тому числі, в «''Cyrano''» (1973) і «''Barrymore''» (1997), за які він отримав нагороду «[[Тоні (премія)|Тоні]]», а пізніше — виконав роль [[Король Лір|Короля Ліра]] в [[Лінкольн-центр]]і (2004). У 2007 Пламмер виконав головну роль у Бродвейській постановці «Пожнеш бурю» {{lang-en|Inherit the Wind}} (2007), отримавши за неї сьому по рахунку номінацію на премію «[[Тоні (премія)|Тоні]]».

Свою кінокар'єру розпочав в 1958 році в фільмі [[Сідні Люмет]]а «Зачарована сценою». Світову відомість йому принесла роль капітана фон Траппа в оскароносному фільмі «[[Звуки музики]]».

Паралельно з роботою в театрі активно знімається в кіно. Можна згадати його останні широковідомі роботи як «[[Дванадцять мавп]]» (1995), «[[Ігри розуму (фільм)|Ігри розуму]]» (2001), «[[Своя людина]]» (1999), «[[Вперед і вгору]]» (2009), «[[Дівчина з тату дракона (фільм, 2011)|Дівчина з тату дракона]]» (2011).

У 2011 році за роботу у трагікомедії «[[Початківці]]» отримав премії «[[Золотий глобус]]», «[[Оскар]]», «[[Премія БАФТА|БАФТА]]».

Наприкінці січня 2021 року впав біля свого будинку і вдарився головою об машину дружини. Через два тижні, 5 лютого, помер на 92-му році життя від наслідків удару<ref>[https://globalnews.ca/news/7622710/christopher-plummer-dead/ Christopher Plummer, iconic Canadian actor, dies at age 91]</ref>. Останню роль у другому сезоні телесеріалу «[[Виліт (телесеріал)|Виліт]]» відзняв незадовго до смерті.

== Особисте життя ==
Пламмер був одружений тричі. Його перший шлюб, з актрисою Теммі Граймс, був в 1956 році й тривав чотири роки. В шлюбі народилась дочка [[Аманда Пламмер]] (нар. 1957).

Вдруге був одружений із журналісткою Патрицією Льюїс з 4 травня 1962 по 1967 рік.

Він і його третя дружина, британська танцівниця і актриса Елен Регіна Тейлор, одружені з 1970 року і проживали на фермі в штаті [[Коннектикут]].<ref>{{cite news | author=Steve Daly | title=Captain, Our Captain | url=http://www.ew.com/ew/article/0,,1128481,00.htm | work=Entertainment Weekly | accessdate=11 липня 2012 | archive-date=23 квітня 2012 | archive-url=https://web.archive.org/web/20120423060220/http://www.ew.com/ew/article/0,,1128481,00.htm }}</ref>

