text:
# Соня Грін
Соня Гафт Грін Лавкрафт Дейвіс (англ. Sonia Haft Greene Lovecraft Davis, при народженні: Соня Гафт Шафіркін; 16 березня 1883, Ічня, Російська імперія — 26 грудня 1972, Лос-Анджелес, США) — американська письменниця, видавець-аматорка та підприємиця українсько-єврейського походження; також відома через шлюб з письменником-фантастом Говардом Лавкрафтом.

## Біографія

### Дитинство
Соня Шафіркін народилася 16 березня 1883 року в єврейській сім'ї, у містечку Ічня на Чернігівщині. Її батько, Симон Шафіркін, володів невеликим і не дуже успішним магазином в Ічні, зрештою він взагалі був розгромлений, як і в багатьох інших євреїв. Потім батько був призваний на військову службу, після звільнення вирішив шукати кращої долі в Східній Європі. Він емігрував сам, пообіцявши невдовзі забрати й сім'ю. На час його відсутності мати Соні, Ракель, разом із дочкою переїхала жити до своїх батьків. Певний час батько писав листи матері, але зрештою перестав. Тоді Ракель змінила прізвище на дошлюбне — Гафт і 1890 року теж залишила країну: виїхала із Сонею до Англії, де приєдналася до двох своїх братів, які емігрували раніше й доволі успішно вели справи в Ліверпулі.
У Ліверпулі Ракель Гафт відкрила магазин-ательє з пошиття одягу, але затрималася тут ненадовго: 1892 року, разом зі знайомими, яких знала ще в Росії, поїхала до Нью-Йорку, залишивши Соню в школі барона де Гірша, в околиці Ліверпуля. Утім, того ж року Ракель одружилася з американцем єврейського походження, Соломоном Мосесоном, і забрала дочку до США. Мосесон називав себе на американський лад — Семюелем Моррісом і мав магазин у місті Ельміра штату Нью-Йорк, сім'я жила тут і Соня вчилася в місцевій школі. Коли дівчині виповнилося 13, вітчим вирішив, що вона вже мусить працювати, і її віддали опановувати професію модистки.

### Підприємиця
Через два роки, коли Соня Гафт уже працювала модисткою в Нью-Йорку, вона познайомилася з Самуелем Шекендорфом — також євреєм-емігрантом з Російської імперії, на 10 років старшим за неї. Він був комерсантом і пізніше змінив ім'я на більш милозвучне — Стенлі Грін (Stanley Greene). 24 грудня 1899 року вони одружилися і Соня взяла прізвище Грін. У цьому шлюбі народила двох дітей: сина (1900 р.н., помер тримісячним немовлям) та дочку Флоренс Керол ( 19 березня 1902 — 31 березня 1979), стала успішною журналісткою, відомою як Керол Велд.
Стосунки з чоловіком були складними: він виявився неврівноваженим, із важкою вдачею та психічними розладами, а крім того, не працював і зраджував. Зрештою, 1916 року він наклав на себе руки, але на той час Соня вже залишила його й жила окремо в престижному районі Нью-Йорка разом із дочкою. У неї оселилася й мати Ракель зі своїми двома дітьми від шлюбу з Моррісом, якого вона кинула. Тоді Соня Грін уже була успішною та енергійною підприємицею: вона закінчила курси підвищення кваліфікації при Колумбійському університеті й отримала керівну посаду в компанії «Ferle Heller's», яка займалася проєктуванням, виготовленням та продажем модного одягу. Соня Гафт очолювала напрямок жіночого одягу, працювала в магазині в центрі Нью-Йорка й мала дуже значний на той час дохід — 10 тисяч доларів на рік.

### Літературна діяльність
1917 року Соня Грін познайомилася із журналістом Джеймсом Ф. Мортоном, який і зацікавив її літературною творчістю. Вона почала відвідувати лекції, ходити до вечірньої школи для вдосконалення знання англійської, увійшла до Національної асоціації аматорської преси. З 1920 року її будинок на Парксайд-авеню в Брукліні став місцем зустрічей «Клубу блакитного олівця» (Blue Pencil Club) — об'єднання журналістів-аматорів Нью-Йорка. На початку липня 1921 року Соня Грін, у складі нью-йоркської делегації, поїхала на з'їзд журналістів-початківців до Бостона й там познайомилася з Говардом Лавкрафтом. Енергійна і вродлива Соня Грін зацікавилася непоказним молодим письменником:
|                                               | Я захоплювалася його особистістю, але, відверто кажучи, перший час, не його зовнішністю |
| — зі спогадів Соні Ґрін про Говарда Лавкрафта |                                                                                |

Згодом Соня Грін вступила до Об'єднаної асоціації аматорської преси, членом якої на той час був і Лавкрафт, пожертвувала кошти на її користь і зав'язала листування з письменником. У подальшому розвитку стосунків проявила ініціативу: на початку вересня того ж року вона на два дні приїхала з візитом до Лавкрафта у Провіденс. У жовтні 1921 року Соня Грін випустила перший номер власного аматорського журналу «Рейнбоу» (The Rainbow), у якому було опубліковано кілька її нарисів, а також твори Лавкрафта та інших її друзів. Другий і останній номер журналу побачив світ у травні 1922. Навесні 1922 року Лавкрафт, на запрошення Соні Грін, приїжджав до неї у Нью-Йорк, вони продовжували листування — Лавкрафт писав щодня, деякі листи сягали 50 сторінок, але після розриву Соня всі їх спалила. Ці стосунки дали певний повштох у творчості Лавкрафта, також разом вони написали оповідання «Жах на Мартін-Біч», яке, втім, уперше було видане у листопаді 1923 року за авторством лише Соні Грін під назвою «Невидимий монстр».
|                                                                                | Коли вона увірвалася в моє обмежене життя студента-заучки із Медісона [у 1921 або 1922], я відчув себе сірим горобцем, який закляк перед коброю. Подібна до Юнони, владна, з неперевершеними темними очима та волоссям, вона була надто царською для персонажки Достоєвського і, радше, видавалася героїнею із найвойовничіших сторінок «Війни і миру». Втілення величі вільної й освіченої особистості, вона проявляла унікальну глибину та силу почуттів, і спонукала мене Писати, Працювати, Творити. |
| — Альфред Гальпін, композитор і близький друг Говарда Лавкрафта про своє знайомство із Сонею Ґрін |                                                                                |

На думку дослідників, одружитися Лавкрафту запропонувала Соня Грін, і 3 березня 1924 року вони побралися, у Соборі святого Павла на Бродвеї (їй тоді виповнився 41 рік, Лавкрафту — 34). Подружжя оселилося в її будинку в Брукліні. У період з травня 1924 року по березень 1925 року Соня Грін Лавкрафт очолювала Об'єднану асоціацію аматорської преси, видала кілька випусків аматорського журналу «United Amateur», де, поміж інших, опублікувала й свої твори.
Новий шлюб був нетривалим. Невдовзі після одруження Соня втратила роботу в «Ferle Heller's»: або з причини банкрутства компанії, або ж вона пішла сама й спробувала відкрити власний магазин, але невдало. У жовтні 1924 року її уразив гострий гастрит. Лавкрафт у Нью-Йорку роботу знайти не міг і, після одужання, Соня, не знайшовши інших прийнятних варіантів, 31 грудня 1924 року поїхала до Цинциннаті, де їй запропонували посаду в універмазі, потім — у Клівленд. Вона утримувала чоловіка, який переселився у невелику квартиру в Брукліні, кожні два-три тижні приїжджала до нього, але шлюб уже не мав майбутнього. Манірний та інтелігентний Лавкрафт страждав у галасливому Нью-Йорку й дружина сама запропонувала йому повернутися назад у Провіденс, що він з радістю і зробив у квітні 1926 року. Соня допомогла влаштуватися Лавкрафту, приїжджала ще кілька разів. Навесні 1928 року вона відкрила власний магазин капелюхів у Нью-Йорці, з цієї нагоди до неї приїжджав і чоловік. Утім, Соня вже розчарувалася в шлюбі й сімейному житті на відстані й наприкінці року запропонувала розлучитися. Лавкрафт цього не очікував, був проти, але зрештою погодився. За законами штату Нью-Йорк того часу розлучення було можливе лише за умови подружньої зради, психічної хвороби або довічного ув'язнення одного з подружжя. Соня погодилася, щоб хтось з родичів Говарда фіктивно свідчив проти неї про зраду й відповідні папери мали бути підписані у квітні 1929 року. Однак одні джерела стверджують, що Лавкрафт, кохаючи Соню, так і не підписав їх, і юридично вона залишилася його дружиною на все життя, інші — що вони все-таки були підписані й подружжя розлучилося.

### Життя у Каліфорнії
У 1930 році Соня Грін написала п'єсу «Алкеста», яка невеликим накладом була опублікована лише 1985 року. У 1933 році вона переїхала до Каліфорнії, де продовжила займатися комерційною діяльністю, але попередньо знищила всі листи від Говарда Лавкрафта:
|                                                            | У мене була повна валіза листів, які він писав мені роками, але перш ніж покинути Нью-Йорк заради Каліфорнії, я віднесла їх у поле і піднесла до них сірника |
| — зі спогадів Соні Грін про стосунки з Говардом Лавкрафтом |                                                                                |

1936 року, в Лос-Анджелесі, Соня Грін одружилася з Натанієлем Авраамом Дейвісом, професором економіки та міжнародного права. Через 10 років чоловік помер. Решту життя вона прожила сама, написала ще кілька невеликих творів, а також мемуари про Лавкрафта. З єдиною дочкою Флоренс Керол вони посварилися невдовзі після шлюбу з Лавкрафтом і до глибокої старості Соні взагалі не спілкувалися. Останні роки Соня Грін була прикута до інвалідного візка й жила у закладі для літніх людей «Diana Lynn Lodge» у Санленді, околиці Лос-Анджелеса, тут і померла 26 грудня 1972 року.

## Творчість
Соня Грін — письменниця,  творчість якої не була дуже плідною, окремі твори було опубліковано вже після смерті.
- Вірші
  - «До Флоренції» (Ode to Florence) — жовтень 1921, журнал «Рейнбоу»
  - «Морс Омнібус Коммуніс» (Mors Omnibus Communis) — жовтень 1921, журнал «Рейнбоу»
- Оповідання
  - «Невидимий монстр[en]» / «Жах на Мартін-Біч» (The Invisible Monster / The Horror at Martin's Beach) — 1923, у співавторстві з Говардом Лавкрафтом, під іменем Соні Г. Грін
  - «Чотири години» (Four O'Clock) — 1949, написане у 1922
- П'єси
  - «Алкеста» (Alcestis: A Play) — 1985, 200 примірників, під іменем Соні Гафт Грін Лавкрафт
- Мемуари
  - «Європейські враження» (European Glimpses) — 1988, у співавторстві з Говардом Лавкрафтом, під іменем Соні Г. Грін
  - «Приватне життя Г. Ф. Лавкрафта» (The Private Life of H. P. Lovecraft) — 1992, під іменем Соні Г. Дейвіс
- Есе
  - «Лавкрафт, яким я його знала» (Lovecraft as I Knew Him) — 1948, під іменем Соні Г. Дейвіс
  - «Спогади про Лавкрафта: Я» (Memories of Lovecraft: I) — 1969, під іменем Соні Гафт Лавкрафт Дейвіс
- Нариси
  - «Лінива ідилія» (Idle Idylls) — жовтень 1921, журнал «Рейнбоу»
  - «Філософія» (Philosophia) — жовтень 1921, журнал «Рейнбоу»
  - «Аматеурдом редактора» (Amateurdom of the Editor) — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
  - «Аматорські афоризми» (Amateur Aphorisms) — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
  - «Комерція — прокляття мистецтва» (Commercialism — the Curse of Art) — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
  - «Гра в шахи» (A Game of Chess) — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
  - «Хейнс проти Хаунтейн» (Heins versus Houtain) — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
- Статті
  - «Аматеурдом і редактор» (Amateurdom and the Editor) — жовтень 1921, журнал «Рейнбоу»
  - «Аматеурдом і редактор» (Amateurdom and the Editor) — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
  - «Думка» (Opinion) — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
  - «Рекрутинг» (Recruiting) — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
- Видавнича та редакторська діяльність
  - 1921—1922 — Журнал «Рейнбоу»
  - 1924—1925 — Журнал «United Amateur»

title: Соня Грін

wikitext:
{{Письменник|bgcolour
|Ім'я = Соня Грін
|Оригінал імені = Sonia Greene
|Фото =
|Ширина =
|Підпис =
|Ім'я при народженні = Соня Гафт Шафіркін
|Псевдоніми =
|Дата народження =
|Місце народження = [[Ічня]], [[Чернігівська губернія]] <small>(нині [[Ічня]], [[Чернігівська область]], [[Україна]])</small>
|Дата смерті =
|Місце смерті = {{Прапорець|USA48st}} Санленд, [[Лос-Анджелес]], [[Каліфорнія]], [[США]]
|Поховання =
|Національність = [[єврей]]ка
|Громадянство = {{USA48}}
|Мова творів = англійська
|Рід діяльності =
|Роки активності =
|Напрямок =
|Жанр =
|Magnum opus =
|Ukrcenter =
|Премії =
|Нагороди =
|Сайт =
|Signature =
|Примітки =
}}

'''Соня Гафт Грін Лавкрафт Дейвіс''' ({{lang-en|Sonia Haft Greene Lovecraft Davis}}, при народженні: '''Соня Гафт Шафіркін'''; [[16 березня]] [[1883]], [[Ічня]], [[Російська імперія]] — [[26 грудня]] [[1972]], [[Лос-Анджелес]], [[США]]) — [[Сполучені Штати Америки|американська]] [[письменник|письменниця]], [[Видавнича справа|видавець]]-аматорка та підприємиця [[Українські євреї|українсько-єврейського]] походження; також відома через шлюб з [[фантастика|письменником-фантастом]] [[Говард Лавкрафт|Говардом Лавкрафтом]].

