text:
# Куп'єваха (Лубенський район)
Куп'єва́ха —  село в Україні, у Лубенському районі Полтавської області. Населення становить 129 осіб. Колишній орган місцевого самоврядування — Войнихівська сільська рада.

## Географія
Село Куп'єваха знаходиться за 5 км від правого берега річки Сула, на відстані 1 км від села Войниха, за 2 км - село Тернівщина. По селу протікає безіменна річечка. Поруч проходить автомобільна дорога М03.

## Історія
12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 721-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Полтавської області», село увійшло до складу Лубенської міської громади.
19 липня 2020 року, в результаті адміністративно - територіальної реформи та ліквідації Лубенського району(1923-2020), село увійшло до складу новоутвореного Лубенського району.

## Населення
Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 146 осіб, з яких 68 чоловіків та 78 жінок.
За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 129 осіб.

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова       | Відсоток |
| ---------- | -------- |
| українська | 99,22 %  |
| російська  | 0,78 %   |

title: Куп'єваха (Лубенський район)

wikitext:
{{Otheruses|Куп'єваха}}
{{Село
| назва           = Куп'єваха
| область         = [[Полтавська область]]
| район           = [[Лубенський район]]
| громада         = [[Лубенська міська громада]]
| код КОАТУУ      = 5322881203
| розташування    = Lubenskyi.gif
| опис розташування = Куп'єваха на карті Лубенського району
| mapx            = 178
| mapy            = 152
| засновано       =
| населення       = 129
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           =
| ref-площа       =
| щільність       =
| поштовий індекс = 37554
| телефонний код  = 5361
| координати      = {{coord|49|57|53|N|33|5|15|E|scale:100000_region:UA|display=inline,title}}
| lat_deg         = 49|
| lat_min         = 57|
| lat_sec         = 53
| lon_deg         = 33|
| lon_min         = 5|
| lon_sec         = 15
| висота          = 86
| ref-висота      =
| водойма         =
| адреса          = 37554, Полтавська обл., Лубенський р-н, с. Войниха
| облікова картка =
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}

'''Куп'єва́ха''' —  [[село]] в Україні, у [[Лубенський район|Лубенському районі]] [[Полтавська область|Полтавської області]]. Населення становить 129 осіб. Колишній орган місцевого самоврядування — [[Войнихівська сільська рада]].

== Географія ==
Село ''Куп'єваха'' знаходиться за 5 км від правого берега річки [[Сула (притока Дніпра)|Сула]], на відстані 1 км від села [[Войниха]], за 2 км - село [[Тернівщина (Лубенський район)|Тернівщина]]. По селу протікає безіменна річечка. Поруч проходить автомобільна дорога {{Автошлях М|03}}.

== Історія ==
12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 721-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Полтавської області», село увійшло до складу Лубенської міської громади<ref>{{cite web|url=https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/721-2020-р#Text|title=Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Полтавської області|website=Офіційний портал Верховної Ради України|archive-url=https://web.archive.org/web/20211109133518/https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/721-2020-р#Text|archive-date=9 листопада 2021|accessdate=3 квітня 2021}}</ref>.

19 липня [[2020]] року, в результаті адміністративно - територіальної реформи та ліквідації [[Лубенський район (1923—2020)|Лубенського району(1923-2020)]], село увійшло до складу новоутвореного [[Лубенський район|Лубенського району]]<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>.

== Населення ==
Згідно з [[Перепис населення УРСР (1989)|переписом УРСР 1989 року]] чисельність наявного населення села становила 146 осіб, з яких 68 чоловіків та 78 жінок<ref name="населення 1989"/>.

За [[Перепис населення України (2001)|переписом населення України 2001 року]] в селі мешкало 129 осіб<ref name="населення 2001"/>.

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року<ref name="населення 2001 мова"/>:
{| class="standard"
|-
! Мова || Відсоток
|-
| [[українська мова|українська]]
| align="right"| 99,22 %
|-
| [[російська мова в Україні|російська]]
| align="right"| 0,78 %
|}

== Примітки ==
{{reflist|refs=

<ref name="населення 1989">{{БД Держстату України|тип=1989|регіон=Полтавська область}}</ref>

<ref name="населення 2001">{{БД Держстату України|тип=2001 с|регіон=Полтавська область}}</ref>

<ref name="населення 2001 мова">{{БД Держстату України|тип=2001 мова|регіон=Полтавська область}}</ref>

}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/poltavskaja/12762 Погода в селі Куп'єваха] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080625030608/http://weather.in.ua/ua/poltavskaja/12762 |date=25 червня 2008 }}

{{Лубенська міська громада}}
{{Лубенський район}}

[[Категорія:Села Полтавської області]]

title: село Куп'єваха

Країна: Україна

Область: Полтавська область

Район: Лубенський район

Тер. громада: Лубенська міська громада

title: Основні дані

title: Географічні дані

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Куп'єваха


text:
# Первомайський (Майкопський район)
Первомайський (рос. Первомайский) — селище Майкопського району Адигеї Росії. Входить до складу Абадзехського сільського поселення.
Населення — 1277 осіб (2015 рік).

wikiname: ukwiki

title: Первомайський (Майкопський район)

in_language: uk

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 |тип                   =селище
 |тип_род               =
 |назва                 =Первомайський
 |назва ін.             ={{lang-ru|Первомайский}}
 |прапор                =
 |опис прапор           =
 |герб                  =
 |опис герба            =
 |розташування          =
 |опис розташування     =
 |зображення            =
 |зображення_розмір     =
 |зображення_підпис     =
 | mapx                 =
 | mapy                 =
 |суб'єкт РФ            =[[Адигея]]
 |район                 =[[Майкопський район]]
 |міський округ         =
 |поселення             =[[Абадзехське сільське поселення]]
 |рада                  =
 |код ЗКАТУ             = 79222802002<ref>[http://www.ocato.ru/okato.php?code=79222802002 Код ЗКАТУ для населених пунктів Майкопського району] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151117025100/http://www.ocato.ru/okato.php?code=79222802002 |date=2015-11-17 }}{{ref-ru}}</ref>
 |засноване             =
 |перша згадка          =
 |завойоване            =
 |статус                =
 |поділ                 =
 |населення             =1277 осіб ([[2015]] рік)
 |площа                 =
 |ref-площа             =
 |густота               =
 |поштові індекси       = 385760
 |телефонний код        = 87777
 |координати            =
 |часовий пояс          =[[UTC+3]]
 |висота                =
 |водойма               =
 |станція               =
 |відстань              =
 |залізниця р           =
 |автошлях р            =
 |фізична р             =
 |залізниця о           =
 |автошлях о            =
 |фізична о             =
 |залізниця с           =
 |автошлях с            =
 |фізична с             =
 |схема                 =
 |міста-побратими       =
 |день міста            =
 |катойконіми           =
 |адреса                =
 |вебсторінка           =
 |голова                =
 |ремарки               =
 |карта розташування1   =Росія Адигея
}}

'''Первомайський''' ({{lang-ru|Первомайский}}) — [[селище]] [[Майкопський район|Майкопського району]] [[Адигея|Адигеї]] [[Росія|Росії]]. Входить до складу [[Абадзехське сільське поселення|Абадзехського сільського поселення]].
Населення — 1277 осіб ([[2015]] рік).

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Майкопський район}}

{{Adygea-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Майкопського району]]
[[Категорія:Селища Адигеї]]

title: селище Первомайський

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Адигея

Муніципальний район: Майкопський район

Поселення: Абадзехське сільське поселення

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Первомайський · Первомайський


text:
# Відстань між прямими
Якщо в просторі аналітично задано дві прямі:
перша пряма проходить через точку {\displaystyle \ p_{1}} в напрямку {\displaystyle \ v_{1};}
друга пряма проходить через точку {\displaystyle \ p_{2}} в напрямку {\displaystyle \ v_{2}.}
Для спрощення формул позначимо через {\displaystyle \ w=p_{2}-p_{1}.}

## Відстань між прямими
Знайдемо вектор перпендикулярний до обох прямих:
{\displaystyle \ n=v_{1}\times v_{2}}
- Якщо {\displaystyle \ n} дорівнює нулю, то прямі є паралельними і відстань між ними рівна:

{\displaystyle d={\sqrt {|w|^{2}-{\frac {\langle w,v_{1}\rangle ^{2}}{|v_{1}|^{2}}}}}} (див. відстань від точки до прямої).
- Якщо ні, тоді відстань рівна:

{\displaystyle d={\frac {\langle w,n\rangle }{|n|}}.}

## Найближна точка до іншої прямої
Точка першої прямої, що знаходиться найближче до другої прямої:
{\displaystyle {\acute {p_{1}}}=p_{1}+{\frac {\langle k,w\rangle }{\langle k,v_{1}\rangle }}v_{1},\qquad k=n\times v_{2}=v_{1}-\mathbf {proj} _{v_{2}}(v_{1}).}

title: Відстань між прямими

wikitext:
Якщо в просторі [[аналітична геометрія|аналітично]] задано дві [[пряма|прямі]]:
: перша пряма проходить через [[точка|точку]] <math>\ p_1</math> в напрямку <math>\ v_1;</math>
: друга пряма проходить через точку <math>\ p_2</math> в напрямку <math>\ v_2.</math>

Для спрощення формул позначимо через <math>\ w = p_2 - p_1.</math>

== Відстань між прямими ==

Знайдемо вектор перпендикулярний до обох прямих:
: <math>\ n = v_1 \times v_2</math>

* Якщо <math>\ n</math> дорівнює нулю, то прямі є [[паралельні прямі|паралельними]] і відстань між ними рівна:
: <math>d = \sqrt{|w|^2 - \frac{\langle w, v_1 \rangle^2}{|v_1|^2}}</math> (див. [[відстань від точки до прямої]]).

* Якщо ні, тоді відстань рівна:
: <math>d = \frac{\langle w, n \rangle}{|n|}.</math>

== Найближна точка до іншої прямої ==
Точка першої прямої, що знаходиться найближче до другої прямої:
: <math>\acute{p_1} = p_1 + \frac{\langle k, w \rangle}{\langle k, v_1 \rangle} v_1, \qquad k = n \times v_2 = v_1 - \mathbf{proj}_{v_2}(v_1).</math>

== Див. також ==
* [[Відстань від точки до прямої]]
* [[Проєкція вектора]]
* [[Скалярний добуток]]
* [[Векторний добуток]]

== Джерела ==
* {{Погорєлов.Геометрія}}

[[Категорія:Евклідова геометрія]]
[[Категорія:Відстань|між прямими]]


text:
# Річка Енн
Річка Енн — річка у південно-західному регіоні Тасманії, Австралія. Довжина 20 кілометрів. Протікає через об'єкт Світової спадщини ЮНЕСКО «Дика природа Тасманії».

## Розташування та особливості
Утворюється нижче озера Джадд, тече переважно на захід, а потім на південь та схід із середнім градієнтом 24 метри на кілометр і максимальним ухилом 77 метрів на кілометр. Падіння річки становить 436 метрів протягом свого 20-кілометрового річища. Великих приток не має. Впадає в річку Г'юон.

title: Річка Енн

wikitext:
{{річка}}
'''Річка Енн''' — річка у південно-західному регіоні [[Тасманія|Тасманії]], Австралія. Довжина 20 кілометрів. Протікає через об'єкт Світової спадщини ЮНЕСКО «[[Дика природа Тасманії]]».

