text:
# Росія і ірано-ізраїльське протистояння
Росія і ірано-ізраїльське протистояння — відносини Росії з країнами по обидва боки ірано-ізраїльського проксі-конфлікту.

## Опис
Починаючи з 2000-х років Росія прагнула відігравати роль посередника в проксі-конфлікті між Іраном та Ізраїлем. З одного боку, Росія активно підтримувала Іран, допомагаючи з розвитком ядерної програми, забезпечуючи Тегеран зброєю та надаючи дипломатичну підтримку ООН. Також російські протитанкові засоби відіграли значну роль в операціях "Хезболли" проти Армії оборони Ізраїлю під час війни в Лівані у 2006 році. Росія бере участь у громадянській війні в Сирії на боці режиму Башара Асада з вересня 2015. Вона, разом із Іраном, допомогла уряду Асада зберегти владу в країні. Водночас Росія вибудовувала близькі відносини з Ізраїлем. Довгий час Ізраїль залишався одним із головних партнерів Росії на Близькому Сході. У 2019 році Беньямін Нетаньягу навіть розпочав передвиборчу кампанію з білбордів, на яких тиснув руку Путіну. Протягом тривалого часу Нетаньягу стверджував, що його «особиста дружба» з Путіним утримує Росію від активної підтримки Ірану, і навіть гарантує невтручання Москви під час ізраїльських ударів по іранським об'єктам у Сирії.
Після повномасштабного вторгнення Росії в Україну та запровадження міжнародних санкцій відносини між Іраном та Росією значно покращилися. У грудні 2023 дві країни навіть підписали декларацію про протидію санкціям. Також між країнами було запроваджено безвізовий режим. Іран постачає Росії безпілотні літальні апарати, що використовуються для атак по Україні, бронежилети, каски, снаряди, ракети для систем залпового вогню та патрони.
Після атаки ХАМАС на Ізраїль у жовтні 2023 Володимир Путін заявив, що Росія виступає за створення незалежної Держави Палестину зі столицею в Східному Єрусалимі. Російська фінансова система використовувалася для транзакцій на користь ХАМАС. Так, напередодні вторгнення до Ізраїлю угруповання отримала кілька мільйонів доларів через московську криптобіржу. Лідери ХАМАС неодноразово відвідували Москву на запрошення президента Путіна, у тому числі й одразу після нападу на Ізраїль. З осені 2023 року Росія активно засуджує дії Ізраїлю під час антерористичної операції у секторі Газа. Ізраїльський постпред Гілад Ердан звинуватив Москву в тому, що вона скористалася нападом ХАМАС у власних корисливих цілях та спробувала „відвернути увагу світу“ від вторгнення в Україну. На думку експертів, це є індикатором того, що Москва дедалі більше солідаризується з ісламістськими режимами Близького Сходу.

title: Росія і ірано-ізраїльське протистояння

wikitext:
'''Росія і ірано-ізраїльське протистояння''' — відносини Росії з країнами по обидва боки ірано-ізраїльського проксі-конфлікту.

== Опис ==
[[File:2022-09-13 Russia–Hamas meeting (15).jpg|thumb|250px|left|Делегація ХАМАС у Москві, вересень 2022 року]]
Починаючи з 2000-х років Росія прагнула відігравати роль посередника в проксі-конфлікті між Іраном та Ізраїлем<ref name=Смагин>{{cite web
|url=https://carnegieendowment.org/politika/90943
|title=Все более Ближний Восток. Как сближение с регионом меняет российскую действительность
|author=Никита Смагин
|date=2023-11-08
|publisher=Carnegie Endowment for International Peace
|accessdate=2024-01-23
|archive-date=2023-11-10
|archive-url=https://web.archive.org/web/20231110171136/https://carnegieendowment.org/politika/90943
|url-status=live
}}</ref>. З одного боку, Росія активно підтримувала [[Іран]], допомагаючи з розвитком [[Ядерна програма Ірану|ядерної програми]], забезпечуючи [[Тегеран]] зброєю та надаючи дипломатичну підтримку ООН<ref>{{cite web
	|url=https://www.jpost.com/International/Jlem-sees-Russian-interests-behind-arms-sales-to-Damascus
	|title=J'lem sees Russian interests behind arms sales to Damascus
	|author=Herb Keinon
	|date=2007-08-20
	|publisher=The Jerusalem Post
	|accessdate=2024-01-29
	|archive-date=2023-10-11
	|archive-url=https://web.archive.org/web/20231011163547/https://www.jpost.com/international/jlem-sees-russian-interests-behind-arms-sales-to-damascus
	|url-status=live
	}}</ref>. Також російські протитанкові засоби відіграли значну роль в операціях "[[Хезболла|Хезболли]]" проти Армії оборони Ізраїлю під час війни в [[Ліван]]і у 2006 році<ref>{{cite web
|url=https://www.defensenews.com/global/mideast-africa/2016/11/07/russian-influence-on-hezbollah-raises-red-flag-in-israel/
|title=Russian Influence on Hezbollah Raises Red Flag in Israel
|author=Barbara Opall-Rome
|date=2016-11-07
|publisher=Defense News
|accessdate=2024-01-29
|archive-date=2024-04-14
|archive-url=https://web.archive.org/web/20240414034628/https://www.defensenews.com/global/mideast-africa/2016/11/07/russian-influence-on-hezbollah-raises-red-flag-in-israel/
|url-status=live
}}</ref><ref>{{cite web
|url=https://www.nationalreview.com/2006/08/russian-footprints-ion-mihai-pacepa/
|title=What does Moscow have to do with the recent war in Lebanon?
|author=Ion Mihai Pacepa
|date=2006-08-24
|publisher=National Review
|accessdate=2024-01-29
|archive-date=2007-02-13
|archive-url=https://web.archive.org/web/20070213222243/http://article.nationalreview.com/?q=NjUzMGU4NTMyOTdkOTdmNTA1MWJlYjYyZDliODZkOGM=
|url-status=live
}}</ref>. Росія бере участь у [[Громадянська війна в Сирії|громадянській війні в Сирії]] на боці режиму Башара Асада з вересня 2015<ref name="Радио «Свобода»29 июня 2022">[https://www.svoboda.org/a/siriya-priznala-nezavisimostj-samoprovozglashennyh-lnr-i-dnr/31921570.html Сирия признала независимость самопровозглашённых «ЛНР» и «ДНР»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20221023141600/https://www.svoboda.org/a/siriya-priznala-nezavisimostj-samoprovozglashennyh-lnr-i-dnr/31921570.html |date=2022-10-23 }}//Радио «Свобода», 29 июня 2022</ref>. Вона, разом із Іраном, допомогла уряду Асада зберегти владу в країні. Водночас Росія вибудовувала близькі відносини з Ізраїлем. Довгий час Ізраїль залишався одним із головних партнерів Росії на Близькому Сході. У 2019 році [[Беньямін Нетаньягу]] навіть розпочав передвиборчу кампанію з білбордів, на яких тиснув руку Путіну. Протягом тривалого часу Нетаньягу стверджував, що його «особиста дружба» з Путіним утримує Росію від активної підтримки Ірану, і навіть гарантує невтручання [[Москва|Москви]] під час ізраїльських ударів по іранським об'єктам у Сирії<ref name=HAMAS>{{cite web
|url=https://carnegieendowment.org/politika/91129
|title=ХАМАС ей друг. Как ссора с Израилем изменит позиции России на Ближнем Востоке
|date=2023-11-28
|publisher=Carnegie Endowment for International Peace
|accessdate=2024-01-24
|archive-date=2024-04-14
|archive-url=https://web.archive.org/web/20240414034625/https://carnegieendowment.org/politika/91129
|url-status=live
}}</ref><ref>{{cite web
|url=https://www.jpost.com/Israel-News/Analysis-The-message-in-the-Netanyahu-Putin-meeting-562248
|title=Analysis: The message in the Netanyahu - Putin meeting
|author=Herb Keinon
|date=2018-07-11
|publisher=The Jerasulem Post
|accessdate=2024-01-20
|archive-date=2019-12-21
|archive-url=https://web.archive.org/web/20191221060350/https://www.jpost.com//Israel-News/Analysis-The-message-in-the-Netanyahu-Putin-meeting-562248
|url-status=live
}}</ref>.

Після повномасштабного вторгнення Росії в Україну та запровадження міжнародних санкцій відносини між Іраном та Росією значно покращилися. У грудні 2023 дві країни навіть підписали декларацію про протидію санкціям. Також між країнами було запроваджено безвізовий режим<ref>{{cite web
|url=https://www.forbes.ru/biznes/476169-rossia-i-iran-vvedut-s-nacala-goda-bezvizovyj-rezim-dla-turisticeskih-grupp
|title=Россия и Иран введут с начала года безвизовый режим для туристических групп
|author=Андрей Злобин
|date=2022-09-05
|publisher=Forbes
|accessdate=2024-01-29
|archive-date=2023-07-23
|archive-url=https://web.archive.org/web/20230723113735/https://www.forbes.ru/biznes/476169-rossia-i-iran-vvedut-s-nacala-goda-bezvizovyj-rezim-dla-turisticeskih-grupp
|url-status=live
}}</ref>. Іран постачає Росії безпілотні літальні апарати, що використовуються для атак по Україні, бронежилети, каски, снаряди, ракети для систем залпового вогню та патрони<ref>{{cite web
|url=https://www.eurointegration.com.ua/rus/news/2022/04/12/7137669/
|title=РФ получила для войны в Украине оружие от Ирака, привезенное контрабандной из Ирана - The Guardian
|date=2022-04-12
|publisher=Европейская правда
|accessdate=2024-01-26
|archive-date=2022-04-12
|archive-url=https://web.archive.org/web/20220412070900/https://www.eurointegration.com.ua/rus/news/2022/04/12/7137669/
|url-status=live
}}</ref>.

Після атаки ХАМАС на Ізраїль у жовтні 2023 Володимир Путін заявив, що Росія виступає за створення незалежної Держави Палестину зі столицею в Східному Єрусалимі<ref>{{cite web
|url=https://www.pnp.ru/politics/kogo-podderzhivaet-rossiya-v-palestino-izrailskom-konflikte.html
|title=Кого поддерживает Россия в палестино-израильском конфликте
|author=Алексей Лапшин
|date=2023-10-16
|publisher=Парламентская газета
|accessdate=2024-01-27
|archive-date=2023-12-03
|archive-url=https://web.archive.org/web/20231203201847/https://www.pnp.ru/politics/kogo-podderzhivaet-rossiya-v-palestino-izrailskom-konflikte.html
|url-status=live
}}</ref>. Російська фінансова система використовувалася для транзакцій на користь ХАМАС<ref>{{cite web
|url=https://carnegieendowment.org/politika/90841
|title=Why Russia and Hamas Are Growing Closer
|date=2023-10-25
|publisher=Carnegie Endowment
|accessdate=2023-12-09atus=live
|archive-date=2023-10-30
|archive-url=https://web.archive.org/web/20231030172215/https://carnegieendowment.org/politika/90841
|url-status=live
}}</ref>. Так, напередодні вторгнення до Ізраїлю угруповання отримала кілька мільйонів доларів через московську криптобіржу. Лідери [[ХАМАС]] неодноразово відвідували Москву на запрошення президента Путіна, у тому числі й одразу після нападу на Ізраїль<ref>{{cite web
|url=https://www.bbc.com/russian/articles/c06rmz0dj1po
|title=ХАМАС — в Москве. Зачем палестинская делегация приехала в Россию?
|publisher=BBC
|accessdate=2023-12-23
|archive-date=2023-10-30
|archive-url=https://web.archive.org/web/20231030102457/https://www.bbc.com/russian/articles/c06rmz0dj1po
|url-status=live
}}</ref>. З осені 2023 року Росія активно засуджує дії Ізраїлю під час антерористичної операції у [[Сектор Гази|секторі Газа]]. Ізраїльський постпред Гілад Ердан звинуватив Москву в тому, що вона скористалася нападом ХАМАС у власних корисливих цілях та спробувала „відвернути увагу світу“ від вторгнення в Україну. На думку експертів, це є індикатором того, що Москва дедалі більше солідаризується з ісламістськими режимами Близького Сходу<ref>{{cite web
|url=https://carnegieendowment.org/politika/90943
|title=Все более Ближний Восток. Как сближение с регионом меняет российскую действительность
|author=Никита Смагин
|date=2023-11-08
|publisher=Carnegie Endowment for International Peace
|accessdate=2024-01-20
|archive-date=2023-11-10
|archive-url=https://web.archive.org/web/20231110171136/https://carnegieendowment.org/politika/90943
|url-status=live
}}</ref>.

== Примітки ==
{{примітки}}

[[Категорія:Ірано-ізраїльський конфлікт]]
[[Категорія:Міжнародні відносини Росії]]


text:
# Грабіжники в діапазоні
«Грабіжники в діапазоні» (англ. Robbers of the Range) — американський вестерн режисера Едварда Кіллі 1941 року.