== Фільмографія ==

{|class="standard"
|-
!Рік
!Назва українською
!Оригінальна назва
!Персонаж
|-
|[[1958 в кіно|1958]]
|Зачарований сценою
|''Stage Struck''
|Джо Шерідан
|-
|[[1958 в кіно|1958]]
|Wind Across the Everglades
|''Wind Across the Everglades''
|Волт Мердок
|-
|[[1958 в кіно|1958]]
|Little Moon of Alban
|''Little Moon of Alban''
|Кеннет Бойд
|-
|[[1964 в кіно|1964]]
|Падіння Римської імперії
|''The Fall of the Roman Empire''
|[[Коммод]]
|-
|[[1965 в кіно|1965]]
|[[Звуки Музики]]
|''The Sound of Music''
|капітан фон Трап
|-
|[[1965 в кіно|1965]]
|Всередині Дейзі Кловер
|''Inside Daisy Clover''
|Реймонд Свон
|-
|[[1966 в кіно|1966]]
|Triple Cross
|''Triple Cross''
|Едді Чепмен
|-
|[[1967 в кіно|1967]]
|Ніч генералів
|''The Night of the Generals''
|[[Ервін Роммель]]
|-
|[[1969 в кіно|1969]]
|[[итва за Британію (фільм, 1969)|Битва за Британію]]
|''Battle of Britain''
|Колін Гарві
|-
|[[1970 в кіно|1970]]
|[[Ватерлоо (фільм)|Ватерлоо]]
|''Waterloo''
|[[Артур Веллслі|Веллінгтон]]
|-
|[[1975 в кіно|1975]]
|Повернення Рожевої Пантери
|''The Return of the Pink Panther''
|сер Чарльз Літтон
|-
|[[1975 в кіно|1975]]
|Чоловік, який хотів стати королем
|''The Man Who Would Be King''
|[[Редьярд Кіплінг]]
|-
|[[1975 в кіно|1975]]
|День, який потряс світ
|''The Day That Shook the World''
|[[Франц Фердинанд]]
|-
|[[1976 в кіно|1976]]
|[[Аси в небі (фільм, 1976)|Аси в небі]]
|''Aces High''
|капітан «дядько» Синклер (лейтенант Осборн)
|-
|[[1977 в кіно|1977]]
|Ісус з Назарету
|''Jesus of Nazareth''
|[[Ірод Антипа]]
|-
|[[1977 в кіно|1977]]
|[[Срібний (оповідання)|Срібний]]
|''Silver Blaze''
|[[Шерлок Холмс]]
|-
|[[1979 в кіно|1979]]
|[[Срібний (оповідання)|Срібний]]
|''Starcrash''
|Імператор
|-
|[[1979 в кіно|1979]]
|Убивство за наказом
|''Murder by Decree''
|[[Шерлок Холмс]]
|-
|[[1979 в кіно|1979]]
|Ганновер Стріт
|''Hanover Street''
|Пол Селінджер
|-
|[[1980 в кіно|1980]]
|Десь у часі
|''Somewhere in Time''
|Вільям Робінсон
|-
|[[1981 в кіно|1981]]
|Аматор
|''The Amateur''
|професор Лакос
|-
|[[1983 в кіно|1983]]
|Червоне і Чорне
|''The Scarlet and the Black''
|Герберт Каплер
|-
|[[1983 в кіно|1983]]
|[[Ті, що співають у терні (мінісеріал)|Ті, що співають у терні]]
|''The Thorn Birds ''
|архієпископ Вітторіо ді Контіні-Верчезе
|-
|[[1984 в кіно|1984]]
|[[Пейзаж мрій (фільм, 1984)|Пейзаж мрій]]
|''Dreamscape ''
|Боб Блер
|-
|[[1984 в кіно|1984]]
|[[Випробування невинністю]]
|''Ordeal by Innocence''
|Лео Аргайл
|-
|[[1986 в кіно|1986]]
|Хлопці в блакитному
|''The Boy in Blue''
|Нокс
|-
|[[1986 в кіно|1986]]
|Американський хвіст
|''An American Tail''
|Генрі
|-
|[[1987 в кіно|1987]]
|Сіті зла
|''Dragnet''
|Джонатан Вірлі
|-
|[[1990 в кіно|1990]]
|Там, де серце
|''Where the Heart Is''
|Джеррі
|-
|[[1991 в кіно|1991]]
|Молода Катерина
|''Young Catherine''
|Чарльз Вільямс
|-
|[[1991 в кіно|1991]]
|[[Зоряний шлях 6: Невідкрита країна]]
|''Star Trek VI: The Undiscovered Country''
|генерал Чанг
|-
|[[1991 в кіно|1991]]
|В колі першому
|''The First Circle''
|Віктор Абакумов
|-
|[[1991 в кіно|1991]]
|[[Малкольм Ікс]]
|''Malcolm X''
|Гілл
|-
|[[1994 в кіно|1994]]
|Вовк
|''Wolf''
|Реймонд Алден
|-
|[[1995 в кіно|1995]]
|[[Долорес Клейборн (фільм)|Долорес Клейборн]]
|''Dolores Claiborne''
|Джон МакКей
|-
|[[1995 в кіно|1995]]
|[[Дванадцять мавп]]
|''12 Monkeys''
|доктор Гоїнс
|-
|[[1998 в кіно|1998]]
|Оксамитова золота жила
|''Velvet Goldmine''
|Браян Слейд
|-
|[[1998 в кіно|1998]]
|B. Monkey
|''B. Monkey''
|Бруно
|-
|[[1998 в кіно|1998]]
|Клоун опвночі
|''The Clown at Midnight''
|містер Карутерс
|-
|[[1999 в кіно|1999]]
|[[Своя людина]]
|''The Insider''
|Майк Воллес
|-
|[[2000 в кіно|2000]]
|Нюрнберг
|''Nuremberg''
|Девід Максвел Файф
|-
|[[2000 в кіно|2000]]
|[[Дракула 2000]]
|''Dracula 2000''
|ван Хелсінг
|-
|[[2001 в кіно|2001]]
|[[Ігри розуму (фільм)|Ігри розуму]]
|''A Beautiful Mind''
|доктор Розен
|-
|[[2002 в кіно|2002]]
|Арарат
|''Ararat''
|Девід
|-
|[[2003 в кіно|2003]]
|Євангелія від Івана
|''The Gospel of John''
|оповідач
|-
|[[2003 в кіно|2003]]
|[[Диявольський маєток]]
|''Cold Creek Manor''
|містер Массі
|-
|[[2004 в кіно|2004]]
|[[Скарб нації]]
|''National Treasure''
|Джон Гейтс
|-
|[[2004 в кіно|2004]]
|[[Олександр (фільм)|Олександр]]
|''Alexander''
|[[Аристотель]]
|-
|[[2005 в кіно|2005]]
|[[Любов до собак обов'язкова]]
|''Must Love Dogst''
|Біл Нолан
|-
|[[2005 в кіно|2005]]
|[[Сіріана]]
|''Syriana''
|Ден Вітінг
|-
|[[2006 в кіно|2006]]
|[[Не спійманий — не злодій]]
|''Inside Man''
|Артур Кейс
|-
|[[2006 в кіно|2006]]
|[[Будинок біля озера]]
|''The Lake House''
|Саймон Вейлер
|-
|[[2009 в кіно|2009]]
| [[Вперед і вгору]]
|''Up''
|Чарльз Мунц
|-
|[[2009 в кіно|2009]]
| [[9 (мультфільм)|9]]
|''9''
|1
|-
|[[2009 в кіно|2009]]
| [[Імаджинаріум доктора Парнаса]]
|''The Imaginarium of Doctor Parnassus''
|доктор Парнас
|-
|[[2009 в кіно|2009]]
| [[Останнє воскресіння]]
|''The Last Station''
|[[Лев Толстой]]
|-
|[[2011 в кіно|2011]]
|[[Священик (фільм, 2011)|Священик]]
|''Pries''
|монсеньйор Орелас
|-
|[[2011 в кіно|2011]]
|[[Початківці]]
|''Beginners''
|Гал
|-
|[[2011 в кіно|2011]]
|[[Дівчина з тату дракона (фільм, 2011)|Дівчина з тату дракона]]
|''The Girl with the Dragon Tattoo''
|Генріх Вангер
|-
|[[2013 в кіно|2013]]
|[[Головний бій Мухаммеда Алі (фільм, 2013)|Головний бій Мухаммеда Алі]]
|''Muhammad Ali's Greatest Fight''
|Джон Харлан
|-
|[[2014 в кіно|2014]]
|[[Ельза та Фред (фільм, 2014)|Ельза та Фред]]
|''Elsa & Fred''
|Фред Баркрофт
|-
|[[2014 в кіно|2014]]
|[[Подорож Гектора у пошуках щастя]]
|''Hector and the Search for Happiness''
|профессор Корман
|-
|[[2014 в кіно|2014]]
|[[Фальсифікатор (фільм, 2014)|Фальсифікатор]]
|''The Forger''
|Джозеф Каттер
|-
|[[2015 в кіно|2015]]
|[[Денні Коллінз (фільм)|Денні Коллінз]]
|''Danny Collins''
|Френк Грудмен
|-
|[[2015 в кіно|2015]]
|[[Пам'ятати (фільм, 2015)|Пам'ятати]]
|''Remember''
|Зев Гуттман
|-
|[[2016 в кіно|2016]]
|[[Останній поцілунок кайзера (фільм, 2016)|Останній поцілунок кайзера]]
|''The Exception''
|[[Вільгельм II (німецький імператор)|Вільгельм II]]
|-
|[[2017 в кіно|2017]]
|[[Усі гроші світу]]
|''All the Money in the World''
|[[Пол Ґетті]]
|-
|[[2017 в кіно|2017]]
|[[Людина, яка винайшла різдво (фільм, 2017)|Людина, яка винайшла різдво]]
|''The Man Who Invented Christmas''
|[[Ебенезер Скрудж]]
|-
|[[2019 в кіно|2019]]
|[[Ножі наголо]]
|''Knives Out''
|Гарлан Тромбрей
|-
|[[2020 у телебаченні|2020]]—[[2022 у телебаченні|2022]]
|[[Виліт (телесеріал)|Виліт]] (телесеріал)
|''Departure''
|Говард Лоусон
|}