== Розташування та особливості ==
Утворюється нижче озера Джадд, тече переважно на захід, а потім на південь та схід із середнім градієнтом 24 метри на кілометр і максимальним ухилом 77 метрів на кілометр<ref>{{Cite web|title=Anne River|url=http://www.paddletasmania.canoe.org.au/default.asp?Page=15669|website=web.archive.org|date=2009-10-27|accessdate=2023-06-01|archive-date=2009-10-27|archive-url=https://web.archive.org/web/20091027052241/http://www.paddletasmania.canoe.org.au/default.asp?Page=15669}}</ref>. Падіння річки становить 436 метрів протягом свого 20-кілометрового річища. Великих приток не має. Впадає в річку [[Г'юон (річка)|Г'юон]]<ref>{{Cite web|title=Map of Huon River in Tasmania - Bonzle Digital Atlas of Australia|url=http://www.bonzle.com.au/c/a?a=p&p=209185&cmd=sp|website=www.bonzle.com.au|accessdate=2023-06-01}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Річки Тасманії]]

title: 43°05′13″ пд. ш. 146°27′29″ сх. д. / 43.0869° пд. ш. 146.458° сх. д.

Гирло: Г'юон

Країни: Австралія

Регіон: Тасманія


text:
# Рівняння Данте
«Рівняння Данте» (англ. L'Apparition des surhommes) — фантастичний роман письменниці і розробника комп'ютерних ігор Джейн Дженсен, де науковці намагаються знайти та розшифрувати рукопис Данте Аліг'єрі, де міститься засіб поєднання матеріального світу та енергетичних потоків. Роман є своєрідним поєднанням наукової фантастики, фентезі, містики і детектива. Видано у 2003 році.

## Зміст
Під час Другої світової війни фізик і містик-кабаліст рабин Йосефа Кобінський, якого було запроторено до німецького концтабору в Освенцімі, зникає у спалаху сильного світла (разом з нацистським охоронцем). У таборі він залишає свою працю «Книгу тортур», яку ретельно сховав. При цьому надається детальний опис Кабали й історії Голокосту. Кобрінський виявив закономірність між духовною енергією та матеріальним світом, довівши це на науковому рівні. Оскільки ми маємо однакову суміш позитивних і негативних сил, наш світ перебуває в центрі трьох осей — ми так само логічні, як інтуїтивні в цілому, як обмежувальні, як милостиві. Однак існують і інші всесвіти, ті, у яких інше співвідношення позитивної і негативної сили. Ці всесвіти перекочуються уздовж тієї чи іншої з трьох осей.
Через 50 років єрусалимський рабин Аарон Хандалман, що спеціалізується на дослідженні Тори (захоплюється її «кодами»), і американський журналіст Дентон Вайл (з таблоїда «Таємничий світ») кожен окремо намагаються цю книгу. Кобінський також виявив математичну теорему, яка визначає добро і зло в Всесвіті.
Теорема Кобінського дуже схожа на дослідження американського фізика доктор Джилл Талкотт та її аспіранта-асистента Нейт Андроса, що працюють в Університеті Вашингтону (Сіетл), вивчаючи вплив хвиль енергії на живих істот, виявляючи потужну Один-Мінус-Один-хвилю. Після знищення власної лабораторії під час експерименту, Талкотт також починає пошук рукописів Кобінського, про який її розповідає рабин Аарон. Згодом вони зустрічають журналіста Вайла. За ними починають полювати урядові агенти на чолі із лейтенантом Калдером Фаррісом.
Зрештою праця знаходиться неподалік Освенцима. З'ясовується, що наш світ є багато в чому лише відображенням, проєкцією енергетичних потоків, що передаються у всесвіті. Ці потоки породжують навколо себе, зокрема, й живі істоти. Деякі з потоків, проходячи через людську свідомість, мовби матеріалізуються, представляючи нашій свідомості елементи видимого світу. Закономірність засновано на принципі п'ятого виміру. Цю закономірність вдалося встановити італійському поету Данте Аліг'єрі, який за життя був ще й талановитим алхіміком. За допомогою формули Данте можна матеріалізувати ті чи інші потоки всесвіту, змусивши їх фізично впливати на будь-який об'єкт нашого світу. Водночас як пекло у Данте має декілька шарів, так і всесвіти та співвідношення добра і зла в них таке саме. Оскільки потік енергії може бути матеріалізований як творча, так і руйнівна сила, вона є потужною зброєю. Для отримання формули необхідно буде знайти кілька рукописів Данте, а потім зробити їх розшифровку. Її розуміння Талкотт з друзями знаходить через містику Кабали.
Герої йдуть слідами Кобінського, намагаючись зрозуміти його теорію та розшифрувати рукопис Данте. Також необхідно не дати результати дослідження військовикам, щоб не перетворити знання на зброю. При цьому потрібно зберігати баланс між Добром і Злом.

## Нагороди
- номінація на меморіальну премію імені Філіпа К. Діка, 2003 рік

title: Рівняння Данте

wikitext:
{{Видання
|назва                        = Рівняння Данте
|назва_оригіналу              = Dante's Equation
|зображення                   =
|підпис_зображення            =
|жанр                         = [[фантастика]]
|автор                        = [[Джейн Дженсен]]
|мова                         = англійська
|країна                       = {{USA}}
|дата_публікації              = [[2003]]
|публікація_українською_мовою =
}}
'''«Рівняння Данте»''' ({{lang-en|L'Apparition des surhommes}}) — фантастичний роман [[письменниця|письменниці]] і розробника комп'ютерних ігор [[Джейн Дженсен]], де науковці намагаються знайти та розшифрувати рукопис [[Данте Аліг'єрі]], де міститься засіб поєднання матеріального світу та енергетичних потоків. Роман є своєрідним поєднанням наукової фантастики, фентезі, містики і детектива. Видано у [[2003]] році.

== Зміст ==
Під час [[Друга світова війна|Другої світової війни]] фізик і містик-кабаліст рабин Йосефа Кобінський, якого було запроторено до [[Освенцім (концентраційний табір)|німецького концтабору в Освенцімі]], зникає у спалаху сильного світла (разом з нацистським охоронцем). У таборі він залишає свою працю «Книгу тортур», яку ретельно сховав. При цьому надається детальний опис Кабали й історії Голокосту. Кобрінський виявив закономірність між духовною енергією та матеріальним світом, довівши це на науковому рівні. Оскільки ми маємо однакову суміш позитивних і негативних сил, наш світ перебуває в центрі трьох осей — ми так само логічні, як інтуїтивні в цілому, як обмежувальні, як милостиві. Однак існують і інші всесвіти, ті, у яких інше співвідношення позитивної і негативної сили. Ці всесвіти перекочуються уздовж тієї чи іншої з трьох осей.

Через 50 років єрусалимський рабин Аарон Хандалман, що спеціалізується на дослідженні [[Тора|Тори]] (захоплюється її «кодами»), і американський журналіст Дентон Вайл (з таблоїда «Таємничий світ») кожен окремо намагаються цю книгу. Кобінський також виявив математичну теорему, яка визначає добро і зло в [[Всесвіт|Всесвіті]].

Теорема Кобінського дуже схожа на дослідження американського фізика доктор Джилл Талкотт та її аспіранта-асистента Нейт Андроса, що працюють в [[Університет Вашингтону|Університеті Вашингтону]] (Сіетл), вивчаючи вплив хвиль енергії на живих істот, виявляючи потужну Один-Мінус-Один-хвилю. Після знищення власної лабораторії під час експерименту, Талкотт також починає пошук рукописів Кобінського, про який її розповідає рабин Аарон. Згодом вони зустрічають журналіста Вайла. За ними починають полювати урядові агенти на чолі із лейтенантом Калдером Фаррісом.

Зрештою праця знаходиться неподалік [[Освенцим|Освенцима]]. З'ясовується, що наш світ є багато в чому лише відображенням, проєкцією енергетичних потоків, що передаються у всесвіті. Ці потоки породжують навколо себе, зокрема, й живі істоти. Деякі з потоків, проходячи через людську свідомість, мовби матеріалізуються, представляючи нашій свідомості елементи видимого світу. Закономірність засновано на принципі п'ятого виміру. Цю закономірність вдалося встановити італійському поету Данте Аліг'єрі, який за життя був ще й талановитим алхіміком. За допомогою формули Данте можна матеріалізувати ті чи інші потоки всесвіту, змусивши їх фізично впливати на будь-який об'єкт нашого світу. Водночас як пекло у Данте має декілька шарів, так і всесвіти та співвідношення добра і зла в них таке саме. Оскільки потік енергії може бути матеріалізований як творча, так і руйнівна сила, вона є потужною зброєю. Для отримання формули необхідно буде знайти кілька рукописів Данте, а потім зробити їх розшифровку. Її розуміння Талкотт з друзями знаходить через містику Кабали.

Герої йдуть слідами Кобінського, намагаючись зрозуміти його теорію та розшифрувати рукопис [[Данте Аліг'єрі|Данте]]. Також необхідно не дати результати дослідження військовикам, щоб не перетворити знання на зброю. При цьому потрібно зберігати баланс між [[Добро|Добром]] і [[Зло|Злом]].

== Нагороди ==
* номінація на [[Меморіальна премія імені Філіпа К. Діка|меморіальну премію імені Філіпа К. Діка]], 2003 рік

== Джерела ==
* Coombs, Marian Kester (September 29, 2003). «Semper Sci Fi». Human Events. 59 (33): 20. ISSN 0018-7194
* [https://www.writerswrite.com/bookreviews/dantes-equation-100322| Dante's Equation]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [https://squarecandies.wordpress.com/2012/09/30/the-balance-of-good-and-evil/| The Balance of Good and Evil]

{{ВП-портали|Книги|Література|Фантастика|Наукова фантастика| США}}

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Науково-фантастичні романи 2003]]
[[Категорія:Науково-фантастичні романи США]]
[[Категорія:Англомовні фантастичні романи]]

title: «Рівняння Данте»

Автор: Джейн Дженсен

Назва мовою оригіналу: Dante's Equation

Країна: США

Мова: англійська

Жанр: фантастика

Видавництво: Дель Рей Букс


text:
# Юбілейний (Совєтський район)
Юбіле́йний (рос. Юбилейный) — селище у складі Совєтського району Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області, Росія. Входить до складу Малиновського міського поселення.
Населення — 945 осіб (2010, 975 у 2002).
Національний склад станом на 2002 рік: росіяни — 80 %.

title: Юбілейний (Совєтський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = селище
 | тип_род         = селища
 | назва           = Юбілейний
 | назва ін.       = {{lang-ru|Юбилейный}}
 | карта розташування1 = Росія Ханти-Мансійський автономний округ — Югра
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[ханти-Мансійський автономний округ — Югра|Ханти-Мансійський автономний округ]]
 | район           = [[совєтський район (Ханти-Мансійський автономний округ)|Совєтський район]]
 | поселення       = [[малиновське міське поселення|Малиновське міське]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 945 осіб ([[2010]]{{RUS-TYU-census}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
| lat_deg= 61
| lat_min= 11
| lat_sec= 12
 | lon_dir=E
| lon_deg= 62
| lon_min= 46
| lon_sec= 41
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Юбілейний}}

'''Юбіле́йний''' ({{lang-ru|Юбилейный}}) — [[селище]] у складі [[совєтський район (Ханти-Мансійський автономний округ)|Совєтського району]] [[ханти-Мансійський автономний округ — Югра|Ханти-Мансійського автономного округу]] [[тюменська область|Тюменської області]], [[Росія]]. Входить до складу [[малиновське міське поселення|Малиновського міського поселення]].

Населення — 945 осіб ([[2010]], 975 у [[2002]]{{RUS-census2002}}).

