text:
# Нестача заліза
Нестача заліза або залізодефіцит, означає стан браку заліза в організмі.  Недостатній рівень заліза, часто не має симптомів.  Якщо симптоми дефіциту заліза виникають перед анемією, це називається сидеропенією (від давньогрецького σίδηρος síderos «залізо», πενία penía «бідність, нестача»). В організмі людини міститься від 2 до 4 грамів заліза.  При цьому, приблизно 60 відсотків Fe2+ є складовими гемової групи, що входить у склад гемоглобіну, решта 40 відсотків — з металопротеїнами, такими як феритин, гемосидерин, міоглобін і ферментами.

## Найпоширеніші причини
Найпоширеніші причини дефіциту заліза відрізняються залежно від регіону: у західних індустріально розвинених країнах, це хронічна крововтрата, наприклад, через процеси поглинання, як от злоякісні пухлини чи гіперменорея або хронічні запальні процеси, скажімо остеомієліт, є основною причиною, тоді як у країнах третього світу — бактеріальна (наприклад, туберкульоз), переважають паразитарні хвороби (наприклад малярія) та причини, пов'язані з неправильним харчуванням.
Кровотеча здебільшого виникає в шлунково-кишковому тракті у чоловіків і жінок, часто як кровотеча з пухлин. У молодих жінок надмірна менструація, також може бути причиною залізодефіцитної анемії.  У середньому, жінки втрачають близько 15 мг заліза з кожною менструацією.  Під час вагітності потреба в залізі збільшується майже на 100 %.  Постійні донори крові, також мають підвищену потребу, оскільки приблизно 250 мг заліза втрачається, коли забирається приблизно півлітра крові.  До того ж, нестача заліза, часто виникає через хронічну серцеву недостатність.
Лікування захворювань із частим, регулярним кровопусканням, як от справжня поліцитемія, особливо викликає спад рівня заліза у пацієнтів.  Під час захворювання крові на справжню поліцитемію, утворюється занадто багато клітин крові.  Брак заліза, навмисно викликаний кровопусканням, призводить до бажаного тривалого зниження гематокриту, переважно завдяки зменшенню розміру еритроцитів і виробництва клітин крові.
Достатні запаси заліза, є важливою передумовою для виживання людини, а також власне мікроорганізмів, як от бактерії та паразити.  Організм має різні способи для боротьби з загрозою інфекції, та виробляє цитокіни для підвищення температури тіла, одночасно знижуючи доступність заліза в крові та тканинній рідині, в такий спосіб запобігаючи росту та розмноженню мікроорганізмів.  Отож, дефіцит заліза або анемія під час зараження, не обов'язково є причиною для введення препаратів заліза.
Мікроорганізми, також пристосовуються до поганих умов, створених імунною системою, шляхом вилучення феритину з кровообігу. Наприклад, хламідії можуть витягувати залізо з клітин, гемолітичні стрептококи розщеплюють червонокрівці (еритроцити), а деякі мікроорганізми витягують залізо з важкодоступних зв'язаних запасів.
Було виявлено, що у деяких мишей можуть бути метаболічні захворювання, які знижують або блокують засвоєння заліза.  Чи існує таке порушення метаболізму заліза також у людей, є предметом дослідження станом на 2023 рік.

## Харчування
Загалом 14 % чоловіків і 58 % жінок, наприклад у Німеччині, не досягають рекомендованої добової норми споживання заліза.  Це стосується понад 75 % жінок у віці до 50 років.
Залізо є потенційно критичною поживною речовиною у вегетаріанській та веганській дієтах.  Недавні дослідження показують, що в західних промислово розвинутих країнах, залізодефіцитна анемія не більш поширена серед вегетаріанців і веганів, ніж серед невегетаріанців. Тоді як сироваткове залізо та гемоглобін, майже не відрізняються від невегетаріанців, запаси заліза, виміряні концентрацією сироваткового феритину, зазвичай перебувають в нижньому нормальному діапазоні.  У дорослих, які дотримуються веганської або вегетаріанської кухні, запаси заліза нижчі, ніж у людей, які також їдять м'ясо.  Низькі запаси заліза можуть бути пов'язані з вадами здоров'я, наприклад, під час фази росту, у випадках високої потреби в залізі під час вагітності або при захворюваннях із втратою крові.  Низькі запаси заліза підвищують ризик залізодефіцитної анемії.  Перевагою низьких запасів заліза, є можливе зниження ризику неінфекційних захворювань, як от цукровий діабет 2 типу, ішемічна хвороба серця або загальний ризик раку.

## Симптоми та вторинні захворювання
Типовими вважаються наступні симптоми та вторинні захворювання:
Шкіра та слизова оболонка:
- Блідість

Нігті:
- Ламкість (оніхорексис), утворення борозен, койлоніхія
- Синдром Пламмера-Вінсона
- Тріщини на шкірі (код за МКХ: K13.0)
- Дифузне випадання волосся

Нервова система:
- Втома
- Головний біль
- Відчуття запаморочення
- Складнощі зосередження
- Психологічна нестійкість

Зрідка:
- Пікацизм (код за МКХ: F50.8)

Зрідка:
- Синдром неспокійних ніг

Кров:
- Залізодефіцитна анемія
- Задишка під час фізичного навантаження (зменшені носії O2 у разі явної анемії)

Серце
- Серцева недостатність (дослідження, оприлюднене в журналі New England Journal of Medicine 2009 року, показало, що недужі з дефіцитом заліза та супутньою серцевою недостатністю, мали значне покращення останньої, коли дефіцит заліза був врівноважений, незалежно від того, чи існувала одночасно залізодефіцитна анемія чи ні.[14]
- У новому дослідженні HEART-FID, користь інфузій заліза для хворих з серцевою недостатністю та нестачею заліза, залишається недоведеною.  Незрозуміло, за яких умов можлива така вигода.[15]

## Методи дослідження
Визначення рівня феритину та насичення трансферином крові, має вирішальне значення для відкидання або підтвердження браку заліза.  Протопорфірин цинку в крові, також є корисним показником, але він рідко використовується в більшості європейських країн.  Визначення лише рівня заліза, не підходить для цього, оскільки воно занадто сильно коливається.

## Лікування
Назва джерела вміст харчового заліза в мг на 100 гр речовини:
- Чебрець сушений 123,6
- Кардамон, пряність 100
- М'ята сушена 87,5
- Майоран сушений 82.7
- Щавель сушений 81.7
- Кмин 69
- Кріп сушений 48.77
- Солодка 41.4
- Кориця 38.1
- Кропива сушена 32.2
- Чорний пудинг[17] 29.4
- Петрушка сушена 23,961
- Печінка свиняча 22.1
- Спіруліна сушена 20,0
- Дріжджі пивні сушені 20,0
- Соєве борошно 15,0
- Насіння харчових конопель, неочищене 14,9[18]
- Какао-порошок, сильно знежирений 14,5
- Сироп цукрових буряків 13,0
- Какао-порошок, злегка знежирений 12,5
- Текстурована соя 12.5
- Насіння гарбуза 11.2
- Імбир, порошок 11,5
- Кунжут 10,0
- Свиняча нирка 10,0
- Мак 9.5
- Кедрові горіхи 9.2
- Пшоно 9,0
- Соєві боби 8,6
- Щавель свіжий 8,5
- Насіння льону 8.2
- Кіноа 8.0
- Теляча печінка 7.9
- Щириця 7.6
- Сочевиця 6.9
- Лисички (гриби) 6.5
- Насіння соняшнику 6.3
- Біла квасоля 6.1

title: Нестача заліза

wikitext:
'''Нестача заліза''' або '''залізодефіцит,''' означає стан браку [[Залізо|заліза]] в організмі.  Недостатній рівень заліза, часто не має [[симптом]]ів.  Якщо симптоми дефіциту заліза виникають перед [[Анемія|анемією]], це називається сидеропенією (від [[Давньогрецька мова|давньогрецького]] σίδηρος síderos «залізо», πενία penía «бідність, нестача»). В організмі людини міститься від 2 до 4 грамів [[Залізо|заліза]].  При цьому, приблизно 60 відсотків [[Залізо|Fe2+]] є складовими [[Гем (біохімія)|гемової групи]], що входить у склад [[Гемоглобін|гемоглобіну]], решта 40 відсотків — з [[Металопротеїни|металопротеїнами]], такими як [[феритин]], [[гемосидерин]], [[міоглобін]] і [[Ферменти|ферментами]].<ref>{{Cite news|title=The iron and zinc status of long-term vegetarian women|url=http://dx.doi.org/10.1093/ajcn/34.6.1042|work=The American Journal of Clinical Nutrition|date=1981-06|accessdate=2023-12-08|issn=0002-9165|doi=10.1093/ajcn/34.6.1042|pages=1042–1048|volume=34|issue=6|first=B M|last=Anderson|first2=R S|last2=Gibson|first3=J H|last3=Sabry}}</ref>

== Найпоширеніші причини ==

Найпоширеніші причини дефіциту заліза відрізняються залежно від регіону: у західних індустріально розвинених країнах, це хронічна крововтрата, наприклад, через процеси поглинання, як от [[Злоякісна пухлина|злоякісні пухлини]] чи [[гіперменорея]] або хронічні запальні процеси, скажімо [[остеомієліт]], є основною причиною, тоді як у [[Третій світ|країнах третього світу]] — бактеріальна (наприклад, [[туберкульоз]]), переважають [[Паразитарні хвороби|паразитарні]] хвороби (наприклад [[малярія]]) та причини, пов'язані з неправильним [[Харчування людини|харчуванням]].

Кровотеча здебільшого виникає в шлунково-кишковому тракті у чоловіків і жінок, часто як кровотеча з пухлин. У молодих жінок надмірна [[менструація]], також може бути причиною [[Залізодефіцитна анемія|залізодефіцитної анемії]].  У середньому, жінки втрачають близько 15 мг заліза з кожною менструацією.  Під час [[Вагітність|вагітності]] потреба в залізі збільшується майже на 100 %.  Постійні [[Донорська здача крові|донори]] крові, також мають підвищену потребу, оскільки приблизно 250 мг заліза втрачається, коли забирається приблизно півлітра [[кров]]і.  До того ж, нестача заліза, часто виникає через [[Хронічна серцева недостатність|хронічну серцеву недостатність]].<ref>{{Cite book
|url=http://dx.doi.org/10.1016/b0-12-226694-3/00131-9
|title=FOOD CHOICE, INFLUENCING FACTORS
|last=Draper
|first=A.K.
|date=2005
|series=Encyclopedia of Human Nutrition
|publisher=Elsevier
|pages=277–282
}}</ref>

Лікування захворювань із частим, регулярним кровопусканням, як от [[справжня поліцитемія]], особливо викликає спад рівня заліза у пацієнтів.  Під час захворювання крові на справжню поліцитемію, утворюється занадто багато клітин крові.  Брак заліза, навмисно викликаний кровопусканням, призводить до бажаного тривалого зниження [[гематокрит]]у, переважно завдяки зменшенню розміру еритроцитів і виробництва [[Клітини крові|клітин крові]].