## Сюжет
Щоб отримати землю для нової залізниці, Ранкін обдурив господаря ранчо Джима Драммонда і звинуватив його у вбивстві.

## У ролях
- Тім Голт — Джим Драммонд
- Вірджинія Вейл — Аліса Тремейн
- Рей Вітлі — Смокі
- Емметт Лінн — Воппер
- Лерой Мейсон — Дж. Р. Ранкін
- Говард С. Гікман — Рой Тремейн
- Ерні Адамс — Грілі
- Френк ЛаРу — Френк Гіггінс
- Рей Беннетт — Сем Деггет
- Том Лондон — бандит Монах Сондерс
- Ед Кессіді — шериф

wikiname: ukwiki

title: Грабіжники в діапазоні

in_language: uk

wikitext:
{{Фільм
|українська назва = Грабіжники в діапазоні
|оригінальна назва = Robbers of the Range
|рік = 1941
|країна = {{USA}}
|режисер = [[Едвард Кіллі]]
|сценаристи = [[Мортон Грант]]
[[Артур В. Джонс]]
[[Олівер Дрейк]]
|продюсер = [[Берт Гілрой]]
|оператор = [[Гаррі Дж. Вайлд]]
|художник = [[Ван Нест Полглейс]]
|монтаж = [[Фредерік Кнудсон]]
|жанр = [[вестерн]]
|тривалість = 61 хв.
|актори = [[Тім Голт]]
[[Вірджинія Вейл]]
|кінокомпанія = [[RKO Radio Pictures Inc.]]
}}
«'''Грабіжники в діапазоні'''» ({{lang-en|Robbers of the Range}}) — [[Кінематограф США|американський]] [[вестерн]] [[режисер]]а [[Едвард Кіллі|Едварда Кіллі]] [[1941 у кіно|1941 року]].

== Сюжет ==
Щоб отримати землю для нової залізниці, Ранкін обдурив господаря ранчо Джима Драммонда і звинуватив його у вбивстві.

== У ролях ==
* [[Тім Голт]]'' ''— Джим Драммонд
* [[Вірджинія Вейл]]'' ''— Аліса Тремейн
* [[Рей Вітлі]]'' ''— Смокі
* [[Емметт Лінн]]'' ''— Воппер
* [[Лерой Мейсон]]'' ''— Дж. Р. Ранкін
* [[Говард С. Гікман]]'' ''— Рой Тремейн
* [[Ерні Адамс]]'' ''— Грілі
* [[Френк ЛаРу]]'' ''— Френк Гіггінс
* [[Рей Беннетт]]'' ''— Сем Деггет
* [[Том Лондон]]'' ''— бандит Монах Сондерс
* [[Ед Кессіді]]'' ''— шериф

== Посилання ==
* ''[[imdbtitle:0034119|Robbers of the Range]]'' на сайті [[Internet Movie Database]]
{{Бібліоінформація}}

{{USA-film-stub}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми США 1941]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Вестерни США]]
[[Категорія:Чорно-білі фільми США]]
[[Категорія:Фільми RKO Pictures]]
[[Категорія:Фільми, випущені негайно у відео-медіа]]

title: Robbers of the Range

Жанр: вестерн

Режисер: Едвард Кіллі

Продюсер: Берт Гілрой

Сценаристи: Мортон Грант · Артур В. Джонс · Олівер Дрейк

У головних · ролях: Тім Голт · Вірджинія Вейл

Оператор: Гаррі Дж. Вайлд

Композитор: Paul Sawtelld

Монтаж: Фредерік Кнудсон

Художник: Ван Нест Полглейс

Кінокомпанія: RKO Radio Pictures Inc.

Дистриб'ютор: RKO Pictures

Мова: англійська

Країна: США


text:
# Ураїм (селище)
Ураїм (рос. Ураим) — селище у Нязепетровському районі Челябінської області Російської Федерації.
Входить до складу муніципального утворення Нязепетровське міське поселення. Населення становить 10 осіб (2010).

## Історія
Населений пункт розташований на історичних землях башкирів. Від 1923 року належить до Нязепетровського району Челябінської області.
Згідно із законом від 13 вересня 2004 року органом місцевого самоврядування є Нязепетровське міське поселення.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 74   | ↘10  |

title: Ураїм (селище)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[селище]]
|тип_род         = селища
|назва           = Ураїм
|назва ін.       = Ураим
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Челябінська область]]
|район           = [[Нязепетровський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Нязепетровське міське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 10 (2010){{RUS-CHE-census}}
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[UTC+5]], [[Літній час|літом]] [[UTC+6]]
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Челябінська область
}}
'''Ураїм''' ({{lang-ru|Ураим}}) — [[селище]] у [[Нязепетровський район|Нязепетровському районі]] [[Челябінська область|Челябінської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Входить до складу муніципального утворення [[Нязепетровське міське поселення]]. Населення становить 10 осіб (2010){{RUS-CHE-census}}.

== Історія ==

Населений пункт розташований на історичних землях [[Башкири|башкирів]]. Від 1923 року належить до Нязепетровського району Челябінської області.

Згідно із законом від [[13 вересня]] [[2004]] року органом місцевого самоврядування є Нязепетровське міське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/802017960 |title=Закон Челябинской области от 13 сентября 2004 года № 266-ЗО «О статусе и границах Нязепетровского муниципального района, городского и сельских поселений в его составе» |accessdate=26 березня 2020 |archive-date=15 лютого 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160215112916/http://docs.cntd.ru/document/802017960 }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Ураим (посёлок) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Нязепетровський район}}
{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Селища Челябінської області]]

[[Категорія:Населені пункти Нязепетровського району]]

title: селище Ураїм

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Челябінська область

Муніципальний район: Нязепетровський район

Поселення: Нязепетровське міське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: UTC+5, літом UTC+6

Основні дані:
Мапа
· Ураїм · Ураїм


text:
# Філ Берджесс
Філ Берджесс (англ. Phil Burgess, нар. 1 липня 1988) — британський регбіст, срібний призер Олімпійських ігор 2016 року.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада           | Дисципліна | Місце |
| ------------------- | ---------- | ----- |
| Ріо-де-Жанейро 2016 | регбі-7    | 2     |

## Зовнішні посилання
- Філ Берджесс — олімпійська статистика на сайті Sports-Reference.com (англ.) (архівна версія)

title: Філ Берджесс

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = Філ Берджесс
| оригінал імені = ({{lang-en|Phil Burgess}})
| зображення =
| розмір_зображення =
| підпис =
| прізвисько =
| національність =
| місце_проживання =
| дата_народження = 01.07.1988
| місце_народження =
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 180 см
| вага = 92 кг
| вебсторінка  =
| країна = {{GBR}}
| вид_спорту = [[регбі]]
| дисципліна =
| студентська_команда =
| клуб =
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| нагороди =
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry|{{GBR}}}}
{{MedalSport|[[Регбі]]}}
{{MedalOlympic}}
{{MedalSilver|[[Літні Олімпійські ігри 2016|{{nowrap|Ріо-де-Жанейро 2016}}]]|[[Регбі-7 на літніх Олімпійських іграх 2016 (чоловіки)|{{nowrap|регбі-7}}]]}}
| show-medals = yes
}}
'''Філ Берджесс''' ({{lang-en|Phil Burgess}}, {{н.}} [[1 липня]] [[1988]]) — [[Велика Британія|британський]] [[Регбі|регбіст]], срібний призер Олімпійських ігор [[Літні Олімпійські ігри 2016|2016]] року.

== Виступи на Олімпіадах ==
{|class = "wikitable"
!Олімпіада!!Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2016|Ріо-де-Жанейро 2016]] || [[Регбі-7 на літніх Олімпійських іграх 2016 (чоловіки)|регбі-7]] || {{срібло2}}
|-
|}

== Зовнішні посилання ==
* {{SportsReference|bu/phil-burgess-1|NAME=Філ Берджесс}}

{{Olympic-medalist-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Берджесс, Філ}}
[[Категорія:Регбісти Великої Британії]]
[[Категорія:Британські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 2016]]
[[Категорія:Регбісти на літніх Олімпійських іграх 2016]]
[[Категорія:Англійські бронзові призери Ігор Співдружності]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Велика Британія

Народження: 1 липня 1988 (36 років) · Frimleyd, Суррей-Гітd, Суррей, Англія, Велика Британія

Вага: 92 кг

title: Спорт

Країна: Велика Британія

Вид спорту: регбі

Команда: Great Britain national rugby union team (sevens)d

title: Олімпійські ігри

Срібло: Ріо-де-Жанейро 2016 · регбі-7


text:
# Бойрен (Трір-Саарбург)
Бойрен (нім. Beuren) — громада в Німеччині, розташована в землі Рейнланд-Пфальц. Входить до складу району Трір-Саарбург. Складова частина об'єднання громад Гермескайль.
Площа — 18,50 км2. Населення становить 926 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Бойрен (Трір-Саарбург)

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Бойрен
| місцева_назва       = Beuren
| тип_НП              = громада
| зображення          = Beuren-Prosterath01.jpg
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DEU Beuren (Hochwald) COA.svg
| прапор              =
| карта               = Beuren (Hochwald) in TR.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Бойрен на карті району
| земля               = [[Рейнланд-Пфальц]]
| округ               =
| район               = [[Трір-Саарбург (район)|Трір-Саарбург]]
| об'єднання громад = [[Гермескайль (об'єднання громад)|Гермескайль]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 545
| площа               = 18.50
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-RP||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-RP||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-RP|07235008}}
| latd=49 | latm=44| lats=
| longd=6| longm=52| longs=
| розміщення_підпису = right
| поштовий_код        = 54413
| телефонний_код      = 06586
| стат_код            = 07 2 35 008
| авто_номер          = TR
| вебсайт             = [http://www.beuren-hochwald.de/ www.beuren-hochwald.de]
}}
'''Бойрен''' ({{lang-de|Beuren}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], розташована в [[Землі Німеччини|землі]] [[Рейнланд-Пфальц]]. Входить до складу району [[Трір-Саарбург (район)|Трір-Саарбург]]. Складова частина [[Об'єднання громад (Німеччина)|об'єднання громад]] [[Гермескайль (об'єднання громад)|Гермескайль]].

Площа — 18,50 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-RP|07235008}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-RP||дата}}).

== Галерея ==
{{center|<gallery>Файл:Beuren-Hochwald01.jpg|
Файл:Fischerhuette-beuren-hw.jpg|
</gallery>}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Beuren}}
* [http://www.beuren-hochwald.de/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070311032831/http://www.beuren-hochwald.de/ |date=11 березня 2007 }} {{ref-de}}

{{Район Трір-Саарбург}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4223888-2}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Рейнланд-Пфальцу]]

title: — громада —

— громада —: Вид Бойрен

title: Координати: 49°44′ пн. ш. 6°52′ сх. д. / 49.733° пн. ш. 6.867° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Рейнланд-Пфальц

Район: Трір-Саарбург

Об'єднання громад: Гермескайль

Населення (31 грудня 2020)

Бойрен на карті району

БойренРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Пенні і справа Поунолла
«Пенні і справа Поунолла» (англ. Penny and the Pownall Case) — британський детектив 1948 року.

## Сюжет
Модель допомагає детективу Скотланд-Ярду вистежити групу злочинців, які таємно вивозять нацистських військових злочинців з Європи.

## У ролях
| Актор           | Роль                   |
| --------------- | ---------------------- |
| Ральф Майкл     | інспектор Майкл Карсон |
| Пеггі Еванс     | Пенні Джастін          |
| Крістофер Лі    | Джонатан Блер          |
| Діана Дорс      | Моллі Джеймс           |
| Фредерік Пайпер | поліцейський           |
| Олаф Пулі       | Фон Лейхер             |
| Етель Кольрідж  | місіс Ходжсон          |
| Сем Коста       | реєстратор             |
| Денніс Венс     | Кроуфорд               |
| Шон Ноубл       | Генрі Поунолл          |

title: Пенні і справа Поунолла

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Пенні і справа Поунолла
| оригінальна назва = Penny and the Pownall Case
| плакат            =
| жанр              = [[драма (жанр)|драма]], [[Детектив (жанр)|детектив]]
| режисер           = [[Слім Хенд]]
| продюсер          = [[Джон Корфілд]]
[[Джон Кройдон]]
| сценарист         = [[В.Е. Фейрчайлд]]
| на основі         =
| актори            =
| композитор        = [[Елізабет Латіенс]]
| оператор          = [[Волтер Дж. Гарві]]
| художник          = [[Дон Расселл]]
[[Віолет Бомонт]]
| монтаж            = [[Гордон Пілкінгтон]]
| кінокомпанія      = Production Facilities
Highbury Productions
| дистриб’ютор      =
| тривалість        = 47 хв.
| мова              = {{англійська}}
| країна            = {{UK}}
| рік               = 1948
| дата виходу       =
| кошторис          =
| касові збори      =
| ідентифікатор     = 40687
| сайт              =
}}
«'''Пенні і справа Поунолла'''» ({{lang-en|Penny and the Pownall Case}}) — британський детектив 1948 року.

