text:
# Європейська боргова криза
Криза державних боргів в Єврозоні (також зветься «Євро-кризою» або «Кризою Єврозони») — фінансова криза, яка походить з неспроможності урядів деяких європейських країн самостійно рефінансувати державні борги без допомоги третіх країн
Першою країною, яка опинилась в кризовому стані виявилася Греція. Новий уряд, вибраний в 2009 році, скорегував прихований попереднім урядом кризовий стан і запросив на допомогу з боку Європейського Союзу.
В червні 2018 року, міністри фінансів країн єврозони оголосили про закінчення європейської боргової кризи через вихід Греції — останньої проблемної країни, з програми фінансової допомоги.

## Історія
В другій половині 2009 серед інвесторів почало поширюватися занепокоєння можливістю кризи державних запозичень низки європейських країн, що значно зросло на початку 2010. Зазначені кризові явища поширилися серед таких країн єврозони як Греція, Ірландія, Італія, Іспанія та Португалія, та перекинулася на інші країни ЄС, що знаходяться поза зоною обігу євро. Ісландія, що пережила дуже глибоку кризу в 2008 (дивися Фінансова криза 2008 року в Ісландії), під час якої зазнала колапсу вся банківська система країни, цього разу більш помірно відчула кризу, частково завдяки рішенню не виплачувати борги іноземним банкам. Це непросте рішення було прийнято під час національного референдуму. В країнах, що входять до ЄС, особливо у тих із них, що за прикладом України проводили масивні вливання у банківську систему задля її порятунку, боргове навантаження на державні фінанси зростало просто шаленими темпами. Саме погіршення спроможності державних фінансів вчасно виплачувати відсотки та тіло кредитів без подальших всезростаючих запозичень призвело до зростання розриву у доходності по облігаціям та вартості страхування ризику банкрутства через дефолтні контракти swap поміж вище названими країнами та іншими членами ЄС, в першу чергу — у порівнянні із Німеччиною.
В той же час проблема лише кількох країн учасниць перетворювалася на загальну системну кризу всієї єврозони. В травні 2011, грецький державний борг опинився у центрі уваги всього світу. Грецьке суспільство у своїй переважній більшості відкидало будь-які пропозиції, що були спрямовані на заощадження державних коштів, та виказувало власне незадоволення ситуацією через агресивні вуличні протестні акції. Наприкінці червня 2011 грецький уряд спрямував до парламенту законопроєкти, що передбачали економію бюджетних коштів у розмірі 28 мільярдів євро (коло 314 мільярдів гривень) протягом наступних 5 років. У разі прийняття запропонованих змін грекам обіцяли надати 12 мільярдів євро із загальноєвропейського фонду. Без вказаного грошового вливання уряд Греції був би змушений оголосити банкрутство вже в середині липня 2011 року.
Справжнього переполоху серед світових інвесторів спричинили новини про зростаючі державні заборгованості в різних куточках світу, поруч із цілою зливою рейтингових втрат країн ЄС. 9 травня 2010 року, Рада фінансових міністрів ЄС схвалила рішення про формування спеціалізованого резервного фонду розміром у €750 мільярдів, основною метою якого буде забезпечення фінансової стабільності на європейському континенті — Європейський фонд фінансової стабільності (European Financial Stability Facility — EFSF).
2 травня 2010 року країни єврозони та Міжнародний валютний фонд домовилися про €110 мільярдний кредит для Греції, що має супроводжуватися дуже жорсткими заходами економії. Зразу ж за тим був наданий €85 мільярдний рятувальний пакет для Ірландії, та €78 мільярдний план з викупу державних боргових паперів Португалії. Всі ці кроки мали зупинити кризу, що розпочалася в Греції, та крокувала по всьому континенту.
Протягом жовтня 2011 року, лідери країн-учасниць єврозони схвалили рішення про пакет заходів, що мали зупинити суїцидальну спіраль зростаючих державних боргів. Рішення було прийнято про списання 50 % боргів Греції, поруч із збільшення EFSF до €1 трильйону (приблизно 11 трильйонів гривень) та вимогою до європейських банків підвищити частку власного капіталу до 9 % від загальної вартості їхніх активів. Саме протягом листопада 2011 року ті ж самі лідери країн єврозони виступили із ультимативними заявами, адресованими Греції. Як представник Франції Ніколя Саркозі так і німкеня Ангела Меркель публічно виказали обурення власних урядів щодо лукавої поведінки грецьких переговорників.
Щодо аналогій із Україною, то варто зазначити, що імітація зростання економіки Греції була організована частково через проведення літньої Олімпіади 2004 року. Маючи за мету профінансувати одноразову подію, уряд Греції розширив запозичення та витрачав гроші на будівельні та інфраструктурні проєкти в середині країни. Більшість із витрачених державою коштів іще кілька років (2005—2007) циркулювали країною, даючи спотворене відчуття здорової та зростаючої економіки. При тому поважні американські інвестиційні банки за багатомільйонні хабарі допомагали уряду Греції ховати від Єврокомісії та світу правду про жахливий розмір грецького державного боргу.

## Економічні реформи та пропозиції щодо відновлення економіки

### Прямі позики приватним банкам та центробанкам
28 червня 2012 лідери Єврозони домовилися щодо механізму надання кредитів напряму банківським установам, що перебувають у кризі, при тому без звернення до національних центральних банків країн-учасниць. Такий механізм фінансування уникає необхідності відображати отримані кошти як державний борг. Вказаний підхід має стати частиною програми регулювання банківського сектору, яку планує здійснити Європейський центральний банк. Вказане рішення зразу ж відобразилося у скороченні відсоткових ставок по довготривалим облігаціям Італії та Іспанії, та призвело до зростання вартості Євро.

### Зростання інвестицій
Заходи щодо скорочення витрат, які впроваджують більшість країн Європи, наражаються на серйозну критику щодо їх адекватності як інструмента боротьби із борговою кризою. Зокрема зазначають, що повернення до «не-Кейнсіанської» фінансової політики є невчасним кроком та передбачають що дефляційна політика накинута Греції та Іспанії може подовжити та поглибити рецесію їхніх економік. В дослідженнях, що проводилися у 2003 році, котрі аналізували 133 програми економії під керівництвом МВФ, було чітко визначено факт тотального ігнорування представниками фонду катастрофічного впливу на економічне зростання запропонованих заходів економії та скорочення витрат. Поточні заходи економії є «порівняно невеликі до розміру проблем та масштабу необхідних структурних реформ.» Більшість заходів економії супроводжуються зростанням податків.
На початку 2012 року співробітники МВФ визнали, що скорочення видатків шкодить економіці Греції.
Замість скорочення витрат, кейнсіанці пропонують нарощувати інвестиції та скорочувати податки. Це має розширити споживання та «запустити» економіку, в першу чергу через зростання виробництва та розширення зайнятості. Більшість країн Європи має обмежені кошти для розширення стимулюючих витрат. Німецький економіст та член Німецької ради економічних експертів Peter Bofinger та Sony Kapoor з глобального експертного центру Re-Define запропонували передати €40 мільярдів як додаткові фонди Європейському інвестиційному банку (EIB), що здатен надати позики у десятикратному розмірі від отриманих коштів. В першу чергу отримувачами мають стати дрібні та середні підприємства, що використовують багато найманої праці.
Понад 23 мільйони працівників країн-ЄС втратили роботу протягом глобальної економічної кризи 2007—2010, що дає право вимагати додаткових важелів впливу не лише на банки Європи, але і всього світу.

### Зростання конкурентноздатності
Гальмування зростання ВВП призводить до скорочення у податкових надходженнях, що в свою чергу провокує підвищення навантаження державних витрат на економіку, зростання дефіциту бюджету та боргу. Індійсько-американський журналіст Фарід Закарія описав фактори, що сповільнюють зростання економіки ЄС у статті датованій листопадом 2011: «Серцевина проблем Європи — слабке економічне зростання… ВВП Італії не зростало цілих 10 років. Жодна реструктуризація боргів не дасть порятунку, якщо і наступні 10 років економіка тупцюватиметься на місці… Слід визнати той факт, що економіки країн заходу — з високими заробітними платами, поважним середнім класом та хитромудрими законодавчим актами — перетворилися на склеротиків.
Зараз вони відчувають тиск з трьох напрямів: демограція (старіюче населення), технологія (що дозволяє компаніям виробляти більше продукції із меншою кількістю найманих працівників) та глобалізація (що дозволяє отримувати послуги та розміщувати виробництва по всьому світу).» Він пропонує скорочувати зарплати та залучати іноземні інвестиції.
Інші економісти дотримуються думки, що на скільки б не зменшували заробітну платню Греція та Португалія, вони ніколи не зможуть конкурувати із Китаєм та Індією. Слабкі європейські країни повинні рухатися до економіки, що пропонує високоякісні продукти та послуги. Але розвиток у цьому напрямку є довготривалим процесом і навряд чи виправить поточну ситуацію.