== Біографія ==

=== Дитинство ===
Соня Шафіркін народилася 16 березня 1883 року в [[євреї|єврейській]] сім'ї, у містечку Ічня на [[Чернігівська губернія|Чернігівщині]]. Її батько, Симон Шафіркін, володів невеликим і не дуже успішним магазином в Ічні, зрештою він взагалі був [[погром|розгромлений]], як і в багатьох інших євреїв. Потім батько був [[військовий обов'язок#У Російській імперії|призваний на військову службу]], після звільнення вирішив шукати кращої долі в [[Східна Європа|Східній Європі]]. Він [[еміграція|емігрував]] сам, пообіцявши невдовзі забрати й сім'ю. На час його відсутності мати Соні, Ракель, разом із дочкою переїхала жити до своїх батьків. Певний час батько писав листи матері, але зрештою перестав. Тоді Ракель змінила прізвище на [[Дошлюбне та шлюбне прізвище|дошлюбне]] — Гафт<ref name=bio>L. Sprague de Camp, 2011</ref> і 1890 року теж залишила країну<ref name=encyclopedia-Joshi59>S. T. Joshi, David E. Schultz, 2001, с. 59</ref>: виїхала із Сонею до [[Англія|Англії]], де приєдналася до двох своїх братів, які емігрували раніше й доволі успішно вели справи в [[Ліверпуль|Ліверпулі]]<ref name=bio/>.

У Ліверпулі Ракель Гафт відкрила магазин-ательє з пошиття одягу<ref name=bio/>, але затрималася тут ненадовго: 1892 року, разом зі знайомими, яких знала ще в [[Російська імперія|Росії]], поїхала до [[Нью-Йорк]]у, залишивши Соню в школі {{iw|Maurice de Hirsch|барона де Гірша|en|Maurice de Hirsch}}, в околиці Ліверпуля. Утім, того ж року Ракель одружилася з американцем єврейського походження, Соломоном Мосесоном, і забрала дочку до [[США]]<ref name=bio/><ref name=encyclopedia-Joshi59/>. Мосесон називав себе на американський лад — Семюелем Моррісом і мав магазин у місті [[Ельміра (Нью-Йорк)|Ельміра]] [[Нью-Йорк (штат)|штату Нью-Йорк]], сім'я жила тут і Соня вчилася в місцевій школі. Коли дівчині виповнилося 13, вітчим вирішив, що вона [[Дитяча праця|вже мусить працювати]], і її віддали опановувати професію модистки<ref name=bio/>.

=== Підприємиця ===
Через два роки, коли Соня Гафт уже працювала модисткою в Нью-Йорку<ref name=bio/>, вона познайомилася з Самуелем Шекендорфом<ref name=lovecraft>{{cite web|url=http://www.hplovecraft.com/life/family.aspx|назва=H.P. Lovecraft’s Family|автор=|дата=|праця=hplovecraft.com|видавець=|мова=англ|дата-доступу=2014-04-14|archive-date=14 лютого 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140214044150/http://hplovecraft.com/life/family.aspx}}</ref> — також євреєм-емігрантом з Російської імперії, на 10 років старшим за неї. Він був комерсантом і пізніше змінив ім'я на більш милозвучне — Стенлі Грін (''Stanley Greene'')<ref name=bio/>. [[24 грудня]] [[1899]] року вони одружилися<ref name=lovecraft/> і Соня взяла прізвище Грін. У цьому шлюбі народила двох дітей: сина (1900 р.н., помер тримісячним немовлям) та дочку Флоренс Керол ( 19 березня 1902 — 31 березня 1979), стала успішною журналісткою, відомою як {{iw|Carol Weld|Керол Велд|en|Carol Weld}}<ref name=encyclopedia-Joshi59/><ref name=lovecraft/>.

Стосунки з чоловіком були складними: він виявився неврівноваженим, із [[Домашнє насильство|важкою вдачею]] та [[психічний розлад|психічними розладами]]<ref name=eliseev>Глеб Елисеев, 2013, Глава 7</ref>, а крім того, не працював і зраджував<ref name=bio/>. Зрештою, 1916 року він наклав на себе руки<ref name=lovecraft/>, але на той час Соня вже залишила його й жила окремо в престижному районі Нью-Йорка разом із дочкою. У неї оселилася й мати Ракель зі своїми двома дітьми від шлюбу з Моррісом, якого вона кинула<ref name=bio/>. Тоді Соня Грін уже була успішною та енергійною підприємицею: вона закінчила курси підвищення кваліфікації при [[Колумбійський університет|Колумбійському університеті]] й отримала керівну посаду в компанії «Ferle Heller's», яка займалася проєктуванням, виготовленням та продажем модного одягу. Соня Гафт очолювала напрямок жіночого одягу, працювала в магазині в центрі Нью-Йорка й мала дуже значний на той час дохід — 10 тисяч доларів на рік<ref name=eliseev/>.

=== Літературна діяльність ===
[[Файл:H. P. Lovecraft em Brooklyn em 1922.jpg|міні|ліворуч|200пкс|[[Говард Лавкрафт]]. 1922]]
1917 року Соня Грін познайомилася із [[журналістика|журналістом]] Джеймсом Ф. Мортоном, який і зацікавив її літературною творчістю<ref name=encyclopedia-Joshi59/>. Вона почала відвідувати лекції, ходити до вечірньої школи для вдосконалення знання англійської, увійшла до Національної асоціації аматорської преси. З 1920 року її будинок на Парксайд-авеню в [[Бруклін]]і став місцем зустрічей «Клубу блакитного олівця» (''Blue Pencil Club'') — об'єднання журналістів-аматорів Нью-Йорка<ref name=bio/>. На початку липня 1921 року Соня Грін, у складі нью-йоркської делегації, поїхала на з'їзд журналістів-початківців до [[Бостон]]а й там познайомилася з [[Говард Лавкрафт|Говардом Лавкрафтом]]<ref name=eliseev/>. Енергійна і вродлива Соня Грін зацікавилася непоказним молодим письменником<ref name=quote>S. T. Joshi, 2001, с. 147</ref>:

{{цитата|Я захоплювалася його особистістю, але, відверто кажучи, перший час, не його зовнішністю|20|зі спогадів Соні Ґрін про Говарда Лавкрафта|}}

Згодом Соня Грін вступила до Об'єднаної асоціації аматорської преси, членом якої на той час був і Лавкрафт, пожертвувала кошти на її користь і зав'язала листування з письменником<ref name=encyclopedia-Joshi59/>. У подальшому розвитку стосунків проявила ініціативу: на початку вересня того ж року вона на два дні приїхала з візитом до Лавкрафта у [[Провіденс]]. У жовтні 1921 року Соня Грін випустила перший номер власного аматорського журналу «Рейнбоу» (''The Rainbow''), у якому було опубліковано кілька її нарисів, а також твори Лавкрафта та інших її друзів<ref name=Joshi148>S. T. Joshi, 2001, с. 148</ref>. Другий і останній номер журналу побачив світ у травні 1922<ref name=encyclopedia-Joshi59/>. Навесні 1922 року Лавкрафт, на запрошення Соні Грін, приїжджав до неї у Нью-Йорк, вони продовжували листування — Лавкрафт писав щодня, деякі листи сягали 50 сторінок, але після розриву Соня всі їх спалила. Ці стосунки дали певний повштох у творчості Лавкрафта, також разом вони написали оповідання «Жах на Мартін-Біч», яке, втім, уперше було видане у листопаді 1923 року за авторством лише Соні Грін під назвою «Невидимий монстр»<ref name=eliseev/>.

{{цитата|Коли вона увірвалася в моє обмежене життя студента-заучки із Медісона [у 1921 або 1922], я відчув себе сірим горобцем, який закляк перед коброю. Подібна до [[Юнона|Юнони]], владна, з неперевершеними темними очима та волоссям, вона була надто царською для персонажки [[Достоєвський Федір Михайлович|Достоєвського]] і, радше, видавалася героїнею із найвойовничіших сторінок «[[Війна і мир|Війни і миру]]». Втілення величі вільної й освіченої особистості, вона проявляла унікальну глибину та силу почуттів, і спонукала мене Писати, Працювати, Творити.|20|Альфред Гальпін, композитор і близький друг Говарда Лавкрафта про своє знайомство із Сонею Ґрін<ref name=quote/>|}}

[[Файл:St Pauls south sun jeh.JPG|міні|225пкс|Собор святого Павла ([[Мангеттен]], Нью-Йорк)]]
На думку дослідників, одружитися Лавкрафту запропонувала Соня Грін, і 3 березня 1924 року вони побралися, у Соборі святого Павла на [[Бродвей|Бродвеї]] (їй тоді виповнився 41 рік, Лавкрафту — 34). Подружжя оселилося в її будинку в Брукліні. У період з травня 1924 року по березень 1925 року Соня Грін Лавкрафт очолювала Об'єднану асоціацію аматорської преси, видала кілька випусків аматорського журналу «United Amateur», де, поміж інших, опублікувала й свої твори<ref name=encyclopedia-Joshi60>S. T. Joshi, David E. Schultz, 2001, с. 60</ref>.

Новий шлюб був нетривалим. Невдовзі після одруження Соня втратила роботу в «Ferle Heller's»: або з причини банкрутства компанії, або ж вона пішла сама й спробувала відкрити власний магазин, але невдало<ref name=encyclopedia-Joshi60/>. У жовтні 1924 року її уразив гострий [[гастрит]]. Лавкрафт у Нью-Йорку роботу знайти не міг і, після одужання, Соня, не знайшовши інших прийнятних варіантів, 31 грудня 1924 року поїхала до [[Цинциннаті]], де їй запропонували посаду в універмазі, потім — у [[Клівленд]]. Вона утримувала чоловіка, який переселився у невелику квартиру в Брукліні, кожні два-три тижні приїжджала до нього, але шлюб уже не мав майбутнього<ref>Глеб Елисеев, 2013, Глава 8</ref>. Манірний та інтелігентний Лавкрафт страждав у галасливому Нью-Йорку й дружина сама запропонувала йому повернутися назад у Провіденс<ref name=eliseev10>Глеб Елисеев, 2013, Глава 10</ref>, що він з радістю і зробив у квітні 1926 року<ref>Bob Curran, 2009, с. 383</ref>. Соня допомогла влаштуватися Лавкрафту, приїжджала ще кілька разів. Навесні 1928 року вона відкрила власний магазин [[капелюх]]ів у Нью-Йорці, з цієї нагоди до неї приїжджав і чоловік. Утім, Соня вже розчарувалася в шлюбі й сімейному житті на відстані й наприкінці року запропонувала розлучитися<ref name=encyclopedia-Joshi60/>. Лавкрафт цього не очікував, був проти, але зрештою погодився. За законами штату Нью-Йорк того часу [[розлучення]] було можливе лише за умови подружньої зради, психічної хвороби або довічного ув'язнення одного з подружжя. Соня погодилася, щоб хтось з родичів Говарда фіктивно свідчив проти неї про зраду й відповідні папери мали бути підписані у квітні 1929 року. Однак одні джерела стверджують, що Лавкрафт, кохаючи Соню, так і не підписав їх, і юридично вона залишилася його дружиною на все життя<ref name=encyclopedia-Joshi60/>, інші — що вони все-таки були підписані й подружжя розлучилося<ref name=eliseev10/>.

=== Життя у Каліфорнії ===
У 1930 році Соня Грін написала п'єсу «Алкеста», яка невеликим накладом була опублікована лише 1985 року. У 1933 році вона переїхала до [[Каліфорнія|Каліфорнії]], де продовжила займатися комерційною діяльністю<ref name=encyclopedia-Joshi61>S. T. Joshi, David E. Schultz, 2001, с. 61</ref>, але попередньо знищила всі листи від Говарда Лавкрафта<ref name=Joshi148/>:
{{цитата|У мене була повна валіза листів, які він писав мені роками, але перш ніж покинути Нью-Йорк заради Каліфорнії, я віднесла їх у поле і піднесла до них сірника|20|зі спогадів Соні Грін про стосунки з Говардом Лавкрафтом}}

1936 року, в [[Лос-Анджелес]]і, Соня Грін одружилася з Натанієлем Авраамом Дейвісом, професором економіки та міжнародного права. Через 10 років чоловік помер. Решту життя вона прожила сама, написала ще кілька невеликих творів, а також мемуари про Лавкрафта. З єдиною дочкою Флоренс Керол вони посварилися невдовзі після шлюбу з Лавкрафтом і до глибокої старості Соні взагалі не спілкувалися. Останні роки Соня Грін була прикута до [[інвалідний візок|інвалідного візка]] й жила у закладі для літніх людей «Diana Lynn Lodge» у Санленді, околиці [[Лос-Анджелес]]а, тут і померла 26 грудня 1972 року<ref name=bio/>.

