text:
# Epermenia chaerophyllella
Epermenia chaerophyllella — вид лускокрилих комах родини зонтичних молей (Epermeniidae).

## Поширення
Вид поширений в Європі та Малій Азії. Присутній у фауні України.

## Опис
Розмах крил 12-14 мм. Забарвлення мінливе, складається з суміші чорного, каштанового та білого кольорів.

## Спосіб життя
Мотиля можна зустріти в усі місяці року. Найбільш рясні вони з жовтня по травень і в липні і серпні. За рік буває від двох до трьох поколінь, при цьому останнє покоління дорослих особин зимує. Яйця відкладаються з квітня по вересень на нижній стороні зрілого листка кормової рослини, часто біля краю. Личинки живляться листям різних видів зонтичних. Личинки раннього віку мінують листя рослини-господаря. Шахта має форму короткого, іноді розширеного коридору. На одному листку міститься кілька мін декількох личинок, і одна личинка створює кілька мін. Старші личинки живуть вільно. Світло-коричнева лялечка знаходиться у відкритому сітчастому коконі і зазвичай зустрічається в детриті на землі або іноді на листі, або в борозенці черешка.

title: Epermenia chaerophyllella

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Epermenia chaerophyllella''
| image =
| image_width = 260px
| image_caption =
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Членистоногі]] (Arthropoda)
| classis = [[Комахи]] (Insecta)
| ordo = [[Лускокрилі]] (Lepidoptera)
| familia = [[Зонтичні молі]] (Epermeniidae)
| genus = ''[[Epermenia]]''
| species = '''''E. chaerophyllella'''''
| binomial = ''Epermenia chaerophyllella''
| binomial_authority = ([[Johann August Ephraim Goeze|Goeze]], 1783)
| synonyms =
*''Phalaena chaerophyllella'' Goeze, 1783
*''Tinea testaceella'' Hübner, [1313]
*''Lophonotus fasciculellus'' Stephens, 1834
*''Chauliodus nigrostriatellus'' Heylaerts, 1883
*''Epermenia turatiella'' Costantini, 1923
| wikispecies = Epermenia chaerophyllella
}}
'''''Epermenia chaerophyllella''''' — вид [[Лускокрилі|лускокрилих]] комах родини [[Зонтичні молі|зонтичних молей]] (Epermeniidae).

== Поширення ==
Вид поширений в [[європа|Європі]] та [[Мала Азія|Малій Азії]]. Присутній у фауні України.<ref>{{cite web |title=''Epermenia'' (''Calotripis'') ''chaerophyllella'' (Goeze, 1783) |url=https://fauna-eu.org/cdm_dataportal/taxon/5775c10e-618b-4ecd-a3c8-5253d5d0c03e |website=Fauna Europaea |accessdate=3 жовтня 2020}}</ref><ref>{{cite web |last1=Savela |first1=Markku Savela |title=''Epermenia'' Hübner, [1825] |url=https://www.nic.funet.fi/pub/sci/bio/life/insecta/lepidoptera/ditrysia/epermenioidea/epermeniidae/epermenia/index.html |website=Lepidoptera and some other life forms |accessdate=3 жовтня 2020}}</ref>

== Опис ==
Розмах крил 12-14 мм. Забарвлення мінливе, складається з суміші чорного, каштанового та білого кольорів.

== Спосіб життя ==
Мотиля можна зустріти в усі місяці року. Найбільш рясні вони з жовтня по травень і в липні і серпні. За рік буває від двох до трьох поколінь, при цьому останнє покоління дорослих особин зимує. Яйця відкладаються з квітня по вересень на нижній стороні зрілого листка кормової рослини, часто біля краю. Личинки живляться листям різних видів [[Окружкові|зонтичних]]. Личинки раннього віку мінують листя рослини-господаря. Шахта має форму короткого, іноді розширеного коридору. На одному листку міститься кілька мін декількох личинок, і одна личинка створює кілька мін. Старші личинки живуть вільно. Світло-коричнева лялечка знаходиться у відкритому сітчастому коконі і зазвичай зустрічається в детриті на землі або іноді на листі, або в борозенці черешка.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{butterfly-stub}}

{{Портали|Біологія}}
{{Taxonbar|from=Q5382111}}

[[Категорія:Зонтичні молі]]
[[Категорія:Лускокрилі Європи]]
[[Категорія:Метелики України]]
[[Категорія:Тварини, описані 1783]]

title: ?Epermenia chaerophyllella

Тип: Членистоногі (Arthropoda)

Клас: Комахи (Insecta)

Ряд: Лускокрилі (Lepidoptera)

Родина: Зонтичні молі (Epermeniidae)

Рід: Epermenia

Вид: E. chaerophyllella

Вікісховище: Epermenia chaerophyllella

Віківиди: Epermenia chaerophyllella


text:
# Норбер Ауата
Норбер Ауата (фр. Norbert Hauata, 8 червня 1979) — футбольний арбітр із Французької Полінезії.

## Кар'єра
Суддя міжнародної категорії з 1 січня 2008 року. У вересні того ж року дебютував у вищому дивізіоні країни.
Згодом він три рази поспіль обслуговував фінали Ліги чемпіонів ОФК (2009, 2010 та 2011). У 2011 році включений ФІФА до списку арбітрів на юнацький чемпіонат світу у Мексиці, де відсудив два матчі групового етапу.
У квітні 2012 був включений ФІФА в список з 52 суддів для ЧС-2014.
У червні 2012 року був головним арбітром на Кубку націй ОФК 2012, який проходив на Соломонових Островах. В цьому турнірі він судив два матчі групового етапу і один півфінал.
В жовтні 2013 року поїхав на другий поспіль для себе юнацький чемпіонат світу, але і цього разу судив лише гру групового етапу.
15 січня 2014 року був обраний у списку арбітрів на Чемпіонат світу 2014 року в Бразилії, але тільки як резервний.
В 2016 році був головним арбітром на Кубку націй ОФК, де відсудив три зустрічі, включаючи фінал між Папуа-Новою Гвінеєю та Новою Зеландією.
У квітні 2017 був включений ФІФА до списку арбітрів на молодіжному чемпіонаті світу до 20 років у Південній Кореї, де обслужив один матч у групі.
29 березня 2018 року рішенням ФІФА обраний головним арбітром для обслуговування матчів чемпіонату світу в Росії.

wikiname: ukwiki

title: Норбер Ауата

in_language: uk

wikitext:
{{Особа}}
'''Норбер Ауата''' ({{lang-fr|Norbert Hauata}}, [[8 червня]] [[1979]]) — [[Арбітр (футбол)|футбольний арбітр]] із [[Французька Полінезія|Французької Полінезії]].

== Кар'єра ==
Суддя міжнародної категорії з 1 січня [[2008]] року. У вересні того ж року дебютував у вищому дивізіоні країни.

Згодом він три рази поспіль обслуговував фінали [[Ліга чемпіонів ОФК|Ліги чемпіонів ОФК]] (2009, 2010 та 2011). У 2011 році включений [[ФІФА]] до списку арбітрів на юнацький чемпіонат світу у Мексиці, де відсудив два матчі групового етапу.

У квітні [[2012]] був включений [[ФІФА]] в список з 52 суддів для [[Чемпіонат світу з футболу 2014|ЧС-2014]].<ref>{{Cite news|url=http://www.scribd.com/carlosalcedo94/d/89286937-2014FWC-REFEREES-Open-List-RefCo-March2012-1p}}{{Недоступне посилання}}</ref>

У червні [[2012]] року був головним арбітром на [[Кубок націй ОФК 2012|Кубку націй ОФК 2012]], який проходив на [[Соломонові Острови|Соломонових Островах]]. В цьому турнірі він судив два матчі групового етапу і один півфінал.

В жовтні 2013 року поїхав на другий поспіль для себе юнацький чемпіонат світу<ref>{{Cite news|url=http://www.fifa.com/mm/document/tournament/competition/02/17/01/38/refereesu-17wcuae2013_neutral.pdf|title=Архівована копія|accessdate=17 червня 2018|archive-date=12 грудня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20181212000324/https://www.fifa.com/mm/document/tournament/competition/02/17/01/38/refereesu-17wcuae2013_neutral.pdf}}</ref>, але і цього разу судив лише гру групового етапу.

15 січня [[2014]] року був обраний у списку арбітрів на [[Чемпіонат світу з футболу 2014|Чемпіонат світу 2014 року в Бразилії]], але тільки як резервний<ref>{{Cite news|url=http://www.fifa.com/mm/document/tournament/competition/02/26/13/55/2014fwcrefereesselected_neutral.pdf|title=Архівована копія|accessdate=17 червня 2018|archive-date=16 січня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140116084943/http://www.fifa.com/mm/document/tournament/competition/02/26/13/55/2014fwcrefereesselected_neutral.pdf}}.

В грудні [[2014]] року обслуговував матч за 5-те місце на [[Клубний чемпіонат світу з футболу 2014|клубному чемпіонаті світу 2014 року у Марокко]]</ref>.

В 2016 році був головним арбітром на [[Кубок націй ОФК|Кубку націй ОФК]], де відсудив три зустрічі, включаючи фінал між Папуа-Новою Гвінеєю та Новою Зеландією.

У квітні 2017 був включений [[ФІФА]] до списку арбітрів на [[Молодіжний чемпіонат світу з футболу 2017|молодіжному чемпіонаті світу до 20]] років у [[Південна Корея|Південній Кореї]]<ref>{{Cite news|url=http://fifa.pressfire.net/media/newsletter/List-of-Appointed-Match-Officials-FIFA-U-20-WC-Korea-Rep-2017.pdf|title=Архівована копія|accessdate=17 червня 2018|archive-date=5 квітня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170405170514/http://fifa.pressfire.net/media/newsletter/List-of-Appointed-Match-Officials-FIFA-U-20-WC-Korea-Rep-2017.pdf}}</ref>, де обслужив один матч у групі.

29 березня 2018 року рішенням ФІФА обраний головним арбітром для обслуговування матчів [[Чемпіонат світу з футболу 2018|чемпіонату світу в Росії]]<ref>{{Цитата:Новини|url=https://www.sport-express.ru/football/world/chempionat-mira-2018/reviews/karasev-stal-sudey-chempionata-mira-fifa-utverdila-spiski-arbitrov-1390065/|title=Карасев стал судьёй чемпионата мира. ФИФА утвердила списки арбитров|date=2018-03-29|accessdate=2018-04-24|archive-date=2 травня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190502062020/https://www.sport-express.ru/football/world/chempionat-mira-2018/reviews/karasev-stal-sudey-chempionata-mira-fifa-utverdila-spiski-arbitrov-1390065/}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://img.fifa.com/image/upload/w7qdlidnrq4lah2pvvc3.pdf|title=List of Match Officials for the 2018 FIFA World Cup™|last=FIFA|date=29 березня 2018|website=fifa.com|accessdate=17 червня 2018|archive-date=10 червня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180610121122/https://img.fifa.com/image/upload/w7qdlidnrq4lah2pvvc3.pdf}}</ref>.

== Примітки ==
{{примітки|2}}

== Посилання ==
* [http://www.weltfussball.de/schiedsrichter_profil/norbert-hauata/ Профіль на ''weltfussball.de''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180617215843/http://www.weltfussball.de/schiedsrichter_profil/norbert-hauata/ |date=17 червня 2018 }}
{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Ауата, Норбер}}
[[Категорія:Французькі футбольні арбітри]]
[[Категорія:Народились 8 червня]]
[[Категорія:Народились 1979]]
[[Категорія:Арбітри чемпіонату світу з футболу 2018]]

title: фр. Norbert Hauata

Народився: 8 червня 1979 (45 років) · Папеете, Заморські володіння Франції, Франція

Країна: Франція

Діяльність: футбольний суддя

Знання мов: французька


text:
# Volvo XC60
Volvo XC60 — компактний кросовер-позашляховик. Виробляється шведським автовиробником Volvo з 2008 року.

## Перше покоління (Y20)
Кросовер Volvo XC60 першого покоління заснований на платформі EUCD, разом з Volvo V70/XC70, S60/V60, S80 і Ford Mondeo. XC60 являє собою компактний позашляховик, який бере багато технічних рішень, наприклад, систему Hill Descent Control HDC (система управління спуску), від Land Rover Freelander.
6-циліндровий двигун з турбонаддувом, потужністю в 300 к.с. поєднує в собі повнопривідну систему і забезпечує високі експлуатаційні показники. Зручна у використанні 6-ступінчаста автоматична коробка передач легко переключається. Хоча у Volvo і не найнижчий показник витрати палива - 14 л /100 км., але на відміну від більшості конкурентів, даний автомобіль може працювати на паливі звичайної якості.
Volvo XC60 має систему City Safety, яка призначена для запобігання наїзду на перешкоду на низьких швидкостях. Система на основі лазера активна до швидкості 30 км/год, і готує гальмування, коли є перешкода в передній частині автомобіля. Якщо немає реакції водія, аварійне гальмування виконується автоматично. До швидкості 15 км/год зіткненню можливо запобігти повністю.
На автосалоні в Женеві на початку березня 2013 року представлено оновлену Volvo XC60. Змінилося оформлення передньої і задньої частини, передньої оптики, в салоні з'явилася графічна панель приладів TFT 8 і підрульові перемикачі. Покращились паливні показники двигунів.