### Виправлення дисбалансів у бюджеті, торгівлі та руху капіталу
У 2009 торговий дефіцит Італії, Іспанії, Греції та Португалії досяг $42.96 мільярдів, $75.31 млрд, $35.97 млрд та $25.6 млрд відповідно, в той час як німецький торговий плюс був $188.6 млрд. Схожі проблеми із торговим балансом існують і у США, котрі компенсують їх постійним залученням боргових коштів зі всього світу.
Бен Бернанке про ризики, що витікають із розбалансованості торгівлі ще у 2005. Зокрема він говорив, що «карколомні заощадження» в країнах із позитивним торговим балансом призводять до суттєвих потоків капіталу у напрямку країн із дефіцитом торговельного балансу. Це призводить до штучного скорочення вартості грошей у цих економіках, і через занижені кредитні ставки провокує появу бульбашок в різних сегментах економіки: нерухомість, фінансові активи тощо.
Будучи обмеженими у здатності проводити девальвацію та коригування відсоткових ставок, країнам-членам ЄС залишається лише стимулювати зростання заощаджень та скорочення придбань імпортних товарів та послуг. Це може допомогти у скороченні торговельного дефіциту. Тому то і пропонується таким країнам як Греція скорочувати споживання та стимулювати діяльність експортно-орієнтованих сегментів економіки.
З іншої сторони, країни із позитивним торговим балансом (Німеччина, Австрія та Нідерланди) повинні спонукати до зростання доходів населення та розширення споживання як домогосподарствами так і корпоративним сектором.

### Мобілізація кредитів
Багато пропозицій, що лунають протягом літа 2012, стосуються викупу боргів Іспанії та Італії, котрі відчувають суттєвий тиск зі сторони боргових ринків. Наголос робиться на тому, що формула викупу має бути більш стабільною та прийнятною, ніж просто викуп Німеччиною боргів інших країн ЄС.

## Виноски
1. ↑  Sovereign Credit Risk in the Eurozone [Архівовано 26 липня 2012 у Wayback Machine.] — World Economics, vol. 13(1), S. 123—136
2. ↑  У Євросоюзі заявили про завершення восьмирічної боргової кризи Греції [Архівовано 16 листопада 2018 у Wayback Machine.] УНІАН, 22 червня 2018
3. ↑  George Matlock (16 лютого 2010). Peripheral euro zone government bond spreads widen. Reuters. Архів оригіналу за 20 вересня 2020. Процитовано 28 квітня 2010.
4. ↑  Acropolis now. The Economist. 29 квітня 2010. Архів оригіналу за 20 жовтня 2017. Процитовано 22 червня 2011.
5. ↑  Greek/German bond yield spread more than 1,000 bps. Financialmirror.com. 28 квітня 2010. Архів оригіналу за 1 червня 2020. Процитовано 5 травня 2010. {{cite web}}: Недійсний |deadurl=404 (довідка) [Архівовано 2020-06-01 у Wayback Machine.]
6. ↑  Gilt yields rise amid UK debt concerns. Financial Times. 18 лютого 2010. Архів оригіналу за 14 лютого 2012. Процитовано 15 квітня 2011.
7. ↑  How the Euro Became Europe's Greatest Threat. Der Spiegel. 20 червня 2011. Архів оригіналу за 5 вересня 2012. Процитовано 7 листопада 2011.
8. ↑  Traynor, Ian (19 червня 2011). Greek debt crisis: eurozone ministers meet amid deepening gloom. The Guardian. Архів оригіналу за 5 вересня 2012. Процитовано 24 жовтня 2011.
9. ↑  EU leaders pledge to do what is needed to help Greece. BBC. 23 червня 2011. Архів оригіналу за 19 липня 2013. Процитовано 24 жовтня 2011.
10. ↑  EU ministers offer 750bn-euro plan to support currency. BBC News. 10 травня 2010. Процитовано 11 травня 2010.
11. ↑  Forelle, Charles, David Gauthier-Villars and Marcus Walker (3 листопада 2011). Europe Gives Greece an Ultimatum. Wall Street Journal. Процитовано 2 листопада 2011.
12. ↑  Steven Erlanger; Paul Geitner (29 червня 2012). Europeans Agree to Use Bailout Fund to Aid Banks. The New York Times. Архів оригіналу за 29 червня 2012. Процитовано 29 червня 2012.
13. ↑  EURO AREA SUMMIT STATEMENT (PDF). Brussels: European Union. 29 червня 2012. Архів (PDF) оригіналу за 19 липня 2013. Процитовано 29 червня 2012. We affirm that it is imperative to break the vicious circle between banks and sovereigns. The Commission will present Proposals on the basis of Article 127(6) for a single supervisory mechanism shortly. We ask the Council to consider these Proposals as a matter of urgency by the end of 2012. When an effective single supervisory mechanism is established, involving the ECB, for banks in the euro area the ESM could, following a regular decision, have the possibility to recapitalize banks directly.
14. ↑  Gavyn Davies (29 червня 2012). More questions than answers after the summit. The Financial Times. Архів оригіналу (blog by expert) за 11 липня 2015. Процитовано 29 червня 2012.
15. ↑  Kaletsky, Anatole (6 лютого 2012). 'The Greek Vise'. The New York Times. New York. Архів оригіналу за 5 вересня 2012. Процитовано 7 лютого 2012.
16. ↑  Kaletsky, Anatole (11 лютого 2010). 'Greek tragedy won't end in the euro's death'. The Times. London. Архів оригіналу за 5 червня 2011. Процитовано 15 лютого 2010. [Архівовано 2011-06-05 у Wayback Machine.]
17. ↑  International Monetary Fund: Independent Evaluation Office, Fiscal Adjustment in IMF-supported Programs (Washington, D.C.: International Monetary Fund, 2003); see for example page vii [Архівовано 15 червня 2013 у Wayback Machine.].
18. ↑  Fabian Lindner (18 лютого 2012). Europe is in dire need of lazy spendthrifts. The Guardian. Архів оригіналу за 5 вересня 2012. Процитовано 18 лютого 2012.
19. ↑  Veronique de Rugy (18 травня 2012). In Europe, time for true austerity. The Los Angles Times. Архів оригіналу за 27 січня 2013. Процитовано 4 серпня 2012.
20. ↑  Veronique de Rugy (10 травня 2012). Two kinds of austerity. The Washington Examiner. Архів оригіналу за 13 травня 2012. Процитовано 19 травня 2012. [Архівовано 2012-05-13 у Wayback Machine.]
21. ↑  Veronique de Rugy (8 травня 2012). The Debate over Austerity Continues. National Review Online. Архів оригіналу за 5 вересня 2012. Процитовано 19 травня 2012.
22. ↑  Diana Furchtgott-Roth (26 липня 2012). We Can't Rely On the Fed to Rescue Us. Real Clear Markets. {{cite news}}: Текст «http://www.realclearmarkets.com/articles/2012/07/26/we_cant_rely_on_the_fed_to_rescue_us_99788.html» проігноровано (довідка)
23. 1 2  Smith, Helena (1 лютого 2012). IMF official admits: austerity is harming Greece. The Guardian. Athens. Архів оригіналу за 9 лютого 2019. Процитовано 1 лютого 2012.
24. ↑  Keynes, John Maynard (1924). The Theory of Money and the Foreign Exchanges. A Tract on Monetary Reform.
25. ↑  Kapoor, Sony, and Peter Bofinger: «Europe can't cut and grow» [Архівовано 30 липня 2017 у Wayback Machine.], The Guardian, 6 February 2012.
26. ↑  European cities hit by anti-austerity protests. BBC News. 29 вересня 2010. Архів оригіналу за 2 квітня 2019. Процитовано 4 серпня 2012.
27. ↑  CNN Fareed Zakaria GPS-10 November 2011. Globalpublicsquare.blogs.cnn.com. Архів оригіналу за 5 вересня 2012. Процитовано 14 травня 2012. [Архівовано 2012-04-05 у Wayback Machine.]
28. ↑  Do some countries in the Eurozone need an internal devaluation? A reassessment of what unit labour costs really mean. Vox EU. 31 березня 2011. Архів оригіналу за 5 вересня 2012. Процитовано 19 лютого 2012.
29. ↑  CIA Factbook-Data. Cia.gov. Архів оригіналу за 15 травня 2020. Процитовано 23 вересня 2011. [Архівовано 2021-01-03 у Wayback Machine.]
30. ↑  Ben Bernanke-U.S. Federal Reserve-The Global Savings Glut and U.S. Current Account Balance-March 2005. Federalreserve.gov. Архів оригіналу за 5 вересня 2012. Процитовано 15 квітня 2011.
31. ↑  Krugman, Paul (2 березня 2009). Revenge of the Glut. The New York Times. Архів оригіналу за 13 вересня 2012. Процитовано 4 серпня 2012.
32. ↑  P2P Foundation » Blog Archive » Defending Greece against failed neoliberal policies through the creation of sovereign debt for the productive economy. Blog.p2pfoundation.net. 6 лютого 2010. Архів оригіналу за 5 вересня 2012. Процитовано 5 травня 2010.
33. ↑  Krugman, Paul (7 вересня 1998). Saving Asia: It's Time To Get Radical. CNN. Архів оригіналу за 25 листопада 2018. Процитовано 4 серпня 2012.
34. ↑  Martin Wolf (6 грудня 2011). Merkozy failed to save the eurozone. Financial Times. Архів оригіналу за 20 вересня 2014. Процитовано 9 грудня 2011.
35. ↑  Hagelüken, Alexander (8 грудня 2012). Starker Mann, was nun?. Sueddeutsche. Архів оригіналу за 25 листопада 2018. Процитовано 4 серпня 2012.
36. ↑  European Safe Bonds. Euro-nomics. Архів оригіналу за 19 липня 2013. Процитовано 4 серпня 2012.
37. ↑  Landon Thomas, Jr. (31 липня 2012). Economic Thinkers Try to Solve the Euro Puzzle. The New York Times. Архів оригіналу за 1 серпня 2012. Процитовано 1 серпня 2012.
38. ↑  The Economist-Start the Engines, Angela-June 2012. Архів оригіналу за 21 жовтня 2017. Процитовано 4 серпня 2012.