Достатні запаси заліза, є важливою передумовою для виживання людини, а також власне [[мікроорганізм]]ів, як от [[бактерії]] та [[Паразитизм|паразити]].  Організм має різні способи для боротьби з загрозою інфекції, та виробляє [[цитокіни]] для підвищення [[Температура тіла|температури]] тіла, одночасно знижуючи доступність заліза в крові та [[Тканинна рідина|тканинній рідині]], в такий спосіб запобігаючи росту та розмноженню мікроорганізмів.  Отож, дефіцит заліза або [[анемія]] під час [[Інфекція|зараження]], не обов'язково є причиною для введення препаратів заліза.<ref>{{Cite book
|title=Ernährung bei Eisenmangel: Stoffwechsel - Bioverfügbarkeit - Diagnostik
|last=Günther
|first=Klaus
|date=2021
|publisher=Springer
|location=Berlin [Heidelberg]
|isbn=978-3-662-61345-0
}}</ref><ref name=":0">{{Cite news|title=Iron Homeostasis and the Inflammatory Response|url=https://www.annualreviews.org/doi/10.1146/annurev.nutr.012809.104804|work=Annual Review of Nutrition|date=2010-07-01|accessdate=2023-12-08|issn=0199-9885|doi=10.1146/annurev.nutr.012809.104804|pages=105–122|volume=30|issue=1|language=en|first=Marianne|last=Wessling-Resnick}}</ref>

Мікроорганізми, також пристосовуються до поганих умов, створених імунною системою, шляхом вилучення [[феритин]]у з [[кровообіг]]у. Наприклад, [[хламідії]] можуть витягувати залізо з клітин, гемолітичні стрептококи розщеплюють червонокрівці ([[еритроцити]]), а деякі мікроорганізми витягують залізо з важкодоступних зв'язаних запасів.<ref>{{Cite news|title=Iron and the Risk of Infection|url=http://dx.doi.org/10.1089/sur.2005.6.s-41|work=Surgical Infections|date=2005-09|accessdate=2023-12-08|issn=1096-2964|doi=10.1089/sur.2005.6.s-41|pages=s–41-s-46|volume=6|issue=s-1|first=Fredric M.|last=Pieracci|first2=Philip S.|last2=Barie}}</ref><ref>{{Cite news|title=Iron overload and cardiovascular complications in dialysis patients|url=http://dx.doi.org/10.1093/ndt/17.suppl_2.25|work=Nephrology Dialysis Transplantation|date=2002-03-01|accessdate=2023-12-08|issn=0931-0509|doi=10.1093/ndt/17.suppl_2.25|pages=25–29|volume=17|issue=suppl 2|first=J.|last=Kletzmayr|first2=W. H.|last2=Horl}}</ref><ref name=":0"/>

Було виявлено, що у деяких мишей можуть бути [[метаболічні захворювання]], які знижують або блокують засвоєння заліза.  Чи існує таке порушення метаболізму заліза також у людей, є предметом дослідження станом на 2023 рік.<ref>{{Cite news|title=Duodenal macrophages control dietary iron absorption via local degradation of transferrin|url=http://dx.doi.org/10.1182/blood.2022016632|work=Blood|date=2023-04-05|accessdate=2023-12-08|issn=0006-4971|doi=10.1182/blood.2022016632|first=Nyamdelger|last=Sukhbaatar|first2=Maria|last2=Schöller|first3=Stephanie Deborah|last3=Fritsch|first4=Monika|last4=Linke|first5=Stefanie|last5=Horer|first6=Manuela|last6=Träger|first7=Mario|last7=Mazic|first8=Stephan|last8=Forisch|first9=Karine|last9=Gonzales}}</ref>

== Харчування ==

Загалом 14 % чоловіків і 58 % жінок, наприклад у Німеччині, не досягають рекомендованої добової норми споживання заліза.  Це стосується понад 75 % жінок у віці до 50 років.<ref>{{Cite news|title=Nationale Verzehrsstudie II|url=http://dx.doi.org/10.1007/s12082-008-0148-1|work=Ernährung - Wissenschaft und Praxis|date=2008-02|accessdate=2023-12-08|issn=1864-3825|doi=10.1007/s12082-008-0148-1|pages=77–81|volume=2|issue=2}}</ref>

Залізо є потенційно критичною поживною речовиною у вегетаріанській та веганській дієтах.  Недавні дослідження показують, що в західних промислово розвинутих країнах, залізодефіцитна анемія не більш поширена серед вегетаріанців і веганів, ніж серед невегетаріанців.<ref>{{Cite news|title=Iron and vegetarian diets|url=https://onlinelibrary.wiley.com/doi/abs/10.5694/mja11.11494|work=Medical Journal of Australia|date=2013-06|accessdate=2023-12-08|issn=0025-729X|doi=10.5694/mja11.11494|volume=199|issue=S4|language=en|first=Angela V|last=Saunders|first2=Winston J|last2=Craig|first3=Surinder K|last3=Baines|first4=Jennifer S|last4=Posen}}</ref> Тоді як сироваткове залізо та гемоглобін, майже не відрізняються від невегетаріанців, запаси заліза, виміряні концентрацією сироваткового феритину, зазвичай перебувають в нижньому нормальному діапазоні.<ref>{{Cite book
|title=Vegetarische und vegane Ernährung
|last=Leitzmann
|first=Claus
|last2=Keller
|first2=Markus
|date=2020
|series=UTB Ernährungswissenschaften, Medizin, Ökotrophologie, Gesundheitsfachberufe
|publisher=Verlag Eugen Ulmer
|edition=4., vollständig überarbeitete und erweiterte Auflage
|location=Stuttgart
|isbn=978-3-8252-5023-2
}}</ref>  У дорослих, які дотримуються [[Веганська спільнота|веганської]] або [[Вегетаріанська кухня|вегетаріанської кухні]], запаси заліза нижчі, ніж у людей, які також їдять [[м'ясо]].  Низькі запаси заліза можуть бути пов'язані з вадами здоров'я, наприклад, під час фази росту, у випадках високої потреби в залізі під час вагітності або при захворюваннях із втратою крові.  Низькі запаси заліза підвищують ризик залізодефіцитної анемії.  Перевагою низьких запасів заліза, є можливе зниження ризику неінфекційних захворювань, як от [[Цукровий діабет тип 2|цукровий діабет 2 типу]], [[ішемічна хвороба серця]] або загальний ризик раку.<ref>{{Cite news|title=The Effect of Modified Biscuit on Cardiovascular Risk Factors in Children and Adolescents: Randomized Controlled Clinical Trial|url=http://dx.doi.org/10.29252/j.health.9.4.453|work=Journal of Health|date=2018-10-01|accessdate=2023-12-08|issn=2228-7183|doi=10.29252/j.health.9.4.453|pages=453–461|volume=9|issue=4|first=F|last=Sajjadi|first2=R|last2=Kelishadi|first3=A*|last3=Ahmadi|first4=H|last4=Alikhasi|first5=M|last5=Maghroun|first6=F|last6=Nouri|first7=N|last7=Mohammadifard}}</ref><ref>{{Cite news|title=Vegetarian, vegan diets and multiple health outcomes: A systematic review with meta-analysis of observational studies|url=https://www.tandfonline.com/doi/full/10.1080/10408398.2016.1138447|work=Critical Reviews in Food Science and Nutrition|date=2017-11-22|accessdate=2023-12-08|issn=1040-8398|doi=10.1080/10408398.2016.1138447|pages=3640–3649|volume=57|issue=17|language=en|first=Monica|last=Dinu|first2=Rosanna|last2=Abbate|first3=Gian Franco|last3=Gensini|first4=Alessandro|last4=Casini|first5=Francesco|last5=Sofi}}</ref>

== Симптоми та вторинні захворювання ==

Типовими вважаються наступні симптоми та вторинні захворювання:<ref>{{Cite book
|url=http://dx.doi.org/10.1515/9783110782950
|title=Innere Medizin 2022
|last=Herold
|first=Gerd
|date=2021-12-01
|publisher=De Gruyter
|isbn=978-3-11-078295-0
}}</ref>

Шкіра та [[слизова оболонка]]:
* Блідість

[[Нігті]]:
* Ламкість (оніхорексис), утворення борозен, койлоніхія
* [[Синдром Пламмера-Вінсона]]
* [[Тріщина (медицина)|Тріщини]] на шкірі (код за [[МКХ-10: Клас XIII. Хвороби кістково-м'язової системи та сполучної тканини|МКХ]]: K13.0)
* Дифузне [[Алопеція|випадання волосся]]

[[Нервова система]]:
* Втома
* Головний біль
* Відчуття запаморочення
* Складнощі зосередження
* Психологічна нестійкість

Зрідка:
* Пікацизм (код за МКХ: F50.8)

Зрідка:
* Синдром неспокійних ніг

Кров:
* Залізодефіцитна анемія
* Задишка під час фізичного навантаження (зменшені носії O2 у разі явної анемії)

