text:
# Пора дзвінкої спеки
Пора дзвінкої спеки — радянський художній фільм 1980 року, знятий кіностудією «Казахфільм».

## Сюжет
У самий розпал літніх робіт з'являється в аулі механік Жигер. Він молодий, непосидючий, що б не трапилося в селі — Жигер «тут як тут». Спочатку місцеві жителі вважають його «літуном», людиною несерйозною. Дівчина Аліма першою переконується в тому, що Жигер добрий, чесний і безкорисливий хлопець. І вона вірить в його любов…

## У ролях
- Сердеш Кажмуратов — Жигер
- Дімаш Ахімов — Аскербек
- Нурмухан Жантурін — Сулеймен
- Жанна Керімтаєва — Шолтан
- Кененбай Кожабеков — епізод
- Жанна Куанишева — Аліма
- Жумабай Медетбаєв — Ораз
- Шахан Мусін — Хайдаров
- Аміна Умурзакова — Жаміля
- Жексен Каїрлієв — Женісбек
- Ануарбек Молдабеков — Айдар
- Нурлан Єсімгалієв — епізод
- Султан Туралієв — епізод
- Байкенже Бельбаєв — епізод
- Гульзія Бельбаєва — дружина Моліка
- Хадіша Жиєнкулова — епізод
- Джамбул Худайбергенов — епізод
- Болат Калимбетов — епізод
- Ментай Утепбергенов — епізод

## Знімальна група
- Режисер — Амангельди Тажбаєв
- Сценарист — Карім Танаєв
- Оператор — Абільтай Кастеєв
- Композитор — Кенес Дуйсекеєв
- Художник — Юрій Вайншток

wikiname: ukwiki

title: Пора дзвінкої спеки

in_language: uk

wikitext:
{{Фільм
|вид =
|українська назва =Пора дзвінкої спеки
|оригінальна назва =
|зображення =Пора дзвінкої спеки.jpg
|жанр       =драма
мелодрама
|режисер    =[[Амангельди Тажбаєв]]
|сценарист  =[[Карім Танаєв]]
|Продюсер   =
|Актори     =[[Сердеш Кажмуратов]]
[[Дімаш Ахімов]]
[[Нурмухан Жантурін]]
[[Жанна Керімтаєва]]
|оператор   =[[Абільтай Кастеєв]]
|композитор =[[Кенес Дуйсекеєв]]
|художник   =[[Юрій Вайншток]]
|кінокомпанія =«[[Казахфільм]]»
|країна     = {{USSR}}
|тривалість = 76 хв.
|рік        = 1980
| ідентифікатор =3877374
}}
'''Пора дзвінкої спеки''' — радянський художній фільм 1980 року, знятий кіностудією «[[Казахфільм]]».

== Сюжет ==
У самий розпал літніх робіт з'являється в аулі механік Жигер. Він молодий, непосидючий, що б не трапилося в селі — Жигер «тут як тут». Спочатку місцеві жителі вважають його «літуном», людиною несерйозною. Дівчина Аліма першою переконується в тому, що Жигер добрий, чесний і безкорисливий хлопець. І вона вірить в його любов…

== У ролях ==
{{div col}}
* [[Сердеш Кажмуратов]] — ''Жигер
* [[Дімаш Ахімов]] — ''Аскербек
* [[Нурмухан Жантурін]] — ''Сулеймен
* [[Жанна Керімтаєва]] — ''Шолтан
* [[Кененбай Кожабеков]] — епізод
* [[Жанна Куанишева]] — ''Аліма
* [[Жумабай Медетбаєв]] — ''Ораз
* [[Шахан Мусін]] — ''Хайдаров
* [[Аміна Умурзакова]] — ''Жаміля
* [[Жексен Каїрлієв]] — ''Женісбек
* [[Ануарбек Молдабеков]] — ''Айдар
* [[Нурлан Єсімгалієв]] — епізод
* [[Султан Туралієв]] — епізод
* [[Байкенже Бельбаєв]] — епізод
* [[Гульзія Бельбаєва]] — ''дружина Моліка
* [[Хадіша Жиєнкулова]] — епізод
* [[Джамбул Худайбергенов]] — епізод
* [[Болат Калимбетов]] — епізод
* [[Ментай Утепбергенов]] — епізод
{{div col end}}

== Знімальна група ==
* Режисер — [[Амангельди Тажбаєв]]
* Сценарист — [[Карім Танаєв]]
* Оператор — [[Абільтай Кастеєв]]
* Композитор — [[Кенес Дуйсекеєв]]
* Художник — [[Юрій Вайншток]]

== Посилання ==
* {{imdb|id=3877374|name=''Пора дзвінкої спеки''}}
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}
[[Категорія:Фільми СРСР 1980]]
[[Категорія:Фільми студії «Казахфільм»]]

title: Пора дзвінкої спеки ·

Жанр: драма · мелодрама

Режисер: Амангельди Тажбаєв

Сценарист: Карім Танаєв

У головних · ролях: Сердеш Кажмуратов · Дімаш Ахімов · Нурмухан Жантурін · Жанна Керімтаєва

Оператор: Абільтай Кастеєв

Композитор: Кенес Дуйсекеєв

Художник: Юрій Вайншток

Кінокомпанія: «Казахфільм»

Країна: СРСР


text:
# HD88068
HD88068 — хімічно пекулярна зоря спектрального класу F0, що має видиму зоряну величину в смузі V приблизно  8,3.
Вона  розташована на відстані близько 571,2 світлових років від Сонця.

title: HD88068

wikitext:
{{Starbox begin
| назва = HD88068}}
<!-- {{Starbox image
| зображення =
| підпис = HD88068}}-->
{{Starbox observe
| епоха = [[J2000,0]]
| сузір’я= <!--[[ (сузір'я)|]]-->
| пр_сходж = {{RA|10| 7|31,00}}
| схилення= {{DEC|-57|32|59,8}}
| вид_вел =  8,24<ref name=CPcat>Renson P., Manfroid J., '''General catalogue of Ap, HgMn and Am stars''', 2009, A&A...498..961</ref>
}}
{{Starbox character
| клас = [[Зорі спектрального класу F|F0]]
| V =  8,294±0,012<ref name=HIPcat>ESA,  1997, '''The Hipparcos Catalogue''', ESA SP-1200</ref>
| B =  8,751±0,012<ref name=HIPcat/>
| u-b =  0,00
| b-v =  0,425±0,015<ref name=HIPcat/>
| r-i =
| змінна =
}}
{{Фотометрія Стрьомґрена
| b-y =  0,27
| m1 =  0,20
| c1 =  0,64
| hb =  2,71<ref name=CPcat/>
}}
{{Фотометрія Гіппаркос
| hmax =  8,310<ref name=HIPcat/>
| hmin =  8,360<ref name=HIPcat/>
}}
{{Starbox astrometry
| рад_швидк =
| пс =    -6,65± 0,64<ref name=HIPcat/>
| схилення =   -6,42± 0,56<ref name=HIPcat/>
| паралакс =   5,71
| п_похибка =   0,70<ref name=HIPcat/>
| відстань_ср =    571,20
| відстань_пс =    175,13
| абс_вел =
}}
{{Starbox detail
| світність =
| обертання =
| температура =
| маса =
| vsini =
| lg_g =
| метал =
| радіус =
| вік=
}}
{{Starbox catalog
| назви =
[[Henry Draper Catalogue|HD]] 88068,
[[Hipparcos Catalogue|HIP]] 49606,
[[Боннський огляд|CP-56 2875]]
}}
{{Starbox reference
| Simbad= HD88068
}}
{{Starbox end}}

'''HD88068''' — [[хімічно пекулярна зоря]] [[спектральна класифікація зір|спектрального класу]] [[Зорі спектрального класу F|F0]], що має [[видима зоряна величина|видиму зоряну величину]] в [[Система UBV|смузі V]] приблизно  8,3.<ref name=CPcat />
Вона <!-- знаходиться у [[сузір'я|сузір'ї]] [[ (сузір'я)|]]  й --> розташована на відстані близько 571,2 [[світловий рік|світлових років]] від [[Сонце|Сонця]].<ref name=HIPcat/>

<!-- ==Пекулярний хімічний склад== -->

== Див. також ==

* [[Перелік HgMn-зір]]
* [[Ртутно-манганова зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір (10h-12h)]]
* [[Хімічно пекулярна зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір з пониженим вмістом гелію]]
* [[Хімічно пекулярна зоря з пониженим вмістом гелію]]
* [[Перелік Am-зір]]
* [[Am-зоря]]

== Джерела ==
{{Reflist}}

<!--[[Категорія: (сузір'я)|]]-->
[[Категорія:Хімічно пекулярні зорі]]
[[Категорія:Зорі головної послідовності спектрального  класу F0]]
[[Категорія:HD88000-88999|0]]

{{astro-stub}}

title: HD88068

title: Характеристики

title: Дані фотометрії Стрьомґрена

title: Дані фотометрії Гіппаркос

title: Астрометрія

Власний рух (μ): за пр. піднес.: -6,65± 0,64 мас/рік · за схиленням: -6,42± 0,56 мас/рік

Відстань: 571,20 світлових років · 175,13 парсек

title: Подробиці

Маса: M☉

title: Інші позначення

title: Посилання

SIMBAD: дані для HD88068


text:
# HD91251
HD91251 — хімічно пекулярна зоря спектрального класу
A4 й має видиму зоряну величину в смузі V приблизно 10,1.

title: HD91251

wikitext:
{{Starbox begin
| назва = HD91251}}
<!-- {{Starbox image
| зображення =
| підпис = HD91251}}-->
{{Starbox observe
| епоха = [[J2000,0]]
| сузір’я= <!--[[ (сузір'я)|]]-->
| пр_сходж = {{RA|10|31|16,32}}
| схилення= {{DEC|-45| 8|23,5}}
| вид_вел = 10,10<ref name=CPcat>Renson P., Manfroid J., '''General catalogue of Ap, HgMn and Am stars''', 2009, A&A...498..961</ref>
}}
{{Starbox character
| клас = [[Зорі спектрального класу A|A4]]
| u-b =  0,00
| b-v =  0,00
| r-i =
| змінна =
}}
{{Starbox astrometry
| рад_швидк =
| пс =
| схилення =
| паралакс =
| п_похибка =
| відстань_ср =
| відстань_пс =
| абс_вел =
}}
{{Starbox detail
| світність =
| обертання =
| температура =
| маса =
| vsini =
| lg_g =
| метал =
| радіус =
| вік=
}}
{{Starbox catalog
| назви =
[[Henry Draper Catalogue|HD]] 91251,
[[Боннський огляд|CD-44 6570]]
}}
{{Starbox reference
| Simbad= HD91251
}}
{{Starbox end}}

'''HD91251''' — [[хімічно пекулярна зоря]] [[спектральна класифікація зір|спектрального класу]]
[[Зорі спектрального класу A|A4]] й має [[видима зоряна величина|видиму зоряну величину]] в [[Система UBV|смузі V]] приблизно 10,1.<ref name=CPcat />
<!--Вона знаходиться у [[сузір'я|сузір'ї]] [[ (сузір'я)|]] й розташована на відстані біля [[світловий рік|світлових років]] від [[Сонце|Сонця]].-->

<!-- ==Пекулярний хімічний склад== -->

== Див. також ==

* [[Перелік HgMn-зір]]
* [[Ртутно-манганова зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір (10h-12h)]]
* [[Хімічно пекулярна зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір з пониженим вмістом гелію]]
* [[Хімічно пекулярна зоря з пониженим вмістом гелію]]
* [[Перелік Am-зір]]
* [[Am-зоря]]

== Примітки ==
{{reflist}}

<!--[[Категорія: (сузір'я)|]]-->
[[Категорія:Хімічно пекулярні зорі]]
[[Категорія:Зорі головної послідовності спектрального  класу A4]]
[[Категорія:HD91000-91999|2]]

{{astro-stub}}

title: HD91251

title: Характеристики

title: Астрометрія

Власний рух (μ): за пр. піднес.: мас/рік · за схиленням: мас/рік

Відстань: світлових років · парсек

title: Подробиці

title: Інші позначення

title: Посилання

SIMBAD: дані для HD91251


text:
# Ремерит
Ремерит, ромерит, рьомерит — мінерал, водний сульфат окисного та закисного заліза. Синонім — бюкінгіт.

## Загальний опис
Хімічна формула: Fe2+(Fe3+)2[SO4]4·14H2O.
Містить (%): Fe2O3 — 19,90; FeO — 8,95; SO3 — 39,80; H2O — 31,35. Домішки: Zn.
Сингонія триклінна. Таблитчасті кристали, а також зернисті і масивні агрегати, сталактити.
Спайність досконала.
Густина 2,17-2,20.
Твердість 3,0-3,75.
Колір жовтий до буро-червоного, а також фіолетово-коричневий. У шліфах жовто-коричневий.
Злам нерівний.
Гостро-солоний на смак.
Зустрічається з іншими сульфатами заліза як продукт окиснення піриту. Рідкісний.
Знахідки: Гарц, Баварія (ФРН), Південний Урал (РФ), штат Аризона, Каліфорнія (США).
На честь німецького геогога Ф. А. Рьомера (F.A.Römer), J.Grailich, 1858.

## Різновиди
Розрізняють:
- рьомерит алюмініїстий (різновид рьомериту, який містить понад 1,45 % Al2O3),
- рьомерит залізистий (зайва назва рьомериту),
- рьомерит цинковистий (різновид рьомериту з Раммельсберґа, Гарц, ФРН, який містить 3,06 % ZnO).

title: Ремерит

wikitext:
{{Мінерал
 | Назва=Ремерит
 | Зображення мінералу=Romerite-21376.jpg
 | Сингонія= триклінна
 | Густина = 2,17-2,20
 | Питома вага = 2,17-2,20}}

'''Ремерит, ромерит, рьомерит''' — [[мінерал]], водний [[сульфат]] окисного та закисного [[залізо|заліза]]. Синонім — бюкінгіт.

== Загальний опис ==
[[Хімічна формула]]: Fe2+(Fe3+)2[SO4]4·14H2O.

Містить (%): Fe2O3 — 19,90; FeO — 8,95; SO3 — 39,80; H2O — 31,35. Домішки: Zn.