title: Європейська боргова криза

wikitext:
'''Криза державних боргів в Єврозоні''' (також зветься «Євро-кризою» або «Кризою [[Єврозона|Єврозони]]») — фінансова криза, яка походить з неспроможності урядів деяких європейських країн самостійно [[Рефінансування|рефінансувати]] [[Державний борг|державні борги]] без допомоги третіх країн<ref>[http://ideas.repec.org/a/wej/wldecn/511.html Sovereign Credit Risk in the Eurozone] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120726005650/http://ideas.repec.org/a/wej/wldecn/511.html |date=26 липня 2012 }} — World Economics, vol. 13(1), S. 123—136</ref>

Першою країною, яка опинилась в кризовому стані виявилася Греція. Новий уряд, вибраний в 2009 році, скорегував прихований попереднім урядом кризовий стан і запросив на допомогу з боку [[Європейський Союз|Європейського Союзу]].

В червні 2018 року, міністри фінансів країн єврозони оголосили про закінчення європейської боргової кризи через вихід Греції — останньої проблемної країни, з програми фінансової допомоги.<ref>[https://economics.unian.ua/finance/10161863-u-yevrosoyuzi-zayavili-pro-zavershennya-vosmirichnoji-borgovoji-krizi-greciji.html У Євросоюзі заявили про завершення восьмирічної боргової кризи Греції] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181116085339/https://economics.unian.ua/finance/10161863-u-yevrosoyuzi-zayavili-pro-zavershennya-vosmirichnoji-borgovoji-krizi-greciji.html |date=16 листопада 2018 }} ''[[УНІАН]]'', 22 червня 2018</ref>

== Історія ==
[[Файл:Sovereign credit default swaps.png|thumb|300px|Боргові [[Кредитний_дериватив#Кредитний_дефолтний_своп_(CDS)|дефолтні контракти swap]] по державних цінних паперів вибраних європейських урядів за період з червня 2010 до вересня 2011. З лівої сторони по осі відкладено [[базові пункти]]; рівень у 1,000 визначає ціну у $1 million задля захисту $10 million протягом 5 років.]]

В другій половині 2009 серед інвесторів почало поширюватися занепокоєння можливістю [[кризи державних запозичень]] низки європейських країн, що значно зросло на [[2000s European sovereign debt crisis timeline|початку 2010]].<ref>{{cite news
|url= http://www.reuters.com/article/idUSLDE61F0W720100216
|title= Peripheral euro zone government bond spreads widen
|agency= Reuters
|author= George Matlock
|date= 16 лютого 2010
|accessdate= 28 квітня 2010
|archive-date= 20 вересня 2020
|archive-url= https://web.archive.org/web/20200920081902/https://www.reuters.com/article/idUSLDE61F0W720100216
}}</ref><ref>{{cite news | url=http://www.economist.com/node/16009099 | title=Acropolis now | work=The Economist | date=29 April 2010 | accessdate=22 червня 2011 | archive-date=20 жовтня 2017 | archive-url=https://web.archive.org/web/20171020165642/http://www.economist.com/node/16009099 }}</ref> Зазначені кризові явища поширилися серед таких країн [[єврозона|єврозони]] як Греція, Ірландія, Італія, Іспанія та Португалія, та перекинулася на інші країни ЄС, що знаходяться поза зоною обігу євро. Ісландія, що пережила дуже глибоку кризу в 2008 (дивися [[Фінансова криза 2008 року в Ісландії]]), під час якої зазнала колапсу вся банківська система країни, цього разу більш помірно відчула кризу, частково завдяки рішенню не виплачувати борги іноземним банкам. Це непросте рішення було прийнято під час національного референдуму. В країнах, що входять до ЄС, особливо у тих із них, що за прикладом України проводили масивні вливання у банківську систему задля її порятунку, боргове навантаження на державні фінанси зростало просто шаленими темпами. Саме погіршення спроможності державних фінансів вчасно виплачувати відсотки та тіло кредитів без подальших всезростаючих запозичень призвело до зростання розриву у [[Прибуток|доходності]] по [[облігації|облігаціям]] та вартості страхування ризику банкрутства через [[Кредитний_дериватив#Кредитний_дефолтний_своп_(CDS)|дефолтні контракти swap]] поміж вище названими країнами та іншими членами ЄС, в першу чергу — у порівнянні із Німеччиною.<ref>{{cite web|url=http://www.financialmirror.com/News/Cyprus_and_World_News/20151|title=Greek/German bond yield spread more than 1,000 bps|publisher=Financialmirror.com|date=2010-04-28|accessdate=2010-05-05|deadurl=404|archive-date=1 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200601011441/http://www.financialmirror.com/News/Cyprus_and_World_News/20151}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200601011441/http://www.financialmirror.com/News/Cyprus_and_World_News/20151 |date=2020-06-01 }}</ref><ref>{{cite web|url=http://www.ft.com/cms/s/0/7d25573c-1ccc-11df-8d8e-00144feab49a.html|title=Gilt yields rise amid UK debt concerns|work=Financial Times|date=2010-02-18|accessdate=2011-04-15|archiveurl=https://www.webcitation.org/65RPJVlc9?url=http://www.ft.com/cms/s/7d25573c-1ccc-11df-8d8e-00144feab49a,Authorised=false.html?_i_location=http%3A%2F%2Fwww.ft.com%2Fcms%2Fs%2F0%2F7d25573c-1ccc-11df-8d8e-00144feab49a.html|archivedate=2012-02-14|deadurl=no}}</ref>