### Результати з Краш-Тесту
| Зірки в Euro NCAP з Краш-тесту |

### Двигуни
|                             | XC60 3.2 AWD                | XC60 T6 AWD                           | XC60 2.4D AWD                                                           | XC60 D5 AWD                                                             | XC60 D5 AWD (з 2009)                                                    |
| --------------------------- | --------------------------- | ------------------------------------- | ----------------------------------------------------------------------- | ----------------------------------------------------------------------- | ----------------------------------------------------------------------- |
| Двигун                      | 6-циліндровий рядний двигун | 6-циліндровий рядний двигун (Biturbo) | 5-циліндровий рядний двигун VTG-Turbolader (Variable Turbinengeometrie) | 5-циліндровий рядний двигун VTG-Turbolader (Variable Turbinengeometrie) | 5-циліндровий рядний двигун VTG-Turbolader (Variable Turbinengeometrie) |
| Об'єм:                      | 3192 см³                    | 2953 см³                              | 2400 см³                                                                | 2400 см³                                                                | 2400 см³                                                                |
| Потужність при об/хв        | 175 kW (238 к.с.) 6200      | 210 kW (285 к.с.) 5600                | 120 kW (163 к.с.) 4000                                                  | 136 kW (185 к.с.) 4000                                                  | 151 kW (205 к.с.) 4000                                                  |
| Крутний момент при об/хв:   | 320 Нм 3200                 | 400 Нм 1500–4800                      | 340 Нм 1750–2750                                                        | 400 Нм 2000–2750                                                        | 420 Нм 1500–3250                                                        |
| Вага:                       | 1815 кг                     | 1874 кг                               | 1825 кг                                                                 | 1827 кг                                                                 | 1793 кг                                                                 |
| Максимальна швидкість:      | 210 км/год                  | 210 км/год                            | 195 км/год                                                              | 205 км/год                                                              | 210 км/год                                                              |
| Розгін від 0–100 км/год:    | 9,1 с                       | 7,5 с                                 | 10,5 с                                                                  | 9,5 с                                                                   | 8,5 с                                                                   |
| Витрати пального на 100 км: | 11,2 л Super                | 11,9 л Super                          | 7,5 л Diesel                                                            | 7,5 л Diesel                                                            | 6,9 л Diesel                                                            |
| Викиди CO2 г/км:            | 267                         | 284                                   | 199                                                                     | 199                                                                     | 183                                                                     |

## Друге покоління (SPA)
Друге покоління XC60 Volvo представлено в березні 2017 року на 87-му Женевському автосалоні. В продажу він надійде влітку 2017 року за цінами від 48,050 євро. Новий XC60 побудований на новій платформі SPA, створеної вже китайською компанією Geely. На момент виходу XC60 2-го покоління її вже використовували S90/V90 і XC90.
Автомобіль отримав одні й ті ж двигуни, що використовуються в XC90. Новий XC60 доступний з повним приводом і 8-ступінчастою автоматичною коробкою передач.
Базова версія Volvo XC60 2021 року, оснащена 250-сильним двигуном та приводом на передні колеса, витрачає в середньому 9 л/100 км в комбінованому циклі.
У 2023 модельному році Volvo збільшив запас ходу плагін-гібриду XC60 до 56 км на електротязі.
У plug-in-hybrid випуску 2024 року додали такі функції як: вбудована безпровідна зарядка для телефону водія, додатковий проектована лисплей для водія і інші

### Двигуни
Бензинові
- 2.0 л T5 AWD B4204T23 254 к.с.
- 2.0 л T6 AWD B4204T27 320 к.с.
- 2.0 л T8 AWD B4204T35 320+87 к.с.

Дизельні
- 2.0 л D4 AWD D4204T14 190 к.с.
- 2.0 л D5 AWD D4204T23 235 к.с.

## Продаж
| ріе  | США    | Канада | Швеція | Китай  | Всього  |
| ---- | ------ | ------ | ------ | ------ | ------- |
| 2008 | 0      | 0      | 865    | 0      | 6,954   |
| 2009 | 9,262  | 1,211  | 2,577  | 0      | 61,667  |
| 2010 | 12,030 | 1,540  | 5,059  | 0      | 80,723  |
| 2011 | 12,932 | 1,865  | 6,423  | 0      | 97,183  |
| 2012 | 19,139 | 1,885  | 6,396  | 0      | 106,203 |
| 2013 | 19,766 | 1,681  | 8,591  | 0      | 114,010 |
| 2014 | 19,276 |        | 11,790 | 6,874  | 136,993 |
| 2015 | 26,134 |        | 14,834 | 36,634 | 159,617 |
| 2016 | 20,452 | 1,526  | 16,266 | 39,374 | 161,092 |
| 2017 | 22,516 |        |        | 38,672 | 184,966 |
| 2018 | 32,689 |        | 13,293 | 50,237 | 189,459 |
| 2019 | 30,578 |        |        | 62,594 | 204,981 |
| 2020 | 32,078 |        |        |        |         |
| 2021 | 41,582 |        |        |        |         |

## Зноски
1. ↑  Crash-Test Volvo XC60[недоступне посилання з червня 2019] (ADAC 11/2008)
2. ↑  Як ми тестували Volvo XC60 2023 року. Automoto.ua. AutoMoto.ua (укр.). Процитовано 14 жовтня 2022.
3. ↑  Volvo XC60 Recharge (Вольво ХС60 Речардж) купити у Імпері Моторз, Львів. volvo.lviv.ua (укр.). Процитовано 15 лютого 2025.
4. ↑  About Volvo - Sales Volumes - Volvo Car USA Newsroom. www.media.volvocars.com (англ.). 21 січня 2020. Процитовано 21 січня 2020.
5. ↑  Volvo Car Corporation (21 січня 2020). Försäljningssiffror - Om Volvo - Försäljningssiffror - Volvo Car Sverige AB Newsroom. www.media.volvocars.com (швед.). Процитовано 21 січня 2020.
6. ↑  Volvo XC60 China auto sales figures. 22 квітня 2015.
7. ↑  Volvo Car Corporation (21 січня 2020). About Volvo - Sales Volumes - Volvo Cars Global Media Newsroom. www.media.volvocars.com (англ.). Процитовано 21 січня 2020.
8. ↑  Volvo Car Corporation (7 січня 2013). Volvo Car Group in 2012 New products and developments for future growth. www.media.volvocars.com (англ.). Архів оригіналу за 15 січня 2013. Процитовано 9 липня 2017.
9. ↑  十年垦拓，再创佳绩 2019沃尔沃汽车在中国大陆年销量突破15万辆.
10. ↑  www.media.volvocars.com/us/en-us/corporate/sales-volumes.

title: Volvo XC60

wikitext:
{{Картка:Автомобіль
 | зображення       = [[Файл:2017 Volvo XC60 Momentum T5 AWD Automatic 2.0 Front.jpg|250px]] Volvo XC60 ІІ
 | назва            = Volvo XC60
 | виробник         = [[Volvo Cars]]
 | батьківська_компанія  = [[Geely]]
 | інші_назви       =
 | виробництво      = [[2008]]-дотепер
 | складається_у    =
 | попередник       =
 | наступник        =
 | клас             =
 | кузов            =
 | компонування     =
 | платформа        =
 | двигун           =
 | трансмісія       =
 | колісна_база     =
 | довжина          = -
 | ширина           =
 | висота           =
 | кліренс          =
 | передня_колія    =
 | задня_колія      =
 | вага             =
 | швидкість        =
 | бак              =
 | споріднені       =
 | подібні          =
 | дизайнер         =
}}

'''Volvo XC60''' — компактний кросовер-позашляховик. Виробляється шведським автовиробником [[Volvo]] з [[2008]] року.

== Перше покоління (Y20)==
{{Картка:Автомобіль
 | зображення       = [[Файл:Volvo XC60 2.4D DRIVe – Frontansicht, 26. März 2011, Ratingen.jpg|250px]] Volvo XC60 І
 | назва            = Volvo XC60 І
 | виробник         =
 | батьківська_компанія  =
 | інші_назви       =
 | виробництво      = [[2008]]-[[2017]]
 | складається_у    =
 | попередник       =
 | наступник        =
 | клас             =
 | кузов            =
 | компонування     =
 | платформа        = 	Volvo P3
 | двигун           =
 | трансмісія       =
 | колісна_база     = 2774 [[мм]]
 | довжина          = 4628 мм
 | ширина           = 1891 мм
 | висота           = 1713 мм
 | кліренс          = 230 мм
 | передня_колія    =
 | задня_колія      =
 | вага             = 1825–1874 [[кг]]
 | швидкість        =
 | бак              = 70 л
 | споріднені       = [[Ford Mondeo]]
 [[Land Rover Freelander]]
 [[Volvo V70]]
 [[Volvo XC70]]
 [[Volvo S80]]
 | подібні          = [[Audi Q5]]
 [[BMW X3]]
 [[Acura RDX]]
 [[Infiniti EX]]
 [[Mercedes-Benz GLK-Клас]]/[[Mercedes-Benz GLC-Клас]]
[[Land Rover Freelander]]
[[Porsche Macan]]
 | дизайнер         = Маттін Стів
}}
[[Файл:2012 Volvo XC60 (MY12) D5 Teknik wagon (2015-06-08).jpg|thumb|left|200px|Volvo XC60]]
[[Файл:2017 Volvo XC60 R-Design NAV D4 Automatic 2.0 Front.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Volvo XC60 (2013-2017)]]
[[Файл:Volvo XC60 T5 SE interior.jpg|thumb|left|200px|Салон Volvo XC60]]
Кросовер Volvo XC60 першого покоління заснований на платформі EUCD, разом з [[Volvo V70]]/XC70, S60/V60, S80 і [[Ford Mondeo]]. XC60 являє собою компактний позашляховик, який бере багато технічних рішень, наприклад, систему Hill Descent Control HDC (система управління спуску), від [[Land Rover Freelander]].

6-циліндровий двигун з турбонаддувом, потужністю в 300 к.с. поєднує в собі повнопривідну систему і забезпечує високі експлуатаційні показники. Зручна у використанні 6-ступінчаста автоматична коробка передач легко переключається. Хоча у Volvo і не найнижчий показник витрати палива - 14 л /100 км., але на відміну від більшості конкурентів, даний автомобіль може працювати на паливі звичайної якості.
Volvo XC60 має систему City Safety, яка призначена для запобігання наїзду на перешкоду на низьких швидкостях. Система на основі лазера активна до швидкості 30 км/год, і готує гальмування, коли є перешкода в передній частині автомобіля. Якщо немає реакції водія, аварійне гальмування виконується автоматично. До швидкості 15 км/год зіткненню можливо запобігти повністю.

На автосалоні в Женеві на початку березня [[2013]] року представлено оновлену Volvo XC60. Змінилося оформлення передньої і задньої частини, передньої оптики, в салоні з'явилася графічна панель [[прилад]]ів TFT 8 і підрульові перемикачі. Покращились паливні показники двигунів.

=== Результати з Краш-Тесту ===
{| class="wikitable float-right"  width="260"
|-
|  Зірки в [[Euro NCAP]] з [[Краш-тест|Краш-тесту]]<ref>[http://www1.adac.de/Tests/Crash_Tests/Automodelle/volvo_xc60_ab2008.asp?strHersteller=&strModell=Volvo%20XC60&QuellSeite=2&strFZK=Mittelklasse Crash-Test Volvo XC60]{{Недоступне посилання|date=червень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} (ADAC 11/2008)</ref>
| [[Файл:Crashtest-Stern 5.svg|105px]]
|}

=== Двигуни ===
{| class="wikitable"
|- bgcolor="#DDDDDD"
! width="160"|
! width="280"|XC60 3.2 AWD
! width="280"|XC60 T6 AWD
! width="280"|XC60 2.4D AWD
! width="280"|XC60 D5 AWD
! width="280"|XC60 D5 AWD
(з 2009)
|- bgcolor="#EEEEEE"
| Двигун || colspan="1" align="center" |6-циліндровий рядний двигун|| colspan="1" align="center" |6-циліндровий рядний двигун
(Biturbo)|| colspan="3" align="center" |5-циліндровий рядний двигун
VTG-Turbolader
(Variable Turbinengeometrie)
|- bgcolor="#EEEEEE"
| Об'єм:  || colspan="1" align="center" |3192 см³ || colspan="1" align="center" |2953 см³ || colspan="3" align="center" |2400 см³
|- bgcolor="#EEEEEE"
| Потужність
при об/хв || align="center" |175 kW (238 к.с.)
 6200 || align="center" |210 kW (285 к.с.)
 5600 || align="center" |120 kW (163 к.с.)
 4000  || align="center" |136 kW (185 к.с.)
 4000  || align="center" |151 kW (205 к.с.)
 4000
|- bgcolor="#EEEEEE"
| Крутний момент
при об/хв: || align="center" |320 Нм
3200 || align="center" |400 Нм
1500–4800 || align="center" |340 Нм
1750–2750 || align="center" |400 Нм
2000–2750 || align="center" |420 Нм
1500–3250
|- bgcolor="#EEEEEE"
| Вага:  || align="center" | 1815 кг || align="center" | 1874 кг || align="center" | 1825 кг || align="center" |1827 кг || align="center" |1793 кг
|- bgcolor="#EEEEEE"
| Максимальна швидкість: || align="center" | 210 км/год || align="center" | 210 км/год || align="center" | 195 км/год || align="center" | 205 км/год || align="center" | 210 км/год
|- bgcolor="#EEEEEE"
| Розгін
 від 0–100 км/год:  || align="center" |9,1 с || align="center" |7,5 с || align="center" |10,5 с || align="center" |9,5 с || align="center" |8,5 с
|- bgcolor="#EEEEEE"
| Витрати пального на 100 км:  || align="center" |11,2 л
Super|| align="center" |11,9 л
Super|| align="center" |7,5 л
Diesel|| align="center" |7,5 л
Diesel|| align="center" |6,9 л
Diesel
|- bgcolor="#EEEEEE"
| Викиди CO2 г/км:|| align="center" | 267|| align="center" | 284 || align="center" |199 ||align="center" | 199 ||align="center" | 183
|-
|}
{{-}}

== Друге покоління (SPA)==
[[Файл:Volvo XC60 T6 AWD R-Design (II) – f 02042021.jpg|міні|праворуч|200пкс|Volvo XC60 ІІ (2017–2021)]]
[[Файл:Volvo XC60 T6 AWD R-Design (II) – h 02042021.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Volvo XC60 ІІ (2017–2021))]]
[[Файл:Volvo XC60 (SPA) FL 1X7A0185.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Volvo XC60 ІІ (з 2021)]]
[[Файл:2017 Volvo XC60 D4 R-Design Automatic 2.0 Interior.jpg|міні|ліворуч|200пкс|]]
Друге покоління XC60 Volvo представлено в березні [[2017]] року на 87-му Женевському автосалоні. В продажу він надійде влітку 2017 року за цінами від 48,050 євро. Новий XC60 побудований на новій платформі SPA, створеної вже китайською компанією [[Geely]]. На момент виходу XC60 2-го покоління її вже використовували S90/V90 і XC90.