[[Сингонія]] триклінна. Таблитчасті [[кристал]]и, а також зернисті і масивні [[Агрегат (петрографія)|агрегат]]и, [[сталактит]]и.

[[Спайність]] досконала.

[[Густина]] 2,17-2,20.

[[Шкала Мооса|Твердість]] 3,0-3,75.

[[Колір]] жовтий до буро-червоного, а також фіолетово-коричневий. У шліфах жовто-коричневий.

[[Злам мінералів|Злам]] нерівний.

Гостро-солоний на смак.

Зустрічається з іншими сульфатами заліза як продукт окиснення [[пірит]]у. Рідкісний.

Знахідки: Гарц, [[Баварія]] ([[ФРН]]), [[Південний Урал]] ([[Росія|РФ]]), [[штат]] [[Аризона]], [[Каліфорнія]] ([[США]]).

На честь [[ФРН|німецького]] [[геологія|геогога]] Ф. А. Рьомера (F.A.Römer), J.Grailich, [[1858]].

== Різновиди ==
Розрізняють:
* рьомерит алюмініїстий (різновид рьомериту, який містить понад 1,45 % Al2O3),
* рьомерит залізистий (зайва назва рьомериту),
* рьомерит цинковистий (різновид рьомериту з [[Раммельсберґ]]а, [[Гарц]], [[ФРН]], який містить 3,06 % ZnO).

== Див. також ==
* [[Мінерали]]
* [[Список мінералів]]

== Примітки ==
{{reflist|2|refs=

}}

== Література ==
* {{МГЕ|nocat=1}}
* {{книга |автор = [[Лазаренко Євген Костянтинович|Лазаренко Є. К.]], Винар О. М. |частина = Ремерит |посилання частина = |заголовок =Мінералогічний словник |посилання = |том= |відповідальний = |місце = {{К.}} |видавництво = Наукова думка |рік = 1975 |сторінок = 774 |сторінки = |серія = |тираж = |isbn= |ref = Лазаренко Є. К. }}
* {{книга |автор = |частина = Ремерит |посилання частина = |заголовок =Мінералого-петрографічний словник |посилання = |том= 1. Мінералогічний словник |відповідальний = Укл. : [[Білецький Володимир Стефанович|Білецький В. С.]], [[Суярко Василь Григорович|Суярко В. Г.]], Іщенко Л. В. |місце = {{Х.}} |видавництво = НТУ «ХПІ» |рік = 2018 |сторінок = 444 |сторінки = |тираж = |isbn= 978-617-7565-14-6 |ref = Білецький В. С. }}

== Посилання ==
* [http://webmineral.com/data/Romerite.shtml Romerite Webmin] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100214051148/http://webmineral.com/data/Romerite.shtml |date=14 лютого 2010 }}

{{Портали|Геологія|Мінералогія}}

[[Категорія:Сульфати (мінерали)]]
[[Категорія:Мінерали заліза]]
[[Категорія:Мінерали, названі на честь людей]]

title: Загальні відомості

Статус IMA: чинний (успадкований, G)

Абревіатура: Röm

title: Ідентифікація

Сингонія: триклінна

title: Інші характеристики

Названо на честь: Friedrich Adolph Roemerd


text:
# Astragalus acmophylloides
Astragalus acmophylloides — вид квіткових рослин з родини бобових (Fabaceae). Ареал охоплює такі країни: Туреччина (північно-східна Анатолія).

## Середовище
Зустрічається на узліссях соснового лісу. Вид знайдений на висотах ≈ 1700 метрів. Основними загрозами є втрата та деградація середовища існування, спричинені людиною, будівництвом дамб, що призводить до місцевих кліматичних змін, а також надмірний випас худоби.

title: Astragalus acmophylloides

wikitext:
{{Speciesbox
|status =
|status_system = iucn3.1
|image =
|taxon = Astragalus acmophylloides
|authority = [[Гроссгейм Олександр Альфонсович|Grossh.]]
|range_map =
}}
'''''Astragalus acmophylloides''''' — [[вид]] квіткових рослин з родини бобових (Fabaceae). Ареал охоплює такі країни: [[Туреччина]] (північно-східна Анатолія)<ref name="POWO">{{cite web |url=https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:475936-1 |назва=''Astragalus acmophylloides'' |вебсайт=Plants of the World Online |дата-доступу=20.05.2025}}</ref><ref>{{cite web |url=https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/HW5S |назва=''Astragalus acmophylloides'' |вебсайт=Catalogue of Life |дата-доступу=20.05.2025}}</ref>.

== Середовище ==
Зустрічається на узліссях соснового лісу. Вид знайдений на висотах ≈ 1700 метрів. Основними загрозами є втрата та деградація середовища існування, спричинені людиною, будівництвом дамб, що призводить до місцевих кліматичних змін, а також надмірний випас худоби<ref name="IUCN">[https://www.iucnredlist.org/species/199931/2620630 Aytaç, Z. & Ekici, M. 2014. ''Astragalus acmophylloides''. The IUCN Red List of Threatened Species]</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from1=Q15507650}}

[[Категорія:Астрагал|acmophylloides]]
[[Категорія:Флора Туреччини]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Розиди (Rosids)

Порядок: Бобовоцвіті (Fabales)

Родина: Бобові (Fabaceae)

Рід: Астрагал (Astragalus)

Вид: A. acmophylloides

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Astragalus acmophylloides · Grossh.


text:
# Шандор Носаль (тенісист)
Шандор Носаль (угор. Sándor Noszály; нар. 16 березня 1972) — колишній угорський тенісист.
Найвищу одиночну позицію світового рейтингу — 95 місце досяг 18 вересня 1995, парну — 192 місце — 29 травня 1995 року.
Завершив кар'єру 2014 року.

## Титули

### Парний розряд (1)
| Легенда (одиночний розряд) |
| Великий шлем (0)           |
| Tennis Masters Cup (0)     |
| Серія Мастерс ATP (0)      |
| Тур ATP (0)                |
| Челленджери (1)            |

| Ранг | Дата          | Турнір  | Покриття | Партнер     | Суперники у фіналі       | Рахунок у фіналі |
| 1.   | 5 червня 1994 | Ташкент | Ґрунт    | Карім Аламі | Даніель Фіала / Ян Кодеш | 6–7, 6–4, 7–6    |

title: Шандор Носаль (тенісист)

wikitext:
{{Тенісист
|ім'я_гравця         = Шандор Носаль <br/> Sándor Noszály
|фото                =
|громадянство        = {{HUN}}
|місце_проживання    = [[Будапешт]], Угорщина
|дата_народження     = 16 березня 1972
|місце_народження    = Будапешт, Угорщина
|дата_смерті         =
|місце_смерті        =
|зріст               = 193
|вага                =
|початок_кар'єри     = 1988
|завершення_кар'єри  = 2014
|робоча_рука         = права
|бекхенд = дворучний
|тренер              =
|призові_гроші       = [[Долар США|$]]376,265
|одиночні_результати             = 28–57
|одиночних_титулів               = 0
|найвища_одиночна_позиція        = Ранг 95 (18 вересня 1995)
|поточна_одиночна_позиція        =
|результати_Australian_Open      = 1р ([[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 1996, чоловіки, одиночний розряд|1996]])
|результати_Roland_Garros        = 1р ([[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 1991, чоловіки, одиночний розряд|1991]], [[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 1996, чоловіки, одиночний розряд|1996]])
|результати_Wimbledon            = 1р ([[Вімблдонський турнір 1995, чоловіки, одиночний розряд|1995]], [[Вімблдонський турнір 1996, чоловіки, одиночний розряд|1996]])
|результати_US_Open              =
|результати_на_World_Tour_Finals =
|результати_Олімпіади            = 1р ([[Теніс на літніх Олімпійських іграх 1996 — чоловічий одиночний турнір|1996]])
|парні_результати                  = 3–15
|парних_титулів                    = 0
|найвища_парна_позиція             = Ранг 192 (29 травня 1995)
|результати_парні_Australian_Open  =
|результати_парні_Roland_Garros    =
|результати_парні_Wimbledon        = 1р ([[Вімблдонський турнір 1993, чоловіки, парний розряд|1993]])
|результати_парні_US_Open          =
|результати_парні_Олімпіади        = 1р ([[Теніс на літніх Олімпійських іграх 1992 — чоловічий парний турнір|1992]])
|результати_мікст_Australian_Open  =
|результати_мікст_Roland_Garros    =
|результати_мікст_Wimbledon        =
|результати_мікст_US_Open          =
|результати_мікст_Олімпіади        =
|останнє_оновлення   = 6 липня 2014
|медалі              =
}}

'''Шандор Носаль''' ({{lang-hu|Sándor Noszály}}; нар. 16 березня 1972) — колишній угорський тенісист.
Найвищу одиночну позицію світового рейтингу — 95 місце досяг 18 вересня 1995, парну — 192 місце — 29 травня 1995 року.
Завершив кар'єру 2014 року.
<!--EnPreamble
{{eastern name order|Noszály Sándor}}

'''Sándor Noszály''' ({{lang-hu|Noszály Sándor}}, {{convertIPA-hu|'|n|o|sz|á|j|-|'|s|á|n|d|o|r}}; born 16 March 1972 in [[Будапешт]]) is a retired [[Теніс]] from Hungary, who is a four-time [[Hungarian National Tennis Championships|Hungarian Champion]] in singles and 16 times adding the doubles.<ref name="interview">{{cite web
| url         = http://www.origo.hu/sport/tenisz/20030615tenisz.html
| title       = Noszály kilenc év után nyert a tenisz ob-n
| first       = András
| last        = Gál
| date        = 2003-06-15
| publisher   = origo.hu
| location    = Budapest, Hungary
| language    = Hungarian
|trans-title=Noszály won the National Championship after 9 years
| accessdate = Грудень 7, 2010
}}</ref>
-->

== Титули ==

=== Парний розряд (1) ===
{| class="wikitable"
|- bgcolor="#eeeeee"
|'''Легенда (одиночний розряд)'''
|- bgcolor="#e5d1cb"
| Великий шлем (0)
|- bgcolor="ffffcc"
| Tennis Masters Cup (0)
|- bgcolor="silver"
| Серія Мастерс ATP (0)
|- bgcolor="#dfe2e9"
| Тур ATP (0)
|- bgcolor="moccasin"
| Челленджери (1)
|}
{| class="wikitable"
|- bgcolor="#efefef"
|'''Ранг'''
|'''Дата'''
|'''Турнір'''
|'''Покриття'''
|'''Партнер'''
|'''Суперники у фіналі'''
|'''Рахунок у фіналі'''
|- bgcolor="moccasin"
| 1.
| 5 червня 1994
| {{flagicon|UZB}} [[Ташкент]]
| Ґрунт
| {{flagicon|MAR}} [[Карім Аламі]]
| {{flagicon|CZE}} [[Даніель Фіала]]  / {{flagicon|CZE}} [[Ян Кодеш]]
| 6–7, 6–4, 7–6
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{ATP|id=N112|ім'я_гравця=Sándor Noszály}}
* {{ITF profile}}
* {{Davis Cup player|id=800180230<!--was 10001001-->}}

{{DEFAULTSORT:Носаль Шандор}}
[[Категорія:Народились 1972]]
[[Категорія:Угорські тенісисти]]
[[Категорія:Тенісисти та тенісистки на літніх Олімпійських іграх 1992]]
[[Категорія:Тенісисти та тенісистки на літніх Олімпійських іграх 1996]]
[[Категорія:Спортсмени Угорщини XX століття]]
[[Категорія:Угорські олімпійські тенісисти та тенісистки]]

title: Шандор Носаль · Sándor Noszály

Громадянство: Угорщина

Місце проживання: Будапешт, Угорщина

Дата народження: 16 березня 1972 (53 роки)

Місце народження: Будапешт, Угорщина

Вага: 91 кг

Робоча рука: права

Бекхенд: дворучний

title: Одиночний розряд

Найвища позиція: Ранг 95 (18 вересня 1995)

title: Мейджори

title: Інші турніри

title: Парний розряд

title: Мейджори

title: Інші парні турніри


text:
# Яблунівська сільська рада (Галицький район)
| Яблунівська сільська рада — орган місцевого самоврядування у Галицькому районі Івано-Франківської області з адміністративним центром у с. Яблунів. Історична дата утворення: в 1940 році. Сільській раді підпорядковані населені пункти: - с. Яблунів — населення 546 чол.; площа 1,060 кв.км; засн. в 1884 році. |

## Склад ради
Рада складається з 12 депутатів та голови.

### Керівний склад ради
| ПІБ                      | Основні відомості                              | Дата обрання | Дата звільнення |
| ------------------------ | ---------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Коваль Василь Васильович | Сільський голова, 1961 року народження, освіта | 26.03.2006   | 31.10.2010      |

Примітка: таблиця складена за даними джерела

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Яблунівська сільська рада
   | будівля             =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Івано-Франківська область]]
   | район               = {{ІФ-Гл}}
   | центр               = с. [[Яблунів (Галицький район)|Яблунів]]
   | голова              =
   | кількість членів    = 12
   | код КОАТУУ          = 2621287600
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=13413 Яблунівська сільська рада]
   | площа               = 1,06
   | населення           = 546 ''(станом на 2001 рік)''
   | щільність           = 515,09
   | населені пункти     = с. [[Яблунів (Галицький район)|Яблунів]]
   | поштовий індекс     = 77144
   | телефонний код      = 3431
   | адреса              = 77144, Івано-Франківська обл., Галицький р-н, с.Яблунів
| вебсторінка         =
  }}
{{Otheruses|Яблунівська сільська рада}}
{|
| valign="top" | '''Яблунівська сільська рада''' — [[орган місцевого самоврядування]] у [[Галицький район|Галицькому районі]] [[Івано-Франківська область|Івано-Франківської області]] з [[Адміністративний центр|адміністративним центром]] у с. [[Яблунів (Галицький район)|Яблунів]].

== Загальні відомості ==
Історична дата утворення: в [[1940]] році.

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* с. [[Яблунів (Галицький район)|Яблунів]] — населення 546 чол.; площа 1,060 кв.км; засн. в [[1884]] році.
| width="30%" | __TOC__
|}

== Склад ради ==
Рада складається з 12 депутатів та голови.

