text:
# Арека
Арека (Areca) — рід рослин родини пальмові (Arecaceae), типовий рід цієї родини.

## Ботанічний опис
Різного розміру пальми. Наприклад, висота ареки дайюнг (Areca dayung) не перевищує 35 см. Стебло звичайно одиночне, тонке, з циліндром з трубчастих піхв. Листя перисто-розсічені. Квітки зібрані в початкоподібні суцвіття, нижня частина яких складається з пестичних (жіночих), а верхня — тичинкових (чоловічих) квіток. Плоди — волокнисті ягоди з рогоподібним білком в насінні.

## Поширення
Зустрічаються в тропічній Азії: від Індії і Шрі-Ланки до Соломонових, Філіппінських островів і Нової Гвінеї в підліску вологого тропічного лісу.

title: Арека

wikitext:
{{Taxobox
| name = Арека
| image = Areca triandra 三药槟榔 (天問) 001.jpg
| image_caption = ''[[Areca triandra]]''
| image_width = 290px
| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Рослини]] (Plantae)
| divisio = [[Вищі рослини]] (Streptophyta)
| subdivisio1 = [[Streptophytina]]
| subdivisio2 = [[Ембріофіти]] (Embryophyta)
| subdivisio3 = [[Судинні рослини|Судинні]] (Tracheophyta)
| subdivisio4 = [[Euphyllophyta]]
| subdivisio5 = [[Насінні]] (Spermatophyta)
| subdivisio6 = [[Покритонасінні]] (Magnoliophyta)
| subdivision_ranks = Ряди (Порядки)
| classis = [[Однодольні]] (Liliopsida)
| ordo = [[Пальмоцвіті]] (Arecales)
| familia = [[Пальмові]] (Arecaceae)
| genus = '''''Areca'''''
| genus_authority = [[Карл Лінней|L.]], 1753
| type_species = ''[[Areca catechu]]''
| wikispecies       = Areca
| commons           = Category:Areca
| itis              = 500794
| ncbi              = 115440
| eol               = 29328
| grin              = 937
| ipni              = 31094-1
}}
'''Арека''' (''Areca'') — [[рід]] рослин родини [[пальмові]] (Arecaceae), типовий рід цієї родини.

== Ботанічний опис ==
Різного розміру пальми. Наприклад, висота ареки дайюнг (''{{iw|Areca dayung||sv}}'') не перевищує 35 см. [[Стебло]] звичайно одиночне, тонке, з циліндром з трубчастих піхв. [[Листок|Листя]] перисто-розсічені. [[Квітка|Квітки]] зібрані в початкоподібні [[суцвіття]], нижня частина яких складається з пестичних (жіночих), а верхня — тичинкових (чоловічих) квіток. Плоди — волокнисті [[Ягода|ягоди]] з рогоподібним білком в насінні.

== Поширення ==
Зустрічаються в тропічній [[Азія|Азії]]: від [[Індія|Індії]] і [[Шрі-Ланка|Шрі-Ланки]] до [[Соломонові острови|Соломонових]], [[Філіппінські острови|Філіппінських]] островів і [[Нова Гвінея|Нової Гвінеї]] в підліску вологого тропічного лісу.

== Види ==
{{Розширити розділ|дата=січень 2014}}
{{-}}

== Джерела ==
* [http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/2868/areka АРЕКА] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160310143535/http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/2868/areka |date=10 березня 2016 }} [[Фармацевтична енциклопедія]]
{{Квіткові-доробити}}

{{Портали|Ботаніка|Біологія}}

[[Категорія:Пальмові]]
[[Категорія:Роди квіткових]]

title: ?Арека

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Рослини (Plantae)

Відділ: Вищі рослини (Streptophyta)

Streptophytina
Ембріофіти (Embryophyta)
Судинні (Tracheophyta)
Euphyllophyta
Насінні (Spermatophyta)
Покритонасінні (Magnoliophyta)

Клас: Однодольні (Liliopsida)

Порядок: Пальмоцвіті (Arecales)

Родина: Пальмові (Arecaceae)

Рід: Areca · L., 1753

Віківиди: Areca


text:
# Джерело в ур. Цемкалка
Джерело́ в ур. Це́мкалка — гідрологічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області.
Розташована на північ від села Вощилиха Роменського району Сумської області.

## Характеристика
Площа — 0,02 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Сумського Облвиконкому № 227 10.12.1990 року. Перебуває у віданні ДП «Роменське лісове господарство» (Томашівське л-во, кв. 12, вид. 12).
Статус присвоєно для збереження джерела (криниці) з питною водою з хорошим смаком.

### Статус не підтверджено
Станом на 1.01.2016 року об'єкт не міститься в офіційних переліках територій та об'єктів природно-заповідного фонду, оприлюднених на Єдиному державному вебпорталі відкритих даних http://data.gov.ua/ [Архівовано 4 травня 2016 у Wayback Machine.]. Проте ні в Міністерстві екології та природних ресурсів України, ні у Департаменті екології та природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації відсутня інформація про те, коли і яким саме рішенням було скасовано даний об'єкт природно-заповідного фонду. Таким чином, причина та дата скасування на сьогодні не відома.

wikiname: ukwiki

title: Джерело в ур. Цемкалка

in_language: uk

wikitext:
{{Картка:Природоохоронна територія
  | name = Джерело в ур. Цемкалка
(гідрологічний заказник)
  | image = Криниця в урочищі Цемкалка на околиці села Вощилиха.jpg
  | зображення_підпис = Джерело і природоохоронний знак
  | ширина_зображення =
  | map =
  | caption =
  | ширина_мапи =
  | локатор_x =
  | локатор_y =
  | розташування = [[Сумська область]],
[[Роменський район]],
на північ від с. [[Вощилиха]]
  | nearest_city = [[Ромни]]
  | lat_degrees =  50
  | lat_minutes = 50
  | lat_seconds = 12
  | lat_direction = N
  | long_degrees =  33
  | long_minutes = 38
  | long_seconds = 20
  | long_direction = E
  | площа = 0,02
  | водні об'єкти =
  | заснований = 1990 р.
  | число_відвідувачів =
  | рік_відвідувачів =
  | керуюча_організація = ДП «Роменське лісове господарство», Томашівське лісництво
  |Карта розташування = Україна Сумська область
}}
'''Джерело́ в ур. Це́мкалка''' — [[гідрологічна пам'ятка природи]] місцевого значення в Україні. Об'єкт [[Природно-заповідний фонд Сумської області|природно-заповідного фонду Сумської області]].

Розташована на північ від села [[Вощилиха]] [[Роменський район|Роменського району]] [[Сумська область|Сумської області]].

== Характеристика ==
Площа — 0,02 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Сумського Облвиконкому № 227 10.12.1990 року<ref>Інформація про створення об'єкта взята із текстів, зазначених у статті рішень обласної ради, що надані Державним управлянням екології та природних ресурсів Сумської області Всеукраїнській громадській організації «[[Національний екологічний центр України]]». Відповідно до листа Міністерства екології та природних ресурсів України № 9-04/18-16 від 11.01.2016 року «Щодо надання роз'яснення», з якого слідує, що вся інформація про установи природно-заповідного фонду є відкритою</ref>. Перебуває у віданні ДП «Роменське лісове господарство» (Томашівське л-во, кв. 12, вид. 12).

Статус присвоєно для збереження джерела (криниці) з питною водою з хорошим смаком.

=== Статус не підтверджено ===
Станом на 1.01.2016 року об'єкт не міститься в офіційних переліках територій та об'єктів природно-заповідного фонду, оприлюднених на Єдиному державному вебпорталі відкритих даних http://data.gov.ua/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160504180555/http://data.gov.ua/ |date=4 травня 2016 }}. Проте ні в Міністерстві екології та природних ресурсів України, ні у Департаменті екології та природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації відсутня інформація про те, коли і яким саме рішенням було скасовано даний об'єкт природно-заповідного фонду. Таким чином, причина та дата скасування на сьогодні не відома.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Природно-заповідний фонд Роменського району}}
[[Категорія:Гідрологічні пам'ятки природи Сумської області]]
[[Категорія:Природно-заповідний фонд Роменського району]]
[[Категорія:Природоохоронні об'єкти, засновані 1990]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1990]]
[[Категорія:Джерела Сумської області]]

title: Джерело в ур. Цемкалка · (гідрологічний заказник)

Країна: Україна

Розташування: Сумська область, · Роменський район, · на північ від с. Вощилиха

Найближче місто: Ромни


text:
# Попелів
Попелі́в —  село Тлумацької міської громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області.
Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 714-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Івано-Франківської області» увійшло до складу Тлумацької міської громади

## Уродженці
- Артим Дмитро Іванович (* 1963) — український художник.

title: Попелів

wikitext:
{{Село
| назва           = Попелів
| область         = [[Івано-Франківська область]]
| район           = [[Івано-Франківський район]]
| громада         = [[Тлумацька міська громада]]
| код КОАТУУ      = 2625686904
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       =
| населення       = 264
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           = 3,663
| ref-площа       =
| щільність       = 72,07
| поштовий індекс = 78015
| телефонний код  = 03479
| координати      = {{coord|48|52|56|N|25|2|20|E|scale:30000|display=inline,title}}
| lat_deg         = 48|
| lat_min         = 52|
| lat_sec         = 56
| lon_deg         = 25|
| lon_min         = 2|
| lon_sec         = 20
| висота          =
| ref-висота      =
| водойма         =
| адреса          = 78000, Івано-Франківська обл., Івано-Франківського р-н, м. Тлумач, вул. Івана Макуха, 12
| облікова картка =
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}

'''Попелі́в''' —  [[село]] [[Тлумацька міська громада|Тлумацької міської громади]] [[Івано-Франківський район|Івано-Франківського району]] [[Івано-Франківська область|Івано-Франківської області]].