== Нагороди і номінації ==
* [[1974]] — премія «[[Тоні (премія)|Тоні]]» за роль в мюзиклі «Сірано»
* [[1976]] — премія «[[Еммі (премія)|Еммі]]» за роль в серіалі «Міняли»
* [[1980]] — премія «Джіні» за роль в фільмі «Вбивство за наказом»
* [[1994]] — премія «[[Еммі (премія)|Еммі]]» за озвучку в дитячому серіалі «Мейделін»
* [[1997]] — нагорода імені Едвіна Бута
* [[1997]] — премія «[[Тоні (премія)|Тоні]]» за роль в п'єсі «Беррімор»
* [[1999]] — нагорода лос-анджелеської асоціації критиків за роль фільмі «[[Своя людина]]»
* [[1999]] — нагорода бостонського товариства кінокритиків за роль фільмі «[[Своя людина]]»
* [[2002]] — нагорода імені Джейсона Робардса
* [[2012]] — премія «[[Золотий глобус]]» в категорії «Найкраща чоловіча роль другого плану» за роль в фільмі «Початківці»
* [[2012]] — премія «[[Премія БАФТА|БАФТА]]» в категорії «Найкраща чоловіча роль другого плану» за роль в фільмі «Початківці»
* [[2012]] — премія «[[Оскар]]» в категорії «Найкраща чоловіча роль другого плану» за роль в фільмі «Початківці»