== Творчість ==
Соня Грін — письменниця,  творчість якої не була дуже плідною, окремі твори було опубліковано вже після смерті<ref name=encyclopedia-Joshi61/><ref>{{cite web|url=http://www.philsp.com/homeville/fmi/s1707.htm#A49992|назва=Greene, Sonia H(aft)|автор=|дата=|праця=philsp.com|видавець=|мова=англ|дата-доступу=2014-04-14|archiveurl=https://web.archive.org/web/20140530020931/http://www.philsp.com/homeville/fmi/s1707.htm#A49992|archivedate=2014-05-30|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140530020931/http://www.philsp.com/homeville/fmi/s1707.htm#A49992 |date=2014-05-30 }}</ref><ref>{{cite web|url=http://www.isfdb.org/cgi-bin/ch.cgi?77553|назва=Sonia Greene - Chronological Bibliography|автор=|дата=|праця=isfdb.org|видавець=|мова=англ|дата-доступу=2014-04-14}}</ref>.
* '''Вірші'''
** «До Флоренції» ''(Ode to Florence)'' — жовтень 1921, журнал «Рейнбоу»
** «Морс Омнібус Коммуніс» ''(Mors Omnibus Communis)'' — жовтень 1921, журнал «Рейнбоу»
* '''Оповідання'''
** «{{iw|Жах на Мартін-Біч|Невидимий монстр|en|The Horror at Martin's Beach}}» / «Жах на Мартін-Біч» ''(The Invisible Monster / The Horror at Martin's Beach)'' — 1923, у співавторстві з Говардом Лавкрафтом, під іменем Соні Г. Грін
** «[[s:en:Four O'Clock|Чотири години]]» ''(Four O'Clock)'' — 1949, написане у 1922
* '''П'єси'''
** «Алкеста» ''(Alcestis: A Play)'' — 1985, 200 примірників, під іменем Соні Гафт Грін Лавкрафт
* '''Мемуари'''
** «Європейські враження» ''(European Glimpses)'' — 1988, у співавторстві з Говардом Лавкрафтом, під іменем Соні Г. Грін
** «Приватне життя Г. Ф. Лавкрафта» ''(The Private Life of H. P. Lovecraft)'' — 1992, під іменем Соні Г. Дейвіс
* '''Есе'''
** «Лавкрафт, яким я його знала» ''(Lovecraft as I Knew Him)'' — 1948, під іменем Соні Г. Дейвіс
** «Спогади про Лавкрафта: Я» ''(Memories of Lovecraft: I)'' — 1969, під іменем Соні Гафт Лавкрафт Дейвіс
* '''Нариси'''
** «Лінива ідилія» ''(Idle Idylls)'' — жовтень 1921, журнал «Рейнбоу»
** «Філософія» ''(Philosophia)'' — жовтень 1921, журнал «Рейнбоу»
** «Аматеурдом редактора» ''(Amateurdom of the Editor)'' — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
** «Аматорські афоризми» ''(Amateur Aphorisms)'' — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
** «Комерція — прокляття мистецтва» ''(Commercialism — the Curse of Art)'' — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
** «Гра в шахи» ''(A Game of Chess)'' — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
** «Хейнс проти Хаунтейн» ''(Heins versus Houtain)'' — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
* '''Статті'''
** «Аматеурдом і редактор» ''(Amateurdom and the Editor)'' — жовтень 1921, журнал «Рейнбоу»
** «Аматеурдом і редактор» ''(Amateurdom and the Editor)'' — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
** «Думка» ''(Opinion)'' — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
** «Рекрутинг» ''(Recruiting)'' — травень 1922, журнал «Рейнбоу»
* '''Видавнича та редакторська діяльність'''
** 1921—1922 — Журнал «Рейнбоу»
** 1924—1925 — Журнал «United Amateur»

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* [http://chrisperridas.blogspot.com/search/label/Sonia%20Greene Зібрання архівних публікацій, листів та світлин Соні Грін] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190717060302/https://chrisperridas.blogspot.com/search/label/Sonia%20Greene |date=17 липня 2019 }} {{ref-en}}
* [http://lovecraft.ru/author/photo/people.html Світлини Говарда Лавкрафта та Соні Грін] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130118035300/http://www.lovecraft.ru/author/photo/people.html |date=18 січня 2013 }} {{ref-ru}}
* [http://www.hplovecraft.com/life/gallery.aspx?PhotoID=19 Спільна світлина Говарда Лавкрафта та Соні Грін, зроблена під час їхнього знайомства 5 липня 1921 року] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140729002550/http://www.hplovecraft.com/life/gallery.aspx?PhotoID=19 |date=29 липня 2014 }} {{ref-en}}

== Джерела та література ==
* {{книга|автор= Sonia H. Davis, Lovecraft Collection|заголовок= The Private Life of H.P. Lovecraft|посилання= |відповідальний= S. T. Joshi|місце= |видавництво= Necronomicon Press|рік= 1985|том= |сторінок= 25|сторінки= |isbn=0-318-04718-7}}{{ref-en}}
* {{книга|автор= Bob Curran|заголовок= Encyclopedia of the Undead: A Field Guide to Creatures That Cannot Rest in Peace|посилання= http://books.google.com.ua/books?id=tjrh82y6dD0C&hl=uk&source=gbs_navlinks_s|відповідальний= |місце= |видавництво= ReadHowYouWant|рік= 2009|том= |сторінок= 572|сторінки= 381-382|isbn=1-442-95911-8}}{{ref-en}}
* {{книга|автор= S. T. Joshi|заголовок= A Dreamer and a Visionary: H.P. Lovecraft in His Time|посилання= http://books.google.com.ua/books?id=tfrbBSFn_p8C&printsec=frontcover&hl=uk&source=gbs_ge_summary_r&cad=0#v=onepage&q&f=false|відповідальний= |місце= Liverpool|видавництво= Liverpool University Press|рік= 2001|том= |сторінок= 422|сторінки= |isbn=0-853-23946-0}}{{ref-en}}
* {{книга|автор= S. T. Joshi|заголовок= H.P. Lovecraft: A Life|посилання= |відповідальний= |місце= |видавництво= Necronomicon Press|рік= 1996|том= |сторінок= 704|сторінки= |isbn=0-940-88488-7}}{{ref-en}}
* {{книга|автор= S. T. Joshi, David E. Schultz|заголовок= An H.P. Lovecraft Encyclopedia|посилання= http://books.google.com.ua/books?id=Myawoc_PbF4C&hl=uk&source=gbs_navlinks_s|відповідальний= |місце= |видавництво= Greenwood Publishing Group|рік= 2001|том= |сторінок= 339|сторінки= 59-61|isbn=0-313-31578-7}}{{ref-en}}
* {{книга|автор= L. Sprague de Camp|заголовок= Lovecraft: A Biography|посилання= http://books.google.com.ua/books?id=F-trxlzrgBAC&hl=uk&source=gbs_navlinks_s|відповідальний= |місце= |видавництво= Hachette UK|рік= 2011|том= |сторінок= 480|сторінки= |isbn=0-575-10364-7}}{{ref-en}}
* {{книга|автор= Глеб Елисеев|заголовок= Великие исторические персоны. Лавкрафт|посилання= http://profilib.com/chtenie/150297/gleb-eliseev-lavkraft.php|відповідальний= |місце= Москва|видавництво= Вече|рік= 2013|том= |сторінок= 448|сторінки= |isbn=978-5-9533-5141-6}}{{ref-ru}}

{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Ґрін, Соня}}
[[Категорія:Уродженці Ічні]]
[[Категорія:Євреї Чернігівської області]]
[[Категорія:Українські євреї США]]
[[Категорія:Українки США]]
[[Категорія:Персоналії:Ліверпуль]]
[[Категорія:Персоналії:Нью-Йорк]]
[[Категорія:Говард Лавкрафт]]
[[Категорія:Померли в Лос-Анджелесі]]
[[Категорія:Письменниці США XX століття]]
[[Категорія:Видавці США]]
[[Категорія:Емігранти з Російської імперії до Великої Британії]]
[[Категорія:Люди з дошлюбним прізвищем матері]]
[[Категорія:Видавниці]]
[[Категорія:Американські підприємиці]]
[[Категорія:Письменниці США]]

title: Sonia Greene

Ім'я при народженні: Соня Гафт Шафіркін

Народилася: 16 березня 1883 · Ічня, Чернігівська губернія (нині Ічня, Чернігівська область, Україна)

Померла: 26 грудня 1972 (89 років) · Санленд, Лос-Анджелес, Каліфорнія, США

Поховання: Home of Peace Cemeteryd

Громадянство: США

Національність: єврейка

Діяльність: письменниця, автобіограф

Мова творів: англійська

Рід: Lovecraft familyd

У шлюбі з: Говард Лавкрафт

Діти: Carol Weldd

Sonia Greene: Соня Грін у Вікісховищі


text:
# Максимівка (Волноваський район)
Макси́мівка — село (до 2011 року — селище) Вугледарської міської громади Волноваського району Донецької області України. У селі мешкає 793 людей.

## Загальні відомості
Відстань до Мар’їнки становить близько 37 км і проходить переважно автошляхом Н15.
Землі села межують із територією с. Ясна Поляна Волноваського району Донецької області.
З 15 листопада 2024 року село тимчасово окуповане російськими військами.

## Населення
За даними перепису 2001 року населення села становило 793 особи, з них 94,07 % зазначили рідною мову українську та 5,93 % — російську.

## Відомі люди
- Талах Костянтин Якович — Герой Радянського Союзу.

wikiname: ukwiki

title: Максимівка (Волноваський район)

in_language: uk

wikitext:
{{Otherplaces|Максимівка}}
{{Село
 | назва           = Максимівка
 | область         = [[Донецька область]]
 | район           = [[Волноваський район]]
 | громада         = [[Вугледарська міська громада]]
 | засновано       =
 | населення       = 793
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           =
 | ref-площа       =
 | щільність       =
 | поштовий індекс = 85641
 | телефонний код  = 6278
 | координати      =  {{coord|47|53|44|N|37|6|4|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 47 | lat_min = 53 | lat_sec = 44
   | lon_deg = 37 | lon_min = 6 | lon_sec = 4
 | висота          = 152
 | ref-висота      =
 | водойма         = балка Бостон
 | адреса          = 85640, Донецька обл., Мар’їнський р-н, с. Новоукраїнка, вул.Молодіжна,16а
 | облікова картка = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rdat1=10.09.2016&rf7571=43181 Максимівка]
 | прапор          =Maksymivka voln prapor.png
 | герб            =Maksymivka voln gerb.png
 | відстань о      = 66,8
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      = 37,9
 | ref-відстань р  =
 | станція         = [[Роя]]
 | відстань ст     = 22,8
 | голова          = Чепіга Іван Іванович
 }}

'''Макси́мівка''' — [[село]] (до 2011 року — селище) [[Вугледарська міська громада|Вугледарської міської громади]] [[Волноваський район|Волноваського району]] [[Донецька область|Донецької області]] [[Україна|України]]. У селі мешкає 793 людей.

== Загальні відомості ==
Відстань до [[Мар'їнка|Мар’їнки]] становить близько 37 км і проходить переважно автошляхом {{Автошлях Н|15}}.

Землі села межують із територією с. [[Ясна Поляна (Волноваський район)|Ясна Поляна]] [[Волноваський район|Волноваського району]] [[Донецька область|Донецької області]].

З 15 листопада 2024 року село тимчасово окуповане російськими військами<ref>{{Cite web|url=https://deepstatemap.live/#14/47.8945677/37.0995799|title=DeepStateMAP {{!}} Мапа війни в Україні|website=DeepStateMap|language=uk-UA|access-date=2024-11-15}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://t.me/DeepStateUA/20725|title=✙DeepState✙🇺🇦|website=Telegram|access-date=2024-11-15}}</ref>.

== Населення ==
За даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]] населення села становило 793 особи, з них 94,07 % зазначили рідною мову [[Українська мова|українську]] та 5,93 % — [[російська мова|російську]]<ref>{{Cite web |url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Dialog/varval.asp?ma=19A050501_02_014&ti=19A050501_02_014.%20%D0%EE%E7%EF%EE%E4%B3%EB%20%ED%E0%F1%E5%EB%E5%ED%ED%FF%20%E7%E0%20%F0%B3%E4%ED%EE%FE%20%EC%EE%E2%EE%FE%2C%20%C4%EE%ED%E5%F6%FC%EA%E0%20%EE%E1%EB%E0%F1%F2%FC%20%281%2C2%2C3%2C4%29&path=..%2FDatabase%2FCensus%2F05%2F01%2F&lang=1&multilang=uk |title=Розподіл населення за рідною мовою, Донецька область |accessdate=26 червня 2022 |archive-date=5 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160305150244/http://database.ukrcensus.gov.ua/mult/dialog/varval.asp?lang=1&ma=19a050501_02_014&multilang=uk&path=..%2Fdatabase%2Fcensus%2F05%2F01%2F&ti=19a050501_02_014.%20%D0%EE%E7%EF%EE%E4%B3%EB%20%ED%E0%F1%E5%EB%E5%ED%ED%FF%20%E7%E0%20%F0%B3%E4%ED%EE%FE%20%EC%EE%E2%EE%FE%2C%20%C4%EE%ED%E5%F6%FC%EA%E0%20%EE%E1%EB%E0%F1%F2%FC%20%281%2C2%2C3%2C4%29 }}</ref>.