Автомобіль отримав одні й ті ж двигуни, що використовуються в [[Volvo XC90|XC90]]. Новий XC60 доступний з повним приводом і 8-ступінчастою автоматичною коробкою передач.

Базова версія Volvo XC60 [[2021]] року, оснащена 250-сильним двигуном та приводом на передні колеса, витрачає в середньому 9 л/100 км в комбінованому циклі.

У [[2023]] модельному році Volvo збільшив запас ходу [[Плагін-гібрид|плагін-гібриду]] XC60 до 56 км на електротязі<ref>{{Cite web|title=Як ми тестували Volvo XC60 2023 року. Automoto.ua|url=https://automoto.ua/uk/overview/volvo-xc60-2023-2283.html|website=AutoMoto.ua|accessdate=2022-10-14|language=uk}}</ref>.

[https://volvo.lviv.ua/cars/xc60-recharge/index.html У plug-in-hybrid випуску 2024] року додали такі функції як: вбудована безпровідна зарядка для телефону водія, додатковий проектована лисплей для водія і інші<ref>{{Cite web |url=https://volvo.lviv.ua/cars/xc60-recharge/index.html |title=Volvo XC60 Recharge (Вольво ХС60 Речардж) купити у Імпері Моторз, Львів |website=volvo.lviv.ua |language=uk-UA |access-date=2025-02-15}}</ref>

=== Двигуни ===
Бензинові
*2.0 л T5 AWD B4204T23 254 к.с.
*2.0 л T6 AWD B4204T27 320 к.с.
*2.0 л T8 AWD B4204T35 320+87 к.с.
Дизельні
*2.0 л D4 AWD D4204T14 190 к.с.
*2.0 л D5 AWD D4204T23 235 к.с.
{{-}}

==Продаж==

{|class="wikitable"
|+ Обсяг роздрібних продажів
|-
! ріе
! США<ref>{{cite web |language=en |url=https://www.media.volvocars.com/us/en-us/corporate/sales-volumes |title=About Volvo - Sales Volumes - Volvo Car USA Newsroom |website=www.media.volvocars.com |date=21 січня 2020 |access-date=21 січня 2020}}</ref>
! Канада
! Швеція<ref>{{cite web |language=sv |url=https://www.media.volvocars.com/se/sv-se/corporate/sales-volumes |title=Försäljningssiffror - Om Volvo - Försäljningssiffror - Volvo Car Sverige AB Newsroom |author=Volvo Car Corporation |website=www.media.volvocars.com |date=21 січня 2020 |access-date=21 січня 2020}}</ref>
! Китай<ref>{{Cite web|url=http://carsalesbase.com/china-car-sales-data/volvo/volvo-xc60/|title = Volvo XC60 China auto sales figures|date = 22 квітня 2015}}</ref>
! Всього<ref>{{cite web |language=en |url=https://www.media.volvocars.com/global/en-gb/corporate/sales-volumes |title=About Volvo - Sales Volumes - Volvo Cars Global Media Newsroom |author=Volvo Car Corporation |website=www.media.volvocars.com |date=21 січня 2020 |access-date=21 січня 2020}}</ref>
|-
| 2008
| 0 || 0 || 865 || 0 || 6,954
|-
| 2009
| 9,262 || 1,211 || 2,577 || 0 || 61,667
|-
| 2010
| 12,030 || 1,540 || 5,059 || 0 || 80,723
|-
| 2011
| 12,932 || 1,865 || 6,423 || 0 || 97,183
|-
| 2012
| 19,139 || 1,885 || 6,396 || 0 || 106,203<ref>{{cite web |language=en |url=https://www.media.volvocars.com/global/enhanced/en-gb/Media/Preview.aspx?mediaid=47241 |title=Volvo Car Group in 2012 New products and developments for future growth |author=Volvo Car Corporation |website=www.media.volvocars.com |date=7 січня 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20130115211953/https://www.media.volvocars.com/global/enhanced/en-gb/Media/Preview.aspx?mediaid=47241 |archive-date=2013-01-15 |access-date=2017-07-09 |url-status=dead}}</ref>
|-
| 2013
| 19,766 || 1,681 || 8,591 || 0 || 114,010
|-
| 2014
| 19,276 || || 11,790 || 6,874 || 136,993
|-
| 2015
| 26,134 || || 14,834 || 36,634 || 159,617
|-
| 2016
| 20,452 || 1,526 || 16,266 || 39,374 || 161,092
|-
| 2017
| 22,516 || || || 38,672 || 184,966
|-
| 2018
| 32,689 || || 13,293 || 50,237 || 189,459
|-
| 2019
| 30,578 || || || 62,594<ref>{{Cite web|url=https://www.media.volvocars.com/cn/zh-cn/media/pressreleases/261382/201915-261382|title=十年垦拓，再创佳绩 2019沃尔沃汽车在中国大陆年销量突破15万辆}}</ref> || 204,981
|-
| 2020
| 32,078 || ||  ||  ||
|-
|-
| 2021
| 41,582<ref>{{Cite web|url=https://www.media.volvocars.com/us/en-us/corporate/sales-volumes|title=www.media.volvocars.com/us/en-us/corporate/sales-volumes}}</ref> || ||  ||  ||
|-

|}

== Зноски ==
<references/>
== Посилання ==
* [https://focus.ua/auto/474753-test-drajv-volvo-xc60-obzor-novogo-avto-cena-gde-kupit-v-ukraine Тест-драйв нового Volvo XC60 2020]
{{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210303212841/https://focus.ua/auto/474753-test-drajv-volvo-xc60-obzor-novogo-avto-cena-gde-kupit-v-ukraine |date=3 березня 2021 }} (21.02.2021){{Commonscat| Volvo XC60}}
{{auto-stub}}
{{Автомобілі Volvo}}

{{Портали|Автомобілі|Транспорт|Техніка}}

[[Категорія:Автомобілі Volvo]]
[[Категорія:Позашляховики]]

title: Volvo XC60

Виробник: Volvo Cars

Батьківська компанія: Geely

Роки виробництва: 2008-дотепер

title: Volvo XC60 І

Платформа: Volvo P3

Споріднені: Ford Mondeo · Land Rover Freelander · Volvo V70 · Volvo XC70 · Volvo S80

Подібні: Audi Q5 · BMW X3 · Acura RDX · Infiniti EX · Mercedes-Benz GLK-Клас/Mercedes-Benz GLC-Клас · Land Rover Freelander · Porsche Macan

Дизайнер: Маттін Стів


text:
# Шиверекія подільська
Шивере́кія поді́льська (Schivereckia podolica) — багаторічна рослина родини капустяних, релікт льодовикового періоду. Вид занесений до Червоної книги України і Європейського червоного списку. Маловідома декоративна культура.

## Опис
Трав'яниста рослина 10-20 см заввишки, хамефіт, утворює дернини. Кореневище багатоголовчасте, коренева система неглибока. Усі надземні частини шиверекії подільської густо запушені сіруватими зірчастими волосками. Стебла висхідні, розгалужені. Стеблові листки видовженояйцеподібні або яйцеподібні, з дрібними зубчиками, сидячі, біля основи стеблеосяжні, розеткові листки — черешкові, від лопатевих до ланцетних.
Суцвіття — китиця 6-8 см завдовжки, яка при дозріванні плодів видовжується. Квітки дрібні, білі, рідше — рожевуваті. Чашолистики відігнуті, завдовжки до 2,5 мм. Листочки оцвітини широкі, оберненояйцеподібні, на верхівці злегка виїмчасті, біля основи звужені, 4-5 мм завдовжки. Тичинки довгі, їхні нитки щирококрилаті з зубчиками. Зав'язь сидяча. Стовпчик видовжений, зберігається при достиганні плоду. Приймочка тупа, короткодволопатева. Плід — яйцеподібний або майже кулястий запушений стручечок 2-7 мм завдовжки. У його гніздах міститься від 4 до 10 насінин, розташованих у два ряди. Насінини безкрилі, злегка сплюснуті, еліптичні або кулясті.

## Екологія та поширення
Вид морозостійкий, світлолюбний, посухостійкий, потребує великого вмісту карбонатів. Зростає на кам'янистих та черепашкових відшаруваннях, осипищах, скелях, крейдяних схилах. З ґрунтів досить часто поширений на рендзинах. У разі поширення щільнодернинних злаків не витримує конкуренції і зникає.
Цвітіння триває з квітня по червень, плодоносить у червні-серпні. Розмножується насінням і вегетативно (поділом куртин). Насіння при намочуванні не ослизнюється.
Ареал виду розірваний і складається з кількох великих, ізольованих осередків, що лежать у Європі. Найзахідніші з них знаходяться на Балканах, центральні осередки охоплюють територію Румунії, Молдови, України, найсхідніші розташовані в чорноземних областях Росії, у межиріччі Дону і Волги й далі на північ до Уральських гір.
В Україні найбільші та найстабільніші популяції знайдено на заході лісостепової смуги, зокрема в Товтрах і українському Подністров'ї (Одеська область). Саме цим ділянкам ареалу рослина завдячує своєю видовою назвою — подільська, тобто з Поділля. Зрідка цей вид трапляється у степових областях (Донецькій, Луганській), але стан цих осередків недостатньо вивчений. Східноукраїнські популяції шиверекії подільської інколи описують як шивере́кію мінли́ву (Schivereckia mutabilis) — представники цього таксона поширені на Середньоруській височині включно з її придінцевими ділянками.

## Значення і статус виду
Вид внесений до додатку Бернської конвенції, регіональних Червоних книг 11 суб'єктів Російської Федерації. В Україні охороняється в національному парку «Подільські Товтри», національному парку «Дністровський каньйон», заповіднику «Медобори», заказнику «Мар'їна гора». Основними обмежувальними чинниками є низька конкурентна здатність виду та видобування вапняків.
З демонстраційною метою шиверекію подільську вирощують у ботанічних садах, втім, широкому загалу садівників вона не відома. Для вирощування цієї рослини потрібно підготувати суху та добре прогріту ділянку суглинкового або супіщаного ґрунту на освітленому місці. Перед посівом необхідно внести вапно, грядки повинні мати добрий дренаж. Сівбу проводять у березні-квітні (на розсаду) або у травні (безпосередньо в ґрунт). Насіння сходить дружно і швидко (протягом 1-2 тижнів). Особливого догляду рослини не потребують, у разі посухи їх можна додатково поливати, уникаючи перезволоження ділянки. Дорослі рослини утворюють щільні подушки з листя, тому найкраще виглядають у кам'янистих садках та альпінаріях.
В природі й культурі шиверекія подільська уражується хрестоцвітними блішками.
Згідно з Catalogue of Life і Plants of the World Online таксон є синонімом до Draba hyperborea.

## Синоніми
- Alyssum besseri Steven ex DC.
- Alyssum podolicum Besser
- Draba schivereckia Janka
- Draba uralensis Willd. ex DC.
- Moenchia podolica (Besser) Besser
- Moenchia podolicum Besser
- Schivereckia berteroides Fisch. ex M.I.Alex.
- Schivereckia berteroides Fisch. ex M. Alexeenko
- Schivereckia kusnezovii M.I.Alex.
- Schivereckia monticola M.I.Alex.
- Schivereckia monticola subsp. mutabilis M.I.Alex.
- Schivereckia monticola subsp. stenocarpa M.I.Alex.
- Schivereckia mutabilis (M.I.Alex.) M.I.Alex.[1]

title: Шиверекія подільська

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Шиверекія подільська
| image = Schivereckia podolica 01HD.jpg
| image_caption =
| image_width = 280px
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Рослини]] (Plantae)
| divisio = [[Вищі рослини]] (Streptophyta)
| superclassis = [[Покритонасінні]] (Magnoliophyta)
| classis = [[Евдикоти]]
| subclassis = [[Розиди]] (Rosids)
| ordo = [[Капустоцвіті]] (Brassicales)
| familia = [[Капустяні]] (Brassicaceae)
| genus = [[Шиверекія]] (''Schivereckia'')
| species = '''Шиверекія подільська'''
| binomial = ''Schivereckia podolica''
| binomial_authority = ([[Вілібальд Бессер|Besser]]) [[Анджейовський Антон Лукіянович|Andrz.]] ex [[Огюстен Пірам Декандоль|DC.]], 1821
| wikispecies = Schivereckia podolica
| commons = Schivereckia podolica
}}

'''Шивере́кія поді́льська''' (''Schivereckia podolica'')<ref name="[http://www.theplantlist.org/tpl1.1/record/kew-2344210 The Plant List.]{{ref-en}}">[http://www.theplantlist.org/tpl1.1/record/kew-2475747 The Plant List.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190425025105/http://www.theplantlist.org/tpl1.1/record/kew-2475747 |date=25 квітня 2019 }}{{ref-en}}</ref> — [[багаторічні рослини|багаторічна рослина]] родини [[Капустяні|капустяних]], [[релікт]] льодовикового періоду. Вид занесений до [[Червона книга України|Червоної книги України]] і [[Європейський червоний список|Європейського червоного списку]]. Маловідома [[Декоративні рослини|декоративна культура]].

== Опис ==
[[Файл:Schivereckia podolica 02HD.jpg|міні|ліворуч|Суцвіття великим планом]]
[[Трав'янисті рослини|Трав'яниста рослина]] 10-20 см заввишки, [[хамефіти|хамефіт]], утворює дернини. Кореневище багатоголовчасте, коренева система неглибока. Усі надземні частини шиверекії подільської густо запушені сіруватими зірчастими волосками. [[Стебло|Стебла]] висхідні, розгалужені. Стеблові [[Листок|листки]] видовженояйцеподібні або яйцеподібні, з дрібними зубчиками, сидячі, біля основи стеблеосяжні, розеткові листки — черешкові, від лопатевих до ланцетних.