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://www.ukrinform.ua/rubric-culture/3185593-pomer-najstarisij-aktor-akij-kolinebud-otrimuvav-oskar.html Помер найстаріший актор, який коли-небудь отримував «Оскар»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210206062833/https://www.ukrinform.ua/rubric-culture/3185593-pomer-najstarisij-aktor-akij-kolinebud-otrimuvav-oskar.html |date=6 лютого 2021 }}// Укрінформ, 6.2.2021

== Посилання ==
{{Вікіцитати}}
* {{kino-teatr персона|1952}}

{{Бібліоінформація}}
{{Navboxes
|title = [[Кінопремія|Кінонагороди]] Крістофера Пламмера
|list =
{{Премія «Золотий глобус» за найкращу чоловічу роль другого плану — кінофільм}}
{{Премія Гільдії кіноакторів США за найкращу чоловічу роль другого плану}}
{{Премія БАФТА за найкращу чоловічу роль другого плану}}
{{Премія «Тоні» за найкращу чоловічу роль у п'єсі}}
{{Премія «Тоні» за найкращу чоловічу роль у мюзиклі}}
{{Премія «Еммі» за найкращу чоловічу роль у міні-серіалі або фільмі}}
{{Лауреати премії Гілгуда}}
}}
{{Портали|Біографії|Кінематограф|Канада}}