=== Керівний склад ради ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|-bgcolor="#FFFFBB"
! ПІБ !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Коваль Василь Васильович
| Сільський голова, 1961 року народження, освіта
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|}
''Примітка: таблиця складена за даними джерела''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=6035&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=13413 Картка ради на сайті Верховної Ради України]

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}
{{Адміністративний устрій Галицького району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Галицького району]]
[[Категорія:Сільські ради Галицького району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Івано-Франківська область

Район: Галицький район

Адм. центр: с. Яблунів

Облікова картка: Яблунівська сільська рада

title: Склад

title: Територія та населення

Населення: 546 (станом на 2001 рік)

Густота: 515,09 осіб/км²

Населені пункти: с. Яблунів

title: Контактні дані


text:
# Стшешовиці
Стшешовиці (пол. Strzeszowice, нім. Tzschacksdorf, 1937-1945: Schacksdorf) — село в Польщі, у гміні Тшебель Жарського повіту Любуського воєводства.
Населення — 165 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Зеленогурського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 84      | 19                 | 59               | 6                    |
| Жінки    | 81      | 17                 | 52               | 12                   |
| Разом    | 165     | 36                 | 111              | 18                   |

title: Стшешовиці

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Стшешовиці
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Strzeszowice}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Любуське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Жарський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Тшебель (гміна){{!}}Тшебель
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 165
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 68
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = FZA
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0916012
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Стшешовиці''' ({{lang-pl|Strzeszowice}}, {{lang-de|Tzschacksdorf, 1937-1945: Schacksdorf}}) — село в Польщі, у [[Тшебель (гміна)|гміні Тшебель]] [[Жарський повіт|Жарського повіту]] [[Любуське воєводство|Любуського воєводства]].
Населення — {{formatnum:165}} {{МНОЖИНА:165|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Зеленогурське воєводство (1975–1998)|Зеленогурського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=84 |ЧолПре=19 |ЧолПрац=59 |ЧолПост=6
|Жін=81 |ЖінПре=17 |ЖінПрац=52 |ЖінПост=12
|Разом=165 |РазомПре=36 |РазомПрац=111 |РазомПост=18
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Тшебель}}

[[Категорія:Села Жарського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Любуське воєводство

Повіт: Жарський повіт

Гміна: Тшебель

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: FZA

OSM: ↑2819414 ·R (Ґміна Тшебель)


text:
# Кирилівська вулиця (Київ)
Кири́лівська ву́лиця — вулиця в Подільському, Оболонському і Шевченківському районах міста Києва, місцевості Поділ (Плоське), Куренівка. Пролягає від Ярославської до Білицької вулиці. Вулицею частково проходить межа між Подільським і Оболонським та між Подільським і Шевченківським районами.
Прилучаються Щекавицька вулиця, Ромський провулок, вулиці Введенська, Оболонська, Нижньоюрківська, Юрківська, Оленівська, Мильний провулок (двічі), Заводська вулиця, Богуславський узвіз, вулиці Миколи Кравченка, Вікентія Хвойки, узвози Смородинський, Подільський, вулиці Тульчинська, Троїцько-Кирилівська, Олени Теліги, Куренівський парк, вулиці Петропавлівська, Рилєєва, проспект Степана Бандери, Куренівська вулиця, Цукровий провулок, Сирецька вулиця, Петропавлівська площа і Бондарський провулок. Продовженням вулиці у бік площі Тараса Шевченка є Вишгородська вулиця.

## Історія
Вулиця відома від XVII століття як незабудований шлях від Подолу до Куренівки та Пріорки у бік Вишгорода. З XVIII століття фігурувала під назвою Пло́ська (Пло́сська; від історичної місцевості Плоське, через яку вона проходить).
У 1869 році отримала назву Кири́лівська, від Кирилівського монастиря, до якого вона прямує (заснований у XII столітті, його головна церква нині розташована по вулиці Олени Теліги № 12). Простягалася до колишньої Кирилівської площі (знаходилася між теперішніми Кирилівською та Тульчинською вулицями і Подільським узвозом).
Не пізніше 1930 року була перейменована на вулицю Фрунзе, на честь радянського військового діяча Михайла Фрунзе.
1939 року до неї було приєднано Куренівську вулицю (відома від 2-ї половини XIX століття як центральна дорога Куренівки, у 1937–1939 роках — вулиця ім. Єжова, на честь наркома внутрішніх справ СРСР Миколи Єжова) і частину Вишгородської вулиці (від теперішньої Петропавлівської площі до Білицької вулиці), після чого вулиця досягла нинішніх розмірів. Назву вулиці було підтверджено 1944 року.
У другій половині XIX століття частина вулиці між Оленівською вулицею та Куренівкою почала забудовуватись переважно промисловими підприємствами — тут виникли цегельні, цементний завод «Фор» (його співвласником був В. В. Городецький; тепер тут шиферний завод, садиба № 102), існували великі пивзаводи М. В. Ріхерта (садиба № 35, поруч був цегельний завод того самого власника), М. Г. Хрякова (садиба № 40), дріжджо-винокурне підприємство (згодом — Хлібзавод № 7). У радянські часи промислова зона на цьому відтинку вулиці стала ще більшою, поглинувши всю житлову забудову між Подолом і Куренівкою. Станом на 1985 рік тут діяли такі підприємства: завод столових екстрактів (№ 35), фабрика художньої галантереї (№ 39), дослідно-експериментальний механічний завод (№ 40), пивоварний завод № 2 (№ 41), завод молочної кислоти (№ 53), хлібозавод № 7 (№ 65), експериментальний механічний завод (№ 69), хіміко-фармацевтичний завод імені  М. В. Ломоносова (№ 74), комбікормовий завод (№ 98), комбінат азбоцементних виробів (№ 102), дослідний завод «Еталон» (№ 104) та ін.
У 1891 році вулицею прокладено одну з двох ліній кінного трамвая, влаштоване Троїцьке трамвайне депо. Електрифікована у 1896 році, трамвайна лінія пролягає тут і дотепер, залишаючись таким чином найдавнішою трамвайною лінією міста. Тут курсують трамвайні маршрути № 11, 12, 16, 19.
У листопаді 2011 року на сесії Київради розглядалося питання про повернення вулиці Фрунзе історичної назви Кирилівська, однак необхідної кількості голосів проєкт не набрав.
Історичну назву вулиці було відновлено рішенням Київської міської ради КМДА № 8/873 від 22 січня 2015 року.
14 березня 2022 року будинки №№ 115, 115/1 і 117 зазнали пошкоджень (вибито шибки, пошкоджено фасади) через падіння уламків російської крилатої ракети під час повномасштабного вторгнення РФ в Україну. Унаслідок падіння фрагмента ракети загинула одна людина, на проїзній частині вулиці перед будинком № 115/1 утворилася вирва. Було майже повністю знищено тролейбус, що стояв на розі вулиць Кирилівської і Рилєєва, істотно пошкоджено торговельні кіоски та зупинки громадського транспорту в радіусі 50 м, обірвано контактну тролейбусну мережу на відтинку від проспекту Степана Бандери до Петропавлівської вулиці (відновлено 10 липня 2022 року).

## Установи та підприємства
- Спеціалізована загальноосвітня школа № 17 з поглибленим вивченням математики (заснована 1938 року[14]; буд. № 8)
- Державний університет інфраструктури та технологій (буд. № 9)
- АТ «Український НДІ авіаційної технології» (УкрНДІАТ), ПрАТ Авіакомпанія «Українські вертольоти» (буд. № 19-21)
- Група 1+1 Медіа, студія 1+1 (буд. № 23)[15]
- ПрАТ «Пивзавод на Подолі» (не працює з 2014), Музей сучасного мистецтва України, танцювальний клуб К41 (буд. № 41)
- Київський міський психоневрологічний диспансер № 3 (буд. № 51)
- КТ «Київська нотна фабрика» (буд. № 51-А)
- ПрАТ «Київський шовковий комбінат» (№ 60)
- Публічне акціонерне товариство «Фармак» (буд. № 63)[16]
- Головний офіс ВВЦО «Бойове братерство України» (буд. № 63-Д)
- Центр сучасного мистецтва «Хлєбзавод», колишня ґуральня (дріжджовинокурня) Й. Менцера, за часів СРСР — хлібзавод № 7 (буд. № 65-б)
- ВАТ «1-й київський авторемонтний завод» (КАРЗ-1), ТОВ «Поділ-бізнес-парк» (буд. № 80)
- ПрАТ «Київський меблевий комбінат» (буд. № 82)
- Державна компанія «Укрінтеренерго», Почесне консульство Республіки Болівія (буд. № 85)
- Спеціалізована школа № 114 з поглибленим вивченням англійської мови (буд. № 87/89); відкрита 1954 року в спеціально зведеній для неї чотириповерховій будівлі, у 2010 році зачинена «через аварійний стан», планується повний демонтаж споруди[17]
- ТОВ «Шиферний завод», Медичний центр «МедіАн», Торгово-виставковий центр «Wizard» (буд. № 102)
- Психоневрологічна міська клінічна лікарня № 1 (буд. № 103)
- Стадіон «Спартак» (буд. № 105)
- Київська міська клінічна лікарня № 15, стаціонар № 2 (буд. № 107)
- Центральна районна бібліотека імені Івана Франка (буд. № 117)
- Стоматологічна поліклініка Подільського району (буд. № 119/1)
- Подільське трамвайне депо (садиба № 132)
- Київська макаронна фабрика (№ 142), діє з 1956 року на базі цукрозаводу графа Ксаверія Владислава Браницького
- Відділення «Укрпошти» № 04073 (буд. № 152)
- Київське спеціалізоване підприємство «Пожтехніка» (буд. № 152-А)
- ПАТ «Завод КІНАП» (буд. № 160)

## Пам'ятки археології, історії та архітектури
- № 2/9 — прибутковий будинок (1886, арх. А. K. Краусс), характерний зразок архітектури Подолу кінця 19 століття, пам'ятка містобудування та архітектури місцевого значення[18]
- № 8/6 — церква Святих Костянтина та Олени (1734, добудова дзвіниці 1747—1757 за проєктом І. Г. Григоровича-Барського; збереглася в понівеченому вигляді частина пам'ятки — Димитріївська церква), пам'ятка архітектури національного значення (з 1963 р.)[19]
- № 9/3 — печерне житло, підземні споруди II-XVIII ст., пам'ятка археології місцевого значення[20]
- № 9/3 — будинок Київського річкового училища (1951—1953), пам'ятка архітектури місцевого значення[21]
- № 11 — житловий будинок (1889 р.), пам'ятка архітектури місцевого значення[22]
- № 35 — пивоварний завод Михайла Ріхерта (1892—1895, архітектор В. М. Ніколаєв, реконструкція з прибудовою північно-східного крила 1908—1909 за проєктом М. М. Казанського), пам'ятка архітектури місцевого значення (з 1986 р.)[23]
- № 41 — споруди Київського пивоварного заводу, згодом — пивзавод № 2, «Пивзавод на Подолі» (остання третина XIX ст.)
- № 59—61 — Кирилівська стоянка первісних людей епохи палеоліту, відкрив і дослідив Вікентій Хвойка 1893 року, пам'ятка археології національного значення (була розкопана також на території №№ 63, 65)
- № 59—63 — хірургічна лікарня Зайцевих, згодом — пологовий будинок Подільського району (основний корпус — 1897 р., архітектор К. Ф. Шиман; притулок для старих — 1911 р., імовірно, за проєктом Е. П. Брадтмана), пам'ятки містобудування та архітектури[24]
- № 64-А — фабрика кахляних виробів Йосафата Андржейовського (Анджеєвського) та Єви Куликовської (1879 р., архітектор Р. Г. Тустановський, прибудова 1896 р. за проєктом К. Л. Іваницького), пам'ятка історії та архітектури національного значення, перебуває в напівзруйнованому стані[25]
- № 103-А — Кирилівська церква (ХІІ ст. з пізнішими перебудовами) та комплекс споруд Кирилівського монастиря XI-XIX ст. (офіційна адреса: вул. Олени Теліги, 12)
- № 103-А — Кирилівська лікарня, комплекс пам'яток історії та архітектури XIX-ХХ ст.
- № 107 — комплекс середньовічного печерного монастиря в садибі Кирилівської церкви (ХІ-XII ст.), пам'ятка археології[26]
- № 125 — колишнє кафе «Пінгвін», споруджене 1972 року у стилі американських роудхаусів авральними темпами до планованого приїзду президента США Річарда Ніксона на Куренівку й Пріорку[27]
- № 164 — Комплекс будівель Міського училища імені Сергія Грушевського (1910—1911, архітектори Едуард Брадтман, Василь Кричевський), на фасаді — анотаційна дошка С. Ф. Грушевському

### Втрачені пам'ятки
- № 51-А — споруди православного монастиря Святого Миколи Йорданського (Микільсько-Йорданський монастир; існував у 1616—1803 рр.). У 1885 (за іншими даними — 1886) тут освячено мурований храм в ім'я того ж святого (церкву закрито 1935 року й згодом розібрано). Нині на місці Микільсько-Йорданського монастиря — корпуси Київської нотної фабрики.

## Пам'ятники
- Пам'ятний знак електротранспортникам, які загинули під час Куренівської катастрофи, вул. Кирилівська, 132.