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня [[2020]] року № 714-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Івано-Франківської області» увійшло до складу Тлумацької міської громади <ref>{{Cite web|title=Кабінет Міністрів України - Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Івано-Франківської області|url=https://www.kmu.gov.ua/npas/pro-viznachennya-administrativnih-centriv-ta-zatverdzhennya-teritorij-teritorialnih-gromad-ivano-frankivskoyi-oblasti-714-120620|website=www.kmu.gov.ua|accessdate=2021-11-12|language=ua|last=}}</ref>

== Уродженці ==
* [[Артим Дмитро Іванович]] (* [[1963]]) — український [[художник]].

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Тлумацька міська громада}}
{{Тлумацький район}}
{{Ukraine-geo-stub}}
{{Портали|Географія|Україна}}

[[Категорія:Села Тлумацького району]]
[[Категорія:Села Івано-Франківської області]]
[[Категорія:Населені пункти Івано-Франківського району]]

title: село Попелів

Область: Івано-Франківська область

Район: Івано-Франківський район

Тер. громада: Тлумацька міська громада

title: Основні дані

Густота населення: 72,07 осіб/км²

title: Географічні дані

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Попелів


text:
# Алі-Баба і сорок розбійників (фільм)
«Алі-Баба і сорок розбійників» — радянський музичний телефільм (телеспектакль) 1983 року за мотивами перської казки «Алі-Баба і сорок розбійників» з віршами Веніаміна Смєхова на музику Сергія Нікітіна і Віктора Берковського.

## Сюжет
Музична казка для дітей … і дорослих. Як буває в казці, багатство саме знаходить добру людину. Треба лише вчасно опинитися в потрібному місці і сказати: «Сезам, відкрийся!»

## У ролях
- Олег Табаков — Алі-Баба
- Татьяна Никитина — Зейнаб, його дружина
- Сергій Юрський — Касим, брат Алі-Баби
- Наталія Тенякова — Фатіма, його дружина і дочка судді
- Веніамін Смєхов — Мустафа, оповідач і швець
- Леонід Філатов — Перехожий, збирач історій
- Армен Джигарханян — Хасан, атаман розбійників
- Олексій Граббе — Ахмед «Зірви-Голова»
- Ізіль Заблудовський — епізод
- Віктор Костецький — розбійник
- Володимир Курашкін — розбійник Мухаммед
- Вадим Нікітін — епізод
- Станіслав Соколов — епізод

## Знімальна група
- Режисер — Олег Рябоконь
- Сценарист — Веніамін Смєхов
- Оператор — Микола Горський
- Композитори — Віктор Берковський, Сергій Нікітін
- Художник — Лариса Луконіна

title: Алі-Баба і сорок розбійників (фільм)

wikitext:
{{Фільм
|вид =
|українська назва =Алі-Баба і сорок розбійників
|оригінальна назва ={{lang-ru|Али-Баба и сорок разбойников}}
|зображення =Алі-Баба і сорок розбійників (фільм).jpg
|жанр       =казка
мюзикл
|режисер    =[[Рябоконь Олег Всеволодович|Олег Рябоконь]]
|сценарист  =[[Смєхов Веніамін Борисович|Веніамін Смєхов]]
|Продюсер   =
|Актори     =
|оператор   =[[Микола Горський]]
|композитор =[[Берковський Віктор Семенович|Віктор Берковський]]
[[Нікітін Сергій Якович|Сергій Нікітін]]
|художник   =[[Лариса Луконіна]]
|кінокомпанія =[[Лентелефільм]]
|країна     = {{USSR}}
|тривалість = 75 хв.
|рік        = 1983
| ідентифікатор =0135134
}}
'''«Алі-Баба і сорок розбійників»''' — радянський музичний телефільм (телеспектакль) 1983 року за мотивами перської казки «[[Алі-Баба і сорок розбійників (казка)|Алі-Баба і сорок розбійників]]» з віршами [[Смєхов Веніамін Борисович|Веніаміна Смєхова]] на музику [[Нікітін Сергій Якович|Сергія Нікітіна]] і [[Берковський Віктор Семенович|Віктора Берковського]].

== Сюжет ==
Музична казка для дітей … і дорослих. Як буває в казці, багатство саме знаходить добру людину. Треба лише вчасно опинитися в потрібному місці і сказати: «Сезам, відкрийся!»

== У ролях ==
{{div col}}
* [[Табаков Олег Павлович|Олег Табаков]] — ''Алі-Баба
* [[Нікітіна Тетяна Хашимівна|Татьяна Никитина]] — ''Зейнаб, його дружина
* [[Юрський Сергій Юрійович|Сергій Юрський]] — ''Касим, брат Алі-Баби
* [[Тенякова Наталія Максимівна|Наталія Тенякова]] — ''Фатіма, його дружина і дочка судді
* [[Смєхов Веніамін Борисович|Веніамін Смєхов]] — ''Мустафа, оповідач і швець
* [[Філатов Леонід Олексійович|Леонід Філатов]] — ''Перехожий, збирач історій
* [[Джигарханян Армен Борисович|Армен Джигарханян]] — ''Хасан, атаман розбійників
* [[Граббе Олексій Миколайович|Олексій Граббе]] — ''Ахмед «Зірви-Голова»
* [[Заблудовський Ізіль Захарович|Ізіль Заблудовський]] — епізод
* [[Костецький Віктор Олександрович|Віктор Костецький]] — ''розбійник
* [[Курашкін Володимир Олександрович|Володимир Курашкін]] — ''розбійник Мухаммед''
* [[Нікітін Вадим Вітольдович|Вадим Нікітін]] — епізод
* [[Соколов Станіслав Олександрович|Станіслав Соколов]] — епізод
{{div col end}}

== Знімальна група ==
* Режисер — [[Рябоконь Олег Всеволодович|Олег Рябоконь]]
* Сценарист — [[Смєхов Веніамін Борисович|Веніамін Смєхов]]
* Оператор — [[Микола Горський]]
* Композитори — [[Берковський Віктор Семенович|Віктор Берковський]], [[Нікітін Сергій Якович|Сергій Нікітін]]
* Художник — [[Лариса Луконіна]]

== Посилання ==
* {{imdb|id=0135134|name=''Алі-Баба і сорок розбійників''}}
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми СРСР 1983]]
[[Категорія:Фільми-казки СРСР]]
[[Категорія:Музичні фільми СРСР]]
[[Категорія:Фільми Олега Рябоконя]]
[[Категорія:Фільми, засновані на казках Тисяча і однієї ночі]]
[[Категорія:Фільми російською мовою]]
[[Категорія:Алі-Баба]]

title: рос. Али-Баба и сорок разбойников

Жанр: казка · мюзикл

Режисер: Олег Рябоконь

Сценарист: Веніамін Смєхов

На основі: Алі Баба та сорок розбійників

У головних · ролях: Олег Павлович Табаков, Нікітіна Тетяна Хашимівнаd, Юрський Сергій Юрійович, Тєнякова Наталія Максимівна, Смєхов Веніамін Борисович, Філатов Леонід Олексійович, Армен Джигарханян і Костецький Віктор Олександрович

Оператор: Микола Горський

Композитор: Віктор Берковський · Сергій Нікітін

Художник: Лариса Луконіна

Кінокомпанія: Лентелефільм

Мова: російська

Країна: СРСР


text:
# Acacia doratoxylon
Acacia doratoxylon — вид квіткових рослин з родини бобових. Ареал: Австралія (Австралійська столична територія, Новий Південний Уельс, Вікторія).

## Середовище проживання
Цей вид росте в евкаліптових і каллітрисових лісах на скелястих хребтах, а також у червоному піску. У Вікторії цей вид росте на добре дренованих скелястих хребтах і схилах пагорбів.

## Біоморфологічна характеристика
Це кущ або дерево, що зазвичай досягає висоти від 3 до 8 метрів і максимальної висоти 10 метрів і має одне стебло. Кора на стовбурі гофрована від темно-сіро-коричневого до чорного кольору. Гілочки голі або притиснуто-волосисті. Філодії від зелених до яскраво-зелених мають вузькоеліптичну або більш-менш лінійну форму та прямі або злегка вигнуті, голі, 9–20 см × 2–8 мм, з багатьма слабкими поздовжніми жилками та однією помітною середньою жилкою. Цвіте з серпня по вересень у північних районах і з вересня по листопад у південних районах. Суцвіття здебільшого розташовані групами від двох до п'яти на пазушній осі довжиною від 2 до 15 мм. Циліндричні квіткові голови мають довжину від 2 до 3,5 мм і щільно упаковані яскраво-жовтими квітками. Після цвітіння, як правило, з грудня по лютий, утворюються голі стручки, які є прямими та пласкими, але злегка піднятими та звуженими між насінням, мають довжину від 4 до 10 см із поздовжнім розташуванням насіння всередині.

## Використання
A. doratoxylon можна використовувати для реабілітації земель і може швидко рости на кам’янистих ґрунтах, схильних до ерозії, і на ділянках поповнення. Крім того, фіксація азоту підвищить родючість ґрунту та створить придатне середовище існування для місцевих видів. Він рясно виробляє пилок, який є хорошим джерелом їжі для місцевих молі, метеликів і комах, залучаючи комахоїдних птахів. Інші птахи, включаючи місцевих голубів і папуг, споживають насіння. Деревина є хорошим паливом і створює гарячий вогонь. Темно-коричнева деревина є щільною, дуже твердою та важкою, і використовується для виготовлення меблів. Корінні австралійці використовували його для виготовлення списів. Листя використовують як корм для тварин під час посухи.

title: Acacia doratoxylon

wikitext:
{{Speciesbox
|status = LC
|status_system = iucn3.1
|image = Acacia doratoxylon 01.jpg
|image_width = 268px
|taxon = Acacia doratoxylon
|authority = A.Cunn.
|range_map = Acacia doratoxylonDistMap304.png
|}}
'''''Acacia doratoxylon''''' — [[вид]] квіткових рослин з родини бобових. Ареал: [[Австралія]] (Австралійська столична територія, Новий Південний Уельс, Вікторія)<ref>{{cite web |url=https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/BSGL8 |назва=''Acacia doratoxylon'' |вебсайт=Catalogue of Life |дата-доступу=11.03.2025}}</ref>.