[[Серце людини|Серце]]
* Серцева недостатність (дослідження, оприлюднене в журналі New England Journal of Medicine 2009 року, показало, що недужі з дефіцитом заліза та супутньою серцевою недостатністю, мали значне покращення останньої, коли дефіцит заліза був врівноважений, незалежно від того, чи існувала одночасно залізодефіцитна анемія чи ні.<ref>{{Cite news|title=Ferric Carboxymaltose in Patients with Heart Failure and Iron Deficiency|url=http://www.nejm.org/doi/abs/10.1056/NEJMoa0908355|work=New England Journal of Medicine|date=2009-12-17|accessdate=2023-12-08|issn=0028-4793|doi=10.1056/NEJMoa0908355|pages=2436–2448|volume=361|issue=25|language=en|first=Stefan D.|last=Anker|first2=Josep|last2=Comin Colet|first3=Gerasimos|last3=Filippatos|first4=Ronnie|last4=Willenheimer|first5=Kenneth|last5=Dickstein|first6=Helmut|last6=Drexler|first7=Thomas F.|last7=Lüscher|first8=Boris|last8=Bart|first9=Waldemar|last9=Banasiak}}</ref>
* У новому дослідженні HEART-FID, користь інфузій заліза для хворих з серцевою недостатністю та нестачею заліза, залишається недоведеною.  Незрозуміло, за яких умов можлива така вигода.<ref>{{Cite news|title=Ferric Carboxymaltose in Heart Failure with Iron Deficiency|url=http://www.nejm.org/doi/10.1056/NEJMoa2304968|work=New England Journal of Medicine|date=2023-09-14|accessdate=2023-12-08|issn=0028-4793|doi=10.1056/NEJMoa2304968|pages=975–986|volume=389|issue=11|language=en|first=Robert J.|last=Mentz|first2=Jyotsna|last2=Garg|first3=Frank W.|last3=Rockhold|first4=Javed|last4=Butler|first5=Carmine G.|last5=De Pasquale|first6=Justin A.|last6=Ezekowitz|first7=Gregory D.|last7=Lewis|first8=Eileen|last8=O’Meara|first9=Piotr|last9=Ponikowski}}</ref>

== Методи дослідження ==

Визначення рівня феритину та насичення [[Трансферини|трансферином]] крові, має вирішальне значення для відкидання або підтвердження браку заліза.  Протопорфірин цинку в крові, також є корисним показником, але він рідко використовується в більшості [[Адміністративний поділ країн Європи|європейських країн]].  Визначення лише рівня заліза, не підходить для цього, оскільки воно занадто сильно коливається.<ref>{{Cite news|title=Stellungnahme der Zentralen Kommission zur Wahrung ethischer Grundsätze in der Medizin und ihren Grenzgebieten (Zentrale Ethikkommission) bei der Bundesärztekammer: „Bereitstellung und Nutzung von Behandlungsdaten zu Forschungszwecken“|url=http://dx.doi.org/10.3238/arztebl.zeko_sn_behandlungsdaten2022|work=Deutsches Ärzteblatt Online|date=2023-03-03|accessdate=2023-12-08|issn=2199-7292|doi=10.3238/arztebl.zeko_sn_behandlungsdaten2022}}</ref>

== Лікування ==

Назва джерела вміст харчового заліза в мг на 100 гр речовини:
* [[Чебрець]] сушений 123,6
* [[Кардамон]], пряність 100
* [[М'ята перцева|М'ята]] сушена 87,5
* [[Майоран]] сушений 82.7
* [[Щавель]] сушений 81.7
* [[Кмин звичайний|Кмин]] 69
* [[Кріп]] сушений 48.77
* [[Солодкий корінь|Солодка]] 41.4
* [[Кориця]] 38.1
* [[Кропива]] сушена 32.2
* [[Чорний пудинг]]<ref>{{Cite book
|url=http://dx.doi.org/10.1515/9783111691886.915
|title=Tabelle 17. Lebensmittel-Nährwerttabelle
|series=Pharmazeutisches Wörterbuch
|publisher=DE GRUYTER
|location=Berlin, Boston
}}</ref> 29.4
* [[Петрушка]] сушена 23,961
* Печінка свиняча 22.1
* [[Arthrospira|Спіруліна]] сушена 20,0
* [[Пивні дріжджі|Дріжджі пивні]] сушені 20,0
* [[Соя звичайна|Соєве]] борошно 15,0
* Насіння харчових [[Коноплі|конопель]], неочищене 14,9<ref>{{Cite news|title=Information for authors|url=http://dx.doi.org/10.1109/tei.1973.299283|work=IEEE Transactions on Electrical Insulation|date=1973-12|accessdate=2023-12-08|issn=0018-9367|doi=10.1109/tei.1973.299283|pages=150g–150g|volume=EI-8|issue=4}}</ref>
* [[Какао]]-порошок, сильно знежирений 14,5
* Сироп [[Цукровий буряк|цукрових буряків]] 13,0
* Какао-порошок, злегка знежирений 12,5
* Текстурована соя 12.5
* [[Насіння гарбуза]] 11.2
* [[Імбирний пряник|Імбир]], порошок 11,5
* [[Кунжут]] 10,0
* Свиняча [[Нирки|нирка]] 10,0
* [[Мак]] 9.5
* [[Кедровий горіх|Кедрові горіхи]] 9.2
* [[Пшоно]] 9,0
* Соєві боби 8,6
* Щавель свіжий 8,5
* Насіння [[Льон український|льону]] 8.2
* [[Кіноа]] 8.0
* Теляча печінка 7.9
* [[Щириця]] 7.6
* [[Сочевиця]] 6.9
* [[Лисичка справжня|Лисички]] (гриби) 6.5
* Насіння [[соняшник]]у 6.3
* Біла [[квасоля]] 6.1

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Анемії]]
[[Категорія:Лабораторна діагностика]]


text:
# Сарман
Сарма́н (каз. Сарман) — село у складі Акжаїцького району Західноказахстанської області Казахстану. Входить до складу Саритогайського сільського округу.
У радянські часи село називалось Харкіно.
Населення — 181 особа (2021; 281 у 2009, 322 у 1999, 306 у 1989).

wikiname: ukwiki

title: Сарман

in_language: uk

wikitext:
{{Населений пункт Казахстану
| тип                    = село
| назва                  = Сарман
| місцева назва          = {{Lang-kk|Сарман}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             =
| зображення_розмір      = <!--300px -->
| зображення_підпис      =
| область                = [[Західноказахстанська область|Західноказахстанська]]
| район                  = [[акжаїцький район|Акжаїцький]]
| округ                  = [[саритогайський сільський округ (Акжаїцький район)|Саритогайський]]
| адміністрація          =
| засноване              =
| перша згадка           =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 181 особа ([[2021]]{{KAZ-pop-stat-2021}})
| площа                  =
| ref-площа              =
| густота                =
| поштові індекси        =
| код                    =
|lat=
|long=
|lat_dir=N | lat_deg= 48 | lat_min= 43
           | lat_sec= 47
|lon_dir=E | lon_deg= 51 | lon_min= 53
           | lon_sec= 33
| карта розташування1    = Казахстан Західно-Казахстанська область
| висота                 =
| водойма                =
| етнікон                =
| станція                =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| голова                 =
| ремарки                =
}}

'''Сарма́н''' ({{Lang-kk|Сарман}}) — [[село]] у складі [[акжаїцький район|Акжаїцького району]] [[Західноказахстанська область|Західноказахстанської області]] [[Казахстан]]у. Входить до складу [[саритогайський сільський округ (Акжаїцький район)|Саритогайського сільського округу]].

У радянські часи село називалось '''Харкіно'''<ref>[https://web.archive.org/web/20160305020016/http://loadmap.net/ru/m5771 Карта 100k--m39-116] - картографічний форум loadmap.net {{ref-ru}}</ref>.

Населення — 181 особа ([[2021]]; 281 у [[2009]], 322 у [[1999]], 306 у [[1989]]).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|M-39-116}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=en&lat=48.729473&lon=51.894436&z=13&m=b&show=/27546699/ru/ На Вікімапії]

{{Акжаїцький район}}

{{Kazakhstan-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Акжаїцького району]]
[[Категорія:Села Західноказахстанської області]]

title: Основні дані

Країна: Казахстан

Область: Західноказахстанська

Район: Акжаїцький

Округ: Саритогайський

Основні дані:
Карта
· Сарман · Сарман


text:
# Глиновка (Костромська область)
Глиновка (рос. Глиновка) — присілок в Шар'їнському районі Костромської області Російської Федерації.
Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Івановське сільське поселення.

## Історія
Від 2007 року входить до складу муніципального утворення Івановське сільське поселення.

## Населення
| 2008 | 2010 | 2014 |
| ---- | ---- | ---- |
| 2    | ↘0   | →0   |

title: Глиновка (Костромська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Глиновка
|назва ін.       = Глиновка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Костромська область]]
|район           = [[Шар'їнський район]]
|міський округ   =
|поселення       = {{li|Івановське сільське поселення (Шар'їнський район)|Івановське сільське поселення|Q14489424}}
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{стабільно}} 0
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Костромська область
}}
'''Глиновка''' ({{lang-ru|Глиновка}}) — [[присілок]] в [[Шар'їнський район|Шар'їнському районі]] [[Костромська область|Костромської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення {{li|Івановське сільське поселення (Шар'їнський район)|Івановське сільське поселення|Q14489424}}.

== Історія ==

Від 2007 року входить до складу муніципального утворення Івановське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/802093069 |title=Закон Костромской области от 09 февраля 2007 года N 112-4-ЗКО «Об административно-территориальном устройстве Костромской области» |access-date=2018-09-21 |archive-date=2020-01-15 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200115000115/http://docs.cntd.ru/document/802093069 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Глиновка (Костромская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Шар'їнський район}}
{{Kostroma-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Шар'їнського району]]

title: присілок Глиновка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Костромська область

Муніципальний район: Шар'їнський район

Поселення: Івановське сільське поселення

title: Основні дані

Населення: ▬ 0

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Глиновка · Глиновка


text:
# Шелестівка (Морозівський старостинський округ)
Ше́лестівка — село в Україні, у Міловській селищній громаді Старобільського району Луганської області. Населення становить 331 осіб. Колишеній орган місцевого самоврядування — Морозівська сільська рада.
Село постраждало внаслідок геноциду українського народу, вчиненого урядом СРСР у 1932—1933 роках, кількість встановлених жертв — 217 людей.

## Населення
За даними перепису 2001 року населення села становило 331 особу, з них 95,47 % зазначили рідною мову українську, 4,23 % — російську, а 0,3 % — іншу.