- Подолянам-ліквідаторам
- До 25-х роковин Чорнобильської катастрофи
- Пам'ятний знак електротранспортникам, які загинули під час Куренівської катастрофи
- Пам'ятник київському трамваю, 1928 року випуску (1987, демонтований 2015 і переміщений до музею[28])

## Зображення
- Початок Кирилівської вулиці. Вигляд з гори Щекавиці
- Прибутковий будинок, № 2/9
- Дмитріївська церква (Костянтина та Олени), буд. № 8/6
- Печерне житло, буд. № 9/3
- Пивоварний завод М. Ріхерта, буд. № 35
- ЗАТ «Пивзавод на Подолі», буд. № 41
- Головний корпус хірургічної лікарні І. та М. Зайцевих, буд. № 61
- Будівля кахляного заводу І. А. Андржейовського, буд. № 64
- Акушерська клініка Жіночого медичного інституту, де працював В. П. Протопопов псіхіатр, академік, буд. № 103
- Будинок лікарні (кін. 19 - поч. 20 ст.), буд. № 107
- Будинок кінця 19 - поч. 20 ст., № 121-а (знесено у 2017 році)
- Київська макаронна фабрика, буд. № 142
- Панно на тему історії київської фотографії на фасаді буд. № 152
- Пам'ятка архітектури - Комплекс училища ім. С.Грушевського, буд. № 164
- Кирилівська вулиця біля Куренівського парку
- Куренівський парк

title: Кирилівська вулиця (Київ)

wikitext:
{{Вулиця України
 |назва                 = Кирилівська вулиця
 |населений пункт       = [[Київ]]
 |місцевість            = [[Поділ]] ([[Плоське (місцевість)|Плоське]]), [[Куренівка (Київ)|Куренівка]]
 |район                 = [[Подільський район (Київ)|Подільський]], частково [[Оболонський район|Оболонський]] і [[Шевченківський район (Київ)|Шевченківський]]
 |на карті              =
 |фото                  =
 |підпис                = Кирилівська вулиця
 |назва на честь        = [[Кирилівська церква]]
 |колишні назви         = Плоська, Кирилівська, Куренівська (част.), ім. Єжова (част.), Вишгородська (част.), Фрунзе
 |протяжність           = 5,1 км
 |координати п          = {{Coord|50|28|0|N|30|30|35.1|E|scale:3000|display=inline,title}}
 |координати к          = {{Coord|50|29|47.8|N|30|27|24.3|E|scale:3000}}
 |покриття              = [[асфальт]]
 |рух                   = двосторонній
 |індекс                = 02000, 04070, 04071, 04080
 |телефони              =
 |метро                 = {{лкм|2}}«{{м|Контрактова площа}}»,{{лкм|2}}«{{м|Тараса Шевченка}}»,{{лкм|3}}«{{м|Дорогожичі}}»,{{лкм|3}}«{{м|Виноградар}} (будується)»
 |автобус               = {{ка}}72;
32 (по вул. Білицькій);
50 (по вул. Олени Теліги)
 |трамвай               = {{ктм}}11, 12, 16, 19
 |тролейбус             = {{ктр}}6, 18, 25, 28, 33;
27, 30, 31 (по вул. Олени Теліги)
 |залізниця             = {{зпл|Пріорка}}
 |маршрутні таксі       = {{мт}}181, 183, 227, 518, 525, 558, 586, 587;
150, 242, 410, 421, 463, 550, 598 (по вул. Олени Теліги);
537 (по вул. Білицькій)
 |фунікулер             =
 |зупинки               = «Вулиця Оболонська», «Вулиця Оленівська», «Пивзавод», «Вулиця Заводська», «Фармак», «ТОВ „Поділ бізнес-парк“», «Вулиця Вікентія Хвойки», «Стадіон „Спартак“», «Куренівський парк», «Вулиця Рилєєва», «Проспект Степана Бандери», «Вулиця Сирецька», «Площа Петропавлівська», «Куренівський ринок», «Вулиця Білицька»
 |будівлі               =
 |архітектурні пам'ятки =
 |пам'ятники            =
 |храми                 = [[Кирилівська церква]], церква Костянтина та Олени, Петропавлівська церква
 |державні установи     =
 |навчальні заклади     = ЗОШ № 17, ЗОШ № 114
 |заклади культури      =
 |медичні заклади       =
 |аптеки                =
 |пошта                 = № 73
 |комерція              =
 |забудова              = житлові, громадські та промислові споруди XIX — початку XX століття, промислова забудова 1930–70-х років, житлова забудова 1950–80-х років
 |підприємства          = ВАТ «[[Фармак]]», [[Пивзавод на Подолі]], Хлібзавод № 7 зараз центр сучасного мистецтва [[«Хлібзавод»]], Київський меблевий комбінат, [[Подільське трамвайне депо]], Київська макаронна фабрика, [[Фарммаш]]
 |парки                 = [[Куренівський парк]]
|mapframe_широта = 50.48181
|mapframe_довгота = 30.483025
|mapframe_масштаб = 12
}}
{{Otheruses|Кирилівська вулиця}}

'''Кири́лівська ву́лиця''' — [[вулиця]] в [[Подільський район (Київ)|Подільському]], [[Оболонський район|Оболонському]] і [[Шевченківський район (Київ)|Шевченківському районах]] міста [[Київ|Києва]], місцевості [[Поділ]] ([[Плоське (місцевість)|Плоське]]), [[Куренівка (Київ)|Куренівка]]. Пролягає від [[Ярославська вулиця (Київ)|Ярославської]] до [[Білицька вулиця (Київ)|Білицької вулиці]]. Вулицею частково проходить межа між Подільським і Оболонським та між Подільським і Шевченківським районами.

Прилучаються [[Щекавицька вулиця (Київ)|Щекавицька вулиця]], [[Ромський провулок]], вулиці [[Введенська вулиця|Введенська]], [[Оболонська вулиця (Київ)|Оболонська]], [[Нижньоюрківська вулиця|Нижньоюрківська]], [[Юрківська вулиця|Юрківська]], [[Оленівська вулиця (Київ)|Оленівська]], [[Мильний провулок]] (двічі), [[Заводська вулиця (Київ)|Заводська вулиця]], [[Богуславський узвіз]], вулиці [[Вулиця Миколи Кравченка|Миколи Кравченка]], [[Вулиця Вікентія Хвойки|Вікентія Хвойки]], узвози [[Смородинський узвіз|Смородинський]], [[Подільський узвіз (Київ)|Подільський]], вулиці [[Тульчинська вулиця (Київ)|Тульчинська]], [[Троїцько-Кирилівська вулиця|Троїцько-Кирилівська]], [[вулиця Олени Теліги (Київ)|Олени Теліги]], [[Куренівський парк]], вулиці [[Петропавлівська вулиця (Київ)|Петропавлівська]], [[Вулиця Рилєєва (Київ)|Рилєєва]], [[Проспект Степана Бандери (Київ)|проспект Степана Бандери]], [[Куренівська вулиця]], [[Цукровий провулок (Київ)|Цукровий провулок]], [[Сирецька вулиця]], [[Петропавлівська площа]] і [[Бондарський провулок (Київ)|Бондарський провулок]]. Продовженням вулиці у бік [[Площа Тараса Шевченка (Київ)|площі Тараса Шевченка]] є [[Вишгородська вулиця]].

== Історія ==
Вулиця відома від [[XVII століття]] як незабудований шлях від [[Поділ|Подолу]] до [[Куренівка (Київ)|Куренівки]] та [[Пріорка|Пріорки]] у бік [[Вишгород]]а. З [[XVIII століття]] фігурувала під назвою ''Пло́ська'' (''Пло́сська''; від історичної місцевості [[Плоське (місцевість)|Плоське]], через яку вона проходить).

У [[Перейменування вулиць Києва (1869)|1869]] році отримала назву ''Кири́лівська''{{рвкмр2|1869}}, від [[Кирилівський монастир|Кирилівського монастиря]], до якого вона прямує (заснований у XII столітті, його [[Кирилівська церква|головна церква]] нині розташована по [[вулиця Олени Теліги (Київ)|вулиці Олени Теліги]] № 12). Простягалася до колишньої [[Кирилівська площа (Київ)|Кирилівської площі]] (знаходилася між теперішніми Кирилівською та [[Тульчинська вулиця (Київ)|Тульчинською вулицями]] і [[Подільський узвіз (Київ)|Подільським узвозом]]).

Не пізніше [[1930]] року була перейменована на ''вулицю Фрунзе''<ref>Перелік нових назв вулиць / Список абонентів Київської телефонної станції міських та міжміських сполучень. — {{К.}} : Трест «Київ-Друк», 1930. — С. XXXVIII–XXXIX.</ref>, на честь радянського військового діяча [[Фрунзе Михайло Васильович|Михайла Фрунзе]].

[[1939]] року до неї було приєднано ''Куренівську вулицю''{{рвкмр2|1134}} (відома від 2-ї половини XIX століття як центральна дорога [[Куренівка (Київ)|Куренівки]], у [[1937]]–[[1939]] роках — ''вулиця ім. Єжова''<ref>Перейменування вулиць // Більшовик. — 1937. — 14 серпня.</ref><ref>Реконструкція вул. ім. Єжова // Більшовик. — 1937. — 17 грудня.</ref>, на честь [[НКВС|наркома внутрішніх справ СРСР]] [[Єжов Микола Іванович|Миколи Єжова]]) і частину [[Вишгородська вулиця|Вишгородської вулиці]] (від теперішньої [[Петропавлівська площа|Петропавлівської площі]] до [[Білицька вулиця (Київ)|Білицької вулиці]]), після чого вулиця досягла нинішніх розмірів. Назву вулиці було підтверджено [[1944]] року{{рвкмр2|286b}}.

У другій половині [[XIX століття]] частина вулиці між [[Оленівська вулиця (Київ)|Оленівською вулицею]] та [[Куренівка (Київ)|Куренівкою]] почала забудовуватись переважно промисловими підприємствами — тут виникли цегельні, цементний завод «Фор» (його співвласником був [[Городецький Владислав Владиславович|В. В. Городецький]]; тепер тут шиферний завод, садиба № 102), існували великі пивзаводи [[Ріхерт Михайло Вільгельмович|М. В. Ріхерта]] (садиба № 35, поруч був цегельний завод того самого власника), [[Хряков Микола Григорович|М. Г. Хрякова]] (садиба № 40), дріжджо-винокурне підприємство (згодом — [[Хлібзавод]] № 7). У радянські часи промислова зона на цьому відтинку вулиці стала ще більшою, поглинувши всю житлову забудову між Подолом і Куренівкою. Станом на [[1985]] рік тут діяли такі підприємства: завод столових [[екстракт]]ів (№ 35), фабрика художньої [[Галантерея|галантереї]] (№ 39), дослідно-експериментальний механічний завод (№ 40), [[пиво]]варний завод № 2 (№ 41), завод [[Молочна кислота|молочної кислоти]] (№ 53), хлібозавод № 7 (№ 65), експериментальний механічний завод (№ 69), хіміко-фармацевтичний завод імені  М. В. Ломоносова (№ 74), [[комбікорм]]овий завод (№ 98), комбінат азбоцементних виробів (№ 102), дослідний завод «Еталон» (№ 104) та ін.<ref>Киев: энциклопедический справочник / под ред. А. В. Кудрицкого. 2-е изд. Киев : Гл. ред. Украинской Советской Энциклопедии, 1985. C. 704—705.</ref>

У [[1891]] році вулицею прокладено одну з двох ліній кінного трамвая, влаштоване [[Подільське трамвайне депо|Троїцьке трамвайне депо]]. Електрифікована у [[1896]] році, трамвайна лінія пролягає тут і дотепер, залишаючись таким чином найдавнішою [[Київський трамвай|трамвайною лінією]] міста. Тут курсують трамвайні маршрути № 11, 12, 16, 19.

У листопаді [[2011]] року на сесії Київради розглядалося питання про повернення вулиці Фрунзе історичної назви ''Кирилівська'', однак необхідної кількості голосів проєкт не набрав.<ref>[http://facenews.ua/22740/z-karti-kieva-znikne-vulitsja-frunze.html З карти Києва зникне вулиця Фрунзе]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref><ref>[http://www.kreschatic.kiev.ua/ua/3992/art/1320953323.html Труднощі перейменування. Депутати не проголосували за повернення окремим вулицям історичних назв] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140812203038/http://www.kreschatic.kiev.ua/ua/3992/art/1320953323.html |date=12 Серпня 2014 }} // Хрещатик. — 2011. — № 167 (3992). — 11 листопада.</ref>

Історичну назву вулиці було відновлено рішенням Київської міської ради КМДА № 8/873 від [[22 січня]] [[2015]] року{{ркмр2|873}}<ref>[http://dsk.kievcity.gov.ua/content/pereymenuvannya-vulyc-dekomunizaciya.html Перелік вулиць у місті Києві, які перейменовані протягом 2014—2016 років] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170909190710/http://dsk.kievcity.gov.ua/content/pereymenuvannya-vulyc-dekomunizaciya.html |date=9 Вересня 2017 }} // Департамент суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради КМДА</ref>.