== Сюжет ==
Модель допомагає детективу Скотланд-Ярду вистежити групу злочинців, які таємно вивозять нацистських військових злочинців з Європи.

== У ролях ==
{{ВРоляхВерх}}
{{ВРолях|[[Ральф Майкл]]||інспектор Майкл Карсон}}
{{ВРолях|[[Пеггі Еванс]]||Пенні Джастін}}
{{ВРолях|[[Крістофер Лі]]||Джонатан Блер}}
{{ВРолях|[[Діана Дорс]]||Моллі Джеймс}}
{{ВРолях|[[Фредерік Пайпер]]||поліцейський}}
{{ВРолях|[[Олаф Пулі]]||Фон Лейхер}}
{{ВРолях|[[Етель Кольрідж]]||місіс Ходжсон}}
{{ВРолях|[[Сем Коста]]||реєстратор}}
{{ВРолях|[[Денніс Венс]]||Кроуфорд}}
{{ВРолях|[[Шон Ноубл]]||Генрі Поунолл}}
{{ВРоляхНиз}}

== Посилання ==
* {{IMDb title|40687}}
* {{Amg title|penny-and-the-pownall-case-v141037}}
* {{Rotten-tomatoes|penny-and-the-pownall-case}}
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми Великої Британії 1948]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми-драми Великої Британії]]
[[Категорія:Детективні фільми Великої Британії]]
[[Категорія:Чорно-білі фільми Великої Британії]]

title: Penny and the Pownall Case

Жанр: драма, детектив

Режисер: Слім Хенд

Продюсер: Джон Корфілд · Джон Кройдон

Сценарист: В.Е. Фейрчайлд

Оператор: Волтер Дж. Гарві

Композитор: Елізабет Латіенс

Монтаж: Гордон Пілкінгтон

Художник: Дон Расселл · Віолет Бомонт

Кінокомпанія: Production Facilities · Highbury Productions

Країна: Велика Британія


text:
# Inside (альбом Єгора Грушина)
Inside — дебютний альбом українського неокласичного композитора та піаніста Єгора Грушина.

## Про альбом
До альбому увійшло 12 композицій, які музикант писав упродовж 2011 року. Запис і зведення проводились в домашніх умовах з використанням непрофесійного обладнання, тож ця робота розповсюджувалась безкоштовно через мережу Інтернет.
Восени того ж року музика Єгора Грушина звучала на фестивалі «Молодість» як саундтрек до короткометражного фільму «Хлопчик-вибір», створеного спільнотою «КийНет» на чолі з Андрієм Баланом. Фільм був представлений у рамках конкурсу IFF «Molodist'42» Shoot'n'PLAY-2012 Competition. Особливістю цієї роботи було те, що музика писалася «наосліп» — Єгор мав для ознайомлення лише сценарій. Потім ця композиція увійшла в наступний альбом Єгора Грушина.
Головна композиція альбому із однойменною назвою «Inside» також була використана як саундтрек до короткометражного фільму «Finita la tragedia» (2013 р.). У цій картині Єгор з'являється у ролі камео: він грає власну композицію на фортепіано разом із Роксоланою Пахолків (віолончель).

## Список композицій
| #   | Назва               | Тривалість |
| --- | ------------------- | ---------- |
| 1.  | «Emotions»          | 1:46       |
| 2.  | «Old Theme»         | 2:46       |
| 3.  | «Remember it»       | 2:27       |
| 4.  | «Spring Life»       | 4:27       |
| 5.  | «Rage»              | 3:24       |
| 6.  | «Fly»               | 3:12       |
| 7.  | «Primitive»         | 2:00       |
| 8.  | «Night Meditations» | 3:22       |
| 9.  | «Inside»            | 3:53       |
| 10. | «Dream»             | 5:48       |
| 11. | «Favor»             | 6:00       |
| 12. | «April»             | 4:24       |

title: Inside (альбом Єгора Грушина)

wikitext:
{{Музичний альбом
| Назва      = «Inside»
| Тип        = альбом
| Виконавець = [[Грушин Єгор Валерійович|Єгор Грушин]]
| Обкладинка = Inside_wiki.jpg
| Колір      =
| Випущено   = 7 квітня 2012
| Записаний  =
| Жанр       = [[інструментальна музика]],<br />
[[Неокласицизм (музика)|неокласика]], неоромантика
| Тривалість = 43:29
| Лейбл      =
| Продюсери  = Єгор Грушин
| Країна     = Україна
| Огляди     =
| Попередній =
| Рік        = 2012
| Наступний  = [[Absolution (альбом Єгора Грушина)|Absolution]]
}}

'''''Inside''''' — дебютний альбом українського [[Неокласицизм|неокласичного]] композитора та [[піаніст]]а [[Грушин Єгор Валерійович|Єгора Грушина]].

== Про альбом ==
До альбому увійшло 12 композицій, які музикант писав упродовж 2011 року. Запис і зведення проводились в домашніх умовах з використанням непрофесійного обладнання, тож ця робота розповсюджувалась безкоштовно через мережу Інтернет<ref>{{cite web
 |url                     = http://wz.lviv.ua/interview/144963-yehor-hrushyn-kulturna-stolytsia-a-vystupyty-muzykantam-nide
 |назва              = Єгор ГРУШИН: «Культурна столиця, а виступити музикантам ніде…»
 |дата                = 10 жовтня 2015
 |вебсайт          = www.wz.lviv.ua
 |видавець        = "Високий Замок"
 |дата-доступу = 26 травня 2016
 |url-архіву        = https://web.archive.org/web/20160218200222/http://wz.lviv.ua/interview/144963-yehor-hrushyn-kulturna-stolytsia-a-vystupyty-muzykantam-nide
 |дата-архіву   = 18 лютого 2016
}}</ref>.

Восени того ж року музика Єгора Грушина звучала на фестивалі [[Молодість (кінофестиваль)|«Молодість»]] як саундтрек до короткометражного фільму «Хлопчик-вибір», створеного спільнотою «КийНет» на чолі з Андрієм Баланом. Фільм був представлений у рамках конкурсу IFF «Molodist'42» Shoot'n'PLAY-2012 Competition. Особливістю цієї роботи було те, що музика писалася «наосліп» — Єгор мав для ознайомлення лише сценарій<ref>{{cite web|url = https://www.youtube.com/watch?v=tC_LORU_Ofo&feature=youtu.be&t=50m12s|назва = Ефір 19.12. 2012|дата = 18 грудня 2012|вебсайт = www.youtube.com|видавець = |дата-доступу = 26 травня 2016|url-архіву = https://web.archive.org/web/20160526095926/https://www.youtube.com/watch?v=tC_LORU_Ofo&feature=youtu.be&t=50m12s|дата-архіву = 26 травня 2016}}</ref>. Потім ця композиція увійшла в наступний альбом Єгора Грушина.

Головна композиція альбому із однойменною назвою «Inside» також була використана як саундтрек до короткометражного фільму «Finita la tragedia» (2013 р.). У цій картині Єгор з'являється у ролі [[камео]]: він грає власну композицію на фортепіано разом із Роксоланою Пахолків (віолончель)<ref>{{cite web|url = http://illusions.com.ua/ua/news/prezentaczya-flmu-finita-la-tragedia.html|назва = ПРЕЗЕНТАЦІЯ ФІЛЬМУ "FINITA LA TRAGEDIA"|дата = |вебсайт = www.illusions.com.ua|видавець = |дата-доступу = 26 травня 2016|url-архіву = https://web.archive.org/web/20160510093532/http://illusions.com.ua/ua/news/prezentaczya-flmu-finita-la-tragedia.html|дата-архіву = 10 травня 2016|deadurl = yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160510093532/http://illusions.com.ua/ua/news/prezentaczya-flmu-finita-la-tragedia.html |date= 10 травня 2016 }}</ref>.

== Список композицій ==
{{tracklist
| title1 = Emotions
| length1 = 1:46

| title2 = Old Theme
| length2 = 2:46

| title3 = Remember it
| length3 = 2:27

| title4 = Spring Life
| length4 = 4:27

| title5 = Rage
| length5 = 3:24

| title6 = Fly
| length6 = 3:12

| title7 = Primitive
| length7 = 2:00

| title8 = Night Meditations
| length8 = 3:22

| title9 = Inside
| length9 = 3:53

| title10 = Dream
| length10 = 5:48

| title11 = Favor
| length11 = 6:00

| title12 = April
| length12 = 4:24
}}

== Посилання ==
* [http://www.last.fm/music/Egor+Grushin/INSIDE Альбом «Inside» на ресурсі Last.fm];

== Примітки ==
{{примітки}}

[[Категорія:Дебютні альбоми 2012]]
[[Категорія:Альбоми українських виконавців]]

title: Студійний альбом

Виконавець: Єгор Грушин

Дата випуску: 7 квітня 2012

Жанр: інструментальна музика, · неокласика, неоромантика

Продюсер: Єгор Грушин

title: Хронологія Єгор Грушин

Попередній: | Absolution | Наступний |

Absolution: Наступний


text:
# Ніколаєвка (Лев-Толстовський район)
Ніколаєвка (рос. Николаевка) — присілок у Лев-Толстовському районі Липецької області Російської Федерації.
Населення становить 12  осіб. Належить до муніципального утворення Новочемодановська сільрада.

## Історія
З 13 червня 1934 до 26 вересня 1937 року у складі Воронезької області, у 1937-1954 роках — Рязанської області. Відтак входить до складу Липецької області.
Згідно із законом від 2 липня 2004 року №114-оз органом місцевого самоврядування є Новочемодановська сільрада.

## Населення
| 2000 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 33   | ↘12  |

title: Ніколаєвка (Лев-Толстовський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Ніколаєвка
|назва ін.       = Николаевка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Липецька область]]
|район           = [[Лев-Толстовський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Новочемодановська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 12
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Липецька область
}}
'''Ніколаєвка''' ({{lang-ru|Николаевка}}) — [[присілок]] у [[Лев-Толстовський район|Лев-Толстовському районі]] [[Липецька область|Липецької області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 12  осіб. Належить до муніципального утворення [[Новочемодановська сільрада]].

== Історія ==

З [[13 червня]] [[1934]] до [[26 вересня]] [[1937]] року у складі Воронезької області, у 1937-1954 роках — Рязанської області. Відтак входить до складу Липецької області.

Згідно із законом від [[2 липня]] [[2004]] року №114-оз органом місцевого самоврядування є Новочемодановська сільрада<ref>[http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/act_municipal_education/printable.php?do4=document&id4=101d7879-7ca5-4490-843f-50d39a3a23a2 Закон Липецкой области от 02 июля 2004 года N 114-ОЗ «О наделении муниципальных образований в Липецкой области статусом городского округа, муниципального района, городского и сельского поселения»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151117155306/http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/act_municipal_education/printable.php?do4=document&id4=101d7879-7ca5-4490-843f-50d39a3a23a2 |date=17 листопада 2015 }} {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Николаевка (Лев-Толстовский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Лев-Толстовський район}}
{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Присілки Липецької області]]
[[Категорія:Населені пункти Лев-Толстовського району]]

title: присілок Ніколаєвка

Суб'єкт Російської Федерації: Липецька область

Муніципальний район: Лев-Толстовський район

Поселення: Новочемодановська сільрада

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Ніколаєвка · Ніколаєвка


text:
# Енні Іслі
Енні Джей Іслі (англ. Annie J. Easley, 23 квітня 1933 — 25 червня 2011 року) — афроамериканська комп'ютерна вчена, математикиня і ракетологиня. Працювала в Науково-дослідному центрі Льюїса (нині дослідний центр Гленна) Національного управління аеронавтики і космічного простору (NASA) та його попередника, Національного консультативного комітету з аеронавтики (NACA). Була провідною членкинею команди, що розробила програмне забезпечення для розгінного блоку Кентавр і однією з перших афроамериканців, що працювали комп'ютерними вченими в НАСА.

## Раннє життя та освіта
Народилася у сім'ї Бада Маккрорі і Віллі Сімс в Бірмінгемі, штат Алабама. До початку руху за громадянські права освітні та кар'єрні можливості для афроамериканських дітей були дуже обмежені. Їх виховували окремо від білих дітей і школи для них найчастіше поступалися «білим» школам. Енні пощастило, що мати заохочувала її отримати гарну освіту, сказавши, що можна стати будь-ким, ким вона захоче, але над цим доведеться працювати. З п'ятого класу Енні відвідувала старшу школу Святої сім'ї і була найкращою у класі.
Після середньої школи відвідувала Університет Ксав'єра в Новому Орлеані, штат Луїзіана, а потім Афроамериканський римокатолицький університет, де упродовж двох років вивчала фармацію.
У 1954 році ненадовго повернулася до Бірмінгема. Згідно з законами Джима Кроу, які встановлювали і підтримували расову нерівність, афроамериканці повинні були пройти обтяжливий тест на грамотність і сплачувати податок на голосування. Іслі пригадувала, що тестувальник подивився на її заявку і сказав лише: «Ви ходили в Університет Ксав'єра. Два долари». Згодом вона допомагала іншим афроамериканцям підготуватися до тесту.
У 1963 році, в результаті Бірмінгемської кампанії, закінчилася расова сегрегація торговців у центрі Бірмінгема, а в 1964 році Двадцять четверта поправка заборонила податок на вибори. І лише у 1965 році Закон про право голосу скасував тест на грамотність.
Незабаром після цього Енні Іслі одружилася і переїхала в Клівленд з наміром продовжити навчання. На жаль, місцевий університет невдовзі закрив свою програму з фармації, а альтернативи поблизу не було.
Упродовж 1970-х Іслі виступала за і заохочувала жінок і студентство меншин у коледжі працювати у галузі STEM.

