text:
# Дуглас-Лейк 3
Дуглас-Лейк 3 (англ. Douglas Lake 3) — індіанська резервація в Канаді, у провінції Британська Колумбія, у межах регіонального округу Томпсон-Нікола.

## Населення
За даними перепису 2016 року, індіанська резервація нараховувала 149 осіб, показавши скорочення на 5,7%, порівняно з 2011-м роком. Середня густина населення становила 1,6 осіб/км².
З офіційних мов обидвома одночасно не володів жоден з жителів, тільки англійською — 150. Усього 15 осіб вважали рідною мовою не одну з офіційних, з них усі — одну з корінних мов.
Працездатне населення становило 60% усього населення, рівень безробіття — 13,3%.

## Клімат
Середня річна температура становить 6°C, середня максимальна – 21,9°C, а середня мінімальна – -13,9°C. Середня річна кількість опадів – 358 мм.
| Клімат поселення                              | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення |
| Показник                                      | Січ.             | Лют.             | Бер.             | Квіт.            | Трав.            | Черв.            | Лип.             | Серп.            | Вер.             | Жовт.            | Лист.            | Груд.            |                  |
| Середній максимум, °C                         | 1,14             | 4,38             | 9,54             | 13,68            | 18,24            | 21,89            | 21,82            | 21,94            | 17,08            | 10,68            | 3,70             | −1,22            |                  |
| Середня температура, °C                       | −6,38            | −3,13            | 2,03             | 6,15             | 10,73            | 14,36            | 17,48            | 17,61            | 12,76            | 6,34             | −0,63            | −5,56            |                  |
| Середній мінімум, °C                          | −13,9            | −10,66           | −5,49            | −1,37            | 3,20             | 6,84             | 13,16            | 13,27            | 8,42             | 2,00             | −4,98            | −9,89            |                  |
| Норма опадів, мм                              | 32               | 19               | 19               | 19               | 34               | 44               | 37               | 29               | 28               | 25               | 35               | 37               |                  |
| Середньомісячна швидкість вітру, м/с          | 2.16             | 2.20             | 2.50             | 2.77             | 2.52             | 2.45             | 2.33             | 2.20             | 2.06             | 2.21             | 2.30             | 2.20             |                  |
| Середньомісячна сонячна радіація, кДж/м²·день | 3387             | 6408             | 11150            | 16149            | 19590            | 21404            | 22512            | 19234            | 13660            | 7822             | 3787             | 2617             |                  |
| --------------------------------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| Джерело:                                      |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |

title: Дуглас-Лейк 3

wikitext:
{{НП
|площа = 94,75
|рік перепису = 2016
|населення = 149
|густота населення  = 1,6
}}
'''Дуглас-Лейк 3''' ({{lang-en|Douglas Lake 3}}) — [[індіанська резервація]] в Канаді, у провінції [[Британська Колумбія]], у межах регіонального округу [[Томпсон-Нікола]].

== Населення ==
За даними перепису 2016 року<ref name="stat_population"/>, індіанська резервація нараховувала 149 осіб, показавши скорочення на 5,7%, порівняно з 2011-м роком. Середня густина населення становила 1,6 осіб/км².

З [[Мови Канади|офіційних мов]] обидвома одночасно не володів жоден з жителів, тільки англійською — 150. Усього 15 осіб вважали рідною мовою не одну з офіційних, з них усі — одну з корінних мов.<ref name="stat_lang"/>

Працездатне населення становило 60% усього населення, рівень безробіття — 13,3%<ref name="stat_labour"/>.

== Клімат ==
Середня річна температура становить 6°C, середня максимальна – 21,9°C, а середня мінімальна – -13,9°C. Середня річна кількість опадів – 358 мм.<ref name=worldclim/><ref name=determ/>
{{Клімат міста
|Місто_род= поселення
|Джерело= <ref name=worldclim/><ref name=determ/>
| Січ_сер=-6.38           | Січ_сер_опади=32
| Лют_сер=-3.13           | Лют_сер_опади=19
| Бер_сер=2.03           | Бер_сер_опади=19
| Кві_сер=6.15           | Кві_сер_опади=19
| Тра_сер=10.73           | Тра_сер_опади=34
| Чер_сер=14.36           | Чер_сер_опади=44
| Лип_сер=17.48           | Лип_сер_опади=37
| Сер_сер=17.61           | Сер_сер_опади=29
| Вер_сер=12.76           | Вер_сер_опади=28
| Жов_сер=6.34           | Жов_сер_опади=25
| Лис_сер=-0.63           | Лис_сер_опади=35
| Гру_сер=-5.56           | Гру_сер_опади=37

| Січ_сер_мін= -13.90       | Січ_сер_макс= 1.14
| Лют_сер_мін= -10.66       | Лют_сер_макс= 4.38
| Бер_сер_мін= -5.49       | Бер_сер_макс= 9.54
| Кві_сер_мін= -1.37       | Кві_сер_макс= 13.68
| Тра_сер_мін= 3.20       | Тра_сер_макс= 18.24
| Чер_сер_мін= 6.84       | Чер_сер_макс= 21.89
| Лип_сер_мін= 13.16       | Лип_сер_макс= 21.82
| Сер_сер_мін= 13.27       | Сер_сер_макс= 21.94
| Вер_сер_мін= 8.42       | Вер_сер_макс= 17.08
| Жов_сер_мін= 2.00       | Жов_сер_макс= 10.68
| Лис_сер_мін= -4.98       | Лис_сер_макс= 3.70
| Гру_сер_мін= -9.89       | Гру_сер_макс= -1.22

|Січ_вітер = 2.16	|Січ_рад = 3387
|Лют_вітер = 2.20	|Лют_рад = 6408
|Бер_вітер = 2.50	|Бер_рад = 11150
|Кві_вітер = 2.77	|Кві_рад = 16149
|Тра_вітер = 2.52	|Тра_рад = 19590
|Чер_вітер = 2.45	|Чер_рад = 21404
|Лип_вітер = 2.33	|Лип_рад = 22512
|Сер_вітер = 2.20	|Сер_рад = 19234
|Вер_вітер = 2.06	|Вер_рад = 13660
|Жов_вітер = 2.21	|Жов_рад = 7822
|Лис_вітер = 2.30	|Лис_рад = 3787
|Гру_вітер = 2.20	|Гру_рад = 2617
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=
<ref name="stat_population">{{cite web|url=https://www12.statcan.gc.ca/census-recensement/2016/dp-pd/prof/details/page.cfm?Lang=E&Geo1=CSD&Code1=5933802&Geo2=PR&Code2=59&B1=Population|title=Census Profile, 2016 Census. Population | publisher=[[Статистична служба Канади]] | accessdate=2019.10.01}}</ref>
<ref name="stat_lang">{{cite web|url=https://www12.statcan.gc.ca/census-recensement/2016/dp-pd/prof/details/page.cfm?Lang=E&Geo1=CSD&Code1=5933802&Geo2=PR&Code2=59&B1=Language|title=Census Profile, 2016 Census. Language| publisher=[[Статистична служба Канади]] | accessdate=2019.10.01}}</ref>
<ref name="stat_labour">{{cite web|url=https://www12.statcan.gc.ca/census-recensement/2016/dp-pd/prof/details/page.cfm?Lang=E&Geo1=CSD&Code1=5933802&Geo2=PR&Code2=59&B1=Labour|title=Census Profile, 2016 Census. Labour| publisher=[[Статистична служба Канади]] | accessdate=2019.10.01}}</ref><ref name=worldclim>{{citeweb|url=http://www.worldclim.org|title=Worldclim 2: New 1-km spatial resolution climate surfaces for global land areas.|authors=Fick, S.E., R.J. Hijmans|year=2017|publisher=International Journal of Climatology.|accessdate=18 березня 2022|archive-date=12 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220312224814/https://www.worldclim.org/}}</ref>
<ref name=determ>Значення визначено за географічними координатами поселення із роздільною здатністю 2,5'</ref>
}}

{{Британська Колумбія}}
[[Категорія:Населені пункти Британської Колумбії]]

title: Країна

Країна: Канада

Адмінодиниця: Британська Колумбія

Офіційна мова: англійська мова (Британська Колумбія)

Густота населення: 1,6 осіб/км²

Часовий пояс: Північноамериканський тихоокеанський час (Британська Колумбія)

Телефонний код: 236, 778, 250, 604 (Британська Колумбія)

OSM: ↑390867 ·R (Британська Колумбія)


text:
# Мельников Семен Іванович

Семен Іванович Мельников (4 квітня 1902 — 14 липня 1984) — радянський військовий діяч, політпрацівник, генерал-лейтенант. Герой Радянського Союзу (17.11.1943). Член ЦК КП(б)У в 1949—1952 роках.

## Біографія
Народився 4 квітня (22 березня) 1902 року в селі Липовка Ізвольської волості Єлецького повіту Орловської губернії (тепер Задонського району Липецької області, РФ) у селянській родині. У 1914 році закінчив чотири класи школи.
У 1914 — 1917 р. — конюх цукрового заводу в селі Хмелинець Орловської губернії.
У 1921 — 1922 р. — секретар Липовської сільської ради Орловської губернії. У 1922 — 1924 р. — робітник радгоспу.
У травні 1924 — вересні 1925 р. — служба у Червоній армії. У 1925 році закінчив полкову школу. Служив в артилерійських військах Українського військового округу.
У 1925 — 1926 р. — кріпильник шахти в місті Горлівка.
Член ВКП(б) з 1926 року.
У 1926 — 1927 роках — робітник цукрового заводу в селі Хмелинець на Орловщині. У лютому — листопаді 1927 р. — голова Липовської сільської ради (тепер Задонського району). У 1927 — 1928 р. — інструктор Кам'янського волосного виконкому Задонського району.
У 1928 — 1930 р. — уповноважений Єлецької окружної контрольної комісії по Задонському району. У 1930 — 1933 р. — голова Волинської контрольної комісії Орловської області. У 1933 — 1934 р. — голова Нижньодівицької контрольної комісії Воронезької області. У 1935 році закінчив курси при Воронезькому обласному комітеті ВКП(б).
З серпня 1935 року — у Червоній армії. Служив помічником військового комісара, військовим комісаром окремого батальйону зв'язку, відповідальним секретарем стрілецької дивізії Московського військового округу, начальником політвідділу танкової бригади у Монгольській Народній Республіці. Учасник боїв на річці Халхін-Гол: в травні — липні 1939 року — начальник політвідділу 57-го особливого корпусу, в липні — вересні 1939 року — заступник начальника політвідділу 1-ї армійської групи.
У 1940 році закінчив Вищі курси політичного складу. Служив заступником начальника відділу пропаганди танкового корпусу, військовим комісаром механізованого корпусу Ленінградського військового округу.
Учасник радянсько-німецької війни з червня 1941 року. У червні — липні 1941 р. — військовий комісар 10-го механізованого корпусу Північного фронту, в липні 1941 р. — військовий комісар Лузької оперативної групи Північного фронту, в липні — серпні 1941 р. — військовий комісар Кінгісепської ділянки оборони, в серпні — вересні 1941 — військовий комісар Копорської оперативної групи Ленінградського фронту. У вересні — листопаді 1941 — член Військової ради 23-ї армії Ленінградського фронту, у листопаді 1941 — червні 1942 — член Військової ради 8-ї армії Ленінградського фронту. Брав участь в обороні Ленінграда.
У червні 1942 — квітні 1943 р. — член Військової ради 3-ї танкової армії Західного, Воронезького, Південно-Західного фронтів. У квітні — травні 1943 р. — член Військової Ради 57-ї армії Південно-Західного фронту.
У травні 1943 — квітні 1947 року — член Військової ради 3-ї гвардійської танкової армії Брянського, Центрального, Воронезького, 1-го Українського фронтів, Групи радянських окупаційних військ в Німеччині.
У квітні 1947 — січні 1948 року — заступник командувача 1-ї гвардійської механізованої армії з політичної частини (Групи радянських окупаційних військ в Німеччині). У 1948 році закінчив курси перепідготовки політичного складу при Військово-політичній академії імені Леніна.
У жовтні 1948 — червні 1949 року — член Військової ради — заступник командувача військ Прикарпатського військового округу з політичної частини.
У червні 1949 — липні 1950 року — заступник командувача бронетанкових і механізованих військ Збройних Сил СРСР з політичної частини.
У 1950 — червні 1953 року — член Військової ради Горьковського військового округу.
У червні 1953 — грудні 1957 року — член Військової ради 8-ї механізованої армії Прикарпатського військового округу. Брав участь у придушенні Угорської революції 1956 року.
З грудня 1957 року — у відставці.
Проживав у Москві, де й помер 14 липня 1984 року. Похований на Кунцевському цвинтарі Москви.