## Також
- Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932-1933, Луганська область

wikitext:
{{Otheruses|тип=НП}}
{{Село
 | назва           = Шелестівка
 | область         = [[Луганська область]]
 | район           = [[Старобільський район]]
 | громада         = [[Міловська селищна громада]]
 | засновано       = 1750
 | населення       = 331
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 3,92
 | ref-площа       =
 | щільність       = 84,44
 | поштовий індекс = 92521
 | телефонний код  = 6465
 | координати      =  {{coord|49|29|24|N|39|54|53|E|scale:100000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 49 || lat_min = 29 || lat_sec = 24
   | lon_deg = 39 || lon_min = 54 || lon_sec = 53
 | висота          = 116
 | ref-висота      =
 | водойма         = Камишна
 | адреса          = 92520, Луганська обл., Міловський р-н, с.Морозівка, вул.Центральна,49б
 | облікова картка =
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 }}

'''Ше́лестівка''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Міловська селищна громада|Міловській селищній громаді]] [[Старобільський район|Старобільського району]] [[Луганська область|Луганської області]]. Населення становить 331 осіб. Колишеній орган місцевого самоврядування — Морозівська сільська рада.

Село постраждало внаслідок [[Голодомор в Україні (1932—1933)|геноциду]] українського народу, вчиненого урядом СРСР у 1932—1933 роках, кількість встановлених жертв — 217 людей<ref>{{Cite web |url=http://www.memory.gov.ua:8080/data/upload/publication/main/ua/1090/103.pdf |title=Мартиролог. Луганська, ст. 233—237 |accessdate=7 лютого 2016 |archive-date=24 лютого 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140224040757/http://www.memory.gov.ua:8080/data/upload/publication/main/ua/1090/103.pdf }}</ref>.

== Населення ==
За даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]] населення села становило 331 особу, з них 95,47 % зазначили рідною мову [[Українська мова|українську]], 4,23 % — [[Російська мова|російську]], а 0,3 % — іншу<ref>{{Cite web |url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp |title=Розподіл населення за рідною мовою на ukrcensus.gov.ua |accessdate=15 березня 2014 |archive-date=31 липня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/Mult/Database/Census/databasetree_uk.asp }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/Mult/Database/Census/databasetree_uk.asp |date=2014-07-31 }}</ref>.

== Також ==
* [[Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Луганська область)|Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932-1933, Луганська область]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/lyganskaja/28877 Погода в селі Шелестівка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111220033836/http://weather.in.ua/ua/lyganskaja/28877 |date=20 грудня 2011 }}
{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}
{{Міловська селищна громада}}

[[Категорія:Села Старобільського району]]

title: село Шелестівка

Країна: Україна

Область: Луганська область

Район: Старобільський район

Тер. громада: Міловська селищна громада

title: Основні дані

Густота населення: 84,44 осіб/км²

title: Географічні дані

Водойми: Камишна

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Шелестівка


text:
# Банда-Шакті
Банда-Шакті — район у Лхоксеумаве, Ачех, Індонезія.

## Адміністративний поділ
назва села (Гампонг) знаходиться в районі Банда-Шакті
- Гампонг Tumpok Teungoh (поштовий індекс: 24311)
- Гампонг Simpang Empat (поштовий індекс: 24313)
- Гампонг Лхоксемаве (поштовий індекс: 24314)
- Гампонг Pusong Baru (поштовий індекс: 24314)
- Гампонг Kampung Jawa Baru (поштовий індекс: 24315)
- Гампонг Banda Masem (поштовий індекс: 24351)
- Гампонг Hagu Barat Laut (поштовий індекс: 24351)
- Гампонг Hagu Selatan (поштовий індекс: 24351)
- Гампонг Hagu Teungoh (поштовий індекс: 24351)
- Гампонг Kampung Jawa Lama (поштовий індекс: 24351)
- Гампонг Keude Aceh (поштовий індекс : 24351)
- Гампонг Kuta Blang (поштовий індекс : 24351)
- Гампонг Lancang Garam (поштовий індекс : 24351)
- Гампонг Mon Geudong (поштовий індекс : 24351)
- Гампонг Pusong Lama (поштовий індекс : 24351)
- Гампонг Ujong Blang (поштовий індекс : 24351)
- Гампонг Ulee Jalan (поштовий індекс : 24351)
- Гампонг Uteun Bayi (поштовий індекс : 24351)

title: Банда-Шакті

wikitext:
{{НП
|назва = Банда-Шакті
|країна = {{прапорець|Індонезія}} Індонезія
|вид регіону = Провінція
|регіон = Ачех (провінція)
|населення = 77,336
|густина = 6,900
|телефонний код = +62645
|сайт = http://www.bappedalhokseumawe.web.id
}}

'''Банда-Шакті''' — [[Дистрикт|район]] у Лхоксеумаве, [[Ачех (провінція)|Ачех]], [[Індонезія]].

== Адміністративний поділ ==
назва села (''Гампонг'') знаходиться в районі Банда-Шакті

* Гампонг [[Tumpok Teungoh]] (поштовий індекс: 24311)
* Гампонг [[Simpang Empat, Banda Sakti|Simpang Empat]] (поштовий індекс: 24313)
* Гампонг [[Лхоксемаве]] (поштовий індекс: 24314)
* Гампонг [[Pusong Baru]] (поштовий індекс: 24314)
* Гампонг [[Kampung Jawa Baru]] (поштовий індекс: 24315)
* Гампонг [[Banda Masem]] (поштовий індекс: 24351)
* Гампонг [[Hagu Barat Laut]] (поштовий індекс: 24351)
* Гампонг [[Hagu Selatan]] (поштовий індекс: 24351)
* Гампонг [[Hagu Teungoh]] (поштовий індекс: 24351)
* Гампонг [[Kampung Jawa Lama]] (поштовий індекс: 24351)
* Гампонг [[Keude Aceh]] (поштовий індекс : 24351)
* Гампонг [[Kuta Blang]] (поштовий індекс : 24351)
* Гампонг [[Lancang Garam]] (поштовий індекс : 24351)
* Гампонг [[Mon Geudong]] (поштовий індекс : 24351)
* Гампонг [[Pusong Lama]] (поштовий індекс : 24351)
* Гампонг [[Ujong Blang]] (поштовий індекс : 24351)
* Гампонг [[Ulee Jalan]] (поштовий індекс : 24351)
* Гампонг [[Uteun Bayi]] (поштовий індекс : 24351)

== Примітки ==
{{Reflist}}

{{Indonesia-geo-stub}}

[[Категорія:Райони Індонезії]]

title: Країна

Країна: Індонезія

Провінція: Ачех (провінція)

Внутрішній поділ: Kuta Blangd, Simpang Empatd, Kampung Jawa Lhokseumawed, Kota Lhokseumawed, Mon Geudongd, Keude Acehd, Pusong Lhokseumawed, Hagu Teungohd, Uteun Bayid, Ujong Blangd, South Hagud, Ulee Jaland, Lancang Garamd, Jawa Baroed, Hagu Barat Lautd, Tumpok Teungohd, Pusong Barud, Banda Masend

Дата заснування: 21 червня 2001

Висота центру: 5 м

Густота населення: 6,900 осіб/км²

OSM: ↑4126220 ·R (Лхоксемаве)


text:
# Кибальчич Микола Іванович
Мико́ла Іва́нович Киба́льчич (19 (31) жовтня 1853, Короп, Чернігівська губернія — 3 (15) квітня 1881, Санкт-Петербург) — український винахідник і революціонер-народник. Автор схеми першого у світі реактивного літального апарата. Страчений за замах на імператора Олександра II. Дід головного маршала авіації СРСР О. Є. Голованова.

## Життєпис
Народився Микола Іванович Кибальчич 31 жовтня 1853 року в родині Івана Йосиповича Кибальчича, священника сербського походження, та Варвари Максимівни Іваницької. Микола був наймолодшим із 6 дітей Івана і Варвари. Підліток пішов на серйозний конфлікт із батьком-священиком, покинув духовну семінарію у Чернігові і вступив до гімназії Новгорода-Сіверського, яку закінчив зі срібною медаллю. Там хлопчик і захопився хімією, за що навіть одержав прізвисько «Миколка-піротехнік». Це привело його спочатку в Петербурзький інститут інженерів шляхів сполучення (1871—1873). Не закінчивши його, він перейшов у Медично-хірургічну академію. Тут Кибальчич і познайомився з народовольцями та їхніми ідеями. 1875 року за зберігання нелегальної літератури був заарештований і майже три роки провів у Лук'янівській в'язниці у Києві, після чого його випустили під нагляд поліції.
Ще за часів навчання у Новгород-Сіверській гімназії, спілкуючись зі своїм дядьком, Микола познайомився із народницькими ідеями. В умовах заборони продовжити освіту він обрав шлях революціонера-підпільника.
Український бібліограф і літературознавець Дмитро Сильчевський так згадував про Кибальчича:
|  | У Новгород-Сіверській гімназії Кибальчич у 6-му і 7-му (останньому) класі був незмінно першим учнем і особливо дивував усіх своїх товаришів, навіть учителів, своїми дивовижними математичними здібностями. |

Згодом Кибальчич працює в підпільних друкарнях, і у так званих «пекельних лабораторіях», де виготовляли вибухівку і зброю для терористичних актів. Там і проявився його неабиякий талант хіміка і винахідника. Микола навчився у домашніх умовах робити нітрогліцерин і динаміт. Навіть більше — він поліпшив їх якість. Динаміт Кибальчича за своїми характеристиками перевершував динаміт його винахідника — шведа Нобеля. Крім того, він створив рецепт унікальної фарби для підпільних друкарень народовольців[джерело?].
Кибальчич також написав одну з найважливіших в народовольчій публіцистиці теоретичну статтю — «Политическая революция и экономический вопрос» (газ. «Народная воля», 5 лютого 1881 року).
На імператора Олександра II «Визволителя» терористи-народовольці здійснили шість замахів. Увійшовши до складу терористичної групи Андрія Желябова, Кибальчич проаналізував помилки попередніх замахів і вирішив створити бомбу, якій би не було рівних. Царські генерали пізніше назвуть її справжнім дивом і новим словом у вибухотехніці. По суті, вона стала прообразом сучасної гранати. Подібних зразків у той час техніка Європи ще не знала.
Під час останнього замаху на царя 1 березня 1881 року вирішальну роль зіграла «забійна сила» бомби, створеної Кибальчичем. Однак після цього прожити на свободі талановитому винахіднику вдалося недовго — його заарештували через сімнадцять днів після теракту.
Кибальчич був відданий до суду разом з Желябовим, Перовською, Рисаковим та Михайловим і страчений 3 квітня 1881 року. Помилування Кибальчич не просив.