14 березня 2022 року будинки №№ 115, 115/1 і 117 зазнали пошкоджень (вибито шибки, пошкоджено фасади) через падіння уламків російської [[Крилата ракета|крилатої ракети]] під час повномасштабного [[Російське вторгнення в Україну|вторгнення РФ в Україну]]. Унаслідок падіння фрагмента ракети загинула одна людина, на проїзній частині вулиці перед будинком № 115/1 утворилася вирва. Було майже повністю знищено тролейбус, що стояв на розі вулиць Кирилівської і [[Вулиця Рилєєва (Київ)|Рилєєва]], істотно пошкоджено торговельні кіоски та зупинки громадського транспорту в радіусі 50 м, обірвано контактну тролейбусну мережу на відтинку від [[Проспект Степана Бандери (Київ)|проспекту Степана Бандери]] до [[Петропавлівська вулиця (Київ)|Петропавлівської вулиці]] (відновлено 10 липня 2022 року).<ref>[https://www.rbc.ua/rus/news/kievom-sbili-rossiyskuyu-krylatuyu-raketu-1647250647.html Над Киевом сбили российскую крылатую ракету. Обломки упали на Куреневку]</ref><ref>[https://kyiv.media/news/v-kyyevi-vidnovyly-robotu-trolejbusy-z-vynogradarya-ta-minskogo-masyvu В Києві відновили роботу тролейбуси з Виноградаря та Мінського масиву]</ref>

== Установи та підприємства ==
* Спеціалізована загальноосвітня школа № 17 з поглибленим вивченням [[Математика|математики]] (заснована 1938 року<ref>[https://school17.kiev.ua/pro-shkolu.html Сайт СШ № 17]</ref>; буд. № 8)
* [[Державний університет інфраструктури та технологій]] (буд. № 9)
* АТ «Український НДІ авіаційної технології» ([[УкрНДІАТ]]), ПрАТ [[Українські вертольоти (авіакомпанія)|Авіакомпанія «Українські вертольоти»]] (буд. № 19-21)
* [[1+1 медіа|Група 1+1 Медіа]], студія [[1+1]] (буд. № 23)<ref>{{Cite web |url=https://media.1plus1.ua/ua/media |title=Група 1+1 Медіа |accessdate=9 Вересня 2017 |archive-date=9 Вересня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170909185808/https://media.1plus1.ua/ua/media }}</ref>
* ПрАТ «[[Пивзавод на Подолі]]» (не працює з [[2014]]), Музей сучасного мистецтва України, танцювальний клуб К41 (буд. № 41)
* Київський міський психоневрологічний [[Диспансеризація|диспансер]] № 3 (буд. № 51)
* [[Командитне товариство|КТ]] «Київська нотна фабрика» (буд. № 51-А)
* ПрАТ «[[Київський шовковий комбінат]]» (№ 60)
* [[Фармак|Публічне акціонерне товариство «Фармак»]] (буд. № 63)<ref>{{Cite web |url=https://farmak.ua/about_us |title=Публічне акціонерне товариство «Фармак» |accessdate=9 Вересня 2017 |archive-date=9 Вересня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170909190205/https://farmak.ua/about_us }}</ref>
* Головний офіс ВВЦО «Бойове братерство України» (буд. № 63-Д)
* Центр сучасного мистецтва «[[Хлєбзавод]]», колишня [[ґуральня]] (дріжджовинокурня) Й. Менцера, за часів [[СРСР]] — [[хлібзавод]] № 7 (буд. № 65-б)
* ВАТ «1-й київський авторемонтний завод» (КАРЗ-1), ТОВ «Поділ-бізнес-парк» (буд. № 80)
* ПрАТ «Київський меблевий комбінат» (буд. № 82)
* Державна компанія «[[Укрінтеренерго]]», Почесне консульство [[Болівія|Республіки Болівія]] (буд. № 85)
* Спеціалізована школа № 114 з поглибленим вивченням англійської мови (буд. № 87/89); відкрита [[1954]] року в спеціально зведеній для неї чотириповерховій будівлі, у [[2010]] році зачинена «через аварійний стан», планується повний [[демонтаж]] споруди<ref>[https://nashkiev.ua/news/na-podoli-shkola-13-rokiv-zakrita-na-rekonstruktsiyu-u-kmda-poyasnili-prichinu На Подолі школа 13 років закрита на «реконструкцію»: у КМДА пояснили причину]</ref>
* ТОВ «[[Шифер]]ний завод», Медичний центр «МедіАн», Торгово-виставковий центр «Wizard» (буд. № 102)
* [[Київська міська психіатрична лікарня|Психоневрологічна міська клінічна лікарня № 1]] (буд. № 103)
* [[Спартак (стадіон, Київ)|Стадіон «Спартак»]] (буд. № 105)
* Київська міська клінічна лікарня № 15, стаціонар № 2 (буд. № 107)
* Центральна районна бібліотека імені Івана Франка (буд. № 117)
* Стоматологічна поліклініка Подільського району (буд. № 119/1)
* [[Подільське трамвайне депо]] (садиба № 132)
* [http://www.kmf.kiev.ua Київська макаронна фабрика] (№ 142), діє з [[1956]] року на базі [[цукрозавод]]у графа [[Ксаверій Владислав Браницький|Ксаверія Владислава Браницького]]
* Відділення «Укрпошти» № 04073 (буд. № 152)
* Київське спеціалізоване підприємство «Пожтехніка» (буд. № 152-А)
* ПАТ «Завод КІНАП» (буд. № 160)

== Пам'ятки археології, історії та архітектури ==
* № 2/9 — прибутковий будинок ([[1886]], арх. [[Краусс Андрій-Фердінанд Кіндратович|А. K. Краусс]]), характерний зразок архітектури [[Поділ (Київ)|Подолу]] кінця 19 століття, пам'ятка містобудування та архітектури місцевого значення<ref>[https://new.pamyatky.kiev.ua/streets/frunze/budinok-1886 Будинок прибутковий, 1886 р.]</ref>
* № 8/6 — [[Церква Святих Костянтина та Єлени (Київ)|церква Святих Костянтина та Олени]] ([[1734]], добудова дзвіниці [[1747]]—[[1757]] за проєктом [[Григорович-Барський Іван Григорович|І. Г. Григоровича-Барського]]; збереглася в понівеченому вигляді частина пам'ятки — [[Димитрій (Туптало)|Димитріївська]] церква), пам'ятка архітектури національного значення (з 1963 р.)<ref>[https://new.pamyatky.kiev.ua/streets/frunze/dimitriyivska-tserkva-sered-18-sered-19-st Димитріївська Церква (Церква Константина та Єлєни, св. Димитрія Ростовського), серед. 18— серед. 19 ст.]</ref>
* № 9/3 — [[Печера|печерне]] житло, підземні споруди II-XVIII ст., пам'ятка археології місцевого значення<ref>[https://new.pamyatky.kiev.ua/streets/frunze/pecherne-zhitlo Печерне житло]</ref>
* № 9/3 — будинок [[Київська державна академія водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного|Київського річкового училища]] (1951—1953), пам'ятка архітектури місцевого значення<ref>[https://new.pamyatky.kiev.ua/streets/frunze/uchilishche-richkove Училище річкове]</ref>
* № 11 — житловий будинок (1889 р.), пам'ятка архітектури місцевого значення<ref>[https://new.pamyatky.kiev.ua/streets/frunze/budinok-zhitloviy Будинок житловий, 1889 р.]</ref>
* № 35 — пивоварний завод [[Ріхерт Михайло Вільгельмович|Михайла Ріхерта]] ([[1892]]—[[1895]], архітектор [[Ніколаєв Володимир Миколайович|В. М. Ніколаєв]], реконструкція з прибудовою північно-східного крила [[1908]]—[[1909]] за проєктом [[Казанський Микола Миколайович|М. М. Казанського]]), пам'ятка архітектури місцевого значення (з 1986 р.)<ref>[https://new.pamyatky.kiev.ua/streets/frunze/pivovarniy-zavod-18601909 Пивоварний Завод, 1895 р.]</ref>
* № 41 — споруди Київського пивоварного заводу, згодом — пивзавод № 2, «Пивзавод на Подолі» (остання третина XIX ст.)
* № 59—61 — [[Кирилівська стоянка]] первісних людей епохи [[палеоліт]]у, відкрив і дослідив [[Хвойка Вікентій В'ячеславович|Вікентій Хвойка]] [[1893]] року, пам'ятка археології національного значення (була розкопана також на території №№ 63, 65)
* № 59—63 — [[Хірургія|хірургічна]] лікарня Зайцевих, згодом — пологовий будинок [[Подільський район (Київ)|Подільського району]] (основний корпус — [[1897]] р., архітектор [[Шиман Карл Фрідріхович|К. Ф. Шиман]]; притулок для старих — [[1911]] р., імовірно, за проєктом [[Брадтман Едуард-Фердинанд Петрович|Е. П. Брадтмана]]), пам'ятки містобудування та архітектури<ref>[https://new.pamyatky.kiev.ua/streets/frunze/bezkoshtovna-hirurgichna-likarnya-zaytseva-m-m-18971911 Безкоштовна Хірургічна Лікарня Зайцева М. М. 1897—1911]</ref>
* № 64-А — фабрика [[Кахлі|кахляних]] виробів Йосафата Андржейовського (Анджеєвського) та Єви Куликовської (1879 р., архітектор [[Тустановський Ромуальд Григорович|Р. Г. Тустановський]], прибудова 1896 р. за проєктом [[Іваницький Кароль Людвігович|К. Л. Іваницького]]), пам'ятка історії та архітектури національного значення, перебуває в напівзруйнованому стані<ref>[https://new.pamyatky.kiev.ua/streets/frunze/fabrika-kahlyanih-virobiv-andrzheyovskogo-y-a-ta-kulikovskoyi-ye-s-kin-19-st Фабрика кахляних виробів Андржейовського Й. А. та Куликовської Є. С. кін. 19 ст.]</ref>
* № 103-А — [[Кирилівська церква]] (ХІІ ст. з пізнішими перебудовами) та комплекс споруд Кирилівського монастиря XI-XIX ст. (офіційна адреса: [[Вулиця Олени Теліги (Київ)|вул. Олени Теліги]], 12)
* № 103-А — [[Київська міська психіатрична лікарня|Кирилівська лікарня]], комплекс пам'яток історії та архітектури XIX-ХХ ст.
* № 107 — комплекс середньовічного [[Печера|печерного]] [[монастир]]я в садибі [[Кирилівський монастир|Кирилівської церкви]] (ХІ-XII ст.), пам'ятка археології<ref>[https://new.pamyatky.kiev.ua/streets/frunze/kompleks-pecherskogo-monastirya-u-sadibi-kirilivskoyi-tserkvi-59235 Комплекс Печерського монастиря у садибі Кирилівської церкви]</ref>
* № 125 — колишнє кафе «Пінгвін», споруджене [[1972]] року у стилі американських роудхаусів авральними темпами до планованого приїзду президента США [[Річард Ніксон|Річарда Ніксона]] на Куренівку й Пріорку<ref>[https://u-news.com.ua/163421-vidkryly-do-pryizdu-niksona-foto-populiarnogo-kafe-v-kyievi-v-1970-ti-roky.html Відкрили до приїзду Ніксона: фото популярного кафе в Києві в 1970-ті роки]</ref>
* № 164 — [[комплекс будівель міського училища ім. С. Ф. Грушевського|Комплекс будівель Міського училища імені Сергія Грушевського]] (1910—1911, архітектори [[Брадтман Едуард-Фердинанд Петрович|Едуард Брадтман]], [[Кричевський Василь Григорович|Василь Кричевський]]), на фасаді — анотаційна дошка [[Грушевський Сергій Федорович|С. Ф. Грушевському]]

=== Втрачені пам'ятки ===
* № 51-А — споруди православного [[Монастир Миколи Йорданського|монастиря Святого Миколи Йорданського]] ('''Микільсько-Йорданський монастир'''; існував у [[1616]]—[[1803]] рр.). У [[1885]] (за іншими даними — [[1886]]) тут освячено мурований храм в ім'я [[Святий Миколай|того ж святого]] (церкву закрито [[1935]] року й згодом розібрано). Нині на місці Микільсько-Йорданського монастиря — корпуси Київської нотної фабрики.

== Пам'ятники ==
* Пам'ятний знак електротранспортникам, які загинули під час [[Куренівська трагедія|Куренівської катастрофи]], вул. Кирилівська, 132.

<gallery widths="180" heights="180">
Файл:Подолянам-ліквідаторам.JPG|Подолянам-ліквідаторам
Файл:До 25-х роковин Чорнобильської катастрофи.JPG|До 25-х роковин Чорнобильської катастрофи
Файл:Пам'ятний знак електротранспортникам, які загинули під час Куренівської катастрофи.JPG|Пам'ятний знак електротранспортникам, які загинули під час Куренівської катастрофи
Файл:Пам'ятник трамваю.JPG|Пам'ятник київському трамваю, 1928 року випуску (1987, демонтований 2015 і переміщений до музею<ref>{{Cite web |url=http://qha.com.ua/ru/obschestvo/na-kurenevke-ischez-pamyatnik-pervomu-tramvayu-kieva/153073/ |title=На Куреневке исчез памятник первому трамваю Киева |accessdate=20 серпня 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160825211752/http://qha.com.ua/ru/obschestvo/na-kurenevke-ischez-pamyatnik-pervomu-tramvayu-kieva/153073/ |archivedate=25 серпня 2016 |deadurl=yes }}</ref>)
</gallery>

== Зображення ==
<gallery widths="180" heights="180">
Файл:Панорама Подолу з гори Щекавиця3.jpg|Початок Кирилівської вулиці. Вигляд з гори Щекавиці
Файл:Podil 30 09 13 014.jpg|Прибутковий будинок, № 2/9
Файл:Церква святих Костянтина та Єлени (Київ).JPG|Дмитріївська церква (Костянтина та Олени), буд. № 8/6
Файл:Podil 30 09 13 006.jpg|Печерне житло, буд. № 9/3
Файл:Завод пивоварний М. Ріхерта, вул. Фрунзе.jpg|Пивоварний завод М. Ріхерта, буд. № 35
Файл:Пивоварений завод на Подолі.JPG|ЗАТ «Пивзавод на Подолі», буд. № 41
|Головний корпус Хлібозаводу №7, зараз галерея "Хлєбзавод", буд. № 65-б
Файл:Фрунзе,61 (Київ).JPG|Головний корпус хірургічної лікарні І. та М. Зайцевих, буд. № 61
Файл:Будівля кахляного заводу І. А. Андржейовського Фрунзе вул., 64.JPG|Будівля кахляного заводу І. А. Андржейовського, буд. № 64
Файл:Будинок лікарні, де працював В. П. Протопопов. Фасад.JPG|Акушерська клініка Жіночого медичного інституту, де працював В. П. Протопопов псіхіатр, академік, буд. № 103
Файл:Київ, лікарня на Кирилівській, 107.jpg|Будинок лікарні (кін. 19 - поч. 20 ст.), буд. № 107
Файл:Кирилівська, 121-а Будинок кінця 19 - поч. 20 ст.jpg|Будинок кінця 19 - поч. 20 ст., № 121-а (знесено у 2017 році)
Файл:Київська макаронна фабрика, Кирилівська вул., 142.jpg|Київська макаронна фабрика, буд. № 142
Файл:Київ. Кирилівська вул., 152. Панно на тему ретрофотографії.jpg|Панно на тему історії київської фотографії на фасаді буд. № 152
Файл:Комплекс училища ім. С.Грушевського 01.JPG|Пам'ятка архітектури - [[Комплекс будівель міського училища ім. С. Ф. Грушевського|Комплекс училища ім. С.Грушевського]], буд. № 164
Файл:Київ, вулиця Фрунзе біля Куренівського парку.JPG|Кирилівська вулиця біля [[Куренівський парк|Куренівського парку]]
Файл:Куренівський парк.JPG|Куренівський парк
</gallery>