Суцвіття — [[китиця]] 6-8 см завдовжки, яка при дозріванні плодів видовжується. Квітки дрібні, білі, рідше — рожевуваті. [[Чашолисток|Чашолистики]] відігнуті, завдовжки до 2,5 мм. Листочки [[Оцвітина|оцвітини]] широкі, оберненояйцеподібні, на верхівці злегка виїмчасті, біля основи звужені, 4-5 мм завдовжки. [[Тичинка|Тичинки]] довгі, їхні нитки щирококрилаті з зубчиками. [[Зав'язь]] сидяча. [[Стовпчик (ботаніка)|Стовпчик]] видовжений, зберігається при достиганні плоду. [[Приймочка]] тупа, короткодволопатева. Плід — яйцеподібний або майже кулястий запушений [[Стручок|стручечок]] 2-7 мм завдовжки. У його гніздах міститься від 4 до 10 насінин, розташованих у два ряди. Насінини безкрилі, злегка сплюснуті, еліптичні або кулясті.

== Екологія та поширення ==
Вид морозостійкий, світлолюбний, посухостійкий, потребує великого вмісту [[Карбонати|карбонатів]]. Зростає на кам'янистих та черепашкових відшаруваннях, осипищах, скелях, крейдяних схилах. З ґрунтів досить часто поширений на [[Рендзини|рендзинах]]. У разі поширення щільнодернинних злаків не витримує конкуренції і зникає.

[[Цвітіння]] триває з квітня по червень, плодоносить у червні-серпні. Розмножується насінням і вегетативно (поділом [[Куртина|куртин]]). Насіння при намочуванні не ослизнюється.<ref>Реакція на зволоження насінин видів надтриби Sisymbriidinae V. Avet. (Brassicaceae) флори України / А. П. Ільїнська, Л. М. Ниценко // ''Укр. ботан. журн.'' — 2010. — Т. 67, № 3. — С. 381–397.</ref>

[[Ареал]] виду розірваний і складається з кількох великих, ізольованих осередків, що лежать у Європі. Найзахідніші з них знаходяться на [[Балканський півострів|Балканах]], центральні осередки охоплюють територію [[Румунія|Румунії]], [[Молдова|Молдови]], [[Україна|України]], найсхідніші розташовані в чорноземних областях [[Росія|Росії]], у межиріччі [[Дон]]у і [[Волга|Волги]] й далі на північ до [[Уральські гори|Уральських гір]].

В Україні найбільші та найстабільніші популяції знайдено на заході лісостепової смуги, зокрема в [[Товтри|Товтрах]] і українському Подністров'ї ([[Одеська область]]). Саме цим ділянкам ареалу рослина завдячує своєю видовою назвою — ''подільська'', тобто з [[Поділля]]. Зрідка цей вид трапляється у степових областях ([[Донецька область|Донецькій]], [[Луганська область|Луганській]]), але стан цих осередків недостатньо вивчений. Східноукраїнські популяції шиверекії подільської інколи описують як '''шивере́кію мінли́ву''' (''Schivereckia mutabilis'') — представники цього таксона поширені на [[Середньоруська височина|Середньоруській височині]] включно з її [[Сіверський Донець|придінцевими]] ділянками.

== Значення і статус виду ==
Вид внесений до додатку [[Конвенція про охорону дикої флори та фауни і природних середовищ існування в Європі|Бернської конвенції]], регіональних Червоних книг 11 суб'єктів Російської Федерації. В Україні охороняється в національному парку «[[Подільські Товтри]]», національному парку «[[Національний природний парк «Дністровський каньйон»|Дністровський каньйон]]», заповіднику «[[Медобори (заповідник)|Медобори]]», заказнику «[[Мар'їна гора (пам'ятка природи)|Мар'їна гора]]». Основними обмежувальними чинниками є низька конкурентна здатність виду та видобування вапняків.

З демонстраційною метою шиверекію подільську вирощують у [[Ботанічний сад|ботанічних садах]], втім, широкому загалу садівників вона не відома. Для вирощування цієї рослини потрібно підготувати суху та добре прогріту ділянку суглинкового або супіщаного ґрунту на освітленому місці. Перед посівом необхідно внести [[вапно]], грядки повинні мати добрий дренаж. Сівбу проводять у березні-квітні (на розсаду) або у травні (безпосередньо в ґрунт). Насіння сходить дружно і швидко (протягом 1-2 тижнів). Особливого догляду рослини не потребують, у разі посухи їх можна додатково поливати, уникаючи перезволоження ділянки. Дорослі рослини утворюють щільні подушки з листя, тому найкраще виглядають у кам'янистих садках та альпінаріях.

В природі й культурі шиверекія подільська уражується [[хрестоцвітні блішки|хрестоцвітними блішками]].

Згідно з [[Catalogue of Life]] і [[Plants of the World Online]] таксон є синонімом до ''[[Draba hyperborea]]''<ref>{{Cite web |url=https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/87BXJ |title=Catalogue of Life |accessdate=17 жовтня 2021 |archive-date=17 жовтня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20211017120849/https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/87BXJ }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://www.plantsoftheworldonline.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:288848-1 |title=Plants of the World Online |accessdate=17 жовтня 2021 |archive-date=17 жовтня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20211017120844/http://www.plantsoftheworldonline.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:288848-1 }}</ref>.

== Синоніми ==
* ''Alyssum besseri'' Steven ex DC.
* ''Alyssum podolicum'' Besser
* ''Draba schivereckia'' Janka
* ''Draba uralensis'' Willd. ex DC.
* ''Moenchia podolica'' (Besser) Besser
* ''Moenchia podolicum'' Besser
* ''Schivereckia berteroides'' Fisch. ex M.I.Alex.
* ''Schivereckia berteroides'' Fisch. ex M. Alexeenko
* ''Schivereckia kusnezovii'' M.I.Alex.
* ''Schivereckia monticola'' M.I.Alex.
* ''Schivereckia monticola'' subsp. ''mutabilis'' M.I.Alex.
* ''Schivereckia monticola'' subsp. ''stenocarpa'' M.I.Alex.
* ''Schivereckia mutabilis'' (M.I.Alex.) M.I.Alex.<ref name="[http://www.theplantlist.org/tpl1.1/record/kew-2344210 The Plant List.]{{ref-en}}" />

== Джерела ==
{{reflist}}

== Посилання ==
[http://redbook-ua.org/item/schivereckia-podolica/ Шиверекія подільська] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150402091759/http://redbook-ua.org/item/schivereckia-podolica/ |date=2 квітня 2015 }} в Червоній книзі України. — Переглянуто 8 березня 2015

{{taxonbar|from1=Q15241420|from2=Q27918151|from3=Q15464685}}

[[Категорія:Шиверекія|подільська]]
[[Категорія:Рослини, занесені до Червоної книги України]]
[[Категорія:Флора України]]
[[Категорія:Флора Балкан]]
[[Категорія:Флора Молдови]]
[[Категорія:Флора Румунії]]
[[Категорія:Флора Росії]]
[[Категорія:Декоративні рослини]]
[[Категорія:Рослини, описані 1821]]
[[Категорія:Рослини Резолюції 6 Бернської конвенції за назвою]]

title: ?Шиверекія подільська

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Рослини (Plantae)

Відділ: Вищі рослини (Streptophyta)

Надклас: Покритонасінні (Magnoliophyta)

Клас: Евдикоти

Підклас: Розиди (Rosids)

Порядок: Капустоцвіті (Brassicales)

Родина: Капустяні (Brassicaceae)

Рід: Шиверекія (Schivereckia)

Вид: Шиверекія подільська

Вікісховище: Schivereckia podolica

Віківиди: Schivereckia podolica


text:
# Хомо новус (фільм, 1990)
Хомо новус (рос. Хомо новус) — радянський художній фільм 1990 року, знятий режисером Палом Ердешшем.

## Сюжет
Головна героїня фільму — вчителька математики Галина Олексіївна. Людина з непростим характером, вона самостійно виховує маленького сина, болісно переживаючи через невлаштованості свого особистого життя. Відносини жінки з учнями не менше напружені: вже на початку фільму школярі не приховують своєї неприязні до викладачки, яка, в свою чергу, відповідає їм тим же.

## У ролях
| Актор                | Роль                                                                                |
| -------------------- | ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- |
| Ірина Купченко       | Галина Олексіївна, вчитель математики                                                                                |
| Георгій Тараторкін   | Олександр Петрович, вчитель географії, близкий друг Галини Олексіївни                                                           |
| Римма Маркова        | Колчина, завідувачка міського відділу народної освіти                                                                           |
| Анна Баженова        | Юля Загоріна                                                                                |
| Оля Стулова          | Катя Владыкіна                                                                                |
| Ігор Букатко         | Андрій Бабушкін                                                                                |
| Данило Іванов        | Валера Ньомушкін                                                                                |
| Антон Белов          | Серебровський                                                                                |
| Ірина Губанова       | директор школи                                                                                |
| Сергій Гармаш        | секретар міськкому КПРС                                                                                |
| Олександр Мартинов   | Батько Вани                                                                                |
| Любов Полехіна       | Любов Григорівна Сотник, завідувачка відділу освіти і науки міськкому КПРС, курирує освіту, одночасно подруга Галини Олексіївни |
| Валентина Березуцька |                                                                                |

## Знімальна група
- Сценаріст : Зоя Кудря
- Режисер : Пал Ердешш
- Оператори : Ференц Пал, Володимир Фридкін
- Композитор : Мікаел Тарівердієв
- Художник : Ірина Калашникова

title: Хомо новус (фільм, 1990)

wikitext:
{{Фільм
| вид               =
| українська назва  = Хомо новус
| оригінальна назва = {{lang-ru|Хомо новус}}
| зображення        = Хомо новус (фильм).jpg
| зображення розмір =
| підпис            =
| жанр              = [[драма (жанр)|драма]]
| режисер           = [[Пал Ердешш]]
| продюсер          =
| сценарист         = [[Зоя Кудря]]
| на основі         =
| актори            = [[Купченко Ірина Петрівна|Ірина Купченко]]
[[Тараторкін Георгій Георгійович|Георгій Тараторкін]]
[[Маркова Римма Василівна|Римма Маркова]]
[[Любов Полехіна]]
| актори озвучення  =
| композитор        = [[Тарівердієв Мікаел Леонович|Мікаел Тарівердієв]]
| музика            =
| оператор          = [[Ференц Пал]]
[[Володимир Фридкін]]
| художник          = [[Ірина Калашникова]]
| костюмер          =
| монтаж            =
| оповідач          =
| кінокомпанія      = [[Мосфільм]]
Кіностудія «Юність»
| дистриб'ютор      =
| тривалість        = 90 хв
| мова              = [[Російська мова|російська]]
| озвучення українською =
| країна            = {{USSR}}
{{HUN}}
| рік               = 1990
| дата виходу       =
| кошторис          =
| касові збори      =
| imdb_id           = 0102051
| рейтинг           =
| сайт              =
| попередній        =
| наступний         =
}}
'''Хомо новус''' ({{lang-ru|Хомо новус}}) — радянський художній фільм 1990 року, знятий режисером Палом Ердешшем.

== Сюжет ==
Головна героїня фільму — вчителька математики Галина Олексіївна. Людина з непростим характером, вона самостійно виховує маленького сина, болісно переживаючи через невлаштованості свого особистого життя. Відносини жінки з учнями не менше напружені: вже на початку фільму школярі не приховують своєї неприязні до викладачки, яка, в свою чергу, відповідає їм тим же.

== У ролях ==
{{УРоляхВерх}}
{{УРолях|[[Купченко Ірина Петрівна|Ірина Купченко]]||Галина Олексіївна,|вчитель математики}}
{{УРолях|[[Тараторкін Георгій Георгійович|Георгій Тараторкін]]||Олександр Петрович, |вчитель географії, близкий друг Галини Олексіївни}}
{{УРолях|[[Маркова Римма Василівна|Римма Маркова]]||Колчина,|завідувачка міського відділу народної освіти}}
{{УРолях|Анна Баженова||Юля Загоріна}}
{{УРолях|Оля Стулова||Катя Владыкіна}}
{{УРолях|Ігор Букатко||Андрій Бабушкін}}
{{УРолях|Данило Іванов||Валера Ньомушкін}}
{{УРолях|Антон Белов||Серебровський}}
{{УРолях|[[Ірина Губанова]]||директор школи}}
{{УРолях|[[Сергій Гармаш]]||секретар міськкому КПРС}}
{{УРолях|[[Мартинов Олександр Сергійович|Олександр Мартинов]]||Батько Вани}}
{{УРолях|[[Полехіна Любов Тимофіївна|Любов Полехіна]]||Любов Григорівна Сотник,| завідувачка відділу освіти і науки міськкому КПРС, курирує освіту, одночасно подруга Галини Олексіївни}}
{{УРолях|[[Березуцька Валентина Федорівна | Валентина Березуцька]]||}}
{{УРоляхНиз}}

== Знімальна група ==
* Сценаріст : [[Зоя Кудря]]
* Режисер : [[Пал Ердешш]]
* Оператори : [[Ференц Пал]], [[Володимир Фридкін]]
* Композитор : [[Тарівердієв Мікаел Леонович|Мікаел Тарівердієв]]
* Художник : [[Ірина Калашникова]]
== Посилання ==
{{нк}}
[[Категорія:Фільми СРСР 1990]]
[[Категорія:Фільми-драми СРСР]]
[[Категорія:Фільми про школу]]
[[Категорія:Фільми про педагогів]]

title: рос. Хомо новус

Жанр: драма

Режисер: Пал Ердешш

Сценарист: Зоя Кудря

У головних · ролях: Ірина Купченко · Георгій Тараторкін · Римма Маркова · Любов Полехіна

Оператор: Ференц Пал · Володимир Фридкін

Композитор: Мікаел Тарівердієв

Художник: Ірина Калашникова

Кінокомпанія: Мосфільм · Кіностудія «Юність»

Тривалість: 90 хв

Мова: російська

Країна: СРСР · Угорщина


text:
# Девід Льюїс (тенісист)
Девід Льюїс (англ. David Lewis; нар. 3 вересня 1964) — колишній новозеландський тенісист.
Найвищу одиночну позицію світового рейтингу — 152 місце досяг 14 березня 1988, парну — 133 місце — 8 квітня 1991 року.
Найвищим досягненням на турнірах Великого шолома було 3 коло в парному розряді.