Національний склад станом на 2002 рік: [[росіяни]] — 80 %.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|P-41-102}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=61.187114&lon=62.776222&z=12&show=/10280291/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180201220901/http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=61.187114&lon=62.776222&z=12&show=/10280291/ru/ |date=1 лютого 2018 }}

{{yugra-geo-stub}}
{{совєтський район (Ханти-Мансійський автономний округ)}}

[[Категорія:Населені пункти Совєтського району (Ханти-Мансійський автономний округ)]]
[[Категорія:Селища Ханти-Мансійського автономного округу]]

title: селище Юбілейний

Суб'єкт Російської Федерації: Ханти-Мансійський автономний округ

Муніципальний район: Совєтський район

Поселення: Малиновське міське

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Юбілейний · Юбілейний


text:
# Ілінка Томоровяну
Ілінка Томоровяну (рум. Ilinca Tomoroveanu; 21 серпня 1941, Бухарест — 2 травня 2019, Бухарест) — румунська актриса театру і кіно, театральний діяч.

## Біографія
Внучка поета Октавіана Ґоґи. У 1964 році закінчила Бухарестський театральний інститут (нині Національний університет театру і кіно «І. Л. Караджале»), учениця Костаке Антоніу. Того ж року дебютувала на сцені Національного театру в Бухаресті.
За творчу кар'єру зіграла цілу низку ролей у п'єсах румунських і зарубіжних авторів (К. Петреску, П. Еверака, Лопе де Веги, Ф. Достоєвського, Л. Толстого, Г. Ібсена, Е. Ростана, О. Гельмана, А. Габора, А. Буеро Вальєхо, Т. Вільямса та інших).
Знімалася у кіно в 1956 року. Зіграла ролі у 14 фільмах.
З 1980 року — член Румунської спілки кінематографістів (UCIN). У 1990 році стала членом Союзу румунських театральних діячів (UNITER), а з 1999 року — членом правління UNITER.
З 2005 року — заступник художнього керівника Національного театру в Бухаресті.
Почесний президент культурного фонду Октавіана Ґоґи (з 1999 року).

## Нагороди
- Пам'ятна медаль ім. Міхая Емінеску (2000)
- Орден за заслуги в культурі (Ordinul Meritul Cultural, Румунія, 2004)
- Орден Мистецтв та літератури (2012)

## Вибрана фільмографія
- 1956 — Гордість / Mîndrie
- 1963 — Любов одного вечора / O Dragoste lungă de-o seară — Іляна
- 1965 — 6-й раунд / Runda 6
- 1965 — Біля воріт землі / La portile pamîntului
- 1969 — Війна дам / Războiul domniţelor
- 1972 — Тому що вони любили / Pentru că se iubesc
- 1991 — Як Пітер Пен / De-aş fi Peter Pan
- 2000 — Роберта / Roberta

title: Ілінка Томоровяну

wikitext:
{{Кінематографіст
| ім'я при народженні = Ілінка Марія Томоровяну
| оригінал імені = {{lang-ro|Ilinca Tomoroveanu}}
| зображення = Ilinca Tomoroveanu.JPG
| роки активності = 1964—2019
| нагороди = Кавалер ордена Мистецтва та літератури [[Файл:Orde van Culturele Verdienste van Roemenië Interbellum.gif|30пкс]]}}

[[Файл:Ilinca_Tomoroveanu_2016_stamp_of_Romania.jpg|праворуч|міні|293x293пкс| Ілінка Томоровеану на поштовій марці Румунії, 2016 рік ]]
'''Ілінка Томоровяну''' ({{Lang-ro|Ilinca Tomoroveanu}}; [[21 серпня]] [[1941]], [[Бухарест]] — [[2 травня]] [[2019]], [[Бухарест]]) — [[Румунія|румунська]] актриса театру і кіно, [[Театр|театральний діяч]].

== Біографія ==
Внучка поета [[Октавіан Ґоґа|Октавіана Ґоґи]]. У 1964 році закінчила Бухарестський театральний інститут (нині [[Національний університет театру і кіно «І. Караджале»|Національний університет театру і кіно «І.]] [[Національний університет театру і кіно «І. Караджале»|Л. Караджале»]]), учениця Костаке Антоніу. Того ж року дебютувала на сцені Національного театру в [[Бухарест]]і.

За творчу кар'єру зіграла цілу низку ролей у п'єсах румунських і зарубіжних авторів ([[Камил Петреску|К.]] [[Камил Петреску|Петреску]], П. Еверака, [[Лопе де Вега|Лопе де Веги]], [[Достоєвський Федір Михайлович|Ф.]] [[Достоєвський Федір Михайлович|Достоєвського]], [[Толстой Лев Миколайович|Л.]] [[Толстой Лев Миколайович|Толстого]], [[Генрік Ібсен|Г.]] [[Генрік Ібсен|Ібсена]], [[Едмон Ростан|Е.]] [[Едмон Ростан|Ростана]], [[Гельман Олександр Ісаакович|О.]] [[Гельман Олександр Ісаакович|Гельмана]], А. Габора, [[Антоніо Буеро Вальєхо|А.]] [[Антоніо Буеро Вальєхо|Буеро Вальєхо]], [[Теннессі Вільямс|Т.]] [[Теннессі Вільямс|Вільямса]] та інших).

Знімалася у кіно в 1956 року. Зіграла ролі у 14 фільмах.

З 1980 року — член Румунської спілки кінематографістів (UCIN). У 1990 році стала членом Союзу румунських театральних діячів (UNITER), а з 1999 року — членом правління UNITER.

З 2005 року — заступник художнього керівника Національного театру в [[Бухарест]]і.

Почесний президент культурного фонду [[Октавіан Ґоґа|Октавіана Ґоґи]] (з 1999 року).

== Нагороди ==
* Пам'ятна медаль ім. Міхая Емінеску (2000)
* Орден за заслуги в культурі (Ordinul Meritul Cultural, Румунія, 2004)
* [[Орден Мистецтв та літератури]] (2012)

== Вибрана фільмографія ==
* 1956 — Гордість / ''Mîndrie''
* 1963 — Любов одного вечора / ''O Dragoste lungă de-o seară — Іляна''
* 1965 — 6-й раунд / ''Runda 6''
* 1965 — Біля воріт землі / ''La portile pamîntului''
* 1969 — Війна дам / ''Războiul domniţelor''
* 1972 — Тому що вони любили / ''Pentru că se iubesc''
* 1991 — Як Пітер Пен / ''De-aş fi Peter Pan''
* 2000 — Роберта / ''Roberta''

== Примітки ==
{{reflist}}
== Посилання ==
* {{IMDb name|0866948}}
* [https://www.tnb.ro/ro/ilinca-tomoroveanu-972 Ilinca Tomoroveanu] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201025172008/https://www.tnb.ro/ro/ilinca-tomoroveanu-972 |date=25 жовтня 2020 }} {{ref-ro}}
{{Бібліоінформація}}
{{Ізольована стаття}}

{{DEFAULTSORT:Томоровяну, Ілінка}}
[[Категорія:Люди на марках]]
[[Категорія:Румунські акторки]]
[[Категорія:Вікіпедія:Статті з іншим значенням на Вікіданих]]
[[Категорія:Кавалери ордена Мистецтв та літератури]]
[[Категорія:Акторки за алфавітом]]
[[Категорія:Померли в Бухаресті]]
[[Категорія:Уродженці Бухареста]]
[[Категорія:Нагороджені орденом «За заслуги в культурі» (Румунія)]]

title: рум. Ilinca Tomoroveanu

рум. Ilinca Tomoroveanu: Зображення

Ім'я при народженні: Ілінка Марія Томоровяну

Дата народження: 21 серпня 1941

Місце народження: Бухарест, Румунія

Дата смерті: 2 травня 2019 (77 років)

Місце смерті: Бухарест, Румунія

Громадянство: Румунія

Професія: акторка театру, кіноакторка

Нагороди: Кавалер ордена Мистецтва та літератури


text:
# 20 липня
20 липня — 201-й день (202-й у високосні роки) року за Григоріанським календарем. До кінця року залишається 164 дні.

## Свята і пам'ятні дні

### Міжнародні
- Міжнародний день шахів. Проводиться за рішенням ФІДЕ — Всесвітньої шахової федерації (заснована в 1924 р.)
- Міжнародний день торта. (International Cake Day)

### Національні
- Україна: День шахів. Відзначається щорічно згідно з Постановою Верховної Ради України (N 3985-VI від 1 листопада 2011 р.)
- Колумбія: День Незалежності. (1810)
- Коста-Рика: День інженера.
- Аргентина,  Бразилія: День друга.
- Північний Кіпр: День миру і свободи.
- Норвегія: День народження принца-наступника Хокона Магнуса.

### Релігійні

#### Християнство
Католицизм
- День Пророка Іллі.
- День Святого Ісуса-Іуста, одного з перших християн.
- День Святого Аполлінарія, єпископа і мученика.
- День Святої Маргарити Антиохійської — покровительки села Тарноруда.

Православ'я
- День Пророка Іллі.
- Знайдення мощей преподобномученика Афанасія Берестейського.

Англіканство
- День Святої Елізабет Кеді Стентон
- День Святої Амелії Блумер
- День Святої Сожурне Трус
- День Святої Гаррієт Табмен

#### Язичництво
- Свято Перуна

## Події
- 1534 — У Кембриджі зареєстровано перше у світі видавництво.
- 1585 — Експедиція Джона Девіса досягла південного краю Ґренландії, який було названо Землею Запустіння.
- 1671 — Петро Дорошенко розпочав облогу Білої Церкви й вислав на Поділля наказного гетьмана, брата Григорія. На допомогу ханові для боротьби із козаками Ханенка та запорожцями вирушив Кальницький полк.
- 1771 — Під час російсько-турецької війни 1768—1774 років Кафу захопили запорозькі козаки полковника Опанаса Ковпака. Почався російський період історії міста.
- 1917 — Зареєстрована торгова марка «BMW».
- 1917 — Представники південно-слов'янських народів підписали Корфську декларацію про об'єднання в єдину державу — Королівство Сербів, Хорватів і Словенців.
- 1924 — Засновано Міжнародну шахову федерацію. Тепер цей день відзначається як Міжнародний день шахів.
- 1944 — Заколот німецького руху опору з метою вбити Гітлера та здійснити державний переворот.
- 1969 — Американський космічний корабель «Аполлон-11» здійснив першу в історії посадку на Місяць.
- 1976 — Посадочний відсік американського космічного корабля «Вікінг-1» здійснив м'яку посадку на поверхню Марса.
- 1993 — заява Голови Ради Безпеки ООН про те, що постанова Верховної Ради РФ щодо статусу Севастополя як російського міста не має юридичної сили.