В той же час проблема лише кількох країн учасниць перетворювалася на загальну системну кризу всієї єврозони.<ref>{{cite web
 |url         = http://www.spiegel.de/international/europe/0,1518,769329,00.html
 |title       = How the Euro Became Europe's Greatest Threat
 |work        = Der Spiegel
 |date        = 2011-06-20
 |archiveurl  = https://www.webcitation.org/6ARjervY7?url=http://www.spiegel.de/international/europe/time-for-plan-b-how-the-euro-became-europe-s-greatest-threat-a-769329.html
 |archivedate = 2012-09-05
 |accessdate  = 2011-11-07
 |deadurl     = no
}}</ref> В травні 2011, грецький державний борг опинився у центрі уваги всього світу.<ref>{{cite web
 |url         = http://www.guardian.co.uk/business/2011/jun/19/greek-debt-crisis-eurozone-ministers?intcmp=239
 |title       = Greek debt crisis: eurozone ministers meet amid deepening gloom
 |work        = The Guardian
 |date        = 2011-06-19
 |accessdate  = 2011-10-24
 |first       = Ian
 |last        = Traynor
 |archiveurl  = https://www.webcitation.org/6ARjiJZ90?url=http://www.guardian.co.uk/business/2011/jun/19/greek-debt-crisis-eurozone-ministers?intcmp=239
 |archivedate = 2012-09-05
 |deadurl     = no
}}</ref> Грецьке суспільство у своїй переважній більшості відкидало будь-які пропозиції, що були спрямовані на [[заощадження державних коштів]], та виказувало власне незадоволення ситуацією через агресивні вуличні протестні акції. Наприкінці червня 2011 грецький уряд спрямував до парламенту законопроєкти, що передбачали економію бюджетних коштів у розмірі 28 мільярдів євро (коло 314 мільярдів гривень) протягом наступних 5 років. У разі прийняття запропонованих змін грекам обіцяли надати 12 мільярдів євро із загальноєвропейського фонду. Без вказаного грошового вливання уряд Греції був би змушений оголосити банкрутство вже в середині липня 2011 року.<ref>{{cite web
 |url         = http://www.bbc.co.uk/news/world-europe-13886099
 |title       = EU leaders pledge to do what is needed to help Greece
 |work        = BBC
 |date        = 2011-06-23
 |accessdate  = 2011-10-24
 |archiveurl  = https://www.webcitation.org/6IEpYpvF1?url=http://www.bbc.co.uk/news/world-europe-13886099
 |archivedate = 2013-07-19
 |deadurl     = no
}}</ref>

Справжнього переполоху серед світових інвесторів спричинили новини про зростаючі [[державні заборгованості]] в різних куточках світу, поруч із цілою зливою рейтингових втрат країн ЄС. 9 травня 2010 року, Рада фінансових міністрів ЄС схвалила рішення про формування спеціалізованого резервного фонду розміром у €750 мільярдів, основною метою якого буде забезпечення фінансової стабільності на європейському континенті — [[Європейський фонд фінансової стабільності]] (European Financial Stability Facility — EFSF).<ref name="BBC10052010">{{Cite news|url= http://news.bbc.co.uk/1/hi/business/8671632.stm|title=EU ministers offer 750bn-euro plan to support currency |date=10 травня 2010|publisher=BBC News  |accessdate=11 травня 2010}}</ref>

2 травня 2010 року країни єврозони та [[Міжнародний валютний фонд]] домовилися про {{Nowrap|€110 мільярдний}} кредит для Греції, що має супроводжуватися дуже жорсткими заходами економії. Зразу ж за тим був наданий €85 мільярдний рятувальний пакет для Ірландії, та €78 мільярдний план з викупу державних боргових паперів Португалії. Всі ці кроки мали [[заходи економії#ЄС|зупинити кризу]], що розпочалася в Греції, та крокувала по всьому континенту.

Протягом жовтня 2011 року, лідери країн-учасниць єврозони схвалили рішення про пакет заходів, що мали зупинити суїцидальну спіраль зростаючих державних боргів. Рішення було прийнято про списання 50 % боргів Греції, поруч із збільшення EFSF до €1 трильйону (приблизно 11 трильйонів гривень) та вимогою до європейських банків підвищити частку власного капіталу до 9 % від загальної вартості їхніх активів. Саме протягом листопада 2011 року ті ж самі лідери країн єврозони виступили із ультимативними заявами, адресованими Греції. Як представник Франції [[Ніколя Саркозі]] так і німкеня [[Ангела Меркель]] публічно виказали обурення власних урядів щодо лукавої поведінки грецьких переговорників.<ref>{{cite news|url=http://online.wsj.com/article/SB10001424052970203804204577014371119242492.html?mod=WSJ_hp_LEFTTopStories%7Ctitle=Europe|title=Europe Gives Greece an Ultimatum|author=Forelle, Charles, David Gauthier-Villars and Marcus Walker|date=3 листопада 2011|publisher= Wall Street Journal|accessdate=2 листопада 2011}}</ref>

Щодо аналогій із Україною, то варто зазначити, що імітація зростання економіки Греції була організована частково через проведення літньої Олімпіади 2004 року. Маючи за мету профінансувати одноразову подію, уряд Греції розширив запозичення та витрачав гроші на будівельні та інфраструктурні проєкти в середині країни. Більшість із витрачених державою коштів іще кілька років (2005—2007) циркулювали країною, даючи спотворене відчуття здорової та зростаючої економіки. При тому поважні американські інвестиційні банки за багатомільйонні хабарі допомагали уряду Греції ховати від Єврокомісії та світу правду про жахливий розмір грецького державного боргу.

== Економічні реформи та пропозиції щодо відновлення економіки ==

=== Прямі позики приватним банкам та центробанкам ===
28 червня 2012 лідери Єврозони домовилися щодо механізму надання кредитів напряму банківським установам, що перебувають у кризі, при тому без звернення до національних центральних банків країн-учасниць. Такий механізм фінансування уникає необхідності відображати отримані кошти як державний борг. Вказаний підхід має стати частиною програми регулювання банківського сектору, яку планує здійснити Європейський центральний банк. Вказане рішення зразу ж відобразилося у скороченні відсоткових ставок по довготривалим облігаціям Італії та Іспанії, та призвело до зростання вартості Євро.<ref name=NYT62912>{{cite news|title=Europeans Agree to Use Bailout Fund to Aid Banks|url=http://www.nytimes.com/2012/06/30/business/global/daily-euro-zone-watch.html|accessdate=29 червня 2012|newspaper=The New York Times|date=29 червня 2012|author=Steven Erlanger|author2=Paul Geitner|archive-date=29 червня 2012|archive-url=https://web.archive.org/web/20120629123544/http://www.nytimes.com/2012/06/30/business/global/daily-euro-zone-watch.html}}</ref><ref name=EU62912>{{cite web|title=EURO AREA SUMMIT STATEMENT|url=http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ec/131359.pdf|publisher=European Union|accessdate=2012-06-29|location=Brussels|date=2012-06-29|quote=We affirm that it is imperative to break the vicious circle between banks and sovereigns. The Commission will present Proposals on the basis of Article 127(6) for a single supervisory mechanism shortly. We ask the Council to consider these Proposals as a matter of urgency by the end of 2012. When an effective single supervisory mechanism is established, involving the ECB, for banks in the euro area the ESM could, following a regular decision, have the possibility to recapitalize banks directly.|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IEpaOB02?url=http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ec/131359.pdf|archivedate=2013-07-19|deadurl=no}}</ref><ref name=FT62913>{{cite news|title=More questions than answers after the summit|url=http://blogs.ft.com/gavyndavies/2012/06/29/more-questions-than-answers-after-the-summit/?ftcamp=crm/email/2012629/nbe/ExclusiveComment/product|accessdate=29 червня 2012|newspaper=The Financial Times|date=29 червня 2012|author=Gavyn Davies|format=blog by expert|archive-date=11 липня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20150711035536/http://blogs.ft.com/gavyndavies/2012/06/29/more-questions-than-answers-after-the-summit/?ftcamp=crm%2Femail%2F2012629%2Fnbe%2FExclusiveComment%2Fproduct}}</ref>