## Проєкт реактивного літального апарата
У камері, за кілька днів до страти, Микола розробив проєкт реактивного літального апарата. У проєкті Кибальчич розглянув пристрій порохового ракетного двигуна, керування польотом шляхом зміни кута нахилу двигуна, програмний режим горіння, забезпечення стійкості апарата тощо. Схему апарата арештант надряпав уламком ґудзика на стіні каземату, але згодом він переніс проєкт на папір.
Миколі Кибальчичу вдалося передати папери з розробленим проєктом адвокату. Однак їх вилучила царська «охранка», долучила їх до справи і відправила у спецархіви таємної канцелярії. Тут вони пролежали до Жовтневого перевороту 1917 року.
Вперше їх опубліковано 1918 року в журналі «Былое», № 4—5. В проєкті Кибальчич обґрунтував вибір робочого тіла і джерела енергії апарата, висунув ідею про можливість застосування броньованого пороху для реактивного двигуна і про необхідність забезпечення програмованого режиму горіння пороху, розробив пристрої для подачі палива і регулювання, способи запалювання. Подачу порохових шашок в камеру згоряння Кибальчич планував забезпечувати за допомогою автоматичних годинникових механізмів. Досліджуючи питання щодо стійкості польоту, Кибальчич зазначив, що стабілізація апарата може проводитися як відповідним розподілом мас, так і за допомогою крил-стабілізаторів. В проєкті досліджене питання про гальмування апарата при спуску. В кінці пояснювальної записки Кибальчич виказав думку про те, що успіх у вирішенні проблеми залежить від вибору співвідношення між масою корисного вантажу, габаритами порохових шашок і геометричними розмірами камери згорання двигунів.

## Пам'ять
Рідним «царевбивці» Кибальчича було запропоновано змінити прізвище, однак вони відмовилися. Сім'я винахідника зазнала шквалу репресій. Усіх юнаків з їхньої родини виключили з навчальних закладів і відправили в солдати. Через півроку, не витримавши потрясіння і переслідувань, померли сестра і брат народовольця. Буря не обійшла і земляків Кибальчича: указом сина убитого царя містечку Короп було заборонено розбудовуватися, а самим коропчанам наказано побудувати церкву і все життя замолювати гріх земляка.
За радянської влади у Коропі був встановлений пам'ятник та відкритий краєзнавчий музей, який розташовується у реконструйованому будинку, де проживав Кибальчич. У селищі іменем Кибальчича були названі площа, провулок та вулиця у центрі.
У Києві ім'ям Кибальчича був названий житловий масив та вулиця. Також його іменем були названі вулиці у Москві, Львові, Житомирі, Чернігові, Запоріжжі, Калузі та інших населених пунктах колишнього СРСР.
Ім'ям Кибальчича названий кратер на зворотному боці Місяця.
Політик Лев Дейч так описував Кибальчича у своїх спогадах:
|           | <...> Але особливо оптимістом він був у ставленні до людей. Про всіх, з ким він близько стикався, він був доброї думки! Хоча й не звеличував нікого до небес, не приходив ні від кого в особливий захват. Він з усіма у в'язниці — як згодом на волі — був однаково добрим, рівним, з усіма жив у мирі (нас було у в'язниці людей приблизно 20). Я рішуче не знаю випадку, щоб він із ким-небудь серйозно посперечався, посварився, і думаю, за все його життя з ним не було такого випадку. Завжди спокійний, поступливий... <...> |
| — Л. Дейч |                                                                                |

title: Кибальчич Микола Іванович

wikitext:
{{Othernames|Кибальчич}}
{{Особа
|ім'я              = Микола Іванович Кибальчич
|зображення        = Nikolaj Ivanovich Kibalchich.jpg
|розмір_зображення =
|підпис_зображення =
|відомий_(відома)  = революціонер-народник
|рід_діяльності    =
|титул             =
|батько            = Іван Йосипович Кибальчич
|мати              = Варвара Максимівна Іваницька
|нагороди          = {{не перекладено|треба=Міжнародний зал авіаційної та космічної слави|текст=Міжнародний зал авіаційної та космічної слави|є=International Air & Space Hall of Fame}}
}}
'''Мико́ла Іва́нович Киба́льчич''' ({{ДН|31|10|1853|19}}, [[Короп (смт)|Короп]], [[Чернігівська губернія]] — {{ДС|15|4|1881|3}}, [[Санкт-Петербург]]) — український<ref name=":0" /> винахідник і революціонер-народник<ref>[https://www.ukrinform.ua/rubric-culture/2599420-kosmicnij-proekt-u-rosijskij-turemnij-kameri-j-narodnik-mikola-kibalcic.html {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201012025313/https://www.ukrinform.ua/rubric-culture/2599420-kosmicnij-proekt-u-rosijskij-turemnij-kameri-j-narodnik-mikola-kibalcic.html |date=12 Жовтня 2020 }} Космічний проект у російській тюремній камері й українець Микола Кибальчич //[[Шпак Віктор Іванович]], [[Укрінформ]]]</ref>. Автор схеми першого у світі реактивного літального апарата. Страчений за замах на імператора [[Олександр II (російський імператор)|Олександра II]]<ref name=":0">{{Cite web |url=http://uahistory.com/topics/famous_people/9496 |title=Микола Кибальчич // ГАННА ЧЕРКАСЬКА, UAHistory |accessdate=5 Жовтня 2020 |archive-date=8 Жовтня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20201008200052/http://uahistory.com/topics/famous_people/9496 }}</ref>. Дід [[Головний маршал роду військ|головного маршала авіації]] СРСР [[Голованов Олександр Євгенович|О. Є. Голованова]]<ref name=":0" />.

== Життєпис ==
Народився Микола Іванович Кибальчич 31 жовтня 1853 року в родині Івана Йосиповича Кибальчича, священника сербського походження, та Варвари Максимівни Іваницької. Микола був наймолодшим із 6 дітей Івана і Варвари<ref name=":1">{{Cite web|url=https://www.youtube.com/watch?v=Z859tSouqEM|title=Микола Кибальчич: геніальний український терорист|last=Редька|first=Фелікс|last2=Мурза|first2=Євген|last3=Глущенко|first3=Ілля|date=2024-08-05|website=[[YouTube]]|publisher=комік плюс історик|language=uk|type=Відеопідкаст|access-date=2024-08-07}}</ref>. Підліток пішов на серйозний конфлікт із батьком-священиком, покинув духовну семінарію у Чернігові і вступив до гімназії [[Новгород-Сіверський|Новгорода-Сіверського]], яку закінчив зі срібною медаллю<ref name=":1" />. Там хлопчик і захопився [[хімія|хімією]], за що навіть одержав прізвисько «Миколка-піротехнік». Це привело його спочатку в Петербурзький інститут інженерів шляхів сполучення (1871—1873). Не закінчивши його, він перейшов у Медично-хірургічну академію. Тут Кибальчич і познайомився з [[Народна воля|народовольцями]] та їхніми ідеями. 1875 року за зберігання нелегальної літератури був заарештований і майже три роки провів у [[Лук'янівська в'язниця|Лук'янівській в'язниці]] у Києві, після чого його випустили під нагляд поліції.

[[Файл:Kibalchich2.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Микола Кибальчич]]

Ще за часів навчання у Новгород-Сіверській гімназії, спілкуючись зі своїм дядьком, Микола познайомився із народницькими ідеями. В умовах заборони продовжити освіту він обрав шлях революціонера-підпільника.

Український бібліограф і літературознавець Дмитро Сильчевський так згадував про Кибальчича:

{{Цитата|У Новгород-Сіверській гімназії Кибальчич у 6-му і 7-му (останньому) класі був незмінно першим учнем і особливо дивував усіх своїх товаришів, навіть учителів, своїми дивовижними математичними здібностями.}}

Згодом Кибальчич працює в підпільних друкарнях, і у так званих «пекельних лабораторіях», де виготовляли вибухівку і зброю для терористичних актів. Там і проявився його неабиякий талант хіміка і винахідника. Микола навчився у домашніх умовах робити [[нітрогліцерин]] і [[динаміт]]. Навіть більше — він поліпшив їх якість. Динаміт Кибальчича за своїми характеристиками перевершував [[динаміт]] його винахідника — шведа [[Альфред Нобель|Нобеля]]<ref name=":1" />. Крім того, він створив рецепт унікальної фарби для підпільних друкарень народовольців{{Джерело?}}.

Кибальчич також написав одну з найважливіших в народовольчій публіцистиці теоретичну статтю — «Политическая революция и экономический вопрос» (газ. «Народная воля», 5 лютого 1881 року).

На [[Список імператорів Російської імперії|імператора]] [[Олександр II (російський імператор)|Олександра II]] «Визволителя» терористи-народовольці здійснили шість замахів. Увійшовши до складу терористичної групи [[Желябов Андрій Іванович|Андрія Желябова]], Кибальчич проаналізував помилки попередніх замахів і вирішив створити бомбу, якій би не було рівних. Царські генерали пізніше назвуть її справжнім дивом і новим словом у вибухотехніці. По суті, вона стала прообразом сучасної [[Граната|гранати]]. Подібних зразків у той час техніка Європи ще не знала.

Під час останнього замаху на царя 1 березня 1881 року вирішальну роль зіграла «забійна сила» бомби, створеної Кибальчичем. Однак після цього прожити на свободі талановитому винахіднику вдалося недовго — його заарештували через сімнадцять днів після теракту.

Кибальчич був відданий до суду разом з [[Желябов Андрій Іванович|Желябовим]], [[Перовська Софія Львівна|Перовською]], [[Рисаков Микола Іванович|Рисаковим]] та [[Михайлов Олександр Дмитрович|Михайловим]] і страчений 3 квітня 1881 року. Помилування Кибальчич не просив<ref name=":1" />.

== Проєкт реактивного літального апарата ==
У камері, за кілька днів до страти, Микола розробив проєкт [[Реактивний двигун|реактивного літального апарата]]. У проєкті Кибальчич розглянув пристрій порохового [[Ракетний двигун|ракетного двигуна]], керування польотом шляхом зміни кута нахилу двигуна, програмний режим горіння, забезпечення стійкості апарата тощо. Схему апарата арештант надряпав уламком ґудзика на стіні [[каземат]]у, але згодом він переніс проєкт на папір<ref name=":1" />.

Миколі Кибальчичу вдалося передати папери з розробленим проєктом адвокату. Однак їх вилучила царська «охранка», долучила їх до справи і відправила у спецархіви [[Таємна канцелярія|таємної канцелярії]]. Тут вони пролежали до [[Жовтневий переворот|Жовтневого перевороту 1917 року]].