## Народились
Дивись також Категорія:Народились 20 липня
- 1304 — Франческо Петрарка, італійський поет, один із засновників гуманізму (його називають «батьком гуманізму»).
- 1581 — Ісідоро Біанкі, італійський художник доби пізнього маньєризму і бароко.
- 1656 — Йоган Бернгард Фішер фон Ерлах, австрійський архітектор і скульптор доби бароко.
- 1754 — Дестют де Трасі, французький філософ, політик і економіст. Ввів у науковий вжиток термін "ідеологія.
- 1804 — Річард Оуен, англійський зоолог та палеонтолог.
- 1811 — Володимир Караваєв, київський хірург, засновник сучасної офтальмології, один із організаторів медичного факультету в Києві і перший його декан.
- 1816 — Едвард Желіговський, польський поет, перекладач, філософ і громадський діяч.
- 1822 — Грегор Мендель, католицький священик і моравський біолог та ботанік, засновник сучасної генетики.
- 1850 — Георг Еліс Мюллер, німецький філософ, один з перших експериментальних психологів. Професорував у Геттінгені та Чернівцях.
- 1864 — Ерік Аксель Карлфельдт, шведський письменник. Лауреат Нобелівської премії з літератури 1931 року (посмертно) з аргументацією «за його поезію».
- 1870 — Олексій Ганський, астроном, ініціатор створення Сімеїзької обсерваторії.
- 1873 — Вітольд Малішевський, польський композитор, педагог, засновник та ректор Одеської консерваторії.
- 1886 — Френк Геллер, шведський письменник.
- 1888 — Зельман Ваксман, біохімік, лауреат Нобелівської премії з фізіології й медицини 1952 року «за відкриття стрептоміцину, першого антибіотика, ефективного при лікуванні туберкульозу».
- 1890 — Моранді Джорджо, італійський живописець і графік.
- 1895 — Ласло Могой-Надь, угорський художник, теоретик фото- і кіномистецтва, фігура світового авангарду.
- 1911 — Василь Кучер, український письменник.
- 1913 — Ольга Мак, українська письменниця.
- 1919 — Едмунд Гілларі, перший підкорювач Евересту.
- 1921 — Володимир Мельник, український письменник.
- 1928 — Павел Когоут, чеський письменник.
- 1933 — Кормак Маккарті, американський письменник, прозаїк і драматург, сучасний класик, лауреат Пулітцерівської премії.
- 1934 — Уве Йонсон , німецький письменник.
- 1937 — Петро Гоць, український бібліотекар-бібліограф, поет.
- 1938 — Наталі Вуд (Наталія Захаренко), американська кіноакторка українського походження, відома за фільмами «Вестсайдська історія» та «Великі перегони».
- 1941 — Володимир Ляхов, радянський, український космонавт. Здійснив три польоти в космос.
- 1944 — Анатолій Ненцінський, український поет, журналіст.
- 1947 — Карлос Сантана, мексиканський гітарист, перкусист, композитор.
- 1951 — Грег Бір, американський письменник-фантаст.
- 1951 — Володимир Сапон, український письменник, журналіст, краєзнавець.
- 1952 — Ганна Приходько, українська поетеса, музикант, педагог.
- 1957 — Ігор Геращенко, український поет, актор.
- 1960 — Первослав Вуйчич, канадський письменник сербського походження.
- 1964 — Кріс Корнелл, американський вокаліст, гітарист, та композитор. Фронтмен гурту Soundgarden, та соліст Audioslave.
- 1968 — Юлія Мостова, українська журналістка.
- 1972 — Ігор Бедзай, офіцер Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Герой України.
- 1975 — Олена Ноздрань, українська бадмінтоністка.
- 1988 — Джуліанн Гаф, професійна американська танцівниця бальних танців і співачка в стилі кантрі.

## Померли
Дивись також Категорія:Померли 20 липня
- 1031 — Король Франції Роберт II Побожний (народився у 996).
- 1609 — Федеріко Цуккарі, італійський художник, представник маньєризму.
- 1649 — Алессандро Варотарі, італійський художник доби бароко.
- 1908 — Деметріос Вікелас, грецький підприємець, поет, перший Президент Міжнародного олімпійського комітету.
- 1945 — Поль Валері, французький поет і філософ, яскравий представник французького символізму.
- 1973 — Брюс Лі, гонконзький та американський кіноактор, філософ, майстер бойових мистецтв, інструктор і актор бойового кіно.
- 1989 — Олекса Воропай, український біолог, етнограф і письменник, фольклорист.
- 1989 — Василь Яновський (псевдоніми: Цеяновський, Мирний), письменник, літературний критик, публіцист.
- 1990 — Сергій Параджанов, український та вірменський кінорежисер, один із представників хвилі «українського поетичного кіно».
- 1994 — Михайло Черешньовський, український скульптор-монументаліст, різьбар по дереву, педагог і громадський діяч.
- 2003 — Ніколя Фрелінг, англійський письменник.
- 2004 — Вальдемарас Мартінкенас, литовський футбольний воротар.
- 2011 — Люсьєн Фрейд, британський художник. Онук Зигмунда Фрейда.
- 2013 — Нурія Тортрас, іспанська скульпторка.
- 2016 — Загинув унаслідок замаху Павло Шеремет, білоруський, російський та український журналіст телебачення, радіо та періодичних видань.
- 2017 — Честер Беннінгтон, музикант, вокаліст рок-гурту «Linkin Park».

title: 20 липня

wikitext:
{{календар на липень}}
'''20 липня''' — 201-й день (202-й у високосні роки) року за [[Григоріанський календар|Григоріанським календарем]]. До кінця року залишається 164 дні.

{{center|[[Файл:Office-calendar-modified.svg|35px]] '''Цей день в історії''': [[Вікіпедія:Проєкт:Цей день в історії/19 липня|19 липня]]—[[Вікіпедія:Проєкт:Цей день в історії/20 липня|20 липня]]—[[Вікіпедія:Проєкт:Цей день в історії/21 липня|21 липня]]}}

== Свята і пам'ятні дні ==

=== Міжнародні ===
* {{flag|UN}} [[Міжнародний день шахів]]. ''Проводиться за рішенням [[ФІДЕ|ФІДЕ — Всесвітньої шахової федерації]] (заснована в 1924 р.)''
* {{flag|UN}} Міжнародний день [[торт]]а. ''(International Cake Day)''

=== Національні ===
* {{UKR}}: День [[шахи|шахів]]. ''Відзначається щорічно згідно з Постановою Верховної Ради України (N 3985-VI від 1 листопада 2011 р.)''
* {{COL}}: День Незалежності. ''(1810)''
* {{прапор|Коста-Рика}} [[Коста-Рика]]: День [[інженер]]а.
* {{прапор|Аргентина}} [[Аргентина]], {{прапор|Бразилія}} [[Бразилія]]: День [[Дружба|друга]].
* {{прапор|Північний Кіпр}} [[Північний Кіпр]]: День миру і свободи.
* {{прапор|Норвегія}} [[Норвегія]]: День народження принца-наступника [[Гокон (кронпринц Норвегії)|Хокона Магнуса]].

=== Релігійні ===
==== [[Християнство]] ====
;[[Католицизм]]
* [[День Іллі|День Пророка Іллі]].
* [[Ісус-Іуст|День Святого Ісуса-Іуста]], одного з перших християн.
* День Святого Аполлінарія, єпископа і мученика.
* [[Марина Антиохійська|День Святої Маргарити Антиохійської]] — покровительки села [[Тарноруда (Тернопільський район)|Тарноруда]].
;[[Православ'я]]<ref>[https://www.pomisna.info/wp-content/uploads/2023/10/kalendar_2023-2024.pdf Православний церковний календар 2024] - Православна церква України</ref>
* [[День Іллі|День Пророка Іллі]].
* Знайдення мощей преподобномученика Афанасія Берестейського.
;[[Англіканство]]
* [[Елізабет Кеді Стентон|День Святої Елізабет Кеді Стентон]]
* [[Амелія Блумер|День Святої Амелії Блумер]]
* [[Сожурне Трус|День Святої Сожурне Трус]]
* [[Гаррієт Табмен|День Святої Гаррієт Табмен]]

==== [[Язичництво]] ====
* [[Свято Перуна]]

== Події ==
* [[1534]] — У [[Кембридж]]і зареєстровано перше у світі [[видавництво]].
* [[1585]] — Експедиція [[Джон Девіс (мореплавець)|Джона Девіса]] досягла південного краю [[Ґренландія|Ґренландії]], який було названо [[Земля Запустіння|Землею Запустіння]].
* [[1671]] — [[Петро Дорошенко]] розпочав облогу [[Біла Церква|Білої Церкви]] й вислав на [[Поділля]] [[наказний гетьман|наказного гетьмана]], брата [[Дорошенко Григорій Дорофійович|Григорія]]. На допомогу [[хан]]ові для боротьби із [[Козаки|козаками]] [[Михайло Ханенко|Ханенка]] та [[Військо Запорозьке|запорожцями]] вирушив [[Кальницький полк]].
* [[1771]] — Під час [[Російсько-турецька війна (1768—1774)|російсько-турецької війни 1768—1774 років]] [[Феодосія|Кафу]] захопили запорозькі козаки полковника [[Ковпак Опанас Федорович|Опанаса Ковпака]]. Почався російський період історії міста.
* [[1917]] — Зареєстрована торгова марка «[[BMW]]».
* [[1917]] — Представники південно-слов'янських народів підписали [[Корфська декларація|Корфську декларацію]] про об'єднання в єдину державу — [[Королівство Сербів, Хорватів і Словенців]].
* [[1924]] — Засновано Міжнародну [[шахи|шахову]] федерацію. Тепер цей день відзначається як Міжнародний день шахів.
* [[1944]] — Заколот [[Рух Опору (Німеччина)|німецького руху опору]] [[Операція «Валькірія»|з метою вбити]] [[Адольф Гітлер|Гітлера]] та здійснити державний переворот.
* [[1969]] — Американський космічний корабель «[[Аполлон-11]]» здійснив першу в історії посадку на [[Місяць (супутник)|Місяць]].
* [[1976]] — Посадочний відсік [[Програма «Вікінг»|американського]] космічного корабля ''«[[Вікінг-1]]»'' здійснив м'яку посадку на поверхню [[Марс (планета)|Марса]].
* [[1993]] — заява Голови [[Рада Безпеки ООН|Ради Безпеки ООН]] про те, що постанова [[Верховна Рада РФ|Верховної Ради РФ]] щодо статусу [[Севастополь|Севастополя]] як російського міста не має юридичної сили.