=== Зростання інвестицій ===
Заходи щодо скорочення витрат, які впроваджують більшість країн Європи, наражаються на серйозну критику щодо їх адекватності як інструмента боротьби із борговою кризою. Зокрема зазначають, що повернення до «'''не-'''[[Кейнсіанство|Кейнсіанської» фінансової політики]] є невчасним кроком<ref>{{cite web |url=http://krugman.blogs.nytimes.com/2012/02/06/the-greek-vise/ |accessdate=7 лютого 2012 |title='The Greek Vise' |work=The New York Times |location=New York |date=6 лютого 2012 |first=Anatole |last=Kaletsky |archive-date=5 вересня 2012 |archive-url=https://www.webcitation.org/6ARpLUMH9?url=http://krugman.blogs.nytimes.com/2012/02/06/the-greek-vise/ }}</ref> та передбачають що [[дефляція|дефляційна політика]] накинута Греції та Іспанії може подовжити та поглибити рецесію їхніх економік.<ref>{{cite news |url=http://www.timesonline.co.uk/tol/comment/columnists/anatole_kaletsky/article7022509.ece |accessdate=15 лютого 2010 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20110605011633/http://www.timesonline.co.uk/tol/comment/columnists/anatole_kaletsky/article7022509.ece |archivedate=5 червня 2011 |title='Greek tragedy won't end in the euro's death' |work=The Times |location=London |date=11 лютого 2010 |first=Anatole |last=Kaletsky |deadurl=no }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110605011633/http://www.timesonline.co.uk/tol/comment/columnists/anatole_kaletsky/article7022509.ece |date=2011-06-05 }}</ref> В дослідженнях, що проводилися у 2003 році, котрі аналізували 133 програми економії під керівництвом МВФ, було чітко визначено факт тотального ігнорування представниками фонду катастрофічного впливу на економічне зростання запропонованих заходів економії та скорочення витрат.<ref>International Monetary Fund: Independent Evaluation Office, ''Fiscal Adjustment in IMF-supported Programs'' (Washington, D.C.: International Monetary Fund, 2003); see for example [http://books.google.com/books?id=HAIq1XtyoKgC&pg=PR7&#v=onepage&q&f=false page vii] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130615184206/http://books.google.com/books?id=HAIq1XtyoKgC&pg=PR7&#v=onepage&q&f=false |date=15 червня 2013 }}.</ref><ref>{{cite web|title=Europe is in dire need of lazy spendthrifts|url=http://www.guardian.co.uk/commentisfree/2012/feb/18/europe-lazy-spendthrifts-germany|work=The Guardian|author=Fabian Lindner|date=2012-02-18|accessdate=2012-02-18|archiveurl=https://www.webcitation.org/6ARpMK2t1?url=http://www.guardian.co.uk/commentisfree/2012/feb/18/europe-lazy-spendthrifts-germany|archivedate=2012-09-05|deadurl=no}}</ref> Поточні заходи економії є «порівняно невеликі до розміру проблем та масштабу необхідних структурних реформ.»<ref name="Rugy1">{{cite news|url=http://www.latimes.com/news/opinion/commentary/la-oe-derugy-austerity-gets-bad-rap-20120517,0,1723259.story|title=In Europe, time for true austerity|date=18 травня 2012|author=Veronique de Rugy|newspaper=The Los Angles Times|accessdate=4 серпня 2012|archive-date=27 січня 2013|archive-url=https://archive.today/20130127152554/http://articles.latimes.com/2012/may/18/opinion/la-oe-derugy-austerity-gets-bad-rap-20120517}}</ref> Більшість заходів економії супроводжуються зростанням податків.<ref name="Rugy2">{{cite news|url=http://washingtonexaminer.com/opinion/op-eds/2012/05/two-kinds-austerity/596441|title=Two kinds of austerity|author=Veronique de Rugy|newspaper=The Washington Examiner|date=10 травня 2012|accessdate=19 травня 2012|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120513085327/http://washingtonexaminer.com/opinion/op-eds/2012/05/two-kinds-austerity/596441|archivedate=13 травня 2012|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120513085327/http://washingtonexaminer.com/opinion/op-eds/2012/05/two-kinds-austerity/596441 |date=2012-05-13 }}</ref><ref>{{cite web
 |url         = http://www.nationalreview.com/corner/299373/debate-over-austerity-continues-veronique-de-rugy#
 |title       = The Debate over Austerity Continues
 |author      = Veronique de Rugy
 |publisher   = National Review Online
 |date        = 2012-05-08
 |accessdate  = 2012-05-19
 |archiveurl  = https://www.webcitation.org/6ARpO1hIT?url=http://www.nationalreview.com/corner/299373/debate-over-austerity-continues-veronique-de-rugy
 |archivedate = 2012-09-05
 |deadurl     = no
}}</ref><ref>{{cite news|http://www.realclearmarkets.com/articles/2012/07/26/we_cant_rely_on_the_fed_to_rescue_us_99788.html|title=We Can't Rely On the Fed to Rescue Us|author=Diana Furchtgott-Roth|date=26 липня 2012|newspaper=Real Clear Markets}}</ref>

На початку 2012 року співробітники МВФ визнали, що скорочення видатків шкодить економіці Греції.<ref name="IMF-2012">{{cite news |url=https://www.theguardian.com/business/2012/feb/01/imf-austerity-harming-greeve |title=IMF official admits: austerity is harming Greece |work=The Guardian |date=1 лютого 2012 |accessdate=1 лютого 2012 |first=Helena |last=Smith |location=Athens |archive-date=9 лютого 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190209162948/https://www.theguardian.com/business/2012/feb/01/imf-austerity-harming-greeve }}</ref><ref name="IMF-2012"/>

Замість скорочення витрат, кейнсіанці пропонують нарощувати інвестиції та скорочувати податки. Це має розширити споживання та «запустити» економіку, в першу чергу через зростання виробництва та розширення зайнятості.<ref>{{cite book | last = Keynes | first = John Maynard | title = A Tract on Monetary Reform | year = 1924 | chapter = The Theory of Money and the Foreign Exchanges}}</ref> Більшість країн Європи має обмежені кошти для розширення [[стимулюючих витрат]]. Німецький економіст та член [[Німецької ради економічних експертів]] [[Peter Bofinger]] та Sony Kapoor з глобального [[експертного центру]] Re-Define запропонували передати {{Nowrap|€40 мільярдів}} як додаткові фонди [[Європейський інвестиційний банк|Європейському інвестиційному банку]] (EIB), що здатен надати позики у десятикратному розмірі від отриманих коштів. В першу чергу отримувачами мають стати дрібні та середні підприємства, що використовують багато найманої праці.<ref name="Kapoor-Bofinger">Kapoor, Sony, and [[Peter Bofinger]]: [https://www.theguardian.com/commentisfree/2012/feb/06/europe-cant-cut-and-grow «Europe can't cut and grow»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170730224829/https://www.theguardian.com/commentisfree/2012/feb/06/europe-cant-cut-and-grow |date=30 липня 2017 }}, ''The Guardian'', 6 February 2012.</ref>

Понад 23 мільйони працівників країн-ЄС втратили роботу протягом глобальної економічної кризи 2007—2010, що дає право вимагати додаткових важелів впливу не лише на банки Європи, але і всього світу.<ref>{{cite news | url=http://www.bbc.co.uk/news/world-europe-11432579 | work=BBC News | title=European cities hit by anti-austerity protests | date=29 September 2010 | accessdate=4 серпня 2012 | archive-date=2 квітня 2019 | archive-url=https://web.archive.org/web/20190402180851/https://www.bbc.co.uk/news/world-europe-11432579 }}</ref>

=== Зростання конкурентноздатності ===
[[Файл:Unit labor costs.svg|thumb|300px|Relative change in unit labour costs, 2000—2011]]
Гальмування зростання ВВП призводить до скорочення у податкових надходженнях, що в свою чергу провокує підвищення навантаження державних витрат на економіку, зростання дефіциту бюджету та боргу. Індійсько-американський журналіст [[Фарід Закарія]] описав фактори, що сповільнюють зростання економіки ЄС у статті датованій листопадом 2011: «Серцевина проблем Європи — слабке економічне зростання… ВВП Італії не зростало цілих 10 років. Жодна реструктуризація боргів не дасть порятунку, якщо і наступні 10 років економіка тупцюватиметься на місці… Слід визнати той факт, що економіки країн заходу — з високими заробітними платами, поважним середнім класом та хитромудрими законодавчим актами — перетворилися на склеротиків.
Зараз вони відчувають тиск з трьох напрямів: демограція (старіюче населення), технологія (що дозволяє компаніям виробляти більше продукції із меншою кількістю найманих працівників) та глобалізація (що дозволяє отримувати послуги та розміщувати виробництва по всьому світу).» Він пропонує скорочувати зарплати та залучати іноземні інвестиції.<ref>{{cite web|url=http://globalpublicsquare.blogs.cnn.com/2011/11/10/europes-real-problem-lack-of-growth/|title=CNN Fareed Zakaria GPS-10 November 2011|publisher=Globalpublicsquare.blogs.cnn.com|date=|accessdate=2012-05-14|archiveurl=https://www.webcitation.org/6ARpScymN?url=http://globalpublicsquare.blogs.cnn.com/2011/11/10/europes-real-problem-lack-of-growth/|archivedate=2012-09-05|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120405221625/http://globalpublicsquare.blogs.cnn.com/2011/11/10/europes-real-problem-lack-of-growth/ |date=2012-04-05 }}</ref>

Інші економісти дотримуються думки, що на скільки б не зменшували заробітну платню Греція та Португалія, вони ніколи не зможуть конкурувати із Китаєм та Індією. Слабкі європейські країни повинні рухатися до економіки, що пропонує високоякісні продукти та послуги. Але розвиток у цьому напрямку є довготривалим процесом і навряд чи виправить поточну ситуацію.<ref>{{cite web|url=http://www.voxeu.org/index.php?q=node/6299|title=Do some countries in the Eurozone need an internal devaluation? A reassessment of what unit labour costs really mean|work=[[Vox EU]]|date=2011-03-31|accessdate=2012-02-19|archiveurl=https://www.webcitation.org/6ARpY45D0?url=http://www.voxeu.org/article/internal-devaluations-eurozone-mismeasured-and-misguided-argument|archivedate=2012-09-05|deadurl=no}}</ref>