== Див. також ==
* [[Кирилівська стоянка]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
{{век|http://wek.kiev.ua/uk/Фрунзе_вулиця|Фрунзе вулиця}}
{{вк75|172–173|Фрунзе вул.}}
{{вк95|237|Фрунзе вулиця}}
{{Галайба-фотоспомин|f-03|Вул. Фрунзе}}
{{кед82|610–611|Фрунзе вулиця}}
{{вк15|288|Фрунзе вулиця}}
{{мкк||Кирилівська вулиця}}
{{карти Києва}}

{{Кирилівська вулиця}}
{{Куренівка (Київ)}}
{{Поділ}}
{{Портали|Київ}}

[[Категорія:Вулиці Подільського району Києва]]
[[Категорія:Вулиці Оболонського району Києва]]
{{DEFAULTSORT:Кирилівська вулиця}}

title: Кирилівська вулиця · Київ

Місцевість: Поділ (Плоське), Куренівка

Район: Подільський, частково Оболонський і Шевченківський

Назва на честь: Кирилівська церква

title: Колишні назви

title: Загальні відомості

title: Транспорт

Найближчі станції метро: «Контрактова площа», «Тараса Шевченка», «Дорогожичі», «Виноградар (будується)»

Автобуси: А 72; · 32 (по вул. Білицькій); · 50 (по вул. Олени Теліги)

Найближчі залізничні станції: з. п. Пріорка

Рух: двосторонній

Покриття: асфальт

title: Будівлі, пам'ятки, інфраструктура

Храми: Кирилівська церква, церква Костянтина та Олени, Петропавлівська церква

Навчальні заклади: ЗОШ № 17, ЗОШ № 114

Підприємства: ВАТ «Фармак», Пивзавод на Подолі, Хлібзавод № 7 зараз центр сучасного мистецтва «Хлібзавод», Київський меблевий комбінат, Подільське трамвайне депо, Київська макаронна фабрика, Фарммаш

Парки: Куренівський парк

title: Зовнішні посилання


text:
# Звернення до лояльності
Звернення до лояльності – це неформальна помилка, яка виникає, коли посилка аргументу використовує певну потребу в лояльності, щоб відвернути увагу від обговорюваного питання.

## Приклад
B запитує А про твердження х.
Кожен, хто запитує А, нелояльний.
Отже, B нелояльний.
Проблема: Навіть якщо B нелояльний, це не означає, що B неправий, оскільки A не обов’язково завжди правий.

title: Звернення до лояльності

wikitext:
'''Звернення до лояльності''' – це [[неформальна помилка]], яка виникає, коли посилка аргументу використовує певну потребу в [[Лояльність|лояльності]], щоб відвернути увагу від обговорюваного питання.<ref>{{cite web|url=http://home.honolulu.hawaii.edu/~pine/Book2/chap4EL-2.html|archive-url=https://web.archive.org/web/20041214142206/http://home.honolulu.hawaii.edu/~pine/Book2/chap4EL-2.html|url-status=dead|archive-date=2004-12-14|title=Essential Logic: Basic Reasoning Skills for the 21st Century|author=Ronald C. Pine|publisher=University of Hawaii-Honolulu}}</ref>

== Приклад ==

:
: B запитує А про твердження х.
: Кожен, хто запитує А, нелояльний.
: Отже, B нелояльний.

Проблема: Навіть якщо B нелояльний, це не означає, що B неправий, оскільки A не обов’язково завжди правий.

== Див. також ==

* [[Групове мислення]]
* {{iw|Кров густіша за воду||en|Blood is thicker than water}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Логічні хиби}}

[[Категорія:Логічні хиби]]


text:
# Жіночий фільм
Жіночий фільм ― кіножанр, який включає наративи, орієнтовані на жінок і призначений привернути увагу жіночої аудиторії. Жіночі фільми зазвичай зображують «жіночі» проблеми, що обертаються навколо домашнього життя, сім'ї, материнства, самопожертви та романтики. Жіночі фільми зроблені для жінок, переважно чоловіками-сценаристами і режисерами, в той час як жіноче кіно зроблене жінками-кінематографістками.
Ці фільми вироблялися починаючи з епохи німого кіно, протягом 1950-х ― початку 1960-х, але найбільшою популярністю користувалися у 1930-х і 1940-х роках, досягнувши зеніту під час Другої світової. Хоча Голлівуд продовжував знімати фільми, що характеризуються деякими елементами традиційного жіночого фільму у другій половині ХХ століття, сам термін зник у 1960-х. Роботи режисерів Джорджа К’юкора, Дугласа Сірка, Макса Офюльса та Йозефа фон Штернберга асоціюються з жанром жіночого фільму. Джоан Кроуфорд, Бетт Девіс і Барбара Стенвік були одними з найбільш плідних зірок цього жанру.
Витоки жанру можна простежити до німих фільмів Девіда Гріффіта. Історики та критики кіно визначили жанр і канон заднім числом. До того як жіночий фільм став відомим жанром у 1980-х, багато класичних жіночих фільмів називали мелодрамами.

## Визначення
Коли жіночий фільм був ще на стадії зародження, він не розглядався як повністю незалежний жанр.  Мері Енн Доан, наприклад, стверджувала, що жіночі фільми не є «чистим жанром».   Жіночий фільм розглядався як тісно пов’язаний і навіть синонімічний мелодрамі.  Іншими термінами, що зазвичай використовуються для опису жіночого фільму, були «драма», «романтика», «історія кохання», «комедійна драма» та «мильна опера».  З кінця 1980 -х років жіночий фільм став відомим жанром кіно.  Вчена-кінознавиця Джастін Ешбі, проте, спостерігає тенденцію у британському кінематографі, яку вона називає «загальним затемненням», згідно з якою фільми, які дотримуються всіх основних принципів жіночого фільму, підпадають під інші жанри.
Жіночий фільм відрізняється від інших жанрів кіно тим, що він адресований переважно жінкам.  Історикиня кіно Жанін Бесінжер стверджує, що перша з трьох цілей жіночого фільму ― «поставити жінку в центр всесвіту історії».  У більшості інших жанрів кіно, особливо орієнтованих на чоловіків, відбувається навпаки, оскільки жінкам та їх турботам відводять другорядні ролі. Моллі Хаскелл пояснює, що «якщо жінка невблаганно скручує цей Всесвіт, це, можливо, її компенсація за всі всесвіти, де домінують чоловіки, з яких вона була виключена: фільм про гангстерів, вестерн, фільм про війну, поліцейський, фільм-родео, пригодницький фільм».  Друга мета жіночого фільму, на думку Бейсінгера, ― «врешті-решт підтвердити концепцію того, що справжня робота жінки ― це бути жінкою». Романтичний ідеал кохання представлений як єдина «кар'єра», яка гарантує щастя і до якої повинні прагнути жінки.  Третя мета жанру, запропонована Бесінжер, ― «забезпечити тимчасове візуальне звільнення, якесь, хоч і маленьке, ― втечу в суто романтичне кохання, у сексуальне усвідомлення, у розкіш чи у відмову від жіночої ролі».  Бесінжер стверджує, що головна дія жіночого фільму та його найбільше джерело драми та трагедії ― це необхідність зробити вибір.  Героїні доведеться вирішувати між двома або більше шляхами, однаково привабливими, але взаємовиключними, як, наприклад, романтичне кохання та повноцінна робота. Один шлях буде правильним і узгодженим із загальною мораллю фільму, а інший ― неправильним, але він забезпечить звільнення. Оскільки героїні фільмів були покарані за те, що вони пішли неправильним шляхом, і в кінцевому підсумку примирилися зі своїми ролями жінок, дружин і матерів, Бесінжер стверджує, що жіночі фільми «розумно суперечать самі собі» і «легко підтверджують статус-кво для життя жінки».

## Виявлення характеристик
На відміну від фільмів, орієнтованих на чоловіків, які часто знімаються на відкритому повітрі, більшість жіночих фільмів розгортаються у побутовій сфері,  що визначає життя та роль головної героїні жіночої статі.  У той час як події в фільмах жінок ― весілля, бали, дні народження ― це соціально визначається природою і суспільством, дія в чоловічих фільмах ― переслідування злочинців, які беруть участь у бою .
Теми жіночих та чоловічих фільмів часто діаметрально протилежні: страх розлуки з коханими, наголос на емоціях, на відміну від страху перед близькістю, пригнічені емоції та індивідуальність у фільмах, орієнтованих на чоловіків.  Умовні сюжети жіночих фільмів обертаються довкола кількох основних тем: любовні трикутники, неодружені матері, незаконні справи, прихід до влади та стосунки матері та дочки. Оповідна модель залежить від діяльності героїні і зазвичай включає жертви, страждання, вибір та змагання.   Жіноче божевілля, депресія, істерія та амнезія були частими сюжетними елементами у голлівудських жіночих фільмах 1940-х років. Ця тенденція мала місце, коли Голлівуд намагався включити аспекти психоаналізу. У медичному дискурсі у таких фільмах, як «Вперед, мандрівник» (1942), « Одержима» (1947) та «Джонні Белінда» (1948), психічне здоров’я візуально представлене красою, а психічні захворювання ― неохайною зовнішністю; здоров'я було відновлено, якщо головна героїня покращила свій зовнішній вигляд.  Дружба серед жінок була досить поширеною,  хоча трактування було поверхневим і зосереджувалося більше на відданості жінок чоловікам та жіночо-чоловічим стосункам, ніж на їх дружбі між собою.
Жіночі фільми, зняті у 1930-ті роки під час Великої депресії, мають сильну тематичну спрямованість на класові проблеми та питання економічного виживання, тоді як жіночі фільми 1940-х років поміщають своїх дійових осіб у світ середнього або вищого середнього класу і більше турбується про емоційні, сексуальні та психологічні переживання героїнь.
Жінка ― головна героїня зображена як хороша, так і погана.  Хаскелл виділяє три типи жінок, які особливо характерні для жіночих фільмів: надзвичайна, звичайна та «звичайна жінка, яка стає надзвичайною». Незвичайні жінки ― це персонажі, такі як Скарлетт О'Хара та Єзавель, яких грають однаково незвичайні актриси, такі як Вів'єн Лі та Бетт Девіс. Вони незалежні та емансиповані «аристократи своєї статі», які виходять за межі своєї сексуальної ідентичності. Звичайні жінки, навпаки, є такими персонажами, як Лара Антипова, які пов'язані правилами відповідного суспільства, оскільки їх вибір занадто обмежений, щоб звільнитися від своїх обмежень. Звичайна жінка, яка стає надзвичайною, ― це такі персонажі, як Катнісс Евердін, яка «починає як жертва дискримінаційних чи економічних обставин і піднімається через біль, одержимість чи непокору, щоб стати господинею своєї долі».  Залежно від типу героїні, фільм може бути як соціально консервативним, так і прогресивним.  Деякі архетипові персонажі з'являються у багатьох жіночих фільмах: ненадійні чоловіки, інший чоловік, конкурентка, надійний друг, зазвичай старша жінка, і «безстатевий» чоловік, якого часто зображують як літнього чоловіка, який пропонує головній героїні безпеку та розкіш але не висуває до неї сексуальних вимог.
Поширеним мотивом у голлівудських жіночих фільмах є сестри -допельгангери (часто їх грає одна і та сама актриса), одна хороша і одна погана, які борються за одного чоловіка як Бетті Девіс у її подвійній ролі у фільмі «Вкрадене життя» (1946) та Олівія де Гевілленд у «Темному дзеркалі» (1946).  Хороша жінка зображена як пасивна, мила, емоційна та безстатева, тоді як погана жінка напориста, розумна та еротична. Конфлікт між ними вирішується поразкою поганої жінки.  Центральним елементом фільму британської жінки 1980-х років є мотив втечі. Жіночі фільми дозволяють жінкам-героїням уникнути їхнього повсякденного життя та своїх ролей, призначених для суспільства та статевого життя. Втеча може мати форму подорожі в інше місце, наприклад, до СРСР у «Листі до Брежнєва» (1985) та до Греції в «Ширлі Валентин» (1989), або до освіти, як у «Вихованні Ріти» (1983), та сексуальної ініціації, як у «Бажаю, щоб ти був тут» ( 1987).
В останні роки елементи «Жіночих фільмів» з'являються у багатьох блокбастерах, таких як «Пірати Карибського моря: Прокляття «Чорної перлини»» (2003), де персонаж Елізабет Свонн вирішує власну долю протягом більшої частини фільму.

title: Жіночий фільм

wikitext:
[[Файл:Henry_Fonda_and_Bette_Davis_in_Jezebel_trailer.jpg|міні|250x250пкс| [[Бетті Девіс]] і [[Генрі Фонда]] у ''[[Єзавель (фільм, 1938)|фільмі «Єзавель»]]'' (1938), одному з квінтесенційних жіночих фільмів. Девіс грає південну красуню, яка втрачає нареченого (Фонда) та її соціальне становище, коли вона кидає виклик умовам. <ref>[[Jeanine Basinger|Basinger, Jeanine]]. ''Jezebel''. Audio commentary, 2006 DVD re-issue.</ref>]]
'''Жіночий фільм''' ― [[Кіножанр|кіножанр,]] який включає наративи, орієнтовані на жінок і призначений привернути увагу жіночої аудиторії. Жіночі фільми зазвичай зображують «жіночі» проблеми, що обертаються навколо домашнього життя, [[Сім'я|сім'ї]], [[Материнство|материнства]], самопожертви та [[Романтичне кохання|романтики]].{{Sfn|Doane|1987|сторінки=152–53}} Жіночі фільми зроблені ''для'' жінок, переважно чоловіками-сценаристами і режисерами, в той час як [[жіноче кіно]] зроблене [[Жінки в кінематографі|жінками-кінематографістками]].{{Sfn|Ashby|2010|с=153}}

Ці фільми вироблялися починаючи з [[Німе кіно|епохи німого кіно]], протягом 1950-х ― початку 1960-х, але найбільшою популярністю користувалися у 1930-х і 1940-х роках, досягнувши зеніту під час [[Друга світова війна|Другої світової]]. Хоча [[Кінематограф США|Голлівуд]] продовжував знімати фільми, що характеризуються деякими елементами традиційного жіночого фільму у другій половині ХХ століття, сам термін зник у 1960-х. Роботи режисерів [[Джордж К'юкор|Джорджа К’юкора]], Дугласа Сірка, [[Макс Офюльс|Макса Офюльса]] та [[Джозеф фон Штернберг|Йозефа фон Штернберга]] асоціюються з жанром жіночого фільму.<ref>{{Cite book
|url=https://archive.org/details/handbookofameric00zoph
|title=Handbook of American Women's History
|last=Heung
|first=Marina
|year=1990
|editor-last=Howard
|editor-first=Angela
|editor2-last=Kevenik
|editor2-first=Frances M.
|publisher=Garland
|location=New York
|isbn=978-0-8240-8744-9
}}</ref> [[Джоан Кроуфорд]], [[Бетті Девіс|Бетт Девіс]] і [[Барбара Стенвік]] були одними з найбільш плідних зірок цього жанру. {{Sfn|Basinger|2010|с=163}}

Витоки жанру можна простежити до німих фільмів [[Девід Ворк Ґріффіт|Девіда Гріффіта.]] [[Історія кіно|Історики та критики кіно]] визначили жанр і канон заднім числом. До того як жіночий фільм став відомим жанром у 1980-х, багато класичних жіночих фільмів називали [[Мелодрама|мелодрамами]].