## Фінали турнірів ATP за кар'єру

### Парний розряд: 1 (0–1)
| Результат | Дата     | Турнір            | Покриття | Партнер    | Суперники                  | Рахунок  |
| --------- | -------- | ----------------- | -------- | ---------- | -------------------------- | -------- |
| Поразка   | Вер 1990 | Женева, Швейцарія | Ґрунт    | Ніл Борвік | Пабло Альбано Давід Енгель | 3–6, 6–7 |

## Титули на челленджерах

### Парний розряд: 4
| Ранг | Рік  | Місце          | Покриття | Партнер        | Суперники                     | Рахунок       |
| ---- | ---- | -------------- | -------- | -------------- | ----------------------------- | ------------- |
| 1.   | 1989 | Гонконг        | Тверде   | Стів Гай       | Расселл Барлоу Ґевін Пфіцнер  | 6–4, 6–2      |
| 2.   | 1990 | Нагоя, Японія  | Тверде   | Йохан Карлссон | Мацуока Сюдзо Ота Сіґеру      | 7–5, 6–2      |
| 3.   | 1990 | Турин, Італія  | Ґрунт    | Ніл Борвік     | Крістер Аллгард Мартін Сіннер | 6–2, 3–6, 6–2 |
| 4.   | 1990 | Салоу, Іспанія | Ґрунт    | Ніл Борвік     | Джиммі Аріес Стів Девріє      | 6–3, 5–7, 6–3 |

title: Девід Льюїс (тенісист)

wikitext:
{{Тенісист
|ім'я_гравця         = Девід Льюїс
 David Lewis
|фото                =
|громадянство        = {{NZL}}
|місце_проживання    = [[Веллінгтон]], Нова Зеландія
|дата_народження     = 3 вересня 1964
|місце_народження    = [[Ловер-Гатт]], Нова Зеландія
|дата_смерті         =
|місце_смерті        =
|зріст               = 180
|вага                =
|початок_кар'єри     = 1983
|завершення_кар'єри  =
|робоча_рука         = права
|тренер              =
|призові_гроші       = $86,158
|одиночні_результати             = 8–21
|одиночних_титулів               = 0
|найвища_одиночна_позиція        = Ранг 152 (14 березня 1988)
|поточна_одиночна_позиція        =
|результати_Australian_Open      =
|результати_Roland_Garros        =
|результати_Wimbledon            =
|результати_US_Open              =
|результати_на_World_Tour_Finals =
|результати_Олімпіади            =
|парні_результати                  = 15–35
|парних_титулів                    = 0
|найвища_парна_позиція             = Ранг 133 (8 квітня 1991)
|результати_парні_Australian_Open  = 3р ([[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 1988, чоловіки, парний розряд|1988]])
|результати_парні_Roland_Garros    = 1р ([[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 1988, чоловіки, парний розряд|1988]])
|результати_парні_Wimbledon        =
|результати_парні_US_Open          =
|результати_парні_Олімпіади        =
|результати_мікст_Australian_Open  = 1р ([[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 1988, чоловіки, змішаний парний розряд|1988]])
|результати_мікст_Roland_Garros    = 2р ([[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 1988, чоловіки, змішаний парний розряд|1988]])
|результати_мікст_Wimbledon        =
|результати_мікст_US_Open          =
|результати_мікст_Олімпіади        =
|останнє_оновлення   =
|медалі              =
}}

'''Девід Льюїс''' ({{lang-en|David Lewis}}; нар. 3 вересня 1964) — колишній новозеландський тенісист.
Найвищу одиночну позицію світового рейтингу — 152 місце досяг 14 березня 1988, парну — 133 місце — 8 квітня 1991 року.
Найвищим досягненням на турнірах Великого шолома було 3 коло в парному розряді.

== Фінали турнірів ATP за кар'єру ==
=== Парний розряд: 1 (0–1) ===
{|class="sortable wikitable"
!style="width:40px"|Результат
!style="width:60px"|Дата
!style="width:150px"|Турнір
!style="width:50px"|Покриття
!style="width:140px"|Партнер
!style="width:140px"|Суперники
!style="width:100px" class="unsortable"|Рахунок
|-
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| Вер 1990
| [[Geneva Open|Женева]], Швейцарія
| Ґрунт
| {{flagicon|AUS}} [[Ніл Борвік]]
| {{flagicon|ARG}} [[Пабло Альбано]]
{{flagicon|SWE}} [[Давід Енгель (тенісист)|Давід Енгель]]
| 3–6, 6–7
|}

== Титули на челленджерах ==
=== Парний розряд: 4 ===
{|class="sortable wikitable" style=font-size:97%
!width=20|Ранг
!width=40|Рік
!width=140|Місце
!width=60|Покриття
!width=150|Партнер
!width=150|Суперники
!width=100|Рахунок
|-
|1.
|1989
|Гонконг
|Тверде
|{{flagicon|NZL}} [[Стів Гай]]
|{{flagicon|AUS}} [[Расселл Барлоу]]
{{flagicon|AUS}} [[Ґевін Пфіцнер]]
|6–4, 6–2
|-
|2.
|1990
|[[Нагоя]], Японія
|Тверде
|{{flagicon|SWE}} [[Йохан Карлссон (тенісист)|Йохан Карлссон]]
|{{flagicon|JPN}} [[Мацуока Сюдзо]]
{{flagicon|JPN}} [[Ота Сіґеру]]
|7–5, 6–2
|-
|3.
|1990
|[[Турин]], Італія
|Ґрунт
|{{flagicon|AUS}} [[Ніл Борвік]]
|{{flagicon|SWE}} [[Крістер Аллгард]]
{{flagicon|GER}} [[Мартін Сіннер]]
|6–2, 3–6, 6–2
|-
|4.
|1990
|Салоу, Іспанія
|Ґрунт
|{{flagicon|AUS}} Ніл Борвік
|{{flagicon|USA}} [[Джиммі Аріес]]
{{flagicon|USA}} [[Стів Девріє]]
|6–3, 5–7, 6–3
|}

== Примітки ==
{{reflist|1}}

== Посилання ==
* {{ATP}}
* {{ITF profile}}

{{Переможці Відкритого чемпіонату Австралії з тенісу серед юнаків у парному розряді}}

{{DEFAULTSORT:Льюїс Девід}}
[[Категорія:Народились 1964]]
[[Категорія:Новозеландські тенісисти]]
[[Категорія:Переможці юніорського Відкритого чемпіонату Австралії з тенісу]]
[[Категорія:Спортсмени Ловер-Гатта]]

title: Девід Льюїс · David Lewis

Громадянство: Нова Зеландія

Місце проживання: Веллінгтон, Нова Зеландія

Дата народження: 3 вересня 1964 (60 років)

Місце народження: Ловер-Гатт, Нова Зеландія

Робоча рука: права

title: Одиночний розряд

Найвища позиція: Ранг 152 (14 березня 1988)

title: Парний розряд

Найвища позиція: Ранг 133 (8 квітня 1991)

title: Мейджори

title: Мікст


text:
# Юрасов Віталій Олександрович
Віталій Юрасов (нар. 11 вересня 1994; Сімферополь, Україна) — український фотограф, фотожурналіст, набув широкого визнання під час повномасштабного вторгнення Росії в Україну.

## Біографія
Народився у місті Сімферополь, в дитинстві багато часу проводив у своєї бабусі, в селищі Кирилівка.
В 2012 році, в Ялті, розпочинає кар'єру фотографа, знімає свій перший репортаж на танцювальному фестивалі.
В 2013 року переїжджає до Києва, де починає активно розвиватися та брати перші комерційні замовлення.
З 2013 по 2022 рік, Віталій працює з великою кількістю відомих артистів, серед яких гурт Агонь, Jah Khalib та багато інших. Співпрацює з українськими та всесвітньо відомими брендами, такими як Nike, Samsung, PUMA, BMW, Off-White та інші.
У 2021 році Юрасов співпрацював із Олександром Усиком під час його бою з Ентоні Джошуа.
З 2022 року, під час повномасштабного вторгнення Росії в Україну, Юрасов бере активну участь у волонтерстві, допомагає постраждалим від війни, зокрема організовує волонтерські рейди для постраждалих від підриву Каховської ГЕС. Бере участь фото-журналістом під час офіційних візитів до високопоставленного керівництва України. Знімає репортажі з лінії фронту та під час обміну полоненими. Його зворушливі роботи цитують всесвітні видання під час висвітлення воєнних дій в Україні, зокрема роботи Віталія можна побачити у BBC, Forbes та інших авторитетних ЗМІ.
Влітку 2022 року Віталій потрапив на передову — він працював фіксером для іноземних журналістів та фотографів. Потім побував в Ізюмі та Балаклії. Пізніше поїхав в деокупований Лиман разом із офісом президента. У Юрасова було більше двох десятків поїздок на передову. Він знімав роботу різних угрупувань сил оборони: працював із ГУР, СБУ, ДПСУ, НГУ, 3 ОШБр, 11 бригадою армійської авіації «Херсон», Mich Team, Kraken, Nobody та іншими.
У жовтні 2023 року у Києві пройшла перша авторська виставка «Warface Project», на якій представлено 58 робіт. Також були представлені фото з підписами президента Володимира Зеленського, головнокомандувача Валерія Залужного, начальника ГУР Кирила Буданова та голови СБУ Василя Малюка. Всі зібрані гроші від входу на виставку та з аукціону — йдуть на потреби ЗСУ.
На початку 2024 року Юрасов презентує благодійний фотопроєкт «Лють». Його героями стали 12 військових, які виборюють нашу незалежність на фронті: льотчик Вадим Karaya Ворошилов, ветеран Олександр Будько (Терен), Масі Найєм, Богдан Кротевич (Тавр), Андрій Лімонтов (Людоїд), Василь Гриценко, Гліб Стрижко, Асан Ісенаджиєв, Дмитро Гержан, Євгеній Громадський, Микола Кущ, Роман Костенко.
У 2024 році Віталій Юрасов показав кадри з острова Зміїного. Фотограф зауважив, що люди, які брали участь у операціях зі звільнення острова воюють у різних службах, що боронять Україну. Зокрема це ГУР, ССО, СБУ(Альфа), ОК «Південь», Прикордонники, Морпіхи. Працювала також артилерія та пілоти Армійської Авіації.

## Інше
Віталій є затятим мото ентузіастом.
Під час одних зі зйомок на лінії фронту, відстань до сил противника складала 65 метрів.
Віталій організовує благодійні аукціони, де виставляє свої кращі світлини бійців з фронту та наслідків обстрілу, а також збори на ЗСУ. Усі зібрані кошти Юрасов відправляє на Збройні сили України.
Віталій не закінчував профільного навчального закладу, він є самовченим фотографом.

title: Юрасов Віталій Олександрович

wikitext:
{{особа
|ім'я              = Юрасов Віталій Олександрович
|дата народження   = 11.09.1994
|місце народження  = Сімферополь
|громадянство      = {{UKR}}
|діяльність        = фотограф
}}

'''Віталій Юрасов''' ({{н}} [[11 вересня]] [[1994]]; [[Сімферополь]], [[Україна]]) — український [[фотограф]], [[Фотожурналістика|фотожурналіст]], набув широкого визнання під час [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|повномасштабного вторгнення Росії в Україну]]<ref name=":0">{{Cite web|url=https://unveilgenius.com/artist/vitalii-yurasov|title=Vitaliy Yurasov - Biography|date=|language=англійська|accessdate=27 лютого 2024}}</ref>.

== Біографія ==
Народився у місті [[Сімферополь]], в дитинстві багато часу проводив у своєї бабусі, в селищі [[Кирилівка (селище)|Кирилівка]]<ref name=":0" />.

В [[2012]] році, в [[Ялта|Ялті]], розпочинає кар'єру фотографа, знімає свій перший репортаж на танцювальному фестивалі<ref name=":1">{{Cite web|url=https://www.village.com.ua/village/culture/all-i-need/309807-hennessy-2|title=Віталій Юрасов - The Village Ukraine|accessdate=27 лютого 2024}}</ref>.

В [[2013]] року переїжджає до [[Київ|Києва]], де починає активно розвиватися та брати перші комерційні замовлення<ref name=":1" />.

З [[2013]] по [[2022]] рік, Віталій працює з великою кількістю відомих артистів, серед яких [[Агонь|гурт Агонь]], [[Jah Khalib]]<ref>[https://www.village.com.ua/village/service-shopping/specials-style/271177-special-puma Київське покоління хаслерів: люди, для яких робота — стиль життя]</ref> та багато інших. Співпрацює з українськими та всесвітньо відомими брендами, такими як Nike, Samsung, PUMA, BMW, Off-White та інші<ref name=":0" /><ref>[https://www.village.com.ua/village/service-shopping/street-style/259251-vitaliy-yurasov-22-roki-fotograf Віталій Юрасов, 22 роки, фотограф]</ref>.

У 2021 році Юрасов співпрацював із Олександром Усиком під час його бою з Ентоні Джошуа.

З [[2022]] року, під час [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|повномасштабного вторгнення Росії в Україну]], Юрасов бере активну участь у [[Волонтерство|волонтерстві]], допомагає постраждалим від війни, зокрема організовує волонтерські рейди для постраждалих від [[Підрив Каховської ГЕС|підриву Каховської ГЕС]]. Бере участь фото-журналістом під час офіційних візитів до високопоставленного керівництва України. Знімає репортажі з лінії фронту та під час обміну полоненими. Його зворушливі роботи цитують всесвітні видання під час висвітлення воєнних дій в Україні, зокрема роботи Віталія можна побачити у [[BBC]], [[Forbes]] та інших авторитетних [[ЗМІ]]<ref name=":1" />.