== Народились ==
''Дивись також [[:Категорія:Народились 20 липня]]''
* [[1304]] — [[Франческо Петрарка]], італійський поет, один із засновників [[гуманізм]]у (його називають «батьком гуманізму»).
* [[1581]] — [[Ісідоро Біанкі]], італійський [[художник]] доби пізнього [[маньєризм]]у і [[бароко]].
* [[1656]] — [[Йоган Бернгард Фішер фон Ерлах]], [[Австрія|австрійський]] [[архітектор]] і [[скульптура|скульптор]] доби [[бароко]].
* [[1754]] — [[Дестют де Трасі]], французький [[філософ]], [[політик]] і [[економіст]]. Ввів у науковий вжиток термін "[[ідеологія]].
* [[1804]] — [[Річард Оуен]], [[Англія|англійський]] [[зоолог]] та [[палеонтолог]].
* [[1811]] — [[Караваєв Володимир Опанасович (хірург)|Володимир Караваєв]], київський хірург, засновник сучасної [[офтальмологія|офтальмології]], один із організаторів медичного факультету в [[Київ|Києві]] і перший його декан.
* [[1816]] — [[Едвард Желіговський]], польський поет, перекладач, філософ і громадський діяч.
* [[1822]] — [[Грегор Мендель]], католицький священик і [[Моравія|моравський]] [[біолог]] та [[ботанік]], засновник сучасної [[генетика|генетики]].
* [[1850]] — [[Георг Еліс Мюллер]], [[Німеччина|німецький]] [[філософ]], один з перших експериментальних [[психолог]]ів. [[Професор]]ував у [[Геттінген]]і та [[Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича|Чернівцях]].
* [[1864]] — [[Ерік Аксель Карлфельдт]], шведський письменник. Лауреат [[Нобелівська премія з літератури|Нобелівської премії з літератури]] 1931 року (посмертно) з аргументацією «за його поезію».
* [[1870]] — [[Ганський Олексій Павлович|Олексій Ганський]], астроном, ініціатор створення [[Сімеїзька обсерваторія|Сімеїзької обсерваторії]].
* [[1873]] — [[Малішевський Вітольд Йосипович|Вітольд Малішевський]], польський [[композитор]], педагог, засновник та ректор [[Одеська національна музична академія імені А. В. Нежданової|Одеської консерваторії]].
* [[1886]] — [[Френк Геллер]], шведський письменник.
* [[1888]] — [[Зельман Ваксман]], біохімік, лауреат [[Нобелівська премія|Нобелівської премії]] з фізіології й медицини [[1952]] року «за відкриття [[стрептоміцин]]у, першого [[Антибіотики|антибіотика]], ефективного при лікуванні [[туберкульоз]]у».
* [[1890]] — [[Моранді Джорджо]], італійський [[живопис]]ець і [[графіка|графік]].
* [[1895]] — [[Ласло Могой-Надь]], [[угорський]] [[художник]], теоретик фото- і кіномистецтва, фігура світового [[Авангардизм|авангарду]].
* [[1911]] — [[Кучер Василь Степанович|Василь Кучер]], український письменник.
* [[1913]] — [[Ольга Мак]], українська письменниця.
* [[1919]] — [[Едмунд Гілларі]], перший підкорювач [[Джомолунгма|Евересту]].
* [[1921]] — [[Мельник Володимир Кононович|Володимир Мельник]], український письменник.
* [[1928]] — [[Павел Когоут]], чеський письменник.
* [[1933]] — [[Кормак Маккарті]], американський письменник, прозаїк і драматург, сучасний класик, лауреат [[Пулітцерівська премія|Пулітцерівської премії]].
* [[1934]] — [[Уве Йонсон ]], німецький письменник.
* [[1937]] — [[Гоць Петро Никифорович|Петро Гоць]], український бібліотекар-бібліограф, поет.
* [[1938]] — [[Наталі Вуд]] (Наталія Захаренко), американська кіноакторка українського походження, відома за фільмами «Вестсайдська історія» та «Великі перегони».
* [[1941]] — [[Ляхов Володимир Афанасійович|Володимир Ляхов]], радянський, український [[космонавт]]. Здійснив три польоти в космос.
* [[1944]] — [[Ненцінський Анатолій Йосипович|Анатолій Ненцінський]], український поет, журналіст.
* [[1947]] — [[Карлос Сантана]], мексиканський гітарист, [[Ударні інструменти#перкусія|перкусист]], композитор.
* [[1951]] — [[Грег Бір]], американський письменник-фантаст.
* [[1951]] — [[Сапон Володимир Миколайович|Володимир Сапон]], український письменник, журналіст, краєзнавець.
* [[1952]] — [[Приходько Ганна Петрівна|Ганна Приходько]], українська поетеса, музикант, педагог.
* [[1957]] — [[Геращенко Ігор Борисович|Ігор Геращенко]], український поет, актор.
* [[1960]] — [[Первослав Вуйчич]], канадський письменник сербського походження.
* [[1964]] — [[Кріс Корнелл]], американський вокаліст, гітарист, та композитор. Фронтмен гурту [[Soundgarden]], та соліст [[Audioslave]].
* [[1968]] — [[Мостова Юлія Володимирівна|Юлія Мостова]], українська журналістка.
* [[1972]] — [[Бедзай Ігор Володимирович|Ігор Бедзай]], офіцер [[Військово-Морські сили Збройних сил України|Військово-Морських Сил Збройних Сил України]]. [[Герой України]].
* [[1975]] — [[Ноздрань Олена Іванівна|Олена Ноздрань]], українська [[бадмінтон]]істка.
* [[1988]] — [[Джуліанн Гаф]], професійна американська танцівниця бальних танців і співачка в стилі кантрі.

== Померли ==
''Дивись також [[:Категорія:Померли 20 липня]]''
* [[1031]] — [[Монархи Франції|Король Франції]] [[Роберт II Побожний]] (народився у [[996]]).
* [[1609]] — [[Федеріко Цуккарі]], італійський [[художник]], представник [[маньєризм]]у.
* [[1649]] — [[Алессандро Варотарі]], італійський [[художник]] доби [[бароко]].
* [[1908]] — [[Деметріос Вікелас]], грецький підприємець, поет, перший Президент Міжнародного олімпійського комітету.
* [[1945]] — [[Поль Валері]], французький поет і філософ, яскравий представник французького символізму.
* [[1973]] — [[Брюс Лі]], гонконзький та американський [[кіноактор]], філософ, майстер [[бойове мистецтво|бойових мистецтв]], інструктор і актор бойового кіно.
* [[1989]] — [[Воропай Олекса Іванович|Олекса Воропай]], український біолог, етнограф і письменник, фольклорист.
* [[1989]] — [[Яновський Василь Семенович|Василь Яновський]] (псевдоніми: Цеяновський, Мирний), письменник, літературний критик, публіцист.
* [[1990]] — [[Параджанов Сергій Йосипович|Сергій Параджанов]], український та вірменський [[кінорежисер]], один із представників хвилі [[Українське поетичне кіно|«українського поетичного кіно»]].
* [[1994]] — [[Черешньовський Михайло|Михайло Черешньовський]], український скульптор-монументаліст, різьбар по дереву, педагог і громадський діяч.
* [[2003]] — [[Ніколя Фрелінг]], англійський письменник.
* [[2004]] — [[Вальдемарас Мартінкенас]], литовський футбольний воротар.
* [[2011]] — [[Люсьєн Фрейд]], британський художник. Онук [[Зигмунд Фрейд|Зигмунда Фрейда]].
* [[2013]] — [[Нурія Тортрас]], іспанська скульпторка.
* [[2016]] — Загинув унаслідок замаху [[Шеремет Павло Григорович|Павло Шеремет]], білоруський, російський та український журналіст телебачення, радіо та періодичних видань.
* [[2017]] — [[Честер Беннінгтон]], музикант, вокаліст рок-гурту «Linkin Park».

== Примітки ==
{{reflist}}

{{commonscat|20 July}}
{{Місяці та дні року}}

Пн: Вт · Ср · Чт · Пт · Сб · Нд


text:
# Аугусту Фрагозу
Аугусту Тасу Фрагозу (порт. Augusto Tasso Fragoso; 28 серпня 1869 — 20 вересня 1945) — бразильський військовий і державний діяч, глава військової хунти, що керувала країною у період з 24 жовтня до 3 листопада 1930.

## Життєпис
У 1889 закінчив артилерійське училище, потім навчався у військовій школі, де був учнем Бенжаміна Констана.
У 1918 отримав звання генерала, потім служив начальником штабу сухопутних військ.
У 1930 очолив військову хунту, яка керувала Бразилією за часів революції.
У 1933–1939 був главою Верховного військового суду Бразилії.

## Пам'ять
На честь Аугусту Фрагозу названо муніципалітет Тасу-Фрагозу в штаті Мараньян, заснований в 1964.

title: Аугусту Фрагозу

wikitext:
{{Othernames|Фрагозу}}
{{особа}}

'''Аугусту Тасу Фрагозу''' ({{lang-pt|Augusto Tasso Fragoso}}; [[28 серпня]] [[1869]] — [[20 вересня]] [[1945]]) — бразильський військовий і державний діяч, глава [[Хунта 1930 року в Бразилії|військової хунти]], що керувала країною у період з [[24 жовтня]] до [[3 листопада]] [[1930]].

== Життєпис ==
У [[1889]] закінчив артилерійське училище, потім навчався у військовій школі, де був учнем Бенжаміна Констана.

У [[1918]] отримав звання [[генерал]]а, потім служив начальником штабу сухопутних військ.

У 1930 очолив [[хунта 1930 року в Бразилії|військову хунту]], яка керувала Бразилією за часів [[революція в Бразилії 1930|революції]].

У 1933–1939 був главою Верховного військового суду Бразилії.

== Пам'ять ==
На честь Аугусту Фрагозу названо муніципалітет [[Тасу-Фрагозу (Мараньян)|Тасу-Фрагозу]] в штаті [[Мараньян]], заснований в [[1964]].

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20120409145103/http://www.dec.ufcg.edu.br/biografias/AuguTaFr.html Біографія] {{ref-pt}}
* [https://web.archive.org/web/20080729153906/http://www.presidencia.gov.br/info_historicas/galeria_pres/galfragoso/galfragoso/integrapresidente_view/ Аугусту Тасу Фрагозу на сайті президента Бразилії] {{ref-pt}}

{{ac}}
{{Президенти Бразилії}}

{{DEFAULTSORT:Фрагозу Аугусту}}
[[Категорія:Бразильські військовики]]
[[Категорія:Люди на марках]]

title: порт. Augusto Tasso Fragoso

Народився: 28 серпня 1869 · Сан-Луїс, Бразилія

Помер: 20 вересня 1945 (76 років) · Ріо-де-Жанейро, Бразилія

Країна: Бразилія

Діяльність: політик, військовослужбовець

Знання мов: португальська

Членство: Хунта 1930 року в Бразилії

Військове звання: генерал армії


text:
# Сфирча
Сфирча (рум. Sfârcea) — село у повіті Алба в Румунії. Входить до складу комуни Интрегалде.
Село розташоване на відстані 294 км на північний захід від Бухареста, 26 км на північний захід від Алба-Юлії, 66 км на південь від Клуж-Напоки.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 63 особи, з них 62 особи (98,4%) румунів. Рідною мовою 62 особи (98,4%) назвали румунську.

title: Сфирча

wikitext:
{{НП Румунії
 | назва               = Сфирча
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Sfârcea''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Алба
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Интрегалде (комуна)|Интрегалде]]
 | код_SIRUTA          = 5087
 | широта              = 46.217
 | довгота             = 23.3087
 | висота              = 1040
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 63
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 517376
}}
'''Сфирча''' ({{lang-ro|Sfârcea}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Алба]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Интрегалде (комуна)|Интрегалде]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 294 км на північний захід від [[Бухарест]]а, 26 км на північний захід від [[Алба-Юлія|Алба-Юлії]], 66 км на південь від [[Клуж-Напока|Клуж-Напоки]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:63}} особи, з них 62 особи (98,4%) румунів<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131014005851/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip |date=2013-10-14 }}</ref>. Рідною мовою 62 особи (98,4%) назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131014182803/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip |date=2013-10-14 }}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Алба]]

title: Сфирча · Sfârcea

Країна: Румунія

Повіт: Алба

Комуна: Интрегалде

Телефонний код: +40 258 (Romtelecom, TR) · +40 358 (інші оператори)


text:
# Жорно
Жо́рно, млино́вий камінь — плескуватий круглий камінь, призначений для лущення і розмелювання зерна та інших твердих предметів. Є головним елементом ручних жорен, ручних, вітряних, водяних і механізованих млинів. Нижнє нерухоме жорно називається спідником (спідняком), верхнє рухоме — верхняком, бігуном. У сучасному борошномельному виробництві жорна витіснені продуктивнішими вальцевими верстатами.

## Етимологія
Слово жорно походить від прасл. *žъr̥ny, род. відм.*žъr̥nъve, що виводиться від пра-і.є. *gu̯er- — «важкий», «тяжкий».