== Визначення ==
Коли жіночий фільм був ще на стадії зародження, він не розглядався як повністю незалежний жанр. {{Sfn|Altman|1998|с=29}} Мері Енн Доан, наприклад, стверджувала, що жіночі фільми не є «чистим жанром». <ref>Doane cited in Altman 1998, pp. 28–29.</ref> {{Sfn|Simmon|1993|с=68}} Жіночий фільм розглядався як тісно пов’язаний і навіть синонімічний [[Мелодрама|мелодрамі]]. <ref name="modleski">[[Tania Modleski|Modleski, Tania]] (1984). [https://www.jstor.org/stable/1225094 "Time and Desire in the Woman's Film"] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210812124039/https://www.jstor.org/stable/1225094|date=12 серпня 2021}}. ''[[Cinema Journal]]'' '''23''' (3): 19–30.</ref> Іншими термінами, що зазвичай використовуються для опису жіночого фільму, були «драма», «романтика», «історія кохання», «комедійна драма» та «мильна опера». <ref>Neale, Stephen (1993). "Melo Talk: On the Meaning and Use of the Term 'Melodrama' in the American Trade Press". ''[[Velvet Light Trap|The Velvet Light Trap]]'' '''32''' (3): 66–89.</ref> З кінця 1980 -х років жіночий фільм став відомим жанром кіно. {{Sfn|Altman|1998|с=32}} Вчена-кінознавиця Джастін Ешбі, проте, спостерігає тенденцію у [[Кінематограф Великої Британії|британському кінематографі,]] яку вона називає «загальним затемненням», згідно з якою фільми, які дотримуються всіх основних принципів жіночого фільму, підпадають під інші жанри.

Жіночий фільм відрізняється від інших жанрів кіно тим, що він адресований переважно жінкам. {{Sfn|Doane|1987|с=3}} Історикиня кіно Жанін Бесінжер стверджує, що перша з трьох цілей жіночого фільму ― «поставити жінку в центр всесвіту історії». {{Sfn|Basinger|1994|с=13}} У більшості інших жанрів кіно, особливо орієнтованих на чоловіків, відбувається навпаки, оскільки жінкам та їх турботам відводять другорядні ролі. Моллі Хаскелл пояснює, що «якщо жінка невблаганно скручує цей Всесвіт, це, можливо, її компенсація за всі всесвіти, де домінують чоловіки, з яких вона була виключена: фільм про гангстерів, вестерн, фільм про війну, поліцейський, фільм-родео, [[Пригодницький фільм|пригодницький фільм»]]. {{Sfn|Haskell|1987|с=155}} Друга мета жіночого фільму, на думку Бейсінгера, ― «врешті-решт підтвердити концепцію того, що справжня робота жінки ― це бути жінкою». Романтичний ідеал [[Любов|кохання]] представлений як єдина «кар'єра», яка гарантує щастя і до якої повинні прагнути жінки. {{Sfn|Basinger|1994|с=13}} Третя мета жанру, запропонована Бесінжер, ― «забезпечити тимчасове візуальне звільнення, якесь, хоч і маленьке, ― втечу в суто романтичне кохання, у сексуальне усвідомлення, у розкіш чи у відмову від жіночої ролі». {{Sfn|Basinger|1994|с=13}} Бесінжер стверджує, що головна дія жіночого фільму та його найбільше джерело драми та трагедії ― це необхідність зробити вибір. {{Sfn|Basinger|1994|с=19}} Героїні доведеться вирішувати між двома або більше шляхами, однаково привабливими, але взаємовиключними, як, наприклад, романтичне кохання та повноцінна робота. Один шлях буде правильним і узгодженим із загальною мораллю фільму, а інший ― неправильним, але він забезпечить звільнення. Оскільки героїні фільмів були покарані за те, що вони пішли неправильним шляхом, і в кінцевому підсумку примирилися зі своїми ролями жінок, дружин і матерів, Бесінжер стверджує, що жіночі фільми «розумно суперечать самі собі» і «легко підтверджують статус-кво для життя жінки». {{Sfn|Basinger|1994|с=10}}

== Виявлення характеристик ==
На відміну від фільмів, орієнтованих на чоловіків, які часто знімаються на відкритому повітрі, більшість жіночих фільмів розгортаються у [[Окремі сфери|побутовій сфері]], {{Sfn|Walsh|1986|с=24}} що визначає життя та роль головної героїні жіночої статі. {{Sfn|Neale|2000|с=181}} У той час як події в фільмах жінок ― весілля, бали, дні народження ― це [[Соціалізація|соціально]] визначається природою і суспільством, дія в чоловічих фільмах ― переслідування злочинців, які беруть участь у бою . {{Sfn|Basinger|1994|с=9}}

Теми жіночих та чоловічих фільмів часто діаметрально протилежні: страх розлуки з коханими, наголос на емоціях, на відміну від страху перед близькістю, пригнічені емоції та індивідуальність у фільмах, орієнтованих на чоловіків. {{Sfn|Walsh|1986|с=24}} Умовні сюжети жіночих фільмів обертаються довкола кількох основних тем: любовні трикутники, неодружені матері, незаконні справи, прихід до влади та стосунки матері та дочки.{{Sfn|Basinger|2010|сторінки=163, 166}} Оповідна модель залежить від діяльності героїні і зазвичай включає жертви, страждання, вибір та змагання. {{Sfn|Haskell|1987|с=157}}  Жіноче божевілля, [[депресія]], [[істерія]] та [[амнезія]] були частими сюжетними елементами у голлівудських жіночих фільмах 1940-х років. Ця тенденція мала місце, коли Голлівуд намагався включити аспекти [[Психоаналіз|психоаналізу]]. У медичному дискурсі у таких фільмах, як «''[[Вперед, мандрівник]]<nowiki/>»'' (1942), « ''[[Одержима (фільм, 1947)|Одержима»]]'' (1947) та «''Джонні Белінда»'' (1948), психічне здоров’я візуально представлене красою, а психічні захворювання ― неохайною зовнішністю; здоров'я було відновлено, якщо головна героїня покращила свій зовнішній вигляд. {{Sfn|Doane|1986|сторінки=153, 155}} [[Дружба]] серед жінок була досить поширеною, {{Sfn|Langford|2005|с=45}} хоча трактування було поверхневим і зосереджувалося більше на відданості жінок чоловікам та жіночо-чоловічим стосункам, ніж на їх дружбі між собою. {{Sfn|Hollinger|1998|сторінки=36–40}}
[[Файл:Annex_-_Stanwyck,_Barbara_(Stella_Dallas)_01.jpg|міні|244x244пкс|У фільмі « ''Стелла Даллас»'' [[Кінг Відор]] (1937) Барбара Стенвік грає [[Робітництво|працюючу]] матір, яка жертвує своїми зв’язками з донькою, щоб допомогти їй стати частиною [[Вищий клас|вищого класу]]. {{Sfn|Langford|2005|с=46}}]]
Жіночі фільми, зняті у 1930-ті роки під час [[Велика депресія|Великої депресії,]] мають сильну тематичну спрямованість на [[Соціальний клас|класові]] проблеми та питання економічного виживання, тоді як жіночі фільми 1940-х років поміщають своїх дійових осіб у світ середнього або вищого середнього класу і більше турбується про емоційні, сексуальні та психологічні переживання героїнь. {{Sfn|McKee|2014|сторінки=24–25}}

Жінка ― головна героїня зображена як хороша, так і погана. {{Sfn|Basinger|2010|с=164}} Хаскелл виділяє три типи жінок, які особливо характерні для жіночих фільмів: надзвичайна, звичайна та «звичайна жінка, яка стає надзвичайною». Незвичайні жінки ― це персонажі, такі як Скарлетт О'Хара та [[Єзавель (фільм, 1938)|Єзавель]], яких грають однаково незвичайні актриси, такі як [[Вів'єн Лі]] та [[Бетт Девіс]]. Вони незалежні та емансиповані «аристократи своєї статі», які виходять за межі своєї сексуальної ідентичності. Звичайні жінки, навпаки, є такими персонажами, як [[Доктор Живаго|Лара Антипова]], які пов'язані правилами відповідного суспільства, оскільки їх вибір занадто обмежений, щоб звільнитися від своїх обмежень. Звичайна жінка, яка стає надзвичайною, ― це такі персонажі, як [[Катнісс Евердін]], яка «починає як жертва дискримінаційних чи економічних обставин і піднімається через біль, одержимість чи непокору, щоб стати господинею своєї долі». {{sfn|Haskell|1987|pp=160–61}} Залежно від типу героїні, фільм може бути як соціально консервативним, так і прогресивним. {{Sfn|Hollinger|1998|с=28}} Деякі архетипові персонажі з'являються у багатьох жіночих фільмах: ненадійні чоловіки, інший чоловік, конкурентка, надійний друг, зазвичай старша жінка, і «безстатевий» чоловік, якого часто зображують як літнього чоловіка, який пропонує головній героїні безпеку та розкіш але не висуває до неї сексуальних вимог. {{Sfn|Basinger|2010|сторінки=165–66}}

Поширеним мотивом у голлівудських жіночих фільмах є [[Допельгангер|сестри -допельгангери]] (часто їх грає одна і та сама актриса), одна хороша і одна погана, які борються за одного чоловіка як [[Бетті Девіс]] у її подвійній ролі у фільмі ''«Вкрадене життя»'' (1946) та [[Олівія де Гевіленд|Олівія де Гевілленд]] у ''«Темному дзеркалі»'' (1946). {{Sfn|Simmon|1993|с=78}} Хороша жінка зображена як пасивна, мила, емоційна та безстатева, тоді як погана жінка напориста, розумна та еротична. Конфлікт між ними вирішується поразкою поганої жінки. <ref>Fischer, Lucy (1983). [https://www.jstor.org/pss/1225070 "Two-Faced Women: The 'Double' in Women's Melodrama of the 1940s"]. ''Cinema Journal'' '''23''' (1): 24–43.</ref> Центральним елементом фільму британської жінки 1980-х років є мотив втечі. Жіночі фільми дозволяють жінкам-героїням уникнути їхнього повсякденного життя та своїх ролей, призначених для суспільства та статевого життя. Втеча може мати форму подорожі в інше місце, наприклад, до [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] у «''Листі до Брежнєва»'' (1985) та до [[Греція|Греції]] в «''Ширлі Валентин»'' (1989), або до освіти, як у «''Вихованні Ріти»'' (1983), та сексуальної ініціації, як у «''Бажаю, щоб ти був тут»'' ( 1987). {{Sfn|Ashby|2010|с=155}}

В останні роки елементи «Жіночих фільмів» з'являються у багатьох блокбастерах, таких як «''[[Пірати Карибського моря: Прокляття «Чорної перлини»|Пірати Карибського моря: Прокляття «Чорної перлини»»]]'' (2003), де персонаж Елізабет Свонн вирішує власну долю протягом більшої частини фільму.

== Див. також ==

* [[Чик-флік]]
* [[Жіноче кіно]]

== Примітки ==
[[Категорія:Жінки в кінематографі]]
[[Категорія:Історія кіно]]
[[Категорія:Теорія кіно]]
[[Категорія:Жанри фільмів]]
<references />


text:
# Ганькіно (село)
Га́нькіно (каз. Ганькин) — село у складі району Магжана Жумабаєва Північноказахстанської області Казахстану. Входить до складу Полудінського сільського округу.
Населення — 168 осіб (2021; 221 у 2009, 300 у 1999, 396 у 1989).
Національний склад станом на 1989 рік:
- росіяни — 41 %
- німці — 30 %.

title: Ганькіно (село)

wikitext:
{{Населений пункт Казахстану
| тип                    = село
| назва                  = Ганькіно
| місцева назва          = {{Lang-kk|Ганькин}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             =
| зображення_розмір      = <!--300px -->
| зображення_підпис      =
| область                = [[Північноказахстанська область|Північноказахстанська]]
| район                  = [[район Магжана Жумабаєва|Магжана Жумабаєва]]
| округ                  = [[полудінський сільський округ|Полудінський]]
| адміністрація          =
| засноване              =
| перша згадка           =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 168 осіб ([[2021]]{{KAZ-pop-stat-2021}})
| площа                  =
| ref-площа              =
| густота                =
| поштові індекси        =
| код                    =
|lat=
|long=
|lat_dir=N | lat_deg= 54 | lat_min= 52
           | lat_sec= 13
|lon_dir=E | lon_deg= 70 | lon_min= 07
           | lon_sec= 04
| карта розташування1    = Казахстан Північно-Казахстанська область
| висота                 =
| водойма                =
| етнікон                =
| станція                =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| голова                 =
| ремарки                =
}}

{{Otheruses|Ганькіно}}

'''Га́нькіно''' ({{Lang-kk|Ганькин}}) — [[село]] у складі [[район Магжана Жумабаєва|району Магжана Жумабаєва]] [[Північноказахстанська область|Північноказахстанської області]] [[Казахстан]]у. Входить до складу [[полудінський сільський округ|Полудінського сільського округу]].