Влітку 2022 року Віталій потрапив на передову — він працював фіксером для іноземних журналістів та фотографів. Потім побував в Ізюмі та Балаклії. Пізніше поїхав в деокупований Лиман разом із офісом президента. У Юрасова було більше двох десятків поїздок на передову. Він знімав роботу різних угрупувань сил оборони: працював із ГУР, СБУ, ДПСУ, НГУ, 3 ОШБр, 11 бригадою армійської авіації «Херсон», Mich Team, Kraken, Nobody та іншими<ref>[https://vogue.ua/article/vogueman/lifestyle/ya-znimayu-dlya-pidruchnikiv-z-istoriji-vitaliy-yurasov-pro-fotodokumentaciyu-viyni-53612.html «Кажу собі, що знімаю для підручників з історії»: Віталій Юрасов про фотодокументацію війни]</ref>.

У жовтні 2023 року у Києві пройшла перша авторська виставка «Warface Project», на якій представлено 58 робіт. Також були представлені фото з підписами президента Володимира Зеленського, головнокомандувача Валерія Залужного, начальника ГУР Кирила Буданова та голови СБУ Василя Малюка. Всі зібрані гроші від входу на виставку та з аукціону — йдуть на потреби ЗСУ<ref>[https://vechirniy.kyiv.ua/news/89513/ Фото які не залишать байдужим: в Києві пройде виставка фотографа Віталія Юрасова]</ref><ref>[https://donttakefake.com/warface-project-persha-vystavka-fotografa-vitaliya-yurasova-pro-vijnu-ta-yiyi-naslidky/ «WARFACE PROJECT»: перша виставка фотографа Віталія Юрасова про війну та її наслідки]</ref>.

На початку 2024 року Юрасов презентує благодійний фотопроєкт «Лють». Його героями стали 12 військових, які виборюють нашу незалежність на фронті: льотчик Вадим Karaya Ворошилов, ветеран Олександр Будько (Терен), Масі Найєм, Богдан Кротевич (Тавр), Андрій Лімонтов (Людоїд), Василь Гриценко, Гліб Стрижко, Асан Ісенаджиєв, Дмитро Гержан, Євгеній Громадський, Микола Кущ, Роман Костенко<ref>[https://vogue.ua/article/culture/lifestyle/vadim-karaya-voroshilov-masi-nayyem-ta-inshi-viyskovi-u-blagodinomu-fotoproyekti-vitaliya-yurasova-54637.html Вадим Karaya Ворошилов, Масі Найєм та інші військові у благодійному фотопроєкті Віталія Юрасова]</ref>.

У 2024 році Віталій Юрасов показав кадри з острова Зміїного. Фотограф зауважив, що люди, які брали участь у операціях зі звільнення острова воюють у різних службах, що боронять Україну. Зокрема це ГУР, ССО, СБУ(Альфа), ОК «Південь», Прикордонники, Морпіхи. Працювала також артилерія та пілоти Армійської Авіації<ref>[https://mezha.net/ua/bukvy/fotohraf-vitalii-iurasov-pokazav-kadry-z-ostrova-zmiinoho/ Фотограф Віталій Юрасов показав кадри з острова Зміїного]</ref>.

== Інше ==
Віталій є затятим мото ентузіастом<ref name=":0" />.

Під час одних зі зйомок на лінії фронту, відстань до сил противника складала 65 метрів<ref name=":0" />.

Віталій організовує благодійні аукціони, де виставляє свої кращі світлини бійців з фронту та наслідків обстрілу, а також збори на ЗСУ<ref>[https://vikna.tv/video/lyudy/avtor-portreta-vijskovogo-z-yablukom-vlashtuvav-nezvychajnyj-zbir/ Мрію віздняти капітуляцію Росії! Автор фото військового з яблуком влаштував незвичайний збір на ЗСУ]</ref><ref>[https://playboy.ua/news/foto-vitaliya-yurasova-2023-04-28 Фото Віталія Юрасова]</ref>. Усі зібрані кошти Юрасов відправляє на [[Збройні сили України]]<ref>{{Cite web|url=https://vechirniy.kyiv.ua/news/91594/|title=Відомий фотограф зніматиме киян за донат: подробиці|accessdate=27 лютого 2024}}</ref>.

Віталій не закінчував профільного навчального закладу, він є самовченим фотографом<ref name=":0" />.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Фотографи Києва]]
[[Категорія:Українські фотожурналісти]]

title: Юрасов Віталій Олександрович

Народився: 11 вересня 1994 (30 років) · Сімферополь

Громадянство: Україна

Місце проживання: Київ

Діяльність: фотограф


text:
# Марк Пупій Пізон Фругі Кальпурніан
Марк Пупій Пізон Фругі Кальпурніан (114 — після 60 р. до н. е.) — політичний, державний та військовий діяч Римської республіки, консул 61 року до н. е., визначний красномовець, вчитель Марка Туллія Цицерона.

## Життєпис
Походив із впливового плебейського роду Кальпурніїв. Син Луція Кальпурнія Пізона Фругі, претора 112 року до н. е. У 90 році до н. е. був усиновлений Марком Пупієм.
У 83 році до н. е. його обрано квестором. Його було призначено до консула Луція Корнелія Сципіона, але Пізон відмовився приступити до своїх обов'язків у зв'язку з незгодою з позицією Сципіона у громадянській війні. У 74 році до н. е. балотувався на посаду еділа, але програв вибори Марку Сею. У 73 році до н. е. блискуче виступив захисником на процесі спокушення весталок. У 72 році до н. е. став претором. Як пропретор у 71—69 роках до н. е. керував Ближньою Іспанією. По поверненню відзначив тріумф.
У 67 році до н. е. Пізона було призначено легатом Гнея Помпея під час боротьби із піратами. Вів бойові дії у Пропонтиді та Боспорі. Після цього був в армії Помпея під час війни із Мітридатом VI, царем Понту. У 63 році до н. е. Кальпурніан взяв участь в облозі та захопленні Єрусалиму.
У 61 році до н. е. при підтримці Помпея його обрано консулом разом з Марком Валерієм Мессалою Нігером. З одного боку виступав проти оптиматів, з іншого — не надавав відкритої підтримки Помпею. Під час своєї каденції провів закон, згідно з яким заборонялося сенату збиратися у коміційні дні. Як проконсул мав вирушити до Сирії, але Цицерон домігся скасування цього рішення.

## Родина
Дружина — Аннія
Діти:
- Марк Кальпурній Пізон Фругі, претор 44 року до н. е.

title: Марк Пупій Пізон Фругі Кальпурніан

wikitext:
{{особа}}
'''Марк Пупій Пізон Фругі Кальпурніан''' (114 — після 60 р. до н. е.) — політичний, державний та військовий діяч [[Римська республіка|Римської республіки]], [[Консул (Стародавній Рим)|консул]] 61 року до н. е., визначний красномовець, вчитель [[Цицерон|Марка Туллія Цицерона]].

== Життєпис ==
Походив із впливового [[Плебей (Стародавній Рим)|плебейського]] роду [[Кальпурнії]]в. Син [[Луцій Кальпурній Пізон Фругі (претор)|Луція Кальпурнія Пізона Фругі]], [[претор]]а 112 року до н. е. У 90 році до н. е. був усиновлений Марком Пупієм.

У 83 році до н. е. його обрано [[квестор]]ом. Його було призначено до консула Луція Корнелія Сципіона, але Пізон відмовився приступити до своїх обов'язків у зв'язку з незгодою з позицією Сципіона у громадянській війні. У 74 році до н. е. балотувався на посаду [[еділ]]а, але програв вибори Марку Сею. У 73 році до н. е. блискуче виступив захисником на процесі спокушення весталок. У 72 році до н. е. став [[претор]]ом. Як пропретор у 71—69 роках до н. е. керував Ближньою Іспанією. По поверненню відзначив [[тріумф]].

У 67 році до н. е. Пізона було призначено [[Легат (Стародавній Рим)|легатом]] [[Гней Помпей Великий|Гнея Помпея]] під час боротьби із піратами. Вів бойові дії у Пропонтиді та Боспорі. Після цього був в армії Помпея під час війни із Мітридатом VI, царем Понту. У 63 році до н. е. Кальпурніан взяв участь в облозі та захопленні Єрусалиму.

У 61 році до н. е. при підтримці Помпея його обрано консулом разом з [[Марк Валерій Мессала Нігер|Марком Валерієм Мессалою Нігером]]. З одного боку виступав проти оптиматів, з іншого — не надавав відкритої підтримки Помпею. Під час своєї [[Каденція (політика)|каденції]] провів закон, згідно з яким заборонялося [[Сенат (Стародавній Рим)|сенату]] збиратися у коміційні дні. Як [[Проконсул (Стародавній Рим)|проконсул]] мав вирушити до Сирії, але Цицерон домігся скасування цього рішення.

== Родина ==
Дружина — Аннія

Діти:
* [[Марк Кальпурній Пізон Фругі]], претор 44 року до н. е.

== Примітки ==
 {{reflist}}

== Джерела ==
* Fast. Amit. Degrassi 170f. {{ref-la}}
* Plin. NH VII 98; VIII 131; XXXVII 13 {{ref-la}}
* Jens Bartels, Pupius [I 3]. // Der Neue Pauly (DNP). Band 10, Metzler, Stuttgart 2001, ISBN 3-476-01480-0, Sp. 601. {{ref-de}}
{{Римські консули 75-51 до н.е.}}
[[Категорія:Кальпурнії]]

title: лат. M. Pupius M.f. Piso Frugi

Народився: 114 до н. е. · Стародавній Рим

Помер: не пізніше 46 до н. е. · невідомо

Країна: Стародавній Рим

Діяльність: давньоримський політик, давньоримський військовий

Вчителі: Антіох з Аскалону

Суспільний стан: шляхтич

Посада: римський губернатор, претор, квестор, давньоримський сенатор, консул, легат і легат

Батько: Луцій Кальпурній Пізон Фругі (претор)

Мати: невідомо

Брати, сестри: Луцій Кальпурній Пізон Фругі

У шлюбі з: Anniad

Діти: Марк Кальпурній Пізон Фругі


text:
# Косково (Нижньогородська область)
Косково (рос. Косково) — присілок в Городецькому районі Нижньогородської області Російської Федерації.
Населення становить 132 особи. Входить до складу муніципального утворення Ковригинська сільрада.

## Історія
Від 2009 року входить до складу муніципального утворення Ковригинська сільрада.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 184  | ↘132 |

title: Косково (Нижньогородська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Косково
|назва ін.       = Косково
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Нижньогородська область]]
|район           = [[Городецький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Ковригинська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 132
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Нижньогородська область
}}
'''Косково''' ({{lang-ru|Косково}}) — [[присілок]] в [[Городецький район|Городецькому районі]] [[Нижньогородська область|Нижньогородської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 132 особи. Входить до складу муніципального утворення [[Ковригинська сільрада]].

== Історія ==

Від 2009 року входить до складу муніципального утворення Ковригинська сільрада<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/465518568 |title=Реестр административно-территориальных образований, городских и сельских населённых пунктов Нижегородской области |access-date=2019-10-25 |archive-date=2019-10-21 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191021153124/http://docs.cntd.ru/document/465518568 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Косково (Нижегородская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Городецький район}}
{{Russia-geo-stub}}
{{Портали|Географія|Росія}}
[[Категорія:Населені пункти Городецького району]]

title: присілок Косково

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Нижньогородська область

Муніципальний район: Городецький район

Поселення: Ковригинська сільрада

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Косково · Косково


text:
# Казки Гофмана
«Казки Гофмана» (фр. Les contes d'Hoffmann) — остання опера французького композитора Жака Оффенбаха. Все своє творче життя Жак Оффенбах мріяв створити «серйозний твір», проте, знаходячись у полоні бажаючої розваг мінливої паризької публіки, був вимушений писати затребувані водевілі, музичні комедії, оперети. За іронією долі створити свій шедевр — єдину оперу «Казки Гофмана» Оффенбах зміг лише наприкінці життя, принижений, ображений, майже забутий легковажною столицею Франції.
Прем'єра «Казок Гофмана» відбулася вже після смерті композитора, 10 лютого 1881 року в Паризькому театрі Opéra Comique.

## Історія створення
Народження опери супроводжувалось безкінечними авторськими переробками номерів, перестановкою фрагментів і цілих актів. Опера була закінчена Е. Гіро; аутентичного її рукопису не існує, а партитури перших вистав, які могли б внести ясність, знищені під час пожеж у 1881 році в «Рінгтеатр» у Відні та у 1887 році в «Opéra Comique» у Парижі.

## Структура
Структура оперної дії «Казок Гофмана» має низку специфічних особливостей. Розвиток дії, джерелом якого стає конфлікт між руйнівними силами зла і творчими силами кохання, здійснюється через контрастне зіставлення завершених картин-дій. Сцена рауту в І акті змінюється похмурим, тривожно-містичним II актом, який, в свою чергу, яскраво контрастує з буйством оргії в палаццо куртизанки у III акті. В опері поєднуються принципи наскрізної побудови і номерної структури, розвинута система лейтмотивів відсутня.