## Звання
- політрук (17.02.1936)
- батальйонний комісар (1938)
- полковий комісар (9.09.1939)
- бригадний комісар (19.09.1940)
- генерал-майор танкових військ (20.12.1942)
- генерал-лейтенант танкових військ (29.05.1944)
- генерал-лейтенант (26.04.1984)

## Нагороди
- Герой Радянського Союзу (17.11.1943)
- два ордени Леніна (17.11.1943, 29.05.1945)
- чотири ордени Червоного Прапора (17.11.1939, 4.02.1943, 10.01.1944, 30.12.1956)
- орден Кутузова 1-го ст. (6.04.1945)
- орден Кутузова 2-го ст. (18.12.1956)
- орден Суворова 2-го ст. (25.08.1944)
- орден Богдана Хмельницького 2-го ст. (29.05.1944)
- орден Вітчизняної війни 1-го ст. (27.08.1943)
- орден Червоної Зірки (20.06.1949)
- монгольський орден Бойового Червоного Прапора (1939)
- польський орден Хрест Грюнвальда (1946)
- польський орден Віртуті Мілітарі (1946)
- чехословацький орден Білого Лева 1-го ст. (1948)
- ордени
- медалі

wikiname: ukwiki

title: Мельников Семен Іванович

in_language: uk

wikitext:
{{Однофамільці|Мельников}}
{{Військовик
| ім'я                = Семен Іванович Мельников
| оригінал імені      = {{lang-ru|Семён Иванович Мельников}}
| портрет = Мельников Семен Іванович.jpg
| розмір = 210px
| дата народження = 4.4.1902
| місце народження =
| дата смерті = 14.7.1984
| місце смерті =
| приналежність = {{fЗС СРСР}}
| країна = {{URS}}
| вид збройних сил =
| рід військ =
| роки служби = [[1924]]—[[1925]]
[[1935]]—[[1957]]
| звання = {{Ранг|країна=СРСР|звання=Генерал-лейтенант}}
| битви = [[Бої на Халхин-Голі]]
[[Німецько-радянська війна]]
[[Угорська революція 1956 року|Придушення угорської революції 1956 року]]
| нагороди ={{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Медаль Золота Зірка}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден Леніна}}{{!!}}{{Орден Леніна}}{{!!}}{{орден Червоного Прапора}}{{!!}}{{орден Червоного Прапора}}
{{!}}-
{{!}} {{орден Червоного Прапора}}{{!!}}{{орден Червоного Прапора}}{{!!}}{{орден Кутузова 1 ступеня}}{{!!}}{{орден Кутузова 2 ступеня}}
{{!}}-
{{!!}} {{орден Суворова 2 ступеня}}{{!!}}{{Орден Богдана Хмельницького II ступеня (СРСР)}}{{!!}}{{Орден Вітчизняної війни 1 ступеня}}{{!!}}{{Орден Червоної Зірки}}
{{!)}}
}}

'''Семен Іванович Мельников''' ({{ДН|4|04|1902}} — {{ДС|14|07|1984}}) — радянський військовий діяч, політпрацівник, [[генерал-лейтенант]]. [[Герой Радянського Союзу]] (17.11.1943). Член [[ЦК КП(б)У]] в 1949—1952 роках.

== Біографія ==
Народився 4 квітня (22 березня) 1902 року в селі Липовка Ізвольської волості Єлецького повіту [[Орловська губернія|Орловської губернії]] (тепер Задонського району [[Липецька область|Липецької області]], [[Росія|РФ]]) у селянській родині. У 1914 році закінчив чотири класи школи.

У 1914 — 1917 р. — конюх цукрового заводу в селі Хмелинець Орловської губернії.

У 1921 — 1922 р. — секретар Липовської сільської ради Орловської губернії. У 1922 — 1924 р. — робітник радгоспу.

У травні 1924 — вересні 1925 р. — служба у [[РСЧА|Червоній армії]]. У 1925 році закінчив полкову школу. Служив в артилерійських військах Українського військового округу.

У 1925 — 1926 р. — кріпильник шахти в місті [[Горлівка]].

Член [[ВКП(б)]] з [[1926]] року.

У 1926 — 1927 роках — робітник цукрового заводу в селі Хмелинець на Орловщині. У лютому — листопаді 1927 р. — голова Липовської сільської ради (тепер Задонського району). У 1927 — 1928 р. — інструктор Кам'янського волосного виконкому Задонського району.

У 1928 — 1930 р. — уповноважений Єлецької окружної контрольної комісії по Задонському району. У 1930 — 1933 р. — голова Волинської контрольної комісії Орловської області. У 1933 — 1934 р. — голова Нижньодівицької контрольної комісії Воронезької області. У 1935 році закінчив курси при Воронезькому обласному комітеті ВКП(б).

З серпня 1935 року — у Червоній армії. Служив помічником військового комісара, військовим комісаром окремого батальйону зв'язку, відповідальним секретарем стрілецької дивізії Московського військового округу, начальником політвідділу танкової бригади у Монгольській Народній Республіці. Учасник боїв на річці Халхін-Гол: в травні — липні 1939 року — начальник політвідділу 57-го особливого корпусу, в липні — вересні 1939 року — заступник начальника політвідділу 1-ї армійської групи.

У 1940 році закінчив Вищі курси політичного складу. Служив заступником начальника відділу пропаганди танкового корпусу, військовим комісаром механізованого корпусу Ленінградського військового округу.

Учасник радянсько-німецької війни з червня 1941 року. У червні — липні 1941 р. — військовий комісар 10-го механізованого корпусу Північного фронту, в липні 1941 р. — військовий комісар Лузької оперативної групи Північного фронту, в липні — серпні 1941 р. — військовий комісар Кінгісепської ділянки оборони, в серпні — вересні 1941 — військовий комісар Копорської оперативної групи Ленінградського фронту. У вересні — листопаді 1941 — член Військової ради 23-ї армії Ленінградського фронту, у листопаді 1941 — червні 1942 — член Військової ради 8-ї армії Ленінградського фронту. Брав участь в обороні Ленінграда.

У червні 1942 — квітні 1943 р. — член Військової ради 3-ї танкової армії Західного, Воронезького, Південно-Західного фронтів. У квітні — травні 1943 р. — член Військової Ради 57-ї армії Південно-Західного фронту.

У травні 1943 — квітні 1947 року — член Військової ради 3-ї гвардійської танкової армії Брянського, Центрального, Воронезького, 1-го Українського фронтів, Групи радянських окупаційних військ в Німеччині.

У квітні 1947 — січні 1948 року — заступник командувача 1-ї гвардійської механізованої армії з політичної частини (Групи радянських окупаційних військ в Німеччині). У 1948 році закінчив курси перепідготовки політичного складу при Військово-політичній академії імені Леніна.

У жовтні 1948 — червні 1949 року — член Військової ради — заступник командувача військ Прикарпатського військового округу з політичної частини.

У червні 1949 — липні 1950 року — заступник командувача бронетанкових і механізованих військ Збройних Сил СРСР з політичної частини.

У 1950 — червні 1953 року — член Військової ради Горьковського військового округу.

У червні 1953 — грудні 1957 року — член Військової ради 8-ї механізованої армії Прикарпатського військового округу. Брав участь у придушенні [[Угорська революція 1956 року|Угорської революції 1956 року]].

З грудня 1957 року — у відставці.

Проживав у Москві, де й помер 14 липня 1984 року. Похований на Кунцевському цвинтарі Москви.

== Звання ==
* політрук (17.02.1936)
* батальйонний комісар (1938)
* полковий комісар (9.09.1939)
* бригадний комісар (19.09.1940)
* генерал-майор танкових військ (20.12.1942)
* генерал-лейтенант танкових військ (29.05.1944)
* генерал-лейтенант (26.04.1984)

== Нагороди ==
* [[Герой Радянського Союзу]] (17.11.1943)
* два [[орден Леніна|ордени Леніна]] (17.11.1943, 29.05.1945)
* чотири [[орден Червоного Прапора|ордени Червоного Прапора]] (17.11.1939, 4.02.1943, 10.01.1944, 30.12.1956)
* [[орден Кутузова]] 1-го ст. (6.04.1945)
* [[орден Кутузова]] 2-го ст. (18.12.1956)
* [[орден Суворова]] 2-го ст. (25.08.1944)
* [[орден Богдана Хмельницького]] 2-го ст. (29.05.1944)
* [[орден Вітчизняної війни]] 1-го ст. (27.08.1943)
* [[орден Червоної Зірки]] (20.06.1949)
* монгольський орден Бойового Червоного Прапора (1939)
* польський орден Хрест Грюнвальда (1946)
* польський орден Віртуті Мілітарі (1946)
* чехословацький орден Білого Лева 1-го ст. (1948)
* ордени
* медалі

== Посилання ==
* [http://www.warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=5421] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304124113/http://warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=5421 |date=4 березня 2016 }}
{{Бібліоінформація}}
{{Герої Радянського Союзу}}

[[Категорія:Уродженці Липецької області]]
[[Категорія:Учасники боїв на Халхин-Голі]]
[[Категорія:Радянські військові політпрацівники Другої світової війни]]
[[Категорія:Радянські генерали Другої світової війни]]
[[Категорія:Герої Радянського Союзу — росіяни]]
[[Категорія:Учасники придушення Угорського повстання 1956]]
[[Категорія:Діячі УРСР]]
[[Категорія:Делегати XIX з'їзду КПРС]]
[[Категорія:Померли в Москві]]
[[Категорія:Поховані на Кунцевському кладовищі]]

title: рос. Семён Иванович Мельников

Народження: 4 квітня 1902 · Липовка (Задонський район), Єлецький повітd, Орловська губернія, Російська імперія

Смерть: 14 липня 1984 (82 роки) · Москва, РРФСР, СРСР

Поховання: Кунцевський цвинтар

Країна: СРСР

Приналежність: Радянська армія

Партія: КПРС

Звання: Генерал-лейтенант

Війни / битви: Бої на Халхин-Голі · Німецько-радянська війна · Придушення угорської революції 1956 року

Нагороди: Герой Радянського Союзу · Орден Леніна · Орден Леніна · Орден Червоного Прапора · Орден Червоного Прапора · Орден Червоного Прапора · Орден Червоного Прапора · Орден Кутузова I ступеня · Орден Кутузова II ступеня · Орден Суворова II ступеня · Орден Богдана Хмельницького II ступеня · Орден Вітчизняної війни I ступеня · Орден Червоної Зірки

title: Війни / битви


text:
# Георг фон Ріттберг
Граф Георг Карл Герман Едмунд фон Ріттберг (нім. Georg Karl Hermann Edmund Graf von Rittberg; 30 травня 1898, Страсбург — 6 червня 1973, Крюн) — німецький воєначальник, генерал-лейтенант вермахту. Кавалер Лицарського хреста Залізного хреста з дубовим листям.

## Біографія
Учасник Першої світової війни. Після демобілізації армії залишений в рейхсвері, служив в артилерії. З 1 жовтня 1935 року — командир 3-го дивізіону 23-го артилерійського полку. З 1 квітня 1939 року — ад'ютант командувача військами в імперському протектораті Богемії і Моравії. З 10 травня 1940 року — командир 31-го, з 1 жовтня 1940 року — 131-го артилерійського полку. Учасник Французької кампанії і німецько-радянської війни. З 1 грудня 1942 року — начальник 23-го артилерійського командування. З 1 квітня 1943 року — командир 2-го гренадерського полку, з яким брав участь в боях біля Волхова. З 12 листопада 1943 року — командир 88-ї піхотної дивізії. Відзначився у боях в Черкаському котлі. 27 січня 1945 року взятий в полон радянськими військами в Радомі. 12 травня 1949 року військовим трибуналом засуджений до 25 років таборів. 9 жовтня 1955 року переданий владі ФРН і звільнений.

## Звання
- Фенріх (8 серпня 1914)
- Лейтенант без патенту (1 травня 1915) — 1 квітня 1920 року отримав патент від 1 вересня 1915 року.
- Оберлейтенант (31 липня 1925)
- Гауптман (1 травня 1931)
- Майор (1 березня 1936)
- Оберстлейтенант (1 квітня 1939)
- Оберст (17 грудня 1941)
- Генерал-майор (1 лютого 1944)
- Генерал-лейтенант (1 серпня 1944)

## Нагороди
- Залізний хрест
  - 2-го класу (червень 1915)
  - 1-го класу (жовтень 1917)
- Почесний хрест ветерана війни з мечами
- Німецька імперська відзнака за фізичну підготовку в бронзі
- Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го, 3-го, 2-го і 1-го класу (25 років)
- Медаль «У пам'ять 13 березня 1938 року»
- Медаль «У пам'ять 1 жовтня 1938»
- Застібка до Залізного хреста
  - 2-го класу (17 травня 1940)
  - 1-го класу (28 травня 1940)
- Німецький хрест в золоті (29 січня 1942)
- Медаль «За зимову кампанію на Сході 1941/42» (20 липня 1942)
- Лицарський хрест Залізного хреста з дубовим листям
  - лицарський хрест (21 лютого 1944)
  - дубове листя (№610; 10 жовтня 1944)
- Двічі відзначений у Вермахтберіхт (18 липня і 19 серпня 1944)

title: Георг фон Ріттберг

wikitext:
{{Особа
|жінка =
|оригінал імені = {{lang-de|Georg Karl Hermann Edmund Graf von Rittberg}}
|зображення =
|місце народження =
|дата смерті =
|місце смерті =
|поховання =
|громадянство =
|національність =
|військове звання = {{Ранг|країна=3 Рейх|звання=Генерал-лейтенант}}
|партія =
|нагороди = {{(!}}
{{!}}{{Лицарський хрест Залізного хреста з Дубовим листям}}{{!!}}{{Застібка до Залізного хреста 1-го класу}}{{!!}}{{Застібка до Залізного хреста 2-го класу}}
{{!}}-
{{!}}{{Золотий німецький хрест}}{{!!}}{{Залізний хрест 1-го класу}}{{!!}}{{Залізний хрест 2-го класу}}
{{!}}-
{{!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 1-го класу}}{{!!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 2-го класу}}{{!!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 3-го класу}}
{{!}}-
{{!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу}}{{!!}}{{Почесний хрест ветерана війни}}{{!!}}{{Медаль «У пам'ять 13 березня 1938 року»}}
{{!}}-
{{!}}{{Медаль «У пам'ять 1 жовтня 1938»}}{{!!}}{{Медаль «За зимову кампанію на Сході 1941/42»}}
{{!)}}
{{Німецька імперська відзнака за фізичну підготовку}}
}}
'''Граф Георг Карл Герман Едмунд фон Ріттберг''' ({{lang-de|Georg Karl Hermann Edmund Graf von Rittberg}}; [[30 травня]] [[1898]], [[Страсбург]] — [[6 червня]] [[1973]], [[Крюн (Баварія)|Крюн]]) — німецький воєначальник, [[генерал-лейтенант]] вермахту. Кавалер [[Лицарський хрест Залізного хреста|Лицарського хреста Залізного хреста]] з дубовим листям.