=== Виправлення дисбалансів у бюджеті, торгівлі та руху капіталу ===
[[Файл:Current account imbalances EN (3D).svg|thumb|300px|Current account imbalances (1997—2013)]]

У 2009 торговий дефіцит Італії, Іспанії, Греції та Португалії досяг {{Nowrap|$42.96 мільярдів}}, $75.31 млрд, $35.97 млрд та $25.6 млрд відповідно, в той час як німецький торговий плюс був $188.6 млрд.<ref>{{cite web |url=https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/gm.html |title=CIA Factbook-Data |publisher=Cia.gov |accessdate=23 вересня 2011 |archive-date=15 травня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200515074406/https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/gm.html }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210103180603/https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/gm.html |date=2021-01-03 }}</ref> Схожі проблеми із торговим балансом існують і у США, котрі компенсують їх постійним залученням боргових коштів зі всього світу.
[[Бен Бернанке]] про ризики, що витікають із розбалансованості торгівлі ще у 2005. Зокрема він говорив, що «карколомні заощадження» в країнах із позитивним торговим балансом призводять до суттєвих потоків капіталу у напрямку країн із дефіцитом торговельного балансу. Це призводить до штучного скорочення вартості грошей у цих економіках, і через занижені кредитні ставки провокує появу бульбашок в різних сегментах економіки: нерухомість, фінансові активи тощо.<ref>{{cite web|url=http://www.federalreserve.gov/boarddocs/speeches/2005/20050414/default.htm|title=Ben Bernanke-U.S. Federal Reserve-The Global Savings Glut and U.S. Current Account Balance-March 2005|publisher=Federalreserve.gov|accessdate=2011-04-15|archiveurl=https://www.webcitation.org/6ARpaH9Qt?url=http://www.federalreserve.gov/boarddocs/speeches/2005/20050414/default.htm|archivedate=2012-09-05|deadurl=no}}</ref><ref>{{cite news | url=http://www.nytimes.com/2009/03/02/opinion/02krugman.html | work=The New York Times | first=Paul | last=Krugman | title=Revenge of the Glut | date=2 March 2009 | accessdate=4 серпня 2012 | archive-date=13 вересня 2012 | archive-url=https://web.archive.org/web/20120913231023/http://www.nytimes.com/2009/03/02/opinion/02krugman.html }}</ref><ref>{{cite web|url=http://blog.p2pfoundation.net/defending-greece-against-failed-neoliberal-policies-through-the-creation-of-sovereign-debt-for-the-productive-economy/2010/02/06|title=P2P Foundation » Blog Archive » Defending Greece against failed neoliberal policies through the creation of sovereign debt for the productive economy|publisher=Blog.p2pfoundation.net|date=2010-02-06|accessdate=2010-05-05|archiveurl=https://www.webcitation.org/6ARpakno6?url=http://blog.p2pfoundation.net/defending-greece-against-failed-neoliberal-policies-through-the-creation-of-sovereign-debt-for-the-productive-economy/2010/02/06|archivedate=2012-09-05|deadurl=no}}</ref>

Будучи обмеженими у здатності проводити девальвацію та коригування відсоткових ставок, країнам-членам ЄС залишається лише стимулювати зростання заощаджень та скорочення придбань імпортних товарів та послуг. Це може допомогти у скороченні торговельного дефіциту.<ref name=CNN01>{{cite news | url=http://money.cnn.com/magazines/fortune/fortune_archive/1998/09/07/247884/index.htm | publisher=CNN | first=Paul | last=Krugman | title=Saving Asia: It's Time To Get Radical | date=7 September 1998 | accessdate=4 серпня 2012 | archive-date=25 листопада 2018 | archive-url=https://web.archive.org/web/20181125074035/https://money.cnn.com/magazines/fortune/fortune_archive/1998/09/07/247884/index.htm }}</ref> Тому то і пропонується таким країнам як Греція скорочувати споживання та стимулювати діяльність експортно-орієнтованих сегментів економіки.
З іншої сторони, країни із позитивним торговим балансом (Німеччина, Австрія та Нідерланди) повинні спонукати до зростання доходів населення та розширення споживання як домогосподарствами так і корпоративним сектором.<ref name="MWBOP">{{cite news |url=http://www.ft.com/cms/s/0/396ff020-1ffd-11e1-8662-00144feabdc0.html#axzz1fwLi3F1I |title=Merkozy failed to save the eurozone |work=Financial Times |author=[[Martin Wolf]] |date=6 грудня 2011 |accessdate=9 грудня 2011 |archive-date=20 вересня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140920095337/http://www.ft.com/cms/s/0/396ff020-1ffd-11e1-8662-00144feabdc0.html#axzz1fwLi3F1I }}</ref><ref>{{cite news | url=http://www.sueddeutsche.de/meinung/eu-gipfel-und-der-kampf-um-den-euro-starker-mann-was-nun-1.1229181 | publisher=[[Süddeutsche Zeitung|Sueddeutsche]] | first=Alexander | last=Hagelüken | title=Starker Mann, was nun? | date=8 December 2012 | accessdate=4 серпня 2012 | archive-date=25 листопада 2018 | archive-url=https://web.archive.org/web/20181125080901/https://www.sueddeutsche.de/meinung/eu-gipfel-und-der-kampf-um-den-euro-starker-mann-was-nun-1.1229181 }}</ref>

=== Мобілізація кредитів ===
Багато пропозицій, що лунають протягом літа 2012, стосуються викупу боргів Іспанії та Італії, котрі відчувають суттєвий тиск зі сторони боргових ринків.<ref>{{cite web|title=European Safe Bonds|url=http://euro-nomics.com/http:/euro-nomics.com/2011/european-safe-bonds/|publisher=Euro-nomics|archiveurl=https://www.webcitation.org/6IEpb0ZST?url=http://euro-nomics.com/http:/euro-nomics.com/2011/european-safe-bonds/|archivedate=2013-07-19|accessdate=2012-08-04|deadurl=no}}</ref> Наголос робиться на тому, що формула викупу має бути більш стабільною та прийнятною, ніж просто викуп Німеччиною боргів інших країн ЄС.<ref name=NYT73112>{{cite news|title=Economic Thinkers Try to Solve the Euro Puzzle|url=http://www.nytimes.com/2012/08/01/business/economic-thinkers-try-to-solve-the-euro-puzzle.html|accessdate=1 серпня 2012|newspaper=The New York Times|date=31 липня 2012|author=Landon Thomas, Jr.|archive-date=1 серпня 2012|archive-url=https://web.archive.org/web/20120801133108/http://www.nytimes.com/2012/08/01/business/economic-thinkers-try-to-solve-the-euro-puzzle.html}}</ref>

=== Коментарі ===
''[[The Economist]]'' в червні 2012 писав: "За межами Німеччини вже досягнуто консенсусу, щодо заходів, які потрібно зробити [[Angela Merkel|Mrs. Merkel]] для порятунку спільної валюти. Зокрема потрібно переключити увагу на зростанні, а не на економії; завершити створення спільної валюти через створення банківського союзу (з страховкою всіх депозитів у єврозоні, єдиним банківським наглядом та допомогою у рекапіталізації тих установ, що відчувають труднощі); та перехід від обмеженого руху в об'єднанні боргів до спільних боргових зобов'язань єврозони, що дасть змогу периферійним країнам шанс на перепочинок та знизить тиск відсотків на їх бюджети та перспективи економічного відновлення. Цей рецепт постійно лунає із Вашингтона, Пекіна, Лондона та більшості столиць єврозони. Чому ж тоді найбільш вправний політик континенту бездіяльний? "<ref>{{Cite web |url=http://www.economist.com/node/21556577 |title=The Economist-Start the Engines, Angela-June 2012 |accessdate=4 серпня 2012 |archive-date=21 жовтня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171021063921/http://www.economist.com/node/21556577 }}</ref>