== Відомі люди ==
* [[Талах Костянтин Якович]] — [[Герой Радянського Союзу]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/doneckaja/14426 Погода в селі Максимівка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111220050717/http://weather.in.ua/ua/doneckaja/14426 |date=20 грудня 2011 }}

{{Donetsk-geo-stub}}

{{Вугледарська міська громада}}
{{Волноваський район}}
{{Портали|Географія|Україна|Донеччина}}

[[Категорія:Села Волноваського району]]

title: село Максимівка

Герб: Прапор

Країна: Україна

Область: Донецька область

Район: Волноваський район

Тер. громада: Вугледарська міська громада

Облікова картка: Максимівка

title: Основні дані

title: Географічні дані

Водойми: балка Бостон

Найближча залізнична станція: Роя

title: Місцева влада

Сільський голова: Чепіга Іван Іванович

title: Карта

Карта: Максимівка


text:
# Округи Албанії
Райони (алб. rrethe) — географічні підрозділи Албанії, які функціонували у період 1913-2000 рр.  У період з 1991 р. до 2000 р. Албанія була поділена на 36 районів, які були згруповані в 12 префектур або округів.
31 липня 2000 року, згідно із Законом № 8653, райони були скасовані як адміністративні одиниці, замінено 12 новоутвореними графствами (qark) як другий рівень адміністративного поділу в Албанії.
Вони були:
| 1. Берат 2. Булкізе 3. Дельвіна 4. Деволл 5. Дібра 6. Дуррес 7. Ельбасан 8. Фіра 9. Гирокастра 10. Грамші 11. Хас 12. Кавая | 13. Колонья 14. Корча 15. Круя 16. Кучова 17. Кукес 18. Курбін 19. Лежа 20. Лібражд 21. Люшня 22. Малесія-е-Маді 23. Малакастра 24. Мат | 25. Мірдіта 26. Пекіні 27. Пермет 28. Поградец 29. Пука 30. Саранда 31. Шкодер 32. Скрапар 33. Тепелєна 34. Тирана 35. Тропоя 36. Вльора |

## Історія
Протягом 1920-х років Албанія мала 39 районів, а потім 26 у 1939 році. З 1959 по 1991 рік Албанія була організована у 26 районів. У 1991 р. було додано ще десять районів: Булкізе (раніше під Дибером), Дельвіна (Вльора), Деволл (Корча), Хас (Кукес), Каває (Дуррес), Кучова (Берат), Курбін (Круя), Малесі е Маде (Шкодра) ), Маллакастер (Фієр) та Пекін (Елбасан). У 1978 році район Ерсека було перейменовано на Колонья. У 2000 р. Райони стали неіснуючими, і їх замінили округи.
Алфавітний список 26 районів, що існували з 1959-1991 рр .:
Берат, Дібер, Дуррес, Ельбасан, Фіра, Гирокастра, Грамші,  Колонья, Корча, Круя, Кукес, Лежа, Лібражд, Люшня, Мат, Мірдіта, Перметі, Поградец, Пука, Саранда, Шкодер, Скрапар, Тепелєна, Тирана, Тропоя, Вльора

title: Округи Албанії

wikitext:
[[Файл:AlbaniaNumberedDistricts.png|праворуч|міні| Райони Албанії з 1991 р. до 2000 р.]]
'''Райони''' ({{Lang-sq|rrethe}}) — [[Адміністративно-територіальна одиниця|географічні підрозділи]] '''[[Албанія|Албанії,]]''' які функціонували у період 1913-2000 рр.<ref name=terref>[http://www.reformaterritoriale.al/en/reform/history A Brief History of the Administrative-territorial Organization in Albania] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170609225417/http://www.reformaterritoriale.al/en/reform/history |date=2017-06-09 }}, Ministry of State for Local Issues</ref>  У період з 1991 р. до 2000 р. Албанія була поділена на 36 '''районів''', які були згруповані в 12 префектур або округів. <ref name=terref/>

31 липня 2000 року, згідно із '''Законом № 8653''', райони були скасовані як адміністративні одиниці, замінено 12 новоутвореними [[Області Албанії|графствами]] ''(qark)'' як другий рівень адміністративного поділу в Албанії. <ref name=terref/>

Вони були:
{{col-begin|width=auto}}
{{col-break}}
: 1. [[Берат (округ)| Берат]]
: 2. [[Булькіза | Булкізе]]
: 3. [[Дельвіна (округ) | Дельвіна]]
: 4. [[Деволл  | Деволл]]
: 5. [[Дібра (округ)|Дібра]]
: 6. [[Дуррес (округ)|Дуррес]]
: 7. [[Ельбасан (округ)|Ельбасан]]
: 8. [[Фієрі (округ)|Фіра]]
: 9. [[Гірокастра (округ)|Гирокастра]]
: 10. [[Грамш (округ)|Грамші]]
: 11. [[Хас (округ) | Хас]]
: 12. [[Кавая (округ) | Кавая]]
{{col-break}}
: 13. [[Колонья (округ) | Колонья]]
: 14. [[Корча (округ)|Корча]]
: 15. [[Круя (округ)|Круя]]
: 16. [[Кучова (округ) | Кучова]]
: 17. [[Кукес (округ)|Кукес]]
: 18. [[Курбін (округ) | Курбін]]
: 19. [[Лежа (округ)|Лежа]]
: 20. [[Лібражд (округ)|Лібражд]]
: 21. [[Люшня (округ)|Люшня]]
: 22. [[Малесія-е-Маді (округ) | Малесія-е-Маді]]
: 23. [[Малакастра (округ)| Малакастра]]
: 24. [[Мат (округ)|Мат]]
{{col-break}}
: 25. [[Мірдіта (округ)|Мірдіта]]
: 26. [[Пекіні (округ)| Пекіні]]
: 27. [[Перметі (округ)|Пермет]]
: 28. [[Поградец (округ)|Поградец]]
: 29. [[Пука (округ)|Пука]]
: 30. [[Саранда (округ)|Саранда]]
: 31. [[Шкодер (округ)|Шкодер]]
: 32. [[Скрапар (округ)|Скрапар]]
: 33. [[Тепелєна (округ)|Тепелєна]]
: 34. [[Тирана (округ)|Тирана]]
: 35. [[Тропоя (округ)|Тропоя]]
: 36. [[Вльора (округ)|Вльора]]
{{col-end}}

== Історія ==
[[Файл:Albania_districts_1959-1991.png|ліворуч|міні|211x211пкс| Райони Албанії у 1959-1991 рр.]]
Протягом 1920-х років Албанія мала 39 районів, а потім 26 у 1939 році. З 1959 по 1991 рік Албанія була організована у 26 районів. У 1991 р. було додано ще десять районів: Булкізе (раніше під Дибером), Дельвіна (Вльора), Деволл (Корча), Хас (Кукес), Каває (Дуррес), Кучова (Берат), Курбін (Круя), Малесі е Маде (Шкодра) ), Маллакастер (Фієр) та Пекін (Елбасан). У 1978 році район Ерсека було перейменовано на Колонья. У 2000 р. Райони стали неіснуючими, і їх замінили округи.

Алфавітний список 26 районів, що існували з 1959-1991 рр .:
[[Берат (округ)|Берат]], [[Дібра (округ)|Дібер]], [[Дуррес (округ)|Дуррес]], [[Ельбасан (округ)|Ельбасан]], [[Фієрі (округ)|Фіра]], [[Гірокастра (округ)|Гирокастра]], [[Грамш (округ)|Грамші]], [[Колонья (округ) | Колонья]], [[Корча (округ)|Корча]], [[Круя (округ)|Круя]], [[Кукес (округ)|Кукес]], [[Лежа (округ)|Лежа]], [[Лібражд (округ)|Лібражд]], [[Люшня (округ)|Люшня]], [[Мат (округ)|Мат]], [[Мірдіта (округ)|Мірдіта]], [[Перметі (округ)|Перметі]], [[Поградец (округ)|Поградец]], [[Пука (округ)|Пука]], [[Саранда (округ)|Саранда]], [[Шкодер (округ)|Шкодер]], [[Скрапар (округ)|Скрапар]], [[Тепелєна (округ)|Тепелєна]], [[Тирана (округ)|Тирана]], [[Тропоя (округ)|Тропоя]], [[Вльора (округ)|Вльора]]
== Примітки ==
{{reflist}}
== Посилання ==
{{Commons category|Former districts of Albania}}
* [http://memory.loc.gov/cgi-bin/map_item.pl?data=/home/www/data/gmd/gmd6/g6831/g6831f/ct002628.jp2&style=gmd&itemLink=D?gmd:6:./temp/~ammem_8G2c::@@@mdb=mcc,gottscho,detr,nfor,wpa,aap,cwar,bbpix,cowellbib,calbkbib,consrvbib,bdsbib,dag,fsaall,gmd,pan,vv,presp,varstg,suffrg,nawbib,horyd,wtc,toddbib,mgw,ncr,ngp,musdibib,hlaw,papr,lhbumbib,rbpebib,lbcoll,alad,hh,aaodyssey,magbell,bbc,dcm,raelbib,runyon,dukesm,lomaxbib,mtj,gottlieb,aep,qlt,coolbib,fpnas,aasm,denn,relpet,amss,aaeo,mff,afc911bib,mjm,mnwp,rbcmillerbib,molden,ww2map,mfdipbib,afcnyebib,klpmap,hawp,omhbib,rbaapcbib,mal,ncpsbib,ncpm,afcesnbib,hurstonbib,mreynoldsbib,spaldingbib,sgproto,scsmbib,afccalbib,mamcol,lhbprbib,ftvbib,afcreed,aipn,cwband,flwpabib,wpapos,cmns,psbib,pin,coplandbib,cola,tccc,curt,mharendt,lhbcbbib,eaa,haybib,mesnbib,fine,cwnyhs,svybib,mmorse,afcwwgbib,mymhiwebib,uncall,afcwip,mtaft,manz,llstbib,fawbib,berl,fmuever,cdn,upboverbib,mussm,cic,afcpearl,awh,awhbib,wright,lhbtnbib&title=Albania,%20administrative%20divisions,%201959.%206-60. Райони в 1959 році] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200202002938/http://memory.loc.gov/cgi-bin/map_item.pl?data=%2Fhome%2Fwww%2Fdata%2Fgmd%2Fgmd6%2Fg6831%2Fg6831f%2Fct002628.jp2&style=gmd&itemLink=D%3Fgmd%3A6%3A.%2Ftemp%2F~ammem_8G2c%3A%3A%40%40%40mdb%3Dmcc%2Cgottscho%2Cdetr%2Cnfor%2Cwpa%2Caap%2Ccwar%2Cbbpix%2Ccowellbib%2Ccalbkbib%2Cconsrvbib%2Cbdsbib%2Cdag%2Cfsaall%2Cgmd%2Cpan%2Cvv%2Cpresp%2Cvarstg%2Csuffrg%2Cnawbib%2Choryd%2Cwtc%2Ctoddbib%2Cmgw%2Cncr%2Cngp%2Cmusdibib%2Chlaw%2Cpapr%2Clhbumbib%2Crbpebib%2Clbcoll%2Calad%2Chh%2Caaodyssey%2Cmagbell%2Cbbc%2Cdcm%2Craelbib%2Crunyon%2Cdukesm%2Clomaxbib%2Cmtj%2Cgottlieb%2Caep%2Cqlt%2Ccoolbib%2Cfpnas%2Caasm%2Cdenn%2Crelpet%2Camss%2Caaeo%2Cmff%2Cafc911bib%2Cmjm%2Cmnwp%2Crbcmillerbib%2Cmolden%2Cww2map%2Cmfdipbib%2Cafcnyebib%2Cklpmap%2Chawp%2Comhbib%2Crbaapcbib%2Cmal%2Cncpsbib%2Cncpm%2Cafcesnbib%2Churstonbib%2Cmreynoldsbib%2Cspaldingbib%2Csgproto%2Cscsmbib%2Cafccalbib%2Cmamcol%2Clhbprbib%2Cftvbib%2Cafcreed%2Caipn%2Ccwband%2Cflwpabib%2Cwpapos%2Ccmns%2Cpsbib%2Cpin%2Ccoplandbib%2Ccola%2Ctccc%2Ccurt%2Cmharendt%2Clhbcbbib%2Ceaa%2Chaybib%2Cmesnbib%2Cfine%2Ccwnyhs%2Csvybib%2Cmmorse%2Cafcwwgbib%2Cmymhiwebib%2Cuncall%2Cafcwip%2Cmtaft%2Cmanz%2Cllstbib%2Cfawbib%2Cberl%2Cfmuever%2Ccdn%2Cupboverbib%2Cmussm%2Ccic%2Cafcpearl%2Cawh%2Cawhbib%2Cwright%2Clhbtnbib&title=Albania%2C%20administrative%20divisions%2C%201959.%206-60. |date=2 лютого 2020 }}
* [http://statoids.com/ual.html Повіти Албанії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111025084119/http://statoids.com/ual.html |date=25 жовтня 2011 }}
[[Категорія:Округи Албанії]]


text:
# Моївка
Мо́ївка — село в Україні, у Бабчинецькій сільській громаді Могилів-Подільського району Вінницької області. Населення становить 1910 осіб.