== Біографія ==
Учасник [[Перша світова війна|Першої світової війни]]. Після демобілізації армії залишений в рейхсвері, служив в артилерії. З 1 жовтня 1935 року — командир 3-го дивізіону 23-го артилерійського полку. З 1 квітня 1939 року — ад'ютант командувача військами в імперському протектораті Богемії і Моравії. З 10 травня 1940 року — командир 31-го, з 1 жовтня 1940 року — 131-го артилерійського полку. Учасник [[Французька кампанія (1940)|Французької кампанії]] і [[Німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]]. З 1 грудня 1942 року — начальник 23-го артилерійського командування. З 1 квітня 1943 року — командир 2-го гренадерського полку, з яким брав участь в боях біля Волхова. З 12 листопада 1943 року — командир [[88-ма піхотна дивізія (Третій Рейх)|88-ї піхотної дивізії]]. Відзначився у боях в Черкаському котлі. 27 січня 1945 року взятий в полон радянськими військами в Радомі. 12 травня 1949 року військовим трибуналом засуджений до 25 років таборів. 9 жовтня 1955 року переданий владі ФРН і звільнений.

== Звання ==

* [[Фенріх]] (8 серпня 1914)
* [[Лейтенант]] без патенту (1 травня 1915) — 1 квітня 1920 року отримав патент від 1 вересня 1915 року.
* [[Оберлейтенант]] (31 липня 1925)
* [[Гауптман (звання)|Гауптман]] (1 травня 1931)
* [[Майор]] (1 березня 1936)
* [[Оберстлейтенант]] (1 квітня 1939)
* [[Оберст]] (17 грудня 1941)
* [[Генерал-майор]] (1 лютого 1944)
* [[Генерал-лейтенант]] (1 серпня 1944)

== Нагороди ==

* [[Залізний Хрест (Німеччина)|Залізний хрест]]
** 2-го класу (червень 1915)
** 1-го класу (жовтень 1917)
* [[Почесний хрест ветерана війни]] з мечами
* [[Німецька імперська відзнака за фізичну підготовку]] в бронзі
* [[Медаль «За вислугу років у Вермахті»]] 4-го, 3-го, 2-го і 1-го класу (25 років)
* [[Медаль «У пам'ять 13 березня 1938 року»]]
* [[Медаль «У пам'ять 1 жовтня 1938»]]
* [[Застібка до Залізного хреста]]
** 2-го класу (17 травня 1940)
** 1-го класу (28 травня 1940)
* [[Німецький хрест]] в золоті (29 січня 1942)
* [[Медаль «За зимову кампанію на Сході 1941/42»]] (20 липня 1942)
* [[Лицарський хрест Залізного хреста]] з дубовим листям
** лицарський хрест (21 лютого 1944)
** дубове листя (№610; 10 жовтня 1944)
* Двічі відзначений у [[Вермахтберіхт]] (18 липня і 19 серпня 1944)

== Література ==

* ''Залесский К. А.'' Железный крест. — М.: Яуза-пресс, 2007. — 4000 экз. — ISBN 978-5-903339-37-2
* Patzwall K., Scherzer V., Das Deutsche Kreuz 1941-1945, Geschichte und Inhaber Band II, Verlag Klaus D. Patzwall, Norderstedt, 2001, ISBN 3-931533-45-X
* THOMAS, FRANZ & WEGMANN, GÜNTER, Die Eichenlaubträger 1940-1945, Biblio-Verlag, 1998.
* Die Ordensträger der Deutschen Wehrmacht (CD), VMD-Verlag GmbH, Osnabrück, 2002
* Kwasny A., Kwasny G., Die Eichenlaubträger 1940-1945 (CD), Deutsches Wehrkundearchiv, Lage-Waddenhausen, 2001
{{DEFAULTSORT:Ріттберг Георг фон}}
[[Категорія:Графи Німеччини]]
[[Категорія:Німецькі військовики Першої світової війни]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни з Німеччини]]
[[Категорія:В'язні ГУЛАГу]]

Народився: 30 травня 1898 · Страсбург

Помер: 6 червня 1973 (75 років) · Крюн, Ґарміш-Партенкірхен, Верхня Баварія, Баварія, Німеччина

Країна: Німеччина

Діяльність: офіцер

Знання мов: німецька

Учасник: Перша світова війна

Титул: граф

Військове звання: Генерал-лейтенант

Нагороди: | Лицарський хрест Залізного хреста з Дубовим листям | Застібка до Залізного хреста 1-го класу | Застібка до Залізного хреста 2-го класу | | Золотий німецький хрест | Залізний хрест 1-го класу | Залізний хрест 2-го класу | | Медаль «За вислугу років у Вермахті» | Медаль «За вислугу років у Вермахті» | Медаль «За вислугу років у Вермахті» | | Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу | Почесний хрест ветерана війни (для учасників бойових дій) | Медаль «У пам'ять 13 березня 1938 року» | | Медаль «У пам'ять 1 жовтня 1938» | Медаль «За зимову кампанію на Сході 1941/42» | |

title: Військове звання

Лицарський хрест Залізного хреста з Дубовим листям: Застібка до Залізного хреста 1-го класу · Застібка до Залізного хреста 2-го класу

Золотий німецький хрест: Залізний хрест 1-го класу · Залізний хрест 2-го класу

Медаль «За вислугу років у Вермахті»: Медаль «За вислугу років у Вермахті» · Медаль «За вислугу років у Вермахті»

Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу: Почесний хрест ветерана війни (для учасників бойових дій) · Медаль «У пам'ять 13 березня 1938 року»


text:
# Довге (Онуфріївський район)
Довге — заповідне урочище місцевого значення. Об'єкт розташований на території Онуфріївського району Кіровоградської області, поблизу с. Куцеволівка.
Площа — 31,3 га, статус отриманий у 1978 році.

title: Довге (Онуфріївський район)

wikitext:
{{Природоохоронна територія
 | назва               = Довге
 | категорія МСОП      =
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | ширина_зображення   = 300px
 | мапа                =
 | підпис              =
 | ширина_мапи         =
 | локатор_x           =
 | локатор_y           =
 | розташування        = [[Україна]],
[[Кіровоградська область]],
 [[Онуфріївський район]]
 | найближче_місто     =
 |lat_degrees          =  | lat_minutes  =  | lat_seconds  =  | lat_direction  = N
 |long_degrees         =  | long_minutes =  | long_seconds =  | long_direction = E
 | площа               = 31,3 [[Гектар|га]]
 | водні об'єкти       =
 | заснований          = 1978
 | число_відвідувачів  =
 | рік_відвідувачів    =
 | керуюча_організація = Онуфріївська районна державна адміністрація
 | Карта розташування  = Україна Кіровоградська область
}}

'''Довге''' — [[заповідне урочище]] місцевого значення. Об'єкт розташований на території [[Онуфріївський район|Онуфріївського району]] [[Кіровоградська область|Кіровоградської області]], поблизу с. [[Куцеволівка]].

Площа — 31,3 [[Гектар|га]], статус отриманий у 1978 році.

== Джерела ==
* {{Список ОПЗФ України2}}
* Рішення Кіровоградського облвиконкому №318 від 28.06.1978 р.

{{Природно-заповідний фонд Онуфріївського району}}
{{Kirovohrad-geo-stub}}
{{Портали|Географія|Україна}}

[[Категорія:Заповідні урочища Кіровоградської області]]
[[Категорія:Природоохоронні об'єкти, засновані 1978]]
[[Категорія:Засновані в Кіровоградській області 1978]]

title: Довге

Країна: Україна

Розташування: Україна, · Кіровоградська область, · Онуфріївський район


text:
# Ковалик Володимир Михайлович
Ковалик Володимир Михайлович (10 квітня 1921, Чикаго — 5 вересня 2017, там само) — український поет і громадський діяч. Член Національної Спілки письменників України (з 1999), Асоціації українських письменників(2000), Міжнародної спілки поетів США, Міжнародної Асоціації Письменників Баталістів і Мариністів, почесний академік Малої академії літератури і журналістики, заступник ректора МАЛіЖ, нині Міжнародної академії з питань взаємодії діаспори США та України, Герой Козацтва України, почесний президент Міжнародного фестивалю для дітей та юнацтва "Рекітське сузір'я".

## Біографія
Народився 10 квітня 1921 року у місті Чикаго (США) в родині емігрантів із села Дроздовичі, поблизу українського міста Перемишль. У 1935 році повернувся разом із батьками на Батьківщину, у село Дроздовичі, закінчив гімназію в Перемишлі. У роки Другої світової війни брав участь у боротьбі УПА. У 1947 році був заарештований до десяти років каторги та десяти років заслання, перебував разом із митрополитом Йосипом Сліпим у таборах Мордовії. У 1967 році був звільнений, мешкав у селі Підгірне Львівської області, потім, як громадянин США, повернувся до Чикаго (1992). Писав українською та англійською мовами.

## Родина

### Дружина
- Емілія Ковалик

### Діти
- Ольга Гриців (1957)
- Ярослав Ковалик (1961)

## Громадська робота
Володимр Ковалик є почесним президентом Міжнародного фестивалю «Рекітське сузір'я».

## Твори

### Видання
- «Щем пройдених доріг» (Львів: 1996)
- «Beneath Chicago Skies» (Chicago: 1997)
- «Не зречусь ніколи» (Львів: Престиж Інформ, 1999)
- «Голгофа Митрополита Йосифа Сліпого» (Львів: Астрон, 2000)
- «Що болем залягло у серці» (Львів: Плай, 2001)
- «Де поруч явора могила» (Львів: Тріада плюс, 2002)
- «Повстанський будень» (Львів: 2002)
- «Different Sights of Memory» (Львів: Ромус-Поліграф, 2003)
- «Заховатись од долі не судилось» (Львів: Компанія "Манускрипт", 2003)
- «Калиновий монолог» (Львів: Опілля 2004)
- «Над вічністю буття — крилатий птах…» (Львів: 2005)
- «Перстень з тризубом» (Львів: 2006)
- «My Emily» (Львів: 2006)
- «Сонети» (Львів-Чикаго: 2007)
- «Двох вісімок буття. Сонет буття — поезії скрижалі» (Львів-Чикаго: 2009)
- «Любов і хрест - тернові квіти...» (Львів: Компанія «Манускрипт», 2012)
- «Вічний свободи плин - з любо'ю до життя» (Львів: Компанія «Манускрипт», 2015)

## Нагороди та почесні відзнаки
- Почесна нагорода за успіхи в англійській поезії м. Орландо, США (березень, 2003)[2].
- Нагороджено медаллю «За відданість Україні» (2007)[2].
- Диплом II ступеня XVII конкурсу ім. М.Утриска за книгу «Любов і хрест - тернові квіти...» (2013)[3].
- Нагороджений Почесним знаком «За сумлінну роботу» начальником Генерального штабу — Головнокомандувачем Збройних Сил України[4].
- Почесний житель села Рекіти.[5]

title: Ковалик Володимир Михайлович

wikitext:
{{однофамільці|Ковалик}}
{{особа
| Фото                = Ковалик Володимир Михайлович.jpg
| Ширина              =250px
| Псевдоніми          =
| Дата народження     = 10.4.1921
| Місце народження    = [[Чикаго]]
| Дата смерті         = 5.9.2017
| Місце смерті        = [[Чикаго]]
| Поховання           =
| Національність      =[[українець]]
| Мова творів         = [[англійська мова|англійська]]<br/> [[українська мова|українська]]
| Рід діяльності      = [[поет]]
}}
'''Ковалик Володимир Михайлович''' ([[10 квітня]] [[1921]], [[Чикаго]] — [[5 вересня]] [[2017]], там само) — український [[поет]] і громадський діяч. Член [[Національна спілка письменників України|Національної Спілки письменників України]] (з [[1999]]), [[Асоціація українських письменників|Асоціації українських письменників]]([[2000]]), [[Міжнародна спілка поетів США|Міжнародної спілки поетів США]], [[Міжнародна Асоціація Письменників Баталістів і Мариністів|Міжнародної Асоціації Письменників Баталістів і Мариністів]], почесний академік [[Мала академія літератури і журналістики|Малої академії літератури і журналістики]], заступник ректора МАЛіЖ, нині Міжнародної академії з питань взаємодії діаспори [[Сполучені Штати Америки|США]] та [[Україна|України]], Герой Козацтва України, почесний президент Міжнародного фестивалю для дітей та юнацтва "Рекітське сузір'я".

== Біографія ==
Народився [[10 квітня]] [[1921]] року у місті [[Чикаго]] (США) в родині емігрантів із села Дроздовичі, поблизу українського міста Перемишль. У 1935 році повернувся разом із батьками на Батьківщину, у село [[Дроздовичі (Старосамбірський район)|Дроздовичі]], закінчив гімназію в [[Перемишль|Перемишлі]]. У роки [[Друга світова війна|Другої світової війни]] брав участь у боротьбі [[УПА]]. У [[1947]] році був заарештований до десяти років каторги та десяти років заслання, перебував разом із митрополитом [[Йосип Сліпий|Йосипом Сліпим]] у таборах [[Мордовія|Мордовії]]. У [[1967]] році був звільнений, мешкав у селі [[Підгірне (Пустомитівський район)|Підгірне]] [[Львівська область|Львівської області]], потім, як громадянин США, повернувся до Чикаго ([[1992]]). Писав [[Українська мова|українською]] та [[англійська мова|англійською]] мовами.

== Родина ==

=== Дружина ===
* Емілія Ковалик

=== Діти ===
* Ольга Гриців ([[1957]])
* Ярослав Ковалик ([[1961]])

== Громадська робота ==
[[Файл:На фестивалі "Рекітське сузір'я".jpg|міні|На фестивалі «Рекітське сузір'я». Зліва направо — члени Національної спілки письменників України [[Василь Кохан]], Володимир Ковалик, [[Скунць Петро Миколайович|Петро Скунць]], [[Андрій Дурунда]] та [[Володимир Фединишинець]]]]
Володимр Ковалик є почесним президентом Міжнародного фестивалю «[[Рекітське сузір'я]]»<ref>{{Cite web|url=http://skarb-papcha.ru/uk/oficzijno/kerivnicztvo-malizhu.html|title=Керівництво МАЛіЖу|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=українською|accessdate=|archive-date=17 Лютого 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170217020725/http://skarb-papcha.ru/uk/oficzijno/kerivnicztvo-malizhu.html}}</ref>.