== Середовище проживання ==
Цей вид росте в евкаліптових і каллітрисових лісах на скелястих хребтах, а також у червоному піску. У Вікторії цей вид росте на добре дренованих скелястих хребтах і схилах пагорбів<ref>IUCN</ref>.

== Біоморфологічна характеристика ==
Це [[кущ]] або [[дерево]], що зазвичай досягає висоти від 3 до 8 метрів і максимальної висоти 10 метрів і має одне стебло. Кора на стовбурі гофрована від темно-сіро-коричневого до чорного кольору. Гілочки голі або притиснуто-волосисті. [[Філодій|Філодії]] від зелених до яскраво-зелених мають вузькоеліптичну або більш-менш лінійну форму та прямі або злегка вигнуті, голі, 9–20 см × 2–8 мм, з багатьма слабкими поздовжніми жилками та однією помітною середньою жилкою. Цвіте з серпня по вересень у північних районах і з вересня по листопад у південних районах. [[Суцвіття]] здебільшого розташовані групами від двох до п'яти на пазушній осі довжиною від 2 до 15 мм. Циліндричні квіткові голови мають довжину від 2 до 3,5 мм і щільно упаковані яскраво-жовтими [[квітка]]ми. Після цвітіння, як правило, з грудня по лютий, утворюються голі [[стручок|стручки]], які є прямими та пласкими, але злегка піднятими та звуженими між насінням, мають довжину від 4 до 10 см із поздовжнім розташуванням насіння всередині<ref name=nsw>{{cite web|url=http://plantnet.rbgsyd.nsw.gov.au/cgi-bin/NSWfl.pl?page=nswfl&lvl=sp&name=Acacia~doratoxylon|title=''Acacia doratoxylon'' A.Cunn. |accessdate=15.10.2019 |work=PlantNet|publisher=Royal Botanic Garden, Sydney}}</ref><ref name=www>{{cite web |url=http://worldwidewattle.com/speciesgallery/doratoxylon.php |title=''Acacia doratoxylon''|accessdate=15.10.2019|work=WorldWideWattle|publisher=Western Australian Herbarium}}</ref><ref name=sturt>{{cite web |url=https://science.csu.edu.au/herbarium/sws/database/acacia/acacia-doratoxylon |title=Acacia doratoxylon - Currawang|accessdate=15.10.2019|work=South West Slopes Revegetation Guide|publisher=Charles Sturt University|archive-date=15.10.2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191015115156/https://science.csu.edu.au/herbarium/sws/database/acacia/acacia-doratoxylon |url-status=dead}}</ref>.

== Використання ==
''A. doratoxylon'' можна використовувати для реабілітації земель і може швидко рости на кам’янистих ґрунтах, схильних до ерозії, і на ділянках поповнення. Крім того, фіксація азоту підвищить родючість ґрунту та створить придатне середовище існування для місцевих видів. Він рясно виробляє пилок, який є хорошим джерелом їжі для місцевих молі, метеликів і комах, залучаючи комахоїдних птахів. Інші птахи, включаючи місцевих голубів і папуг, споживають насіння. Деревина є хорошим паливом і створює гарячий вогонь. Темно-коричнева деревина є щільною, дуже твердою та важкою, і використовується для виготовлення меблів. Корінні австралійці використовували його для виготовлення списів. Листя використовують як корм для тварин під час посухи<ref name=apsnsw>{{cite web|url=https://www.austplants.com.au/Acacia-doratoxylon-Spearwood|title=''Acacia doratoxylon'' Spearwood|accessdate=15.10.2019|publisher=Australian Plants Society New South Wales|archive-date=15.10.2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191015121152/https://www.austplants.com.au/Acacia-doratoxylon-Spearwood |url-status=dead}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q15289810}}

[[Категорія:Акація|doratoxylon]]
[[Категорія:Флора Австралії]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Найменший ризик (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Розиди (Rosids)
Mimosoideae

Порядок: Бобовоцвіті (Fabales)

Родина: Бобові (Fabaceae)

Рід: Акація (Acacia)

Вид: A. doratoxylon

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Acacia doratoxylon · A.Cunn.


text:
# Shōsetsuka ni Narō
Shōsetsuka ni Narō (яп. 小説家になろう, Хочу стати романістом) — японський веб-сайт романів, створений Юсуке Умедзакі (яп. 梅崎 祐輔, Umezaki Yūsuke). Він був запущений 2 квітня 2004 року. Користувачі можуть завантажувати свої романи безкоштовно, і романи також можна вільно читати. Станом на грудень 2022 року на сайті розміщено близько 1 000 000 романів, зареєстровано понад 2 300 000 користувачів, і він отримує понад 1 мільярд переглядів сторінок на місяць.
Понад сто серій романів, завантажених на сайт, були придбані різними видавцями, такими як Log Horizon, який був серіалізований з 2010 року, перш ніж його придбав Enterbrain у 2011 році, та The Irregular at Magic High School, який публікувався з 2008 по 2011 рік перед придбанням ASCII Media Works.
Імпринт Monster Bunko видавництва Futabasha, заснований 30 липня 2014 року, спеціалізується на ранобе, що спочатку поширювалися на Shōsetsuka ni Narō.

title: Shōsetsuka ni Narō

wikitext:
{{Картка сайту}}
{{Ніхонґо|'''Shōsetsuka ni Narō'''|小説家になろう||Хочу стати романістом}} — японський веб-сайт романів, створений {{nihongo|Юсуке Умедзакі|梅崎 祐輔|Umezaki Yūsuke}}. Він був запущений 2 квітня 2004 року. Користувачі можуть завантажувати свої романи безкоштовно, і романи також можна вільно читати. Станом на грудень 2022 року на сайті розміщено близько 1 000 000 романів, зареєстровано понад 2 300 000 користувачів, і він отримує понад 1 мільярд переглядів сторінок на місяць<ref>{{Cite web|url=https://syosetu.com/|title=Shōsetsuka ni Narō - min'na no tame no shōsetsu tōkō saito|language=ja|trans_title=Let's become a novelist - a novel posting site for everyone|script-title=ja:小説家になろう - みんなのための小説投稿サイト|access-date=2023-01-02}}</ref>.

Понад сто серій романів, завантажених на сайт, були придбані різними видавцями, такими як ''[[Log Horizon]]'', який був серіалізований з 2010 року, перш ніж його придбав [[Enterbrain]] у 2011 році<ref>{{Cite web|url=https://www.animenewsnetwork.com/news/2013-01-24/log-horizon-fantasy-novels-get-tv-anime-by-satelight|title=''Log Horizon'' Fantasy Novels Get TV Anime By Satelight|last=Loo|first=Egan|date=2013-01-24|publisher=[[Anime News Network]]|access-date=2023-01-02}}</ref>, та ''[[Mahouka Koukou no Rettousei|The Irregular at Magic High School]]'', який публікувався з 2008 по 2011 рік перед придбанням [[ASCII Media Works]]<ref name="Dengeki License">{{Cite web|url=http://mypage.syosetu.com/mypageblog/view/userid/28800/blogkey/153004|title=Important Announcement|last=Satō|first=Tsutomu|authorlink1=Сато Цутому (письменник)|date=2011-03-03|website=Shōsetsuka ni Narō|language=ja|archive-url=https://web.archive.org/web/20111205192015/http://mypage.syosetu.com/mypageblog/view/userid/28800/blogkey/153004|archive-date=5 грудня 2011|access-date=2016-03-27}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111205192015/http://mypage.syosetu.com/mypageblog/view/userid/28800/blogkey/153004 |date=2011-12-05 }}</ref>.

[[Імпринт]] Monster Bunko видавництва Futabasha, заснований 30 липня 2014 року, спеціалізується на [[ранобе]], що спочатку поширювалися на Shōsetsuka ni Narō.

== Див. також ==

* [[Ісекай]]

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==

* {{Official}} {{In lang|ja}}

{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Аніме та манґа}}

[[Категорія:Отаку]]
[[Категорія:Японська література]]
[[Категорія:Сайти, засновані 2004]]
[[Категорія:Сайти Японії]]

title: Shōsetsuka ni Narō

Тип: вебсайт · онлайн-видавецьd · сайт самостійної публікації історійd і інтернет-спільнота

Мови: японська

Започатковано: 2 квітня 2004


text:
# Люберон
43°47′46″ пн. ш. 5°13′26″ сх. д. / 43.796111111111° пн. ш. 5.2238888888889° сх. д.
Люберо́н — гірський масив на півдні Франції в історичній області Прованс. Розташований на території департаментів Воклюз і Альпи Верхнього Провансу (регіон Прованс — Альпи — Лазурний Берег) приблизно в 70 км на північ від Марселя. Обмежений з півдня долиною Дюранс, з півночі примикає до Воклюзскіх гір. Через Люберон проходить долина річки Калавон. Велика частина пагорбів покрита лісом.

## Географія
Масив витягнутий у напрямку захід-схід, довжина — 60 кілометрів. Вища точка хребта — Мурр-Негр (1125 метрів), площа близько 600 км².
Ділиться на три хребти: Великий Люберон, Малий Люберон і Східний Люберон. Найбільші міста — Апт, Кавайон, Пертюї і Маноск.
На частині території масиву організований регіональний природний парк «Люберон» (фр. Parc naturel régional du Luberon). Багато сіл Люберона мальовничі й приваблюють велику кількість туристів. П'ять сіл Люберону, Горд, Руссійон, Лурмарен, Ансуї і Менерб включені до списку «найкрасивіших сіл Франції». На околицях Руссійону раніше добувався вохристий пігмент, нині колишні кар'єри також є туристичною пам'яткою.

## Флора і фауна
Флора і фауна Люберона дуже різноманітна, тут в дикій природі мешкають 150 видів ссавців, 520 видів птахів, 180 видів рептилій і земноводних, 150 видів риб і понад 10 000 видів рослин.

## У мистецтві
В останні роки Люберон здобув додаткову популярність завдяки книгам англійського автора Пітера Мейла, який проживає в люберонскому селі Лурмарен і описує регіон у своїх книгах. У Любероні відбувалися зйомки фільму Хороший рік, знятого по одному з романів Мейла. Також у Любероні відбувалися зйомки багатьох інших французьких картин.

title: Люберон

wikitext:
{{універсальна картка}}
'''Люберо́н''' — гірський масив на півдні [[Франція|Франції]] в історичній області [[Прованс]]. Розташований на території департаментів [[Воклюз]] і [[Альпи Верхнього Провансу]] (регіон [[Прованс — Альпи — Лазурний Берег]]) приблизно в 70 км на північ від [[Марсель|Марселя]]. Обмежений з півдня долиною [[Дюранс]], з півночі примикає до [[Воклюзскіе гори|Воклюзскіх гір]]. Через Люберон проходить долина річки [[Калавон]]. Велика частина пагорбів покрита лісом.

[[Файл:Gordes pano.jpg|thumb|300px|Село [[Горд]] в Любероні|ліворуч]]
== Географія ==
[[Файл:Roussillon-CheminOcres.jpg|thumb|Пласти [[Вохра|вохрів]] під [[Руссільйон (Воклюз)|Руссільйоном]]]]
Масив витягнутий у напрямку захід-схід, довжина — 60 кілометрів<ref name="atlas">{{Cite web |url=http://www.atlas-parcduluberon.com/atlas/theme2_patrimoine/1_naturel/08_natura2000/index.asp |title=Сайт природного парка |accessdate=13 липня 2013 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20080106105712/http://www.atlas-parcduluberon.com/atlas/theme2_patrimoine/1_naturel/08_natura2000/index.asp |archivedate=6 січня 2008 |deadurl=yes }}</ref>. Вища точка хребта — [[Мурр-Негр (гора)|Мурр-Негр]] (1125 метрів), площа близько 600 км²<ref name="atlas"/>.
Ділиться на три хребти: Великий Люберон, Малий Люберон і Східний Люберон. Найбільші міста — [[Апт (Воклюз)|Апт]], [[Кавайон]], [[Пертюї (Воклюз)|Пертюї]] і [[Маноск]].

На частині території масиву організований регіональний природний парк «Люберон» ({{lang-fr|Parc naturel régional du Luberon}}). Багато сіл Люберона мальовничі й приваблюють велику кількість туристів. П'ять сіл Люберону, [[Горд]], [[Руссійон (Воклюз)|Руссійон]], [[Лурмарен]], [[Ансуї]] і [[Менерб]] включені до списку «найкрасивіших сіл Франції»<ref>{{Cite web |url=http://www.les-plus-beaux-villages-de-france.org/ |title=Les plus beaux villages de France |accessdate=15 березня 2022 |archive-date=20 червня 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20120620022142/http://www.les-plus-beaux-villages-de-france.org/ }}</ref>. На околицях [[Руссійон (Воклюз)|Руссійону]] раніше добувався [[Охра|вохристий пігмент]], нині колишні кар'єри також є туристичною пам'яткою.

== Флора і фауна ==
[[Файл:Grand Luberon, du sommet vers le sud By JM Rosier.jpg|thumb|left|Пагорби Люберона]]
Флора і фауна Люберона дуже різноманітна, тут в дикій природі мешкають 150 видів ссавців, 520 видів птахів, 180 видів рептилій і земноводних, 150 видів риб і понад 10 000 видів рослин<ref name="atlas" />.

== У мистецтві ==
В останні роки Люберон здобув додаткову популярність завдяки книгам англійського автора [[Пітер Мейл|Пітера Мейла]], який проживає в люберонскому селі [[Лурмарен]] і описує регіон у своїх книгах. У Любероні відбувалися зйомки фільму [[Хороший рік]], знятого по одному з романів Мейла. Також у Любероні відбувалися зйомки багатьох інших французьких картин.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* http://www.parcduluberon.fr {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220303203428/https://www.parcduluberon.fr/ |date=3 березня 2022 }}
* http://www.provenceguide.co.uk/home/vaucluse-in-provence/discover-vaucluse/territories/luberon.aspx {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130809062704/http://www.provenceguide.co.uk/home/vaucluse-in-provence/discover-vaucluse/territories/luberon.aspx |date=9 серпня 2013 }}
* {{commonscat-inline|Luberon}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Прованс]]
[[Категорія:Гори Франції]]

Гірський хребет: Vaucluse Prealpsd

Країна: Франція

Адміністративна одиниця: Альпи Верхнього Провансу · Воклюз

Найвища точка: Mourre Nègred

З матеріалу: осадові гірські породи


text:
# Хурезу-Маре
Хурезу-Маре (рум. Hurezu Mare) — село у повіті Сату-Маре в Румунії. Входить до складу комуни Супур.
Село розташоване на відстані 420 км на північний захід від Бухареста, 36 км на південь від Сату-Маре, 95 км на північний захід від Клуж-Напоки.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 495 осіб.
Національний склад населення села:
| Національність | Кількість осіб | Відсоток |
| -------------- | -------------- | -------- |
| румуни         | 354            | 71,5%    |
| угорці         | 72             | 14,5%    |
| цигани         | 60             | 12,1%    |
| німці          | 8              | 1,6%     |

Рідною мовою назвали:
| Мова      | Кількість осіб | Відсоток |
| --------- | -------------- | -------- |
| румунська | 417            | 84,2%    |
| угорська  | 72             | 14,5%    |

title: Хурезу-Маре

wikitext:
{{НП Румунії
 | назва               = Хурезу-Маре
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Hurezu Mare''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Сату-Маре
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Супур]]
 | код_SIRUTA          = 138967
 | широта              = 47.4652
 | довгота             = 22.8384
 | висота              = 152
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 495
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 447293
}}
'''Хурезу-Маре''' ({{lang-ro|Hurezu Mare}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Сату-Маре (повіт)|Сату-Маре]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Супур]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 420 км на північний захід від [[Бухарест]]а, 36 км на південь від [[Сату-Маре]], 95 км на північний захід від [[Клуж-Напока|Клуж-Напоки]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:495}} осіб.

Національний склад населення села<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131014005851/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip |date=2013-10-14 }}</ref>:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Національність
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| румуни
| 354
| 71,5%
|-
| [[Угорці в Румунії|угорці]]
| 72
| 14,5%
|-
| цигани
| 60
| 12,1%
|-
| німці
| 8
| 1,6%
|}

Рідною мовою назвали<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131014182803/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip |date=2013-10-14 }}</ref>:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Мова
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| румунська
| 417
| 84,2%
|-
| угорська
| 72
| 14,5%
|}

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Сату-Маре]]

title: Хурезу-Маре · Hurezu Mare

Країна: Румунія

Повіт: Сату-Маре

Комуна: Супур

Телефонний код: +40 261 (Romtelecom, TR) · +40 361 (інші оператори)


text:
# Конвой № 8012
Конвой № 8012 — японський конвой часів Другої світової війни, проведення якого відбувалось у грудні 1943 року.
Вихідним пунктом конвою був Палау на заході Каролінських островів — важливий транспортний хаб, куди, зокрема, ходили з нафтовидобувних районів Індонезії. Пунктом призначення став атол Трук (Чуук) у центральній частині Каролінських островів, де до лютого 1944 року була головна база японського ВМФ в Океанії та транспортний хаб, що забезпечував постачання Рабаула (головна передова база в архіпелазі Бісмарка, з якої провадились операції на Соломонових островах та сході Нової Гвінеї) та Східної Мікронезії.
До складу конвою увійшли танкери «Хісі-Мару № 2» (Hishi Maru No. 2) та «Сінсу-Мару» (Shinshu Maru), а охорону забезпечував мисливець за підводними човнами CH-28.
Загін вийшов із бази 1 грудня 1943 року. Його шлях пролягав через райони, де традиційно діяли американські субмарини, при цьому 4 грудня CH-28 провів протичовнову атаку, яка не принесла успіхів. Утім, у підсумку перехід пройшов без інцидентів, і 7 грудня конвой № 8012 успішно прибув на Трук.

title: Конвой № 8012

wikitext:
{{Location map+ | Океанія
| width = 450
| caption = Маршрут конвою
| relief = 1
| places =
  {{Location map~ | Океанія
    | label = '''Палау'''
    | label_size =
    | position = left
    | background =
    | mark = Green pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 7 | lat_min = 20 | lat_sec    = 0 | lat_dir = N
    | lon_deg = 134 | lon_min = 36| lon_sec    = 0| lon_dir = E
  }}
   {{Location map~ | Океанія
    | label = '''Трук'''
    | label_size =
    | position = right
    | background =
    | mark = Green pog.svg
    | marksize =
    | alt =
    | link =
    | lat_deg = 7 | lat_min = 25 | lat_sec    = 17 | lat_dir = N
    | lon_deg = 151 | lon_min = 46| lon_sec    = 3| lon_dir = E
  }}
}}

'''Конвой № 8012''' — японський конвой часів [[Друга світова війна|Другої світової війни]], проведення якого відбувалось у грудні 1943 року.

Вихідним пунктом конвою був Палау на заході [[Каролінські острови|Каролінських островів]] — важливий транспортний хаб, куди, зокрема, ходили з нафтовидобувних районів [[Індонезія|Індонезії]]. Пунктом призначення став атол Трук ([[Чуук]]) у центральній частині Каролінських островів, де до лютого 1944 року була головна база [[Імперський флот Японії|японського ВМФ]] в [[Океанія|Океанії]] та транспортний хаб, що забезпечував постачання [[Рабаул]]а (головна передова база в [[Архіпелаг Бісмарка|архіпелазі Бісмарка]], з якої провадились операції на [[Соломонові острови (архіпелаг)|Соломонових островах]] та сході Нової Гвінеї) та Східної Мікронезії.

До складу конвою увійшли танкери «<nowiki/>[[Хісі-Мару № 2|Хісі-Мару № 2]]<nowiki/>» (Hishi Maru No. 2) та «<nowiki/>[[Сінсу-Мару]]<nowiki/>» (Shinshu Maru), а охорону забезпечував мисливець за підводними човнами [[CH-28]].

Загін вийшов із бази 1 грудня 1943 року. Його шлях пролягав через райони, де традиційно діяли американські субмарини, при цьому 4 грудня [[CH-28]] провів протичовнову атаку, яка не принесла успіхів. Утім, у підсумку перехід пройшов без інцидентів, і 7 грудня конвой № 8012 успішно прибув на Трук<ref>{{Cite web|title=Japanese Subchasers|url=http://www.combinedfleet.com/CH-28_t.htm|website=www.combinedfleet.com|accessdate=2022-12-12}}</ref><ref>{{Cite web|title=Japanese Oilers|url=http://www.combinedfleet.com/Hishi2_t.htm|website=www.combinedfleet.com|accessdate=2022-12-12}}</ref>.

== Примітки ==

{{reflist}}
{{Японські конвої до/з бази на атолі Трук|nocat=1}}
[[Категорія:Японські конвої до Трука|8012]]
[[Категорія:Грудень 1943]]


text:
# Єнський міст
Єнський міст (фр. Pont d'Iéna) — міст у Парижі на ріці Сена. Збудований 1808 року, він поєднує сади Трокадеро та Ейфелеву вежу. З 1975 року внесений до переліку національних пам'яток Франції.

title: Єнський міст

wikitext:
{{пам'ятка}}

'''Єнський міст''' ({{lang-fr|Pont d'Iéna}}) — міст у [[Париж]]і на ріці [[Сена]]. Збудований 1808 року, він поєднує [[сади Трокадеро]] та [[Ейфелева вежа|Ейфелеву вежу]]. З 1975 року внесений до переліку [[Історична пам'ятка (Франція)|національних пам'яток Франції]].
== Примітки ==
{{reflist}}
== Посилання ==
* [https://pop.culture.gouv.fr/notice/merimee/PA00088800 Pont d'Iéna]{{ref-fr}}

{{Bridge-stub}}
{{Визначні місця Парижа}}

[[Категорія:Мости Парижа]]
[[Категорія:Засновані у Франції 1808]]
[[Категорія:Історичні пам'ятки Франції]]
[[Категорія:Транспорт у 1808]]

title: Єнський міст · фр. pont d'Iéna (13 січня 1807)

Розташування: VII округ Парижа · XVI округ Парижа · Chaillotd · Gros-Cailloud · Muetted

Тип: кам'яний містd і арковий міст

Матеріал: камінь

Архітектор: Corneille Lamandéd


text:
# Зміявці
Зміявці (хорв. Zmijavci) — населений пункт і громада в Сплітсько-Далматинській жупанії Хорватії.

## Населення
Населення громади за даними перепису 2011 року становило 2048 осіб.
Динаміка чисельності населення громади:

## Клімат
Середня річна температура становить 12,85 °C, середня максимальна – 27,55 °C, а середня мінімальна – -1,71 °C. Середня річна кількість опадів – 926 мм.
| Клімат поселення                              | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення |
| Показник                                      | Січ.             | Лют.             | Бер.             | Квіт.            | Трав.            | Черв.            | Лип.             | Серп.            | Вер.             | Жовт.            | Лист.            | Груд.            |                  |
| Середній максимум, °C                         | 8,31             | 9,08             | 12,80            | 16,85            | 21,44            | 25,35            | 27,55            | 27,46            | 22,33            | 17,64            | 12,29            | 9,22             |                  |
| Середня температура, °C                       | 3,30             | 4,07             | 7,78             | 11,85            | 16,42            | 20,34            | 23,22            | 23,12            | 18,00            | 13,31            | 7,95             | 4,88             |                  |
| Середній мінімум, °C                          | −1,71            | −0,94            | 2,76             | 6,84             | 11,42            | 15,33            | 18,88            | 18,79            | 13,67            | 8,97             | 3,64             | 0,55             |                  |
| Норма опадів, мм                              | 82               | 72               | 74               | 79               | 63               | 60               | 42               | 55               | 75               | 102              | 119              | 103              |                  |
| Середньомісячна швидкість вітру, м/с          | 2.38             | 2.78             | 2.94             | 2.72             | 2.42             | 2.18             | 2.21             | 2.04             | 2.22             | 2.25             | 2.72             | 2.76             |                  |
| Середньомісячна сонячна радіація, кДж/м²·день | 5582             | 8255             | 11974            | 16165            | 19918            | 22657            | 24441            | 21629            | 16162            | 10472            | 6091             | 4734             |                  |
| --------------------------------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| Джерело:                                      |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |

title: Зміявці

wikitext:
{{Infobox Settlement
| name = Зміявці
| official_name = Муніципалітет Зміявці<br>''Općina Zmijavci''
| other_name = Zmijavci
| image_skyline = Zmijavci, crkva Svih svetih.jpg
| settlement_type = [[Список громад Хорватії|Громада]]
| pushpin_map = Хорватія
| latd = 43 | latm = 24  | lats = 39 | latNS = N
| longd = 17 | longm = 12 | longs = 19.9999998 | longEW = E
| coor_footnotes = {{coord|43.410833333333|17.205555555556|format=dms|display=title}}
| subdivision_type = [[Країна]]
| subdivision_name = {{CRO}}
| subdivision_type1 = [[Адміністративний поділ Хорватії|Жупанія]]
| subdivision_name1 = [[Сплітсько-Далматинська жупанія|Сплітсько-Далматинська]]
| population_footnotes = <ref name="census2011"/>
| population_as_of = 2011
| population_total = 2048
| total_type = громада
| population_blank1_title = поселення
| population_blank1 = 2048
| website = http://www.zmijavci.hr
| postal_code = 21266
| postal_code_type = Поштовий індекс
| elevation_m =
| timezone = UTC+1
}}
{{commonscat}}
'''Зміявці''' ({{lang-hr|Zmijavci}}) — населений пункт і громада в [[Сплітсько-Далматинська жупанія|Сплітсько-Далматинській жупанії]] [[Хорватія|Хорватії]].

== Населення ==
Населення громади за даними перепису 2011 року становило 2048 осіб<ref name="census2011">{{cite web
|url=https://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup17.html
|title=Перепис населення 2011 року
|publisher=Хорватське бюро статистики
|language=хорв.
|accessdate=06 червня 2018
|archive-date=4 червня 2017
|archive-url=https://web.archive.org/web/20170604085458/http://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup17.html
}}</ref>.

Динаміка чисельності населення громади<ref name="populationHistory">{{cite web
|url=https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_path=Naselja%20i%20stanovništvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovništvo__Naselja&px_tableid=Tabela4_17.px&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovništvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3
|title=Чисельність населення за роками
|publisher=Хорватське бюро статистики
|language=хорв.
|accessdate=06 червня 2018
|archive-date=6 березня 2019
|archive-url=https://web.archive.org/web/20190306174739/https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_tableid=Tabela4_17.px&px_path=Naselja%20i%20stanovni%c5%a1tvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovni%c5%a1tvo__Naselja&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovni%c5%a1tvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3
}}</ref>:
{{Демографія/Діаграма населення
|Ширина зображення=500
|Висота зображення=300
|Максимум шкали=3000
|Крок більшої шкали=500
|Крок меншої шкали=100
|Колір стовпця=rgb(0,0.6,0.85)
|Рік1=1857|Значення1=442
|Рік2=1869|Значення2 =0
|Рік3=1880|Значення3 =585
|Рік4=1890|Значення4 =667
|Рік5=1900|Значення5 =794
|Рік6=1910|Значення6 =816
|Рік7=1921|Значення7 =0
|Рік8=1931|Значення8 =949
|Рік9=1948|Значення9 =2377
|Рік10=1953|Значення10 =2405
|Рік11=1961|Значення11 =2491
|Рік12=1971|Значення12 = 2195
|Рік13=1981|Значення13 = 2271
|Рік14=1991|Значення14 = 2535
|Рік15=2001|Значення15 = 2130
|Рік16=2011|Значення16 = 2048
}}

== Клімат ==
Середня річна температура становить 12,85 °C, середня максимальна – 27,55 °C, а середня мінімальна – -1,71 °C. Середня річна кількість опадів – 926 мм.<ref name=worldclim>{{citeweb|url=http://www.worldclim.org|title=Worldclim 2: New 1-km spatial resolution climate surfaces for global land areas.|authors=Fick, S.E., R.J. Hijmans|year=2017|publisher=International Journal of Climatology.|accessdate=19 червня 2022|archive-date=12 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220312224814/https://www.worldclim.org/}}</ref><ref name=determ>значення визначено за географічними координатами поселення із роздільною здатністю 2,5'</ref>
{{Клімат міста
|Місто_род= поселення
|Джерело= <ref name=worldclim/><ref name=determ/>
| Січ_сер=3.30           | Січ_сер_опади=82
| Лют_сер=4.07           | Лют_сер_опади=72
| Бер_сер=7.78           | Бер_сер_опади=74
| Кві_сер=11.85           | Кві_сер_опади=79
| Тра_сер=16.42           | Тра_сер_опади=63
| Чер_сер=20.34           | Чер_сер_опади=60
| Лип_сер=23.22           | Лип_сер_опади=42
| Сер_сер=23.12           | Сер_сер_опади=55
| Вер_сер=18.00           | Вер_сер_опади=75
| Жов_сер=13.31           | Жов_сер_опади=102
| Лис_сер=7.95           | Лис_сер_опади=119
| Гру_сер=4.88           | Гру_сер_опади=103

| Січ_сер_мін= -1.71       | Січ_сер_макс= 8.31
| Лют_сер_мін= -0.94       | Лют_сер_макс= 9.08
| Бер_сер_мін= 2.76       | Бер_сер_макс= 12.80
| Кві_сер_мін= 6.84       | Кві_сер_макс= 16.85
| Тра_сер_мін= 11.42       | Тра_сер_макс= 21.44
| Чер_сер_мін= 15.33       | Чер_сер_макс= 25.35
| Лип_сер_мін= 18.88       | Лип_сер_макс= 27.55
| Сер_сер_мін= 18.79       | Сер_сер_макс= 27.46
| Вер_сер_мін= 13.67       | Вер_сер_макс= 22.33
| Жов_сер_мін= 8.97       | Жов_сер_макс= 17.64
| Лис_сер_мін= 3.64       | Лис_сер_макс= 12.29
| Гру_сер_мін= 0.55       | Гру_сер_макс= 9.22

| Січ_вітер = 2.38         | Січ_рад = 5582
| Лют_вітер = 2.78         | Лют_рад = 8255
| Бер_вітер = 2.94         | Бер_рад = 11974
| Кві_вітер = 2.72         | Кві_рад = 16165
| Тра_вітер = 2.42         | Тра_рад = 19918
| Чер_вітер = 2.18         | Чер_рад = 22657
| Лип_вітер = 2.21         | Лип_рад = 24441
| Сер_вітер = 2.04         | Сер_рад = 21629
| Вер_вітер = 2.22         | Вер_рад = 16162
| Жов_вітер = 2.25         | Жов_рад = 10472
| Лис_вітер = 2.72         | Лис_рад = 6091
| Гру_вітер = 2.76         | Гру_рад = 4734
}}
== Примітки ==
{{reflist}}{{Портал|Хорватія}}

{{Сплітсько-Далматинська жупанія}}

{{Croatia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Хорватії]]

title: Муніципалітет Зміявці · Općina Zmijavci

Муніципалітет Зміявці · Općina Zmijavci: Вид Зміявці

title: Координати43°24′39″ пн. ш. 17°12′20″ сх. д. / 43.410833333333° пн. ш. 17.205555555556° сх. д.: 43°24′39″ пн. ш. 17°12′19.9999998″ сх. д. / 43.41083° пн. ш. 17.205555555500° сх. д.

Країна: Хорватія

Жупанія: Сплітсько-Далматинська

Населення (2011)


text:
# Кардіфф Метрополітен Юніверсіті
ФК «Кардіфф Метрополітен Юніверсіті» (валл. Clwb Pêl-droed Prifysgol Met Caerdydd) — валлійський футбольний клуб з міста Синкоед, заснований у 2000 році. Виступає у Прем'єр-лізі. Домашні матчі приймає на стадіоні «Синкоед Кампус», потужністю 1 620 глядачів.

## Історія назв
- 1984—1990 — «АФК Кардіфф»
- 1990—1996 — «Інтер Кардіфф»
- 1996—1999 — «Інтер CabelTel»
- 1999—2000 — «Інтер Кардіфф»
- 2000—2012 — «UWIC Інтер Кардіфф»
- 2012- — «Кардіфф Метрополітан Юніверсіті»

## Досягнення
- Кубок Уельсу з футболу
  - Володар (1): 1999
- Кубок валлійської ліги
  - Володар (1): 2019
  - Фіналіст (2): 2018, 2022.

title: Кардіфф Метрополітен Юніверсіті

wikitext:
{{Футбольний клуб
| назва клубу = Кардіфф Метрополітен Юніверсіті
| емблема = Логотип ФК «Кардіфф Метрополітен Юніверсіті».jpg
| розмір емблеми  = 180px
| повна назва = Футбольний клуб
«Кардіфф Метрополітен
 Юніверсіті»
| прізвисько = ''лучники''
| місто = [[Синкоед]]
| країна = {{WAL}}
| рік заснування = 2000
| стадіон = [[Синкоед Кампус]]
| вміщує = 1 620
| президент =
| головний тренер = {{Прапорець|ENG}} Вейн Еллісон
| ліга = [[Прем'єр-ліга (Уельс)|Прем'єр-ліга]]
| сезон = [[Чемпіонат Уельсу з футболу 2024—2025|2024/25]]
| місце = 5 місце
| сайт = [https://www.cardiffmetsu.co.uk/mens-football/ cardiffmetsu.co.uk]
| pattern_la1   =
| pattern_la2   =
| pattern_b2    =_chevron_black
| pattern_ra1   =
| pattern_ra2   =
| pattern_sh1   = _white
| pattern_sh2   =
| pattern_so1   =
| pattern_so2   =
| leftarm1      = FFFFFF
| leftarm2      = 000000
| body1         = 008000
| body2         = F87431
| rightarm1     = FFFFFF
| rightarm2     = 000000
| shorts1       = 000000
| shorts2       = F87431
| socks1        = 000000
| socks2        = F87431
}}

'''ФК «Кардіфф Метрополітен Юніверсіті»''' ({{lang-cy|Clwb Pêl-droed Prifysgol Met Caerdydd}}) — [[Уельс|валлійський]] [[футбольний клуб]] з міста [[Синкоед]], заснований у [[2000]] році. Виступає у [[Прем'єр-ліга (Уельс)|Прем'єр-лізі]]. Домашні матчі приймає на стадіоні «[[Синкоед Кампус]]», потужністю 1 620 глядачів.

== Історія назв ==
* 1984—1990 — «АФК Кардіфф»
* 1990—1996 — «Інтер Кардіфф»
* 1996—1999 — «Інтер CabelTel»
* 1999—2000 — «Інтер Кардіфф»
* 2000—2012 — «UWIC Інтер Кардіфф»
* 2012- — «Кардіфф Метрополітан Юніверсіті»

== Досягнення ==
* '''[[Кубок Уельсу з футболу]]'''
** '''Володар (1)''': 1999
* '''[[Кубок валлійської ліги з футболу|Кубок валлійської ліги]]'''
** '''Володар (1)''': [[Кубок валлійської ліги з футболу 2018—2019|2019]]
** '''Фіналіст (2)''': [[Кубок валлійської ліги з футболу 2017—2018|2018]], [[Кубок валлійської ліги з футболу 2021—2022|2022]].

== Посилання ==
* [https://www.cardiffmetsu.co.uk/mens-football/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180204232021/https://www.cardiffmetsu.co.uk/mens-football/ |date=4 лютого 2018 }} {{ref-en}}
* [https://www.transfermarkt.co.uk/cardiff-metropolitan-university-fc/startseite/verein/53152 Профіль клубу на transfermarkt.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171221050623/http://www.transfermarkt.co.uk/cardiff-metropolitan-university-fc/startseite/verein/53152 |date=21 грудня 2017 }} {{ref-en}}
* [https://us.soccerway.com/teams/wales/uwic-cardiff/2729/ Профіль клубу на soccerway.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171201150927/http://us.soccerway.com/teams/wales/uwic-cardiff/2729/ |date=1 грудня 2017 }} {{ref-en}}

{{Футбольний клуб-доробити}}

[[Категорія:Футбольні клуби Уельсу]]
[[Категорія:Футбольні клуби, засновані 2000]]

title: Кардіфф Метрополітен Юніверсіті

Повна назва: Футбольний клуб · «Кардіфф Метрополітен · Юніверсіті»

Прізвисько: лучники

Населений пункт: Синкоед, Уельс

Стадіон: Синкоед Кампус

Головний тренер: Вейн Еллісон

Ліга: Прем'єр-ліга

5 місце

Домашня: Виїзна


text:
# Хронологія розвитку мікроскопа
- 1590 — Голландські виробники окулярів Ганс Янсен і його син Захарій Янсен, за свідченнями їх сучасників П'єра Бореля (Pierre_Borel) 1620—1671 або 1628—1689 і Вільгельма Боріля 1591—1668), винайшли зби́раний оптичний мікроскоп.
- 1609 — Галілео Галілей зібрав мікроскоп з опуклою й увігнутою лінзами.
- 1612 — Галілей демонструє оккіоліно (occhiolino — «маленьке око») польському королю Сигізмунду Третьому.
- 1619 — Корнеліус Дреббель (1572—1633) презентує в Лондоні мікроскоп з двома опуклими лінзами.
- 1622 — Дреббель показує свій винахід у Римі.
- 1624 — Галілей показує оккіоліно принцу Федеріку (Federico_Cesi), засновнику Національної академії деї Лінчеї.
- 1625 — Джованні Фабер (Giovanni_Faber) (1574—1629), друг Галілея з Академії рисьооких, пропонує для нового винаходу термін мікроскоп за аналогією з  телескопом.
- 1664 — Роберт Гук публікує свою працю «Мікрографія», збірку біологічних гравюр мікросвіту, де вводить термін клітина для структур, які він побачив у  корі коркового дуба. Книга, надрукована у вересні 1664 (часто датується 1665 роком), суттєво вплинула на популяризацію мікроскопії, головним чином завдяки чудовим  ілюстраціям.

- 1674 — Антоні ван Левенгук удосконалює мікроскоп: тепер прилад дозволяє бачити одноклітинні організми. Мікроскоп Левенгука доволі простий: це звичайна пластинка з лінзою  в центрі. Спостерігач має дивитися крізь лінзу на закріплений з іншого боку зразок, крізь який проходило яскраве світло від вікна або свічки. Незважаючи на простоту, конструкція дозволяла отримати збільшення, яке у декілька разів перевищувало кратність мікроскопів того часу: це дозволило вперше побачити еритроцити, бактерії (1683), дріжджі, найпростіших, сперматозоїди (1677), будову очей комах і м'язових волокон, інфузорії та багато їх форм. Левенгук відшліфував понад п'ятисот лінз і виготовив принаймні 25 мікроскопів різних типів, з яких збереглося тільки дев'ять. Мікроскопи, що збереглися до наших днів, здатні збільшувати зображення в 275 разів, однак існують неперевірені свідчення про те, що деякі з мікроскопів Левенгука мали 500-кратну силу збільшення.
- 1863 — Генрі Кліфтон Сорбі розробляє поляризаційний мікроскоп з метою дослідження складу і структури метеоритів.
- 1866-1873 — Ернст Аббе відкриває число Аббе і першим розвиває теорію мікроскопа. Це призводить до прориву в техніці створення мікроскопів, яка до того моменту головним чином ґрунтувалася на методі проб і помилок. Компанія «Карл Цейс» використовує це відкриття і стає провідним виробником мікроскопів того часу.
- 1931 — Ернст Руска починає створення першого електронного мікроскопа за принципом просвічуючого електронного мікроскопа (Transmission Electron Microscope — TEM). Як самостійна дисципліна формується електронна оптика. За цю працю у 1986-му році йому буде присвоєна Нобелівська премія.
- 1936 — Ервін Вільгельм Мюллер польовий емісійний мікроскоп.
- 1938 — Джеймс Хіллір (James_Hillier) створює другий ТЕМ.
- 1951 — Ервін Мюллер винаходить польовий іонний мікроскоп і першим бачить атоми.
- 1953 — Фріц Церніке, професор теоретичної фізики, одержує Нобелівську премію з фізики за свій винахід фазово-контрастного мікроскопа.
- 1955 — Єжі Номарський (Georges_Nomarski[en]), професор мікроскопії, опублікував теоретичні основи диференційно інтерференційно-контрастної мікроскопії[1].
- 1967 — Ервін Мюллер додає час-пролітний мас-аналізатор до свого польового іонного мікроскопа, створивши перший зондуючий атомний мікроскоп (Atom_probe[en]) і дозволивши тим самим здійснювати хімічну ідентифікацію кожного індивідуального атома.
- 1981 — Герд Бінніг і Генріх Рорер розробляють скануючий тунельний мікроскоп (англ. Scanning Tunneling Microscope — STM).

- 1986 — Герд Бінніг, Квейт Кельвін[en] i Крістоф Гербер[en] створюють атомно-силовий мікроскоп (AFM). Бінніг і Рорер одержують Нобелівську премію за винахід скануючого тунельного мікроскопа.
- 1988 — Альфред Церезо, Теренс Годфрі і Джордж Сміт[en] застосували позиційно-чутливий детектор у зондуючому атомному мікроскопі, дозволяючи за допомогою нього бачити положення атомів у тривимірному просторі.
- 1988 — Кінго Ітайя (англ. Kingo Itaya) винайшов електрохімічний скануючий тунельний мікроскоп (Electrochemical_scanning_tunneling_microscope[en].
- 1991 — Винайдено метод силового зондування Кельвіна (Kelvin_probe_force_microscope[en]) (Метод зонда Кельвіна, Kelvin Probe Force Microscopy, KPFM).
- 2014 — Мікроскоп XXI століття: молекули живої клітини в режимі реального часу[2]
- 2015 — одночасткову кріоелектронну мікроскопію названо проривним методом 2015 року[3]

title: Хронологія розвитку мікроскопа

wikitext:
{{Проблеми
|недостатньо джерел=червень 2024
|недостатньо виносок=червень 2024
}}
{{main|Мікроскоп}}
* [[1590 у науці|1590]] — [[Голландія|Голландські]] виробники [[Окуляри|окулярів]] Ганс Янсен і його син [[Захарій Янсен]], за свідченнями їх сучасників [[П'єр Борель|П'єра Бореля (Pierre_Borel)]] [[1620]]—[[1671]] або [[1628]]—[[1689]] і [[Вільгельм Боріль|Вільгельма Боріля]] [[1591]]—[[1668]]), винайшли зби́раний [[оптичний мікроскоп]].
* [[1609 у науці|1609]] — [[Галілео Галілей]] зібрав мікроскоп з опуклою й увігнутою [[лінза]]ми.
* [[1612 у науці|1612]] — Галілей демонструє ''оккіоліно'' (''occhiolino'' — «маленьке око») [[Річ Посполита|польському]] королю [[Сигізмунд III|Сигізмунду Третьому]].
* [[1619 у науці|1619]] — [[Корнеліус Дреббель]] ([[1572]]—[[1633]]) презентує в [[Лондон]]і мікроскоп з двома опуклими лінзами.
* [[1622 у науці|1622]] — Дреббель показує свій винахід у [[Рим]]і.
* [[1624 у науці|1624]] — Галілей показує ''оккіоліно'' принцу [[Федеріко Чезі|Федеріку]] (Federico_Cesi), засновнику [[Національна академія деї Лінчеї|Національної академії деї Лінчеї]].
* [[1625 у науці|1625]] — Джованні Фабер (Giovanni_Faber) ([[1574]]—[[1629]]), друг Галілея з [[Національна академія деї Лінчеї|Академії рисьооких]], пропонує для нового винаходу термін '''[[мікроскоп]]''' за аналогією з  ''[[телескоп]]ом''.
* [[1664 у науці|1664]] — [[Роберт Гук]] публікує свою працю [[Micrographia|«Мікрографія»]], збірку біологічних [[Гравюра|гравюр]] мікросвіту, де вводить термін [[клітина]] для структур, які він побачив у  корі [[корковий дуб|коркового дуба]]. Книга, надрукована у вересні 1664 (часто датується 1665 роком), суттєво вплинула на популяризацію [[мікроскопія|мікроскопії]], головним чином завдяки чудовим  ілюстраціям.
[[Файл:Leeuwenhoek Microscope.png|thumb|upright|[[Репліка]] мікроскопа [[Антоні ван Левенгук|Левенгука]].]]
[[Файл:Ernst Ruska Electron Microscope - Deutsches Museum - Munich-edit.jpg|thumb|upright|[[Електронний мікроскоп]] створений [[Ернст Руска|Ернстом Руска]] в 1933]]

* [[1674 у науці|1674]] — [[Антоні ван Левенгук]] удосконалює мікроскоп: тепер прилад дозволяє бачити [[Одноклітинний організм|одноклітинні організми]]. Мікроскоп Левенгука доволі простий: це звичайна пластинка з лінзою  в центрі. Спостерігач має дивитися крізь лінзу на закріплений з іншого боку зразок, крізь який проходило яскраве світло від вікна або свічки. Незважаючи на простоту, конструкція дозволяла отримати збільшення, яке у декілька разів перевищувало кратність мікроскопів того часу: це дозволило вперше побачити [[еритроцити]], [[бактерія|бактерії]] ([[1683]]), [[дріжджі]], [[найпростіші|найпростіших]], [[сперматозоїд]]и ([[1677]]), будову очей [[комахи|комах]] і [[М'язова тканина|м'язових волокон]], [[інфузорія|інфузорії]] та багато їх форм. Левенгук відшліфував понад п'ятисот лінз і виготовив принаймні 25 мікроскопів різних типів, з яких збереглося тільки дев'ять. Мікроскопи, що збереглися до наших днів, здатні збільшувати зображення в '''275 разів''', однак існують неперевірені свідчення про те, що деякі з мікроскопів Левенгука мали 500-кратну силу збільшення.
* [[1863 у науці|1863]] — [[Генрі Кліфтон Сорбі]] розробляє поляризаційний мікроскоп з метою дослідження складу і структури [[метеорит]]ів.
* [[1866 у науці|1866]]-[[1873 у науці|1873]] — [[Ернст Аббе]] відкриває [[число Аббе]] і першим розвиває [[Наукова теорія|теорію]] мікроскопа. Це призводить до прориву в техніці створення мікроскопів, яка до того моменту головним чином ґрунтувалася на [[Метод проб і помилок|методі проб і помилок]]. Компанія [[Цейс (компанія)|«Карл Цейс»]] використовує це відкриття і стає провідним виробником мікроскопів того часу.
* [[1931 у науці|1931]] — [[Ернст Руска]] починає створення першого [[Електронний мікроскоп|електронного мікроскопа]] за принципом [[Просвічуючий електронний мікроскоп|просвічуючого електронного мікроскопа]] (Transmission Electron Microscope — TEM). Як самостійна дисципліна формується '''[[електронна оптика]]'''. За цю працю у [[1986 у науці|1986-му]] році йому буде присвоєна [[Нобелівська премія]].
* [[1936 у науці|1936]] — [[Ервін Вільгельм Мюллер]] [[Електронний проєктор|польовий емісійний мікроскоп]].
* [[1938 у науці|1938]] — Джеймс Хіллір (James_Hillier) створює другий [[Просвічуючий електронний мікроскоп|ТЕМ]].
* [[1951 у науці|1951]] — Ервін Мюллер винаходить [[польовий іонний мікроскоп]] і першим бачить [[атом]]и.
* [[1953 у науці|1953]] — [[Фріц Церніке]], професор [[Теоретична фізика|теоретичної фізики]], одержує Нобелівську премію з фізики за свій винахід [[Фазово-контрастна мікроскопія|фазово-контрастного мікроскопа]].
* [[1955 у науці|1955]] — Єжі Номарський ({{iw|Georges_Nomarski||en|Georges_Nomarski}}), професор мікроскопії, опублікував теоретичні основи [[Диференційний інтерференційно-контрастний мікроскоп|диференційно інтерференційно-контрастної мікроскопії]]<ref>Nomarski G. (1955). Microinterféromètre différentiel à ondes polarisées.josh porter rules // J. Phys. Radium, Paris 16: 9S-11S</ref>.
* [[1967 у науці|1967]] — Ервін Мюллер додає [[час-пролітний мас-аналізатор]] до свого польового іонного мікроскопа, створивши перший зондуючий атомний мікроскоп ({{iw|Atom_probe||en|Atom_probe}}) і дозволивши тим самим здійснювати хімічну ідентифікацію кожного індивідуального атома.
* [[1981 у науці|1981]] — [[Герд Бінніг]] і [[Генріх Рорер]] розробляють [[Тунельний мікроскоп|скануючий тунельний мікроскоп]] ({{lang-en|Scanning Tunneling Microscope}} — STM).
[[Файл:Stmsample.jpg|thumb|right|200px|[[Платиноіридієвий сплав|Платиноіридієва]] голка [[скануючий тунельний мікроскоп|скануючого тунельного мікроскопа]] зблизька]]
* [[1986 у науці|1986]] — Герд Бінніг, {{iw|Квейт Кельвін||en|Calvin_Quate}} i {{iw|Крістоф Гербер||en|Christoph_Gerber}} створюють [[атомно-силовий мікроскоп]] (AFM). Бінніг і Рорер одержують Нобелівську премію за винахід скануючого тунельного мікроскопа.
* [[1988 у науці|1988]] — [[Альфред Церезо]], [[Теренс Годфрі]] і {{iw|George_D._W._Smith|Джордж Сміт|en|George_D._W._Smith}} застосували позиційно-чутливий [[датчик|детектор]] у зондуючому атомному мікроскопі, дозволяючи за допомогою нього бачити положення атомів у [[Тривимірний простір|тривимірному просторі]].
* [[1988 у науці|1988]] — Кінго Ітайя ({{lang-en|Kingo Itaya}}) винайшов [[електрохімічний скануючий тунельний мікроскоп]] ({{iw|Electrochemical_scanning_tunneling_microscope||en|Electrochemical_scanning_tunneling_microscope}}.
* [[1991 у науці|1991]] — Винайдено метод силового зондування Кельвіна ({{iw|Kelvin_probe_force_microscope||en|Kelvin_probe_force_microscope}}) (Метод зонда Кельвіна, Kelvin Probe Force Microscopy, KPFM).
* [[2014 у науці|2014]] — Мікроскоп XXI століття: молекули живої клітини в режимі реального часу<ref>{{Cite journal|url=https://www.science.org/doi/10.1126/science.1257998|title=Lattice light-sheet microscopy: Imaging molecules to embryos at high spatiotemporal resolution|first1=Bi-Chang|last1=Chen|first2=Wesley R.|last2=Legant|first3=Kai|last3=Wang|first4=Lin|last4=Shao|first5=Daniel E.|last5=Milkie|first6=Michael W.|last6=Davidson|first7=Chris|last7=Janetopoulos|first8=Xufeng S.|last8=Wu|first9=John A.|last9=Hammer|first10=Zhe|last10=Liu|date=2014-10-24|pages=|language=en|work=[[Science]]|volume=346|doi=10.1126/science.1257998.|pmc=|pmid=|issue=6208|issn=0036-8075|access-date=2024-12-21}}</ref>
* [[2015 у науці|2015]] — одночасткову кріоелектронну мікроскопію названо проривним методом 2015 року<ref>{{Cite web |url=http://www.gazeta.ru/science/news/2015/12/31/n_8080529.shtml |title=Архівована копія |accessdate=2 січня 2016 |archive-date=4 січня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160104202236/http://www.gazeta.ru/science/news/2015/12/31/n_8080529.shtml }}</ref>

== Примітки ==
{{Примітки}}

[[Категорія:Хронологія технологій|Мікроскоп]]
[[Категорія:Мікроскопія]]


text:
# Логуново (Торжоцький район)
Логуново (рос. Логуново) — присілок в Торжоцькому районі Тверської області Російської Федерації.
Населення становить 67 осіб. Входить до складу муніципального утворення Високовське сільське поселення.

## Історія
Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Високовське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 67   |

title: Логуново (Торжоцький район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Логуново
|назва ін.       = Логуново
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Тверська область]]
|район           = [[Торжоцький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Високовське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 67
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Тверська область
}}
'''Логуново''' ({{lang-ru|Логуново}}) — [[присілок]] в [[Торжоцький район|Торжоцькому районі]] [[Тверська область|Тверської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 67 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Високовське сільське поселення]].

== Історія ==

Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Високовське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/936008847 |title=Закон Тверской области от 28 февраля 2005 года N 49-ЗО «Об установлении границ муниципальных образований, входящих в состав территории муниципального образования Тверской области Торжокский район, и наделении их статусом сельского поселения» |access-date=2019-09-25 |archive-date=2019-09-25 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190925085014/http://docs.cntd.ru/document/936008847 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Логуново (Торжокский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Торжоцький район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Торжоцького району]]

title: присілок Логуново

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Тверська область

Муніципальний район: Торжоцький район

Поселення: Високовське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)


text:
# Дерево пристроїв
Дерево пристроїв (англ. device tree, devicetree) — структура даних, що описує компоненти обладнання для певного комп'ютера, для того, щоб ядро операційної системи могло керувати цими компонентами і працювати з ними, включаючи центральний процесор (або декілька процесорів), пам'ять, шини і периферію.
Дерево пристроїв було успадковано від робочих станцій і серверів на основі SPARC, завдяки проекту Open Firmware. Сучасна специфікація для Devicetree
спрямована на невеликі системи, але досі використовується для деяких системи серверного класу (наприклад, для тих що описуються в Power Architecture Platform Reference).
Персональні комп'ютери із архітектурою x86 як правило не використовують дерева пристроїв, а замість того покладаються на різноманітні протоколи автоматичної конфігурації для пошуку обладнання. Системи, які використовують дерева пристроїв, як правило передають операційній системі статичні дерева пристроїв (які ймовірно зберігаються у ROM), але також можуть генерувати дерева пристроїв на ранній стадії завантаження. Наприклад, Das U-Boot і kexec можуть передавати дерево пристроїв при запуску нової операційної системи. На системах, де завантажувач не підтримує дерева пристроїв, статичне дерево пристроїв може ініціалізуватися разом із операційною системою; Ядро Linux підтримує цей підхід.
Специфікація щодо формування дерева пристроїв на сьогодні відбувається за підтримки спільноти, що називається devicetree.org, яка серед інших співпрацює із Linaro і ARM.

## Формати дерева пристроїв
Дерево пристроїв може описувати дані будь-якого вигляду, оскільки за внутрішньою будовою воно є ієрархічною структурою із іменованими вузлами і властивостями. Вузли мають властивості і дочірні вузли. Властивості представлені у вигляді пар ім'я–значення.
Дерево пристроїв може мати два формати: бінарний формат для використання операційними системами і текстовий формат для зручного редагування і роботою з ним.

title: Дерево пристроїв

wikitext:
'''Дерево пристроїв''' ({{Lang-en|device tree, devicetree}}) — [[Структура даних|структура даних]], що описує компоненти обладнання для певного [[комп'ютер]]а, для того, щоб [[Ядро операційної системи|ядро]] [[Операційна система|операційної системи]] могло керувати цими компонентами і працювати з ними, включаючи [[центральний процесор]] (або декілька процесорів), пам'ять, [[Комп'ютерна шина|шини]] і [[Периферійний пристрій|периферію]].

Дерево пристроїв було успадковано від [[SPARCstation|робочих станцій]] і [[Sun4d|серверів]] на основі SPARC, завдяки проекту [[Open Firmware]]. Сучасна специфікація для Devicetree<ref name=dtv02>{{cite web|title=Devicetree specification
|url=https://github.com/devicetree-org/devicetree-specification/releases/download/v0.2/devicetree-specification-v0.2.pdf
|publisher=devicetree.org |version=Release v0.2 |date=20 грудня 2017}}</ref>
спрямована на невеликі системи, але досі використовується для деяких системи серверного класу (наприклад, для тих що описуються в [[Power Architecture Platform Reference]]).

[[Персональний комп'ютер|Персональні комп'ютери]] із архітектурою [[x86]] як правило не використовують дерева пристроїв, а замість того покладаються на різноманітні протоколи автоматичної конфігурації для пошуку обладнання. Системи, які використовують дерева пристроїв, як правило передають операційній системі статичні дерева пристроїв (які ймовірно зберігаються у [[Постійний запам'ятовувач|ROM]]), але також можуть генерувати дерева пристроїв на ранній стадії [[Завантаження операційної системи|завантаження]]. Наприклад, [[Das U-Boot]] і [[kexec]] можуть передавати дерево пристроїв при запуску нової операційної системи. На системах, де завантажувач не підтримує дерева пристроїв, статичне дерево пристроїв може ініціалізуватися разом із операційною системою; [[Ядро Linux]] підтримує цей підхід.

Специфікація щодо формування дерева пристроїв на сьогодні відбувається за підтримки спільноти, що називається devicetree.org, яка серед інших співпрацює із [[Linaro]] і [[ARM Holdings|ARM]].

==Формати дерева пристроїв==
Дерево пристроїв може описувати дані будь-якого вигляду, оскільки за внутрішньою будовою воно є [[Ієрархічна структура|ієрархічною структурою]] із іменованими вузлами і [[Властивість (програмування)|властивостями]]. Вузли мають властивості і дочірні вузли. Властивості представлені у вигляді пар ім'я–значення.

Дерево пристроїв може мати два формати: [[Двійковий файл|бінарний формат]] для використання операційними системами і текстовий формат для зручного редагування і роботою з ним.{{r|dtv02}}

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.devicetree.org/ devicetree.org website] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191015165336/https://www.devicetree.org/ |date=15 жовтня 2019 }}
* {{cite web
|url = https://elinux.org/Device_Tree_Reference Device
|website = eLinux.org
|title = Device Tree Reference
|language = en
|accessdate = 16 жовтня 2019
|archive-date = 17 листопада 2019
|archive-url = https://web.archive.org/web/20191117191658/https://elinux.org/Device_Tree_Reference
}}
* {{cite web
|url = http://omappedia.org/wiki/Device_Tree
|title = Device Tree
|website = OMAPpedia.org
|language = en
|accessdate = 16 жовтня 2019
|archive-date = 16 червня 2014
|archive-url = https://web.archive.org/web/20140616123454/http://omappedia.org/wiki/Device_Tree
}}
* [https://web.archive.org/web/20090106153802/http://www.power.org/resources/downloads/Power_ePAPR_APPROVED_v1.0.pdf Embedded Power Architecture Platform Requirements (ePAPR)]
* [http://www.ofitselfso.com/BeagleNotes/AboutTheDeviceTree.pdf About The Device Tree] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210701125004/http://www.ofitselfso.com/BeagleNotes/AboutTheDeviceTree.pdf |date=1 липня 2021 }}

{{Дерева (інформатика)}}
{{ВП-портали|Інформаційні технології|}}

[[Категорія:Структури даних]]