## Персонажі
Головний герой опери «Казки Гофмана» — Гофман, романтичний митець, який шукає втілення своєї мрії про ідеальне кохання та три жіночих персонажі — Олімпія, Антонія та Джульєтта, які являють собою контрастні фігури. Кожна з них яскрава особистість і певний тип жінки. Антонія — донька радника Креспеля, юна дівчина, обдарована співачка. Проте саме талант стає причиною її смерті. Антонія, фактично, єдина з трьох героїнь, достойна кохання Гофмана. Лише вона має дійсно творчу натуру, багатий внутрішній світ, лише в ній він не розчаровується. Взаємини героїв особливі, вони скріплені глибинною спорідненістю душ. Тому разом зі смертю Антонії життя для митця втрачає значення, і він легко віддає його у владу розпусти.
Джульєтта — венеційська куртизанка, жінка властолюбна, приваблива і надзвичайно ефектна. Джульєтта власниця палацу розваг, куди в пошуках забуття навідується Гофман. Через її надмірну любов до золота та блиск коштовностей нею володіє чарівник Дапертутто, якому вона продала власну душу.
Олімпія — лялька, зібрана двома шарлатанами: фізиком Спаланцані та оптиком Коппеліусом з метою продажі за 500 дукатів. Олімпія
в прямому розумінні слова — ілюзія.

title: Казки Гофмана

wikitext:
{{Otheruses|2=Казки Гофмана}}
{{Опера
 | Назва                   = Опера «Казки Гофмана»
 | Назва_оригінал          =
 | Зображення              = Les contes d'Hoffmann by S. Sudeykin 01.jpg
 | Підпис                  = Декорації до опери «Казки Гофмана»
 | Композитор              =
 | Автор_лібрето           =
 | Мова                    =
 | Жанр                    =
 | Кількість_дій           =
 | Рік                     =
 | Рік_першої_постановки   =
 | Місце_першої_постановки = [[Opéra Comique]]
}}
'''«Казки Гофмана»''' ({{lang-fr|Les contes d'Hoffmann}}) — остання [[опера]] французького композитора [[Жак Оффенбах|Жака Оффенбаха]]. Все своє творче життя Жак Оффенбах мріяв створити «серйозний твір», проте, знаходячись у полоні бажаючої розваг мінливої паризької публіки, був вимушений писати затребувані [[Водевіль|водевілі]], музичні комедії, [[Оперета|оперети]]. За іронією долі створити свій шедевр — єдину оперу «Казки Гофмана» Оффенбах зміг лише наприкінці життя, принижений, ображений, майже забутий легковажною столицею [[Франція|Франції]].

Прем'єра «Казок Гофмана» відбулася вже після смерті композитора, [[10 лютого]] [[1881]] року в Паризькому театрі [[Opéra Comique]].

== Історія створення ==
Народження опери супроводжувалось безкінечними авторськими переробками номерів, перестановкою фрагментів і цілих актів. Опера була закінчена Е. Гіро; аутентичного її рукопису не існує, а партитури перших вистав, які могли б внести ясність, знищені під час пожеж у [[1881]] році в «[[Рінгтеатр]]» у [[Відень|Відні]] та у [[1887]] році в «[[Opéra Comique]]» у [[Париж]]і.

== Структура ==
Структура оперної дії «Казок Гофмана» має низку специфічних особливостей. Розвиток дії, джерелом якого стає конфлікт між руйнівними силами зла і творчими силами кохання, здійснюється через контрастне зіставлення завершених картин-дій. Сцена рауту в І акті змінюється похмурим, тривожно-містичним II актом, який, в свою чергу, яскраво контрастує з буйством оргії в палаццо куртизанки у III акті. В опері поєднуються принципи наскрізної побудови і номерної структури, розвинута система лейтмотивів відсутня.

== Персонажі ==
Головний герой опери «Казки Гофмана» — '''Гофман''', романтичний митець, який шукає втілення своєї мрії про ідеальне кохання та три жіночих персонажі — Олімпія, Антонія та Джульєтта, які являють собою контрастні фігури. Кожна з них яскрава особистість і певний тип жінки. '''Антонія''' — донька радника Креспеля, юна дівчина, обдарована співачка. Проте саме талант стає причиною її смерті. Антонія, фактично, єдина з трьох героїнь, достойна кохання Гофмана. Лише вона має дійсно творчу натуру, багатий внутрішній світ, лише в ній він не розчаровується. Взаємини героїв особливі, вони скріплені глибинною спорідненістю душ. Тому разом зі смертю Антонії життя для митця втрачає значення, і він легко віддає його у владу розпусти.

'''Джульєтта''' — венеційська куртизанка, жінка властолюбна, приваблива і надзвичайно ефектна. Джульєтта власниця палацу розваг, куди в пошуках забуття навідується Гофман. Через її надмірну любов до золота та блиск коштовностей нею володіє чарівник Дапертутто, якому вона продала власну душу.

'''Олімпія''' — лялька, зібрана двома шарлатанами: фізиком Спаланцані та оптиком Коппеліусом з метою продажі за 500 дукатів. Олімпія
в прямому розумінні слова — ілюзія.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* Адорно Т. Рассказы Гофмана в мотивах Оффенбаха. //Адорно Т. Избранное: Социология музыки. — М.-СПб., 1999. — С. 228—230.
* Сорокина И. Голубой цветок Жака Оффенбаха: Об опере «Сказки Гофмана» // Музыкальная жизнь. — 1989. — № 6. — С. 19–21.

{{музика-доробити}}
{{Бібліоінформація}}
{{портали|Музика|Театр}}

[[Категорія:Французькі опери]]
[[Категорія:Опери Жака Оффенбаха]]
[[Категорія:Твори, засновані на Пісочному чоловікові (Гофман)]]

title: фр. Les contes d'Hoffmann

фр. Les contes d'Hoffmann:
Декорації до опери «Казки Гофмана»
Казки Гофмана у Вікісховищі

Композитор: Жак Оффенбах

Автор лібрето: Жуль Барб’єd

Мова лібрето: французька

Жанр: Опера комік і опера

Кількість дій: 3 дія і 2 дія

Перша постановка: 10 лютого 1881

Місце першої постановки: Opéra Comique


text:
# Лоц-Кам'янка
Лоцманська Кам'янка, Лоц-Кам'янка, Кам'янка — сучасний район на південному сході Соборного району міста Дніпро, козацьке поселення перед дніпровськими порогами лоцманів, що займалися провадженням човнів через пороги.

## Межі
На заході межує з запорозьким селом Мандриківка, на півдні межує з козацьким містечком Старі Кодаки. Межею є балка Сажівка На заході села побудовані житлові масиви Перемога-5 та Перемога-6. На сході на кручі над Лоц-Кам'янкою побудований житловий масив Сокіл.
Межею Лоцманської Кам'янки з Мандриківською є вулиця Дорожня (або в народі Межова), саме де закінчується вулиця Мандриківська на 5 масиві Перемоги, де вона переходить у вулицю Бакинську.

## Археологія
У 1999 році під час будівництва Південного мосту через Дніпро у центрі Кам'янки на пагорбі були проведені археологічні розкопки, які виявили сліди давнього поселення.

## Історія
Вважається, що Кам'янка заселялася з будівництвом Кодацької фортеці у 1635 році, поштовх до її розвитку також дало зведення поблизу Кам'янського ретраншементу у 1737 році.

### Лоцмани
За свідченням Яворницького 1750 року за наказом Запорозького Кошу сюди перевели частину річників з Ненаситецької берегової сторожі флотилії. За наказом Потьомкіна полковник Леонтій Фалеїв організує судноплавство через пороги, проводити човни через які 1785 року зголосилося 42 чоловіка. 1787 року вже налічувалося 120 лоцманів. Після проведення 80 судів Катерини ІІ через пороги Потьомкін запропонував поселити за державний кошт 121 лоцмана у Кам'янці, після чого вона почала називатися Лоцманською Кам'янкою (існувало ще село Кам'янське, яке згодом стала містом і зараз називається Кам'янське) . Вони були звільнені від податків і військової повинності з окладом 25 карбованців на рік. 1811 року до лоцманів було зараховано всіх мешканців 20-60 років Кам'янки і Старого Кодаку.
Двічі на рік, перед початком навігації і перед її завершенням, лоцманська громада обирала отамана, його помічника, скарбника і писаря. Лоцмани переважно обслуговували човни з товаром і лісом між Катеринославом, Кам'янкою, Огрінню, Чаплями і Кічкасом, Хортицею, Олександрівськом. З побудовою залізниці навантаження на водний шлях через пороги істотно зменшився.
Лоцмани ще з часів запорожців проводили виміри рівня води Дніпра на станції на Кам'януватому острові у південних околиць Кам'янки. Цей пост є найдавнішим гідрометричним пам'ятником на теренах України та Європи.
1932 року з підняттям вод Дніпра і затопленням Дніпрових порогів лоцманська професія зникла. Тільки у 1941—1946 роках коли Дніпрові пороги знову з'явилися після зруйнування радянцями Дніпрогесу перед німецькими військами, потреба у лоцманах знову виникла.

### Дмитро Яворницький про Лоцманську Кам'янку
Слобода Лоцманська Кам'янка — дуже давнє запорізьке займище. За запорожців тут були зимовники військової старшини Старого Кодаку. Заселення цієї місцевости почалось з 1750 року, коли з наказу запорізького Кошу сюди перевели частину лоцманів з Ненаситецької берегової сторожі тамошньої гребної флотилії, як каже про це місцевий церковний історик, додаючи до цього, що стало сімейний люд Кам'янку почав заселяти з 1770 року.
Отже, можна сказати, що 1770 року був великий наскік татар на південну країну Запорожжя, а в такім разі маса запорізьких гніздюків, себто козаків-хазяїв, кидалась з півдня на північ запорізьких степів і там закладала нові села…
1784 року в слободі Лоцманській Кам'янці спочатку поставлено молитовний будинок із старої скасованої церкви города Старого Кодаку, а потім того, 1794 року, збудовано й церкву…

…Року 1811 вийшов наказ: поселян казенних селищ Кам'янки та Старого Кодаку обернути всіх на лоцманів, літами од 20 до 60 років… (з книги «Дніпрові пороги»)

### Подальша історія у Російській імперії
На 1859 рік Лоцманська Кам'янка була державним селом. Тут було 250 подвір'їв, 1 православна церква й мешкало 1530 осіб.
Першу церкву побудували 1794 року, яку відбудували 1874 року.
1872 року у Кам'янці мешкало 2022 особи. 1908 року громада побудувала 2-класну земську школу.

### За УРСР
На південному заході селища зведений радянський високоповерховий район Лоцманський (згодом перейменовано на Перемогу-4, -5,-6).
У 1959 р. Лоцмано-Кам'янка, Сухачівка, Фрунзенський і робітниче селище Ясне Дніпропетрівського р-ну включені в смугу с. Дніпропетрівськ (з ліквідацією Лоцмано-Кам'янської, Сухачівської і Фрунзенської селлищних рад).

### За незалежної України
Добудовано початий ще за комуністів, Південний міст що зв'язав Кам'янку з Придніпровськом й Чаплями.

## Відомі особи
1901 року тут народився партизан часів Другої світової війни, генерал-майор, двічі герой СРСР, міністр соціального забезпечення України Олексій Федорович Федоров. У селі є його музей.
1918 року народився Іван Павлович Казанець, що став головою уряду УРСР (1963—1965) і міністром чорної металургії УРСР у Дніпрі (1965—1985).
Григорій Микитович Омельченко (1911—2003) названий останнім Дніпровським лоцманом, що видав книгу про лоцманів.
У 1910—1921 роках тут мешкала сестра Лесі Українки Ольга та її чоловік Михайло Кривинюк.

title: Лоц-Кам'янка

wikitext:
{{Місцевість
 |назва =Лоцманська Кам'янка
 |населений пункт =[[Дніпро (місто)|Дніпро]]
 |на карті =
 |фото = Lockam.gif
 |підпис = [[Герб Лоцманської Кам'янки]]
 |площа =
 |населення =
 |координати =
 |головні вулиці =
 |район =[[Соборний район (Дніпропетровськ)|Соборний]]
 |індекс =
 |телефонний код = (056)
 |підприємства =
 |заклади освіти та культури =
 |парки=
 |метро =
 |залізниця =
}}

'''Лоцманська Кам'янка''', '''Лоц-Кам'янка''', '''Кам'янка''' — сучасний район на південному сході Соборного району міста [[Дніпро (місто)|Дніпро]], козацьке поселення перед дніпровськими порогами [[лоцман]]ів, що займалися провадженням човнів через [[Річковий поріг|пороги]].

== Межі ==
На заході межує з запорозьким селом [[Мандриківка]], на півдні межує з козацьким містечком [[Старі Кодаки]]. Межею є балка [[Балка Сажівка|Сажівка]] На заході села побудовані житлові масиви [[Перемога (Дніпропетровськ)|Перемога]]-5 та [[Перемога (Дніпропетровськ)|Перемога]]-6. На сході на кручі над Лоц-Кам'янкою побудований житловий масив [[Сокіл (Дніпро)|Сокіл]].

Межею Лоцманської Кам'янки з Мандриківською є вулиця Дорожня (або в народі Межова), саме де закінчується вулиця Мандриківська на 5 масиві Перемоги, де вона переходить у вулицю Бакинську.

== Археологія ==
У 1999 році під час будівництва Південного мосту через Дніпро у центрі Кам'янки на пагорбі були проведені археологічні розкопки, які виявили сліди давнього поселення.

== Історія ==
Вважається, що Кам'янка заселялася з будівництвом [[Кодацька фортеця|Кодацької фортеці]] у 1635 році, поштовх до її розвитку також дало зведення поблизу [[Кам'янський ретраншемент|Кам'янського ретраншементу]] у 1737 році.

=== Лоцмани ===
За свідченням Яворницького 1750 року за наказом Запорозького Кошу сюди перевели частину річників з [[Ненаситець]]кої берегової сторожі флотилії. За наказом [[Потьомкін Григорій Олександрович|Потьомкіна]] полковник Леонтій Фалеїв організує судноплавство через пороги, проводити човни через які 1785 року зголосилося 42 чоловіка. 1787 року вже налічувалося 120 лоцманів. Після [[Лоцманське проведення|проведення]] 80 судів Катерини ІІ через пороги Потьомкін запропонував поселити за державний кошт 121 лоцмана у Кам'янці, після чого вона почала називатися Лоцманською Кам'янкою (існувало ще село Кам'янське, яке згодом стала містом і зараз називається [[Кам'янське]]) . Вони були звільнені від податків і військової повинності з окладом 25 карбованців на рік. 1811 року до лоцманів було зараховано всіх мешканців 20-60 років Кам'янки і Старого Кодаку.