== Твори ==

=== Видання ===
* «Щем пройдених доріг» ([[Львів]]: [[1996]])
* «Beneath Chicago Skies» (Chicago: [[1997]])
* «Не зречусь ніколи» (Львів: [[Престиж Інформ]], 1999)
* «Голгофа Митрополита Йосифа Сліпого» (Львів: [[Астрон]], 2000)
* «Що болем залягло у серці» (Львів: Плай, [[2001]])
* «Де поруч явора могила» (Львів: [[Тріада плюс]], [[2002]])
* «Повстанський будень» (Львів: 2002)
* «Different Sights of Memory» (Львів: [[Ромус-Поліграф]], [[2003]])
* «Заховатись од долі не судилось» (Львів: [[Компанія "Манускрипт"]], 2003)
* «Калиновий монолог» (Львів: Опілля [[2004]])
* [http://aleph.lsl.lviv.ua:8991/F/NF8Y94TVNUT9CSSHCY8ICURC64F54T9P4CCK6NXP5G9C73FTJ7-06793?func=full-set-set&set_number=005075&set_entry=000001&format=999 «Над вічністю буття — крилатий птах…»] (Львів: [[2005]])
* «Перстень з тризубом» (Львів: [[2006]])
* «My Emily» (Львів: 2006)
* «Сонети» (Львів-Чикаго: [[2007]])
* «Двох вісімок буття. Сонет буття — поезії скрижалі» (Львів-Чикаго: [[2009]])
* «<nowiki/>[[Любов і хрест - тернові квіти...]]<nowiki/>» (Львів: Компанія «Манускрипт», [[2012]])
* «<nowiki/>[[Вічний свободи плин - з любо'ю до життя]]<nowiki/>» (Львів: Компанія «Манускрипт», [[2015]])

== Нагороди та почесні відзнаки ==
* Почесна нагорода за успіхи в англійській поезії м. [[Орландо]], США (березень, 2003)<ref name=":0" />.
* Нагороджено медаллю «За відданість Україні» (2007)<ref name=":0">{{Cite book|title=Двох вісімок буття. Сонет буття - поезії скрижалі|last=Ковалик|first=Володимр|year=2009|publisher=|location=вставка кольорових ілюстрацій (246-247 с.)|pages=|language=українською|isbn=}}</ref>.
* Диплом II ступеня XVII конкурсу ім. М.Утриска за книгу «<nowiki/>[[Любов і хрест - тернові квіти...]]<nowiki/>» ([[2013]])<ref>{{Cite web|url=http://turka-ua.net/news/2013-08-31-1199|title=ОПРИЛЮДНЕНО ПІДСУМКИ XVII БОЙКІВСЬКОГО ЛІТЕРАТУРНО-КРАЄЗНАВЧОГО КОНКУРСУ ІМЕНІ МИРОНА УТРИСКА|last=Бончук|first=Віра|date=31.08.2013|website=turka-ua.net|publisher=|language=українська|accessdate=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20161010043521/http://turka-ua.net/news/2013-08-31-1199|archivedate=10.10.2016|deadurl=yes}}</ref>.
* Нагороджений Почесним знаком «За сумлінну роботу» начальником Генерального штабу — Головнокомандувачем Збройних Сил України<ref>{{Cite book|title=Сонети|last=Ковалик|first=Володимир|year=2007|publisher=|location=4 с. обкладинки|pages=|language=українською|isbn=}}</ref>.
* Почесний житель села [[Рекіти]].<ref>{{Cite web|url=https://uk.wikipedia.org/wiki/Рекіти|title=Рекіти|last=|first=|date=|website=uk.wikipedia.org|publisher=|language=українською|accessdate=|archive-date=14 Вересня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160914062433/https://uk.wikipedia.org/wiki/Рекіти}}</ref>

== Посилання ==
* [http://zakarpattya.net.ua/News/11589-Volodymyr-Valter-Kovalyk-Sertsem-ia-zhyvu-na-Verkhovyni Володимир-Вальтер Ковалик: Серцем я живу на Верховині] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161005074211/http://zakarpattya.net.ua/News/11589-Volodymyr-Valter-Kovalyk-Sertsem-ia-zhyvu-na-Verkhovyni |date=5 Жовтня 2016 }}
* [http://skarb-papcha.ru/uk/golos-malizha/3281-z-dnem-narodzhennya-vas-volodimire-kovaliku.html Голос МАЛіЖа] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161005085003/http://skarb-papcha.ru/uk/golos-malizha/3281-z-dnem-narodzhennya-vas-volodimire-kovaliku.html |date=5 Жовтня 2016 }}
* [http://postup.brama.com/usual.php?what=13530 Така його любов до України] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161005085227/http://postup.brama.com/usual.php?what=13530 |date=5 Жовтня 2016 }}

== Примітки ==
{{примітки}}

== Література ==
* Маркусь В. Ковалик Володимир // Енциклопедія української діяспори / Гол. ред. В. Маркусь, спів-ред. Д. Маркусь. — Нью-Йорк — Чикаго, 2009. — Кн. 1. — С. 373.
* Українська діаспора: літературні постаті, твори, біобібліографічні відомості / Упорядк. В. А. Просалової. — Донецьк: Східний видавничий дім, 2012. — 516 с.
* [http://kolomyya.org/se/sites/ko/7670/ Яр Чорногор] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161005090928/http://kolomyya.org/se/sites/ko/7670/ |date=5 Жовтня 2016 }}, [http://vgolos.com.ua/articles/olga_tsarytsanska_ya_zhyvu_v_svoiemu_sviti_de_nema_zazdrosti_zloby_ta_svarok_107866.html Ольга Царицанська] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161005080649/http://vgolos.com.ua/articles/olga_tsarytsanska_ya_zhyvu_v_svoiemu_sviti_de_nema_zazdrosti_zloby_ta_svarok_107866.html |date=5 Жовтня 2016 }}: «Дві Батьківщини» (Львів: Тріада плюс, 2001)
* ''І. М. Дзюба''. [http://esu.com.ua/search_articles.php?id=8348 Ковалик Володимир Михайлович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161005073247/http://esu.com.ua/search_articles.php?id=8348 |date=5 Жовтня 2016 }} // {{ЕСУ}}

{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Уродженці Чикаго]]
[[Категорія:Вояки Української повстанської армії]]
[[Категорія:Репресовані в СРСР]]
[[Категорія:Українські письменники]]
[[Категорія:Члени НСПУ]]
[[Категорія:Українська діаспора]]
[[Категорія:Померли в Чикаго]]

title: Ковалик Володимир Михайлович

Народився: 10 квітня 1921 · Чикаго

Помер: 5 вересня 2017 (96 років) · Чикаго

Країна: США

Національність: українець

Діяльність: поет

Знання мов: англійська · українська

Членство: Національна спілка письменників України


text:
# Mercedes-Benz W206
Mercedes-Benz W206 — п'яте покоління C-класу німецької компанії Mercedes-Benz. Після світової прем'єри 23 лютого 2021 року, протягом 2021 року він замінить 205-й С-клас, що виготовлявся з 2014 року.

## Опис
Виробництво седанів (W206) і універсалів (S206) починається 30 березня 2021 року. Поставки планується розпочати в червні 2021 року.
Як і E- та S-клас (W223), серія 206 базується на модульній задньоприводній платформі Mercedes MRA II. В якості опції доступна керована задня вісь з кутом повороту 2,5 градуса: з цією системою радіус повороту зменшується на 0,4 м.
Коефіцієнт опору відповідає відповідним моделям попередників.
У салоні аналогових циферблатів більше немає, навіть в стандартній комплектації. Діагональ дисплея комбінації приладів становить 10,25 дюймів в стандартній комплектації або 12,3 дюйма - за доплату. Екран медіасистеми - вертикальний, 9,5-дюймовий, в якості опції - 11,9-дюймовий.
У новому поколінні пропонуэться тільки з гібридними системами. Вся лінійка бензинових і дизельних моторів має вбудований 48-вольта стартер-генератор, при розгоні вона додає 20 к.с. потужності і 200 Нм крутного моменту, при гальмуванні відбувається рекуперація енергії.
Багажник седана C-Class 2024 року вміщує 356 л вантажу.
У 2025 році версія AMG C43 отримала додаткові 14 к.с. і тепер видає 416 к.с.

## Двигуни

### Бензинові
- 1.5 л M 264 E15 DEH LA І4 170 + 20 к.с. (C180)
- 1.5 л M 264 E15 DEH LA І4 204 + 20 к.с. (C200)
- 2.0 л M 254 E20 DEH LA І4 258 + 20 к.с. (C300)
- 2.0 л M 139 E20 DEH LA І4 408 + 14 к.с. (AMG C43)
- 4.0 л M 177 DE 40 AL V8 585 к.с. + 23 к.с. (AMG C63, з 2026)

### Plug-in hybrid
- 2.0 л M 254 E20 DEH LA І4 204 + 129 к.с. разом 313 к.с. (C300e)
- 2.0 л M 254 E20 DEH LA І4 252 + 129 к.с. разом 381 к.с. (C400e)
- 2.0 л M 139 E20 DEH LA І4 476 + 204 к.с. разом 680 к.с. 1060 Нм (AMG C63S, 2023-2026)
- 2.0 л OM 654 D20 R SCR І4 (diesel) 197 + 129 к.с. разом 313 к.с. 750 Нм (C300de)

### Дизельні
- 2.0 л OM 654 D20 R SCR І4 (diesel) 163 + 20 к.с. (C200d)
- 2.0 л OM 654 D20 R SCR І4 (diesel) 200 + 20 к.с. (C220d)
- 2.0 л OM 654 D20 R SCR І4 (diesel) 265 + 20 к.с. (C300d)

title: Mercedes-Benz W206

wikitext:
{{Картка:Автомобіль
 | зображення       = [[Зображення:Mercedes-Benz W206 IMG 5796.jpg|250px]] Mercedes-Benz C220d (W206)
 | назва            = Mercedes-Benz C-Клас (W206)
 | виробник         = [[Mercedes-Benz]]
 | батьківська_компанія  = [[Daimler AG]]
 | інші_назви       =
 | виробництво      = з [[2021]]
 | складається_у    =
 | попередник       = [[Mercedes-Benz W205]]
 | наступник        =
 | клас             = Середній
 | кузов            = [[седан]]
[[Універсал (авто)|універсал]]
 | компонування     = Переднє
 | платформа        = MRA II
 | двигун           = [[Бензиновий двигун|Бензиновий]], [[Дизельний двигун|Дизельний]]
 | трансмісія       = Механічна та автоматична
 | колісна_база     = 2865 [[мм]]
 | довжина          = 4751 мм
 | ширина           = 1820 мм
 | висота           = 1438 мм
 | кліренс          =
 | передня_колія    =
 | задня_колія      =
 | вага             =
 | швидкість        = 250 км/год
 | бак              =
 | споріднені       = [[Mercedes-Benz W214]]
[[Mercedes-Benz W223]]
[[Mercedes-Benz CLE-Клас]]
 | подібні          = [[Acura TLX]]
[[Alfa Romeo Giulia (952)]]
[[Audi A4 B9]] / [[Audi A5 B10]]
 [[BMW G20]]
 [[Infiniti Q50]]
[[Jaguar XE]]
[[Lexus IS]]
 [[Volvo S60]]
 | дизайнер         =
}}
'''Mercedes-Benz W206''' — п'яте покоління [[Mercedes-Benz C-Клас|C-класу]] німецької компанії [[Mercedes-Benz]]. Після світової прем'єри 23 лютого 2021 року, протягом 2021 року він замінить [[Mercedes-Benz W205|205]]-й С-клас, що виготовлявся з [[2014]] року.

==Опис==
[[Файл:Mercedes-Benz W206 IMG 5793.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Mercedes-Benz C220d (W206)]]
[[Файл:Mercedes-Benz S206 1X7A6423.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Mercedes-Benz C220d T-Modell (S206)]]
[[Файл:Mercedes-Benz C-Class All-Terrain IMG 7385.jpg|міні|ліворуч|200пкс|All-Terrain]]
[[Файл:Mercedes-AMG C 43 (W206) 1X7A0894.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Mercedes-AMG C43 (W206)]]
[[Файл:MB W206 5.jpg|міні|ліворуч|200пкс|]]
Виробництво седанів (W206) і універсалів (S206) починається 30 березня 2021 року. Поставки планується розпочати в червні 2021 року.

Як і E- та S-клас (W223), серія 206 базується на модульній задньоприводній платформі Mercedes MRA II. В якості опції доступна керована задня вісь з кутом повороту 2,5 градуса: з цією системою [[радіус]] повороту зменшується на 0,4 м.

Коефіцієнт опору відповідає відповідним моделям попередників.

У салоні аналогових циферблатів більше немає, навіть в стандартній комплектації. Діагональ дисплея комбінації приладів становить 10,25 дюймів в стандартній комплектації або 12,3 дюйма - за доплату. Екран медіасистеми - вертикальний, 9,5-дюймовий, в якості опції - 11,9-дюймовий.

У новому поколінні пропонуэться тільки з гібридними системами. Вся лінійка бензинових і дизельних моторів має вбудований 48-вольта стартер-генератор, при розгоні вона додає 20 к.с. потужності і 200 Нм крутного моменту, при гальмуванні відбувається рекуперація енергії.

Багажник седана C-Class 2024 року вміщує 356 л вантажу<ref>{{Cite web|url=https://automoto.ua/uk/overview/mercedes-benz-c-class-2024-2580.html|title=Як ми тестували Mercedes-Benz C-Class 2024 року. AUTOMOTO.UA|website=AUTOMOTO.UA|language=uk|access-date=2024-04-26}}</ref>.

У 2025 році версія AMG C43 отримала додаткові 14 к.с. і тепер видає 416 к.с<ref>{{Cite web |url=https://automoto.ua/uk/overview/mercedes-benz-c-class-2025-2762.html |title=Як ми тестували Mercedes-Benz C-Class 2025 року. AUTOMOTO.UA |website=AUTOMOTO.UA |language=uk |access-date=2025-02-04}}</ref>.