## Географія
В селі протікає річка Бушанка. Також біля села бере початок річка Безіменна, права притока Тростянця.
У селі знаходиться ландшафтний заказник місцевого значення Моївський сад-парк.
Неподалік від села знаходяться ботанічні пам'ятки природи місцевого значення Віковий дуб та Могутні дуби.

## Історія
7 (20) листопада 1917 року, відповідно до Третього Універсалу Української Центральної Ради, увійшло до складу Української Народної Республіки.
У 2007 році відновлено роботу цукрового заводу, що забруднює річку Бушанку.
12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області» увійшло до складу Бабчинецької сільської громади.
19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Чернівецького району, село увійшло до складу новоутвореного Могилів-Подільського району.

## Відомі люди
- Анастасія Вергелес — українська співачка, акторка, модель, телеведуча, автор пісень;
- Янченко Микола — співак, Народний артист України;
- Владислав Хоменський — легкоатлет, чемпіон України;
- Казимир Северинович Малевич — художник-авангардист, жив у селі, навчався в школі.
- Ніна Гнатюк — поетеса, закінчила Моївську школу, в поетичному надбанні є присв'ячений вірш селу Моївка

title: Моївка

wikitext:
{{Село
| назва           = Моївка
| область         = [[Вінницька область]]
| район           = [[Могилів-Подільський район]]
| громада         = [[Бабчинецька сільська громада]]
| рада            = [[Бабчинецька сільська рада]]
| код КОАТУУ      = 0524984801
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       = 1848
| населення       = 1910
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           = 4,554
| ref-площа       =
| щільність       = 419,41
| поштовий індекс = 24133
| телефонний код  = 4357
| координати      = {{coord|48|27|48|N|28|13|24|E|scale:30000|display=inline,title}}
| lat_deg         = 48|
| lat_min         = 27|
| lat_sec         = 48
| lon_deg         = 28|
| lon_min         = 13|
| lon_sec         = 24
| висота          = 171
| ref-висота      =
| водойма         = р. [[Бушанка (притока Мурафи)|Бушанка]]
| адреса          = 24132, Вінницька обл., Могилів-Подільський р-н., с. Бабчинці, вул. Незалежності, буд. 13
| облікова картка = [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=07.04.2007&rf7571=3351 картка]
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}

'''Мо́ївка''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Бабчинецька сільська громада|Бабчинецькій сільській громаді]] [[Могилів-Подільський район|Могилів-Подільського району]] [[Вінницька область|Вінницької області]]. Населення становить 1910 осіб.

== Географія ==
В селі протікає річка Бушанка. Також біля села бере початок річка [[Річка без назви (права притока Тростянця)|Безіменна]], права притока [[Тростянець (притока Коритної)|Тростянця]].

У селі знаходиться [[ландшафтний заказник]] місцевого значення [[Моївський сад-парк]].

Неподалік від села знаходяться ботанічні пам'ятки природи місцевого значення [[Віковий дуб (Моївське лісництво, кв. 64)|Віковий дуб]] та [[Могутні дуби]].

== Історія ==
<abbr>7</abbr> [[20 листопада|(20) листопада]] [[1917]] року, відповідно до [[Третій Універсал Української Центральної Ради|Третього Універсалу Української Центральної Ради]], увійшло до складу [[Українська Народна Республіка|Української Народної Республіки]]<ref>{{Cite web |url=https://static.rada.gov.ua/site/const/universal-3.html |title=(IІІ) УНІВЕРСАЛ УКРАЇНСЬКОЇ ЦЕНТРАЛЬНОЇ РАДИ |website=static.rada.gov.ua |access-date=2025-07-16}}</ref>.

У 2007 році відновлено роботу цукрового заводу, що забруднює річку [[Бушанка (притока Мурафи)|Бушанку]].

12 червня [[2020]] року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області» увійшло до складу Бабчинецької сільської громади<ref>{{Cite web|title=Кабінет Міністрів України - Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області|url=https://www.kmu.gov.ua/npas/pro-viznachennya-administrativnih-centriv-ta-zatverdzhennya-teritorij-teritorialnih-gromad-vinnickoyi-oblasti-707-120620|website=www.kmu.gov.ua|accessdate=2021-10-31|language=ua|last=|archive-date=4 березня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210304163245/https://www.kmu.gov.ua/npas/pro-viznachennya-administrativnih-centriv-ta-zatverdzhennya-teritorij-teritorialnih-gromad-vinnickoyi-oblasti-707-120620}}</ref>.

19 липня [[2020]] року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації [[Чернівецький район (Вінницька область)|Чернівецького району]], село увійшло до складу новоутвореного Могилів-Подільського району<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>.

== Відомі люди ==
* [[Вергелес Анастасія Павлівна|Анастасія Вергелес]] — українська співачка, акторка, модель, телеведуча, автор пісень;
* [[Янченко Микола Олександрович|Янченко Микола]] — співак, Народний артист України;
* [[Хоменський Владислав|Владислав Хоменський]] — легкоатлет, чемпіон України;
* [[Малевич Казимир Северинович|Казимир Северинович Малевич]] — художник-авангардист, жив у селі, навчався в школі.
* [[Гнатюк Ніна Юхимівна|Ніна Гнатюк]] — поетеса, закінчила Моївську школу, в поетичному надбанні є присв'ячений вірш селу Моївка

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* Мо́ївка // [[Історія міст і сіл Української РСР]] : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974 — том Вінницька область / А.Ф. Олійник (голова редколегії тому), 1972 : 788с. — С.450

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/vinnickaja/16156 Погода в селі Моївка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111220121758/http://weather.in.ua/ua/vinnickaja/16156 |date=20 грудня 2011 }}
* [http://gazeta.ua/post/352550/На Вінниччині через цукрозавод у річці подохла вся риба]{{Недоступне посилання|date=квітень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [http://www.vinnytsya.svoboda.org.ua/diyalnist/novyny/024733/Місцеві мешканці підозрюють у забрудненні водойми Моївський цукровий завод]{{Недоступне посилання|date=квітень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* {{SgKP|VI|617|Mojówka}}
{{Бабчинецька сільська громада}}
{{Могилів-Подільський район}}
[[Категорія:Села Вінницької області]]
{{Vinnytsa-geo-stub}}

title: село Моївка

Область: Вінницька область

Район: Могилів-Подільський район

Тер. громада: Бабчинецька сільська громада

Облікова картка: картка

title: Основні дані

Густота населення: 419,41 осіб/км²

title: Географічні дані

Водойми: р. Бушанка

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Моївка


text:
# Алькасер (Іспанія)
Алькасер, Алкасер (ісп. Alcácer (офіційна назва), валенс. Alcàsser) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Валенсія, у провінції Валенсія. Населення — 9309 осіб (2010).

## Географія
Муніципалітет розташований на відстані близько 300 км на схід від Мадрида, 12 км на південний захід від Валенсії.

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

## Галерея зображень
- Розташування муніципалітету Алькасер у автономній спільноті Валенсія
- Розташування муніципалітету Алькасер у комарці Уерта-Сур

title: Алькасер (Іспанія)

wikitext:
{{Otheruses|Алкасер}}
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Алькасер
 | місцева_назва       = {{lang-es|Alcácer}}, [[Валенсійська мова|валенс.]] ''Alcàsser''
 | прапор              =
 | герб                = Escut d'Alcàsser-2.svg
 | автономна_спільнота = [[Валенсія (область)|Валенсія]]
 | провінція           = [[Валенсія (провінція)|Валенсія]]
 | комарка             =
 | широта              = 39.367
 | довгота             = -0.433
 | висота              = 15
 | населення           = 9309
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 9,01
 | густота             = 1033,19
 | поштові_індекси     = 46290
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 46015
 | мер                 =
 | рік_обрання         =
 | www                 = http://alcasser.es
}}
'''Алькасер''', Алкасер ({{lang-es|Alcácer}} (офіційна назва), [[Валенсійська мова|валенс.]] ''Alcàsser'') — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Валенсія (область)|Валенсія]], у провінції [[Валенсія (провінція)|Валенсія]]. Населення — {{formatnum:9309}} осіб (2010).

== Географія ==

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 300 км на схід від [[Мадрид]]а, 12 км на південний захід від [[Валенсія|Валенсії]].

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Alcácer}}

== Галерея зображень ==
<gallery>
Файл:Localització d'Alcàsser respecte del País Valencià.png|Розташування муніципалітету Алькасер у автономній спільноті Валенсія
Файл:Localització d'Alcàsser respecte de l'Horta Sud.png|Розташування муніципалітету Алькасер у комарці Уерта-Сур
</gallery>

== Посилання ==

* [http://www.alcasser.es/ Муніципальна рада] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201128202631/https://alcasser.es/ |date=28 листопада 2020 }}
<!-- * [http://www.valencia.edu/~fjglez/pais/lhorta.html#ALCASSER País Valencià, poble a poble, comarca a comarca] -->

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Валенсія}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Валенсія]]

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Валенсія

Провінція: Валенсія

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Eva Isabel Zamora Chanzàd

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Театр ляльки, маски і актора «Гротеск»
Театр ляльки, маски і актора «Гротеск» (пол. Teatr Lalki, Maski i Aktora Groteska) — ляльковий театр у польському місті Кракові.

## Загальна інформація
Театр ляльки, маски і актора «Гротеск» розташований у краківському середмісті в історичному будинку, в якому працює від часу заснування, на розі вулиць Крупніча (Krupnicza) та Скарбова (Skarbowa), власне за адресою:
вул. Скарбова, буд. 2, м. Краків (Польща).
Театр має цікаву сцену радіальної форми (півколо), що розрахована на 276 місць, у тому числі 228 — у партері та 48 — на балконі.
Чинним директором театру (від 1998 року) є Адольф Вельтшек (Adolf Weltschek).

## З історії театру
Ляльковий театр у Кракові постав відразу по ІІ Світовій війні 9 червня 1945 року стараннями Зофії (Софії) та Владислава Ярем (пол. Zofia i Władysław Jaremy) як дитячий театр. Практично від заснування заклад діяв і як сцена творчих пошуків, зокрема театр маски й актора, розрахований на більш дорослу й сталішу авдиторію.
Прем'єрною виставою театру став спектакль «Цирк Тарабумба» (пол. Cyrk Tarabumba) у постановці Владислава Яреми. Першою директоркою закладу була Зофія Ярема, яку патронували Славомир Мрожек та Костянтин Ільдефонс Гальчинський (Konstanty Ildefons Gałczyński), що позначилось на формах театральних постановок — тоді переважали політична метафора та поезія.
Мейнстримом тогочасної діяльності театру для дорослого глядача стали такі видатні інсценуації, як «Мучеництво Пйотра О'хея» (пол. Męczeństwo Piotra Ohey’a) Славомира Мрожека (1959) чи «Картотека» (пол. Kartoteka) Тадеуша Ружевича (1961). Звичайно, ставились численні вистави для дітей та молоді.
У 1975 році керівництво театру обійняла Фреда Ланцевич (Freda Leniewicz). І тоді ж на сцені з'являється низка постановок за класикою дитячої літератури: «Попелюшка», «Білосніжка», «Аліса в країні чудес», «Снігова королева» тощо. Наступним художнім керівником театру став Ян Полевка (Jan Polewka), якому вдавалось поєднувати своє авторське бачення театру з традиціями попередніх досягнень. У своїх художніх концепціях, серед іншого, Полевка використовував культуру Далекого Сходу, маски комедії дель арте, або своє захоплення іспанським живописом.
Починаючи від 1998 року директором театру «Гротеск» є Адольф Вельтшек. Концепція закладу лишається незмінною — це поєднання ляльок, масок і акторської майстерності, при тому творчість колективу, як і раніше, спрямована на різні вікові категорії, з акцентуванням на дітей та молодь.

## Репертуар та діяльність
Репертуар краківського Театру ляльки, маски і актора «Гротеск» традиційно включає як вистави для дітей, так і для молоді й навіть дорослої авдиторії.
Афіша театру «Гротеск» складається з вистав за 3 тематичними напрямами: постановки за казками, байками та міфами. Казки (традицйні європейські, народні та літературні) — зазвичай це лялькові вистави для найменших глядачів («Кіт у чоботях», «Червоний капелюшок», «Попелюшка», «Казка про шевчика» тощо), байки та притчі найчастіше адресовані для перегляду цілими родинами, а вже міфи («Пригоди Одіссея»), сюди ж підключається й світова літературна класика («Дон Кіхот», «Майстер та Маргарита» тощо) та пригодницька література, — це дуже часто експериментальний театр, розрахований якраз на більш дорослого глядача.
У теперішній час щороку в березні на базі Театру ляльки, маски і актора «Гротеск» відбувається «Фестиваль малих театральних форм» (пол. Festiwal Małych Form Teatralnych), який уперше було організовано ще 1969 року.