## Кар'єра в NACA і NASA
У 1955 році Енні Іслі прочитала статтю у місцевій газеті про сестер-близнючок, які працювали в Національному консультативному комітеті з аеронавтики (NACA) «комп'ютерами», і наступного дня подала заявку. Через два тижні її прийняли на роботу, вона стала однією з чотирьох афроамериканців з близько 2500 осіб персоналу. Вона почала свою кар'єру математикинею і комп'ютерною інженеркою в Лабораторії літального руху Льюїса NACA (яка стала Науковим центром Льюїса НАСА, 1958—1999, а згодом Дослідним центром Джона Гленна) в Клівленді, штат Огайо. Іслі продовжувала освіту, працюючи в агентстві, і в 1977 році здобула бакалаврський ступінь з математики в Університеті штату Клівленд. У рамках безперервної освіти Іслі проходила курси спеціалізації від НАСА.
Її 34-річна кар'єра включала розробку і впровадження комп'ютерного коду, що аналізував альтернативні електротехнології, підтримував високоенергетичний розгінний блок Centaur, визначав сонячні, вітрові та енергетичні проекти, ідентифікував системи перетворення енергії і альтернативні системи для вирішення енергетичних проблем. Її енергетичні завдання включали дослідження з визначення терміну експлуатації акумуляторних батарей, на зразок тих, що використовуються в електричних спецавтомобілях. Її комп'ютерні програми використовувалися для визначення систем перетворення енергії, які пропонують поліпшення порівняно з наявними у продажу технологіями. Вона пішла у відставку в 1989 році (у деяких джерелах — 1991).
Робота Іслі над проєктом Centaur стала технологічною основою для запусків космічних човників, а також комунікаційних, військових і погодних супутників. Її робота сприяла польоту 1997 року до Сатурна зонда Cassini, верхнім блоком пускової установки якого був Centaur.
21 серпня 2001 року в Клівленді Сандра Джонсон взяла в Енні Іслі інтерв'ю. Інтерв'ю зберігається в Програмі усної історії Космічного центру Джонсона NASA. 55 сторінок інтерв'ю містять матеріали про історію руху за громадянські права, Дослідний центр Гленна, космічний центр Джонсона, космічні польоти, а також внесок жінок у космічні польоти.

## Цитати
|  | Коли люди мають свої упередження і забобони, так, я про це знаю. Моя голова не в піску. Але справа в тому, що якщо я не зможу працювати з вами, я вас обійду. Я й близько не буду така розчарована, щоб піти геть. Деякі люди можуть так для себе вирішити, але не я. Оригінальний текст (англ.) When people have their biases and prejudices, yes, I am aware. My head is not in the sand. But my thing is, if I can't work with you, I will work around you. I was not about to be so discouraged that I'd walk away. That may be a solution for some people, but it's not mine. |

|  | Ти ніколи не занадто стара, і якщо хочеш, як казала моя мати, то можеш зробити все, що хочеш, але ти мусиш над цим працювати. Оригінальний текст (англ.) You're never too old, and if you want to, as my mother said, you can do anything you want to, but you have to work at it. |

|  | Я хотіла б просто сказати зараз те, що я кажу людям, що не має значення, скільки тобі років чи що ти вирішила робити, коли тобі було вісімнадцять чи шістнадцять, не має значення, якщо ти пізніше передумаєш і підеш в іншу галузь, бо ми повинні бути гнучкими. Оригінальний текст (англ.) I'd like to just throw in here at this time that I tell people that it doesn't matter what your age is or what you decide to do when you're eighteen or sixteen, it doesn't matter if you change your mind later on and change fields, because we need to be flexible. |

## Окремі праці
- Performance and Operational Economics Estimates for a Coal Gasification Combined-Cycle Cogeneration Powerplant. Nainiger, Joseph J.; Burns, Raymond K.; Easley, Annie J. NASA, Lewis Research Center, Cleveland, Ohio, USA NASA Tech Memo 82729 Mar 1982 31p
- Bleed Cycle Propellant Pumping in a Gas-Core Nuclear Rocket Engine System. Kascak, A. F. ; Easley, A. J. National Aeronautics and Space Administration. Lewis Research Center, Cleveland, Ohio. Report No.: NASA-TM-X-2517; E-6639 March 1972
- Effect of Turbulent Mixing on Average Fuel Temperatures in a Gas-Core Nuclear Rocket Engine. Easley, A. J. ; Kascak, A. F.; National Aeronautics and Space Administration. Lewis Research Center, Cleveland, Ohio. Report No.: NASA-TN-D-4882 Nov 1968

## Подальше читання
- Pendergast, Sara; Pendergast, Tom (2007). Contemporary Black biography. profiles from the international Black community. Detroit, Mich.: Thomson Gale. ISBN 9781414429205. Архів оригіналу за 10 січня 2019. Процитовано 10 січня 2019.
- Warren, Wini (1999). Black women scientists in the United States. Bloomington, Ind. [u.a.]: Indiana University Press. ISBN 9780253336033.

title: Енні Іслі

wikitext:
{{особа}}
'''Енні Джей Іслі''' ({{lang-en|Annie J. Easley}}, [[23 квітня]] [[1933]] — [[25 червня]] [[2011]] року) — [[Афроамериканці|афроамериканська]] комп'ютерна вчена, [[математикиня]] і ракетологиня.<ref name="AJEObit">{{Cite news|url=http://obits.cleveland.com/obituaries/cleveland/obituary.aspx?n=annie-jean-easley&pid=152269470|title=Annie Jean Easley Obituary|last=<!--Staff writer(s); no by-line.-->|date=28 червня 2011|publisher=|location=ClevelandOhio|page=|agency=|work=The Plain Dealer|accessdate=10 січня 2019|archive-date=27 серпня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200827044251/https://obits.cleveland.com/obituaries/cleveland/obituary.aspx?n=annie-jean-easley&pid=152269470}}</ref> Працювала в Науково-дослідному центрі Льюїса (нині [[дослідний центр Гленна]]) [[НАСА|Національного управління аеронавтики і космічного простору]] (NASA) та його попередника, [[Національний консультативний комітет з повітроплавання|Національного консультативного комітету з аеронавтики]] (NACA). Була провідною членкинею команди, що розробила програмне забезпечення для розгінного блоку [[Centaur (розгінний блок)|Кентавр]] і однією з перших афроамериканців, що працювали комп'ютерними вченими в НАСА.

== Раннє життя та освіта ==
Народилася у сім'ї Бада Маккрорі і Віллі Сімс в [[Бірмінгем (Алабама)|Бірмінгемі]], [[Алабама|штат Алабама]].<ref name="AJEObit"/> До початку [[Рух за громадянські права афроамериканців у США|руху за громадянські права]] освітні та кар'єрні можливості для афроамериканських дітей були дуже обмежені. Їх виховували окремо від білих дітей і школи для них найчастіше поступалися «білим» школам. Енні пощастило, що мати заохочувала її отримати гарну освіту, сказавши, що можна стати будь-ким, ким вона захоче, але над цим доведеться працювати. З п'ятого класу Енні відвідувала {{нп|є=Holy Family Cristo Rey High School (Birmingham, Alabama)|треба=старша школа Святої сім'ї|текст=старшу школу Святої сім'ї}} і була найкращою у класі.

Після середньої школи відвідувала {{нп|є=Xavier University of Louisiana|треба=Університет Ксав'єра в Луїзіані|текст=Університет Ксав'єра}} в [[Новий Орлеан|Новому Орлеані]], [[Луїзіана|штат Луїзіана]], а потім Афроамериканський римокатолицький університет, де упродовж двох років вивчала [[Фармація|фармацію]].

У 1954 році ненадовго повернулася до Бірмінгема. Згідно з [[Закони Джима Кроу|законами Джима Кроу]], які встановлювали і підтримували [[Расова дискримінація|расову нерівність]], афроамериканці повинні були пройти обтяжливий {{нп|є=Literacy test|треба=тест на грамотність}} і сплачувати {{нп|є=Poll tax (United States)|треба=Податок на голосування (США)|текст=податок на голосування}}. Іслі пригадувала, що тестувальник подивився на її заявку і сказав лише: «Ви ходили в Університет Ксав'єра. Два долари». Згодом вона допомагала іншим афроамериканцям підготуватися до тесту.

У 1963 році, в результаті {{нп|є=Birmingham campaign|треба=Бірмінгемська кампанія|текст=Бірмінгемської кампанії}}, закінчилася расова сегрегація торговців у центрі Бірмінгема, а в 1964 році Двадцять четверта поправка заборонила податок на вибори. І лише у 1965 році {{нп|є=Voting Rights Act|треба=Закон про право голосу}} скасував тест на грамотність.

Незабаром після цього Енні Іслі одружилася і переїхала в [[Клівленд]] з наміром продовжити навчання. На жаль, місцевий університет невдовзі закрив свою програму з фармації, а альтернативи поблизу не було.

Упродовж 1970-х Іслі виступала за і заохочувала жінок і студентство меншин у коледжі працювати у галузі [[Жінки у галузях STEM|STEM]].

== Кар'єра в NACA і NASA ==
[[Файл:Annie_Easley.jpg|міні| Енні Іслі, NASA ]]
У 1955 році Енні Іслі прочитала статтю у місцевій газеті про сестер-близнючок, які працювали в Національному консультативному комітеті з аеронавтики (NACA) «[[Обчислювач (професія)|комп'ютерами]]», і наступного дня подала заявку. Через два тижні її прийняли на роботу, вона стала однією з чотирьох афроамериканців з близько 2500 осіб персоналу. Вона почала свою кар'єру математикинею і комп'ютерною інженеркою в Лабораторії літального руху Льюїса NACA (яка стала Науковим центром Льюїса НАСА, 1958—1999, а згодом {{нп|є=Glenn Research Center|треба=Дослідний центр Гленна|текст=Дослідним центром Джона Гленна}}) в Клівленді, штат Огайо.<ref name="Kindra">{{Cite web|url=https://www.nasa.gov/image-feature/annie-easley-computer-scientist-and-mathematician|title=Annie Easley, Computer Scientist and Mathematician|last=Thomas|first=Kindra|date=16 березня 2017|website=NASA|language=en|accessdate=19 березня 2017|archive-date=14 червня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170614203344/http://www.nasa.gov/image-feature/annie-easley-computer-scientist-and-mathematician}}</ref> Іслі продовжувала освіту, працюючи в агентстві, і в 1977 році здобула [[бакалавр наук|бакалаврський]] ступінь з математики в {{нп|є=Cleveland State University|треба=Університет штату Клівленд|текст=Університеті штату Клівленд}}. У рамках безперервної освіти Іслі проходила курси спеціалізації від НАСА.

Її 34-річна кар'єра включала розробку і впровадження комп'ютерного коду, що аналізував альтернативні електротехнології, підтримував високоенергетичний розгінний блок [[Centaur (розгінний блок)|Centaur]], визначав сонячні, вітрові та енергетичні проекти, ідентифікував системи перетворення енергії і альтернативні системи для вирішення енергетичних проблем.<ref>"Easley, Annie J.: American Computer Scientist" in ''World of Computer Science''.  Brigham Narin, Ed. (Detroit, MI: Gales Group), 2002. p. 210.</ref> Її енергетичні завдання включали дослідження з визначення терміну експлуатації акумуляторних батарей, на зразок тих, що використовуються в електричних спецавтомобілях. Її комп'ютерні програми використовувалися для визначення систем перетворення енергії, які пропонують поліпшення порівняно з наявними у продажу технологіями. Вона пішла у відставку в 1989 році (у деяких джерелах — 1991).

Робота Іслі над проєктом Centaur стала технологічною основою для запусків космічних човників, а також комунікаційних, військових і погодних супутників. Її робота сприяла польоту 1997 року до Сатурна зонда [[Кассіні — Гюйгенс|Cassini]], верхнім блоком пускової установки якого був Centaur.<ref name="Kindra"/>

21 серпня 2001 року в Клівленді Сандра Джонсон взяла в Енні Іслі інтерв'ю.<ref name="JohnsonInterview">{{Cite interview |first=Annie |last=Easley |interviewer=Sandra Johnson |title=Annie J. Easley Oral History |url=http://www.jsc.nasa.gov/history/oral_histories/NASA_HQ/Herstory/EasleyAJ/AJE_8-21-01.pdf |type=Interview: PDF |work=NASA Oral History Project |location=Cleveland |date=21 серпня 2001 |accessdate= |archivedate=16 лютого 2017 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20170216161203/https://www.jsc.nasa.gov/history/oral_histories/NASA_HQ/Herstory/EasleyAJ/AJE_8-21-01.pdf }}</ref> Інтерв'ю зберігається в Програмі усної історії Космічного центру Джонсона NASA. 55 сторінок інтерв'ю містять матеріали про історію руху за громадянські права, Дослідний центр Гленна, [[Космічний центр імені Ліндона Джонсона|космічний центр Джонсона]], [[Космічний політ|космічні польоти]], а також внесок жінок у космічні польоти.