==Двигуни==
===Бензинові===
*1.5 л M 264 E15 DEH LA І4 170 + 20 [[к.с.]] (C180)
*1.5 л M 264 E15 DEH LA І4 204 + 20 к.с. (C200)
*2.0 л M 254 E20 DEH LA І4 258 + 20 к.с. (C300)
*2.0 л M 139 E20 DEH LA І4 408 + 14 к.с. (AMG C43)
*4.0 л M 177 DE 40 AL V8 585 к.с. + 23 к.с. (AMG C63, з 2026)

===Plug-in hybrid===
*2.0 л M 254 E20 DEH LA І4 204 + 129 к.с. разом 313 к.с. (C300e)
*2.0 л M 254 E20 DEH LA І4 252 + 129 к.с. разом 381 к.с. (C400e)
*2.0 л M 139 E20 DEH LA І4 476 + 204 к.с. разом 680 к.с. 1060 Нм (AMG C63S, 2023-2026)
*2.0 л OM 654 D20 R SCR І4 (diesel) 197 + 129 к.с. разом 313 к.с. 750 Нм (C300de)

===Дизельні===
*2.0 л [[Mercedes-Benz OM654|OM 654 D20 R SCR]] І4 (diesel) 163 + 20 к.с. (C200d)
*2.0 л OM 654 D20 R SCR І4 (diesel) 200 + 20 к.с. (C220d)
*2.0 л OM 654 D20 R SCR І4 (diesel) 265 + 20 к.с. (C300d)

== Див. також ==
*[[Mercedes-Benz W223]]
*[[Mercedes-Benz W214]]
*[[Mercedes-Benz CLE-Клас]]

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Commonscat|Mercedes-Benz W206|Mercedes-Benz  W206}}
{{auto-stub}}
{{Моделі Mercedes-Benz}}

{{Портали|Автомобілі|Транспорт|Техніка}}

[[Категорія:Автомобілі Mercedes-Benz]]

title: Mercedes-Benz C-Клас (W206)

Виробник: Mercedes-Benz

Батьківська компанія: Daimler AG

Попередник(и): Mercedes-Benz W205

Клас: Середній

Стиль кузова: седан · універсал

Компонування: Переднє

Платформа: MRA II

Двигун(и): Бензиновий, Дизельний

Коробка передач: Механічна та автоматична

Найвища швидкість: 250 км/год

Споріднені: Mercedes-Benz W214 · Mercedes-Benz W223 · Mercedes-Benz CLE-Клас

Подібні: Acura TLX · Alfa Romeo Giulia (952) · Audi A4 B9 / Audi A5 B10 · BMW G20 · Infiniti Q50 · Jaguar XE · Lexus IS · Volvo S60


text:
# Горець 2
«Горець 2: Оновлення» (англ. Highlander II: The Quickening) — американський фантастичний бойовик, продовження фільму «Горець» 1986 року.

## Сюжет
Коннор Маклауд, лишившись останнім безсмертним на світі, здобув величезні знання, але почав старіти. З часом озоновий шар Землі тоншає через забруднення атмосфери. Маклуд розробляє електромагнітний щит, який захищає планету від сонячної радіації, тримаючи її в сутінках. Проте корпорація «Щит» присвоює винахід собі. Минають роки, Коннор і його однодумці вірять, що озоновий шар відновився, а корпорація обманює людство, вимагаючи кошти на підтримання щита. В 2024 році Коннор, дивлячись виставу, згадує історію своєї появи на Землі. Безсмертні — це жителі планети Зейст, де Маклауд і Рамірес були повстанцями проти тиранії генерала Катани. Перед вирішальним боєм Рамірес поєднав свою силу з силою Маклауда, щоб прийти, коли буде промовлено його ім'я. Повстання провалилося і Рада планети засудила вцілілих учасників до вигнання. Вони були приречені боротися одні з одним і останній вцілілий отримає право на помилування.
Тим часом в центр керування щитом пробирається група екологів з організації «Кобальт». З даних на комп'ютері вони переконуються, що озоновий шар відновився. Їх викривають, під час переслідування кілька екологів гине. Вціліла дівчина-еколог Луїза Маркос вирішує знайти Коннора Маклауда і попросити про допомогу. Той відмовляє, але переховує її від поліції.
Тоді ж Катана дізнається, що Маклауд ще живий і, боячись його помсти, посилає на Землю ще двох безсмертних. Маклауду щастить скинути одного прибульця під потяг, де тому відсікає голову. Сила загиблого переходить Коннору, повертаючи молодість і силу. Другого прибульця Маклауд обезголовлює, поставивши на його шляху дріт. Його життєву силу Маклауд витрачає на те, щоб покликати Раміреса і той воскресає на місці своєї загибелі, опинившись на сцені театру. Рамірес не розуміє що відбувається, а глядачі сприймають його появу за частину вистави. Воскреслий виходить на вулиці, намагаючись зрозуміти наскільки змінився світ. Коннор повертається за Луїзою та погоджується їй допомогти.
Рамірес обмінює свою коштовну сережку на пошив сучасного костюма. Власник майстерні на додачу замовляє йому лімузин і доставляє в аеропорт. Дізнавшись про невдачу посланих вбивць, Катана особисто телепортується на Землю та опиняється в метро. Лиходій захоплює потяг і веде його на поверхню, відчуваючи Маклауда. Тим часом Маклауд відвідує вченого Алана Неймана і згадує день запуску щита. Він переконується, що озоновий шар відновився, але Блейк не вірить у це і доручає Маклауду особисто піднятися над щитом. Глава корпорації зустрічає їх і підозрює, що ті знають правду.
Коннор відвідує могилу своєї дружини Бренди, що померла до запуску щита. Там його наздоганяє Катана, проте не вбиває, адже вони перебувають на святій землі. Катана приходить на засідання корпорації, щоб убити Маклауда його руками.
Незабаром Рамірес знаходить Маклауда та дізнається, що той створив щит і шукає місце, де над ним можна піднятись. Спочатку герої проникають у в'язницю, давши себе розстріляти і потрапивши до моргу. Вони знаходять закатованого вченого, що повідомляє їм координату шуканого місця. Незабаром вони з Луїзою потрапляють у пастку, де Рамірес віддає свою силу, щоб зупинити механізм. Маклауд з Луїзою викрадають авто та їдуть в гори, де по тунелю виходять за щит. Там Луїза вперше в житті бачить ясне небо.
Катана викидає главу корпорації з вікна та сам іде на пошуки Маклауда. Біля променя, що живить щит, Коннор перемагає Катану та вбирає його силу. Він входить у промінь, що знищує щит. Над Землею вперше за чверть століття стає видно сонце і зорі.

## У ролях
| Актор             | Роль                            |
| ----------------- | ------------------------------- |
| Кристофер Ламберт | Коннор Маклауд                  |
| Шон Коннері       | Хуан Санчес Вілла-Лобос Рамірес |
| Вірджинія Медсен  | Луїза Маркус                    |
| Майкл Айронсайд   | генерал Катана                  |
| Аллан Річ         | Аллан Нейман                    |
| Джон Макгінлі     | Девід Блейк                     |
| Філліп Брок       | таксист                         |
| Расті Швіммер     | п'яний                          |
| Ед Трукко         | Джиммі                          |
| Стівен Грайвз     | Гамлет                          |
| Джиммі Мюррей     | Гораціо                         |
| Піт Антіко        | Корда                           |
| Пітер Букоссі     | Рено                            |
| Пітер Бромілов    | Джо                             |
| Джефф Олтмен      | лікар                           |
| Діана Россі       | Вірджинія                       |
| Рендолл Ньюсом    | охоронець Макс                  |
| Карін Декслер     | Бренда                          |
| Макс Берлінер     | Чарлі                           |
| Едуардо Сапак     | Голт                            |
| Мішель Пейронель  | дитина 1                        |
| Себастьян Морган  | дитина 2                        |
| Бруно Курічеллі   | верховний суддя Зейсту          |

| Актор                   | Роль                     |
| ----------------------- | ------------------------ |
| Даніель Трово           | суддя 2                  |
| Діего Леске             | суддя 3                  |
| Хуліо Брешнев           | голос                    |
| Джонатан Слетор         | наглядач                 |
| Теодор МакНабні         | репортер 1               |
| Патріція Де Бьяджи      | репортер 2               |
| Андре Гір               | репортер 3               |
| Джордже Очоа            | помічник режисера        |
| Хорхе Варас             | наглядач                 |
| Алан МакКормік          | підліток                 |
| Мігель Фернандез Алонсо | Рой                      |
| Родерік Камерон         | технік служби безпеки    |
| Нора Зінскі             | бортпровідник            |
| Есекіель Ескеназі Сторі | Макс лідер               |
| Жак Арндт               | вчений 1                 |
| Ніколас Дін             | вчений 2                 |
| Гелен Бак               | азіатських технік        |
| Андрес Герінджер        | російський технік        |
| Метт Джонстон           | учасник «Кобальта»       |
| Гектор Маламуд          | шеф-кухар                |
| Педро Лоб               | помічник генерала Катани |
| Амеріко Галло           | гробар                   |
| Дена Суейн              | представник безпеки      |
| Ніколас Фрей            | яппі 1                   |

## Цікаві факти
- Під час зйомок фільму на екрани вийшла комедійна картина Роберта Земекіса «Назад у майбутнє 2» (1990). В одній зі сцен персонаж пересувається по повітрю на літаючому скейтборді; ідея настільки сподобалася продюсерам Горця, що вони тут же придумали для найманців схожі літаючі дошки.
- Виробництво фільму було закінчено в той же день, в який чотири роки тому були закінчені зйомки першої стрічки.
- Крістофер Ламберт і Майкл Айронсайд самі виконали більшість своїх трюків. Нагородою першому став зламаний палець, другому — зміщена щелепа від необережного удару.
- Расселлу Малкехі, який був змушений йти на компроміси з продюсерами, несподобався фінальний варіант фільму, на прем'єрі фільму він залишив залу через 15 хвилин після початку показу.
- Крістофера Ламберта втримали в проекті тільки контрактні зобов'язання. Йому настільки не сподобався переписаний сценарій, що він був би щасливий відмовитися від ролі. Тим не менше, йому вдалося наполягти на обов'язковій присутності у фільмі Шона Коннері.
- Малкехі вимагав замінити його ім'я в титрах на стандартний псевдонім Алан Сміті. Однак за контрактом він не мав ніякого права ставити палиці в колеса проекту; продюсери пригрозили йому судовим позовом.
- У документальній стрічці про створення картини розповідається про те, що під час зйомок в Аргентині почалася сильна інфляція, тому страхова компанія, яка мала намір отримати з цього проекту максимальну вигоду, сама стала здійснювати творчий контроль над виробництвом стрічки.
- Шон Коннері заробив за 9 днів зйомок 3,5 млн доларів — майже стільки ж, скільки за головну роль у «Полюванні за „Червоним жовтнем“» (1990).
- В епізодах, що не увійшли в картину, пояснюється, що Курган є жителем зловісної планети Зайст і що генерал Катана найняв його для того, щоб убити Маклауда. В одному з таких епізодів Катана спостерігає на великому екрані за останньою сутичкою Маклауда з Курганом і після невдачі останнього посилає за головою Маклауда двох найманих убивць.

title: Горець 2

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Горець 2: Оновлення
| оригінальна назва = Highlander II: The Quickening
| плакат            = Highlander II The Quickening poster.jpg
| зображення розмір = 250px
| підпис            =
| жанр              = [[фантастика]], [[бойовик]], [[фентезі]]
| режисер           = [[Рассел Малкехі]]
| продюсер          = [[Вільям Н. Пензер]]
[[Пітер С. Девіс]]
[[Жан-Люк Діфейт]]
[[Зіад Ель Хурі]]
| сценарист         = [[Пітер Беллвуд]]
| на основі         =
| актори            =
| композитор        = [[Стюарт Коупленд]]
| оператор          = [[Філ Мейхью]]
| художник          = [[Роджер Холл]]
[[Джон Франкіш]]
[[Джон Кінг]]
[[Кліфф Робінсон]]
[[Дебора Евертон]]
| монтаж            = [[Хьюберт де Ла Буіллерье]]
[[Ентоні Редман]]
[[Чарльз Сіммонс]]
| кінокомпанія      =
| дистриб’ютор      =
| тривалість        = 109 хв.
| мова              = [[англійська мова|англійська]]
| країна            = {{USA}}
{{FRA}}
| рік               = 1991
| дата виходу       =
| кошторис          = $30 000 000
| касові збори      = {{USA}} $15 556 340
| ідентифікатор     = 0102034
| сайт              =
| попередній        = [[Горець]]
| наступний         = [[Горець 3: Останній вимір]]
}}
'''«Горець 2: Оновлення»''' ({{lang-en|Highlander II: The Quickening}}) — [[Сполучені Штати Америки|американський]] фантастичний бойовик, продовження фільму «[[Горець]]» 1986 року.

== Сюжет ==
Коннор Маклауд, лишившись останнім безсмертним на світі, здобув величезні знання, але почав старіти. З часом озоновий шар Землі тоншає через забруднення атмосфери. Маклуд розробляє електромагнітний щит, який захищає планету від сонячної радіації, тримаючи її в сутінках. Проте корпорація «Щит» присвоює винахід собі. Минають роки, Коннор і його однодумці вірять, що озоновий шар відновився, а корпорація обманює людство, вимагаючи кошти на підтримання щита. В 2024 році Коннор, дивлячись виставу, згадує історію своєї появи на Землі. Безсмертні — це жителі планети Зейст, де Маклауд і Рамірес були повстанцями проти тиранії генерала Катани. Перед вирішальним боєм Рамірес поєднав свою силу з силою Маклауда, щоб прийти, коли буде промовлено його ім'я. Повстання провалилося і Рада планети засудила вцілілих учасників до вигнання. Вони були приречені боротися одні з одним і останній вцілілий отримає право на помилування.