## Будова
Нижнє жорно зазвичай закріплене нерухомо, верхнє обертається на осі («веретені»). У центрі верхнього жорна є отвір (прого́рниця, діал. дуча́йка), у який з коша подається зерно; на нижній поверхні встановлюється металева, первісно дерев'яна деталь (порпли́ця, рідше поркли́ця), призначена для з'єднання жорна з веретеном. В отвір нижнього жорна вставлена втулка (ва́ржіль, вардзель), через яку проходить нижнє веретено, вільно обертаючись у ній. Привод жорна може розташовуватися по-різному: на деяких веретено проходить до верхнього жорна знизу через нижнє (нижньоприводне жорно); на інших типах млинів привод розташований зверху, нижнє ж веретено грає роль вальниці (верхньоприводне жорно). Підвищення в млині, де розташовувалися жорна, називалося подо́к (під, на водяному млині обру́б), і воно обносилося огорожею — бу́ртницею, буртом, нижнє жорно закріплялося в брусах (обру́бинах). Над жорнами розміщався ящик для зерна (кіш) з жолобом (коритцем, коритком). Для рівномірного надходження зерна в жорно коритце споряджується спеціальними автоматичними пристроями. Більшість з них включають вертикальну паличку, одним кінцем закріплену на опорі коша, яка прив'язується шнурком до коритця і грає роль пружини, повертаючи його на місце по завершенню циклу роботи пристрою. Коритце підвішується рухомо на шнурі, а натяг шнурів регулюється за допомогою брусочка, одним кінцем закріпленого, другим пересуваного по зубчиках опори коша. На нижньоприводних і верхньоприводних жорнах деталі штовхального механізму розрізняються: на нижньоприводних знизу до коритця прикріплена вертикальна паличка (риштак, спружина), яка нижнім кінцем входить в отвір верхнього жорна, де встановлене кільце з кулачками, що під час обертання жорна періодично штовхає коритце; на верхньоприводних верхнє веретено має ребра, що під час обертання веретена штовхають виступний кінець (ручку, коник) коритця. Жорна оточують дерев'яним чи луб'яним кожухом (обичайкою), що утримує борошно від розсипання. Борошно виходило з обичайки по трубці — лото́чку, укріпленій у спеціальній дошці — бу́рхвиці, а для його збору під бурхвицею встановлювали ящик чи жолоб (мучник, скриню). Пара з верхнього і нижнього жорен називалася поса́д (рідше поста́в, заст. коло, оса́да); на млині може бути один чи кілька посадів, кожний з них має привод від головного вала.
Найкращим матеріалом для жорен є дрібнозернистий кременевмісний, пористий і водночас міцний пісковик, чи окременений вапняк зі скам'янілостями. Застовувалися й інші породи: в районі Іллінецького кратеру виявлений стародавній кар'єр з видобутку суєвіту і зроблені з нього заготовки та браковані вироби (пам'ять про колишнє виробництво збереглася в назві розташованого неподалік села Жорнище).

### Тертьові поверхні
Робочі поверхні жорен покриті спеціальними жолобками («борознами», англ. furrows), що ділять їх на окремі плоскі ділянки («мелючі поверхні»). Від борозен, розширяючись, відходять дрібніші жолобки («оперення»; feathering, cracking). Рисунок борозен і мелючих поверхонь повторюється, утворюючи на жорнах однакові ділянки («арфи», harps). У типового жорна налічують 6, 8 чи 10 таких «арф». Прилеглі мелючі поверхні обох жорен утворюють різальні крайки, що забезпечує «ефект ножиць» при меленні, коли зернина, потрапляючи між борозенками верхнього і нижнього жорен, розривається борозенними крайками. Завдяки тому, що борозни спрямовані від центру до периферії, розмелені частинки просуваються від прогорниці до окружності жорен. З плином часу борозни стираються, тому карбування періодично мусять поновлювати. Цим займалися спеціальні майстри, яких звали жорнярами. Карбування проводили спеціальним молотком за назвою оскард (чи «оскарб»).

## У культурі
В українській культурі млиновий камінь вважається символом важкості.
Прислів'я
- Добрі жорна усе перемелють
- Жорна мохом не обростають
- Дивиться, як пес на жорно
- Втратив млина — викидай і жорна
- На добрий камінь що не дай, то змеле.
- Тоді я, мати, приїду до вас, як павине пір'я на спід потоне, а млиновий камінь на верх виплине[5]
- Жорна Господні мелють повільно, але вірно — прислів'я античного походження
- Ухватив, як собака обметицю («обметиця» — тонкий шар борошна, борошняний пилок на жорнах і обичайці) — зазнав невдачі[32]

Згадки в Біблії
- «Хто ж спокусить одне з цих малих, що вірують в Мене, то краще б такому було, коли б жорно млинове на шию йому почепити — і його потопити в морській глибині» (Мф. 18:6, переклад І. Огієнка).

### У геральдиці
- Валонгу
- Віла-Верде
- Порту-де-Мош
- Геер
- Гамельн

## Цікаві факти
- Жорном, скинутим з вежі обложеного міста Тевец, був вбитий суддя Авімелех.
- Ударом жорна був смертельно поранений Андрій Боратинський[33].

## Галерея
- Жорна на подвір'ї краєзнавчого музею в Недригайлові на Сумщині
- Карбування поверхні жорна оскардом
- Жорна в обичайці, Бразилія
- Місце колишнього заводу з виробництва жорен. Велика Британія
- Пам'ятник із жорен на території цвинтаря с. Поминик на вшанування односельців, загиблих від Голодомору

title: Жорно

wikitext:
[[Файл:Molensteen kunststeen met pandscherpsel.jpg|thumb|Верхнє жорно з виїмкою для порплиці й карбуванням]]
{{about|камінь для млина|найпростіший ручний млин|Жорна}}

'''Жо́рно'''<ref>{{СУМ-20|Жорно}}</ref>, '''млино́вий камінь'''<ref>{{СУМ-20|Камінь}}</ref><ref>{{СУМ-11|Камінь}}</ref><ref name="Жайворонок">{{книга|автор=[[Жайворонок Віталій Вікторович|Жайворонок В. В.]]|заголовок=Знаки української етнокультури: Словник-довідник |посилання=http://ukrlit.org/slovnyk/zhaivoronok_znaky_ukrainskoi_etnokultury/камінь|відповідальний= |місце=К.|видавництво=Довіра |рік=2006|том= |сторінок= |сторінки=271-272|isbn=|ref =}}</ref><ref name="Грінченко">{{Грінченко|Млиновий|28656-mlynovyj.html#show_point}}</ref> — плескуватий круглий камінь, призначений для лущення і розмелювання зерна та інших твердих предметів. Є головним елементом [[жорна|ручних жорен]], [[млин#Види млинів|ручних]], [[вітряк|вітряних]], [[водяний млин|водяних]] і механізованих млинів. Нижнє нерухоме жорно називається ''спідником (спідняком)''<ref>{{СУМ-11|Спідник}}</ref><ref>{{СУМ-11|Спідняк}}</ref>, верхнє рухоме — ''верхняком''<ref>{{СУМ-20|Верхняк}}</ref><ref>{{СУМ-11|Верхняк}}</ref>, ''бігуном''<ref>{{Грінченко|Бігун|2059-bighun.html#show_point}}</ref>. У сучасному [[борошномельно-круп'яна промисловість|борошномельному виробництві]] жорна витіснені продуктивнішими вальцевими верстатами<ref>{{ВРЕ|039767|Жерновой постав}}</ref>.

== Етимологія ==
Слово ''жорно'' походить від {{lang-x-slav|*žъr̥ny}}, [[родовий відмінок|род. відм.]]''*žъr̥nъve'', що виводиться від {{lang-x-ie|*gu̯er-}} — «важкий», «тяжкий»<ref>[https://archive.org/stream/etslukrmov2#page/n205/mode/2up Жорно] // {{ЕСУМ2}} — С. 206—207.</ref>.

== Будова ==
[[Файл:Schema meule.svg|thumb|Схема млинового посаду:

 1. Кіш

 2. Жолоб («коритце»)

 3. Мотузок регулятора надходження зерна

 4. Рукав жолоба

 5. Гранована частина верхнього веретена

 6. Прогорниця

 7. Рухоме жорно

 8. Нерухоме жорно

 9. Шайба-порплиця

 10. Каганець

 11. Нижнє веретено

 12. Опори жорен

 13. Дерев'яна балка

 14. Обичайка
]]
Нижнє жорно зазвичай закріплене нерухомо, верхнє обертається на [[вісь|осі]] («веретені»). У центрі верхнього жорна є отвір (''прого́рниця'', [[діалекти української мови|діал.]] ''дуча́йка''), у який з коша подається зерно; на нижній поверхні встановлюється металева, первісно дерев'яна деталь (''порпли́ця'', рідше ''поркли́ця''), призначена для з'єднання жорна з веретеном. В отвір нижнього жорна вставлена втулка (''ва́ржіль''<ref>{{Грінченко|Варжіль|4236-varzhil.html#show_point}}</ref>, ''вардзель''), через яку проходить нижнє веретено, вільно обертаючись у ній. Привод жорна може розташовуватися по-різному: на деяких веретено проходить до верхнього жорна знизу через нижнє (нижньоприводне жорно); на інших типах млинів привод розташований зверху, нижнє ж веретено грає роль [[вальниця|вальниці]] (верхньоприводне жорно). Підвищення в млині, де розташовувалися жорна, називалося ''подо́к''<ref>{{СУМ-11|Подок}}</ref> (''під'', на водяному млині ''обру́б'')<ref>{{Грінченко|Під 1|38690-pid-1.html#show_point}}</ref><ref>{{Грінченко|Обруб|34193-obrub.html#show_point}}</ref>, і воно обносилося огорожею — ''бу́ртницею''<ref>{{Грінченко|Буртниця|3867-burtnycja.html#show_point}}</ref>, ''буртом''<ref>{{Грінченко|Бурт|3862-burt.html#show_point}}</ref>, нижнє жорно закріплялося в брусах (''обру́бинах'')<ref>{{Грінченко|Обрубина|34195-obrubyna.html#show_point}}</ref>. Над жорнами розміщався ящик для зерна (''кіш'') з жолобом (''коритцем, коритком''). Для рівномірного надходження зерна в жорно коритце споряджується спеціальними автоматичними пристроями. Більшість з них включають вертикальну паличку, одним кінцем закріплену на опорі коша, яка прив'язується шнурком до коритця і грає роль пружини, повертаючи його на місце по завершенню циклу роботи пристрою. Коритце підвішується рухомо на шнурі, а натяг шнурів регулюється за допомогою брусочка, одним кінцем закріпленого, другим пересуваного по зубчиках опори коша. На нижньоприводних і верхньоприводних жорнах деталі штовхального механізму розрізняються: на нижньоприводних знизу до коритця прикріплена вертикальна паличка (''риштак''<ref>{{Грінченко|Риштак|50920-ryshtak.html#show_point}}</ref>, ''спружина'')<ref>{{Грінченко|Млин|28645-mlyn.html#show_point}}</ref>, яка нижнім кінцем входить в отвір верхнього жорна, де встановлене кільце з кулачками, що під час обертання жорна періодично штовхає коритце; на верхньоприводних верхнє веретено має ребра, що під час обертання веретена штовхають виступний кінець (''ручку, коник'') коритця. Жорна оточують дерев'яним чи луб'яним кожухом (''обичайкою''), що утримує борошно від розсипання<ref>{{Грінченко|Обичайка|33619-obychajka.html#show_point}}</ref>. Борошно виходило з обичайки по трубці — ''лото́чку'', укріпленій у спеціальній дошці — ''бу́рхвиці''<ref>{{Грінченко|Бурхвиця|3879-burkhvycja.html#show_point}}</ref><ref>{{Грінченко|Лоточок|26870-lotochok.html#show_point}}</ref>, а для його збору під бурхвицею встановлювали ящик чи жолоб (''мучник, скриню'')<ref>{{СУМ-11|Мучник}}</ref><ref>{{Грінченко|Скриня|54739-skrynja.html#show_point}}</ref>. {{anchor|Посад}}Пара з верхнього і нижнього жорен називалася ''поса́д''<ref>{{СУМ-11|Посад}}</ref> (рідше ''поста́в'', [[архаїзм|заст.]] ''коло'', ''оса́да'')<ref>{{СУМ-11|Постав}}</ref><ref>{{Грінченко|Коло|23660-kolo-i.html#show_point}}</ref><ref>{{Грінченко|Осада|35604-osada.html#show_point}}</ref>; на млині може бути один чи кілька посадів, кожний з них має привод від головного вала.