== Виноски ==
{{Reflist|30em}}

== Посилання ==
* Pezzuto, Ivo (2008). «Miraculous Financial Engineering or Toxic Finance? The Genesis of the U.S. Subprime Mortgage Loans Crisis and its Consequences on the Global Financial Markets and Real Economy», ISSN 1662-761X. In this paper Prof. Prof. Pezzuto explained the root causes of the financial crisis, first introduced the term short-termism associated to the 2008 financial crisis, and predicted the risk of a EU peripheral debt crisis. Available in full for fee online [[SSRN]]: [http://papers.ssrn.com/sol3/papers.cfm?abstract_id=1332784 Abstract and download] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120101173927/http://papers.ssrn.com/sol3/papers.cfm?abstract_id=1332784 |date=1 січня 2012 }}.
* Pezzuto, Ivo (2010). [http://baselinescenario.com/2010/01/18/the-%E2%80%9Cmiracle%E2%80%9D-still-goes-on-for-someone%E2%80%A6/ «The miracle still goes on for someone»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111109175028/http://baselinescenario.com/2010/01/18/the-%E2%80%9Cmiracle%E2%80%9D-still-goes-on-for-someone%E2%80%A6/ |date=9 листопада 2011 }}, posted on ''The Baseline Scenario'' by [[Simon Johnson (economist)|Simon Johnson]], January 18, 2010 at 9:07 am.
* Pezzuto, Ivo (2010). «Miraculous Financial Engineering or 'Legacy' Assets?» in Robert W. Kolb's book ''Lessons from the Financial Crisis: Causes, Consequences, and Our Economic Future'', ISBN 978-0-470-56177-5. Publisher: Wiley (June 8, 2010) [http://eu.wiley.com/WileyCDA/WileyTitle/productCd-0470561777,descCd-tableOfContents.html Table of Contents] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111110184429/http://eu.wiley.com/WileyCDA/WileyTitle/productCd-0470561777,descCd-tableOfContents.html |date=10 листопада 2011 }}.
* Kolb, Robert (2010). «Lessons from the Financial Crisis: Causes, Consequences, and Our Economic Future» (Robert W. Kolb Series), Publisher: Wiley ISBN 0-470-56177-7, ISBN 978-0-470-56177-5
* [https://web.archive.org/web/20120425080636/http://www.dahrendorf-symposium.eu/ 2011 Dahrendorf Symposium] — Changing the Debate on Europe — Moving Beyond Conventional Wisdoms
* [https://web.archive.org/web/20121031074609/http://blog.dahrendorf-symposium.eu/ 2011 Dahrendorf Symposium Blog]
* [http://www.economist.com/blogs/dailychart/2011/02/europes_economies Interactive Map of the Debt Crisis] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110919164839/http://www.economist.com/blogs/dailychart/2011/02/europes_economies |date=19 вересня 2011 }} ''Economist Magazine'', 9 February 2011
* [http://www.nytimes.com/interactive/2010/04/06/business/global/european-debt-map.html Map of European Debts] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111023182707/http://www.nytimes.com/interactive/2010/04/06/business/global/european-debt-map.html |date=23 жовтня 2011 }} ''New York Times'' 20 December 2010
* [http://www.eiu.com/eurodebt Budget deficit from 2007 to 2015] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200728102342/http://www.eiu.com/eurodebt |date=28 липня 2020 }} ''Economist Intelligence Unit'' 30 March 2011
* [http://www.democracynow.org/2010/5/4/protests_in_greece_in_response_to Protests in Greece in Response to Severe Austerity Measures in EU, IMF Bailout] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111017080648/http://www.democracynow.org/2010/5/4/protests_in_greece_in_response_to |date=17 жовтня 2011 }} – video report by ''[[Democracy Now!]]''
* [http://www.nytimes.com/interactive/2010/05/02/weekinreview/02marsh.html Diagram of Interlocking Debt Positions of European Countries] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180118111631/http://www.nytimes.com/interactive/2010/05/02/weekinreview/02marsh.html |date=18 січня 2018 }} ''New York Times'' 1 May 2010
* [http://www.soundsandcolours.com/articles/argentina/argentina-lessons-learnt-from-the-aftermath-of-default/ Argentina: Life After Default] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150429045201/http://www.soundsandcolours.com/articles/argentina/argentina-lessons-learnt-from-the-aftermath-of-default/ |date=29 квітня 2015 }} ''Sand and Colours'' 2 August 2010
* [http://www.google.com/publicdata/overview?ds=ds22a34krhq5p_ Google — public data] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111027082807/http://www.google.com/publicdata/overview?ds=ds22a34krhq5p_ |date=27 жовтня 2011 }}: Government Debt in Europe
* [http://library.fes.de/pdf-files/id/ipa/07710.pdf Stefan Collignon: Democratic requirements for a European Economic Government] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120111111234/http://library.fes.de/pdf-files/id/ipa/07710.pdf |date=11 січня 2012 }} Friedrich-Ebert-Stiftung, December 2010 (PDF 625 KB)
* [http://library.fes.de/pdf-files/id/ipa/08208.pdf Nick Malkoutzis: Greece — A Year in Crisis] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120107110709/http://library.fes.de/pdf-files/id/ipa/08208.pdf |date=7 січня 2012 }} Friedrich-Ebert-Stiftung, Juni 2011
* [http://library.fes.de/pdf-files/id/ipa/08169.pdf Rainer Lenz: Crisis in the Eurozone] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120111111248/http://library.fes.de/pdf-files/id/ipa/08169.pdf |date=11 січня 2012 }} Friedrich-Ebert-Stiftung, Juni 2011
* [[Martin Wolf|Wolf, Martin]], [http://www.ft.com/intl/cms/s/0/e71ab1d6-049d-11e1-ac2a-00144feabdc0.html#axzz1cYDHnKg3 «Creditors can huff but they need debtors»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200728102332/https://www.ft.com/content/e71ab1d6-049d-11e1-ac2a-00144feabdc0#axzz1cYDHnKg3 |date=28 липня 2020 }}, ''Financial Times'', November 1, 2011 7:28 pm.

[[Категорія:Економіка Європейського Союзу]]
[[Категорія:Економіка Ірландії]]
[[Категорія:Економіка Італії]]
[[Категорія:Економіка Португалії]]
[[Категорія:Економіка Словенії]]
[[Категорія:Економіка Іспанії]]
[[Категорія:Економіка Кіпру]]
[[Категорія:Економіка Греції]]
[[Категорія:2010 в економіці]]
[[Категорія:2011 в економіці]]
[[Категорія:2012 в економіці]]
[[Категорія:2013 в економіці]]
[[Категорія:Біржові крахи]]


text:
# Транспорт у Мінську
Транспорт у Мінську — система громадського транспорту в столиці Білорусі Мінську.

## Історія
- 1887 року започатковано перший регулярний пасажирський рух у місті.
- 10 травня 1892 року у Мінську відкрито конку. Вона проіснувала до березня 1928 року.
- 23 жовтня 1924 року відкрито автобусний рух.
- 13 жовтня 1929 року відбулося відкриття трамвайного руху.
- 19 вересня 1952 року введена в експлуатацію перша черга тролейбусної лінії.
- 18 березня 1984 року відкрито Мінський метрополітен.

## Міський транспорт
Основні види громадського транспорту: метрополітен, автобуси, тролейбуси, трамваї та маршрутне таксі.
Тарифи на громадський транспорт з 2006 року складали — 500 рублів ($ 0,2), 250 рублів ($ 0,1) пільгова. Вартість проїзду в мікроавтобусі становила 800—1300 рублів ($ 0,37-0,6).

### Метрополітен
Мінський метрополітен — це три лінії загальною довжиною 32 км і складається з 33 станцій та двох депо. Після відкриття 6 листопада 2020 року першої черги Зеленолузької лінії триває проєктування розширення лінії на північ у напрямку станції «Зелений Луг», а також будівництво другої черги лінії на південь з трьох станцій — дільниця «Ковальська Слобода» — «Слуцький Гостинець». Планувалося що нові станції будуть споруджені у 2023 році, але через складну економічну та політичну ситуацію в країні рівень фінансування був зменшений, тож вчасне відкриття другої черги залишається під питанням. Пасажирів обслуговує 215 вагонів метро. Інтервал руху в «годину пік» становить менше 2 хвилин, після 23:00 — 10 хвилин. Перший поїзд з кінцевих станцій вирушає о 05:35 ранку, останній — о 01:02. З відкриттям трьох нових станцій у листопаді 2005 року кількість пасажирів, що перевозилися в метро, наблизилася до одного мільйона пасажирів на день, що становила близько 30 % пасажирів, які були перевезені всім громадським транспортом Мінська.

### Автобус
Понад 120 мінських автобусних маршрутів обслуговують 7 автобусних парків. Основна частина автобусів — це МАЗ-103, МАЗ-104, МАЗ-105, Ікарус-260, Ікарус-280. Також обслуговують пасажирів автобуси ЛІАЗ-5256, ЛІАЗ-677 та Неман-52012. Станом на кінець 2005 року загальна кількість автобусів у Мінську становила 1677 одиниць, 48 % з них відпрацювали свій ресурс. У 2005 році автобусний парк був модернізований на 10 %. У 2006 році було заплановано оновлення понад 18 % — 300 автобусів (зокрема 100 автобусів МАЗ-105, 150 МАЗ-103, 30 приміських автобусів та близько 25 МАЗ-152). Машини орендувалися на заводах МАЗ та Неман. За підсумками 2006 року автопарк отримав 174 автобуси МАЗ-103, 100 автобусів МАЗ-105, 70 автобусів «Неман», 18 автобусів МАЗ-152 та 2 автобуси МАЗ-251 — загалом 364 машини. Автобуси МАЗ-103 та МАЗ-105 постачаються з двигунами Mercedes та автоматичною коробкою передач. У 2007 році планувалося придбати 200 автобусів.