Тим часом в центр керування щитом пробирається група екологів з організації «Кобальт». З даних на комп'ютері вони переконуються, що озоновий шар відновився. Їх викривають, під час переслідування кілька екологів гине. Вціліла дівчина-еколог Луїза Маркос вирішує знайти Коннора Маклауда і попросити про допомогу. Той відмовляє, але переховує її від поліції.

Тоді ж Катана дізнається, що Маклауд ще живий і, боячись його помсти, посилає на Землю ще двох безсмертних. Маклауду щастить скинути одного прибульця під потяг, де тому відсікає голову. Сила загиблого переходить Коннору, повертаючи молодість і силу. Другого прибульця Маклауд обезголовлює, поставивши на його шляху дріт. Його життєву силу Маклауд витрачає на те, щоб покликати Раміреса і той воскресає на місці своєї загибелі, опинившись на сцені театру. Рамірес не розуміє що відбувається, а глядачі сприймають його появу за частину вистави. Воскреслий виходить на вулиці, намагаючись зрозуміти наскільки змінився світ. Коннор повертається за Луїзою та погоджується їй допомогти.

Рамірес обмінює свою коштовну сережку на пошив сучасного костюма. Власник майстерні на додачу замовляє йому лімузин і доставляє в аеропорт. Дізнавшись про невдачу посланих вбивць, Катана особисто телепортується на Землю та опиняється в метро. Лиходій захоплює потяг і веде його на поверхню, відчуваючи Маклауда. Тим часом Маклауд відвідує вченого Алана Неймана і згадує день запуску щита. Він переконується, що озоновий шар відновився, але Блейк не вірить у це і доручає Маклауду особисто піднятися над щитом. Глава корпорації зустрічає їх і підозрює, що ті знають правду.

Коннор відвідує могилу своєї дружини Бренди, що померла до запуску щита. Там його наздоганяє Катана, проте не вбиває, адже вони перебувають на святій землі. Катана приходить на засідання корпорації, щоб убити Маклауда його руками.

Незабаром Рамірес знаходить Маклауда та дізнається, що той створив щит і шукає місце, де над ним можна піднятись. Спочатку герої проникають у в'язницю, давши себе розстріляти і потрапивши до моргу. Вони знаходять закатованого вченого, що повідомляє їм координату шуканого місця. Незабаром вони з Луїзою потрапляють у пастку, де Рамірес віддає свою силу, щоб зупинити механізм. Маклауд з Луїзою викрадають авто та їдуть в гори, де по тунелю виходять за щит. Там Луїза вперше в житті бачить ясне небо.

Катана викидає главу корпорації з вікна та сам іде на пошуки Маклауда. Біля променя, що живить щит, Коннор перемагає Катану та вбирає його силу. Він входить у промінь, що знищує щит. Над Землею вперше за чверть століття стає видно сонце і зорі.

== У ролях ==
{{2|
{{ВРоляхВерх}}
{{ВРолях|[[Кристофер Ламберт]]||''Коннор Маклауд''}}
{{ВРолях|[[Шон Коннері]]||''Хуан Санчес Вілла-Лобос Рамірес''}}
{{ВРолях|[[Вірджинія Медсен]]||''Луїза Маркус''}}
{{ВРолях|[[Майкл Айронсайд]]||''генерал Катана''}}
{{ВРолях|[[Аллан Річ]]||''Аллан Нейман''}}
{{ВРолях|[[Джон Макгінлі]]||''Девід Блейк''}}
{{ВРолях|[[Філліп Брок]]||''таксист''}}
{{ВРолях|[[Расті Швіммер]]||''п'яний''}}
{{ВРолях|[[Ед Трукко]]||''Джиммі''}}
{{ВРолях|[[Стівен Грайвз]]||''Гамлет''}}
{{ВРолях|Джиммі Мюррей||''Гораціо''}}
{{ВРолях|[[Піт Антіко]]||''Корда''}}
{{ВРолях|[[Пітер Букоссі]]||''Рено''}}
{{ВРолях|[[Пітер Бромілов]]||''Джо''}}
{{ВРолях|[[Джефф Олтмен]]||''лікар''}}
{{ВРолях|[[Діана Россі]]||''Вірджинія''}}
{{ВРолях|[[Рендолл Ньюсом]]||''охоронець Макс''}}
{{ВРолях|[[Карін Декслер]]||''Бренда''}}
{{ВРолях|[[Макс Берлінер]]||''Чарлі''}}
{{ВРолях|[[Едуардо Сапак]]||''Голт''}}
{{ВРолях|[[Мішель Пейронель]]||''дитина 1''}}
{{ВРолях|[[Себастьян Морган]]||''дитина 2''}}
{{ВРолях|[[Бруно Курічеллі]]||''верховний суддя Зейсту''}}
{{ВРоляхНиз}}
|
{{ВРоляхВерх}}
{{ВРолях|[[Даніель Трово]]||''суддя 2''}}
{{ВРолях|[[Діего Леске]]||''суддя 3''}}
{{ВРолях|[[Хуліо Брешнев]]||''голос''}}
{{ВРолях|[[Джонатан Слетор]]||''наглядач''}}
{{ВРолях|[[Теодор МакНабні]]||''репортер 1''}}
{{ВРолях|[[Патріція Де Бьяджи]]||''репортер 2''}}
{{ВРолях|[[Андре Гір]]||''репортер 3''}}
{{ВРолях|[[Джордже Очоа]]||''помічник режисера''}}
{{ВРолях|[[Хорхе Варас]]||''наглядач''}}
{{ВРолях|[[Алан МакКормік]]||''підліток''}}
{{ВРолях|[[Мігель Фернандез Алонсо]]||''Рой''}}
{{ВРолях|[[Родерік Камерон]]||''технік служби безпеки''}}
{{ВРолях|[[Нора Зінскі]]||''бортпровідник''}}
{{ВРолях|[[Есекіель Ескеназі Сторі]]||''Макс лідер''}}
{{ВРолях|[[Жак Арндт]]||''вчений 1''}}
{{ВРолях|[[Ніколас Дін]]||''вчений 2''}}
{{ВРолях|[[Гелен Бак]]||''азіатських технік''}}
{{ВРолях|[[Андрес Герінджер]]||''російський технік''}}
{{ВРолях|[[Метт Джонстон]]||''учасник «Кобальта»''}}
{{ВРолях|[[Гектор Маламуд]]||''шеф-кухар''}}
{{ВРолях|[[Педро Лоб]]||''помічник генерала Катани''}}
{{ВРолях|[[Амеріко Галло]]||''гробар''}}
{{ВРолях|[[Дена Суейн]]||''представник безпеки''}}
{{ВРолях|[[Ніколас Фрей]]||''яппі 1''}}
{{ВРоляхНиз}}
}}

== Цікаві факти ==
* Під час зйомок фільму на екрани вийшла комедійна картина Роберта Земекіса «[[Назад у майбутнє 2]]» (1990). В одній зі сцен персонаж пересувається по повітрю на літаючому скейтборді; ідея настільки сподобалася продюсерам Горця, що вони тут же придумали для найманців схожі літаючі дошки.
* Виробництво фільму було закінчено в той же день, в який чотири роки тому були закінчені зйомки першої стрічки.
* Крістофер Ламберт і Майкл Айронсайд самі виконали більшість своїх трюків. Нагородою першому став зламаний палець, другому — зміщена щелепа від необережного удару.
* Расселлу Малкехі, який був змушений йти на компроміси з продюсерами, несподобався фінальний варіант фільму, на прем'єрі фільму він залишив залу через 15 хвилин після початку показу.
* Крістофера Ламберта втримали в проекті тільки контрактні зобов'язання. Йому настільки не сподобався переписаний сценарій, що він був би щасливий відмовитися від ролі. Тим не менше, йому вдалося наполягти на обов'язковій присутності у фільмі Шона Коннері.
* Малкехі вимагав замінити його ім'я в титрах на стандартний псевдонім Алан Сміті. Однак за контрактом він не мав ніякого права ставити палиці в колеса проекту; продюсери пригрозили йому судовим позовом.
* У документальній стрічці про створення картини розповідається про те, що під час зйомок в Аргентині почалася сильна інфляція, тому страхова компанія, яка мала намір отримати з цього проекту максимальну вигоду, сама стала здійснювати творчий контроль над виробництвом стрічки.
* Шон Коннері заробив за 9 днів зйомок 3,5 млн доларів — майже стільки ж, скільки за головну роль у «[[Полювання за «Червоним Жовтнем» (фільм)|Полюванні за „Червоним жовтнем“]]» (1990).
* В епізодах, що не увійшли в картину, пояснюється, що Курган є жителем зловісної планети Зайст і що генерал Катана найняв його для того, щоб убити Маклауда. В одному з таких епізодів Катана спостерігає на великому екрані за останньою сутичкою Маклауда з Курганом і після невдачі останнього посилає за головою Маклауда двох найманих убивць.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{IMDb title|0102034}}
* {{Amg movie|22427}}
* {{rotten-tomatoes|highlander_2_the_quickening}}
* {{mojo title|highlander2}}
* {{tcmdb title|78037}}
{{Бібліоінформація}}
{{Горець}}
{{ВП-портали|Кінематограф|Фантастика|Фентезі|Наукова фантастика|Франція|Велика Британія|Література}}

[[Категорія:Фільми США 1991]]
[[Категорія:Фільми Франції 1991]]
[[Категорія:Фантастичні фільми 1991]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фентезійні фільми США]]
[[Категорія:Фентезійні фільми Франції]]
[[Категорія:Науково-фантастичні фільми США]]
[[Категорія:Фільми-бойовики США]]
[[Категорія:Науково-фантастичні фільми Франції]]
[[Категорія:Фільми-бойовики Франції]]
[[Категорія:Фільми Рассела Малкехі]]
[[Категорія:Фільми-сиквели]]
[[Категорія:Фільми, дія яких відбувається на вигаданих планетах]]
[[Категорія:Фільми, зняті в Аргентині]]

title: Highlander II: The Quickening

Жанр: фантастика, бойовик, фентезі

Режисер: Рассел Малкехі

Продюсер: Вільям Н. Пензер · Пітер С. Девіс · Жан-Люк Діфейт · Зіад Ель Хурі

Сценарист: Пітер Беллвуд

У головних · ролях: Кристофер Ламберт, Шон Коннері, Вірджинія Медсен, Майкл Айронсайд, Джон Макґінлі, Рассел Малкехі і Расті Швіммерd

Оператор: Філ Мейхью

Композитор: Стюарт Коупленд

Монтаж: Хьюберт де Ла Буіллерье · Ентоні Редман · Чарльз Сіммонс

Художник: Роджер Холл · Джон Франкіш · Джон Кінг · Кліфф Робінсон · Дебора Евертон

Кінокомпанія: Paramount Pictures і Republic Pictures

Дистриб'ютор: Entertainment Film Distributorsd і Netflix

Мова: англійська

Країна: США · Франція

Попередній: Горець

Наступний: Горець 3: Останній вимір


text:
# Скайзґіри
Скайзґіри (пол. Skajzgiry) — село в Польщі, у гміні Дубенінки Ґолдапського повіту Вармінсько-Мазурського воєводства.
Населення — 30 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Сувальського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 16      | 3                  | 10               | 3                    |
| Жінки    | 14      | 1                  | 9                | 4                    |
| Разом    | 30      | 4                  | 19               | 7                    |

title: Скайзґіри

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Скайзґіри
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Skajzgiry}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Skajzgiry A 321.JPG
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Вармінсько-Мазурське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Ґолдапський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Дубенінкі{{!}}Дубенінкі
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 30
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 87
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = NGO
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0756063
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Скайзґіри''' ({{lang-pl|Skajzgiry}}) — село в Польщі, у [[Дубенінки (гміна)|гміні Дубенінки]] [[Ґолдапський повіт|Ґолдапського повіту]] [[Вармінсько-Мазурське воєводство|Вармінсько-Мазурського воєводства]].
Населення — {{formatnum:30}} {{МНОЖИНА:30|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Сувальське воєводство|Сувальського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=16 |ЧолПре=3 |ЧолПрац=10 |ЧолПост=3
|Жін=14 |ЖінПре=1 |ЖінПрац=9 |ЖінПост=4
|Разом=30 |РазомПре=4 |РазомПрац=19 |РазомПост=7
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Дубенінкі}}

[[Категорія:Села Ґолдапського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Вармінсько-Мазурське воєводство

Повіт: Ґолдапський повіт

Гміна: Дубенінкі

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: NGO

OSM: ↑2970192 ·R (Ґміна Дубенінкі)


text:
# Новоржевська волость
Новоржевська волость - муніципальне утворення зі статусом сільського поселення в Новоржевському районі Псковської області Російської Федерації.
Адміністративний центр-місто Новоржев (яке в саму волость не входить).

## Географія
Територія волості межує на півночі з Вехнянської волостю Новоржевського району, на заході — з Пушкіногорським районом, на півдні — з Опочецький районом, на південному сході і сході-з Бежаницьким районом Псковської області.
На території волості знаходиться частина Бежаницької височини, в тому числі найвища точка Псковської області — гора Лобно (338 м). Також розташовані Селецькі озера (3,8 км2 на кордоні з Бежаницьким районом, глибиною до 6 м; часто як єдине озеро Селецьке або Тайлівське), а також інші озера: Лобно (1,3 км2 на кордоні з Бежаницьким районом), Михалкінське (1,0 км2, глибиною до 5 м), студенецьке (0,4 км2), столбушинське (0,8 км2, глибиною до 4 м)

## Історія
До 1927 року в рамках Новоржевського повіту Псковської губернії існувала Новоржевська волость.
У 2015 році шляхом об'єднання Барутської, Макарівської та Жадрицької волостей була створена новостворена Новоржівська волость

## Примітка
{{{1}}}
1. ↑  Фонд водойм Псковської області (Excell) [Архівовано 2019-06-30 у Wayback Machine.] (Сайт Державного комітету Псковської області з природокористування та навколишнього середовища. Рибний промисел / Водні біоресурси [Архівовано 2014-05-22 у Wayback Machine.])
2. ↑  Закон Псковской области от 30 марта 2015 года № 1508-ОЗ «О преобразовании муниципальных образований»

title: Новоржевська волость

wikitext:
'''Новоржевська волость''' - [[муніципальне утворення]] зі статусом [[сільське поселення|сільського поселення]] в [[Новоржевський район|Новоржевському районі]] [[Псковська область|Псковської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Адміністративний центр-місто [[Новоржев]] (яке в саму волость не входить).