Найкращим матеріалом для жорен є дрібнозернистий [[кремінь|кременевмісний]], пористий і водночас міцний [[пісковик]], чи окременений вапняк зі [[скам'янілість|скам'янілостями]]<ref>{{cite book| last = Bucksch| first = Herbert| authorlink =| title = Dictionary Geotechnical Engineering, Vol. 1| publisher = Springer-Verlag|date = 1997|location =| pages = 80| url =| doi =| id =| isbn = 978-3540581642}}</ref>. Застовувалися й інші породи: в районі [[Іллінецький кратер|Іллінецького кратеру]] виявлений стародавній кар'єр з видобутку [[суєвіт]]у і зроблені з нього заготовки та браковані вироби (пам'ять про колишнє виробництво збереглася в назві розташованого неподалік села [[Жорнище (Іллінецький район)|Жорнище]]).

=== Тертьові поверхні ===
[[Файл:Жёрнов в боковом разрезе.jpg|міні|Прилеглі поверхні жорен з жолобками. Боковий розріз.]]
[[Файл:Millstone_Anatomy.jpg|міні|Карбування верхнього жорна. Видно 8 секторів-«арф» з повторюваним рисунком, радіальні жолоби-борозни, і мелючі поверхні з «оперенням». Рисунок насічки нижнього жорна відрізняється тільки відсутністю хрестоподібної виїмки для порплиці.]]
Робочі поверхні жорен покриті спеціальними жолобками («борознами», {{lang-en|furrows}}), що ділять їх на окремі плоскі ділянки («мелючі поверхні»). Від борозен, розширяючись, відходять дрібніші жолобки («оперення»; ''feathering, cracking''). Рисунок борозен і мелючих поверхонь повторюється, утворюючи на жорнах однакові ділянки («арфи», ''harps''). У типового жорна налічують 6, 8 чи 10 таких «арф». Прилеглі мелючі поверхні обох жорен утворюють різальні крайки, що забезпечує «ефект ножиць» при меленні, коли зернина, потрапляючи між борозенками верхнього і нижнього жорен, розривається борозенними крайками. Завдяки тому, що борозни спрямовані від центру до периферії, розмелені частинки просуваються від прогорниці до окружності жорен. З плином часу борозни стираються, тому карбування періодично мусять поновлювати. Цим займалися спеціальні майстри, яких звали ''жорнярами''. Карбування проводили спеціальним молотком за назвою [[оскард]] (чи «оскарб»).

== У культурі ==
В українській культурі млиновий камінь вважається символом важкості<ref name="Жайворонок"/>.
;Прислів'я
* ''Добрі жорна усе перемелють''
* ''Жорна мохом не обростають''
* ''Дивиться, як пес на жорно''
* ''Втратив млина — викидай і жорна''
* ''На добрий камінь що не дай, то змеле.''
* ''Тоді я, мати, приїду до вас, як павине пір'я на спід потоне, а млиновий камінь на верх виплине''<ref name="Грінченко"/>
* ''[[Млини Господні|Жорна Господні мелють повільно, але вірно]]'' — прислів'я античного походження
* ''Ухватив, як собака обметицю'' («обметиця» — тонкий шар борошна, борошняний пилок на жорнах і обичайці) — зазнав невдачі<ref>{{Грінченко|Обметиця|33922-obmetycja.html#show_point}}</ref>

;Згадки в Біблії
* ''«Хто ж спокусить одне з цих малих, що вірують в Мене, то краще б такому було, коли б жорно млинове на шию йому почепити — і його потопити в морській глибині»'' ([[Євангеліє від Матвія|Мф.]] 18:6, переклад [[Іларіон (Огієнко)|І. Огієнка]]).

=== У геральдиці ===
{{Див. також|Жорно (геральдика)}}
{{center|<gallery>
VLG1.png|[[Герб Валонгу|Валонгу]]
Crest_of_Vila_Verde_municipality_(Portugal).png|[[Герб Віли-Верде|Віла-Верде]]
PMS.png|[[Герб Порту-де-Моша|Порту-де-Мош]]
Höör vapen.svg|[[Геер]]
DEU Hamelin COA.svg|[[Гамельн]]
</gallery>}}

== Цікаві факти ==
* Жорном, скинутим з вежі обложеного міста Тевец, був вбитий суддя [[Авімелех (суддя)|Авімелех]].
* Ударом жорна був смертельно поранений [[Андрій Боратинський]]<ref>W. Pociecha. ''Boratyński Jan, h. Korczak (†1546)'' / [[Polski Słownik Biograficzny]].— Kraków: [[Польська академія знань|Polska Akademia Umiejętności]], Skład Główny w Księgarniach Gebethnera i Wolffa, 1936.— T. II/1, zeszyt 1.— Beyzym Jan — Brownsford Marja.— S. 308—309. {{ref-pl}}</ref>.

== Див. також ==
* [[Жорна]]
* [[Млин]]
* [[Коток (молотьба)|Молотильний коток]]

== Галерея ==
<gallery mode="packed" heights="200">
Файл:Жорна, Недригайлівський музей.JPG|Жорна на подвір'ї [[Недригайлівський краєзнавчий музей|краєзнавчого музею]] в [[Недригайлів|Недригайлові]] на [[Сумська область|Сумщині]]
Файл:Walderveense molen steenbillen.jpg|Карбування поверхні жорна оскардом
Файл:Moinho Rasche, Nova Petrópolis, Brasil.JPG|Жорна в [[Обичайка|обичайці]], Бразилія
File:A forgotten industry -Millstone Factory site - geograph.org.uk - 641950.jpg|Місце колишнього заводу з виробництва жорен. Велика Британія
|Жорнові камені по зовнішній частині площі «Жорна долі» в [[Національний музей «Меморіал жертв Голодомору»|Меморіалі жертв Голодомору]]
Файл:P5230468.JPG|Пам'ятник із жорен на території цвинтаря с. [[Поминик]] на вшанування односельців, загиблих від Голодомору
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{ci}}
* {{cite journal|url=http://archaeology.kiev.ua/journal/050901/klimovsky_gurov.htm|title=О сырье и масштабах производства древнерусских жерновов с Ильнецкого месторождения|journal=Восточноевропейский археологический журнал|issue=5(12)|date=сентябрь-октябрь 2001|author=С.И. Климовский, Е.П. Гуров|publisher=Лаборатория аналитических исследований НИИПОИ МКИ Украины|accessdate=2018-11-13|archive-date=13 листопада 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20181113165810/http://archaeology.kiev.ua/journal/050901/klimovsky_gurov.htm}}
* {{УМЕ9|частина=[https://archive.org/stream/UkrMalaEn/kn_09_На-Ол#page/n89/mode/2up Обметиця]|сторінки=1166}}
* {{Грінченко|Жорно|15377-zhorno.html#show_point}}
* {{ВРЕ|039763|Жёрнов}}
{{ac}}
[[Категорія:Кам'яні предмети]]
[[Категорія:Млинарство]]
[[Категорія:Млини]]


text:
# Деніел Лісуло
Деніел Мучіва Лісуло (англ. Daniel Muchiwa Lisulo; 6 грудня 1930 — 21 серпня 2000) — замбійський політик, прем'єр-міністр країни від червня 1978 до лютого 1981 року.

## Життєпис
Народився у місті Монгу. 1967 року одружився з Мері Мамбо (померла 1976), від шлюбу з якою мав двох дочок.
Лісуло обіймав посади директора Банку Замбії від 1964 до 1977 року. У 1977-1983 роках був членом парламенту. Після цього мав приватну адвокатську практику. Згодом вступив до лав Національної партії, яку очолював незадовго до своєї смерті 2000 року.
Помер у лікарні Сан-Гілл у Йоганнесбурзі.

title: Деніел Лісуло

wikitext:
{{Державний діяч
| українське ім'я    = Деніел Лісуло
| оригінальне ім'я   = {{lang-en|Daniel Lisulo}}
| ім'я при народженні   =
| портрет            =
| ширина портрета    =
| підпис             =
| герб               =
| титул            = [[Список прем'єр-міністрів Замбії|Прем'єр-міністр Замбії]]
| порядок        = 4
| прапор             = Flag of Zambia.svg
| періодпочаток      = [[15 червня]] [[1978]]
| періодкінець       = [[18 лютого]] [[1981]] року
| попередник         = [[Маїнза Чона]]
| наступник        = [[Налуміно Мундія]]
| національність       =
| віросповідання       =
| дата народження    = 6.12.1930
| місце народження   = [[Монгу]], Північна Родезія
| дата смерті        = 21.8.2000
| місце смерті       = [[Йоганнесбург]], [[Південно-Африканська Республіка|ПАР]]
| династія=
| батько             =
| мати               =
| чоловік            =
| дружина            = Мері Мамбо
| діти               =
| освіта           =
| роки служби        =
| приналежність     =
| рід військ         =
| звання             =
| командував         =
| битви              =
| партія              =
| нагороди           =
| автограф           =
| сайт               =
| Commons            =
}}
'''Деніел Мучіва Лісуло''' ({{lang-en|Daniel Muchiwa Lisulo}}; [[6 грудня]] [[1930]] — [[21 серпня]] [[2000]]) — [[Замбія|замбійський]] політик, прем'єр-міністр країни від червня 1978 до лютого 1981 року.

== Життєпис ==
Народився у місті [[Монгу]]. [[1967]] року одружився з Мері Мамбо (померла 1976), від шлюбу з якою мав двох дочок.

Лісуло обіймав посади директора Банку Замбії від [[1964]] до [[1977]] року. У [[1977]]-[[1983]] роках був членом парламенту. Після цього мав приватну адвокатську практику. Згодом вступив до лав [[Національна партія (Замбія)|Національної партії]], яку очолював незадовго до своєї смерті [[2000]] року.

Помер у лікарні Сан-Гілл у [[Йоганнесбург|Йоганнесбурзі]]<ref>[http://allafrica.com/stories/200008220252.html Zambia: National Party Chief Lisulo Dies] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20000929110905/http://www.allafrica.com/stories/200008220252.html |date=29 вересня 2000 }} All Africa, 22 серпня 2000</ref>.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{politician-stub}}
{{Прем'єр-міністри Замбії}}
{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Лісуло Деніел}}
[[Категорія:Прем'єр-міністри Замбії]]

title: 15 червня 1978 — 18 лютого 1981 року

Попередник: Маїнза Чона

Наступник: Налуміно Мундія

Народження: 6 грудня 1930 · Монгу, Північна Родезія

Смерть: 21 серпня 2000 (69 років) · Йоганнесбург, ПАР

Країна: Замбія

Партія: Об'єднана національна незалежна партія

Прапор: 4-й Прем'єр-міністр Замбії


text:
# Пам'ятники Деснянського району Києва
Дана стаття призначена для ознайомлення, зокрема візуального, з пам'ятниками, меморіалами і скульптурними групами в Деснянському районі столиці України міста Києва, а також подання коротких відомостей про них.
У Деснянському районі Києва, як одному з наймолодших міських, у порівнянні з іншими, відносно небагато зразків міської скульптури. Тут є декілька пам'ятників на тему німецько-радянської війни; є також у районі і своя звабинка — відразу декілька «побратимських» пам'ятних знаків, тобто тих, що були встановлені на відзначення побратимських стосунків Києва та інших міст.