== Цитати ==

{{цитата|Коли люди мають свої упередження і забобони, так, я про це знаю.  Моя голова не в піску.  Але справа в тому, що якщо я не зможу працювати з вами, я вас обійду.  Я й близько не буду така розчарована, щоб піти геть.  Деякі люди можуть так для себе вирішити, але не я.<ref name="JohnsonInterview"/>
{{oq|en|When people have their biases and prejudices, yes, I am aware. My head is not in the sand. But my thing is, if I can't work with you, I will work around you. I was not about to be so discouraged that I'd walk away. That may be a solution for some people, but it's not mine.}}
}}
{{цитата|
Ти ніколи не занадто стара, і якщо хочеш, як казала моя мати, то можеш зробити все, що хочеш, але ти мусиш над цим працювати. <ref name="JohnsonInterview" />
{{oq|en|You're never too old, and if you want to, as my mother said, you can do anything you want to, but you have to work at it.}}
}}
{{цитата|
Я хотіла б просто сказати зараз те, що я кажу людям, що не має значення, скільки тобі років чи що ти вирішила робити, коли тобі було вісімнадцять чи шістнадцять, не має значення, якщо ти пізніше передумаєш і підеш в іншу галузь, бо ми повинні бути гнучкими. <ref name="JohnsonInterview" />
{{oq|en|I'd like to just throw in here at this time that I tell people that it doesn't matter what your age is or what you decide to do when you're eighteen or sixteen, it doesn't matter if you change your mind later on and change fields, because we need to be flexible.}}
}}

== Окремі праці ==

* ''Performance and Operational Economics Estimates for a Coal Gasification Combined-Cycle Cogeneration Powerplant.'' Nainiger, Joseph J.; Burns, Raymond K.; Easley, Annie J. NASA, Lewis Research Center, Cleveland, Ohio, USA NASA Tech Memo 82729 Mar 1982 31p
* ''Bleed Cycle Propellant Pumping in a Gas-Core Nuclear Rocket Engine System.'' Kascak, A. F. ; Easley, A. J. National Aeronautics and Space Administration. Lewis Research Center, Cleveland, Ohio. Report No.: NASA-TM-X-2517; E-6639 March 1972
* ''Effect of Turbulent Mixing on Average Fuel Temperatures in a Gas-Core Nuclear Rocket Engine.'' Easley, A. J. ; Kascak, A. F.; National Aeronautics and Space Administration. Lewis Research Center, Cleveland, Ohio. Report No.: NASA-TN-D-4882 Nov 1968

== Див. також ==

*[[Жіноцтво в обчислювальній техніці]]
*[[Жінки у галузях STEM]]
*[[Жінки у космосі]]
*[[Кетрін Джонсон (математик)|Кетрін Джонсон]]

== Примітки ==
{{примітки}}

== Джерела ==

* ''Black Contributors to Science and Energy Technology.'' U.S. Department of Energy (Washington, D.C.: Office of Public Affairs), 1979, p. 19. DOE/OPA-0035 (79).
* ''The ACM-Mills Conference on Pioneering Women in Computing.'' Mills College, Oakland, California. May 7, 2000
* ''In Black and White: A Guide to Magazine Articles, Newspaper Articles and Books Concerning More than 15,000 Black Individuals and Groups.'' 3rd edition Mary Mace Spradling, ed. (Detroit, MI: Gale Research Co.), 1980. p. 289.
* "Easley, Annie J.: American Computer Scientist" in ''World of Computer Science''. Brigham Narin, Ed. (Detroit, MI: Gales Group), 2002. p. 210.

== Подальше читання ==

* {{Cite book|url=http://www.worldcat.org/title/contemporary-black-biography-volume-61-profiles-from-the-international-black-community/oclc/183327197|title=Contemporary Black biography. profiles from the international Black community|last=Pendergast|first=Sara|last2=Pendergast|first2=Tom|date=2007|publisher=Thomson Gale|location=Detroit, Mich.|isbn=9781414429205|accessdate=10 січня 2019|archive-date=10 січня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190110235021/https://www.worldcat.org/title/contemporary-black-biography-volume-61-profiles-from-the-international-black-community/oclc/183327197}}
* {{Cite book|url=https://archive.org/details/blackwomenscient00warr|title=Black women scientists in the United States|last=Warren|first=Wini|date=1999|publisher=Indiana University Press|location=Bloomington, Ind. [u.a.]|isbn=9780253336033|url-access=registration}}

== Посилання ==

* [http://www.bookrags.com/biography-annie-j-easley-wcs/ Біографія на BookRags] {{ref-en}}
* [https://webfiles.uci.edu/mcbrown/display/easley.html Біографія у The Faces of Science] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20061025090952/http://webfiles.uci.edu/mcbrown/display/easley.html |date=25 жовтня 2006 }} {{ref-en}}
* [http://www.nasa.gov/centers/glenn/about/bios/african_american_hist_month.html NASA Glen Research Center] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200620170450/https://www.nasa.gov/centers/glenn/about/bios/african_american_hist_month.html |date=20 червня 2020 }} {{ref-en}}

{{бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Іслі, Енні}}
[[Категорія:Персоналії:Бірмінгем (Алабама)]]
[[Категорія:Програмістки]]

title: Енні Іслі

Народилася: 23 квітня 1933 · Бірмінґем

Померла: 25 червня 2011 (78 років) · Клівленд, Огайо, США

Діяльність: математикиня, дослідниця у галузі інформатики, інженерка

Галузь: комп'ютерна інженерія

Alma mater: Університет штату Клівлендd і Університет Ксав'єра в Луїзіаніd

Знання мов: англійська

Заклад: Національне управління з аеронавтики і дослідження космічного простору і NASA


text:
# Лозуватська сільська рада (П'ятихатський район)
Лозуватська сільська рада — колишній орган місцевого самоврядування у П'ятихатському районі Дніпропетровської області України з адміністративним центром у с. Лозуватка. Ліквідована в 23.12.2016 року. Увійшла в склад Вишнівської об'єднаної територіальної громади.

## Населені пункти
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
- с. Лозуватка
- с. Байківка
- с. Іванівка
- с. Ликошине
- с. Новоукраїнка
- с. Терно-Лозуватка
- с. Червоний Яр

## Склад ради
Рада складалася з 16 депутатів та голови.

wikitext:
{{Сільська рада
   | назва               = Лозуватська сільська рада
   | область             = [[Дніпропетровська область]]
   | район               = {{Днп-Пт}}
   | центр               = с. [[Лозуватка (П'ятихатський район)|Лозуватка]]
   | голова              = Васильковська Тетяна Василівна
   | кількість членів    = 16
   | код КОАТУУ          = 1224583000
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=6184 Лозуватська сільська рада]
   | площа               =
   | населення           = 1897
   | населені пункти     = 7
   | поштовий індекс     = 52150
   | телефонний код      = 5651
   | адреса              = 52150, Дніпропетровська обл., П'ятихатський р-н, с.Лозуватка, вул.Гагаріна,28
}}
{{Otheruses|Лозуватська сільська рада}}
'''Лозуватська сільська рада''' — колишній [[орган місцевого самоврядування]] у [[П'ятихатський район|П'ятихатському районі]] [[Дніпропетровська область|Дніпропетровської області]] України з [[Адміністративний центр|адміністративним центром]] у с. [[Лозуватка (П'ятихатський район)|Лозуватка]]. Ліквідована в 23.12.2016 року. Увійшла в склад [[Вишнівська селищна громада|Вишнівської об'єднаної територіальної громади]].

== Населені пункти ==
Сільській раді були підпорядковані населені пункти:
* с. [[Лозуватка (П'ятихатський район)|Лозуватка]]
* с. [[Байківка (П'ятихатський район)|Байківка]]
* с. [[Іванівка (П'ятихатський район)|Іванівка]]
* с. [[Ликошине]]
* с. [[Новоукраїнка (П'ятихатський район)|Новоукраїнка]]
* с. [[Терно-Лозуватка]]
* с. [[Червоний Яр (П'ятихатський район)|Червоний Яр]]

== Склад ради ==
Рада складалася з 16 депутатів та голови.

== Посилання ==
* [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=6184 Картка ради на сайті ВРУ]

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}
{{Адміністративний устрій П'ятихатського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій П'ятихатського району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Дніпропетровська область

Район: П'ятихатський район

Адм. центр: с. Лозуватка

Облікова картка: Лозуватська сільська рада

title: Склад

Голова ради: Васильковська Тетяна Василівна

title: Територія та населення

title: Контактні дані


text:
# Лозове (Жаксинський район)
Лозове́ (каз. Лозовое) — село у складі Жаксинського району Акмолинської області Казахстану. Входить до складу Запорізького сільського округу.
Населення — 616 осіб (2021; 739 у 2009, 850 у 1999, 822 у 1989).
Національний склад станом на 1989 рік:
- українці — 41 %;
- росіяни — 34 %.

title: Лозове (Жаксинський район)

wikitext:
{{Населений пункт Казахстану
| тип                    = село
| назва                  = Лозове
| місцева назва          = {{Lang-kk|Лозовое}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             =
| зображення_розмір      = <!--300px -->
| зображення_підпис      =
| область                = [[акмолинська область|Акмолинська]]
| район                  = [[жаксинський район|Жаксинський]]
| округ                  = [[запорізький сільський округ|Запорізький]]
| адміністрація          =
| засноване              =
| перша згадка           =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 616 осіб ([[2021]]{{KAZ-pop-stat-2021}})
| площа                  =
| ref-площа              =
| густота                =
| поштові індекси        =
| код                    =
|lat=
|long48
|lat_dir=N | lat_deg= 51 | lat_min= 34
           | lat_sec= 43
|lon_dir=E | lon_deg= 67 | lon_min= 17
           | lon_sec= 07
| карта розташування1    = Казахстан Акмолинська область
| висота                 =
| водойма                =
| етнікон                =
| станція                =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| голова                 =
| ремарки                =
}}

{{Otheruses|Лозове}}

'''Лозове́''' ({{Lang-kk|Лозовое}}) — [[село]] у складі [[жаксинський район|Жаксинського району]] [[акмолинська область|Акмолинської області]] [[Казахстан]]у. Входить до складу [[запорізький сільський округ|Запорізького сільського округу]].

Населення — 616 осіб ([[2021]]; 739 у [[2009]], 850 у [[1999]], 822 у [[1989]]<ref>[https://books.google.com.ua/books?id=qTHtAAAAMAAJ&hl=uk&pg=PA398#v=onepage&q&f=false Итоги Всесоюзной переписи населения 1989 года по Казахской ССР. Том 3] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180516174934/https://books.google.com.ua/books?id=qTHtAAAAMAAJ&hl=uk&pg=PA398#v=onepage&q&f=false |date=16 травня 2018 }} {{ref-ru}}</ref>).

Національний склад станом на 1989 рік:
* [[українці]] — 41 %;
* [[росіяни]] — 34 %.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|M-42-15}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=51.579310&lon=67.286110&z=13&m=b&show=/16365881/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=51.579310&lon=67.286110&z=13&m=b&show=/16365881/ru/ |date=25 серпня 2011 }}

{{жаксинський район}}

{{Kazakhstan-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Жаксинського району]]
[[Категорія:Села Акмолинської області]]
[[Категорія:Українські поселення Акмолинської області]]

title: Основні дані

Країна: Казахстан

Область: Акмолинська

Район: Жаксинський

Округ: Запорізький

Основні дані:
Карта
· Лозове · Лозове


text:
# IC 2205
IC 2205 — галактика типу S (спіральна галактика) у сузір'ї Близнята.
Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції індексного каталогу.

title: IC 2205

wikitext:
{{Галактика IC
| IC = 2205
| Назва = IC 2205
| Тип = [[галактика]]
| Сузір'я = Близнята
| Позначення = PGC 21773, ZWG 148.15, NPM1G +26.0122
| Пряме_сходження = 07 год 46 [[Мінута|мін.]] 54,5 сек
| Схилення = +26° 52′ 22″
| Код = S
| Хаббл-тип = [[спіральна галактика]]
| Епоха = [[J2000.0]]
| Видима_зоряна_величина = 14,1
| Видимі_розміри = 0,50' × 0,3'
| Яскравість_поверхні = 11,9
| Фотографічна_зоряна_величина = 14,9
| Кутове_положення = 45
| bot = true
| dreyer = true
}}

'''IC 2205''' — [[галактика]] типу S ([[спіральна галактика]]) у сузір'ї [[Близнята (сузір'я)|Близнята]].

Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції [[Індексний каталог|індексного каталогу]].

== Посилання ==

* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+2205 IC 2205] в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-en}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+2205 IC 2205] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070314123712/http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+2205 |date=14 березня 2007 }} в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-fr}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+2205 Перевірена інформація про IC 2205]{{ref-en}}
* [http://simbad.u-strasbg.fr/sim-id.pl?Ident=IC+2205 IC 2205 в базі SIMBAD]{{ref-en}}{{Недоступне посилання|date=жовтня 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [http://vizier.u-strasbg.fr/viz-bin/VizieR-S?IC+2205 IC 2205 в базі Vizier]{{ref-en}}{{Недоступне посилання|date=жовтня 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [http://nedwww.ipac.caltech.edu/cgi-bin/nph-objsearch?objname=IC+2205 IC 2205 в базі NASA Extragalactic  Database]{{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20070202212605/http://www.ngcic.org/steinicke/ Бази даних про об'єкти NGC/IC]{{ref-en}}

{{Навігатор NGC|IC 2201|IC 2202|IC 2203|IC 2204|IC 2205|IC 2206|IC 2207|IC 2208|IC 2209|}}

{{Бот|}}<!-- заберіть шаблон {{бот|}}, якщо вносите серйозні зміни в статтю -->

{{Портали|Астрономія}}

[[Категорія:Об'єкти IC|IC 2205]]
[[Категорія:Близнята (сузір'я)|IC 2205]]
[[Категорія:Галактики|IC 2205]]

title: Розташування (епоха J2000.0)

Сузір'я: Близнята

Пряме піднесення: 07 год 46 мін. 54,5 сек

title: Характеристики

Габбл-тип: спіральна галактика

Тип: галактика

title: Позначення


text:
# Генрик Марконі
Ге́нрик Марко́ні пол. Henryk Marconi, італ. Enrico Marconi, (7 січня 1792, Рим — 21 лютого 1863, Варшава) — польський архітектор італійського походження, що від 1822 року працював у Польщі і Україні, один із найвидатніших і найплідніших польських архітекторів першої половини XIX століття.

## Біографія
Початково навчався під керівництвом батька Леандра Марконі (1763—1837), пізніше у 1806—1810 одночасно в Університеті і Академії мистецтв у Болоньї. 1811 року призначений викладачем рисунку у середній школі у Луго. До Польщі був запрошений генералом Людвіґом Міхалом Пацом з метою завершення палацу у Довспуді. Від 1827 займав посаду у Відділі промисловості і торгівлі Урядової комісії внутрішніх справ і народної освіти, а у 1851—1858 був викладачем Варшавської академії мистецтв. Після закриття закладу викладав ще щонайменше 10 років.

## Родина
Генрик мав молодшого брата Ферранте Марконі (1798—1868), котрий також прибув до Варшави після навчання у Болоньї. Одружився із донькою садівника графа Паца, шотландкою Маргаритою Гейтон (1807—1884). Гейтон була кальвіністкою і деяких дітей було виховано у католицизмі, у той же час інші — як кальвіністи.
Сини: Карл Антоній Марконі (1826—1864) живописець, графік;
Владислав Марконі (1848—1915) архітектор, консерватор;
Генрик Марконі (1842—1920) інженер технолог, промисловець;
Леандро Ян Марконі (1834—1919) архітектор.
Сам Генрик Марконі був похований на Повонзківському цвинтарі, в той час як його дружина, донька і сини Генрик, Ян і Владислав на євангелістському цвинтарі у Варшаві.

## Основні твори

### У стилі неоренесансу
- Шпиталь св. Лазаря у Варшаві (вул. Княжа, 2 близько 1840, знищений 1939—1944).
- Костел св. Карла Борромео у Варшаві (вул. Холодна, 21 1841—1843).
- Вокзал Варшавсько-Віденської залізниці у Варшаві (1844—1845, зруйнований у 1925—1930).
- Палац Анджея Замойського у Варшаві на вул. Новий Світ, (1846, знищений 1939—1944, відбудований 1948—1950).
- Готель Європейський на вул. Краківське Передмістя (1855, знищений 1944, відбудований 1949—1951).
- Будівля Земського кредитного товариства у Варшаві на вул. Кредитовій (1856, знищений у 1944, відбудований у 1950 і 1962—1971 роках).
- Палац Браницьких на вул. Новий Світ (1853—1856, зруйнований 1944, відбудований у 1946—1949).
- Костел св. Анни у варшавському Віланові (1857—1870), коштом Олександри Потоцької.
- Костел Усіх Святих у Варшаві на пл. Гжибовській (1859—1863).

### Класицистичні
- Палац Паца у Варшаві, розбудований із давнього барокового палацу Радзивіллів (вул. Медова),1824—1828, зруйнований 1944, відбудований у 1947—1951 роках.
- Перебудова у 1825 році костелу у місті Рачки (нині село Рачки Підляського воєводства).[3]
- Нова ратуша у місті Радом.
- Санаторій у Бусько-Здрою (1835).
- Палац Велополських у Хоробежі (1857—1860).
- Ратуша у Блонє Варшавського-Західного повіту (1842).
- Водозбірник у Саксонському саді у Варшаві (1852).
- Розбудова палацу у Яблонні Легіонівського повіту (1834—1843).
- Пошта в Аугустові (1828).
- Ратуша в Аугустові (1835—1836) знищена під час Другої світової.
- Костел у місті Красностав (1837—1839, провадив будівництво Вавжинець Зюлковський).[4]
- Шпиталь Св. Трійці у Каліші (1840—1841).
- Займався перебудовою ратуші у місті Коло.
- Перебудова палацу Коссаковських у Варшаві.
- Головний вокзал у Сосновці.
- Староство у Мінську Мазовецькому.

### Неоготичні
- Палац Паца у Довспуді. Будівництво розпочав у 1820 році італійський архітектор Петро Босіо. По зведенню фундаментів у 1823 проект перероблено Генриком Марконі. Завершено будівництво у 1827 році. Донині збереглась тільки брама і одна вежа.
- Збудована у 1841 році мурована стайня для найкращих коней із манежем, а також стайня «Зеґарова» в Янові Підляському.
- Костел в Ружанці біля Ліди у Білорусі (1827).
- Палац Тадеуша Козарського у Конопниці Велюнського повіту.
- Гробівець Станіслава Костки Потоцького і його дружини Олександри у варшавському Віланові 1836.
- Проект перебудови замку Іллієн за взірцем Замка Марієнбург.
- Проект палацу у Збуйно Куявсько-Поморського воєводства (1833).
- Брама в Морисині у Варшаві, що замикає східний бік палацо-паркового комплексу у варшавському Віланові (1846, нині у руїнах).

### Роботи в Україні
- Палац у Гармаках Летичівського повіту;
- Палац у Козачках Кременецького повіту;
- Палац у Острожці на Волині;
- Палац у Смордві на Волині й ін[5].

title: Генрик Марконі

wikitext:
{{othernames|Марконі}}

{{Архітектор
|зображення                = Henryk Marconi (43647).jpg
|розмір                    =
|підпис                    =
|ім'я                      = Генрик Марконі
|справжнє ім'я             =
|громадянство              =
|дата народження           = 7.1.1792
|місце народження          = [[Рим]]
|дата смерті               = 21.2.1863
|місце смерті              = [[Варшава]]
|працював у містах         = Варшава
|стиль                     = [[класицизм]], історизм
|найважливіші споруди      =
|містобудівні проєкти      =
|реставрація пам'яток      =
|нереалізовані проєкти     =
|наукові праці             =
|нагороди                  =
|Commons                   = Henryk Marconi
}}

[[Файл:Nagrobek henryk marconi.JPG|right|244px|thumb|Надгробок Генрика Марконі на Повонзковському цвинтарі]]

'''Ге́нрик Марко́ні''' {{lang-pl|Henryk Marconi}}, {{lang-it|Enrico Marconi}}, ([[7 січня]] [[1792]], [[Рим]] — [[21 лютого]] [[1863]], [[Варшава]]) — польський [[архітектор]] італійського походження, що від [[1822]] року працював у [[Польща|Польщі]] і [[Україна|Україні]], один із найвидатніших і найплідніших польських архітекторів першої половини [[XIX століття]].

== Біографія ==
[[Файл:Sketch of Teorya Statue (1869).jpg|thumb|left|150px|Рисунок статуї, що символізує теорію архітектури із зошита нотаток для лекцій Генрика Марконі]]

Початково навчався під керівництвом батька [[Леандро Марконі|Леандра Марконі]] ([[1763]]—[[1837]]), пізніше у [[1806]]—[[1810]] одночасно в Університеті і Академії мистецтв у [[Болонья|Болоньї]]. [[1811]] року призначений викладачем рисунку у середній школі у [[Луго]]. До [[Польща|Польщі]] був запрошений генералом Людвіґом Міхалом Пацом з метою завершення палацу у Довспуді. Від [[1827]] займав посаду у Відділі промисловості і торгівлі Урядової комісії внутрішніх справ і народної освіти, а у [[1851]]—[[1858]] був викладачем Варшавської академії мистецтв. Після закриття закладу викладав ще щонайменше 10 років.

== Родина ==
Генрик мав молодшого брата Ферранте Марконі ([[1798]]—[[1868]]), котрий також прибув до [[Варшава|Варшави]] після навчання у [[Болонья|Болоньї]]. Одружився із донькою садівника графа Паца, шотландкою Маргаритою Гейтон ([[1807]]—[[1884]]). Гейтон була [[Кальвіністська церква|кальвіністкою]] і деяких дітей було виховано у католицизмі, у той же час інші — як кальвіністи.

Сини: Карл Антоній Марконі ([[1826]]—[[1864]]) живописець, графік;
[[Владислав Марконі]] ([[1848]]—[[1915]]) архітектор, консерватор;
Генрик Марконі ([[1842]]—[[1920]]) інженер технолог, промисловець;
[[Леандро Ян Марконі]] ([[1834]]—[[1919]]) архітектор.<ref>Родинні кола деяких осіб із Польського біографічного словника [http://www.koligacje.pl/psb/MARCONI/Henryk/17006.shtml MARCONI Henryk ([[1792]]—[[1863]]) architekt (t. 19 s. 599)(drzewo)]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} Переглянуто 27 травня, 2010</ref>

Сам Генрик Марконі був похований на Повонзківському цвинтарі, в той час як його дружина, донька і сини Генрик, Ян і Владислав на євангелістському цвинтарі у [[Варшава|Варшаві]].

== Основні твори ==

=== У стилі неоренесансу ===

* Шпиталь св. Лазаря у [[Варшава|Варшаві]] (вул. Княжа, 2 близько [[1840]], знищений [[1939]]—[[1944]]).
* Костел св. Карла Борромео у Варшаві (вул. Холодна, 21 [[1841]]—[[1843]]).
* Вокзал Варшавсько-Віденської залізниці у [[Варшава|Варшаві]] ([[1844]]—[[1845]], зруйнований у [[1925]]—[[1930]]).
* Палац Анджея Замойського у Варшаві на вул. Новий Світ, ([[1846]], знищений [[1939]]—[[1944]], відбудований [[1948]]—[[1950]]).
* Готель Європейський на вул. Краківське Передмістя ([[1855]], знищений [[1944]], відбудований [[1949]]—[[1951]]).
* Будівля Земського кредитного товариства у Варшаві на вул. Кредитовій ([[1856]], знищений у [[1944]], відбудований у [[1950]] і [[1962]]—[[1971]] роках).
* Палац Браницьких на вул. Новий Світ ([[1853]]—[[1856]], зруйнований [[1944]], відбудований у [[1946]]—[[1949]]).
* Костел св. Анни у варшавському Віланові ([[1857]]—[[1870]]), коштом Олександри Потоцької.
* Костел Усіх Святих у Варшаві на пл. Гжибовській ([[1859]]—[[1863]]).

[[Файл:Hotel Europejski w Warszawie 01.jpg|thumb|244px|Г. Марконі, Готель європейський, [[1855]], відбудований у [[1949]]-[[1951]].]]
[[Файл:Палац Ледуховських у Смордві.jpg|thumb|244px|[[Палац Ледуховських у Смордві]], сер. [[19 століття|XIX ст.]], знищений після Другої світової війни.]]