== Географія ==
Територія волості межує на півночі з [[Вехнянська волость|Вехнянської волостю]] [[Новоржевський район |Новоржевського району]], на заході — з [[Пушкіногорський район|Пушкіногорським районом]], на півдні — з [[Опочецький район|Опочецький районом]], на південному сході і сході-з [[Бежаницький район|Бежаницьким районом]] [[Псковська область|Псковської області]].

На території волості знаходиться частина [[Бежаницька височина|Бежаницької височини]], в тому числі найвища точка [[Псковська область|Псковської області]] — гора Лобно (338 м). Також розташовані [[Селецькі озера]] (3,8 км2 на кордоні з [[Бежаницький район|Бежаницьким районом]], глибиною до 6 м; часто як єдине озеро Селецьке або Тайлівське), а також інші озера: [[Лобно (озеро, Псковська область)|Лобно]] (1,3 км2 на кордоні з [[Бежаницький район|Бежаницьким районом]]), [[Михалкінське озеро|Михалкінське]] (1,0 км2, глибиною до 5 м), [[студенецьке (озеро)|студенецьке]] (0,4 км2), [[столбушинське]] (0,8 км2, глибиною до 4 м)<ref name="Оз">[http://priroda.pskov.ru/sites/default/files/Fond_vodoemov.xls Фонд водойм Псковської області (Excell)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190630192011/http://priroda.pskov.ru/sites/default/files/Fond_vodoemov.xls |date=2019-06-30 }} ([http://priroda.pskov.ru/fishery Сайт Державного комітету Псковської області з природокористування та навколишнього середовища. Рибний промисел / Водні біоресурси] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140522024232/http://priroda.pskov.ru/fishery |date=2014-05-22 }})</ref>
== Історія ==
{{Також|Новоржевська волость (Псковська губернія)}}
До 1927 року в рамках [[Новоржевський повіт|Новоржевського повіту]] [[Псковська губернія|Псковської губернії]] існувала [[Новоржевська волость (Псковська губернія)|Новоржевська волость]]<ref name="Закон1508">[http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/6000201504020002?index=11&rangeSize=1 Закон Псковской области от 30 марта 2015 года № 1508-ОЗ «О преобразовании муниципальных образований»]</ref>.

У 2015 році шляхом об'єднання [[Барутська волость|Барутської]], [[Макарівська волость|Макарівської]] та [[Жадрицька волость|Жадрицької волостей]] була створена новостворена Новоржівська волость
== Населення ==
{{Населення|Новоржевська волость (Псковська область)}}
{{Населення|Новоржевська волость |Псковська область)|графік}}

== Примітка ==
{{примітка}}
[[Категорія:Муніципальні освіти Новоржевського району]]
[[Категорія:Сільські поселення Псковської області]]
[[Категорія:Волості Псковської області]]

title: Зміни населення

Рік: Населення · Зміна

title: Зміни населення

Рік: Населення · Зміна

Новоржевська волость: Псковська область) · —

графік: {{{4}}} · Помилка виразу: незрозумілий розділовий знак «{»


text:
# Оронцій Фінеус
Оронцій Фінеус, Оронцій Фіней (лат. Orontius Finnæus, Finæus Orontius, фр. Oronce Finé, 20 грудня 1494, Бріансон (нині — в департаменті Верхні Альпи), Франція — 8 серпня 1555, Париж) — французький математик і картограф.

## Життєпис
Займаючись в Парижі викладанням математики, Оронцій звернув на себе своїми викладацькими здібностями загальну увагу такою мірою, що в 1532 році власне для нього була заснована в Королівській колегії особлива кафедра. На його лекції приходили всі освічені люди Парижа: вчені та художники, чиновники і придворні, посли, принци і навіть король Франциск I. Більшість його сучасників поділяла погляд, що він висловив у листі до короля Франциска I (надрукований у вигляді введення до твору «Protomathesis»), погляд на себе, як засновника нового вивчення математики у Франції. Слава його не тільки як професора, але і як вченого поширилася у Європі. Як блискучий професор і діяч науки він зробив важливі послуги справі вивчення математичних наук у Франції, був сучасником португальця Нуніша Педру, італійця Нікколо Тарталья й француза Жана Бютео.
Не отримавши від рідних спадщини і перебуваючи протягом всього свого життя в постійній нужді, від якої не рятували його ні слава, ні навіть займана ним в Королівської колегії кафедра, він, в надії привернути до себе щедроти знатних меценатів, видавав для посвячення їм одні і ті ж свої твори в різних видах: то в окремому виданні, то в формі зборів, то у вигляді простого передруку зі зміненим заголовком або в іншому форматі, то, нарешті, у вигляді переказів на іноземній мові.

## Карта світу
Серед спадщини Оронція слід зазначити складену ним в 1532 році карту світу, що нині зберігається в Бібліотеці Конгресу США. На ній невідкрита тоді Антарктида зображена в обрисах без крижаного покриву. Як стверджує викладач коледжу Чарльз Хепгуд в науковий обіг це карта потрапила лише в 1960 році завдяки його дослідженням.

## Праці
- «Protomathesis» (Париж, 1532);
- «De rebus mathematicis hactenus desideratis libri quatuor» (Париж, 1556);

## Вшанування
У 1935 р. Міжнародний астрономічний союз надав ім'я Оронція Фінеуса кратеру на видимій стороні Місяця.

title: Оронцій Фінеус

wikitext:
{{особа}}
'''Оронцій Фінеус''', '''Оронцій Фіней''' ({{lang-la|Orontius Finnæus, Finæus Orontius}}, {{lang-fr|Oronce Finé}}, [[20 грудня]] [[1494]], [[Бріансон]] (нині — в департаменті [[Верхні Альпи]]), [[Франція]] — [[8 серпня]] [[1555]], [[Париж]]) — французький [[математик]] і [[картограф]].

== Життєпис ==
[[File:Finé, Oronce – Quadratura circuli, 1544 – BEIC 99133.jpg|thumb|''Quadratura circuli'', 1544]]

Займаючись в [[Париж]]і викладанням математики, Оронцій звернув на себе своїми викладацькими здібностями загальну увагу такою мірою, що в 1532 році власне для нього була заснована в [[Колеж де Франс|Королівській колегії]] особлива кафедра. На його лекції приходили всі освічені люди Парижа: вчені та [[художник]]и, [[чиновник]]и і придворні, посли, принци і навіть [[король]] [[Франциск I]]. Більшість його сучасників поділяла погляд, що він висловив у листі до короля Франциска I (надрукований у вигляді введення до твору «Protomathesis»), погляд на себе, як засновника нового вивчення математики у Франції. Слава його не тільки як [[професор]]а, але і як вченого поширилася у [[Європа|Європі]]. Як блискучий професор і діяч науки він зробив важливі послуги справі вивчення математичних наук у [[Франція|Франції]], був сучасником португальця [[Педру Нуніш|Нуніша Педру]], італійця [[Нікколо Тарталья]] й француза [[Жан Бутео|Жана Бютео]].

Не отримавши від рідних спадщини і перебуваючи протягом всього свого життя в постійній нужді, від якої не рятували його ні слава, ні навіть займана ним в Королівської колегії кафедра, він, в надії привернути до себе щедроти знатних [[меценат]]ів, видавав для посвячення їм одні і ті ж свої твори в різних видах: то в окремому виданні, то в формі зборів, то у вигляді простого передруку зі зміненим заголовком або в іншому форматі, то, нарешті, у вигляді переказів на іноземній мові.

[[Файл:Map-heart-054.jpg|thumb|ліворуч|200пкс|Оронцій Фіней. Карта світу у вигляді серця (внизу, імовірно, [[Антарктида]]), [[1532]] р.]]

== Карта світу ==
Серед спадщини Оронція слід зазначити складену ним в 1532 році карту світу, що нині зберігається в [[Бібліотека Конгресу|Бібліотеці Конгресу США]]. На ній невідкрита тоді [[Антарктида]] зображена в обрисах без крижаного покриву<ref>{{книга |автор= Бурганський Г.Є., Фурдуй Р. С., |частина= Карта Оронция Финея/Глава 11. Загадки стародавних карт |посилання=http://zhistory.org.ua/histryd/bkzdbf/zdrgl11.htm |заголовок= ЗАГАДКИ  ДРЕВНОСТИ (Белые пятна в истории цивилизации) |оригінал= ЗАГАДКИ ДАВНИНИ: Білі плями в історії цивілізації |місце= {{К.}} |видавництво="Веселка" |рік=1988 |сторінок=191 |isbn=ISBN 5-301-00196-5 }}{{ref-ru}}</ref>. Як стверджує викладач коледжу [[Хепгуд Чарльз Хатчінс|Чарльз Хепгуд]] в науковий обіг це карта потрапила лише в 1960 році завдяки його [[дослідження]]м<ref>{{книга |автор= Чарльз Хэпгуд, |частина= Карта мира Арантеуса Финауса, 1532 год/Глава IV. Антарктические карты Арантеуса Финауса, Хаджи Ахмеда и Меркатора. |заголовок= Карты морских царей |посилання= http://giperbor.h1.ru/G-Arktida/karty_drevni_g-22.htm |відповідальний= составитель Н. Непомнящий |місце= {{М.}} |видавництво= «Мистерия» |рік= 1994 |сторінки=3-132 |сторінок= 384 |серія= Книга тайн — 5. Антология. |isbn= 5-86422-109-2 |тираж = 50000}} {{ref-ru}}</ref>.

== Праці ==
* «Protomathesis» (Париж, 1532);
* «De rebus mathematicis hactenus desideratis libri quatuor» (Париж, 1556);

== Вшанування ==
У 1935 р. [[Міжнародний астрономічний союз]] надав ім'я Оронція Фінеуса [[Оронцій (кратер)|кратеру]] на [[Видимий бік Місяця|видимій стороні Місяця]].

== Див. також ==
* [[Карта Пірі Рейса]]
* [[Пірі Реїс]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{ВТ-ЕСБЕ|Оронций Финеус|Бобынин В., |том= XXII|сторінки=178—179}}
* Биография Оронция, ''{{iw|Nouvelle Biographie Générale|Nouvelle Biographie universelle|en|Nouvelle Biographie Générale}}'' (XVII, стр. 706—712).
* ''Hapgood, Charles Hutchins''; Maps of the Ancient Sea Kings: Evidence of Advanced Civilization in the Ice Age; 1966; 1997 Paperback Reprint Edition, Adventures Unlimited Press, ISBN 0-932813-42-9.

== Посилання ==
* {{cite web |url=http://www.dopotopa.com/samye_rannie_karty_zemli_byli_sostavleny_v_paleogene.html |title=«Самые ранние карты Земли (Пири Рейса, Оронтия Финея, Герхарда Меркатора, Филиппа Буаше и других картографов) были составлены в палеогене» |author=Колтыпин А. В., |date=2009 |website= |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160705190525/http://www.dopotopa.com/samye_rannie_karty_zemli_byli_sostavleny_v_paleogene.html |archivedate=05-07-2016 |accessdate=05-07-2016 |deadurl=no }} {{ref-ru}}
* {{cite web|url=http://lah.ru/fotoarh/oskolki/kart.htm|title=«Древние карты»|author=|date=|website=|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160705190836/http://lah.ru/fotoarh/oskolki/kart.htm|archivedate=05-07-2016|accessdate=05-07-2016|deadurl=no}} {{ref-ru}}

{{Науковець-доробити}}

{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Фінеус Оронцій}}
[[Категорія:Французькі картографи]]
[[Категорія:Французькі математики]]
[[Категорія:Математики XVI століття]]
[[Категорія:Математики за алфавітом]]
[[Категорія:Французькі астрономи]]
[[Категорія:Французькі географи]]
[[Категорія:Співробітники Колеж де Франс]]
[[Категорія:Люди, на честь яких названо кратер на Місяці]]

title: фр. Oronce Fine

Народився: 20 грудня 1494 · Бріансон, Французьке королівство

Помер: 8 серпня 1555 (60 років) · Париж, Французьке королівство

Поховання: Церква Сент-Етьєн-дю-Мон

Країна: Франція

Діяльність: математик, астроном, картограф, професор, архітектор

Alma mater: Паризький університет і Наваррський колеж (1522)

Вчителі: Antoine Silvestred

Знання мов: французька і латина

Заклад: Колеж де Франс, Наваррський колеж і Q2983799?

Magnum opus: La Sphère du monded і Oronce Fine astronomical clockd


text:
# Галмей
Галмей (нім. Galmei) — назва двох цинкових руд з багатим вмістом цинку.
Благородний Галмей, або цинковий шпат (ZnCO3), зрідка зустрічається у вигляді виразних ромбоедричних кристалів, найчастіше ниркоподібний, сталактитовидний, іноді з дрібнозернистими масами, сіруватого, коричнево-жовтого або брудно-зеленого кольору. Питома вага 4,5.
Кремнекислий Галмей або силікатноцинкова руда(Zn, SiO 4H2О або Zn2SiO4 + Н2О); його кристали ромбічної системи розвивають на кінцях різнойменні електричні потенціали; він частіше зустрічається волокнистими, дрібнозернистими або землистими масами; колір — як і у благородного Галмею. Обидві породи зустрічаються майже завжди разом (Альтенберг поблизу Аахена, Тарновиця в Сілезії, Оденвальд, Каринтія, Матлок в Англії, Нерчинськ, штат Вісконсин).