## Виноски
1. ↑  Розклад зали [Архівовано 2010-10-09 у Wayback Machine.] на Офіційна вебсторінка театру (пол.)
2. ↑  Європейська театральна архітектура — Arts and Theatre Institute.
3. ↑  Репертуар (театру) [Архівовано 15 березня 2010 у Wayback Machine.] на Офіційна вебсторінка театру [Архівовано 28 березня 2010 у Wayback Machine.] (пол.)

title: Театр ляльки, маски і актора «Гротеск»

wikitext:
{{Театр
| назва          =Театр ляльки, маски і актора «Гротеск»
Teatr Lalki, Maski i Aktora Groteska
| зображення          =Teatr Groteska w Krakowie.jpg
| розмір_зображення     =260пкс
| підпис        =Театр ляльки, маски і актора «Гротеск»
| адреса        =вул. Скарбова, 2
| місто           = [[Краків]]
| країна        = {{POL}}
| підпорядкування    =
| широта       =
| довгота      =
| архітектор_будівлі      =
| власник          =
| місткість       = 276 місць<ref>[http://www.groteska.pl/rozklad_sal.php Розклад зали] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101009122323/http://www.groteska.pl/rozklad_sal.php |date=2010-10-09 }} на [https://web.archive.org/web/20100328134410/http://www.groteska.pl/index2.php Офіційна вебсторінка театру] {{ref-pl}}</ref>
| тип           = [[ляльковий театр]]
| статус =
| відкрито         = [[9 червня]] [[1945]] року
| знову відкрито       =
| роки роботи    =
| перебудовано        =
| закрито         =
| зруйновано     =
| інші назви     =
| репертуар     = [[фольклор]], байки та [[міфологія]]; літературна класика
| керівництво = директор Адольф Вельтшек
| вебсторінка         =www.groteska.pl/index2.php
}}
'''Театр ляльки, маски і актора «Гротеск»''' ({{lang-pl|Teatr Lalki, Maski i Aktora Groteska}}) — [[ляльковий театр]] у [[Польща|польському]] місті [[Краків|Кракові]].

== Загальна інформація ==

Театр ляльки, маски і актора «Гротеск» розташований у краківському середмісті в історичному будинку, в якому працює від часу заснування, на розі вулиць Крупніча (''Krupnicza'') та Скарбова (''Skarbowa''), власне за адресою:
: ''вул. Скарбова, буд. 2, м. Краків (Польща)''.
Театр має цікаву сцену радіальної форми (півколо), що розрахована на 276 місць, у тому числі 228 — у [[Партер (театр)|партері]] та 48 — на балконі.

Чинним директором театру (від [[1998]] року) є Адольф Вельтшек (''Adolf Weltschek'').

== З історії театру ==

[[Ляльковий театр]] у [[Краків|Кракові]] постав відразу по [[Друга Світова війна|ІІ Світовій війні]] [[9 червня]] [[1945]] року стараннями Зофії (Софії) та Владислава Ярем ({{lang-pl|Zofia i Władysław Jaremy}}) як дитячий театр. Практично від заснування заклад діяв і як сцена творчих пошуків, зокрема театр маски й актора, розрахований на більш дорослу й сталішу авдиторію.

[[Прем'єра|Прем'єрною]] виставою театру став спектакль «Цирк Тарабумба» ({{lang-pl|Cyrk Tarabumba}}) у постановці Владислава Яреми. Першою директоркою закладу була Зофія Ярема, яку патронували [[Славомир Мрожек]] та Костянтин Ільдефонс Гальчинський (''Konstanty Ildefons Gałczyński''), що позначилось на формах театральних постановок — тоді переважали політична [[метафора]] та [[поезія]].

[[Мейнстрим]]ом тогочасної діяльності театру для дорослого глядача стали такі видатні інсценуації, як «Мучеництво Пйотра О'хея» ({{lang-pl|Męczeństwo Piotra Ohey’a}}) Славомира Мрожека ([[1959]]) чи «Картотека» ({{lang-pl|Kartoteka}}) [[Тадеуш Ружевич|Тадеуша Ружевича]] ([[1961]]). Звичайно, ставились численні вистави для дітей та молоді.

У [[1975]] році керівництво театру обійняла Фреда Ланцевич (''Freda Leniewicz''). І тоді ж на сцені з'являється низка постановок за класикою дитячої літератури: «Попелюшка», «Білосніжка», «Аліса в країні чудес», «Снігова королева» тощо. Наступним художнім керівником театру став Ян Полевка (''Jan Polewka''), якому вдавалось поєднувати своє авторське бачення театру з традиціями попередніх досягнень. У своїх художніх концепціях, серед іншого, Полевка використовував культуру [[Далекий Схід|Далекого Сходу]], [[Маска|маски]] [[Комедія дель арте|комедії дель арте]], або своє захоплення іспанським живописом.

Починаючи від [[1998]] року директором театру «Гротеск» є Адольф Вельтшек. Концепція закладу лишається незмінною — це поєднання ляльок, масок і акторської майстерності, при тому творчість колективу, як і раніше, спрямована на різні вікові категорії, з акцентуванням на дітей та молодь.

== Репертуар та діяльність ==

[[Репертуар]]<ref>[http://www.groteska.pl/repertuar.php Репертуар (театру)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100315042212/http://www.groteska.pl/repertuar.php |date=15 березня 2010 }} на [http://www.groteska.pl/index2.php Офіційна вебсторінка театру] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100328134410/http://www.groteska.pl/index2.php |date=28 березня 2010 }} {{ref-pl}}</ref> краківського Театру ляльки, маски і актора «Гротеск» традиційно включає як вистави для дітей, так і для молоді й навіть дорослої авдиторії.

Афіша театру «Гротеск» складається з вистав за 3 тематичними напрямами: постановки за [[казка]]ми, [[байка]]ми та [[міф]]ами. Казки (традицйні європейські, народні та літературні) — зазвичай це [[Ляльковий театр|лялькові]] вистави для найменших глядачів («Кіт у чоботях», «Червоний капелюшок», «Попелюшка», «Казка про шевчика» тощо), байки та притчі найчастіше адресовані для перегляду цілими родинами, а вже міфи («Пригоди Одіссея»), сюди ж підключається й світова літературна класика («Дон Кіхот», «Майстер та Маргарита» тощо) та пригодницька література, — це дуже часто експериментальний театр, розрахований якраз на більш дорослого глядача.

У теперішній час щороку в березні на базі Театру ляльки, маски і актора «Гротеск» відбувається «Фестиваль малих театральних форм» ({{lang-pl|Festiwal Małych Form Teatralnych}}), який уперше було організовано ще [[1969]] року.

== Виноски ==
{{reflist}}

== Джерела та посилання ==

* [[:pl:Teatr Lalki, Maski i Aktora Groteska|стаття про Театр ляльки, маски і актора «Гротеск»]] у [[Польська Вікіпедія|Польській Вікіпедії]]
* [https://web.archive.org/web/20100328134410/http://www.groteska.pl/index2.php Офіційна вебсторінка театру] {{ref-pl}} існує [[Англійська мова|англомовна]] версія
* [https://web.archive.org/web/20100328134405/http://www.groteska.pl/historia.php Історія театру] на [http://www.groteska.pl/index2.php Офіційна вебсторінка театру] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100328134410/http://www.groteska.pl/index2.php |date=28 березня 2010 }} {{ref-pl}}

[[Категорія:Театри, засновані 1945]]
[[Категорія:Лялькові театри Польщі]]
[[Категорія:Театри Кракова]]

{{Ізольована стаття}}

title: Театр ляльки, маски і актора «Гротеск» · Teatr Lalki, Maski i Aktora Groteska

Країна: Польща

Місто: Краків

Адреса: вул. Скарбова, 2

Місткість: 276 місць

Тип: ляльковий театр

Відкрито: 9 червня 1945 року

Репертуар: фольклор, байки та міфологія; літературна класика

Керівництво: директор Адольф Вельтшек


text:
# Fear of a Bot Planet
«Fear of a Bot Planet» (укр. «Страх планети роботів») — п'ята серія першого сезону анімаційного серіалу «Футурама», що вийшла в ефір у Північній Америці 20 квітня 1999 року.
Автори сценарію: Гізер Ломбард і Еван Ґор.
Режисери: Пітер Аванзіно і Карлос Баеса.

## Сюжет
Під час матчу з хряцболу у Медісон-к'юб-гарден команда «Міжпланетного експреса» отримує повідомлення від Гермеса із черговим завданням: доставити пакунок на планету Чапек 9. Особлива небезпека завдання полягає в тому, що все населення планети становлять роботи, вкрай вороже налаштовані проти людей. З огляду на це доставка пакунку доручається Бендерові.
Прибувши на орбіту Чапека 9, Фрай і Ліла опускають Бендера на поверхню, попередньо проінструктувавши його нікому не казати, що він працює на людей і навіть узагалі знається з кимось із них. За деякий час від Бендера надходить тривожне повідомлення: роботи схопили його, запідозривши у співпраці з людьми. Щоби не бути вбитими на місці, Фрай і Ліла маскуються під роботів і проникають у роботичне суспільство.
Після сеансу в кінотеатрі друзі змішуються з натовпом, який виступає на традиційне щоденне полювання на людей. Роботи з радістю вітають новоприбулого до їхніх лав Бендера, якому вдалося переконати всіх у своєму щирому людоненависництві й навіть отримати з цього зиск (він продає диски з записом своїх промов і свої фігурки).
Фрай і Ліла наздоганяють Бендера в магазинчику роботичної порнографії, але він відмовляється від пропозиції втечі — життя на планеті роботів йому до смаку. Аж тут роботи хапають друзів, упізнавши в них людей. Після короткого судового процесу їх засуджують до робіт, які на Землі виконують роботи, на все життя. Команду зіштовхують у піздемелля, де вони зустрічають п'ятьох Робостарійшин — справжніх правителів планети. Роботстарійшини наказують Бендеру вбити Фрая і Лілу, але той відмовляється.
Виявляється, що Робостарійшини використовують залякування населення і розпалювання ворожості щодо людей з метою відволікти роботів від нагальних проблем сьогодення: нестачі запчастин, корумпованість і некомпетентність уряду та ін. Дізнавшись про це, Фрай погрожує спопелити Робостарійшин вогнем свого дихання, і поки вони намагаються пригадати, чи дійсно люди мають таку здібність, чи це одна з вигаданих ними ж самимим легенд, команда тікає. Переслідувані натовпом роботів, друзі чіпляються за лебідку корабля. Під час підйому Бендер раптово згадує, що так і не доставив замовникові пакунок. Він жбурляє його в переслідувачів, рятуючи себе і друзів. Пакунок лускає, і на роботів дощем сипляться гайки, від нестачі яких вони так потерпали.
Наприкінці серії в салоні корабля команда святкує Робхануку. Фрай і Ліла витанцьовують в стилі «робот» під єврейську мелодію, а вражений Бендер споглядає їх, питаючи: «Як ви це робите?»

## Пародії, алюзії, цікаві факти
- Назва епізоду-це алюзія на альбом Public Enemy «Fear Of A Black Planet» (укр. Страх перед чорною планетою)

- Населена роботами планета названа на честь чеського письменника Карела Чапека, який першим ужив термін «робот».
- Сюжет серії багато в чому нагадує одинадцяту подорож Йона Тихого з «Зоряних щоденників» Станіслава Лема.
- Роботи-будівники, з якими розмовляє Ліла, будують за допомогою блоків комп'ютерної гри «Тетрис».
- Робот-суддя виглядає, як класична модель комп'ютера Macintosh.

## Особливості українського перекладу
- У цій серії спортивна гра, в яку в ХХХ столітті еволюціонував бейсбол (англ. blernsball), носить назву «хряцбол». У пізнішій серії «A Leela of Her Own» гру названо «ниткобол».
- У закусочній на стадіоні доктор Зойдберґ замовляє «мацаки королівського кальмара», потім «бургер з кліщами» і, зрештою, «якусь розкекешу з паразитами», (яка виявляється звичайним хот-догом).
- Вигадані Бендером роботичні свята: Робханука, Робомадан, Робоздво.
- Гасло на планеті роботів: «Є молоко? Тоді ти людина і помреш, як скотина» (пародіює відому американську рекламу «Got Milk?»)

title: Fear of a Bot Planet

wikitext:
{{Картка:Серія
| назва_серіалу = [[Футурама|Футурами]]
| назва_серії = Страх планети роботів
''Fear of a Bot Planet''
| зображення =
| підпис_зображення =
| серія_№ = 5
| сезон_№ = 1
| код_виробника = 1ACV05
| з'явився_сша = [[20 квітня]] [[1999]]
| з'явився_україна =
| сценарій = Гізер Ломбард
Еван Ґор
| режисер = Пітер Аванзіно
Карлос Баеса}}

«'''Fear of a Bot Planet'''» ({{lang-uk|«Страх планети роботів»}}) — п'ята серія першого сезону анімаційного серіалу «[[Футурама]]», що вийшла в ефір у Північній Америці [[20 квітня]] [[1999]] року.

'''Автори сценарію''': Гізер Ломбард і Еван Ґор.

'''Режисери''': Пітер Аванзіно і Карлос Баеса.