Населення — 168 осіб ([[2021]]; 221 у [[2009]], 300 у [[1999]], 396 у [[1989]]<ref>[https://books.google.com.ua/books?id=qTHtAAAAMAAJ&hl=uk&pg=PA288#v=onepage&q&f=false Итоги Всесоюзной переписи населения 1989 года по Казахской ССР. Том 3] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170428052622/https://books.google.com.ua/books?id=qTHtAAAAMAAJ&hl=uk&pg=PA288#v=onepage&q&f=false |date=28 квітня 2017 }} {{ref-ru}}</ref>).

Національний склад станом на 1989 рік:
* [[росіяни]] — 41 %
* [[німці]] — 30 %.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|N-42-45}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=54.868804&lon=70.117064&z=14&m=b&show=/19975811/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=54.868804&lon=70.117064&z=14&m=b&show=/19975811/ru/ |date=25 серпня 2011 }}

{{район Магжана Жумабаєва}}

{{Kazakhstan-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти району Магжана Жумабаєва]]
[[Категорія:Села Північноказахстанської області]]

title: Основні дані

Країна: Казахстан

Область: Північноказахстанська

Район: Магжана Жумабаєва

Округ: Полудінський

Основні дані:
Карта
· Ганькіно · Ганькіно


text:
# Marvell Technology
Marvell Technology, Inc. — американська компанія — розробник напівпровідникової продукції, зі штаб-квартирою у місті Санта-Клара. Компанія має центри розробки у Канаді, Європі, Ізраїлі, Індії, Сингапурі та Китаї, проте не володіє власними виробничими потужностями.

## Історія
Marvell була заснована у 1995 році доктором Сехатом Сутарджа (англ. Sehat Sutardja), його дружиною Вейлі Дай (англ. Weili Dai) та його братом Пантасом Сутарджа (англ. Pantas Sutardja). Вони працювали над розробкою першого продукту — КМОН-каналу зчитування для жорстких дисків. Першим клієнтом стала компанія Seagate Technology. Під час первинного публічного розміщення акцій 27 червня 2000 року було залучено 90 мільйонів доларів.
У квітні 2016 року генеральний директор Сехат Сутарджа та президент Вейлі Дай були відсторонені від своїх посад після того, як фонд активістів Starboard Value придбав близько 7 відсотків акцій компанії.
У липні 2016 року Marvell призначила Метта Мерфі своїм новим президентом та генеральним директором.
6 липня 2018 року Marvell завершила поглинання компанії Cavium, Inc. Того ж дня було оголошено про призначення Сайеда Алі (співзасновника Cavium, Inc. та колишнього президента і генерального директора компанії), Бреда Басса (директора Cavium, Inc.) та Едварда Френка (директора Cavium, Inc.) до ради директорів Marvell.
У квітні 2021 року компанія Marvell завершила придбання корпорації Inphi Corporation. У рамках цієї угоди Marvell була реорганізована, і об'єднана компанія зареєстрована у Вілмінгтоні, штат Делавер.
У вересні 2023 року Marvell Technologies уклала угоду про розширення в місті Пуне, Індія.

title: Marvell Technology

wikitext:
{{Картка компанії}}

'''Marvell Technology, Inc.''' — американська компанія — розробник [[напівпровідник]]ової продукції, зі [[штаб-квартира|штаб-квартирою]] у місті [[Санта-Клара (Каліфорнія)|Санта-Клара]]. Компанія має центри розробки у [[Канада|Канаді]], [[Європа|Європі]], [[Ізраїль|Ізраїлі]], [[Індія|Індії]], [[Сингапур]]і та [[КНР|Китаї]], проте не володіє [[Fabless company|власними виробничими потужностями]].<ref>[http://www.thejakartapost.com/news/2011/06/16/sehat-sutardja-from-radio-boy-ceo.html Sehat Sutardja: From radio boy to CEO] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141030142630/http://www.thejakartapost.com/news/2011/06/16/sehat-sutardja-from-radio-boy-ceo.html |date=30 жовтня 2014 }}{{ref-en}}</ref>

== Історія ==
Marvell була заснована у 1995 році доктором Сехатом Сутарджа ([[Англійська мова|англ]]. Sehat Sutardja), його дружиною Вейлі Дай (англ. Weili Dai) та його братом Пантасом Сутарджа (англ. Pantas Sutardja)<ref>{{Cite web|url=https://www.forbes.com/companies/marvell-technology/|title=Marvell Technology {{!}} MRVL Stock Price, Company Overview & News|website=Forbes|language=en|access-date=2024-08-12}}</ref><ref name=":0">{{Cite web|url=https://spectrum.ieee.org/sehat-sutardja-an-engineering-marvell|title=Sehat Sutardja: An Engineering Marvell - IEEE Spectrum|website=spectrum.ieee.org|language=en|access-date=2024-08-12}}</ref>. Вони працювали над розробкою першого продукту — [[CMOS|КМОН]]-каналу зчитування для [[Жорсткий диск|жорстких дисків]]. Першим клієнтом стала компанія [[Seagate Technology]]<ref name=":0" />. Під час [[Первинне публічне розміщення акцій|первинного публічного розміщення акцій]] 27 червня 2000 року було залучено 90 мільйонів доларів<ref>{{Cite web|url=https://money.cnn.com/2000/06/27/deals/marvell/index.htm|title=Marvell climbs 278% in market debut - Jun. 27, 2000|website=money.cnn.com|access-date=2024-08-12}}</ref>.

У квітні 2016 року генеральний директор Сехат Сутарджа та президент Вейлі Дай були відсторонені від своїх посад після того, як фонд активістів Starboard Value придбав близько 7 відсотків акцій компанії<ref>{{Cite web|url=https://www.mercurynews.com/2016/04/05/marvell-ousts-silicon-valley-power-couple-from-top-posts/|title=Marvell ousts Silicon Valley power couple from top posts|last=Carey|first=Pete|date=2016-04-05|website=The Mercury News|language=en-US|access-date=2024-08-12}}</ref>.

У липні 2016 року Marvell призначила Метта Мерфі своїм новим президентом та генеральним директором<ref>{{Cite web|url=https://www.marvell.com/company/leadership/matt-murphy.html|title=Company - Leadership - Matt Murphy - Marvell|website=www.marvell.com|access-date=2024-08-12}}</ref>.

6 липня 2018 року Marvell завершила поглинання компанії Cavium, Inc<ref name=":1">{{Cite web|url=https://www.prnewswire.com/news-releases/marvell-technology-completes-acquisition-of-cavium-300676912.html|title=Marvell Technology Completes Acquisition of Cavium|last=Ltd|first=Marvell Technology Group|website=www.prnewswire.com|language=en|access-date=2024-08-12}}</ref>. Того ж дня було оголошено про призначення Сайеда Алі (співзасновника Cavium, Inc. та колишнього президента і генерального директора компанії), Бреда Басса (директора Cavium, Inc.) та Едварда Френка (директора Cavium, Inc.) до ради директорів Marvell<ref name=":1" />.

У квітні 2021 року компанія Marvell завершила придбання корпорації [[Inphi Corporation]]. У рамках цієї угоди Marvell була реорганізована, і об'єднана компанія зареєстрована у [[Вілмінгтон (Делавер)|Вілмінгтоні, штат Делавер]]<ref>{{Cite web|url=https://www.bloomberg.com/news/articles/2020-10-29/marvell-to-buy-inphi-for-8-2-billion-to-expand-in-cloud-5g|title=Marvell to Buy Inphi for $8.2 Billion to Grow in Cloud, 5G|last=King|first=Ian|date=29 жовтня 2020|website=www.bloomberg.com|language=en|access-date=2025-01-27}}</ref>.

У вересні 2023 року Marvell Technologies уклала угоду про розширення в місті [[Пуне|Пуне, Індія]]<ref>{{Cite web|url=https://www.digitimes.com/news/a20230904VL203/marvell-technology-india-interview.html|title=Marvell Tech reveals India expansion plans signaling confidence in the market|date=2023-09-04|website=DIGITIMES|language=en|access-date=2025-01-27}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.marvell.com/ Офіційний вебсайт виробника] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20071115221333/http://www.marvell.com/ |date=15 листопада 2007 }}{{ref-en}}

{{company-stub}}
{{Найбільші ІТ компанії}}
{{NASDAQ-100}}

[[Категорія:Підприємства, засновані 1995]]
[[Категорія:Підприємства Санта-Клари]]
[[Категорія:Виробники напівпровідників без власних виробничих потужностей]]
[[Категорія:Компанії Кремнієвої долини]]
[[Категорія:Засновані в США 1995]]

title: Marvell Technology

Тип: бізнес · підприємство і публічна компанія

Правова форма: Local Company Limited by Sharesd

Галузь: напівпровідникова промисловість

Лістинг на біржі: NASDAQ: MRVL

Засновник(и): Sehat Sutardjad

Штаб-квартира: Санта-Клара

Продукція: мікросхема


text:
# Єльтай (Буландинський район)
Єльта́й (каз. Елтай) — село у складі Буландинського району Акмолинської області Казахстану. Входить до складу Алтиндинського сільського округу.
Населення — 56 осіб (2021; 145 у 2009, 217 у 1999, 224 у 1989).
Національний склад станом на 1989 рік:
- казахи — 100 %.

title: Єльтай (Буландинський район)

wikitext:
{{Населений пункт Казахстану
| тип                    = село
| назва                  = Єльтай
| місцева назва          = {{Lang-kk|Елтай}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             =
| зображення_розмір      = <!--300px -->
| зображення_підпис      =
| область                = [[акмолинська область|Акмолинська]]
| район                  = [[буландинський район|Буландинський]]
| округ                  = [[алтиндинський сільський округ|Алтиндинський]]
| адміністрація          =
| засноване              =
| перша згадка           =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 56 осіб ([[2021]]{{KAZ-pop-stat-2021}})
| площа                  =
| ref-площа              =
| густота                =
| поштові індекси        =
| код                    =
|lat=
|long48
|lat_dir=N | lat_deg= 52 | lat_min= 18
           | lat_sec= 22
|lon_dir=E | lon_deg= 70 | lon_min= 37
           | lon_sec= 11
| карта розташування1    = Казахстан Акмолинська область
| висота                 =
| водойма                =
| етнікон                =
| станція                =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| голова                 =
| ремарки                =
}}

{{Otheruses|Єльтай}}

'''Єльта́й''' ({{Lang-kk|Елтай}}) — [[село]] у складі [[буландинський район|Буландинського району]] [[акмолинська область|Акмолинської області]] [[Казахстан]]у. Входить до складу [[алтиндинський сільський округ|Алтиндинського сільського округу]].

Населення — 56 осіб ([[2021]]; 145 у [[2009]], 217 у [[1999]], 224 у [[1989]]<ref>[https://books.google.com.ua/books?id=qTHtAAAAMAAJ&hl=uk&pg=PA402#v=onepage&q&f=false Итоги Всесоюзной переписи населения 1989 года по Казахской ССР. Том 3] {{ref-ru}}</ref>).

Національний склад станом на 1989 рік:
* [[казахи]] — 100 %.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|N-42-142}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=52.306170&lon=70.619774&z=13&m=b&show=/18359048/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/6FgMQh4oQ?url=http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=52.306170&lon=70.619774&z=13&m=b&show=/18359048/ru/ |date=6 квітня 2013 }}

{{Kazakhstan-geo-stub}}
{{буландинський район}}

[[Категорія:Населені пункти Буландинського району]]
[[Категорія:Села Акмолинської області]]

title: Основні дані

Область: Акмолинська

Район: Буландинський

Округ: Алтиндинський

Основні дані:
Карта
· Єльтай · Єльтай


text:
# Вишнівка (Славський район)
Вишнівка (рос. Вишнёвка) — селище Славського району, Калінінградської області Росії. Входить до складу Ясновського сільського поселення.
Населення —  443 особи (2015 рік).

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 563  | ↘443 |

title: Вишнівка (Славський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 |тип                   =селище
 |тип_род               =
 |назва                 =Вишнівка
 |назва ін.             ={{lang-ru|Вишнёвка}}
 |прапор                =
 |опис прапор           =
 |герб                  =
 |опис герба            =
 |розташування          =
 |опис розташування     =
 |зображення            =
 |зображення_розмір     =
 |зображення_підпис     =
 | mapx                 =
 | mapy                 =
 |суб'єкт РФ            =[[Калінінградська область]]
 |район                 =[[Славський район]]
 |міський округ         =
 |поселення             =[[Ясновське сільське поселення]]
 |рада                  =
 |код ЗКАТУ             =
 |засноване             =
 |перша згадка          =
 |завойоване            =
 |статус                =
 |поділ                 =
 |населення             =443 особи ([[2015]] рік)
 |площа                 =
 |ref-площа             =
 |густота               =
 |поштові індекси       =
 |телефонний код        =
 |координати            =
 |часовий пояс          =[[UTC+2]]
 |висота                =
 |водойма               =
 |станція               =
 |відстань              =
 |залізниця р           =
 |автошлях р            =
 |фізична р             =
 |залізниця о           =
 |автошлях о            =
 |фізична о             =
 |залізниця с           =
 |автошлях с            =
 |фізична с             =
 |схема                 =
 |міста-побратими       =
 |день міста            =
 |катойконіми           =
 |адреса                =
 |вебсторінка           =
 |голова                =
 |ремарки               =
 |карта розташування1   =Росія Калінінградська область
}}

'''Вишнівка''' ({{lang-ru|Вишнёвка}}) — [[селище]] [[Славський район|Славського району]], [[Калінінградська область|Калінінградської області]] [[Росія|Росії]]. Входить до складу [[Ясновське сільське поселення|Ясновського сільського поселення]].
Населення —  443 особи ([[2015]] рік).

== Населення ==

{{ Населення РФ | Вишнёвка (Славский городской округ) }}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Славський район}}

{{Kaliningrad-obl-geo-stub}}

{{Портали|Росія}}

title: селище Вишнівка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Калінінградська область

Муніципальний район: Славський район

Поселення: Ясновське сільське поселення

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Вишнівка · Вишнівка