=== Класицистичні ===

* Палац Паца у [[Варшава|Варшаві]], розбудований із давнього барокового палацу Радзивіллів (вул. Медова),[[1824]]—[[1828]], зруйнований [[1944]], відбудований у [[1947]]—[[1951]] роках.
* Перебудова у [[1825]] році костелу у місті Рачки (нині село Рачки [[Підляське воєводство|Підляського воєводства]]).<ref>[http://www.raczki.pl/index.php?id=9 Serwis Informacyjny Urzędu Gminy Raczki] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090608192902/http://www.raczki.pl/index.php?id=9 |date=8 червня 2009 }} Переглянуто 14 червня, 2010</ref>
* Нова ратуша у місті [[Радом]].
* Санаторій у [[Бусько-Здруй|Бусько-Здрою]] ([[1835]]).
* Палац Велополських у Хоробежі ([[1857]]—[[1860]]).
* Ратуша у [[Блонє]] [[Варшавський-Західний повіт|Варшавського-Західного повіту]] ([[1842]]).
* Водозбірник у Саксонському саді у Варшаві ([[1852]]).
* Розбудова палацу у Яблонні [[Легіоновський повіт|Легіонівського повіту]] ([[1834]]—[[1843]]).
* Пошта в [[Аугустув|Аугустові]] ([[1828]]).
* Ратуша в Аугустові ([[1835]]—[[1836]]) знищена під час [[Друга світова війна|Другої світової]].
* Костел у місті [[Красностав (Польща)|Красностав]] ([[1837]]—[[1839]], провадив будівництво Вавжинець Зюлковський).<ref>{{книга |автор = Слободян В. М. |частина = |заголовок = Церкви Холмської єпархії |оригінал = |посилання = |відповідальний = |видання = |місце = Львів|видавництво = НТШ|рік = 2005|том = |сторінки = 246 |сторінок = |серія = |isbn = 966-7155-93-5 |тираж = }}</ref>
* Шпиталь Св. Трійці у [[Каліш]]і ([[1840]]—[[1841]]).
* Займався перебудовою ратуші у місті [[Коло (Великопольське воєводство)|Коло]].
* Перебудова палацу Коссаковських у Варшаві.
* Головний вокзал у [[Сосновець|Сосновці]].
* Староство у [[Мінськ-Мазовецький|Мінську Мазовецькому]].

[[Файл:VarsaviaMiodowaPalazzoPac.jpg|thumb|244px|Палац Паца у Варшаві на вул. Медовій]]

=== Неоготичні ===

* Палац Паца у Довспуді. Будівництво розпочав у [[1820]] році італійський архітектор Петро Босіо. По зведенню фундаментів у [[1823]] проект перероблено Генриком Марконі. Завершено будівництво у [[1827]] році. Донині збереглась тільки брама і одна вежа.
* Збудована у [[1841]] році мурована стайня для найкращих коней із манежем, а також стайня «Зеґарова» в Янові Підляському.
* Костел в Ружанці біля [[Ліда|Ліди]] у [[Білорусь|Білорусі]] ([[1827]]).
* Палац Тадеуша Козарського у Конопниці [[Велюнський повіт|Велюнського повіту]].
* Гробівець Станіслава Костки Потоцького і його дружини Олександри у варшавському Віланові [[1836]].
* Проект перебудови замку Іллієн за взірцем [[Замок Марієнбург|Замка Марієнбург]].
* Проект палацу у Збуйно [[Куявсько-Поморське воєводство|Куявсько-Поморського воєводства]] ([[1833]]).
* Брама в Морисині у [[Варшава|Варшаві]], що замикає східний бік палацо-паркового комплексу у варшавському Віланові ([[1846]], нині у руїнах).

[[Файл:POL Dowspuda castle.jpg|thumb|244px|Палац Паца у Довспуді]]

=== Роботи в Україні ===

* Палац у [[Гармаки|Гармаках]] Летичівського повіту;
* Палац у [[Козачки (Лановецький район)|Козачках]] Кременецького повіту;
* Палац у [[Острожець (Млинівський район)|Острожці]] на Волині;
* Палац у [[Смордва|Смордві]] на Волині й ін<ref>[http://alyoshin.ru/Files/publika/timofienko/tim_zodchi_023.html Володимир Тимофієнко. Зодчі України кінця XVIII — початку XX століть. Біографічний довідник] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140219103950/http://www.alyoshin.ru/Files/publika/timofienko/tim_zodchi_023.html |date=19 лютого 2014 }} Переглянуто 1 листопада, 2011</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''Krajewski R.'' [https://web.archive.org/web/20100812070624/http://www.bilp.uw.edu.pl/ti/1863/foto/n149.htm Henryk Marconi (wspomnienie pośmiertne)] // [[Tygodnik Ilustrowany]]. — 18 kwietnia 1863. — № 186. — S. 149—151.
* {{книга |автор = Łoza S.|частина = |заголовок = Słownik architektów i budowniczych polaków oraz cudzoziemców w Polsce pracujących|оригінал = |посилання = |відповідальний =  |видання = |місце = Warszawa|видавництво = Wydawnictwo im. Mianowskiego, Instytutu popierania nauki|рік = 1931|том =  |сторінки = 207—211|сторінок = |серія = |isbn =  |тираж = }}
* [https://web.archive.org/web/20090429130625/http://www.bilp.uw.edu.pl/ti/1865/foto/n04.htm Ruiny zamku w Dowspudzie] // Tygodnik Ilustrowany. — 7 stycznia 1865. — № 276. — S. 4—6.

== Посилання ==
{{Портал|Мистецтво}}
* Album przedwojennej Warszawy [https://web.archive.org/web/20131208145113/http://www.warszawa1939.pl/pokaz_osoba_obiekty.php?osoba_id=4 Henryk Marconi] {{ref-pl}} Переглянуто 15 червня, 2010

== Див. також ==
[[Митці і маєтки України]]

{{DEFAULTSORT:Марконі Генрик}}

[[Категорія:Архітектори Варшави]]
[[Категорія:Уродженці Рима]]
[[Категорія:Померли у Варшаві]]
[[Категорія:Поховані на Повонзківському цвинтарі]]
[[Категорія:Архітектори XIX століття]]

title: Генрик Марконі

Народження: 7 січня 1792Рим

Смерть: 21 лютого 1863 (71 рік)Варшава

Поховання: Повонзківський цвинтар

Країна · (підданство): Королівство Італія · Королівство Польське · Республіка Польща

Навчання: Болонський університет і Академія мистецтв Болоньї

Діяльність: архітектор

Праця в містах: Варшава

Архітектурний стиль: класицизм, історизм

Найважливіші споруди: Brześć Kujawski Town Halld

Членство: Академія витончених мистецтвd

Діти: ·Henryk Marconid, Jan Marconid і Леандро Ян Марконі


text:
# Anolis krugi
Anolis krugi (оливковий кущовий аноліс) — вид ігуаноподібних ящірок родини анолісових (Dactyloidae). Ендемік Пуерто-Рико.

## Поширення і екологія
Оливкові кущові аноліси широко поширені на острові Пуерто-Рико. Вони живуть на узліссях тропічних лісів, серед чагарників, папоротей і ліан, трапляються на кавових плантаціях. Зустрічаються на висоті до 1205 м над рівнем моря. Живляться безхребетними. Відкладають яйця.

## Збереження
МСОП класифікує цей вид як такий, що перебуває на межі зникнення. Anolis krugi загрожує знищення природного середовища.

title: Anolis krugi

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Anolis krugi''
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=iucn>{{IUCN|id=74995590|title=Anolis krugi|assessors=[[BirdLife International]]|year=2016|version=2023.1|accessdate=14 квітня 2024}}</ref>
| image =Anolis Krugi.jpg
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| subordo = [[Ігуаноподібні]] (Iguania)
| familia = [[Dactyloidae|Анолісові]] (Dactyloidae)
| genus = [[Аноліс]] (''Anolis'')
| species = '''''A. krugi'''''
| binomial = ''Anolis krugi''
| binomial_authority = [[Вільгельм Петерс|Peters]], 1877
| synonyms =''Ctenonotus krugi''
| range_map =
| range_map_caption =
| wikispecies = Anolis krugi
| commonscat = Anolis krugi
| commons = Anolis krugi
}}
'''''Anolis krugi''''' (оливковий кущовий аноліс) — вид [[Ігуаноподібні|ігуаноподібних]] [[Ящірки|ящірок]] родини [[Dactyloidae|анолісових]] (Dactyloidae)<ref>{{NRDB species|genus=Anolis|species=krugi}}</ref>. [[Ендемік]] [[Пуерто-Рико]].

== Поширення і екологія ==
Оливкові кущові аноліси широко поширені на острові Пуерто-Рико. Вони живуть на узліссях тропічних лісів, серед чагарників, папоротей і ліан, трапляються на кавових плантаціях. Зустрічаються на висоті до 1205 м над рівнем моря. Живляться безхребетними. Відкладають яйця.

== Збереження ==
[[МСОП]] класифікує цей вид як такий, що перебуває [[на межі зникнення]]. ''Anolis krugi'' загрожує знищення природного середовища.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q1445492}}
{{Плазуни-доробити}}

[[Категорія:Аноліс]]
[[Категорія:Тварини, описані 1877]]
[[Категорія:Плазуни Пуерто-Рико]]
[[Категорія:Ендемічна фауна Пуерто-Рико]]

title: ?Anolis krugi

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Підряд: Ігуаноподібні (Iguania)

Родина: Анолісові (Dactyloidae)

Рід: Аноліс (Anolis)

Вид: A. krugi

Вікісховище: Anolis krugi

Віківиди: Anolis krugi


text:
# Південно-східне наріччя української мови
Півде́нно-схі́дне нарі́ччя — одне з трьох наріч української діалектної мови, що охоплює територію Півдня, Сходу та Центру сучасної України, а також більшість територій розселення українців у Росії.

## Ареал
Південно-східне наріччя охоплює говори південних районів Київської та Сумської областей, усієї території Харківської, Луганської, Донецької, Полтавської, Запорізької, Дніпропетровської, Херсонської, Кіровоградської, Черкаської, Миколаївської та Одеської областей (крім окремих районів чотирьох останніх, говірки яких належать до південно-західного наріччя). Південно-східне наріччя також поширене в Криму та у суміжних районах Курської, Бєлгородської, Воронезької, Ростовської областей Росії.
Говірки південно-східного наріччя разом з говірками північного наріччя функціонують серед українських переселенців на Кубані, у Краснодарському та Ставропольському краях, на Далекому Сході, Надволжі, в Сибіру, Казахстані, на півночі Казахстану.
Північна межа з поліським наріччям проходить по умовній лінії Коростишів — південь Києва — Прилуки — Конотоп — і далі по Сейму до російської мовної території. З південно-західним наріччям на заході по умовній лінії Фастів — Біла Церква — Ставище — Тальне — Первомайськ — Ананьїв. На сході  межує з південноросійськими говірками.

## Внутрішній поділ
Південно-східне наріччя об'єднує три говори: середньонаддніпрянський , слобожанський та степовий, з яких лише перший належить до говорів давньої формації, а два інші — пізнішого утворення.
Середньонаддніпрянський говір має виразну північну діалектну основу. Слобожанський і степовий виникли як наслідок переселення людності протягом 16-18 сторіч, південно-східне наріччя остаточно сформувалося у 19-20 століттях. Воно побутує на території з найчисельнішим порівняно з двома іншими наріччями українським населенням, а його говори значно однорідніші, ніж говори північного і південно-західного наріч.

## Особливості
Південно-східному наріччю властивий шестифонемний наголошений вокалізм, який в основних виявах фонем мало чим відрізняється від вокалізму української літературної мови. Однак у частині говірок південно-східного наріччя спостерігаються риси, характерні для говірок північного наріччя, наприклад: збереження [о], [е] в ненаголошеній позиції на місці етимологічних [о], [е] (гвоздки́, бéседа, пошóў). У південно-східному наріччі в ненаголошеній позиції немає розрізнення фонем [е], [и] (ниесý, виеду́, жеиве́, биерéза, сиелó). У ряді говірок фонему [о] у ненаголошеній позиції заступає фонема [у] (туобí, пуожар). У системі консонантизму південно-східного наріччя у більшості говорів фонема [ф] заступається звичайно [x], [хв] (тýхлі, хвáбрика, бухвéт); обмежено вживаються африкати [дж], [дз], [дз’], замість них — [д], [ж], [з] (хóд'у, бужý, звонóк, жерелó); наявний альвеолярний (так званий середній) [л.], що найчастіше виступає у полтавських говірках (гол.ова, бул.и́, мол.око); поширений м'який приголосний [р’] (р'ама, гр'аниц'а, кобзар’).
На морфологічному рівні діалектні ознаки спостерігаються головним чином у дієвідмінюванні. Форми інфінітива можуть мати паралельні суфікси ти або т’; дієслова 1-ї особи однини — форми типу вóз'у, кóс'у, сид’ý, крут’ý; широко представлені усічені форми у дієсловах І дієвідміни: зна, гукá, дýма, питá; у дієсловах II дієвідміни у слобожанських і степових говірках виникли форми типу нóсе, рóбе, лáзе.
Серед синтаксичних ознак південно-східного наріччя — багатозначність сполучник де, що вживається замість куди, який, що; обмежене вживання сполучника але, частіше — сполучники так, та, а, но (ну).
У лексиці південно-східного наріччя є чимало росіянізмів, а також, особливо в степових говірках, тюркізмів, болгаризмів, запозичень з романських мов. Лексичні ареали південно-східного наріччя нечіткі, розмиті.

## Лексика
- Комиш — очерет

wikitext:
[[Файл:Map of Ukrainian dialects.png|міні|250пкс|Карта українських наріч і говорів ([[2005]]):
{{legend|#FFE168|Середньонаддніпрянський говір (4)}}
{{legend|#ECBD00|Слобожанський говір (5)}}
{{legend|#FFD326|Степовий говір (6)}}]]

'''Півде́нно-схі́дне нарі́ччя''' — одне з трьох [[Наріччя|наріч]] [[українська мова|української]] діалектної мови, що охоплює територію Півдня, Сходу та Центру сучасної України, а також більшість територій розселення українців у [[Росія|Росії]].

== Ареал ==
Південно-східне наріччя охоплює [[говір|говори]] південних районів [[Київська область|Київської]] та [[Сумська область|Сумської]] областей, усієї території [[Харківська область|Харківської]], [[Луганська область|Луганської]], [[Донецька область|Донецької]], [[Полтавська область|Полтавської]], [[Запорізька область|Запорізької]], [[Дніпропетровська область|Дніпропетровської]], [[Херсонська область|Херсонської]], [[Кіровоградська область|Кіровоградської]], [[Черкаська область|Черкаської]], [[Миколаївська область|Миколаївської]] та [[Одеська область|Одеської]] областей (крім окремих районів чотирьох останніх, [[говірка|говірки]] яких належать до [[Південно-західне наріччя|південно-західного наріччя]]). Південно-східне наріччя також поширене в [[Кримський півострів|Криму]] та у суміжних районах [[Курська область|Курської]], [[Бєлгородська область|Бєлгородської]], [[Воронезька область|Воронезької]], [[Ростовська область|Ростовської]] областей [[Росія|Росії]].

Говірки південно-східного наріччя разом з говірками [[Північне наріччя|північного наріччя]] функціонують серед українських переселенців на [[Кубань|Кубані]], у [[Краснодарський край|Краснодарському]] та [[Ставропольський край|Ставропольському]] краях, на [[Далекий Схід|Далекому Сході]], [[Надволжя|Надволжі]], в [[Сибір]]у, [[Казахстан]]і, на півночі [[Казахстан]]у.

Північна межа з [[північне наріччя|поліським наріччям]] проходить по умовній лінії [[Коростишів]] — південь [[Київ|Києва]] — [[Прилуки]] — [[Конотоп]] — і далі по [[Сейм (річка)|Сейму]] до [[Російська мова|російської мовної території]]. З [[Південно-західне наріччя|південно-західним наріччям]] на заході по умовній лінії [[Фастів]] — [[Біла Церква]] — [[Ставище (смт)|Ставище]] — [[Тальне]] — [[Первомайськ (Миколаївська область)|Первомайськ]] — [[Ананьїв]]. На сході  межує з південноросійськими говірками.

== Внутрішній поділ ==
Південно-східне наріччя об'єднує три говори: [[середньонаддніпрянський говір|середньонаддніпрянський ]], [[слобожанський говір|слобожанський]] та [[степовий говір|степовий]], з яких лише перший належить до говорів давньої формації, а два інші — пізнішого утворення.

Середньонаддніпрянський говір має виразну північну діалектну основу. [[слобожанський говір|Слобожанський]] і [[степовий говір|степовий]] виникли як наслідок переселення людності протягом [[16 століття|16]]-[[18 століття|18]] сторіч, південно-східне наріччя остаточно сформувалося у [[19 століття|19]]-[[20 століття]]х. Воно побутує на території з найчисельнішим порівняно з двома іншими наріччями українським населенням, а його говори значно однорідніші, ніж говори [[Південно-західне наріччя|північного]] і [[Південно-західне наріччя|південно-західного]] наріч.

== Особливості ==
Південно-східному наріччю властивий шестифонемний наголошений вокалізм, який в основних виявах фонем мало чим відрізняється від вокалізму української літературної мови. Однак у частині говірок південно-східного наріччя спостерігаються риси, характерні для говірок північного наріччя, наприклад: збереження ['''о'''], ['''е'''] в ненаголошеній позиції на місці етимологічних ['''о'''], ['''е'''] ('''гвоздки́''', '''бéседа''', '''пошóў'''). У південно-східному наріччі в ненаголошеній позиції немає розрізнення фонем ['''е'''], ['''и'''] ('''ниесý''', '''виеду́''', '''жеиве́''', '''биерéза''', '''сиелó'''). У ряді говірок фонему ['''о'''] у ненаголошеній позиції заступає фонема ['''у'''] ('''туобí''', '''пуожар'''). У системі консонантизму південно-східного наріччя у більшості говорів фонема ['''ф'''] заступається звичайно ['''x'''], ['''хв'''] ('''тýхлі''', '''хвáбрика''',''' бухвéт'''); обмежено вживаються африкати ['''дж'''], ['''дз'''], ['''дз’'''], замість них — ['''д'''], ['''ж'''], ['''з'''] ('''хóд'у''', '''бужý''',''' звонóк''', '''жерелó'''); наявний альвеолярний (так званий середній) ['''л.'''], що найчастіше виступає у полтавських говірках ('''гол.ова''', '''бул.и́''', '''мол.око'''); поширений м'який приголосний ['''р’'''] ('''р'ама''',''' гр'аниц'а''', '''кобзар’''').

На морфологічному рівні діалектні ознаки спостерігаються головним чином у дієвідмінюванні. Форми інфінітива можуть мати паралельні суфікси '''ти''' або '''т’'''; дієслова 1-ї особи однини — форми типу '''вóз'у''', '''кóс'у''', '''сид’ý''', '''крут’ý'''; широко представлені усічені форми у дієсловах І дієвідміни: '''зна''', '''гукá''', '''дýма''', '''питá'''; у дієсловах II дієвідміни у слобожанських і степових говірках виникли форми типу '''нóсе''', '''рóбе''', '''лáзе'''.

Серед синтаксичних ознак південно-східного наріччя — багатозначність сполучник '''де''', що вживається замість '''куди''', '''який''', '''що'''; обмежене вживання сполучника '''але''', частіше — сполучники '''так''', '''та''', '''а''', '''но (ну)'''.

У лексиці південно-східного наріччя є чимало [[росіянізм|росіянізм]]ів, а також, особливо в степових говірках, [[тюркізм]]ів, [[болгаризм]]ів, запозичень з [[Романські мови|романських мов]]. Лексичні ареали південно-східного наріччя нечіткі, розмиті.

== Лексика ==
* [[Комиш]] — [[очерет]]

== Література ==
* ''М. Г. Железняк.'' Південно-східне наріччя // {{УМ-2000}}
* Жилко Ф. Т. Нариси з діалектології укр. мови. К., 1966;
* Бевзенко С. П. Укр. діалектологія. К., 1980.
* «<nowiki/>[[Атлас української мови]]<nowiki/>», т. 3, 2001.

{{Українські діалекти}}
{{Без ілюстрацій}}

[[Категорія:Українська діалектологія]]


text:
# Засув (пристрій)
За́сув, зменш. за́сувка, діал. за́сов — рухомий дерев'яний або залізний пристрій для замикання дверей, воріт, хвіртки тощо. Має вигляд дерев'яного чи металевого бруса, що пересувається у скобах, укріплених на дверях (стулках воріт) і одвірку. Замки для закривання дверей на основі засувів використовувалися уже в Давньому Єгипті.
Вдосконалений засув, який можна відперти ззовні найпростішим ключем, відомий як «бганий замок».
Засуви воріт можуть мати пробої для навісних замків.

## Схожі пристрої
- За́крутка, за́вертка — запірний пристрій у вигляді брусочка, що обертається на забитому в щось гвіздку[6][7].
- Клямка (від сер-в.-нім. klamm, пор. «клема»)[8] — запірний пристрій у вигляді пластинки з важільцем, яка на відміну від засува закріплена одним кінцем на осі й може підійматися й опускатися[9].
- Прого́нич — металевий стрижень, що використовувався для замикання віконниць, дверей, воріт[10].
- Ригель — засувка накладного чи врізного замка, що забезпечує запирання, входячи в гніздо на одвірку
- Шпінгале́т (через рос. шпингалет і нім. Spaniolett від фр. espagnolette — «запірна ручка для вікон», букв. — «іспаночка»)[11] — засувка у вигляді металевого стрижня чи пластинки з боковим важільцем[12]. Використовується для запирання хвірток, стулок вікон, кватирок.

- Засув бганого замка. Музей просто неба у Воліні
- Шпінгалет
- Клямка на хвіртці
- Клямка-скоба
- Засув-прут (прогонич)
- Закрутка на верхній дверці сажа

title: Засув (пристрій)

wikitext:
{{unibox}}[[Файл:Засув.JPG|thumb|right|Залізний засув на дверях [[комора|комори]].]]
[[Файл:Asso, chiavistello porta Magnocavallo.JPG|thumb|Старовинний засув.]]
{{Otheruses}}
'''За́сув'''<ref>{{СУМ-11|Засув}} — Том 3, 1972. — С. 338.</ref>, [[зменшувальна форма|зменш.]] '''за́сувка'''<ref>{{СУМ-11|Засувка}}</ref>, [[діалекти української мови|діал.]] '''за́сов'''<ref>{{СУМ-11|Засов}}</ref> — рухомий дерев'яний або залізний [[пристрій]] для замикання [[двері|дверей]], [[ворота|воріт]], [[хвіртка|хвіртки]] тощо. Має вигляд дерев'яного чи металевого бруса, що пересувається у скобах, укріплених на дверях (стулках воріт) і одвірку. [[Замок (пристрій)|Замки]] для закривання дверей на основі засувів використовувалися уже в [[Давній Єгипет|Давньому Єгипті]]<ref>{{cite web|url=http://www.claudio-ballicu.it/chiavi%20e%20serrature/chiavi%20e%20serrature.htm|title=Serrature, Chiavi e chiavistelli: Sono davvero sicuri?|author=Claudio Ballicu|lang=it|accessdate=2014-11-21|archive-date=19 липня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160719012420/http://www.claudio-ballicu.it/chiavi%20e%20serrature/chiavi%20e%20serrature.htm}}</ref>.

Вдосконалений засув, який можна відперти ззовні найпростішим ключем, відомий як «[[Замок (пристрій)#Найпростіші замки|бганий замок]]»<ref>{{Грінченко|Бганий|1140-bghanyj.html#show_point}}</ref>.

Засуви воріт можуть мати пробої для [[навісний замок|навісних замків]].

== Схожі пристрої ==
* '''За́крутка''', '''за́вертка''' — запірний пристрій у вигляді брусочка, що обертається на забитому в щось гвіздку<ref>{{СУМ-11|Закрутка}}</ref><ref>{{СУМ-11|Завертка}}</ref>.
* '''[[Клямка]]''' (від [[середньоверхньонімецька мова|сер-в.-нім.]] ''klamm'', пор. «[[клема]]»)<ref>{{ЕСУМ2}}</ref> — запірний пристрій у вигляді пластинки з важільцем, яка на відміну від засува закріплена одним кінцем на осі й може підійматися й опускатися<ref>{{СУМ-11|Клямка}}</ref>.
* '''Прого́нич''' — металевий стрижень, що використовувався для замикання [[віконниця|віконниць]], дверей, воріт<ref>{{СУМ-11|Прогонич}}</ref>.
* '''[[Ригель замка|Ригель]]''' — засувка накладного чи врізного замка, що забезпечує запирання, входячи в гніздо на одвірку
* '''Шпінгале́т''' (через {{lang-ru|шпингалет}} і {{lang-de|Spaniolett}} від {{lang-fr|espagnolette}} — «запірна ручка для вікон», букв. — «іспаночка»)<ref>{{ЕСУМ6}}</ref> — засувка у вигляді металевого стрижня чи пластинки з боковим важільцем<ref>{{СУМ-11|Шпінгалет}}</ref>. Використовується для запирання хвірток, стулок вікон, [[кватирка|кватирок]].
<gallery>
Файл:Wolin. Centrum Slowian i Wikingow.JPG|Засув бганого замка. [[Музей просто неба у Воліні]]
Файл:Reedel 6818.jpg|Шпінгалет
Файл:Latch lock.jpg|Клямка на хвіртці
Файл:Lanteglos DSC 8617.jpg|Клямка-скоба
Файл:Unlocked (23502028942).jpg|Засув-прут (прогонич)
Файл:Саж з села Новоохтирка (2).JPG|Закрутка на верхній дверці [[саж]]а
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{cite web|url=http://www.claudio-ballicu.it/chiavi%20e%20serrature/chiavi%20e%20serrature.htm|title=Serrature, Chiavi e chiavistelli: Sono davvero sicuri?|author=Claudio Ballicu|lang=it|accessdate=2014-11-21|archive-date=19 липня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160719012420/http://www.claudio-ballicu.it/chiavi%20e%20serrature/chiavi%20e%20serrature.htm}} {{ref-it}}
* [https://www.google.com.ua/search?q=засув&espv=2&biw=1366&bih=599&tbm=isch&tbo=u&source=univ&sa=X&ved=0ahUKEwiT2Z3jtI_OAhVEEJoKHRwWAUYQsAQIJQ Фото різних конструкцій засувів]

[[Категорія:Обладнання]]
[[Категорія:Замки (пристрої)]]