== Сюжет ==

Під час матчу з [[Ниткобол|хряцболу]] у [[Медісон-сквер-гарден|Медісон-к'юб-гарден]] команда «Міжпланетного експреса» отримує повідомлення від [[Гермес Конрад|Гермеса]] із черговим завданням: доставити пакунок на планету [[Список планет Футурами|Чапек 9]]. Особлива небезпека завдання полягає в тому, що все населення планети становлять роботи, вкрай вороже налаштовані проти людей. З огляду на це доставка пакунку доручається [[Бендер (Футурама)|Бендерові]].

Прибувши на орбіту Чапека 9, [[Фрай (Футурама)|Фрай]] і [[Туранґа Ліла|Ліла]] опускають Бендера на поверхню, попередньо проінструктувавши його нікому не казати, що він працює на людей і навіть узагалі знається з кимось із них. За деякий час від Бендера надходить тривожне повідомлення: роботи схопили його, запідозривши у співпраці з людьми. Щоби не бути вбитими на місці, Фрай і Ліла маскуються під роботів і проникають у роботичне суспільство.

Після сеансу в кінотеатрі друзі змішуються з натовпом, який виступає на традиційне щоденне полювання на людей. Роботи з радістю вітають новоприбулого до їхніх лав Бендера, якому вдалося переконати всіх у своєму щирому людоненависництві й навіть отримати з цього зиск (він продає диски з записом своїх промов і свої фігурки).

Фрай і Ліла наздоганяють Бендера в магазинчику роботичної порнографії, але він відмовляється від пропозиції втечі — життя на планеті роботів йому до смаку. Аж тут роботи хапають друзів, упізнавши в них людей. Після короткого судового процесу їх засуджують до робіт, які на Землі виконують роботи, на все життя. Команду зіштовхують у піздемелля, де вони зустрічають п'ятьох Робостарійшин — справжніх правителів планети. Роботстарійшини наказують Бендеру вбити Фрая і Лілу, але той відмовляється.

Виявляється, що Робостарійшини використовують залякування населення і розпалювання ворожості щодо людей з метою відволікти роботів від нагальних проблем сьогодення: нестачі запчастин, корумпованість і некомпетентність уряду та ін. Дізнавшись про це, Фрай погрожує спопелити Робостарійшин вогнем свого дихання, і поки вони намагаються пригадати, чи дійсно люди мають таку здібність, чи це одна з вигаданих ними ж самимим легенд, команда тікає. Переслідувані натовпом роботів, друзі чіпляються за лебідку [[Корабель Міжпланетного експреса|корабля]]. Під час підйому Бендер раптово згадує, що так і не доставив замовникові пакунок. Він жбурляє його в переслідувачів, рятуючи себе і друзів. Пакунок лускає, і на роботів дощем сипляться гайки, від нестачі яких вони так потерпали.

Наприкінці серії в салоні корабля команда святкує [[Ханука|Робхануку]]. Фрай і Ліла витанцьовують в стилі «[[Брейкденс|робот]]» під єврейську мелодію, а вражений Бендер споглядає їх, питаючи: «Як ви це робите?»

== Пародії, алюзії, цікаві факти ==
* Назва епізоду-це алюзія на альбом [[Public Enemy]] «<nowiki/>[[Fear of a Black Planet|Fear Of A Black Planet]]<nowiki/>» (укр. Страх перед чорною планетою)

* Населена роботами планета названа на честь чеського письменника [[Чапек Карел|Карела Чапека]], який першим ужив термін «робот».
* Сюжет серії багато в чому нагадує одинадцяту подорож Йона Тихого з «Зоряних щоденників» [[Лем Станіслав|Станіслава Лема]].
* Роботи-будівники, з якими розмовляє Ліла, будують за допомогою блоків комп'ютерної гри «[[Тетрис]]».
* Робот-суддя виглядає, як класична модель комп'ютера [[Macintosh]].

== Особливості українського перекладу ==
* У цій серії спортивна гра, в яку в ХХХ столітті еволюціонував [[бейсбол]] ({{lang-en|blernsball}}), носить назву «хряцбол». У пізнішій серії «[[A Leela of Her Own]]» гру названо «ниткобол».
* У закусочній на стадіоні [[Зойдберґ|доктор Зойдберґ]] замовляє «мацаки королівського кальмара», потім «бургер з кліщами» і, зрештою, «якусь розкекешу з паразитами», (яка виявляється звичайним [[хот-дог]]ом).
* Вигадані Бендером роботичні свята: [[Ханука|Робханука]], [[Рамадан|Робомадан]], [[Різдво|Робоздво]].
* Гасло на планеті роботів: «''Є молоко? Тоді ти людина і помреш, як скотина''» (пародіює відому американську рекламу «Got Milk?»)

{{Серії «Футурами»}}
[[Категорія:Серії «Футурами»]]

title: «Страх планети роботів · Fear of a Bot Planet»

Перший показ: 20 квітня 1999

Сценарій: Гізер Ломбард · Еван Ґор

Режисер(и): Пітер Аванзіно · Карлос Баеса

title: Хронологія

← Попередня: Наступна →

Love's Labours Lost in Space: A Fishful of Dollars


text:
# Міч-Нагар (Грама Ніладхарі)
Грама Ніладхарі Міч-Нагар (№ 193B) — Грама Ніладхарі підрозділу ОС Еравур-Патту, округ Баттікалоа, Східна провінція, Шрі-Ланка.

## Демографія
| Населення (2007) | Населення (2007) | Населення (2007) | Населення (2007) | Населення (2007) |
| Населення        | Чоловіки         | Жінки            | Діти             | Дорослі          |
| ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| 5011             | 2532             | 2479             | 2147             | 2864             |

title: Міч-Нагар (Грама Ніладхарі)

wikitext:
{{НП
|1         =Міч-Нагар
|статус        =[[Грама Ніладхарі]]
|країна       ={{ПрапорТекст|Шрі-Ланка}}
|вид регіону      = Провінції Шрі-Ланки{{!}}Провінція
|регіон      =Східна провінція (Шрі-Ланка){{!}}Східна
|вид району      = Округи Шрі-Ланки{{!}}Округ
|район      =[[Баттікалоа (округ)|Баттікалоа]]
|вид общини      = Підрозділи окружного секретаріату Шрі-Ланки{{!}}Підрозділ ОС
|община     =[[Еравур-Патту (підрозділ окружного секретаріату)|Еравур-Патту]]
| рік перепису   = 2007
| населення   = 5011
}}
'''Грама Ніладхарі Міч-Нагар''' (№ '''193B''') — [[Грама Ніладхарі]] підрозділу ОС [[Еравур-Патту (підрозділ окружного секретаріату)|Еравур-Патту]], округ [[Баттікалоа (округ)|Баттікалоа]], [[Східна провінція (Шрі-Ланка)|Східна провінція]], [[Шрі-Ланка]].

== Демографія ==

{| class="wikitable"
! colspan="5"|Населення (2007)
|-
! Населення !! Чоловіки !! Жінки !! Діти !! Дорослі
|-
| 5011 || 2532 || 2479 || 2147 || 2864
|}

== Джерела ==
* [http://www.statistics.gov.lk/PopHouSat/Preliminary%20Reports%20Special%20Enumeration%202007/Basic%20Population%20Information%20of%20Batticaloa%20District%202007.pdf Population information on Batticaloa District 2007] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150807040754/http://www.statistics.gov.lk/PopHouSat/Preliminary%20Reports%20Special%20Enumeration%202007/Basic%20Population%20Information%20of%20Batticaloa%20District%202007.pdf |date=7 серпня 2015 }}

{{Портали|Шрі-Ланка|Географія}}

{{Грама Ніладхарі Еравур-Патту}}

[[Категорія:Грама Ніладхарі підрозділу ОС Еравур-Патту]]

title: Країна

Країна: Шрі-Ланка

Провінція: Східна

Округ: Баттікалоа

Підрозділ ОС: Еравур-Патту


text:
# Шинізавр крокодиловий
Шинізавр крокодиловий (Shinisaurus crocodilurus) — єдиний вид ящірок роду Шинізавр (Shinisaurus) з родини Ксенозаврів.

## Опис
Загальна довжина досягає 40—46 см, вага 150—200 г. Це найбільший представник родини ксенозаврів. Колір шкіри оливковий з червоною плямою на шиї. Черево у самців теж червонувате, а в самиць воно біло-сіре. Вдовж спини почергово тягнуться світлі та темні смуги. Поверху розташовані рядки гребінців. Тому своїм виглядом ця ящірка нагадує крокодила. Звідси й назва — шинізавр крокодиловий. Має велику та стиснуту голову. Гарно розвинуті скроневі дуги. Очі маленькі. Великий тім'яний отвір. Добре розвинуті кінцівки.

## Спосіб життя
Полюбляє гірські місцини, зустрічається вдовж рік. У горах зустрічається на висоті до 500—700 м над рівнем моря. Добре лазить по деревах й чагарниках. Гарно плаває та пірнає. Шинізавр може тривалий час перебувати під водою. Часто лежить на камінні й гілках, де гріється на сонці. Харчується ракоподібними, пуголовками, рибою, равликами.
Це яйцеживородна ящірка. Самиця народжує 2—7 дитинчат розміром до 10 см.

## Розповсюдження
Мешкає у китайських провінціях Гуйчжоу, Гуансі, Хунань, інколи зустрічається у В'єтнамі. Шинізавр крокодиловий знаходиться під охороною.

title: Шинізавр крокодиловий

wikitext:
{{Taxobox
| name = '''Шинізавр крокодиловий'''
| status = VU
| status_system = IUCN3.1
| image = Shinisaurus crocodilurus (Wroclaw zoo).JPG
| image_caption = '''[[Шинізавр]]'''
| image_width = 270px
| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| subphylum = [[Черепні]] (Craniata)
| infraphylum = [[Хребетні]] (Vertebrata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| subordo = [[Ящірки]] ([[Lacertilia]])
| familia = [[Ксенозаври]] (Xenosauridae)
| subfamilia = Шинізаврові
| genus = '''[[Шинізавр]] (''Shinisaurus'')'''
| species = '''Шинізавр крокодиловий'''
| binomial = ''Shinisaurus crocodilurus''
| binomial_authority = [[Ернст Аль|Ahl]], 1930
| range_map =
| range_map_caption =
| commons = Shinisaurus crocodilurus
| wikispecies = Shinisaurus crocodilurus
| ncbi = 52223
| itis =
| synonyms =
}}
'''Шинізавр крокодиловий''' (''Shinisaurus crocodilurus'')<ref>[http://zakon.rada.gov.ua/cgi-bin/laws/main.cgi?nreg=995_129&p=1325232542041630 Конвенція про міжнародну торгівлю видами дикої фауни і флори, що перебувають під загрозою зникнення]</ref> — єдиний [[вид (біологія)|вид]] ящірок роду Шинізавр (''Shinisaurus'') з родини [[Ксенозаври|Ксенозаврів]].

== Опис ==
Загальна довжина досягає 40—46 см, вага 150—200 г. Це найбільший представник родини ксенозаврів. Колір [[шкіра|шкіри]] оливковий з червоною плямою на шиї. Черево у самців теж червонувате, а в самиць воно біло-сіре. Вдовж спини почергово тягнуться світлі та темні смуги. Поверху розташовані рядки гребінців. Тому своїм виглядом ця ящірка нагадує [[крокодил]]а. Звідси й назва — шинізавр крокодиловий. Має велику та стиснуту голову. Гарно розвинуті скроневі дуги. [[Очі]] маленькі. Великий тім'яний отвір. Добре розвинуті кінцівки.

== Спосіб життя ==
Полюбляє гірські місцини, зустрічається вдовж рік. У [[гори|горах]] зустрічається на висоті до 500—700 м над рівнем моря. Добре лазить по деревах й чагарниках. Гарно плаває та пірнає. Шинізавр може тривалий час перебувати під водою. Часто лежить на камінні й гілках, де гріється на сонці. Харчується [[ракоподібні|ракоподібними]], [[пуголовок|пуголовками]], [[риба|рибою]], [[равлики|равликами]].

Це [[яйцеживородні тварини|яйцеживородна]] ящірка. Самиця народжує 2—7 дитинчат розміром до 10 см.

== Розповсюдження ==
Мешкає у [[Китай|китайських]] провінціях [[Гуйчжоу]], [[Гуансі-Чжуанський автономний район|Гуансі]], [[Хунань]], інколи зустрічається у [[В'єтнам]]і. Шинізавр крокодиловий знаходиться під охороною.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Mägdefrau,H. & Schildger, B. 1993. Neues von Shinisaurus crocodilurus Ahl, 1930. Herpetofauna 15 (87): 11-16

[[Категорія:Тварини, описані 1930]]
[[Категорія:Ксенозаври]]
[[Категорія:Плазуни Китаю]]
[[Категорія:Плазуни В'єтнаму]]

title: ?Шинізавр крокодиловий

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Підтип: Черепні (Craniata)

Інфратип: Хребетні (Vertebrata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Підряд: Ящірки (Lacertilia)

Родина: Ксенозаври (Xenosauridae)

Підродина: Шинізаврові

Рід: Шинізавр (Shinisaurus)

Вид: Шинізавр крокодиловий

Вікісховище: Shinisaurus crocodilurus

Віківиди: Shinisaurus crocodilurus


text:
# Олександр Сулава
Сулава Олександр Георгійович (4 серпня 1901 — 29 грудня 1943) — грузинський радянський письменник і критик.
З 1925 по 1927 рік навчався в Тбіліському державному університеті.
Перші вірші опублікував у 1925 році, перші критичні статті в 1927.
Учасник Великої Вітчизняної війни. Секретар редакції газети при політвідділі 224 стрілецької дивізії. Потрапив в полон під час Керченської операції і помер в концтаборі.

title: Олександр Сулава

wikitext:
{{особа}}
'''Сулава Олександр Георгійович''' (4 серпня 1901 — 29 грудня 1943) — грузинський радянський письменник і критик.