Вперше їх опубліковано 1918 року в журналі «Былое», № 4—5. В проєкті Кибальчич обґрунтував вибір [[Робоче тіло|робочого тіла]] і джерела енергії апарата, висунув ідею про можливість застосування [[порох|броньованого пороху]] для [[Реактивний двигун|реактивного двигуна]] і про необхідність забезпечення програмованого режиму горіння пороху, розробив пристрої для подачі палива і регулювання, способи запалювання. Подачу порохових шашок в [[Камера згоряння|камеру згоряння]] Кибальчич планував забезпечувати за допомогою автоматичних [[Годинниковий механізм|годинникових механізмів]]. Досліджуючи питання щодо стійкості польоту, Кибальчич зазначив, що [[стабілізація]] апарата може проводитися як відповідним розподілом мас, так і за допомогою крил-стабілізаторів. В проєкті досліджене питання про гальмування апарата при спуску. В кінці пояснювальної записки Кибальчич виказав думку про те, що успіх у вирішенні проблеми залежить від вибору співвідношення між масою корисного вантажу, габаритами порохових шашок і геометричними розмірами камери згорання двигунів.

== Пам'ять ==
[[Файл:Kybalchych.png|thumb|200px|Пам'ятник Миколі Кибальчичу у Коропі.]]
Рідним «царевбивці» Кибальчича було запропоновано змінити прізвище, однак вони відмовилися. Сім'я винахідника зазнала шквалу репресій. Усіх юнаків з їхньої родини виключили з навчальних закладів і відправили в солдати. Через півроку, не витримавши потрясіння і переслідувань, померли сестра і брат народовольця. Буря не обійшла і земляків Кибальчича: указом сина убитого царя містечку [[Короп (смт)|Короп]] було заборонено розбудовуватися, а самим коропчанам наказано побудувати церкву і все життя замолювати гріх земляка<ref name=":1" />.

За [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|радянської влади]] у [[Короп (смт)|Коропі]] був встановлений [[пам'ятник]] та відкритий краєзнавчий [[музей]], який розташовується у реконструйованому будинку, де проживав Кибальчич. У селищі іменем Кибальчича були названі площа, провулок та вулиця у центрі.

У [[Київ|Києві]] ім'ям Кибальчича був названий [[Кибальчич (масив)|житловий масив]] та вулиця. Також його іменем були названі вулиці у Москві, Львові, Житомирі, Чернігові, Запоріжжі, Калузі та інших населених пунктах колишнього [[СРСР]].

Ім'ям Кибальчича названий кратер на зворотному боці [[Місяць (супутник)|Місяця]]<ref name=":1" />.

Політик [[Лев Дейч]] так описував Кибальчича у своїх спогадах<ref name=":1" /><ref>{{Cite web|url=https://narovol.narod.ru/kibal4.htm|title=Николай Кибальчич 4|website=narovol.narod.ru|publisher=Народная воля|language=ru|access-date=2024-08-07}}</ref>:

{{Цитата|<...> Але особливо оптимістом він був у ставленні до людей. Про всіх, з ким він близько стикався, він був доброї думки! Хоча й не звеличував нікого до небес, не приходив ні від кого в особливий захват. Він з усіма у в'язниці — як згодом на волі — був однаково добрим, рівним, з усіма жив у мирі (нас було у в'язниці людей приблизно 20). Я рішуче не знаю випадку, щоб він із ким-небудь серйозно посперечався, посварився, і думаю, за все його життя з ним не було такого випадку. Завжди спокійний, поступливий... <...>|автор=Л. Дейч}}

== Див. також ==
* [[Народництво]]
* [[Першомартовці]]
* [[Реактивний рух]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела та література ==
* ''Т. І. Лазанська''. [http://www.history.org.ua/?encyclop&termin=Kybalchych_M Кибальчич Микола Іванович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160817215337/http://www.history.org.ua/?encyclop&termin=Kybalchych_M |date=17 Серпня 2016 }} // {{ЕІУ|4|182}}
* ''Черняк А. Я.'' Николай Кибальчич — революционер и учёный. — М., 1960.
* ''Бражнин И. Я.'' Голубые листки. — Л., 1957.
* ''Кибальчич Ф. А.'' Николай Кибальчич. — М., 1986.

== Посилання ==
* [http://www.hrono.ru/biograf/kibalch.html www.hrono.ru] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070930045624/http://www.hrono.ru/biograf/kibalch.html |date=30 Вересня 2007 }}{{ref-ru}}

{{бібліоінформація}}

[[Категорія:Люди, на честь яких названо кратер на Місяці]]
[[Категорія:Винахідники Російської імперії]]
[[Категорія:Українські конструктори]]
[[Категорія:Українські науковці]]
[[Категорія:Уродженці Кролевецького повіту]]
[[Категорія:Російські терористи]]
[[Категорія:Народовольці]]
[[Категорія:Бранці Лук'янівської в'язниці]]
[[Категорія:Основоположники космонавтики]]
[[Категорія:Люди, на честь яких названо вулиці]]
[[Категорія:Люди на марках]]
[[Категорія:Українські атеїсти]]
[[Категорія:Повішені в Російській імперії]]

title: Микола Іванович Кибальчич

Прізвисько: Миколка-піротехнік

Народився: 19 (31) жовтня 1853 · Короп, Кролевецький повіт, Чернігівська губернія, Малоросійське генерал-губернаторство, Російська імперія

Помер: 3 (15) квітня 1881 (27 років) · Санкт-Петербург, Російська імперія · ·повішення

Поховання: Цвинтар Пам'яті жертв 9 січняd

Країна: Російська імперія

Національність: українці

Діяльність: журналіст, хімік, політик, науковець, винахідник, революціонер

Відомий завдяки: революціонер-народник

Знання мов: російська і українська

Конфесія: атеїзм

Батько: Іван Йосипович Кибальчич

Мати: Варвара Максимівна Іваницька


text:
# Дзенцелець
Дзенцелець (пол. Dzięcielec) — село в Польщі, у гміні Ленчиці Вейгеровського повіту Поморського воєводства.
Населення — 234 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Гданського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 115     | 41                 | 68               | 6                    |
| Жінки    | 119     | 39                 | 60               | 20                   |
| Разом    | 234     | 80                 | 128              | 26                   |

title: Дзенцелець

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Дзенцелець
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Dzięcielec}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Kosciol_dziecielec.jpg
|опис зображення    =  <!--[[Kościół św. Stanisława Biskupa i Męczennika w Dzięcielcu|Kościół w Dzięcielcu z 1845 roku]]-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Поморське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Вейгеровський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Ленчице{{!}}Ленчице
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 234
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 58
|поштовий індекс        = 84-218
|автомобільний код      = GWE
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0167214
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Дзенцелець''' ({{lang-pl|Dzięcielec}}) — село в Польщі, у [[Ленчиці (гміна)|гміні Ленчиці]] [[Вейгеровський повіт|Вейгеровського повіту]] [[Поморське воєводство|Поморського воєводства]].
Населення — {{formatnum:234}} {{МНОЖИНА:234|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Гданське воєводство|Гданського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=115 |ЧолПре=41 |ЧолПрац=68 |ЧолПост=6
|Жін=119 |ЖінПре=39 |ЖінПрац=60 |ЖінПост=20
|Разом=234 |РазомПре=80 |РазомПрац=128 |РазомПост=26
}}

== Примітки ==
{{commonscat-inline|Dzięcielec}}
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Ленчиці}}

{{Поморське-доробити}}

[[Категорія:Села Вейгеровського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Поморське воєводство

Повіт: Вейгеровський повіт

Гміна: Ленчице

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: GWE

OSM: ↑1582824 ·R (Гміна Ленчиці)


text:
# Новоберезове (Курська область)
Новоберезове (рос. Новоберезово) — хутір в Горшеченському районі Курської області Російської Федерації.
Населення становить 7 осіб. Входить до складу муніципального утворення Сосновська сільрада.

## Історія
Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю Східна Слобожанщина.
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Сосновська сільрада.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 21   | ↘7   |

title: Новоберезове (Курська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[хутір]]
|тип_род         = хутора
|назва           = Новоберезове
|назва ін.       = Новоберезово
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Курська область]]
|район           = [[Горшеченський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Сосновська сільрада (Горшеченський район)|Сосновська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 7
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Курська область
}}
'''Новоберезове''' ({{lang-ru|Новоберезово}}) — [[хутір]] в [[Горшеченський район|Горшеченському районі]] [[Курська область|Курської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 7 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Сосновська сільрада (Горшеченський район)|Сосновська сільрада]].

== Історія ==

Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю [[Східна Слобожанщина]].

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення [[Сосновська сільрада (Горшеченський район)|Сосновська сільрада]]<ref>[https://web.archive.org/web/20160314021302/http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/legislation_rf/index.php?d_id4=bb946d29-340c-4f4d-a79c-98e025259910&do4=document&id4=1bcc3f5b-8dc3-4546-b263-22f994cbb55b Закон Курской области от 14.10.2004 № 48-ЗКО «О муниципальных образованиях Курской области»] {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Новоберезово (Курская область)  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Горшеченський район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Горшеченського району]]
[[Категорія:Хутори Курської області]]

title: хутір Новоберезове

Суб'єкт Російської Федерації: Курська область

Муніципальний район: Горшеченський район

Поселення: Сосновська сільрада

title: Основні дані

Населення: ▼ 7

Основні дані:
Мапа
· Новоберезове · Новоберезове


text:
# Гай Анній Луск
Гай Анній Луск ( Gaius Annius Luscus, бл. 130 до н. е. — після 81 до н. е.) — політичний та військовий діяч Римської республіки, претор 84 або 83 до н.е.