## Хімія
Для добування цинку збагачений концентрат руди випалюють:
{\displaystyle {\ce {ZnCO3 = ZnO + CO2}}}
Оксид цинку відновлюють вуглецем:
{\displaystyle {\ce {ZnO + C = Zn + CO}}}

## Цікаво
У середньовіччі Галмей (cadmia) означав:
1) власне галмей (мінерал), Агрікола називає його cadmia fossilis — мінеральним галмеєм.
2) пічний пригарок плавильних печей (пічний галмей) .

title: Галмей

wikitext:
'''Галмей''' ({{lang-de|Galmei}}) — назва двох [[цинкові руди|цинкових руд]] з багатим вмістом [[цинк]]у.

''Благородний Галмей'', або [[цинковий шпат]] (ZnCO3), зрідка зустрічається у вигляді виразних ромбоедричних кристалів, найчастіше ниркоподібний, сталактитовидний, іноді з дрібнозернистими масами, сіруватого, коричнево-жовтого або брудно-зеленого кольору. [[Питома вага]] 4,5.

''Кремнекислий Галмей'' або силікатноцинкова руда(Zn, SiO 4H2О або Zn2SiO4 + Н2О); його кристали ромбічної системи розвивають на кінцях різнойменні електричні потенціали; він частіше зустрічається волокнистими, дрібнозернистими або землистими масами; колір — як і у благородного Галмею. Обидві породи зустрічаються майже завжди разом ([[Альтенберг]] поблизу [[Аахен]]а, Тарновиця в Сілезії, Оденвальд, [[Каринтія]], Матлок в Англії, [[Нерчинськ]], штат [[Вісконсин]]).

== Хімія ==
Для добування цинку збагачений концентрат руди випалюють:

<chem>ZnCO3 = ZnO + CO2</chem>

Оксид цинку відновлюють вуглецем:

<chem>ZnO + C = Zn + CO</chem>

== Цікаво ==
У середньовіччі Галмей (cadmia) означав:

1) власне галмей (мінерал), [[Георгій Агрікола|Агрікола]] називає його ''cadmia fossilis'' — мінеральним галмеєм.<ref>Georgii Agricolae. De Re Metallica libri XII. — Basileae: Froben. — 1556. — 590 s. </ref>

2) пічний пригарок плавильних печей (пічний галмей) .

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Geol-stub}}
{{Гірництво-доробити}}

[[Категорія:Руди]]


text:
# Романовський Володимир Вацлавович
Володимир Вацлавович Романовський (нар. 21 липня 1957, Слонім, Гродненська область, Білоруська РСР, СРСР — 13 травня 2013) — білоруський веслувальник на байдарках, який виступав за збірну СРСР, олімпійський чемпіон та срібний призер Олімпійських ігор 1976 року, дворазовий чемпіон світу.

## Біографія
Володимир Романовський народився 21 липня 1957 року в місті Слонім (БРСР). Виступав спортсмен за місцевий клуб «Динамо».
Будучи у складі молодіжної збірної СРСР, спортсмен був взятий на тренувальний збір олімпійської збірної СРСР, перед Олімпійськими іграми 1976 року. На цьому зборі було створено екіпаж із українським спортсменом Сергієм Нагорним. Новостворений екіпаж зумів перемогти у чинних чемпіонів світу, білоруського екіпажу Віктор Воробйов/Микола Астапкович. Тренерська рада збірної СРСР продовжувала наполягати на тому, щоб на Олімпійські ігри в Монреаль поїхали визнані фаворити, однак після ще одних заїздів, на яких знову перемогли Романовський та Нагорний, тренерський штав включив їх у заявку на турнір.
Олімпійські ігри 1976 року завершилися для спортсмена двома нагородами. Спершу на дистанції 500 метрів спортсмени у фіналі програли лише німецькомму дуету Йоахіма Маттерна та Бернда Ольбріхта, вигравши срібні нагороди. Однак на дистанції 1000 метрів, у конкурентній боротьбі, вони взяли реванш, та здобули титул олімпійських чемпіонів. На чемпіонаті світу 1977 року він виступав лише на дистанції 1000 метрів та виграв бронзову медаль. Згодом екіпаж Романовського та Нагорного почав програвати конкуренцію на рівні Радянського Союзу, через що спортсмен не попав у склад збірної на домашні Олімпійські ігри 1980 року. У 1981 року став чемпіоном світу у парі з Миколою Астапковичем на не олімпійській дистанції 10000 метрів, а вже через рік, на аналогічній дистанції, повторив своє досягнення у складі екіпажу-четвірки.

## Виступи на Олімпійських іграх
| Олімпіада     | Дисципліна                   | Місце |
| ------------- | ---------------------------- | ----- |
| Монреаль 1976 | байдарки-двійки, 500 метрів  | 2     |
| Монреаль 1976 | байдарки-двійки, 1000 метрів | 1     |

title: Романовський Володимир Вацлавович

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я                = Володимир Романовський
| оригінал імені      =
| зображення          =
| розмір_зображення   =
| підпис              =
| прізвисько          =
| громадянство        = {{URS}}→{{BLR}}
| національність      = [[білоруси|білорус]]
| місце_проживання    =
| дата_народження     =
| місце_народження    =
| дата_смерті         =
| місце_смерті        =
| зріст               =
| вага                =
| батько              =
| мати                =
| дружина             =
| чоловік             =
| діти                =
| вебсторінка         =
| країна              = {{URS}}
| вид_спорту          = [[веслування на байдарках і каное]]
| дисципліна          =
| спортивне_звання    =
| студентська_команда =
| клуб                =
| команда             =
| нац._збірна         =
| статус_професіонала =
| тренери             =
| завершення_виступів =
| тренує              =
| світові             =
| регіональні         =
| національні         =
| олімпійські         =
| паралімпійські      =
| найвищий_рейтинг    =
| поточний_рейтинг    =
| особисті_рекорди    =
| медалі              =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry|{{URS}}}}
{{MedalSport|[[Веслування на байдарках і каное]]}}
{{MedalCompetition|[[Літні Олімпійські ігри|Олімпійські ігри]]}}
{{MedalGold|[[Літні Олімпійські ігри 1976|Монреаль 1976]]|[[Веслування на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1976 — байдарки-двійки, 1000 метрів (чоловіки)|байдарки-двійки, 1000 м]]}}
{{MedalSilver|[[Літні Олімпійські ігри 1976|{{nowrap|Монреаль 1976}}]]|[[Веслування на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1976 — байдарки-двійки, 500 метрів (чоловіки)|байдарки-двійки, 500 м]]}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное|Чемпіонат світу]]}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1981|Ноттінгем 1981]]|байдарки-двійки, 10000 м}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1982|Белград 1982]]|{{nowrap|байдарки-четвірки, 10000 м}}}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат світу з веслування на байдарках і каное 1977|Софія 1977]]|байдарки-двійки, 1000 м}}
| show-medals         = yes
| нагороди            =
}}
'''Володимир Вацлавович Романовський''' ({{н.}} [[21 липня]] [[1957]], [[Слонім]], [[Гродненська область]], [[Білоруська Радянська Соціалістична Республіка|Білоруська РСР]], [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] — [[13 травня]] [[2013]]) — [[білорусь]]кий веслувальник на байдарках, який виступав за збірну [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]], [[олімпійський чемпіон]] та срібний призер Олімпійських ігор [[Літні Олімпійські ігри 1976|1976 року]], дворазовий чемпіон світу.

== Біографія ==
Володимир Романовський народився 21 липня 1957 року в місті [[Слонім]] (БРСР). Виступав спортсмен за місцевий клуб «Динамо».

Будучи у складі молодіжної збірної СРСР, спортсмен був взятий на тренувальний збір олімпійської збірної СРСР, перед Олімпійськими іграми [[Літні Олімпійські ігри 1976|1976]] року. На цьому зборі було створено екіпаж із українським спортсменом [[Нагорний Сергій Вікторович|Сергієм Нагорним]]. Новостворений екіпаж зумів перемогти у чинних чемпіонів світу, білоруського екіпажу [[Воробйов, Віктор Єфимович|Віктор Воробйов]]/[[Астапкович Микола Іванович|Микола Астапкович]]. Тренерська рада збірної СРСР продовжувала наполягати на тому, щоб на Олімпійські ігри в [[Монреаль]] поїхали визнані фаворити, однак після ще одних заїздів, на яких знову перемогли Романовський та Нагорний, тренерський штав включив їх у заявку на турнір.

Олімпійські ігри [[Літні Олімпійські ігри 1976|1976]] року завершилися для спортсмена двома нагородами. Спершу на дистанції 500 метрів спортсмени у фіналі програли лише німецькомму дуету [[Йоахім Маттерн|Йоахіма Маттерна]] та [[Бернд Ольбріхт|Бернда Ольбріхта]], вигравши срібні нагороди. Однак на дистанції 1000 метрів, у конкурентній боротьбі, вони взяли реванш, та здобули титул олімпійських чемпіонів. На чемпіонаті світу 1977 року він виступав лише на дистанції 1000 метрів та виграв бронзову медаль. Згодом екіпаж Романовського та Нагорного почав програвати конкуренцію на рівні Радянського Союзу, через що спортсмен не попав у склад збірної на домашні Олімпійські ігри [[Літні Олімпійські ігри 1980|1980]] року. У 1981 року став чемпіоном світу у парі з [[Астапкович Микола Іванович|Миколою Астапковичем]] на не олімпійській дистанції 10000 метрів, а вже через рік, на аналогічній дистанції, повторив своє досягнення у складі екіпажу-четвірки.

== Виступи на Олімпійських іграх ==
{|class = "wikitable"
!Олімпіада!! Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 1976|Монреаль 1976]] || [[Веслування на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1976 — байдарки-двійки, 500 метрів (чоловіки)|байдарки-двійки, 500 метрів]] || {{срібло2}}
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 1976|Монреаль 1976]] || [[Веслування на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1976 — байдарки-двійки, 1000 метрів (чоловіки)|байдарки-двійки, 1000 метрів]] || {{золото1}}
|-
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{SportsReference|ro/vladimir-romanovsky-1|NAME=Володимир Парфенович}}

{{Олімпійські чемпіони з веслування у байдарках-двійках на дистанції 1000 метрів}}

{{sportsman-stub}}

[[Категорія:Радянські веслувальники на байдарках і каное]]
[[Категорія:Білоруські веслувальники на байдарках і каное]]
[[Категорія:Радянські олімпійські чемпіони]]
[[Категорія:Радянські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Білоруські олімпійські чемпіони]]
[[Категорія:Білоруські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 1976]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 1976]]
[[Категорія:Веслувальники на байдарках і каное на літніх Олімпійських іграх 1976]]
[[Категорія:Олімпійські чемпіони з веслування на байдарках і каное]]
[[Категорія:Чемпіони світу з веслування на байдарках і каное]]

title: Загальна інформація

Національність: білорус

Громадянство: СРСР→ Білорусь

Народження: 21 червня 1957 · Слонім, Гродненська область, Білоруська РСР, СРСР

Смерть: 13 травня 2013 (55 років) · Мінськ, Білорусь

Вага: 75 кг

title: Спорт

Вид спорту: веслування на байдарках і каное

title: Олімпійські ігри

Золото: Монреаль 1976 · байдарки-двійки, 1000 м

Срібло: Монреаль 1976 · байдарки-двійки, 500 м

title: Чемпіонат світу

Золото: Ноттінгем 1981 · байдарки-двійки, 10000 м

Золото: Белград 1982 · байдарки-четвірки, 10000 м

Бронза: Софія 1977 · байдарки-двійки, 1000 м


text:
# Ясенево (район Москви)
Ясенево — район у Москві (Росія), розташований у Південно-Західному адміністративному окрузі, а також відповідне йому однойменне внутрішньоміського муніципальне утворення.

## Загальні відомості
За даними на 2010 рік, площа району становить 25,4 км². Площа житлового фонду — майже 3 млн м².

title: Ясенево (район Москви)

wikitext:
{{Район Москви
| назва           = Ясенево
|назва ін.       = Ясенево
| прапор          = Flag of Yasenevo (municipality in Moscow).png
| опис прапора    =
| герб            = Coat of Arms of Yasenevo (municipality in Moscow).png
| опис герба      =
| розташування    = Msk cao khamovniki.svg
| мапа            =
| Країна          = {{RUS}}
| місто           = [[Москва]]
| округ = [[Південно-Західний адміністративний округ]]
| код ЗКАТУ      =
| утворений       = [[5 липня]] [[1995]] року
| населення       = 177 014
| площа           = 25,36
| густота         =6978.26
| код району      =
| поштові індекси =
| населені пункти =
| станції метро   = [[Файл:Moskwa Metro Line 6.svg|border|20px]] [[Теплий Стан (станція метро)|Теплий стан]]
[[Файл:Moskwa Metro Line 1.svg|border|20px]] [[Ясенєво (станція метро)|Ясенєво]]
[[Файл:Moskwa Metro Line 6.svg|border|20px]] [[Новоясенєвська (станція метро)|Новоясенєвська]]
[[Файл:Moskwa Metro Line 12.svg|border|20px]] [[Бітцевський парк (станція метро)|Бітцевський парк]]

| адреса =
| вебсторінка  =http://yasenevo.mos.ru
| голова управи =
}}
'''Ясенево''' — [[Райони Москви|район]] у [[Москва|Москві]] ([[Росія]]), розташований у [[Південно-Західний адміністративний округ|Південно-Західному адміністративному окрузі]]<ref>[http://yasenevo.mos.ru/history.harakter.phtml Характеристика району] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080917034307/http://www.yasenevo.mos.ru/history.harakter.phtml |date=17 вересня 2008 }} на офіційному сервері Адміністрації району Ясенів</ref>, а також відповідне йому однойменне внутрішньоміського муніципальне утворення.

== Загальні відомості ==
За даними на 2010 рік, площа району становить 25,4 км². Площа житлового фонду — майже 3 млн м².

{{moscow-stub}}
{{Адміністративний поділ Москви}}
== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Ясенево]]
[[Категорія:Райони Москви]]

title: Основні дані

Країна: Росія

Місто: Москва

Утворений: 5 липня 1995 року

Станції метро: Теплий стан · Ясенєво · Новоясенєвська · Бітцевський парк

title: Районна влада