{{DEFAULTSORT:Пламмер Крістофер}}
[[Категорія:Канадські актори]]
[[Категорія:Канадські актори озвучування]]
[[Категорія:Кіноактори XX століття]]
[[Категорія:Кіноактори XXI століття]]
[[Категорія:Лауреати премії «Золотий глобус»]]
[[Категорія:Лауреати премії «Оскар» за найкращу чоловічу роль другого плану]]
[[Категорія:Лауреати премії «Еммі»]]
[[Категорія:Лауреати премії «Тоні»]]
[[Категорія:Уродженці Торонто]]
[[Категорія:Актори, які зіграли роль Шерлока Холмса]]
[[Категорія:Актори, які зіграли роль Сірано де Бержерака]]
[[Категорія:Актори, які зіграли роль Абрагама ван Гелсінґа]]
[[Категорія:Актори, які зіграли роль Гамлета]]
[[Категорія:Канадці шотландського походження]]
[[Категорія:Англійці Канади]]
[[Категорія:Володарі «Потрійної корони акторської майстерності»]]
[[Категорія:Жертви нещасного випадку]]

title: англ. Christopher Plummer

Ім'я при народженні: англ. Arthur Christopher Orme Plummer

Інші імена: Chris

Народився: 13 грудня 1929[…] · Торонто, Онтаріо, Канада

Помер: 5 лютого 2021 (91 рік) · Вестон, Ферфілд, Коннектикут, США · смерть через падіння з висотиd

Громадянство: Канада

Діяльність: телеактор, кіноактор, актор озвучування, характерний актор, актор театру, актор

Alma mater: Університет Макгілла, High School of Montreald і Університет Західного Онтаріо

У шлюбі з: Elaine Taylord, Tammy Grimesd і Patricia Lewisd

Діти: Аманда Пламмер

Батьки: John Orme Plummerd · Isabella Mary Abbottd

Членство: Американська академія мистецтв і наук

англ. Christopher Plummer: Нагороди та премії

англ. Christopher Plummer: · John Willis Award for Lifetime Achievementd (2014) Премія «Тоні» за найкращу чоловічу роль у п'єсіd (1997) Премія «Тоні» за найкращу чоловічу роль у мюзикліd (1974) Театральний світd (1955) Канадська Алея слави (1998) почесний доктор Університету Оттавиd премія генерал-губернатора з виконавських мистецтвd (2001) Primetime Emmy Award for Outstanding Lead Actor in a Miniseries or a Movied (1977) Sam Wanamaker Awardd

англ. Christopher Plummer: Крістофер Пламмер у Вікісховищі

англ. Christopher Plummer: Висловлювання у Вікіцитатах


text:
# Закон Фатіха
Закон Фатіха — османський закон про престолонаслідування, що з'явився завдяки одному з найвідоміших і успішніших султанів Османської імперії, Мехмеду II (роки правління 1444-1446, 1451-1481).
Відповідно до цього закону султан після сходження на престол мав право страчувати своїх братів.

## Історія
Епітет «Фатіх», тобто Завойовник, йому було дано підданими і нащадками як визнання видатних заслуг по розширенню території імперії.
Однак велич завойовника вимірюється не тільки масштабом підкорених ним земель або кількістю вбитих ворогів. У першу чергу це турбота про те, щоб зберегти завойоване і перетворити його в могутню й квітуч державу. Мехмед II Фатіх після багатьох перемог замислився про те, як забезпечити імперії стабільність в майбутньому. У першу чергу для цього потрібна була проста й чітка система успадкування влади. До того моменту вже був вироблений один з механізмів. Полягав він в принципі, на якому будувалося життя султанського гарему — «одна наложниця — один син». Султани рідко вступали в офіційний шлюб, зазвичай дітей їм народжували наложниці. Щоб одна наложниця не отримувала занадто багато впливу й не починала інтриг проти синів від інших наложниць, вона могла мати від султана лише одного сина. Після його народження її більше не допускали до інтимної близькості з повелителем. Більш того, коли син досягав більш-менш дорослого віку, його призначали намісником в одну з провінцій — і мати мала його супроводжувати.
Проте, складності з успадкуванням престолу все одно залишалися — султани не були обмежені в кількості наложниць, так що й синів у них могло бути чимало. З урахуванням того, що кожен повнолітній син міг розглядатися повноправним спадкоємцем, боротьба за майбутню владу нерідко починалася ще до смерті султана. Крім того, навіть отримавши владу, новий султан не міг бути повністю спокійний, знаючи, що його брати здатні в будь-який момент вчинити заколот. Сам Мехмед II, прийшовши до влади, вирішив це питання просто і радикально — він убив зведеного брата, потенційного суперника в боротьбі за владу. А потім видав закон, відповідно до якого султан після сходження на престол мав право страчувати своїх братів заради збереження стабільності держави і щоб уникнути майбутніх заколотів.