З 1925 по 1927 рік навчався в Тбіліському державному університеті.

Перші вірші опублікував у 1925 році, перші критичні статті в 1927.

Учасник Великої Вітчизняної війни. Секретар редакції газети при політвідділі 224 стрілецької дивізії. Потрапив в полон під час Керченської операції і помер в концтаборі.

== Бібліографія ==
* «Пролетарська література» (1932),
* «Філіп Махарадзе як літературознавець» (1933),
* «Літературні листи» (1940).

== Джерела ==
* ''Р. Хведелідзе.'' {{ШевЕ-5|частина=Сулава Олександр|сторінки =1010}}

== Посилання ==
* [http://www.nplg.gov.ge/bios/en/00008922/ Біографічний словник Грузії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190128030538/http://www.nplg.gov.ge/bios/en/00008922/ |date=28 січня 2019 }}{{ref-ge}}
[[Категорія:Грузинські літературознавці]]

title: груз. ალექსანდრე სულავა

Народився: 4 серпня 1904 · Ганірі, Самтредський муніципалітет, Імереті, Грузія або Ганірі, Російська імперія

Помер: 29 січня 1943 (38 років) · Шлос-Гольте-Штукенброк, Німеччина

Поховання: Шлос-Гольте-Штукенброк

Країна: Російська імперія · СРСР

Діяльність: поет, літературний критик, письменник, критик

Alma mater: Тбіліський державний університет

Знання мов: російська і грузинська

Партія: КПРС


text:
# Йоенсуу (аеропорт)
Аеропорт Йоенсуу (Joensuun lentoasema) (IATA: JOE, ICAO: EFJO) — аеропорт у Ліпері, Фінляндія, приблизно за 11 км NW від центру міста Йоенсуу, Фінляндія.

## Авіалінії та напрямки
| Авіакомпанія     | Пункт призначення                                |
| ---------------- | ------------------------------------------------ |
| Avion Express    | Сезонний чартер: Ханья, Родос                    |
| Finnair          | Гельсінкі                                        |
| Pegasus Airlines | Сезонний чартер: Анталія, Бодрум, Даламан, Ізмір |

## Статистика
Див. джерело запитів Вікіданих та джерела.

## Наземний транспорт

### Автобус
Маршрут 6, який обслуговує громадський транспорт регіону Йоенсуу, курсує між аеропортом і центром міста згідно з розкладом рейсів.

title: Йоенсуу (аеропорт)

wikitext:
{{Infobox airport
| name         = Аеропорт Йоенсуу
| nativename   = {{lang|fi|Joensuun lentoasema}}
| nativename-a =
| nativename-r =
| image        = EFJO terminal 20110522.jpg
| image-width  = 250
| image2       =
| image2-width =
| IATA         = JOE
| ICAO         = EFJO
| type         = Цивільний
| operator     = [[Finavia]]
| location     = [[Ліпері]], [[Фінляндія]]
| city-served  = [[Йоенсуу]]
| elevation-f  = 399
| elevation-m  =
| coordinates  = {{coord|62|39|32|N|029|37|28|E|region:FI|display=inline,title}}
| website      = [https://www.finavia.fi/en/airports/joensuu finavia.fi]
| metric-elev  =
| metric-rwy   = 1
| r1-number    = 10/28
| r1-length-f  = 8,202
| r1-length-m  = 2,500
| r1-surface   = [[Asphalt]]
| r2-number    =
| r2-length-f  =
| r2-length-m  =
| r2-surface   =
| stat-year    = 2015
| stat1-header = Пасажирообіг
| stat1-data   = 133,726
| footnotes    = Джерело: [[Aeronautical Information Publication|AIP]] Finland<ref name="aip_efjo">{{Cite web |url= https://ais.fi/ais/eaip/pdf/aerodromes/EF_AD_2_EFJO_EN.pdf |title= EFJO Joensuu |accessdate= 18 липня 2011 |date= 6 травня 2010 |work= AIP Suomi / Finland |publisher= Finavia |pages= EFJO AD 2.1, pp. 1–12 |url-status= dead |archiveurl= https://web.archive.org/web/20170327030819/https://ais.fi/ais/eaip/pdf/aerodromes/EF_AD_2_EFJO_EN.pdf |archivedate= 27 March 2017 }}</ref><br />Statistics from Finavia<ref name="air_traffic_statistics_2010">{{Cite web|title=Finavia's Air Traffic Statistics 2010 |pages=7, 9 |location=Vantaa |publisher=Finavia |url=http://www.finavia.fi/files/finavia2/liikennetilastot_pdf/Lentoliikennetilasto_2010.pdf |accessdate=15 липня 2011 |url-status=dead |archiveurl=https://web.archive.org/web/20110720181345/http://www.finavia.fi/files/finavia2/liikennetilastot_pdf/Lentoliikennetilasto_2010.pdf |archivedate=20 July 2011 }}</ref>
}}

'''Аеропорт Йоенсуу''' ({{lang|fi|Joensuun lentoasema}}) {{airport codes|JOE|EFJO}} — аеропорт у [[Ліпері]], [[Фінляндія]], приблизно за 11 км NW від центру міста [[Йоенсуу]], [[Фінляндія]].

==Авіалінії та напрямки==
{{Airport-dest-list
<!-- -->
|[[Avion Express]] | '''Сезонний чартер:''' {{А|Ханья}}, {{А|Родос}}
<!-- -->
|[[Finnair]] | {{А|Гельсінкі}}
<!-- -->
|[[Pegasus Airlines]]|  '''Сезонний чартер:''' {{А|Анталія}}, {{А|Бодрум}}, {{А|Даламан}}, {{А|Ізмір}}
<!-- -->
}}

==Статистика==
{{Airport-Statistics|iata=JOE}}

== Наземний транспорт ==
===Автобус===
Маршрут 6, який обслуговує громадський транспорт регіону Йоенсуу, курсує між аеропортом і центром міста згідно з розкладом рейсів.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.finavia.fi/en/joensuu Finavia – Joensuu Airport]
* [https://web.archive.org/web/20110726053746/https://ais.fi/ais/eaip/html/efjo.htm AIP Finland – Joensuu Airport]

{{нк}}

{{Аеропорти Фінляндії}}

[[Категорія:Аеропорти Фінляндії]]

title: Joensuun lentoasema

Joensuun lentoasema: ІАТА: JOE • ICAO: EFJO

title: Загальні дані

Тип: цивільний

Оператор: Finavia

Обслуговує: Йоенсуу

Розташування: Ліпері, Фінляндія

title: Злітно-посадкові смуги

Напрямок: Довжина · Тип поверхні (PCN)

м: фт

title: Статистика (2015)

Статистика (2015): Джерело: AIP Finland · Statistics from Finavia

title: Ідентифікатори і посилання

Ідентифікатори і посилання: JOE


text:
# 21640 Пітеркіркланд
21640 Пітеркіркланд (21640 Petekirkland) — астероїд головного поясу, відкритий 14 липня 1999 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,579.

title: 21640 Пітеркіркланд

wikitext:
{{Планета
| назва = 21640 Пітеркіркланд
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[LINEAR]]
| місце відкриття = [[Сокорро (Нью-Мексико)]]
| дата відкриття = [[14 липня]] [[1999]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1999 NX39'''
1977 DH10
1998 HT45
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|21640|2014.05.13|2014.03.13}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,688269328882 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 1,868143281208 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,278206305045 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,179993806060
| орбітальний період = 1255,995261831 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,286625285094 °/д
| середня аномалія = 35,21356284673°
| нахил орбіти = 5,817244061590°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 356,4060758073°
| арг_перицентру = 51,35761048509°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 14,6
| спектр_тип =
}}
'''21640 Пітеркіркланд''' (21640 Petekirkland) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[14 липня]] [[1999]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,579.

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (21601-21700)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|21640}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|21639 Девідкауфман|21641 Тіффаніко}}
{{сонячна система}}

{{DEFAULTSORT:Пітеркіркланд}}
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1999]]

title: 21640 Пітеркіркланд

Відкривач: LINEAR

Місце відкриття: Сокорро (Нью-Мексико)

title: Позначення

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Allium chienchuanense
Allium chienchuanense — вид рослин з родини амарилісових (Amaryllidaceae); ендемік китайської провінції Юньнань.

## Опис
Коріння подовжене, товсте, м'ясисте. Цибулина поодинока або скупчена, циліндрична, міцна, діаметром 2–3 см. Листки смугоподібні, коротші від стеблини, завширшки 1.5–3(5) мм, серединна жилка виражена. Стеблина 75–80 см, циліндрична, вкрита листовими піхвами на ≈ 1/3 довжини. Зонтик майже кулястий. Оцвітина жовта; сегменти подібні, від довгастих до довгасто-еліптичних, 6–7 × 2–2.2 мм; в основі об'єднані в трубку ≈ 1 мм, верхівка неправильно зубчаста, рідко ціла. Період цвітіння: вересень.

## Поширення
Ендемік Китаю — провінції Юньнань.
Населяє береги потоків, вологі місця; ≈ 3100 м.

title: Allium chienchuanense

wikitext:
{{Speciesbox
| name =
| status =
| status_system = iucn3.1
| image =
| image_width = 268px
| genus = Allium
| species = aciphyllum
| authority = J.M.Xu, [[1980]]
| range_map =
| synonyms =
}}
'''''Allium chienchuanense''''' — вид рослин з родини [[Амарилісові|амарилісових]] (Amaryllidaceae); ендемік китайської провінції Юньнань.

== Опис ==
Коріння подовжене, товсте, м'ясисте. [[Цибулина]] поодинока або скупчена, циліндрична, міцна, діаметром 2–3 см. [[Листок|Листки]] смугоподібні, коротші від стеблини, завширшки 1.5–3(5) мм, серединна жилка виражена. Стеблина 75–80 см, циліндрична, вкрита листовими піхвами на ≈ 1/3 довжини. [[Зонтик]] майже кулястий. [[Оцвітина]] жовта; сегменти подібні, від довгастих до довгасто-еліптичних, 6–7 × 2–2.2 мм; в основі об'єднані в трубку ≈ 1 мм, верхівка неправильно зубчаста, рідко ціла. Період цвітіння: вересень<ref name="efloras">{{cite web |url=http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=2&taxon_id=200027460 |назва=Flora of China |видавець=efloras.org |дата-доступу=12.06.2020 |archive-date=12 січня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210112014329/http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=2&taxon_id=200027460 }} {{ref-en}}</ref>.

== Поширення ==
[[Ендемік]] [[Китай|Китаю]] — провінції [[Юньнань]]<ref name="efloras"/><ref>{{cite web |url=http://www.plantsoftheworldonline.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:527815-1 |назва=Plants of the World Online |видавець=Kew Science |дата-доступу=12.06.2020 |archive-date=11 червня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200611231425/http://www.plantsoftheworldonline.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:527815-1 }} {{ref-en}}</ref>.

Населяє береги потоків, вологі місця; ≈ 3100 м<ref name="efloras"/>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q10899159}}
{{Квіткові-доробити}}

[[Категорія:Цибуля|chienchuanense]]
[[Категорія:Ендемічна флора Китаю]]
[[Категорія:Рослини, описані 1980]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Однодольні (Monocotyledon)

Порядок: Холодкоцвіті (Asparagales)

Родина: Амарилісові (Amaryllidaceae)

Підродина: Цибулеві (Allioideae)

Рід: Цибуля (Allium)

Вид: A. aciphyllum

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Allium aciphyllum · J.M.Xu, 1980


text:
# 23455 Фумі
23455 Фумі (23455 Fumi) — астероїд головного поясу, відкритий 5 грудня 1988 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,226.

title: 23455 Фумі

wikitext:
{{Планета
| назва = 23455 Фумі
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Цуко Накамура]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Кісо]]
| дата відкриття = [[5 грудня]] [[1988]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1988 XY4''' <br />1998 VK9
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|23455|2014.05.15|2013.11.01}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 3,248767088071 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,727126082042 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,987946585056 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,087290885425
| орбітальний період = 1886,503742012 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,190829200060 °/д
| середня аномалія = 27,13584068840°
| нахил орбіти = 10,35999481739°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 65,53096019367°
| арг_перицентру = 297,2202300169°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 12,8
| спектр_тип =
}}

'''23455 Фумі''' (23455 Fumi) — [[астероїд]] [[Пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[5 грудня]] [[1988]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,226.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Фумі}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (23401-23500)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|23455}}
* http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}

{{Навігація малих планет|(23454) 1988 XU2|(23456) 1989 DB}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1988]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 23455 Фумі

Відкривач: Цуко Накамура

Місце відкриття: Обсерваторія Кісо

Дата відкриття: 5 грудня 1988

title: Позначення

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики