text:
# Георг I (герцог Померанії)
Георг (Єжи) I Померанський (нім. Georg I. von Pommern; пол. Jerzy I Pomorski; 11 квітня 1493, Дарлово — 10 травня 1531, Щецин) — герцог (князь) Померанії, Щецина і Вольгасту (1523—1531).

## Життєпис
Представник династії Грифичів. Старший син герцога Померанського Богуслава X Великого і польської принцеси Ганни Ягелонки.
З 1508 р. Георг жив при дворі свого дядька, герцога Георга Саксонського, у м. Дрездені. Там же він навчався, потім продовжив освіту в Гейдельберзькому університеті. З 1518 р. Георг допомагав своєму батькові Богуславу X в управлінні герцогством.
У 1523 р. після смерті Богуслава X брати Георг I і Барнім IX Благочестивий стали спільно управляти Померанським герцогством.

## Претензії Бранденбурга на Західну Померанію
У 1521 р. герцог Георг I Померанський брав активну участь у Вормському з'їзді. Він відвідав Краків, де просив у свого дядька Сигізмунда Старого про допомогу й опіку над герцогством у суперечці з Бранденбургом. У 1527 р. герцог Померанії знову брав участь в імперському з'їзді в Шпаєрі. Незважаючи на кілька зроблених спроб, претензії курфюрста Бранденбургу на Померанію були улагоджені. Переговори на з'їзді в Ютербогу також завершилися безуспішно. 25 серпня 1529 р. в Гржимі (Бранденбурзька марка) курфюрст Йоахім I Нестор відмовився від своїх претензій на Західну Померанію і визнав її леном імператора Священної Римської імперії, але отримав право успадкування після припинення лінії династії Грифичів.

## Польський васалітет над Лемборком і Битувом
У 1526 р. Георг I Померанський зі своєю свитою прибув до Гданська, де тоді перебував його дядько, польський король Сигізмунд Казимирович Старий. Сторони планували обговорити питання про невиплату посагу Ганни Польської (бл. 30 тисяч польських грошів) і васальну залежність прикордонних замків Лемборк і Битув. Герцоги Георг I і Барнім IX визнали офіційну залежність від Польщі. Було укладено польсько-померанське перемир'я, в яке було включено і Мекленбург, про продовження ленної залежності Лемборсько-Битувської землі від Польщі. Брати Георг і Барнім погодилися на зменшення материнського посагу до 12 тисяч польських грошів.

## Реформація в Щецині
Герцог Георг I Померанський вперше зустрів Мартіна Лютера в 1521 р. на сеймі у Вормсі, куди реформатор був викликаний самим німецьким імператором. Незважаючи на засудження й визнання Мартіна Лютера єретиком, Георг Померанський потрапив під сильний вплив реформації. У 1523 р. Мартін Лютер відправив у Щецин богослова Паула фон Роде. Справа в тому, що міська рада Щецина відправила лист засновнику лютеранства Мартіну Лютеру про податкові пільги католицького духовенства. Мартін Лютер дав однозначну відповідь — католицьке духовенство повинно платити податки нарівні з іншими жителями міста. Пауль фон Роде прибув у Щецин, де став активно проповідувати нову релігію на ринку та в порту. Дуже швидко міські багатії перейшли на сторону лютеранства і стали вимагати змін в Католицькій Церкві. Над введенням нової релігії здійснював контроль герцог Георг Померанський, який вже самостійно керував у своїх володіннях. У місто прибуло кілька проповідників, радикальних кліриков, які закликали населення на боротьбу проти існуючого порядку. Більшість городян разом з частиною дворянства перейшли на бік нової релігії. Загроза повстання і пов'язаний з ним страх паралізував пастирську роботу католицьких священнослужителів. У такій обстановці католицькі священики змушені були покинути Щецин (Штеттин). Пауль фон Роде отримав право на служіння Літургії та обрядів лютеранської церкви Святого Якова в Щецині.

## Захоплення католицького майна
У період реформації в герцогстві почалися спонтанні виступи лютеран. Вони організовували напади на Римо-Католицькі Церкви, грабували церковні цінності разом з іншим майном Католицької Церкви. За наказом герцога Георга Померанського його чиновники захопили все церковне майно, особливо в маленьких містах і селах, з усіма монастирськими та єпископськими володіннями. Було вилучено 45 церков й монастирів (1/3 земель герцогства).

## Останні роки життя
Приблизно в 1530 р. було врегульовано питання про посаг Маргарити Бранденбурзької, першої дружини Богуслава X (30 тисяч гульденів), було вирішено питання про одруження герцога Георга. Його дружиною стала Маргарита Бранденбурзька (1511—1577), дочка бранденбурзького курфюрста Йоахіма I Нестора і Єлизавети Данської. Проти укладення цього шлюбу був Барнім IX Благочестивий (молодший брат і співправитель Георга), який на знак протесту не взяв участь у весільних урочистостях.
9 травня 1531 р. під час полювання Георг I Померанський захворів на пневмонію. Після доставки його в Щецин він помер у ніч з 9 на 10 травня. Він був похований 13 травня поряд з могилою свого батька Богуслава X в палацовій церкві Святого Отто в Щецині. Після смерті Георга I герцогством стали управляти його молодший брат Барнім IX і син Філіп I.
Георг Померанський був чоловіком високого зросту і сильної статури. У нього було пошкоджене ліве око під час полювання. Дуже був схожий на свого батька.

## Родина
22 травня 1513 р. в Щецині Георг Померанський мав перший шлюб з Амалією Пфальцькою (1490—1524), дочкою курфюрста Філіпа Пфальцького (1448—1508) та Маргарити Баварської (1456—1501).
Діти:
- Богуслав XI (21 березня 1514—1514), помер у дитинстві;
- Філіп I[ru] (14/15 липня 1515 — 14 лютого 1560), герцог Померанії, Щецина і Вольгасту;
- Маргарита (25 травня 1518 — 24 липня 1569), дружина з 1547 року Ернста III[ru], герцога Брауншвейг-Грубенгагена.

23 січня 1530 р. у Берліні Георг вдруге одружився з Маргаритою Бранденбурзькою (1511—1577), дочкою бранденбурзького курфюрста Йоахіма I Нестора та Єлизавети Данської.
Діти:
- Георгія Померанська (28 листопада 1531—1573/1574), дружина старости іновроцлавського і члухувського Станіслава Латальського, графа у Лабішині.

Герцог Георг Померанський також вважається ймовірним батьком Георга Херца (пом. 1623), протестантського пастора і проповідника. Сучасна генеалогія піддає це батьківство сумніву.

title: Георг I (герцог Померанії)

wikitext:
{{Картка:Лідер
| ім'я                 = Георг I
| оригінал імені       = {{lang-de|Georg I. von Pommern}}
| зображення           = Georg-i-pommern.jpg
| розмір               = 200px
| опис зображення      =
| ім'я при народженні  = Єжи
| дата_народження      = 11.04.1493
| місце_народження     = [[Дарлово]]
| дата_смерті          = 10.05.1531
| місце_смерті         = [[Щецин]], [[Герцогство Померанія]]
| похований            = церква Святого Отто в Щецині
| підданство           = {{GERimp}}
| alma mater           = [[Гайдельберзький університет Рупрехта-Карла|Гейдельберзький університет]]
| посада               = [[князь]] [[Список правителів Померанії|Померанський]]
| посада2              = [[князь]] [[Щецин]]ський
| початок_терміну      = [[1523]]
| кінець_терміну       = [[1532]]
| початок_терміну2     = [[1523]]
| кінець_терміну2      = [[1531]]
| попередник2          = [[Богуслав X]]
| наступник2           = [[Барнім IX Благочестивий]] і [[Філіп I Вольгастський]]
| посада3              = [[князь]] [[Вольгаст]]ський
| початок_терміну3     = [[1523]]
| кінець_терміну3      = [[1531]]
| попередник3          = [[Богуслав X]]
| наступник3           = [[Барнім IX Благочестивий]] і [[Філіп I Вольгастський]]
| попередник           = [[Богуслав X]]
| наступник            = поділ Померанського герцогства
| звання               =
| релігія              =
| батько               = [[Богуслав X]]
| мати                 = [[Анна Ягеллонка (герцогиня Померанії)|Ганна Ягеллонка]]
| рід                  = [[Грифичі]]
| родичі               = сестри [[Софія Померанська|Софія]], Ганна, Єлизавета
| брати                = брати Казимир, [[Барнім IX Благочестивий|Барнім]], Отто
| дружина              = 1-а [[Амалія Пфальцька]],
2-а [[Маргарита Бранденбурзька (1511—1577)|Маргарита Бранденбурзька]]
| діти                 = від 1-го шлюбу: сини Богуслав XI і Філіп I, донька [[Маргарита Померанська (1518—1569)|Маргарита]]
від 2-го шлюбу: дочка Георгія
| герб                 =
| підпис_герба         =
| автограф             =
| нагороди             =
| премії               =
| почесні звання       =
}}
'''Георг (Єжи) I Померанський''' ({{lang-de|Georg I. von Pommern}}; {{lang-pl|Jerzy I Pomorski}}; [[11 квітня]] [[1493]], [[Дарлово]] — [[10 травня]] [[1531]], [[Щецин]]) — герцог (князь) [[Померанське герцогство|Померанії]], Щецина і [[Вольгаст]]у (1523—1531).

== Життєпис ==
Представник династії [[Грифичі]]в. Старший син [[Список правителів Померанії|герцога Померанського]] [[Богуслав X|Богуслава X]] Великого і польської принцеси [[Анна Ягеллонка (герцогиня Померанії)|Ганни Ягелонки]].

З 1508 р. ''Георг'' жив при дворі свого дядька, герцога [[Георг Бородатий|Георга Саксонського]], у м. [[Дрезден]]і. Там же він навчався, потім продовжив освіту в [[Гайдельберзький університет Рупрехта-Карла|Гейдельберзькому університеті]]. З 1518 р. ''Георг'' допомагав своєму батькові Богуславу X в управлінні [[герцогство]]м.

У 1523 р. після смерті Богуслава X брати ''Георг I'' і [[Барнім IX Благочестивий]] стали спільно управляти [[Померанське герцогство|Померанським герцогством]].

== Претензії Бранденбурга на Західну Померанію ==
У 1521 р. [[герцог]] ''Георг I Померанський'' брав активну участь у [[Вормс]]ькому з'їзді. Він відвідав [[Краків]], де просив у свого дядька [[Сигізмунд I Старий|Сигізмунда Старого]] про допомогу й опіку над герцогством у суперечці з Бранденбургом. У 1527 р. герцог Померанії знову брав участь в імперському з'їзді в [[Шпаєр]]і. Незважаючи на кілька зроблених спроб, претензії [[курфюрст]]а Бранденбургу на Померанію були улагоджені. Переговори на з'їзді в [[Ютербог]]у також завершилися безуспішно. 25 серпня 1529 р. в Гржимі ([[Бранденбурзьке маркграфство|Бранденбурзька марка]]) курфюрст [[Йоахім I Нестор (курфюрст Бранденбургу)|Йоахім I Нестор]] відмовився від своїх претензій на Західну Померанію і визнав її [[Лен (феод)|леном]] [[імператор]]а [[Священна Римська імперія|Священної Римської імперії]], але отримав право успадкування після припинення лінії династії [[Грифичі]]в.

== Польський васалітет над Лемборком і Битувом ==
У 1526 р. ''Георг I Померанський'' зі своєю свитою прибув до [[Гданськ]]а, де тоді перебував його дядько, польський король [[Сигізмунд I Старий|Сигізмунд Казимирович Старий]]. Сторони планували обговорити питання про невиплату [[посаг]]у Ганни Польської (бл. 30 тисяч [[Польський грош|польських грошів]]) і васальну залежність прикордонних замків [[Лемборк]] і [[Битів|Битув]]. Герцоги ''Георг I'' і [[Барнім IX Благочестивий|Барнім IX]] визнали офіційну залежність від [[Королівство Польське (1385—1569)|Польщі]]. Було укладено польсько-померанське перемир'я, в яке було включено і [[Мекленбург]], про продовження ленної залежності Лемборсько-Битувської землі від Польщі. Брати ''Георг'' і Барнім погодилися на зменшення материнського посагу до 12 тисяч польських грошів.

== Реформація в Щецині ==
Герцог ''Георг I Померанський'' вперше зустрів [[Мартін Лютер|Мартіна Лютера]] в 1521 р. на сеймі у Вормсі, куди реформатор був викликаний самим німецьким імператором. Незважаючи на засудження й визнання Мартіна Лютера [[єретик]]ом, ''Георг Померанський'' потрапив під сильний вплив [[реформація|реформації]]. У 1523 р. Мартін Лютер відправив у Щецин [[богослов]]а Паула фон Роде. Справа в тому, що міська рада Щецина відправила лист засновнику [[лютеранство|лютеранства]] Мартіну Лютеру про [[податкові пільги]] католицького духовенства. Мартін Лютер дав однозначну відповідь — католицьке духовенство повинно платити податки нарівні з іншими жителями міста. Пауль фон Роде прибув у Щецин, де став активно проповідувати нову релігію на ринку та в порту. Дуже швидко міські багатії перейшли на сторону лютеранства і стали вимагати змін в [[Католицька Церква|Католицькій Церкві]]. Над введенням нової релігії здійснював контроль герцог ''Георг Померанський'', який вже самостійно керував у своїх володіннях. У місто прибуло кілька [[проповідник]]ів, радикальних [[клір]]иков, які закликали населення на боротьбу проти існуючого порядку. Більшість городян разом з частиною дворянства перейшли на бік нової релігії. Загроза повстання і пов'язаний з ним страх паралізував пастирську роботу католицьких священнослужителів. У такій обстановці католицькі священики змушені були покинути Щецин (Штеттин). Пауль фон Роде отримав право на служіння [[Літургія|Літургії]] та обрядів лютеранської церкви Святого Якова в Щецині.

== Захоплення католицького майна ==
У період [[Реформація|реформації]] в герцогстві почалися спонтанні виступи [[Лютерани|лютеран]]. Вони організовували напади на Римо-Католицькі Церкви, грабували церковні цінності разом з іншим майном Католицької Церкви. За наказом герцога Георга Померанського його чиновники захопили все церковне майно, особливо в маленьких містах і селах, з усіма монастирськими та єпископськими володіннями. Було вилучено 45 церков й монастирів (1/3 земель герцогства).

== Останні роки життя ==
Приблизно в 1530 р. було врегульовано питання про посаг Маргарити Бранденбурзької, першої дружини Богуслава X (30 тисяч [[гульден]]ів), було вирішено питання про одруження герцога Георга. Його дружиною стала Маргарита Бранденбурзька (1511—1577), дочка бранденбурзького курфюрста [[Йоахім I Нестор (курфюрст Бранденбургу)|Йоахіма I Нестора]] і [[Єлизавета Данська (1485—1555)|Єлизавети Данської]]. Проти укладення цього шлюбу був [[Барнім IX Благочестивий]] (молодший брат і співправитель Георга), який на знак протесту не взяв участь у весільних урочистостях.

9 травня 1531 р. під час полювання ''Георг I Померанський'' захворів на [[пневмонія|пневмонію]]. Після доставки його в [[Щецин]] він помер у ніч з 9 на 10 травня. Він був похований 13 травня поряд з могилою свого батька Богуслава X в палацовій церкві Святого Отто в Щецині. Після смерті ''Георга I'' герцогством стали управляти його молодший брат Барнім IX і син Філіп I.

Георг Померанський був чоловіком високого зросту і сильної статури. У нього було пошкоджене ліве око під час полювання. Дуже був схожий на свого батька.

== Родина ==
22 травня 1513 р. в [[Щецин]]і ''Георг Померанський'' мав перший [[шлюб]] з [[Амалія Пфальцька|Амалією Пфальцькою]] (1490—1524), дочкою [[курфюрст]]а [[Філіпп (курфюрст Пфальцу)|Філіпа Пфальцького]] (1448—1508) та [[Маргарита Баварська (1456—1501)|Маргарити Баварської]] (1456—1501).

Діти:
* Богуслав XI (21 березня 1514—1514), помер у дитинстві;
* {{не перекладено|Філіп I Вольгастський|Філіп I|ru|Филипп I Вольгастский}} (14/15 липня 1515 — 14 лютого 1560), герцог Померанії, [[Щецин]]а і [[Вольгаст]]у;
* [[Маргарита Померанська (1518—1569)|Маргарита]] (25 травня 1518 — 24 липня 1569), дружина з 1547 року {{не перекладено|Ернст III (герцог Брауншвейг-Грубенгагену)|Ернста III|ru|Эрнст III (герцог Брауншвейг-Грубенгагена)}}, [[герцог]]а Брауншвейг-Грубенгагена.

23 січня 1530 р. у [[Берлін]]і Георг вдруге одружився з [[Маргарита Бранденбурзька (1511—1577)|Маргаритою Бранденбурзькою]] (1511—1577), дочкою бранденбурзького курфюрста [[Йоахім I Нестор (курфюрст Бранденбургу)|Йоахіма I Нестора]] та [[Єлизавета Данська (1485—1555)|Єлизавети Данської]].

Діти:
* Георгія Померанська (28 листопада 1531—1573/1574), дружина старости [[іновроцлав]]ського і [[члухув]]ського Станіслава Латальського, [[Граф (титул)|графа]] у [[Лабішин]]і.

Герцог Георг Померанський також вважається ймовірним батьком Георга Херца (пом. 1623), протестантського пастора і проповідника. Сучасна [[генеалогія]] піддає це батьківство сумніву.

== Джерела ==
* {{ref-pl}}''Dopierała B.'', «Polskie losy Pomorza Zachodniego», Poznań, [[1970]].
* {{ref-pl}}''Kozłowski K.'', ''Podralski J.'', «Gryfici. Książęta Pomorza Zachodniego», Szczecin, [[1985]] — {{ISBN|83-03-00530-8}}
* {{ref-pl}}''Rymar E.'', «Rodowód książąt pomorskich», Szczecin, [[2005]] — {{ISBN|83-87879-50-9}}
* {{ref-pl}}''Szymański J. W.'', «Książęcy ród Gryfitów», Goleniów — Kielce, [[2006]] — {{ISBN|83-7273-224-8}}
* {{ref-pl}}''Wachowiak B.'', «Szczecin w okresie przewagi państwa feudalnego 1478—1713», Labuda G. (pod red.), Dzieje Szczecina. Wiek X-1805, T. II, Warszawa — Poznań, [[1985]] — {{ISBN|83-01-04344-X}}

{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Георг I (герцог Померанії)}}
[[Категорія:Померли в Щецині]]
[[Категорія:Поховані в Щецині]]
[[Категорія:Випускники Гайдельберзького університету]]
[[Категорія:Герцоги Померанії]]
[[Категорія:Грифичі]]
[[Категорія:Померли від пневмонії]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Правителі Європи XVI століття]]

title: князь Померанський

Попередник: Богуслав X

Наступник: поділ Померанського герцогства

title: князь Щецинський

Наступник: Барнім IX Благочестивий і Філіп I Вольгастський

title: князь Вольгастський

Народився: 11 квітня 1493 · Дарлово

Помер: 10 травня 1531 (38 років) · Щецин, Герцогство Померанія

Похований: Церква Святого Оттонаd

Відомий як: аристократ

Підданство: Священна Римська імперія

Alma mater: Гейдельберзький університет

title: Рід Грифичі

Батько: Богуслав X

Мати: Ганна Ягеллонка

У шлюбі з: 1-а Амалія Пфальцька, · 2-а Маргарита Бранденбурзька

Діти: від 1-го шлюбу: сини Богуслав XI і Філіп I, донька Маргарита · від 2-го шлюбу: дочка Георгія

Рідня: сестри Софія, Ганна, Єлизавета

Брати: брати Казимир, Барнім, Отто

Рід Грифичі: Медіафайли у Вікісховищі


text:
# Новомихайловська сільська рада (Александровський район)
Новомиха́йловська сільська рада (рос. Новомихайловский сельский совет) — сільське поселення у складі Александровського району Оренбурзької області Росії.
Адміністративний центр — село Новомихайловка.

## Населення
Населення — 602 особи (2019; 670 в 2010, 800 у 2002).

## Склад
До складу сільської ради входять:
| Населений пункт      | Населення, осіб (2002) | Населення, осіб (2010) |
| -------------------- | ---------------------- | ---------------------- |
| Актиново, село       | 120                    | 98                     |
| Ісянгільдіно, село   | 339                    | 297                    |
| Новомихайловка, село | 341                    | 275                    |

wikiname: ukwiki

in_language: uk

wikitext:
{{Сільське поселення Росії|
  | назва               = Новомихайловська сільська рада
{{lang-ru|Новомихайловский сельский совет}}
  | прапор              =
  | опис прапора        =
  | герб                =
  | опис герба          =
  | розташування        =
  | країна              = {{RUS}}
  | регіон              = [[Оренбурзька область]]
  | район               = [[александровський район (Оренбурзька область)|Александровський]]
  | центр               = село [[новомихайловка (Александровський район)|Новомихайловка]]
  | голова              =
  | дата утворення      =
  | депутатський корпус =
  | площа               = 150,72
  | населення           = 602 особи ([[2019]]{{RUS-census2019}})
  | щільність           = 3,99
  | населені пункти     = 3 сільських нп
  | телефонний код      =
  | поштові індекси     =
  | часовий пояс        =
  | ЗКАТО               =
  | сайт                =
 }}

{{Otheruses|Новомихайловська сільська рада}}

'''Новомиха́йловська сільська рада''' ({{lang-ru|Новомихайловский сельский совет}}) — [[сільське поселення Росії|сільське поселення]] у складі [[александровський район (Оренбурзька область)|Александровського району]] [[оренбурзька область|Оренбурзької області]] [[росія|Росії]].

Адміністративний центр — село [[новомихайловка (Александровський район)|Новомихайловка]].

== Населення ==
Населення — 602 особи ([[2019]]; 670 в [[2010]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2010/orenburgskaja.htm Дані перепису населення 2010 року]</ref>, 800 у [[2002]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2002/orenburgskaja.htm Дані перепису населення 2002 року]</ref>).

== Склад ==
До складу сільської ради входять:
{| align="center" class="standard" class="wikitable sortable"
|+
! |Населений пункт
! |Населення,
осіб ([[2002]])
! |Населення,
осіб ([[2010]])
|-----
| [[Актиново]], село
| align="right"| 120
| align="right"| 98
|-----
| [[ісянгільдіно (Александровський район)|Ісянгільдіно]], село
| align="right"| 339
| align="right"| 297
|-----
| [[новомихайловка (Александровський район)|Новомихайловка]], село
| align="right"| 341
| align="right"| 275
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{orenburg-geo-stub}}
{{александровський район (Оренбурзька область)}}

[[Категорія:Поселення Александровського району (Оренбурзька область)]]

title: Новомихайловська сільська рада · рос. Новомихайловский сельский совет

Країна: Росія

Регіон: Оренбурзька область

Район: Александровський

Центр: село Новомихайловка

title: Основні дані

Густота населення: 3,99 осіб/км²

Населені пункти: 3 сільських нп


text:
# Закон Барлоу
Зако́н Барло́у — помилковий фізичний закон, запропонований Пітером Барлоу у 1824 році для опису здатності провідників проводити електричний струм. Згідно з цим законом, у сучасній термінології електропровідність провідника змінюється обернено пропорційно до квадратного кореня з його довжини і прямо пропорційна до квадратного кореня з площі поперечного його перерізу:
{\displaystyle G=k{\sqrt {\frac {A}{L}}},}
де G — провідність, L — довжина провідника, A — площа поперечного перерізу провідника, і k — константа, що характеризує матеріал провідника. Барлоу сформулював свій закон у вираженні через діаметр d провідника круглого перерізу.  Так як площа A є пропорційною до квадрата діаметра d запис закону набуде виду {\displaystyle G\propto {\frac {d}{\sqrt {L}}}}.
У 1827 році Георг Ом запропонував інший закон і показав, що електричний опір провідника залежить прямо пропорційно від довжини і обернено пропорційно від величини площі поперечного перерізу. Експерименти врешті-решт довели правоту закону Ома і хибність закону Барлоу.

## Цікаві факти
- Барлоу проводив свої експерименти з метою визначення здійснимості проекту міжміського телеграфу і вважав, що він нездійсненний.[1]
- Публікація закону Барлоу зупинила дослідження в телеграфії на декілька років, аж поки у 1831 році Джозеф Генрі і Філіп Тен-Ейк не створили електричне коло з довжиною провідника 1060 футів підключенням джерела електричного струму до електромагнітної котушки[3].

title: Закон Барлоу

wikitext:
'''Зако́н Барло́у''' — помилковий фізичний закон, запропонований [[Пітер Барлоу|Пітером Барлоу]] у [[1824]] році для опису здатності провідників проводити електричний струм.<ref name="Barlow">{{cite journal | title=On the Laws of Electro-Magnetic Action as depending on the Length and Dimensions of the conducting Wire and on the question Whether Electrical Phenomena are due to the transmission of a single or of a compound fluid? | last=Barlow | first=Peter | journal=Edinburgh Philosophical Journal | year=1825 | volume=12 | pages=[http://books.google.com/books?id=SYxKAAAAcAAJ&pg=PA105 105–113]}}</ref><ref name=Mining>{{cite book | last = Aligny | first = Henry Ferdinand Quarré | authorlink = | coauthors = Alfred Huet, F. Geyler, C. Lepainteur | title = Report on Mining and the Mechanical Preparation of Ores | publisher = United States of America Government Printing Office | date = 1870 | location = | pages = 9–10 | url = | doi = | id = | isbn = }}</ref> Згідно з цим законом, у сучасній термінології [[електропровідність]] провідника змінюється обернено пропорційно до квадратного кореня з його довжини і прямо пропорційна до квадратного кореня з площі поперечного його перерізу:

: <math>G = k\sqrt\frac{A}{L},</math>

де ''G'' — провідність, ''L'' — довжина провідника, ''A'' — площа поперечного перерізу провідника, і ''k'' — константа, що характеризує матеріал провідника. Барлоу сформулював свій закон у вираженні через діаметр ''d'' провідника круглого перерізу.  Так як площа ''A'' є пропорційною до квадрата діаметра ''d'' запис закону набуде виду <math>G \propto \frac{d}{\sqrt{L}}</math><ref name=Mining/>.

У [[1827]] році [[Георг Ом]] запропонував інший [[Закон Ома|закон]] і показав, що [[електричний опір]] провідника залежить прямо пропорційно від довжини і обернено пропорційно від величини площі поперечного перерізу. Експерименти врешті-решт довели правоту закону Ома і хибність закону Барлоу.

== Цікаві факти ==
* Барлоу проводив свої експерименти з метою визначення здійснимості проекту міжміського [[телеграф]]у і вважав, що він нездійсненний.<ref name="Barlow"/>
* Публікація закону Барлоу зупинила дослідження в телеграфії на декілька років, аж поки у [[1831]] році [[Джозеф Генрі]] і [[Філіп Тен-Ейк]] не створили електричне коло з довжиною провідника 1060 [[фут]]ів підключенням джерела електричного струму до [[електромагніт]]ної котушки<ref>{{cite book | last = Schiffer | first = Michael | authorlink = | coauthors = | title = Power Struggles: Scientific Authority and the Creation of Practical Electricity Before Edison | publisher = MIT Press | date = 2008 | location = | pages = [http://books.google.com/books?id=8yCle7H0Q_QC&pg=PA43 43–45] | url = | doi = | id = | isbn = 0-262-19582-8}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Застарілі наукові теорії]]
[[Категорія:Електрика]]
[[Категорія:Історія фізики]]
[[Категорія:1824 у науці]]


text:
# Пластинчасті
Пласт́инчасті (Placozoa, до 1971 Phagocytellozoa) — тип мікроскопічних багатоклітинних тварин, позбавлених диференційованих тканин та органів. Відомо три види: Trichoplax adhaerens, Hoilungia hongkongensis та Polyplacotoma mediterranea. Описаний раніше вид Treptoplax reptans є синонімом Trichoplax adhaerens.

## Історія відкриття
Уперше Т. adhaerens був знайдений у морському акваріумі університету австрійського міста Грац ще в 1883 році німецьким зоологом Ф. Шульце. Через десять років італійський натураліст Монтічеллі описав близьку форму Т. reptans із морського акваріума Неаполітанської зоологічної станції. Ці знахідки викликали великий інтерес у зоологів, однак через деякий час відомий німецький зоолог Т. Крумбах (1907) висловив думку, що, ці форми є деградованими личинками гідроїдних медуз. Тому дослідники протягом наступних 70 років цими тваринами не цікавилися. Лише в 1971 році німецький вчений К. Трель знову відкрив цих тварин і описав їх будову застосувавши ультратонкі зрізи та електронну мікроскопію. Він знайшов у тілі тварин яйцеклітини в різних фазах дроблення, що незаперечно свідчило про самостійність трихоплакса як виду та його здатність до розмноження.

## Еволюція та систематика
Тип Пластинчасті включає єдиний клас Трихоплакоїди (Trichoplacoidea), до якого належить ряд Трихоплациди (Trichoplacida) з єдиною родиною Трихоплацидові (Trichoplacidae) і двома родами: Трихоплакс (Trichoplax) та Трептоплакс (Treptoplax).
Про цей організм відомо дуже мало, зокрема тому, що він ніколи не спостерігався в природі. Він був вивчений в культурах, що розводяться в акваріумах з усього світу. Спочатку Пластинчастих відносили до типу Mesozoa разом з Диціємідами та Ортонектидами, ґрунтуючись на примітивній будові організму. Але з часом стало очевидним, що Пластинчасті не є спорідненою з іншими Mesozoa групою і не можуть бути віднесені також і до якогось іншого типу з підцарства Eumetazoa. У результаті, в 1971 році для цього виду був впроваджений окремий тип Placozoa.
З того часу вид Trichoplax adhaerens був знайдений в акваріумах по всьому світі. Невідомо, чи є Пластинчасті космополітами (тобто такими, що розповсюджені по всьому світі), втім, вони ведуть настільки потаємний спосіб життя, що їхні різноманітність та розповсюдження можуть бути значно більшими, аніж зараз припускають.

## Морфологія
Трихоплакс — це білувато-сіра напівпрозора тварина, що має вигляд тоненької пластинки діаметром до 4 мм, неправильної та постійно мінливої форми. Тварина повільно лине по поверхні субстрату. Вона не має переднього та заднього кінців, напрямок руху постійно змінюється. Зовні її тіло вистилає шар джгутикових клітин, які мають різну будову. «Спинна» поверхня тіла вкрита плоским, а «черевна», на якій тварина повзає, — високим циліндричним епітелієм (щодо тварин, які не мають двобічної симетрії, терміни «черевна» та «спинна» поверхні застосовуються умовно). Усі ці клітини мають надзвичайно примітивну особливість — базальної епітеліальної мембрани в них немає, що серед багатоклітинних тварин наявне лише в найпримітивніших форм, наприклад губок чи безкишкових турбелярій.

## Анатомія
Тіло Placozoa складається з кількох тисяч клітин лише чотирьох типів: епітеліальні, волокнисті, залозисті та слизові. Внаслідок електронно-мікроскопічних досліджень на поверхні «спинного» епітелію виявлено численні мікроворсинки. Джгутики епітеліальних клітин Трихоплаксу занурені в глибоку ямку, стінки якої укріплені особливими опорними паличками. У епітелії з черевного боку трапляються залозисті клітини з вакуолями. У спинному епітелії містяться особливі клітини з кулястими включеннями, названі «блискучими кулями». Це великі заповнені жироподібною речовиною вакуолі, які, імовірно, виконують захисну функцію, оскільки здатні викидатися з клітини назовні, відлякуючи своїм вмістом ворогів.
Цікаво, що трихоплакс не поїдається ні ракоподібними, ні черевоногими молюсками. Паренхіма Трихоплаксу містить волокнисті клітини. Це клітини неправильної форми з довгими відростками, що з'єднують їх одна з одною та з клітинами вентрального й дорзального епітеліїв. Клітини паренхіми тетраплоїдні, а епітелію — диплоїдні. У волокнистих клітинах міститься унікальний органоїд, не виявлений у будь-яких інших організмів. Це — мітохондріальний комплекс, що складається з великих мітохондрій, які чергуються з пухирцями. Все разом утворює своєрідний ланцюжок. У цитоплазмі обох типів паренхімних клітин локалізовані дуже дрібні травні вакуолі. Волокнисті клітини за рахунок скорочень цитоплазми викликають зміни обрису тіла. В їх цитоплазмі є складна система мікротрубочок і мікрофіламентів, що зумовлює нем'язове скорочення.

## Розповсюдження та спосіб життя
Placozoa були виявлені у морських акваріумах, де відтворюються умови літоральної зони тропічних та субтропічних морів, на основі чого може бути складена карта, що приблизно відтворює їхній гіпотетичний природний ареал. На теперішній час нічого не відомо про екологію Пластинчастих в природних умовах. Вони, як припускається, можуть зустрічатись на поверхні підводних скель та на черепашках і мушлях бентосних морських організмів.

## Поведінка
Placozoa зазвичай рухаються за допомогою коливального руху війок епітелію, при цьому форма їхнього тіла безперервно змінюється. Харчова поведінка залежить від кількості доступної їжі: коли концентрація харчових ресурсів низька, організми пересуваються швидше та активніше, частіше змінюючи форму. При високих концентраціях харчових ресурсів вони набувають пласкої форми та пересуваються мало.

## Живлення
Трихоплакс живиться бактеріями, водоростями та одноклітинними джгутиковими. Наповзаючи на скупчення одноклітинних водоростей, він щільно прилягає «черевною» поверхнею до поживних часток, виливає на них травний секрет залозистих епітеліальних клітин і згодом всмоктує шляхом піноцитозу рідкі продукти зовнішнього травлення за допомогою епітеліальних клітин. Перетравлення джгутикових роду Cryptomonas поза тілом трихоплакса підтверджене спостереженнями за живими тваринами та результатами електронно-мікроскопічних досліджень.
Другий спосіб живлення — це фагоцитоз, що здійснюється клітинами спинного та черевного епітеліїв. До клітин травні частки підганяються джгутиками та захоплюються псевдоподіями. Волокнисті клітини паренхіми також виконують фагоцитарну функцію. У деяких з них знайдені «бурі тільця» — великі (діаметр 12—15 мкм) включення, які під світловим мікроскопом мають зеленувато-буре або рожево-буре забарвлення залежно від того, зеленими чи червоними водоростями живиться тварина. Бурі тільця мають занадто великі для травних вакуолей розміри. Вважають, що вони є місцями накопичення продуктів обміну та перетворення пігментів водоростей перетравлених трихоплаксом.

## Розмноження та розвиток
Трихоплакс розмножується нестатево та статево. У разі нестатевого розмноження тварина ділиться навпіл шляхом перешнуровування, причому дочірні особини надовго залишаються зв'язаними вузьким містком, який врешті-решт розривається. Іншим типом нестатевого розмноження є брунькування. На спинній поверхні тварини утворюються маленькі кульки, що відшнуровуються та перетворюються на плаваючих бродяжок (розселювальна стадія). Діаметр бродяжки становить близько 20—40 мкм. Всередині вона має порожнину, стінки утворені кількома шарами клітин: зовнішній — клітини спинного боку, внутрішній — черевного, між ними містяться клітини паренхіми. Бродяжки деякий час плавають у воді, причому переднього та заднього полюсів у них не виявлено, тобто рух відбувається невпорядковано. Згодом внутрішня порожнина з'єднується із зовнішнім середовищем отвором, яким бродяжка прикріплюється до субстрату. Через отвір внутрішній шар клітин вивертається назовні й утворюється пластинка звичайної для дорослого трихоплакса будови.
Статеве розмноження трихоплакса остаточно не вивчене. В паренхімі містяться великі (90—120 мкм) яйцеклітини, що повно та рівномірно дробляться. Личинки не знайдені.

title: Пластинчасті

wikitext:
{{Taxobox
| name = Пластинчасті
| image = Trichoplax mic.jpg
| image_width =
| image_caption = Трихоплакс
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| subregnum = [[Первинні багатоклітинні]] (Prometazoa)
| phylum = '''Пластинчасті''' (Placozoa)
| phylum_authority = Grell, [[1971]]
| subdivision_ranks = Види
| subdivision =
* ''[[Trichoplax adhaerens]]''
* ''[[Hoilungia hongkongensis]]''
* ''[[Polyplacotoma mediterranea]]''
| wikispecies = Placozoa
| ncbi = 10226
| itis = 563955
}}

'''Пласт́инчасті''' (Placozoa, до [[1971]] Phagocytellozoa) — [[Тип (систематика)|тип]] мікроскопічних багатоклітинних тварин, позбавлених диференційованих [[Тканина (біологія)|тканин]] та [[Орган (анатомія)|органів]]. Відомо три види: ''[[Trichoplax adhaerens]]'', ''[[Hoilungia hongkongensis]]'' та ''[[Polyplacotoma mediterranea]]''. Описаний раніше вид ''Treptoplax reptans'' є синонімом ''Trichoplax adhaerens''.

== Історія відкриття ==
Уперше ''Т. adhaerens'' був знайдений у морському акваріумі університету австрійського міста [[Ґрац|Грац]] ще в [[1883]] році німецьким зоологом Ф. Шульце. Через десять років італійський натураліст Монтічеллі описав близьку форму ''Т. reptans'' із морського акваріума [[Неаполь|Неаполітанської]] зоологічної станції. Ці знахідки викликали великий інтерес у зоологів, однак через деякий час відомий німецький зоолог Т. Крумбах ([[1907]]) висловив думку, що, ці форми є деградованими личинками [[Гідроїдні|гідроїдних]] медуз. Тому дослідники протягом наступних 70 років цими тваринами не цікавилися. Лише в [[1971]] році німецький вчений К. Трель знову відкрив цих тварин і описав їх будову застосувавши ультратонкі зрізи та [[електронний мікроскоп|електронну мікроскопію]]. Він знайшов у тілі тварин яйцеклітини в різних фазах дроблення, що незаперечно свідчило про самостійність трихоплакса як виду та його здатність до розмноження.

== Еволюція та систематика ==

Тип Пластинчасті включає єдиний клас '''Трихоплакоїди''' (Trichoplacoidea), до якого належить ряд '''Трихоплациди''' (Trichoplacida) з єдиною родиною '''Трихоплацидові''' (Trichoplacidae) і двома родами: '''Трихоплакс''' (Trichoplax) та '''Трептоплакс''' (Treptoplax).

Про цей організм відомо дуже мало, зокрема тому, що він ніколи не спостерігався в природі. Він був вивчений в культурах, що розводяться в акваріумах з усього світу. Спочатку Пластинчастих відносили до типу [[Mesozoa]] разом з [[Дицієміди|Диціємідами]] та [[Ортонектиди|Ортонектидами]], ґрунтуючись на примітивній будові організму. Але з часом стало очевидним, що Пластинчасті не є спорідненою з іншими Mesozoa групою і не можуть бути віднесені також і до якогось іншого типу з підцарства [[Eumetazoa]]. У результаті, в [[1971]] році для цього виду був впроваджений окремий тип Placozoa.

З того часу вид ''Trichoplax adhaerens'' був знайдений в акваріумах по всьому світі. Невідомо, чи є Пластинчасті космополітами (тобто такими, що розповсюджені по всьому світі), втім, вони ведуть настільки потаємний спосіб життя, що їхні різноманітність та розповсюдження можуть бути значно більшими, аніж зараз припускають.

== Морфологія ==
Трихоплакс — це білувато-сіра напівпрозора тварина, що має вигляд тоненької пластинки діаметром до 4 мм, неправильної та постійно мінливої форми. Тварина повільно лине по поверхні субстрату. Вона не має переднього та заднього кінців, напрямок руху постійно змінюється. Зовні її тіло вистилає шар джгутикових клітин, які мають різну будову. «Спинна» поверхня тіла вкрита плоским, а «черевна», на якій тварина повзає, — високим циліндричним епітелієм (щодо тварин, які не мають двобічної симетрії, терміни «черевна» та «спинна» поверхні застосовуються умовно). Усі ці клітини мають надзвичайно примітивну особливість — базальної епітеліальної мембрани в них немає, що серед багатоклітинних тварин наявне лише в найпримітивніших форм, наприклад [[губки|губок]] чи безкишкових [[турбелярії|турбелярій]].

== Анатомія ==
[[Файл:Trichoplax vid Zamoroky.jpg|праворуч|міні|250px|Схема ультратонкого зрізу через тіло ''Trichoplax adhaerens'' за даними електронної мікроскопії]]
Тіло Placozoa складається з кількох тисяч клітин лише чотирьох типів: епітеліальні, волокнисті, залозисті та слизові. Внаслідок електронно-мікроскопічних досліджень на поверхні «спинного» епітелію виявлено численні [[мікроворсинки]]. Джгутики епітеліальних клітин Трихоплаксу занурені в глибоку ямку, стінки якої укріплені особливими опорними паличками. У епітелії з черевного боку трапляються залозисті клітини з вакуолями. У спинному епітелії містяться особливі клітини з кулястими включеннями, названі «блискучими кулями». Це великі заповнені жироподібною речовиною вакуолі, які, імовірно, виконують захисну функцію, оскільки здатні викидатися з клітини назовні, відлякуючи своїм вмістом ворогів.

Цікаво, що трихоплакс не поїдається ні [[Ракоподібні|ракоподібними]], ні [[Черевоногі молюски|черевоногими молюсками]]. Паренхіма Трихоплаксу містить волокнисті клітини. Це клітини неправильної форми з довгими відростками, що з'єднують їх одна з одною та з клітинами вентрального й дорзального епітеліїв. Клітини паренхіми [[Тетраплоїдія|тетраплоїдні]], а епітелію — диплоїдні. У волокнистих клітинах міститься унікальний органоїд, не виявлений у будь-яких інших організмів. Це — [[Мітохондрії|мітохондріальний]] комплекс, що складається з великих мітохондрій, які чергуються з пухирцями. Все разом утворює своєрідний ланцюжок. У цитоплазмі обох типів паренхімних клітин локалізовані дуже дрібні травні вакуолі. Волокнисті клітини за рахунок скорочень цитоплазми викликають зміни обрису тіла. В їх цитоплазмі є складна система [[Мікротрубочки|мікротрубочок]] і [[Мікрофіламенти|мікрофіламентів]], що зумовлює нем'язове скорочення.

== Розповсюдження та спосіб життя ==
[[Файл:Trichoplax virtual map.gif|міні|250px|Гіпотетична карта розповсюдження ''Trichoplax adhaerens'']]
Placozoa були виявлені у морських акваріумах, де відтворюються умови [[літораль]]ної зони тропічних та субтропічних морів, на основі чого може бути складена карта, що приблизно відтворює їхній гіпотетичний природний ареал. На теперішній час нічого не відомо про екологію Пластинчастих в природних умовах. Вони, як припускається, можуть зустрічатись на поверхні підводних скель та на черепашках і мушлях [[бентос]]них морських організмів.

== Поведінка ==
Placozoa зазвичай рухаються за допомогою коливального руху війок епітелію, при цьому форма їхнього тіла безперервно змінюється. Харчова поведінка залежить від кількості доступної їжі: коли концентрація харчових ресурсів низька, організми пересуваються швидше та активніше, частіше змінюючи форму. При високих концентраціях харчових ресурсів вони набувають пласкої форми та пересуваються мало.

== Живлення ==
Трихоплакс живиться [[Бактерії|бактеріями]], [[Водорості|водоростями]] та одноклітинними [[Джгутикові|джгутиковими]]. Наповзаючи на скупчення одноклітинних водоростей, він щільно прилягає «черевною» поверхнею до поживних часток, виливає на них травний секрет залозистих епітеліальних клітин і згодом всмоктує шляхом [[піноцитоз]]у рідкі продукти зовнішнього травлення за допомогою епітеліальних клітин. Перетравлення джгутикових роду [[Cryptomonas]] поза тілом трихоплакса підтверджене спостереженнями за живими тваринами та результатами електронно-мікроскопічних досліджень.

Другий спосіб живлення — це [[фагоцитоз]], що здійснюється клітинами спинного та черевного епітеліїв. До клітин травні частки підганяються джгутиками та захоплюються псевдоподіями. Волокнисті клітини паренхіми також виконують фагоцитарну функцію. У деяких з них знайдені «бурі тільця» — великі (діаметр 12—15 мкм) включення, які під світловим мікроскопом мають зеленувато-буре або рожево-буре забарвлення залежно від того, зеленими чи червоними водоростями живиться тварина. Бурі тільця мають занадто великі для травних вакуолей розміри. Вважають, що вони є місцями накопичення продуктів обміну та перетворення пігментів водоростей перетравлених трихоплаксом.

== Розмноження та розвиток ==
[[Файл:Trichoplax 1.jpg|праворуч|міні|250px|Схема перетворення бродяжки ''Trichoplax adhaerens'' на дорослу особину]]
Трихоплакс розмножується нестатево та статево. У разі нестатевого розмноження тварина ділиться навпіл шляхом перешнуровування, причому дочірні особини надовго залишаються зв'язаними вузьким містком, який врешті-решт розривається. Іншим типом нестатевого розмноження є брунькування. На спинній поверхні тварини утворюються маленькі кульки, що відшнуровуються та перетворюються на плаваючих бродяжок (розселювальна стадія). Діаметр бродяжки становить близько 20—40 мкм. Всередині вона має порожнину, стінки утворені кількома шарами клітин: зовнішній — клітини спинного боку, внутрішній — черевного, між ними містяться клітини паренхіми. Бродяжки деякий час плавають у воді, причому переднього та заднього полюсів у них не виявлено, тобто рух відбувається невпорядковано. Згодом внутрішня порожнина з'єднується із зовнішнім середовищем отвором, яким бродяжка прикріплюється до субстрату. Через отвір внутрішній шар клітин вивертається назовні й утворюється пластинка звичайної для дорослого трихоплакса будови.

[[Статеве розмноження]] трихоплакса остаточно не вивчене. В паренхімі містяться великі (90—120 мкм) яйцеклітини, що повно та рівномірно дробляться. Личинки не знайдені.

== Джерела ==
# Г. Й. Щербак, Д. Б. Царичкова, Ю. Г. Вервес. Зоологія безхребетних у трьох книгах. — К. «Либідь», 1995–1997 рр.
# А. М. Заморока. Курс лекцій із зоології для спеціальності «Біохімія». — Івано-Франківськ, 2006 (рукопис).

== Посилання ==
{{commonscat|Placozoa}}
* [http://www.biolib.cz/en/taxon/id14926/ ''Trichoplax''] ''BioLib.cz''
* [http://www.biolib.cz/en/taxon/id155977/ ''Treptoplax''] ''BioLib.cz''
* [http://www.biolib.cz/en/taxon/id174009/ Placozoa] ''BioLib.cz''
* [http://www.ucmp.berkeley.edu/phyla/placozoa/placozoa.html Introduction to Placozoa] ''UCMP''
* [http://www.britannica.com/EBchecked/topic/462627/Placozoa Placozoa] ''Britannica''
{{Класифікація тварин}}

{{taxonbar|from=Q131040}}
[[Категорія:Пластинчасті| ]]
[[Категорія:Первинні багатоклітинні]]
[[Категорія:Вибрані статті з біології]]

title: ?Пластинчасті

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Підцарство: Первинні багатоклітинні (Prometazoa)

Тип: Пластинчасті (Placozoa) · Grell, 1971

Вікісховище: Placozoa

Віківиди: Placozoa


text:
# Роллс (Техас)
Роллс (англ. Ralls) — місто (англ. city) в США, в окрузі Кросбі штату Техас. Населення — 1665 осіб (2020).

## Географія
Роллс розташований за координатами 33°40′44″ пн. ш. 101°23′5″ зх. д. / 33.67889° пн. ш. 101.38472° зх. д. (33.678774, -101.384591).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 3,49 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкали 1944 особи в 685 домогосподарствах у складі 487 родин. Густота населення становила 556 осіб/км².  Було 812 помешкання (232/км²).
Расовий склад населення:
| - 75,9 % — білих - 1,7 % — чорних або афроамериканців - 0,9 % — корінних американців - 0,2 % — азіатів - 0,1 % — вихідців з тихоокеанських островів - 18,9 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 2,4 %. Частка іспаномовних становила 58,0 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 31,0 % — особи молодші 18 років, 52,9 % — особи у віці 18—64 років, 16,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 33,7 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 90,4 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 87,8 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 44 763 долари США (медіана — 37 574), а середній дохід на одну сім'ю — 49 543 долари (медіана — 40 372). За межею бідності перебувало 21,2 % осіб, у тому числі 30,1 % дітей у віці до 18 років та 8,7 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 746 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 34,2 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 15,8 %, роздрібна торгівля — 11,8 %, будівництво — 9,0 %.

title: Роллс (Техас)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Роллс
|оригінальна назва  = {{lang-en|Ralls}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Ralls Texas water towers.jpg
|опис зображення= <!-- Water towers in Ralls -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Техас
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Кросбі (округ, Техас)|Кросбі]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 3,49
|висота центру НП   = 947
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 557,02
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           =
|DST                    =
|телефонний код         = 806
|поштовий індекс        = 79357
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4860356
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Роллс''' ({{lang-en|Ralls}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Кросбі (округ, Техас)|Кросбі]] штату [[Техас]]. Населення — 1665 осіб (2020).

== Географія ==
Роллс розташований за координатами {{Coord|33|40|44|N|101|23|5|W|type:city_region:US-DE}} (33.678774, -101.384591){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 3,49 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 1930 = 1365
| 1940 = 1512
| 1950 = 1779
| 1960 = 2229
| 1970 = 1962
| 1980 = 2422
| 1990 = 2172
| 2000 = 2252
| 2010 = 1944
| 2020 = 1665
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкали {{formatnum:1944}} особи в 685 домогосподарствах у складі 487 родин. [[Густота населення]] становила 556 осіб/км².  Було 812 помешкання (232/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 75,9 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 1,7 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,9 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,2 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,1 % — вихідців з [[Тихий океан|тихоокеанських островів]]
* 18,9 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 2,4 %. Частка іспаномовних становила 58,0 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 31,0 % — особи молодші 18 років, 52,9 % — особи у віці 18—64 років, 16,1 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 33,7 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 90,4 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 87,8 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:44763}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:37574}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:49543}} долари (медіана — {{formatnum:40372}}). За межею бідності перебувало 21,2 % осіб, у тому числі 30,1 % дітей у віці до 18 років та 8,7 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 746 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 34,2 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 15,8 %, роздрібна торгівля — 11,8 %, будівництво — 9,0 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Кросбі (округ, Техас)}}

[[Категорія:Міста Техасу]]
[[Категорія:Населені пункти округу Кросбі (Техас)]]
[[Категорія:Населені пункти США, засновані 1911]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Техас

Округ: Кросбі

Густота населення: 557,02 осіб/км²

Часовий пояс: Центральний час (Кросбі)


text:
# Щетиново (Калузька область)
Щетиново (рос. Щетиново) — село в Мещовському районі Калузької області Російської Федерації.
Населення становить 28 осіб. Входить до складу муніципального утворення Село Серпейськ.

## Історія
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Село Серпейськ.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 37   | ↘28  |

title: Щетиново (Калузька область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[село]]
|тип_род         = села
|назва           = Щетиново
|назва ін.       = Щетиново
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Калузька область]]
|район           = [[Мещовський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Село Серпейськ]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 28
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Калузька область
}}
'''Щетиново''' ({{lang-ru|Щетиново}}) — [[село]] в [[Мещовський район|Мещовському районі]] [[Калузька область|Калузької області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 28 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Село Серпейськ]].

== Історія ==

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Село Серпейськ<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/972212328 |title=Закон Калужской области от 04 октября 2004 года N 354-ОЗ «Об установлении границ муниципальных образований, расположенных на территории административно-территориальных единиц «Барятинский район», «Куйбышевский район», «Людиновский район», «Мещовский район», «Спас-Деменский район», «Ульяновский район», и наделении их статусом городского поселения, сельского поселения, муниципального района» |access-date=2018-09-19 |archive-date=2018-09-19 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180919133004/http://docs.cntd.ru/document/972212328 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Щетиново (Калужская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Мещовський район}}
{{Географія Калуга-доробити}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Мещовського району]]

title: село Щетиново

Суб'єкт Російської Федерації: Калузька область

Муніципальний район: Мещовський район

Поселення: Село Серпейськ

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Щетиново · Щетиново


text:
# Данг Тхі Нгок Тхинь
Данг Тхі Нгок Тхинь (в'єт. Đặng Thị Ngọc Thịnh, нар. 25 грудня 1959, Зуйчінь, провінція Куангнам, ДРВ) — в'єтнамська державна та партійна діячка, віце-президент В'єтнаму (2016—2021). З 21 вересня 2018 до 23 жовтня 2018 року виконувала обов'язки президента В'єтнаму через смерть десятого президента Чан Дай Куанга.

title: Данг Тхі Нгок Тхинь

wikitext:
{{особа}}
'''Данг Тхі Нгок Тхинь''' ({{lang-vi|Đặng Thị Ngọc Thịnh}}, нар. [[25 грудня]] [[1959]], Зуйчінь, провінція Куангнам, ДРВ) — в'єтнамська державна та партійна діячка, віце-президент В'єтнаму (2016—2021). З 21 вересня 2018 до 23 жовтня 2018 року виконувала обов'язки президента В'єтнаму через смерть десятого президента [[Чан Дай Куанг]]а.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://dbqh.na.gov.vn/daibieu/60/2744/1/%C4%90ang-Thi-Ngoc-Thinh.aspx Біографія на сайті Уряду В'єтнаму] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190119074256/http://dbqh.na.gov.vn/daibieu/60/2744/1/%C4%90ang-Thi-Ngoc-Thinh.aspx |date=19 січня 2019 }}
{{Бібліоінформація}}
{{Президенти В'єтнаму}}
{{політик-доробити}}

[[Категорія:Президенти В'єтнаму]]
[[Категорія:Жінки — глави держав]]

title: Данг Тхі Нгок Тхинь

Народилася: 25 грудня 1959 (65 років) · Duy Trinhd, Duy Xuyênd, Куангнам, В'єтнам

Країна: В'єтнам

Діяльність: політична діячка

Знання мов: в'єтнамська

Посада: член Національних зборів В'єтнамуd, Vice President of Vietnamd і President of Vietnamd

Партія: Комуністична партія В'єтнаму


text:
# Темногайці
Темнога́йці — село в Україні, у Великодедеркальській сільській громаді Кременецького району Тернопільської області. Розташоване на півдні району. До 2020 року адміністративний центр Темногаєцької сільської ради. Населення — 608 осіб (2014).

## Географія
Селом протікає річка Безіменна, права притока Вілії.

## Адміністративна приналежність
За часів Російської імперії село входило до Борецької волості Кременецького повіту Волинської губернії. З 1921 року Борецька волость стала ґміною Боркі Кременецького повіту Волинського воєводства Польської Республіки. 1933 року гміну Боркі ліквідували, а село включили до ґміни Катербурґ.
1939 року Кременецький повіт включено до Тернопільської області СРСР. У 1940 році повіт було ліквідовано і Темногайці увійшли до складу Катербурзького району Тернопільської області, того ж року перейменованого на Великодедеркальський. У 1962 році Темногайці відійшли до Шумського району.

## Історія

### Заснування
За переказами, Темногайці були засновані жителями Вербиці, одного з найдревніших поселень південної Волині, зруйнованого внаслідок монголо-татарської навали у 14 столітті. Люди, яким вдалося врятуватися, поселилися за темним гаєм, від якого пішла назва села. Поруч з Темногайцями знаходяться села, назви яких теж походять від слів «гай» і «бір» — Підгайці, Загайці, Шумбар («Шуми-бор»), Бірки, Шумськ (від «шумить»).
Перша письмова згадка про Темногайці датується 1545 роком. Згодом село згадується у 1583 році.

### 16‒17 ст.
Поділ спадщини Боговитина Петровича Шумбарського з Боговитинів, проведений 1585 року, закріпив Темногайці за його онуком Миколаєм Михайловичем. 1601 року Миколай Михайлович загинув у Кременці, залишивши по собі дочок Марушу, Раїну та Олександру і заповівши опіку над дітьми і маєтками братам першої дружини Єви Павлович. Усупереч заповіту, Адам та Андрій Климентовичі і Павло Федорович Боговитини забрали дочок і маєтки, разом з Темногайцями, під свою опіку. Однак Павловичі, «зібравши військо чимале людей службових, вибранців і гайдуків кількасот чоловік, як кінних, так і піших», відстояли свої права.
На початку 1605 року старша з дочок — Маруша Миколаївна — записала свою третину батькової спадщини, зокрема і в Темногайцях, своєму чоловікові Михайлові Хрінницькому, який у 1620 році продав усі свої надбання в родових володіннях Боговитинів сестрі дружини Раїні Миколаївні та її чоловікові Костянтину Ярмолинському з Ярмолинських. У 1623 році Раїна й Костянтин Ярмолинські за 15 тисяч злотих придбали також і ту третину отчини, що перепала наймолодшій із Боговитинівен — Олександрі Брудзієвській, таким чином зібравши майже всі землі Боговитина Петровича на Волині.
1637 року Раїна Ярмолинська, вже будучи вдовою, зробила фундушевий запис на користь заснованого нею Загаєцького монастиря. За його умовами, «кожен підданий, боярин, гайдук і служка, які займалися обробкою сіна» в її маєтках, зокрема і в Темногайцях, повинні були щорічно на свято Воздвиження чесного хреста відвозити «по хорошому возу доброго сіна вартістю не менше півгривні польської» на монастирський фільварок.
Відомо, що до початку Хмельниччини у Темногайцях налічувався 21 дим, тоді як у січні 1651 року їх залишилось 7, а у жовтні 1652 — не було жодного. Дідичем села у цей час вже був Ян Ярмолинський, син Раїни та Костянтина.

### 18‒19 ст.
У 1726 році Темногайці належали житомирському мечнику Михайлу Прушинському та знаходились в оренді у жидачевського ловчого Войцеха Пленші, про що відомо зі скарги Прушинського на Пленшу «про пригнічення темногаєцьких селян». Прушинський звинуватив Пленшу в тому, що він, «порушуючи контракт» і «вчиняючи обтяження підданим», посилав до Бугу більше підвод, ніж мав на те право: йому за контрактом було дозволено послати не більше 100 підвод, а він вислав 260.
Наприкінці 18 століття власником Темногайців був Каетан Бобр-Пьотровицький, який продав їх Дуніну-Вонсовичу, фавориту великого князя цесаревича Костянтина Павловича. Його спадкоємці приблизно у 1840 році продали Темногайці Станіславу Могильницькому з Боровиці, а той ще за свого життя передав село старшому сину Вітольду.
У 1865 році на кошти місцевих парафіян у Темногайцях була зведена дерев'яна церква із дзвіницею. 1000 рублів на оздоблення храму виділив лютеранин Максиміліан Краугінг; після смерті, з дозволу архієпископа Волинського Тихона, його поховали на церковному погості. З 1885 року діяла церковно-парафіяльна школа. 1890 року при церкві створено церковно-шкільне братство тверезості. У 1891 році власником села був Оттомар Краугінг, у 1899 — Костянтин Головін. На кінець 19 століття Темногайці налічували 151 двір, 957 жителів; діяла броварня.

### 20‒21 ст.
За переписом 1911 року в селі було 1167 жителів, функціонували горілчана крамниця, кредитове товариство, земський склад насіння.
Влітку 1929 року Сельроб-Єдність організувала у Кременецькому повіті сільськогосподарский страйк, який поширився і на Темногайці. У 1931 році в селі проживали 1633 особи. Діяли філії «Просвіти» та інших товариств. 1933 року внаслідок пожежі згоріли будівлі на вулиці Зарічна.
З вересня 1939 року Темногайці — під радянською владою, а з початку липня 1941 до 2 березня 1944 року — під німецькою окупацією. 35 жителів села брали участь у діяльності ОУН і УПА. У 1944 році через село рейдувало радянське партизанське з'єднання під орудою Якова Шкрябача.
1944 року до Темногаєцької сільської ради приєднано хутір Пеньки, також відомий як Підболото, що був розташований за 2,5 км від Темногайців на південний схід. У листопаді 1951 року на хуторі зупинилася група підпільників ОУН на чолі з керівником крайового проводу «Поділля» Іваном Прокопишиним-«Бурланом». Про їх появу повідомили місцеве МДБ, яке наступного дня влаштувало облаву; підпільники не змогли вирватись з оточення й загинули в бою.
1949 року в селі примусово організовано колгосп. Згодом тривалий час Темногайці були бригадним селом колгоспу з центральною садибою у селі Цеценівка. 1987 року в селі створено свій колгосп, який згодом реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Нове життя». На його базі в 2000 році виникло приватне агропромислове підприємство «Лан». Від 2005 року у Темногайцях розташований центр сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агролан», у користуванні якого — понад 11 тисяч гектарів землі в Кременецькому, Шумському та Збаразькому районах, на якій вирощують цукрові буряки, озимі пшеницю та ріпак, ярий ячмінь.
У березні 2019 року парафія храму чуда Архістратига Божого Михаїла у Темногайцях ухвалила рішення вийти з-під юрисдикції Української православної церкви Московського Патріархату і приєднатися до Православної церкви України.
12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Великодедеркальської сільської громади.
19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Шумського району, село увійшло до складу Кременецького району.

## Населення

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова            | Кількість | Відсоток |
| --------------- | --------- | -------- |
| українська      | 616       | 99.84%   |
| інші/не вказали | 1         | 0.16%    |
| Усього          | 617       | 100%     |

## Храми
- Храм чуда Архістратига Божого Михаїла Православної церкви України (1865)[24]
- Дім молитви Української церкви християн віри євангельської[25]

## Пам'ятники
- Пам'ятник воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні.

На пам'ятнику викарбувані імена шістьох повстанців,що загинули у нерівному бою.Відомі лише чотири імені повстанців, інші двоє залишаються невідомими (1975)

## Соціальна сфера
У Темногайцях діє навчально-виховний комплекс, що включає загальноосвітню школу 1–2 ступенів та дитячий садочок. В селі також працюють клуб, бібліотека, фельдшерський пункт, 2 торгових заклади.

## Уродженці
- Віктор Романовський[pl] (1899–1940) — священник Православної церкви Польщі, військовий капелан у званні майора, жертва Катинського розстрілу.
- Анастасія Заєць (нар. 1941) — ланкова колгоспу імені Івана Франка Шумського району Тернопільської області. Депутат Верховної ради СРСР 7‒8-го скликань.
- Проживав Василь Димнич (4 червня 1982 — 15 серпня 2022) — український військовик, учасник російсько-української війни.[26]

title: Темногайці

wikitext:
{{село
| назва           = Темногайці
| область         = [[Тернопільська область]]
| район           = [[Кременецький район]]
| громада         = [[Великодедеркальська сільська громада]]
| код КОАТУУ      = 6125888101
| зображення      =
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       =
| перша згадка    = 1545
| населення       = 608 <small>(2014)</small>
| територія       = 4,14
| ref-територія   =
| площа           =
| ref-площа       =
| щільність       = 146,86
| висота          =
| ref-висота      =
| водойма         =
| поштовий індекс = 47154
| телефонний код  = 3558
| координати      = {{coord|50|0|1|N|25|58|29|E|scale:30000|display=inline,title}}
| lat_deg         = 50|
| lat_min         = 0|
| lat_sec         = 1
| lon_deg         = 25|
| lon_min         = 58|
| lon_sec         = 29
| адреса          = 47144, Тернопільська обл, Кременецький р-н, с. Великі Дедеркали, вул. Садова, 1.
| облікова картка = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rdat1=06.10.2012&rf7571=32039 Темногайці]
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      = 20
| ref-відстань р  =
| станція         = [[Кременець]]
| відстань ст     = 28
}}
[[Файл:Дорожній знак при в'їзді в село Темногайці.jpg|міні|Дорожній знак при в'їзді в село ]]
[[Файл:Дім молитви Темногайці.jpg|міні|Дім молитви ]]
[[Файл:Пам'ятний хрест Темногайці.jpg|міні|Пам'ятний хрест]]
[[Файл:Став біля села Темногайці.jpg|міні|Став біля села ]]
'''Темнога́йці''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Великодедеркальська сільська громада|Великодедеркальській сільській громаді]] [[Кременецький район|Кременецького району]] [[Тернопільська область|Тернопільської області]]. Розташоване на півдні району. До 2020 року адміністративний центр [[Темногаєцька сільська рада|Темногаєцької сільської ради]]. Населення — 608 осіб (2014).

== Географія ==

Селом протікає річка [[Безіменна (притока Вілії)|Безіменна]], права притока [[Вілія (річка)|Вілії]].

== Адміністративна приналежність ==

За часів [[Російська імперія|Російської імперії]] село входило до [[Борецька волость|Борецької волості]] [[Кременецький повіт (Російська імперія)|Кременецького повіту]] [[Волинська губернія|Волинської губернії]]<ref name="SgKP" />. З 1921 року Борецька волость стала ґміною Боркі [[Кременецький повіт (II Річ Посполита)|Кременецького повіту]] [[Волинське воєводство (1921—1939)|Волинського воєводства]] [[Польська Республіка (1918—1939)|Польської Республіки]]. 1933 року гміну Боркі ліквідували, а село включили до [[Ґміна Катербурґ|ґміни Катербурґ]]<ref name="Prawo" />.

1939 року Кременецький повіт включено до [[Тернопільська область|Тернопільської області]] [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]]. У 1940 році повіт було ліквідовано і Темногайці увійшли до складу [[Катербурзький район|Катербурзького]] району Тернопільської області, того ж року перейменованого на [[Великодедеркальський район|Великодедеркальський]]. У 1962 році Темногайці відійшли до [[Шумський район|Шумського району]].

== Історія ==

=== Заснування ===

За переказами, Темногайці були засновані жителями [[Вербиця (Шумський район)|Вербиці]], одного з найдревніших поселень південної [[Волинь|Волині]], зруйнованого внаслідок [[Монгольська навала на Русь|монголо-татарської навали]] у 14 столітті. Люди, яким вдалося врятуватися, поселилися за темним гаєм, від якого пішла назва села<ref name="ТІМС" /><ref name="ТІМС2" />. Поруч з Темногайцями знаходяться села, назви яких теж походять від слів «[[гай]]» і «[[бір]]» — [[Підгайці (Шумський район)|Підгайці]], [[Великі Загайці|Загайці]], [[Шумбар]] («Шуми-бор»), [[Бірки (Шумський район)|Бірки]], [[Шумськ]] (від «шумить»)<ref name="Ведомости2" />.

Перша письмова згадка про Темногайці датується [[1545]] роком. Згодом село згадується у 1583 році<ref name="ТІМС2" />.

=== 16‒17 ст. ===

Поділ спадщини Боговитина Петровича Шумбарського з [[Боговитини|Боговитинів]], проведений 1585 року, закріпив Темногайці за його онуком Миколаєм Михайловичем. 1601 року Миколай Михайлович загинув у [[Кременець|Кременці]], залишивши по собі дочок Марушу, Раїну та Олександру і заповівши опіку над дітьми і маєтками братам першої дружини Єви Павлович. Усупереч заповіту, Адам та Андрій Климентовичі і Павло Федорович Боговитини забрали дочок і маєтки, разом з Темногайцями, під свою опіку. Однак Павловичі, «зібравши військо чимале людей службових, [[Вибранці|вибранців]] і гайдуків кількасот чоловік, як кінних, так і піших», відстояли свої права<ref name="Купчинський" /><ref name="Собчук" />.

На початку 1605 року старша з дочок — Маруша Миколаївна — записала свою третину батькової спадщини, зокрема і в Темногайцях, своєму чоловікові Михайлові Хрінницькому, який у 1620 році продав усі свої надбання в родових володіннях Боговитинів сестрі дружини Раїні Миколаївні та її чоловікові Костянтину Ярмолинському з [[Ярмолинські|Ярмолинських]]. У 1623 році Раїна й Костянтин Ярмолинські за 15 тисяч злотих придбали також і ту третину отчини, що перепала наймолодшій із Боговитинівен — Олександрі Брудзієвській, таким чином зібравши майже всі землі Боговитина Петровича на Волині<ref name="Купчинський" /><ref name="Собчук" />.

1637 року Раїна Ярмолинська, вже будучи вдовою, зробила [[Фундуш|фундушевий]] запис на користь заснованого нею [[Загаєцький монастир|Загаєцького монастиря]]. За його умовами, «кожен підданий, боярин, гайдук і служка, які займалися обробкою сіна» в її маєтках, зокрема і в Темногайцях, повинні були щорічно на свято [[Воздвиження Хреста Господнього|Воздвиження чесного хреста]] відвозити «по хорошому возу доброго сіна вартістю не менше півгривні польської» на монастирський [[фільварок]]<ref name="Ведомости2" />.

Відомо, що до початку [[Хмельниччина|Хмельниччини]] у Темногайцях налічувався 21 [[Дим (одиниця оподаткування)|дим]], тоді як у січні 1651 року їх залишилось 7, а у жовтні 1652 — не було жодного. [[Дідич]]ем села у цей час вже був Ян Ярмолинський<ref name="Сухих" />, син Раїни та Костянтина<ref name="Boniecki" />.

=== 18‒19 ст. ===

У 1726 році Темногайці належали [[житомир]]ському [[мечник]]у Михайлу Прушинському та знаходились в оренді у [[Жидачів|жидачевського]] [[Ловчий|ловчого]] Войцеха Пленші<ref name="SgKP" />, про що відомо зі скарги Прушинського на Пленшу «про пригнічення темногаєцьких селян»<ref name="Ведомости2" />. Прушинський звинуватив Пленшу в тому, що він, «порушуючи контракт» і «вчиняючи обтяження підданим», посилав до [[Західний Буг|Бугу]] більше [[Віз|підвод]], ніж мав на те право: йому за контрактом було дозволено послати не більше 100 підвод, а він вислав 260<ref name="СССР" /><ref name="Баранович" />.

Наприкінці 18 століття власником Темногайців був Каетан Бобр-Пьотровицький, який продав їх Дуніну-Вонсовичу, фавориту великого князя цесаревича [[Костянтин Павлович|Костянтина Павловича]]. Його спадкоємці приблизно у 1840 році продали Темногайці Станіславу Могильницькому з [[Велика Боровиця|Боровиці]], а той ще за свого життя передав село старшому сину Вітольду<ref name="Dunin" />.

У 1865 році на кошти місцевих парафіян у Темногайцях була зведена дерев'яна церква із дзвіницею. 1000 рублів на оздоблення храму виділив лютеранин Максиміліан Краугінг; після смерті, з дозволу архієпископа Волинського [[Тихон Покровський|Тихона]], його поховали на церковному погості. З 1885 року діяла [[церковно-парафіяльна школа]]<ref name="Ведомости2" />. 1890 року при церкві створено церковно-шкільне [[братство тверезості]]<ref name="Ведомости" />. У 1891 році власником села був Оттомар Краугінг<ref name="Ведомости2" />, у 1899 — Костянтин Головін<ref name="Ведомости3" />. На кінець 19 століття Темногайці налічували 151 двір, 957 жителів; діяла броварня<ref name="ТІМС2" />.

=== 20‒21 ст. ===
[[Файл:Дерев'яна церква Темногайці.jpg|міні|праворуч|303пкс|Дерев'яна церква, зведена 1865 року]]
За переписом 1911 року в селі було 1167 жителів, функціонували горілчана крамниця, кредитове товариство, земський склад насіння<ref name="ТІМС2" />.

Влітку 1929 року [[Українське селянсько-робітниче соціалістичне об'єднання|Сельроб-Єдність]] організувала у [[Кременецький повіт (II Річ Посполита)|Кременецькому повіті]] сільськогосподарский страйк, який поширився і на Темногайці<ref name="УРСР" />. У 1931 році в селі проживали 1633 особи. Діяли філії «[[Всеукраїнське товариство «Просвіта» імені Тараса Шевченка|Просвіти]]» та інших товариств. 1933 року внаслідок пожежі згоріли будівлі на вулиці Зарічна<ref name="ТІМС2" />.

З вересня 1939 року Темногайці — під радянською владою, а з початку липня 1941 до 2 березня 1944 року — під німецькою окупацією. 35 жителів села брали участь у діяльності [[Організація українських націоналістів|ОУН]] і [[Українська повстанська армія|УПА]]<ref name="ТІМС2" />. У 1944 році через село рейдувало радянське партизанське з'єднання під орудою Якова Шкрябача<ref name="ТІМС2" /><ref name="УРСР2" />.

1944 року до [[Темногаєцька сільська рада|Темногаєцької сільської ради]] приєднано хутір Пеньки, також відомий як Підболото, що був розташований за 2,5 км від Темногайців на південний схід<ref name="ТІМС3" />. У листопаді 1951 року на хуторі зупинилася група підпільників ОУН на чолі з керівником крайового проводу «Поділля» Іваном Прокопишиним-«Бурланом». Про їх появу повідомили місцеве [[Міністерство державної безпеки СРСР|МДБ]], яке наступного дня влаштувало облаву; підпільники не змогли вирватись з оточення й загинули в бою<ref name="Соловей " />.

1949 року в селі примусово організовано [[колгосп]]. Згодом тривалий час Темногайці були бригадним селом колгоспу з центральною садибою у селі [[Цеценівка]]. 1987 року в селі створено свій колгосп, який згодом реорганізовано в [[колективне сільськогосподарське підприємство]] «Нове життя». На його базі в 2000 році виникло приватне агропромислове підприємство «Лан»<ref name="ТІМС2" />. Від 2005 року у Темногайцях розташований центр сільськогосподарського [[Товариство з обмеженою відповідальністю|товариства з обмеженою відповідальністю]] «Агролан»<ref name="ТЕС2" />, у користуванні якого — понад 11 тисяч гектарів землі в [[Кременецький район|Кременецькому]], [[Шумський район|Шумському]] та [[Збаразький район|Збаразькому]] районах, на якій вирощують [[Цукровий буряк|цукрові буряки]], [[Озимі культури|озимі]] [[Пшениця|пшеницю]] та [[ріпак]], [[Ярі культури|ярий]] [[ячмінь]]<ref name="ТІМС2" />.

У березні 2019 року парафія храму чуда Архістратига Божого Михаїла у Темногайцях [[Перехід церковних громад до ПЦУ|ухвалила рішення]] вийти з-під юрисдикції [[Українська православна церква (Московський патріархат)|Української православної церкви Московського Патріархату]] і приєднатися до [[Православна церква України|Православної церкви України]]<ref name="ПЦУ" />.

12 червня [[2020]] року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Великодедеркальської сільської громади<ref>{{Cite web |url=https://www.kmu.gov.ua/npas/pro-viznachennya-administrativnih-a724r |title=Кабінет Міністрів України - Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області |website=www.kmu.gov.ua |language=ua |archive-url=https://web.archive.org/web/20220123115757/https://www.kmu.gov.ua/npas/pro-viznachennya-administrativnih-a724r |archive-date=23 січня 2022 |accessdate=2021-10-05}}</ref>.

19 липня [[2020]] року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації [[Шумський район|Шумського району]], село увійшло до складу Кременецького району<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>.

== Населення ==

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]]{{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="wikitable sortable"
!Мова
!Кількість
!Відсоток
|-
|[[Українська мова|українська]]
|616
|99.84%
|-
|інші/не вказали
|1
|0.16%
|- class="sortbottom"
!Усього
|617
|100%
|}

== Храми ==

* Храм чуда Архістратига Божого Михаїла [[Православна церква України|Православної церкви України]] (1865)<ref name="ТЕС1" />
* Дім молитви [[Українська Церква Християн Віри Євангельської|Української церкви християн віри євангельської]]<ref name="На варті" />
== Пам'ятники ==

* Пам'ятник воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні.
На пам'ятнику викарбувані імена шістьох повстанців,що загинули у нерівному бою.Відомі лише чотири імені повстанців, інші двоє залишаються невідомими (1975)<ref name="ТЕС1" />

== Соціальна сфера ==

У Темногайцях діє [[навчально-виховний комплекс]], що включає загальноосвітню школу 1–2 ступенів та дитячий садочок. В селі також працюють клуб, бібліотека, фельдшерський пункт, 2 торгових заклади<ref name="ТІМС2" />.

== Уродженці ==
{{Портал|Тернопільщина}}
* {{Не перекладено|Віктор Романовскі|Віктор Романовський|pl|Wiktor Romanowski}} ([[1899]]–[[1940]]) — священник [[Польська православна церква|Православної церкви Польщі]], військовий [[капелан]] у званні [[Майор|майора]], жертва [[Катинський розстріл|Катинського розстрілу]].
* [[Заєць Анастасія Василівна|Анастасія Заєць]] ({{н|а}} 1941) — ланкова колгоспу імені Івана Франка Шумського району Тернопільської області. Депутат [[Верховна рада Союзу Радянських Соціалістичних Республік|Верховної ради СРСР]] 7‒8-го скликань.
* Проживав Василь Димнич (4 червня 1982 — 15 серпня 2022) — український військовик, [[Учасники російсько-української війни В|учасник російсько-української війни]].<ref>{{Cite web|title=Отримав контузію, лікувався і минулого тижня повернувся на фронт. На Донеччині загинув Василь Димнич - 20 хвилин|url=https://te.20minut.ua/Podii/otrimav-kontuziyu-likuvavsya-i-minulogo-tizhnya-povernuvsya-na-front-p-11646626.html|website=te.20minut.ua|accessdate=2022-08-25|language=uk}}</ref>

== Примітки ==

{{примітки|2|refs=
<ref name="Ведомости">{{стаття|назва = Преподаніе Архипастырскаго благословенія Темногаецкому церковно-школьному братству трезвости|видання = Волынскія епархіальныя вѣдомости|рік = 1891|місяць = 1 и 11 января|номер = 1 и 2}}</ref>

<ref name="Ведомости2">{{стаття|назва = Историко-статистическое описаніе церквей и приходовъ Волынской епархіи|видання = Волынскія епархіальныя вѣдомости|рік = 1899|місяць = 11 и 21 августа|номер = 23 и 24}}</ref>

<ref name="Ведомости3">{{стаття|назва = Отчетъ Волынскаго Епархіальнаго Училищнаго Совѣта о состояніи церковно-приходскихъ школъ и школъ грамоты Волын. губ. за 1898 гражданскій годъ|видання = Волынскія епархіальныя вѣдомости|рік = 1891|місяць = 21 іюня|номер = 18}}</ref>

<ref name="Dunin">{{книга|автор = Dunin Karwicki J.|заголовок = Z zamglonej i niedawno minionej przeszłości : Opowiadania historyczne|місце = Остріг|видавництво = Волання з Волині|рік = 2017|сторінки = 120|сторінок = |isbn = 978-83-88863-974}}</ref>

<ref name="SgKP">{{SgKP|XV_cz.2|655|Temnohajce}}</ref>

<ref name="Boniecki">{{книга|автор = Boniecki A.|заголовок = Herbarz polski : Część I. Wiadomości historyczno-genealogiczne o rodach szlacheckich|місце = Warszawa|рік = 1905|том = VIII |сторінки = 243|сторінок =}}</ref>

<ref name="Prawo">{{cite web|url = https://www.prawo.pl/akty/dz-u-1933-67-504,16837913.html|назва = Rozporządzenie Ministra Spraw Wewnętrznych z dnia 14 sierpnia 1933 r. w sprawie zmiany granic miasta Krzemieńca i gmin wiejskich w powiecie krzemienieckim, województwie wołyńskiem|вебсайт = Prawo.pl|дата-доступу = 21 квітня 2020}}</ref>

<ref name="СССР">{{книга|заголовок = Материалы по истории сельского хозяйства и крестьянства СССР|видавництво = Изд-во Академии наук СССР|рік = 1952|том = 1|сторінки = 443|сторінок =}}</ref>

<ref name="Баранович">{{книга|автор = Баранович А. И.|заголовок = Магнатское хозяйство на юге Волыни в XVIII в.|видавництво = Изд-во Академии наук СССР|рік = 1955|сторінки = 81|сторінок = 182}}</ref>

<ref name="УРСР">{{книга|заголовок = З історії західноукраїнських земель|видавництво = Видавництво Академії наук Української PCP|рік = 1958|том = 3|сторінки = 119|сторінок =}}</ref>

<ref name="УРСР2">{{cite web|url = http://ukrssr.com.ua/ternop/shumskiy/temnogaytsi-shumskiy-rayon-ternopilska-oblast|назва = Темногайці, Шумський район, Тернопільська область|вебсайт = Історія міст і сіл Української РСР|дата-доступу = 21 квітня 2020}}</ref>

<ref name="На варті">{{книга|заголовок = «На варті закону, Конституції прав...»|місце = Тернопіль|видавництво = Підручники і посібники|рік = 2001|сторінки = 253|сторінок = 352|isbn = 966–562–547–0}}</ref>

<ref name="Купчинський">{{книга|заголовок = До джерел : Збірник наукових праць на пошану Олега Купчинського з нагоди його 70-річчя|відповідальний = Ред. кол.: І. Гирич, Я. Грицак, М. Крикун, Л. Рудницький, Н. Яковенко|місце = Київ–Львів|рік = 2004|том = 1|сторінки = 528|сторінок = 854|isbn = 966-02-32-33-0}}</ref>

<ref name="Сухих">{{книга|заголовок = Національно-визвольна війна в Україні 1648-1657|відповідальний = Упоряд. Л. А. Сухих, В. В. Страшко|місце = Київ|рік = 2008|том = |сторінки = 552, 620, 997|сторінок = |isbn = 978-966-8225-25-3}}</ref>

<ref name="Соловей">{{cite thesis|last = Соловей В. А.|date = 2018|title = Діяльність підпілля ОУН на центрально-східному Поділлі (1941–1953)|type = Дисертація на здобуття наукового ступеня кандидата історичних наук|publisher = Інститут українознавства ім. І. Крип'якевича|url = http://www.inst-ukr.lviv.ua/download.php?downloadid=472}}</ref>

<ref name="ТЕС1">{{ТЕС|3|391|Бесараб М., Ханас В.|Темногайці}}</ref>

<ref name="ТЕС2">{{ТЕС|4|6|Мельничук Б., Федечко М.|«Агро-лан»}}</ref>

<ref name="Собчук">{{книга|автор = Собчук В. Д.|заголовок = Від коріння до крони : Дослідження з історії князівських і шляхетських родів Волині XV — першої половини XVII ст.|місце = Кременець|видавництво = Кременецько-Почаївський державний історико-архітектурний заповідник|рік = 2014|сторінки = 248‒252|сторінок = 508|isbn = 978-617-515-132-7}}</ref>

<ref name="ТІМС">{{ТІМС|3|551|Фарина І., Федечко І.|Вербиця}}</ref>

<ref name="ТІМС2">{{ТІМС|3|594‒595|Уніят В., Фарина І., Федечко І.|Темногайці}}</ref>

<ref name="ТІМС3">{{ТІМС|3|595|Фарина І., Федечко І.|Пеньки}}</ref>

<ref name="ПЦУ">{{cite news|title = Громаду села Темногайці прийняли до складу Тернопільської єпархії|author = Касіян В.|url = https://cerkva.te.ua/gromadu-sela-temnogajtsi-pryjnyaly-do-skladu-ternopilskoyi-yeparhiyi/|newspaper = Прес-служба Тернопільської єпархії ПЦУ|date = 6 березня 2019|accessdate = 21 квітня 2020}}</ref>}}

{{Великодедеркальська сільська громада}}

[[Категорія:Села Тернопільської області]]
[[Категорія:Кременецький повіт]]
[[Категорія:Населені пункти Кременецького району]]

title: село Темногайці

Країна: Україна

Область: Тернопільська область

Район: Кременецький район

Тер. громада: Великодедеркальська сільська громада

Облікова картка: Темногайці

title: Основні дані

Густота населення: 146,86 осіб/км²

title: Географічні дані

Відстань до · районного центру: 20 км

Найближча залізнична станція: Кременець

Відстань до · залізничної станції: 28 км

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Темногайці

title: Мапа

Мапа: Темногайці у Вікісховищі


text:
# GSC1871-599
GSC1871-599 — хімічно пекулярна зоря спектрального класу A0, що має видиму зоряну величину в смузі V приблизно 11,1.

title: GSC1871-599

wikitext:
{{Starbox begin
| назва = GSC1871-599}}
<!-- {{Starbox image
| зображення =
| підпис = GSC1871-599}}-->
{{Starbox observe
| епоха = [[J2000,0]]
| сузір’я= <!--[[ (сузір'я)|]]-->
| пр_сходж = {{RA| 5|54| 5,68}}
| схилення= {{DEC|+27| 3|49,0}}
| вид_вел = 11,10<ref name=CPcat>Renson P., Manfroid J., '''General catalogue of Ap, HgMn and Am stars''', 2009, A&A...498..961</ref>
}}
{{Starbox character
| клас = [[Зорі спектрального класу A|A0]]
| u-b =  0,27
| b-v =  0,33
| r-i =
| змінна =
}}
{{Starbox astrometry
| рад_швидк =
| пс =
| схилення =
| паралакс =
| п_похибка =
| відстань_ср =
| відстань_пс =
| абс_вел =
}}
{{Starbox detail
| світність =
| обертання =
| температура =
| маса =
| vsini =
| lg_g =
| метал =
| радіус =
| вік=
}}
{{Starbox catalog
| назви =
}}
{{Starbox reference
| Simbad= GSC1871-599
}}
{{Starbox end}}

'''GSC1871-599''' — [[хімічно пекулярна зоря]] [[спектральна класифікація зір|спектрального класу]] [[Зорі спектрального класу A|A0]], що має [[видима зоряна величина|видиму зоряну величину]] в [[Система UBV|смузі V]] приблизно 11,1.<ref name=CPcat />
<!--Вона знаходиться у [[сузір'я|сузір'ї]] [[ (сузір'я)|]] й розташована на відстані близько [[світловий рік|світлових років]] від [[Сонце|Сонця]].-->

==Пекулярний хімічний вміст==

== Див. також ==

* [[Перелік HgMn-зір]]
* [[Ртутно-манганова зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір (4h-6h)]]
* [[Хімічно пекулярна зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір з пониженим вмістом гелію]]
* [[Хімічно пекулярна зоря з пониженим вмістом гелію]]
* [[Перелік Am-зір]]
* [[Am-зоря]]

== Джерела ==
{{Reflist}}

<!--[[Категорія: (сузір'я)|]]-->
[[Категорія:Хімічно пекулярні зорі]]
[[Категорія:Зорі головної послідовності спектрального  класу A0]]
[[Категорія:Зорі]]

{{astro-stub}}

title: GSC1871-599

title: Характеристики

title: Астрометрія

Власний рух (μ): за пр. піднес.: мас/рік · за схиленням: мас/рік

Відстань: світлових років · парсек

title: Подробиці

Маса: M☉

title: Посилання

SIMBAD: дані для GSC1871-599