## Життєпис
Походив з роду Анніїв. Син Тита Аннія Руфа, консула 128 року до н. е. У 108 році до н. е. служив в Нумідії під орудою Квінта Цецилія Метелла Нумідійського на посаді префекта допоміжних лігурійських когорт. Згодом керував залогою міста Лептіс Великий. У 84 або 83 році до н. е. обирається претором. У 82 році до н. е. отримує посаду проконсула в Сирії. Тут підтримав Луція Корнелію Суллу. У 81 році до н. е. був направлений до Іспанії. Після вбивства Лівія Салінатором, який захищав гірські проходи, подолав Піренеї і вигнав Квінта Серторія. Про подальшу долю немає відомостей.

title: Гай Анній Луск

wikitext:
{{Про|інших людей з таким преноменом|Гай (преномен)}}
{{Особа
| ім'я                 = Гай Анній Луск
| місце_проживання     =
| підпис_зображення    =
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = бл. [[130 до н. е.]]
| місце_народження     =
| дата_смерті          = після [[81 до н. е.]]
| місце_смерті         =
| причина_смерті       =
| громадянство         =
| національність       =
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       = [[політик]], військовий очільник
| титул                =
| військове звання     =
| дружина              =
| діти                 =
| рід                  = [[Аннії]]
| родичі               =
| батько               = [[Тит Анній Луск Руф]]
| матір                =
| нагороди             =
| зріст                =
| вага                 =
| герб                 =
}}
'''Гай Анній Луск''' ( Gaius Annius Luscus, бл. [[130 до н. е.]] — після [[81 до н. е.]]) — політичний та військовий діяч [[Римська республіка|Римської республіки]], [[претор]] 84 або 83 до н.е.

== Життєпис ==
Походив з роду Анніїв. Син [[Тит Анній Луск Руф|Тита Аннія Руфа]], консула 128 року до н. е. У 108 році до н. е. служив в [[Нумідія|Нумідії]] під орудою [[Квінт Цецилій Метелл Нумідійский|Квінта Цецилія Метелла Нумідійського]] на посаді префекта допоміжних лігурійських когорт. Згодом керував залогою міста [[Лептіс-Магна|Лептіс Великий]]. У 84 або 83 році до н. е. обирається претором. У 82 році до н. е. отримує посаду проконсула в Сирії. Тут підтримав [[Луцій Корнелій Сулла|Луція Корнелію Суллу]]. У 81 році до н. е. був направлений до Іспанії. Після вбивства Лівія Салінатором, який захищав гірські проходи, подолав Піренеї і вигнав [[Квінт Серторій|Квінта Серторія]]. Про подальшу долю немає відомостей.

== Джерела ==
* [[Саллюстій|Sall.]] Iug. 77
* [[Плутарх|Plut.]] Sert. 7
{{AncientRome-bio-stub}}
[[Категорія:Претори]]
[[Категорія:Аннії]]

title: Гай Анній Луск

Народився: бл. 130 до н. е.

Помер: після 81 до н. е.

Країна: Стародавній Рим

Діяльність: політик, військовий очільник

Знання мов: латина

Посада: римський губернатор, претор і triumvir monetalisd

Рід: Аннії

Батько: Тит Анній Луск Руф

Брати, сестри: Anniad


text:
# Вальє-де-Мансанедо
Вальє-де-Мансанедо (ісп. Valle de Manzanedo) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Кастилія-і-Леон, у провінції Бургос. Населення — 137 осіб (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 280 км на північ від Мадрида, 60 км на північ від Бургоса.
На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2010 рік)
- Архес: 1 особа
- Арреба: 19 осіб
- Сідад-де-Ебро: 4 особи
- Консортес: 4 особи
- Креспос: 7 осіб
- Куева-де-Мансанедо: 7 осіб
- Мансанедільйо: 0 осіб
- Мансанедо: 38 осіб
- Пеньяльба-де-Мансанедо: 3 особи
- Побласьйон-де-Арреба: 10 осіб
- Ріосеко: 13 осіб
- Сан-Мартін-дель-Рохо: 9 осіб
- Сан-Мігель-де-Корнесуело: 8 осіб
- Вальєхо-де-Мансанедо: 6 осіб
- Вільясопліс: 8 осіб

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

title: Вальє-де-Мансанедо

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Вальє-де-Мансанедо
 | місцева_назва       = ''Valle de Manzanedo''
 | прапор              =
 | герб                =
 | автономна_спільнота = [[Кастилія-і-Леон]]
 | провінція           = [[Бургос (провінція)|Бургос]]
 | комарка             =
 | широта              = 42.9
 | довгота             = -3.689
 | висота              = 624
 | висота_макс         = 1108
 | населення           = 137
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 70,44
 | густота             = 1,94
 | поштові_індекси     = 09558
 | телефонний_код      = 34 947
 | код_INE             = 09409
 | мер                 = Марія дель Кармен Сайс Фернандес
 | рік_обрання         = 2007
 | www                 = http://www.valledemanzanedo.org
}}
'''Вальє-де-Мансанедо''' ({{lang-es|Valle de Manzanedo}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Кастилія-і-Леон]], у провінції [[Бургос (провінція)|Бургос]]. Населення — {{formatnum:137}} осіб (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 280 км на північ від [[Мадрид]]а, 60 км на північ від [[Бургос]]а.

На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2010 рік)<ref>{{cite web|url=http://www.ine.es/nomen2/|title=Nomenclátor. Relación de unidades poblacionales|publisher=[[Національний інститут статистики Іспанії]] (INE)|language=іспанською|accessdate=2011-06-12|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Cbe6GOiV?url=http://www.ine.es/nomen2/|archivedate=2012-12-02|deadurl=yes}}</ref>
* Архес: 1 особа
* Арреба: 19 осіб
* Сідад-де-Ебро: 4 особи
* Консортес: 4 особи
* Креспос: 7 осіб
* Куева-де-Мансанедо: 7 осіб
* Мансанедільйо: 0 осіб
* Мансанедо: 38 осіб
* Пеньяльба-де-Мансанедо: 3 особи
* Побласьйон-де-Арреба: 10 осіб
* Ріосеко: 13 осіб
* Сан-Мартін-дель-Рохо: 9 осіб
* Сан-Мігель-де-Корнесуело: 8 осіб
* Вальєхо-де-Мансанедо: 6 осіб
* Вільясопліс: 8 осіб

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Valle de Manzanedo}}

== Галерея зображень ==
<!--
<gallery>
Файл:VManzanedo.jpg|Vista del río Ebro penetrando en el Valle de Manzanedo tras atravesar las hoces de Tudanca
</gallery>
-->

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Бургос}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Бургос]]

title: Вальє-де-Мансанедо · Valle de Manzanedo

· Герб: · Прапор

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Кастилія-і-Леон

Провінція: Бургос

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Марія дель Кармен Сайс Фернандес (з 2007)

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Кольонія-Галковиці
Кольонія-Галковиці (пол. Kolonia Gałkowice) — село в Польщі, у гміні Двікози Сандомирського повіту Свентокшиського воєводства.
Населення — 66 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Тарнобжезького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура на день 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 33      | 4                  | 25               | 4                    |
| Жінки    | 33      | 5                  | 19               | 9                    |
| Разом    | 66      | 9                  | 44               | 13                   |

title: Кольонія-Галковиці

wikitext:
{{НП
|країна = [[Польща]]
|статус = село
|українська назва = Кольонія-Галковиці
|оригінальна назва = {{lang-pl|Kolonia Gałkowice}}
|підпорядкування =
|герб =
|прапор =
|ширина герба =
|ширина прапора =
|зображення =
|опис зображення =
|вид регіону = Воєводство
|регіон = Свентокшиське воєводство
|вид району = Повіт
|район = [[Сандомирський повіт]]
|вид общини = Гміна
|община = Двікози (гміна){{!}}Двікози
|внутрішній поділ =
|перша згадка =
|попередні назви =
|площа =
|висота центру НП =
|клімат =
|офіційна мова =
|офіційна мова-ref =
|населення = 66
|рік перепису = 2011{{R|nsp}}
|густота населення =
|агломерація =
|національний склад =
|конфесійний склад =
|катойконім =
|часовий пояс = +1
|DST = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код = (+48) 15
|поштовий індекс = 27-620 [[Dwikozy]]
|автомобільний код = TSA
|вид ідентифікатора = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0989382
|сайт =
|add1n =
|add1 =
}}

'''Кольонія-Галковиці''' ({{lang-pl|Kolonia Gałkowice}}) — село в Польщі, у [[Двікози (гміна)|гміні Двікози]] [[Сандомирський повіт|Сандомирського повіту]] [[Свентокшиське воєводство|Свентокшиського воєводства]].

Населення — {{formatnum:66}} {{МНОЖИНА:66|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Тарнобжезьке воєводство|Тарнобжезького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура на день 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=33 |ЧолПре=4 |ЧолПрац=25 |ЧолПост=4
|Жін=33 |ЖінПре=5 |ЖінПрац=19 |ЖінПост=9
|Разом=66 |РазомПре=9 |РазомПрац=44 |РазомПост=13
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url=https://danepubliczne.gov.pl/dataset/ea76a817-702b-465b-a12d-4ebba27d6fb3/resource/64abe576-8dc9-4f77-a4c6-d36462c32518/download/1miejscowosciludnoscnsp2011.xlsx
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Двікози}}

[[Категорія:Села Сандомирського повіту]]

title: Країна

Воєводство: Свентокшиське воєводство

Повіт: Сандомирський повіт

Гміна: Двікози

Поштовий індекс: 27-620 Dwikozy

Автомобільний код: TSA

OSM: ↑2966767 ·R (Ґміна Двікози)


text:
# SNRPD1
SNRPD1 (англ. Small nuclear ribonucleoprotein D1 polypeptide) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 18-ї хромосоми.  Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 119 амінокислот, а молекулярна маса — 13 282.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MKLVRFLMKL |  | SHETVTIELK |  | NGTQVHGTIT |  | GVDVSMNTHL |  | KAVKMTLKNR |
| EPVQLETLSI |  | RGNNIRYFIL |  | PDSLPLDTLL |  | VDVEPKVKSK |  | KREAVAGRGR |
| GRGRGRGRGR |  | GRGRGGPRR  |  |            |  |            |  |            |

A: Аланін

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

Кодований геном білок за функцією належить до рибонуклеопротеїнів.
Задіяний у таких біологічних процесах як процесінг мРНК, сплайсінг мРНК.
Локалізований у цитоплазмі, ядрі.

title: SNRPD1

wikitext:
{{Картка гена}}
'''SNRPD1''' ({{lang-en|Small nuclear ribonucleoprotein D1 polypeptide}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 18-ї хромосоми. <ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:11158 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:11158 |language=англ. |accessdate=6 лютого 2017 |url-status=dead }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 119 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 13 282<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/P62314#sequences |title=UniProt, P62314 |language=англ. |accessdate=6 лютого 2017 |archive-date=2 лютого 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170202172109/http://www.uniprot.org/uniprot/P62314/#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MKLVRFLMKL		SHETVTIELK		NGTQVHGTIT		GVDVSMNTHL		KAVKMTLKNR

EPVQLETLSI		RGNNIRYFIL		PDSLPLDTLL		VDVEPKVKSK		KREAVAGRGR

GRGRGRGRGR		GRGRGGPRR

A: [[Аланін]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функцією належить до [[рибонуклеопротеїн|рибонуклеопротеїнів]].
Задіяний у таких біологічних процесах як [[процесінг РНК|процесінг мРНК]], [[сплайсінг]] мРНК.
Локалізований у [[цитоплазма|цитоплазмі]], [[клітинне ядро|ядрі]].