### Закон «у дії»
Закон Фатіха в Османській імперії формально діяв протягом більш ніж чотирьох століть, до кінця існування султанату, скасованого в 1922 році. Не варто робити з Мехмеда II нелюда, який нібито в обов'язковому порядку заповідав своїм нащадкам нещадно знищувати всіх братів. Закон Фатіха не говорив про те, що кожен новий султан зобов'язаний умертвляти своїх найближчих родичів. І багато султанів не вдавалися до подібних радикальних заходів. Однак цей закон давав главі імперії право за допомогою «кровопускання» забезпечити політичну стабільність всієї держави. До речі, цей закон не був жорстокою примхою султана-маніяка: його схвалили юридичні та релігійні авторитети Османської імперії, котрі вважали, що такий захід виправданий і доцільний. Закон Фатіха нерідко застосовувався султанами Османської імперії. Так, під час сходження на трон 1595 султан Мехмед III наказав убити 19 братів. Втім, останній випадок застосування цієї надзвичайної юридичної норми стався задовго до падіння імперії: 1808 року, коли прийшов до влади Махмуд II й наказав убити брата, попереднього султана Мустафу IV.

title: Закон Фатіха

wikitext:
'''Закон Фатіха''' — османський закон про престолонаслідування, що з'явився завдяки одному з найвідоміших і успішніших [[Османські султани|султанів]] [[Османська імперія|Османської імперії]], [[Мехмед II Фатіх|Мехмеду II]] (роки правління [[1444]]-[[1446]], [[1451]]-[[1481]]).
Відповідно до цього закону султан після сходження на престол мав право страчувати своїх братів.

==Історія==
Епітет «Фатіх», тобто Завойовник, йому було дано підданими і нащадками як визнання видатних заслуг по розширенню території імперії.

Однак велич завойовника вимірюється не тільки масштабом підкорених ним земель або кількістю вбитих ворогів. У першу чергу це турбота про те, щоб зберегти завойоване і перетворити його в могутню й квітуч державу. [[Мехмед II Фатіх]] після багатьох перемог замислився про те, як забезпечити імперії стабільність в майбутньому. У першу чергу для цього потрібна була проста й чітка система успадкування влади. До того моменту вже був вироблений один з механізмів. Полягав він в принципі, на якому будувалося життя султанського гарему — «одна наложниця — один син». Султани рідко вступали в офіційний шлюб, зазвичай дітей їм народжували наложниці. Щоб одна наложниця не отримувала занадто багато впливу й не починала інтриг проти синів від інших наложниць, вона могла мати від султана лише одного сина. Після його народження її більше не допускали до інтимної близькості з повелителем. Більш того, коли син досягав більш-менш дорослого віку, його призначали намісником в одну з провінцій — і мати мала його супроводжувати.

Проте, складності з успадкуванням престолу все одно залишалися — султани не були обмежені в кількості наложниць, так що й синів у них могло бути чимало. З урахуванням того, що кожен повнолітній син міг розглядатися повноправним спадкоємцем, боротьба за майбутню владу нерідко починалася ще до смерті султана. Крім того, навіть отримавши владу, новий султан не міг бути повністю спокійний, знаючи, що його брати здатні в будь-який момент вчинити заколот. Сам [[Мехмед II]], прийшовши до влади, вирішив це питання просто і радикально — він убив зведеного брата, потенційного суперника в боротьбі за владу. А потім видав закон, відповідно до якого султан після сходження на престол мав право страчувати своїх братів заради збереження стабільності держави і щоб уникнути майбутніх заколотів.
=== Закон «у дії» ===