## Галерея пам'ятників
Пам'ятники подаються у формі таблиці; за можливістю вказуються вихідні дані — розташування та точні географічні координати, дату встановлення, авторів, додаткові відомості тощо, наводяться фото. Всередині таблиць пам'ятники розміщені за іменами, кому або чому присвячені, а групуються за абеткою. Список є неповним і постійно редагується. До списку, зазвичай, не включаються пам'ятники (переважно бюсти) на території підприємств, натомість паркові, а також на території публічних і культових об'єктів, за можливістю, наводяться.
| Назва                                                    | Розміщення                                                                | Координати                                                                  | Короткі відомості                                                                                | Зображення |
| -------------------------------------------------------- | ------------------------------------------------------------------------- | --------------------------------------------------------------------------- | ----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ---------- |
| Борцям за волю й незалежність України, монумент          | На поч. вул. О. де Бальзака                                               |                                                                             |                                                                                |            |
| Героям Великої Вітчизняної війни, пам'ятник              | У лісовому господарстві у Броварському лісі                               | 50°31′42″ пн. ш. 30°46′50″ сх. д. / 50.52833° пн. ш. 30.78056° сх. д.       |                                                                                |            |
| Захисникам вітчизни до 60-річчя Перемоги, стела          | Деснянський парк                                                          | 50°30′28.1″ пн. ш. 30°35′48.3″ сх. д. / 50.507806° пн. ш. 30.596750° сх. д. |                                                                                |            |
| Кірсанова Олександра, погруддя                           | на вулиці Академіка Кухаря, 5                                             | 50°27′45.1″ пн. ш. 30°39′6.7″ сх. д. / 50.462528° пн. ш. 30.651861° сх. д.  | Погруддя українського хіміка Олександра Кірсанова встановлено у дворі Інституту органічної хімії НАН України, який він очолював у 1961—83 роках |            |
| Марзєєву Олександру, погруддя                            | перед Інститутом громадського здоров'я, вул. Гетьмана Павла Полуботка, 50 | 50°27′34″ пн. ш. 30°37′58″ сх. д. / 50.45944° пн. ш. 30.63278° сх. д.       | Погруддя вченого-гігієніста Олександра Марзєєва навпроти інституту громадського здоров'я, який носить ім'я вченого. Встановлено у 2001 році.    |            |
| Марковського Леоніда, погруддя                           | на вулиці Академіка Кухаря, 5                                             | 50°27′45.1″ пн. ш. 30°39′6.7″ сх. д. / 50.462528° пн. ш. 30.651861° сх. д.  | Погруддя українського хіміка Леоніда Марковського встановлено у дворі Інституту органічної хімії НАН України, який він очолював у 1983—90 роках |            |
| Працівникам ВАТ «Київхімволокно», загиблим у роки війни  | у сквері на вулиці Якова Гніздовського, 1                                 | 50°27′16″ пн. ш. 30°38′27″ сх. д. / 50.45444° пн. ш. 30.64083° сх. д.       |                                                                                |            |
| на честь побратимства Києва і Братислави, пам'ятний знак | навпроти будинку № 44\2 по вул. Братиславській на Лісовому масиві         | 50°28′41″ пн. ш. 30°37′7″ сх. д. / 50.47806° пн. ш. 30.61861° сх. д.        | Пам'ятний знак установлено в 1977 році. Архітектори — К. О. Сидоров, Г. А. Щербіна;                                                             |            |
| на честь поріднення з містом Кіото, пам'ятний знак       | у парку «Кіото»                                                           | 50°27′52″ пн. ш. 30°38′27″ сх. д. / 50.46444° пн. ш. 30.64083° сх. д.       | Ступа є точною копією старовинного монументу у місті Кіото та була подарована японцями Києву з нагоди встановлення побратимства між містами.    |            |
| на честь 1500-ліття Києва, пам'ятний знак                | біля б. № 15 по вул. Матеюка                                              | 50°28′15″ пн. ш. 30°38′27″ сх. д. / 50.47083° пн. ш. 30.64083° сх. д.       | Пам'ятний знак є дарунком міста Миколаєва на честь 1500-ліття Києва.                                                                            |            |

## Виноски
1. ↑  Об'єкт на Wikimapia. Архів оригіналу за 25 серпня 2011. Процитовано 17 лютого 2012.
2. ↑  Пам'ятник героям ВВВ [Архівовано 2011-08-26 у Wayback Machine.] — Wikimapia
3. ↑  ГОРОДА-ПОБРАТИМЫ КИЕВА И ГОРОДА [Архівовано 30 квітня 2011 у Wayback Machine.] (рос.)

title: Пам'ятники Деснянського району Києва

wikitext:
Дана стаття призначена для ознайомлення, зокрема візуального, з [[пам'ятник]]ами, меморіалами і скульптурними групами в [[Деснянський район (Київ)|Деснянському районі]] [[столиця|столиці]] [[Україна|України]] [[місто|міста]] [[Київ|Києва]], а також подання коротких відомостей про них.

У Деснянському районі Києва, як одному з наймолодших міських, у порівнянні з іншими, відносно небагато зразків міської скульптури. Тут є декілька пам'ятників на тему [[німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]]; є також у районі і своя звабинка — відразу декілька «побратимських» пам'ятних знаків, тобто тих, що були встановлені на відзначення побратимських стосунків Києва та інших міст.

== Галерея пам'ятників ==
Пам'ятники подаються у формі таблиці; за можливістю вказуються вихідні дані — розташування та точні географічні координати, дату встановлення, авторів, додаткові відомості тощо, наводяться фото. Всередині таблиць пам'ятники розміщені за іменами, кому або чому присвячені, а групуються за абеткою. Список є неповним і постійно редагується. До списку, зазвичай, не включаються пам'ятники (переважно бюсти) на території підприємств, натомість паркові, а також на території публічних і культових об'єктів, за можливістю, наводяться.

{| class="wikitable"
! Назва
! Розміщення
! Координати
! Короткі відомості
! Зображення
|-
| '''Борцям за волю й незалежність України''', ''монумент''|| На поч. [[Вулиця Оноре де Бальзака (Київ)|вул. О. де Бальзака]]<ref>{{Cite web |url=http://wikimapia.org/#lat=50.4969611&lon=30.572108&z=18&l=37&m=b&show=/14665017/uk/Монумент-борцям-за-незалежність-України |title=Об'єкт на Wikimapia |accessdate=17 лютого 2012 |archive-date=25 серпня 2011 |archive-url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lat=50.4969611&lon=30.572108&z=18&l=37&m=b&show=/14665017/uk/Монумент-борцям-за-незалежність-України }}</ref>||<!-- {{coord|50|49|67|N|30|57|20|E|scale:3000}} -->|| ||
|-
| '''Героям Великої Вітчизняної війни''', ''пам'ятник''|| У лісовому господарстві у [[Броварський ліс|Броварському лісі]]<ref>[http://wikimapia.org/#lat=50.528427&lon=30.7806826&z=18&l=37&m=b&show=/9697735/uk/Пам-ятник-героям-ВВВ Пам'ятник героям ВВВ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110826041141/http://www.wikimapia.org/#lat=50.528427&lon=30.7806826&z=18&l=37&m=b&show=/9697735/uk/Пам-ятник-героям-ВВВ |date=2011-08-26 }} — Wikimapia</ref> ||{{coord|50|31|42|N|30|46|50|E|scale:3000}}|| ||
|-
| '''Захисникам вітчизни до 60-річчя Перемоги''', ''стела''||[[Деснянський парк]] ||{{coord|50|30|28.1|N|30|35|48.3|E|scale:3000}}|| ||[[Файл:Стелла60.JPG|80px]]
|-
| '''Кірсанова Олександра''', ''погруддя''|| на [[Вулиця Академіка Кухаря|вулиці Академіка Кухаря]], 5 ||{{coord|50|27|45.1|N|30|39|6.7|E|scale:3000}}|| Погруддя українського хіміка [[Кірсанов Олександр Васильович|Олександра Кірсанова]] встановлено у дворі [[Інститут органічної хімії НАН України|Інституту органічної хімії НАН України]], який він очолював у 1961—83 роках||
|-
| '''Марзєєву Олександру''', ''погруддя''|| перед [[Інститут громадського здоров'я імені О. М. Марзєєва НАМН України|Інститутом громадського здоров'я]], [[Вулиця Гетьмана Павла Полуботка|вул. Гетьмана Павла Полуботка]], 50 || {{coord|50|27|34|N|30|37|58|E|scale:3000}} || Погруддя вченого-гігієніста [[Марзєєв Олександр Микитович|Олександра Марзєєва]] навпроти інституту громадського здоров'я, який носить ім'я вченого. Встановлено у 2001 році. ||[[Файл:Погруддя Олександра Марзєєва Київ P4163145 NoFoP.JPG|80px]]
|-
| '''Марковського Леоніда''', ''погруддя''|| на [[Вулиця Академіка Кухаря|вулиці Академіка Кухаря]], 5 ||{{coord|50|27|45.1|N|30|39|6.7|E|scale:3000}}|| Погруддя українського хіміка [[Марковський Леонід Миколайович|Леоніда Марковського]] встановлено у дворі [[Інститут органічної хімії НАН України|Інституту органічної хімії НАН України]], який він очолював у 1983—90 роках||
|-
| '''Працівникам ВАТ «Київхімволокно», загиблим у роки війни'''|| у сквері на [[Вулиця Якова Гніздовського (Київ)|вулиці Якова Гніздовського]], 1 ||{{coord|50|27|16|N|30|38|27|E|scale:3000}}|| ||[[Файл:Пам'ятник працівникам ВАТ Київхімволокно загиблим у роки війни.JPG|80px]]
|-
| '''на честь побратимства Києва і Братислави''', ''пам'ятний знак''|| навпроти будинку № 44\2 по [[Братиславська вулиця (Київ)|вул. Братиславській]] на [[Лісовий масив (Київ)|Лісовому масиві]]||{{coord|50|28|41|N|30|37|7|E|scale:3000}}||Пам'ятний знак установлено в [[1977]] році<ref>[http://geo.ladimir.kiev.ua/pq/dic/g--K/a--GORODA-POBRATIMY_KIEVA_I_GORODA ГОРОДА-ПОБРАТИМЫ КИЕВА И ГОРОДА] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110430112313/http://geo.ladimir.kiev.ua/pq/dic/g--K/a--GORODA-POBRATIMY_KIEVA_I_GORODA |date=30 квітня 2011 }} {{ref-ru}}</ref>. Архітектори — [[Сидоров Костянтин Олександрович|К. О. Сидоров]], Г. А. Щербіна;||[[Файл:Пам'ятний знак.JPG|80px]]
|-
| '''на честь поріднення з містом Кіото''', ''пам'ятний знак'' || у [[Парк «Кіото»|парку «Кіото»]]||{{coord|50|27|52|N|30|38|27|E|scale:3000}}|| Ступа є точною копією старовинного монументу у місті [[Кіото]] та була подарована японцями Києву з нагоди встановлення побратимства між містами. ||[[Файл:Кіотська ступа Київ.jpg|80px]]
|-
| '''на честь 1500-ліття Києва''', ''пам'ятний знак''|| біля б. № 15 по [[Вулиця Миколи Матеюка (Київ)|вул. Матеюка]] ||{{coord|50|28|15|N|30|38|27|E|scale:3000}}|| Пам'ятний знак є дарунком міста [[Миколаїв|Миколаєва]] на честь 1500-ліття Києва.||[[Файл:Пам'ятник..JPG|80px]]
|-
|}

== Виноски ==
{{reflist}}

{{Пам'ятники Києва}}

[[Категорія:Пам'ятники за районом Києва|Деснянський район]]
[[Категорія:Культура Деснянського району Києва]]