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=Molecular cloning of a cDNA encoding the human Sm-D autoantigen. |journal=Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A. |автор=Rokeach L.A., Haselby J.A., Hoch S.O. |дата=1988 |сторінки=4832 — 4836|volume=85}} {{PMID|3260384}} {{DOI|10.1073/pnas.85.13.4832}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
* {{cite journal|назва=Purification and characterization of native spliceosomes suitable for three-dimensional structural analysis. |journal=RNA |автор=Jurica M.S., Licklider L.J., Gygi S.P., Grigorieff N., Moore M.J. |дата=2002 |сторінки=426 — 439|volume=8}} {{PMID|11991638}} {{DOI|10.1017/S1355838202021088}}
* {{cite journal|назва=Crystal structure of human spliceosomal U1 snRNP at 5.5 A resolution. |journal=Nature |автор=Pomeranz Krummel D.A., Oubridge C., Leung A.K., Li J., Nagai K. |дата=2009 |сторінки=475 — 480|volume=458}} {{PMID|19325628}} {{DOI|10.1038/nature07851}}
* {{cite journal|назва=Functional organization of the Sm core in the crystal structure of human U1 snRNP. |journal=EMBO J. |автор=Weber G., Trowitzsch S., Kastner B., Luhrmann R., Wahl M.C. |дата=2010 |сторінки=4172 — 4184|volume=29}} {{PMID|21113136}} {{DOI|10.1038/emboj.2010.295}}
* {{cite journal|назва=Structure of the spliceosomal U4 snRNP core domain and its implication for snRNP biogenesis. |journal=Nature |автор=Leung A.K., Nagai K., Li J. |дата=2011 |сторінки=536 — 539|volume=473}} {{PMID|21516107}} {{DOI|10.1038/nature09956}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 18 (людина)|Хромосома 18]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Рибонуклеопротеїни]]

title: SNRPD1

PDB: Пошук ортологів: PDBe RCSB

title: Ідентифікатори

Символи: SNRPD1, HsT2456, SMD1, SNRPD, Sm-D1, Small nuclear ribonucleoprotein D1, small nuclear ribonucleoprotein D1 polypeptide

Зовнішні ІД: OMIM: 601063 MGI: 98344 HomoloGene: 107532 GeneCards: SNRPD1

Молекулярна функція: • GO:0001948, GO:0016582 protein binding · • U1 snRNP binding · • RNA binding

Клітинна компонента: • цитоплазма · • SMN-Sm protein complex · • гіалоплазма · • prespliceosome · • catalytic step 2 spliceosome · • spliceosomal tri-snRNP complex · • U5 snRNP · • U12-type spliceosomal complex · • U2 snRNP · • нуклеоплазма · • methylosome · • precatalytic spliceosome · • small nuclear ribonucleoprotein complex · • pICln-Sm protein complex · • spliceosomal complex · • commitment complex · • U4 snRNP · • клітинне ядро · • U1 snRNP · • U4/U6 x U5 tri-snRNP complex · • U2-type precatalytic spliceosome · • U2-type catalytic step 2 spliceosome

Біологічний процес: • mRNA splicing, via spliceosome · • GO:0033168, GO:0036404, GO:1902360 RNA processing · • mRNA processing · • spliceosomal complex assembly · • Сплайсинг РНК · • import into nucleus · • spliceosomal snRNP assembly

title: Шаблон експресії

Шаблон експресії:
·
Більше даних

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Турецька демократична партія Косова
Турецька демократична партія Косова (тур. Kosova Demokratik Türk Partisi; алб. Partia Demokratike Turke e Kosovës) — політична партія в Косові, що представляє турецьку меншину в країні. Організацію очолює Махір Яґджилар, міністр навколишнього середовища та просторового планування в уряді Хашима Тачі.
Вона була заснована як Турецький демократичний союз (тур. Türk Demokratik Birliği) 19 липня 1990 року в Призрені та змінила свою назву на Турецьку демократичну партію Косова 20 червня 2001 року під керівництвом Місії ООН у Косові.
На парламентських виборах 2004 року Турецька демократична партія Косова отримала 1,2% голосів виборців і 3 зі 120 місць. На виборах 2007 року партія зберегла свої 3 місця в Асамблеї Косово, одне з основного списку кандидатів (Махір Яґджилар) і два місця, зарезервовані для турецької меншини (Еніс Керван, Мюфера Шинік).

## Вибори
| Рік  | % голосів | Загальна кількість місць | Турецькі засидіння | Зміна місця |
| ---- | --------- | ------------------------ | ------------------ | ----------- |
| 2001 | 1,00      | 3 / 120                  | 3 / 3              | ▬           |
| 2004 | 1.21      | 3 / 120                  | 3 / 3              | ▬           |
| 2007 | 0,87      | 3 / 120                  | 3 / 3              | ▬           |
| 2010 | 1.22      | 3 / 120                  | 3 / 3              | ▬           |
| 2014 | 1.02      | 2 / 120                  | 2 / 2              | ▼1          |
| 2017 | 1.08      | 2 / 120                  | 2 / 2              | ▬           |
| 2019 | 0,81      | 2 / 120                  | 2 / 2              | ▬           |
| 2021 | 0,75      | 2 / 120                  | 2 / 2              | ▬           |

title: Турецька демократична партія Косова

wikitext:
{{Партія
| назва_партії = Турецька демократична партія Косова
| країна = KOS
| рідною_мовою = {{lang-tr|Kosova Demokratik Türk Partisi}}
{{lang-sq|Partia Demokratike Turke e Kosovës}}
| штаб-квартира = [[Призрен]]
| голова = Махір Яґджилар
| генеральний_секретар = Еніс Керван
| спікер = Фікірім Дамка
| засновник = Махір Яґджилар
| дата_заснування = [[19 липня]] [[1990]]
| ідеологія = Турецький націоналізм
Інтереси турецької меншини в Косові
| кольори = червоний, білий
| інтернет-сторінка = http://www.kdtp.org/
}}

'''Турецька демократична партія Косова''' ({{Lang-tr|Kosova Demokratik Türk Partisi}}; {{Lang-sq|Partia Demokratike Turke e Kosovës}}) — [[політична партія]] в [[Косово|Косові]]<ref>Політичний статус Косова є спірним. Проголосивши в односторонньому порядку незалежність від [[Сербія|Сербії]] в [[2008]] році, Косово [[Міжнародне визнання Республіки Косово|офіційно визнано як незалежну державу]] 97 країнами-членами [[ООН]], тоді як Сербія продовжує претендувати на нього як частину своєї власної суверенної території.</ref>, що представляє [[Турки|турецьку меншину]] в країні. Організацію очолює Махір Яґджилар, міністр [[Довкілля|навколишнього середовища]] та [[Просторове планування|просторового планування]] в уряді [[Хашим Тачі|Хашима Тачі]].

Вона була заснована як Турецький демократичний союз ({{Lang-tr|Türk Demokratik Birliği}}) 19 липня 1990 року в Призрені та змінила свою назву на Турецьку демократичну партію Косова 20 червня 2001 року під керівництвом [[Місія ООН у Косові|Місії ООН у Косові]].

На парламентських виборах 2004 року Турецька демократична партія Косова отримала 1,2% голосів виборців і 3 зі 120 місць. На виборах 2007 року партія зберегла свої 3 місця в [[Асамблея Косова|Асамблеї Косово]], одне з основного списку кандидатів (Махір Яґджилар) і два місця, зарезервовані для турецької меншини (Еніс Керван, Мюфера Шинік).

== Вибори ==
{| class="wikitable" style="text-align:center"
|+[[Асамблея Косова]]
!Рік
!% голосів
! Загальна кількість місць
! Турецькі засидіння
! Зміна місця
|-
!2001
| 1,00
|{{Партія/Місця|3|120|#CD5C5C}}
|{{Партія/Місця|3|3|#CD5C5C}}
|{{Стабільно}}
|-
!2004
| 1.21
|{{Партія/Місця|3|120|#CD5C5C}}
|{{Партія/Місця|3|3|#CD5C5C}}
|{{Стабільно}}
|-
!2007
| 0,87
|{{Партія/Місця|3|120|#CD5C5C}}
|{{Партія/Місця|3|3|#CD5C5C}}
|{{Стабільно}}
|-
! [[Парламентські вибори в Косові 2010|2010]]
| 1.22
|{{Партія/Місця|3|120|#CD5C5C}}
|{{Партія/Місця|3|3|#CD5C5C}}
|{{Стабільно}}
|-
!2014
| 1.02
|{{Партія/Місця|2|120|#CD5C5C}}
|{{Партія/Місця|2|2|#CD5C5C}}
|{{Зменшення}}1
|-
!2017
| 1.08
|{{Партія/Місця|2|120|#CD5C5C}}
|{{Партія/Місця|2|2|#CD5C5C}}
|{{Стабільно}}
|-
!2019
| 0,81
|{{Партія/Місця|2|120|#CD5C5C}}
|{{Партія/Місця|2|2|#CD5C5C}}
|{{Стабільно}}
|-
!2021
| 0,75
|{{Партія/Місця|2|120|#CD5C5C}}
|{{Партія/Місця|2|2|#CD5C5C}}
|{{Стабільно}}
|}

== Примітки ==
<references />

== Посилання ==

* {{Official|http://www.kdtp.org/kdtp/tuzuk.asp|Офіційний вебсайт}}

title: Турецька демократична партія Косова · тур. Kosova Demokratik Türk Partisi · алб. Partia Demokratike Turke e Kosovës

Країна: Косово

Голова партії: Махір Яґджилар

Ген. секретар: Еніс Керван

Спікер: Фікірім Дамка

Засновник: Махір Яґджилар

Штаб-квартира: Призрен

Ідеологія: Турецький націоналізм · Інтереси турецької меншини в Косові