Закон Фатіха в [[Османська імперія|Османській імперії]] формально діяв протягом більш ніж чотирьох століть, до кінця існування султанату, скасованого в 1922 році. Не варто робити з [[Мехмед II Фатіх|Мехмеда II]] нелюда, який нібито в обов'язковому порядку заповідав своїм нащадкам нещадно знищувати всіх братів. Закон Фатіха не говорив про те, що кожен новий султан зобов'язаний умертвляти своїх найближчих родичів. І багато султанів не вдавалися до подібних радикальних заходів. Однак цей закон давав главі імперії право за допомогою «кровопускання» забезпечити політичну стабільність всієї держави. До речі, цей закон не був жорстокою примхою султана-маніяка: його схвалили юридичні та релігійні авторитети [[Османська імперія|Османської імперії]], котрі вважали, що такий захід виправданий і доцільний. Закон Фатіха нерідко застосовувався султанами Османської імперії. Так, під час сходження на трон [[1595]] султан [[Мехмед III]] наказав убити 19 братів. Втім, останній випадок застосування цієї надзвичайної юридичної норми стався задовго до падіння імперії: [[1808]] року, коли прийшов до влади [[Махмуд II]] й наказав убити брата, попереднього султана [[Мустафа IV|Мустафу IV]].

== Посилання ==
* {{cite web|author=Афьонджу Э.|title=Братоубийство в Османской империи|url=http://inosmi.ru/world/20140123/216771875.html|date=23.01.2014|accessdate=2017-10-27|archiveurl=https://web.archive.org/web/20171027053607/http://inosmi.ru/world/20140123/216771875.html|archivedate=27.10.2017|ref=Афьонджу|deadurl=yes}}
* {{cite web|author=Ekinci E.B.|title=OSMANLILARDA KARDEŞ KATLİ|url=http://www.ekrembugraekinci.com/makale.asp?id=204|date=27 января 2010 г|accessdate=2017-10-27|archiveurl=https://web.archive.org/web/20171027054114/http://www.ekrembugraekinci.com/makale.asp?id=204|archivedate=2017-10-27|ref=Ekinci|deadurl=yes}}
* {{cite web|author=Ekinci E.B.|title= The history of fratricide in the Ottoman Empire - Part 1 |url= https://www.dailysabah.com/feature/2015/08/07/the-history-of-fratricide-in-the-ottoman-empire--part-1|website=DailySabah.com|date= 2015|accessdate=2017-10-27|archiveurl=https://web.archive.org/web/20171027054306/https://www.dailysabah.com/feature/2015/08/07/the-history-of-fratricide-in-the-ottoman-empire--part-1|archivedate=2017-10-27|ref=Ekinci-1}}
* {{cite web|author=Ekinci E.B.|title=The history of fratricide in the Ottoman Empire - Part 2|url=https://www.dailysabah.com/feature/2015/08/08/the-history-of-fratricide-in-the-ottoman-empire--part-2|website=DailySabah.com|date=2015|accessdate=2017-10-27|archiveurl=https://web.archive.org/web/20171027054415/https://www.dailysabah.com/feature/2015/08/08/the-history-of-fratricide-in-the-ottoman-empire--part-2|archivedate=2017-10-27|ref=Ekinci-2|deadurl=yes}}
* {{cite web|author=|title=Конституция Оттоманской империи 1876|url=http://worldconstitutions.ru/?p=565|date=|accessdate=2017-10-27|ref=Текст Конституции|archive-date=11 січня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180111213901/http://worldconstitutions.ru/?p=565}}
* {{cite web|author=|title=Qānūn-nāme-i Āl-i ʿOsmān, (AL00633319) |url=http://data.onb.ac.at/rec/AL00633322 |date=1620 | website=obvsg.at|accessdate=2017-10-30|ref=Qānūn-nāme-i Āl-i ʿOsmān}}
* {{cite web|author=Yümn-zāde Muḥammed bin Muṣṭafā |title= Qānūn-nāme (AL00634102)|url=http://data.onb.ac.at/rec/AL00634106 | date=1650 |website=obvsg.at|accessdate=2017-10-30|ref= Qānūn-nāme}}
* {{cite web|author= |title= Quran 2:217|url= https://quran.com/2/217|date= |website= quran.com|accessdate= 2017-11-24|ref= Quran|archive-date= 1 грудня 2017|archive-url= https://web.archive.org/web/20171201044422/https://quran.com/2/217}}

[[Категорія:Історія права]]
[[Категорія:Престолонаслідування]]