Двічі на рік, перед початком навігації і перед її завершенням, лоцманська громада обирала отамана, його помічника, скарбника і писаря. Лоцмани переважно обслуговували човни з товаром і лісом між Катеринославом, Кам'янкою, Огрінню, Чаплями і Кічкасом, Хортицею, Олександрівськом. З побудовою залізниці навантаження на водний шлях через пороги істотно зменшився.

Лоцмани ще з часів запорожців проводили виміри рівня води Дніпра на станції на [[Кам'януватий острів|Кам'януватому острові]] у південних околиць Кам'янки. Цей пост є найдавнішим гідрометричним пам'ятником на теренах України та Європи<ref>http://www.zn.ua/3000/3150/8985/{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>.

1932 року з підняттям вод Дніпра і затопленням [[Дніпрові пороги|Дніпрових порогів]] лоцманська професія зникла. Тільки у 1941—1946 роках коли Дніпрові пороги знову з'явилися після зруйнування радянцями Дніпрогесу перед німецькими військами, потреба у лоцманах знову виникла.

=== Дмитро Яворницький про Лоцманську Кам'янку ===

Слобода Лоцманська Кам'янка — дуже давнє запорізьке займище. За запорожців тут були зимовники військової старшини Старого Кодаку. Заселення цієї місцевости почалось з 1750 року, коли з наказу запорізького Кошу сюди перевели частину лоцманів з [[Ненаситець]]кої берегової сторожі тамошньої ''гребної флотилії'', як каже про це місцевий церковний історик, додаючи до цього, що стало сімейний люд Кам'янку почав заселяти з 1770 року.

Отже, можна сказати, що 1770 року був великий наскік татар на південну країну Запорожжя, а в такім разі маса запорізьких ''гніздюків'', себто козаків-хазяїв, кидалась з півдня на північ запорізьких степів і там закладала нові села…

1784 року в слободі Лоцманській Кам'янці спочатку поставлено молитовний будинок із старої скасованої церкви города Старого Кодаку, а потім того, 1794 року, збудовано й церкву…

…Року 1811 вийшов наказ: поселян казенних селищ Кам'янки та Старого Кодаку обернути всіх на лоцманів, літами од 20 до 60 років… (з книги «Дніпрові пороги»)

=== Подальша історія у Російській імперії ===
На 1859 рік Лоцманська Кам'янка була державним селом. Тут було 250 подвір'їв, 1 православна церква й мешкало 1530 осіб<ref>{{снмрі}}</ref>.

Першу церкву побудували 1794 року, яку відбудували 1874 року.

1872 року у Кам'янці мешкало 2022 особи. 1908 року громада побудувала 2-класну земську школу.

=== За УРСР ===
На південному заході селища зведений радянський високоповерховий район Лоцманський (згодом перейменовано на Перемогу-4, -5,-6).

У 1959 р. Лоцмано-Кам'янка, [[Сухачівка]], [[Фрунзе (Дніпро)|Фрунзенський]] і робітниче селище [[Ясне (Дніпро)|Ясне]] Дніпропетрівського р-ну включені в смугу с. Дніпропетрівськ (з ліквідацією Лоцмано-Кам'янської, Сухачівської і Фрунзенської селлищних рад).<ref>[https://www.naukaprava.ru/catalog/1/127/100/47512 Ведомости ВС СССР] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210813123407/https://www.naukaprava.ru/catalog/1/127/100/47512 |date=13 серпня 2021 }}. — 1959. — № 7 (939). — 19 февраля. — с. 171–172.</ref>

=== За незалежної України ===
Добудовано початий ще за комуністів, [[Південний міст (Дніпро)|Південний міст]] що зв'язав Кам'янку з [[Придніпровськ]]ом й [[Чаплі (Дніпро)|Чаплями]].

== Відомі особи ==
1901 року тут народився партизан часів Другої світової війни, генерал-майор, двічі герой СРСР, міністр соціального забезпечення України [[Олексій Федорович Федоров]]. У селі є його музей.

1918 року народився [[Іван Павлович Казанець]], що став головою уряду УРСР (1963—1965) і міністром чорної металургії УРСР у Дніпрі (1965—1985).

[[Григорій Микитович Омельченко]] (1911—2003) названий останнім Дніпровським лоцманом, що видав книгу про лоцманів.

У 1910—1921 роках тут мешкала сестра Лесі Українки [[Косач-Кривинюк Ольга Петрівна|Ольга]] та її чоловік [[Михайло Кривинюк]].

== Символіка ==
{{main|Герб Лоцманської Кам'янки}} {{main|Прапор Лоцманської Кам'янки}}

== Див. також ==
* [[Лоцманська контора Дніпровських порогів]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Геральдика Дніпропетровщини. Офіційні символи територіальних та муніципальних утворень: [Історичні нариси]. — Д.: Арт-Прес, 2012. с. 170(герб)-171(прапор) — 192 с. — ISBN 978-966-348-279-8.

== Посилання ==
{{commonscat|Lotsmanska Kamyanka}}
* [http://gorod.dp.ua/history/article_ru.php?article=158 Геній місця. Лоцманська столиця] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150419152821/http://gorod.dp.ua/history/article_ru.php?article=158 |date=19 квітня 2015 }}

{{Кодацька паланка}}
{{Місцевості Дніпра}}

[[Категорія:Лоцманська Кам'янка]]
[[Категорія:Колишні районні центри УРСР]]

title: Загальна інформація

Країна: Україна

Район: Соборний

Адмінодиниця: Соборний район

title: Карта

Карта: Лоц-Кам'янка у Вікісховищі


text:
# Майя Ломінейшвілі
Майя Ломінейшвілі (груз. მაია ლომინეიშვილი; нар. 11 листопада 1977, Тбілісі, Грузинська РСР) — грузинська шахістка, гросмейстер серед жінок (1996), міжнародний майстер серед чоловіків (2003).

## Спортивна біографія
Майя Ломінейшвілі брала участь в юнацьких чемпіонатах Європи з шахів та юнацьких чемпіонатів світу з шахів в різних вікових групах. У 1991 році перемогла на юнацькому чемпіонаті Європи з шахів серед дівчат у віковій групі U14. У наступні роки завоювала ще три нагороди: золото (юнацький чемпіонат Європи з шахів в 1996 році в групі U20) і дві бронзи (на юнацьких чемпіонатах світу з шахів у 1993 році в групі U16 і в 1994 році в групі U18). У 1995 році в Кишиневі дебютувала в зональному турнірі ФІДЕ, але зайняла 34 місце.
Двічі завоювала медалі на чемпіонатах світу з шахів серед студенток: у 2000 році у Варні була першою, а в 1998 році в Роттердамі була другою. У 2000 році перемагала на міжнародних жіночих шахових турнірах в Батумі і в німецьких містах Беблінгені і Родевише. Шість разів ставала переможницею чемпіонатів Грузії з шахів серед жінок (1993, 1996, 1998, 2002 — разом з Анною Матнадзе, 2009, 2011).
Брала участь у жіночих чемпіонатах світу з шахів:
- У 2004 році в Елісті після перемоги у другому турі над Алісою Галлямовою у третьому турі поступилася своїй співвітчизниці Нані Дзагнідзе[4];
- У 2010 році в Антак'ї в першому турі програла Ганні Затонських[5].

Кваліфікувалася і на чемпіонат світу з шахів серед жінок, у 2008 році, який проходив в Нальчику, але через збройний конфлікт у Південній Осетії разом з іншими грузинськими шахматистками відмовилася взяти участь у турнірі.
Представляла Грузію на трьох шахових олімпіадах (2004—2008), де в командному заліку завоювала золоту (2008) медаль, а в індивідуальному заліку завоювала бронзову (2008) медаль, і на п'яти командних чемпіонатах Європи з шахів (1997—2007), де в командному заліку завоювала срібну (2005) медаль, а в індивідуальному заліку завоювала срібну (2007) медаль, і на командному чемпіонаті світу з шахів у 2009 році.

title: Майя Ломінейшвілі

wikitext:
{{особа}}
'''Майя Ломінейшвілі''' ({{Lang-ka|მაია ლომინეიშვილი}}; {{нар}} [[11 листопада]] [[1977]], [[Тбілісі]], [[Грузинська Радянська Соціалістична Республіка|Грузинська РСР]]) — [[Грузія|грузинська]] [[Шахи|шахістка]], [[Гросмейстер (шахи)|гросмейстер]] серед жінок ([[1996]]), [[міжнародний майстер]] серед чоловіків ([[2003]]).

== Спортивна біографія ==
Майя Ломінейшвілі брала участь в юнацьких чемпіонатах Європи з шахів та [[Юнацький чемпіонат світу із шахів|юнацьких чемпіонатів світу з шахів]] в різних вікових групах. У 1991 році перемогла на юнацькому чемпіонаті Європи з шахів серед дівчат у віковій групі U14. У наступні роки завоювала ще три нагороди: золото (юнацький чемпіонат Європи з шахів в 1996 році в групі U20) і дві бронзи (на юнацьких чемпіонатах світу з шахів у 1993 році в групі U16 і в 1994 році в групі U18). У 1995 році в [[Кишинів|Кишиневі]] дебютувала в зональному турнірі ФІДЕ, але зайняла 34 місце<ref>{{Cite web |url=http://www.mark-weeks.com/chess/95wo$iix.htm |title=1995 Kishinev Interzonal Tournament |accessdate=5 квітня 2020 |archive-date=8 січня 2001 |archive-url=https://web.archive.org/web/20010108183800/http://www.mark-weeks.com/chess/95wo$iix.htm }}</ref>.

Двічі завоювала медалі на чемпіонатах світу з шахів серед студенток: у 2000 році у [[Варна|Варні]] була першою, а в 1998 році в [[Роттердам]]і була другою<ref>{{Cite web |url=http://www.fisu.net/medias/fichiers/wuc_chess_medallists.pdf |title=LIST OF WUC CHESS MEDAL LISTS |accessdate=5 квітня 2020 |archive-date=4 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160304080643/http://www.fisu.net/medias/fichiers/wuc_chess_medallists.pdf }}</ref>. У 2000 році перемагала на міжнародних жіночих шахових турнірах в [[Батумі]] і в німецьких містах [[Беблінген]]і і [[Родевіш|Родевише]]. Шість разів ставала переможницею чемпіонатів Грузії з шахів серед жінок (1993, 1996, 1998, 2002 — разом з Анною Матнадзе, 2009, 2011)<ref>{{Cite web |url=http://www.ajedrezdeataque.com/05%20Palmares/Campeonatos/Nacionales/Europa/Georgia%28f%29.htm |title=Campeonato de Georgia — femenino |accessdate=5 квітня 2020 |archive-date=20 лютого 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200220124003/http://www.ajedrezdeataque.com/05%20Palmares/Campeonatos/Nacionales/Europa/Georgia(f).htm }}</ref>.

Брала участь у [[Чемпіонат світу з шахів серед жінок|жіночих чемпіонатах світу з шахів]]:

* У 2004 році в [[Еліста|Елісті]] після перемоги у другому турі над [[Галлямова Аліса Михайлівна|Алісою Галлямовою]] у третьому турі поступилася своїй співвітчизниці [[Нана Дзагнідзе|Нані Дзагнідзе]]<ref>{{Cite web |url=http://www.mark-weeks.com/chess/a4wo$wix.htm |title=2004 FIDE Knockout Matches (Women) |accessdate=5 квітня 2020 |archive-date=3 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160303221545/http://www.mark-weeks.com/chess/a4wo$wix.htm }}</ref>;
* У 2010 році в [[Антак'я|Антак'ї]] в першому турі програла [[Затонських Ганна Віталіївна|Ганні Затонських]]<ref>{{Cite web |url=http://www.mark-weeks.com/chess/b0wo$wix.htm |title=2010 FIDE Knockout Matches |accessdate=5 квітня 2020 |archive-date=5 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160305043223/http://www.mark-weeks.com/chess/b0wo$wix.htm }}</ref>.

Кваліфікувалася і на [[Чемпіонат світу із шахів серед жінок 2008|чемпіонат світу з шахів серед жінок, у 2008 році]], який проходив в [[Нальчик]]у, але через [[Російсько-грузинська війна (2008)|збройний конфлікт у Південній Осетії]] разом з іншими грузинськими шахматистками відмовилася взяти участь у турнірі<ref>{{Cite web |url=http://nalchik2008.fide.com/news/?lang=eng&id=18 |title=Appeal to FIDE: move the Women's World Championship |accessdate=5 квітня 2020 |archive-date=4 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160304193110/http://nalchik2008.fide.com/news/?lang=eng&id=18 }}</ref>.

Представляла Грузію на трьох [[Шахова олімпіада|шахових олімпіадах]] (2004—2008), де в командному заліку завоювала золоту ([[Жіноча шахова олімпіада 2008|2008]]) медаль, а в індивідуальному заліку завоювала бронзову (2008) медаль, і на п'яти [[Командний чемпіонат Європи з шахів|командних чемпіонатах Європи з шахів]] (1997—2007), де в командному заліку завоювала срібну (2005) медаль, а в індивідуальному заліку завоювала срібну (2007) медаль, і на [[Командний чемпіонат світу з шахів|командному чемпіонаті світу з шахів]] у [[Командний чемпіонат світу з шахів серед жінок 2009|2009]] році.

== Примітки ==
{{Reflist|2}}

== Посилання ==
{{Шахові посилання|365chess=Maia_Lomineishvili|olimpw=okm688ej|olimp2w=okm688ej|olimp3w=okm688ej}}

{{нормативний контроль}}

{{DEFAULTSORT:Ломінейшвілі, Майя}}
[[Категорія:Грузинські шахісти]]
[[Категорія:Учасники шахових олімпіад]]
[[Категорія:Жіночі гросмейстери]]
[[Категорія:Уродженці Тбілісі]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Народились 1977]]
[[Категорія:Народились 11 листопада]]

title: Майя Ломінейшвілі

Ім'я при народженні: груз. მაია ლომინეიშვილი

Народилася: 11 листопада 1977 (47 років) · Тбілісі, Грузинська РСР, СРСР

Країна: Грузія

Діяльність: шахістка

Знання мов: грузинська