### Тролейбус
Нині в Мінську існує 68 тролейбусних маршрутів, які обслуговуються чотирма депо. Тролейбусний рух в місті відкрито 13 жовтня 1952 року. В експлуатації раніше перебували тролейбуси виробництва ЗіУ, що збереглися ще з часів Радянського Союзу. Нині експлуатуються лише сучасні машини вітчизняного  виробництва «Белкомунмаш» та «МАЗ». Станом на грудень 2020 року на балансі мінських депо перебувало 759 тролейбусів. До 24 серпня 2020 року Мінськ посідав друге місце у світі за кількістю рухомого складу після закриття тролейбусної системи у Москві, нині — на першому місці. У 2004 році було придбано 42 нових тролейбуса, у 2005 році — 54 (оновлення парку на 5 %). Станом на кінець 2005 року 65 % мінських тролейбусів вичерпали свої ресурси. У 2006 році тролейбусний парк планували модернізувати на 15 % — до Мінська мало було надійти 200 тролейбусів виробництва «Белкомунмаш», але цей план не був реалізований — завод поставив лише 60 АКСМ-213 та 41 БКМ-32102 — лише 101 машини. У 2007 році планувалося придбати 105 тролейбусів. У 2017 році придбані тролейбуси 4-го покоління БКМ 420 MAX DUO.

### Трамвай
Перша трамвайна лінія відкрита в Мінську 13 жовтня 1929 року. Після проголошення незалежності на початку 1990-х років основними моделями трамваїв, що використовувались у Мінську, були машини РВЗ-6 та Татра. У 2000 році підприємство «Белкомунмаш» розпочало виробництво білоруських трамваїв АКСМ-1М, а 2001 року — моделі АКСМ-60102 та АКСМ-743. Крім того, у 2002 році німецьке місто Карлсруе подарувало Мінську 10 трамвайних вагонів GT8D. Станом на січень 2006 року у Мінську нараховувалося 153 трамваїв, з них 56 % відпрацювало свій ресурс. У 2006 році для міста було придбано 20 трамваїв АКСМ-60102 виробництва «Белкомунмаш». План на 2007 рік передбачав придбання 30 трамваїв.

### Маршрутне таксі
Мікроавтобуси, як вид транспорту, вперше були введені автокомбінатом таксомоторного транспорту Мінську у 1974 році, з метою покращення перевезення пасажирів з центру міста до житлових масивів. На маршрутах використовувались вітчизняні мікроавтобуси РАФ-977ДМ, а з кінця 1970-х років — РАФ-2203.
Послуги маршрутних таксі у Мінську надають як приватні компанії, так і державне підприємство «Мінськтранс». Окрім мікроавтобусів «Газель» також використовуються: Mercedes Sprinter (Мінськтранс), Volkswagen Transporter (приватні перевізники), Peugeout Boxer (приватні перевізники), Ford Transit (приватні перевізники) та деякі інші моделі різних виробників. Також ТАА «Флора і фауна 2004» використовує автобуси малого класу моделі Богдан А092 та Радзиміч А092. Загалом парк мікроавтобусів у Мінську нараховує понад 1000 автомобілів.
За даними першого півріччя 2008 року, у Мінську мікроавтобусами було перевезено 2,3 млн пасажирів.

### Таксі
У 2012 році було понад 4000 перевізників та 12 зареєстрованих служб перевезення: 107, 135, 152, 155, 156, 157, 158, 161, 181, 184, 7337 «Успіх» та 7788 «Діамант». Автомобілі зареєстрованих автоперевізників мали жовті номери. На відміну від інших міст країни, у столиці залишалася значна частина незареєстрованих перевізників, яка становила понад третину від зареєстрованих. Підвіз незареєстрованими перевізниками здійснювався шляхом підбору пасажирів на стоянках біля вокзалів, ресторанів, клубів і крамниць переважно у вечірній та нічний час, святкові та вихідні дні.

### Міська електричка
З 2011 року розпочато проєкт створення мінської міської електрички — мережі маршрутів залізничного громадського транспорту в межах Мінська та прилеглих околиць.

## Міжміський транспорт

### Автомобільний
Автовокзали: Московський, Центральний, Східний

### Залізничний транспорт
Головний залізничний вокзал розташований на станції Мінськ-Пасажирський. Також пасажирів обслуговують у приміському сполученні станції Мінськ-Південний, Мінськ-Північний, Мінськ-Східний та пасажирський зупинний пункт Інститут культури.

### Аеропорти
Поруч з містом був розташований аеропорт «Мінськ-1», який нині закритий, а на його місці у вересні 2015 року почали будувати новий мікрорайон.
Національний аеропорт «Мінськ-2» розташований за 42 км на схід від Мінська. Обслуговує переважно міжнародні рейси білоруських авіакомпаній «Белавія» і «Трансавіаекспорт» та іноземних авіакомпаній Austrian Airlines, Lot (Польща), Lufthansa (Німеччина), El Al (Ізраїль).

## Дитяча залізниця
Дитяча залізниця в Мінську відкрита 9 липня 1955 року. Її довжина складає 4,5 км, вздовж залізниці проходять 2 станції — «Заслоново», «Піонерська» та платформа «Сосновий Бор». Дитяча залізниця починає працювати щороку 1 травня, а закривається в останню неділю серпня.

wikiname: ukwiki

title: Транспорт у Мінську

in_language: uk

wikitext:
'''Транспорт у Мінську''' — система громадського транспорту в столиці [[Білорусь|Білорусі]] [[Мінськ]]у.

== Історія ==
* [[1887]] року започатковано перший регулярний пасажирський рух у місті.
* [[10 травня]] [[1892]] року у Мінську відкрито конку. Вона проіснувала до березня [[1928]] року.
* [[23 жовтня]] [[1924]] року відкрито автобусний рух.
* [[13 жовтня]] [[1929]] року відбулося відкриття трамвайного руху.
* [[19 вересня]] [[1952]] року введена в експлуатацію перша черга тролейбусної лінії.
* [[18 березня]] [[1984]] року відкрито [[Мінський метрополітен]].

== Міський транспорт ==
Основні види громадського транспорту: [[метрополітен]], [[автобус]]и, [[тролейбус]]и, [[Трамвай|трамваї]] та [[маршрутне таксі]].

Тарифи на громадський транспорт з 2006 року складали — 500 [[Білоруський рубель|рублів]] ($ 0,2), 250 [[Білоруський рубель|рублів]] ($ 0,1) пільгова. Вартість проїзду в мікроавтобусі становила 800—1300 [[Білоруський рубель|рублів]] ($ 0,37-0,6).

=== Метрополітен ===
{{main|Мінський метрополітен}}
[[Файл:Схема Мінскага метро 2016.jpg|міні|праворуч|250пкс|Схема Мінського метрополітену ([[2016]])]]
Мінський метрополітен — це три лінії загальною довжиною 32 км і складається з 33 станцій та двох депо. Після відкриття [[6 листопада]] [[2020]] року першої черги [[Зеленолузька лінія|Зеленолузької лінії]] триває проєктування розширення лінії на північ у напрямку станції «[[Зелений Луг (станція метро)|Зелений Луг]]», а також будівництво другої черги лінії на південь з трьох станцій — дільниця «[[Ковальська Слобода (станція метро)|Ковальська Слобода]]» — «[[Слуцький Гостинець (станція метро)|Слуцький Гостинець]]». Планувалося що нові станції будуть споруджені у 2023 році, але через складну економічну та політичну ситуацію в країні рівень фінансування був зменшений, тож вчасне відкриття другої черги залишається під питанням. Пасажирів обслуговує 215 вагонів метро. Інтервал руху в «годину пік» становить менше 2 хвилин, після 23:00 — 10 хвилин. Перший поїзд з кінцевих станцій вирушає о 05:35 ранку, останній — о 01:02. З відкриттям трьох нових станцій у листопаді [[2005]] року кількість пасажирів, що перевозилися в метро, наблизилася до одного мільйона пасажирів на день, що становила близько 30 % пасажирів, які були перевезені всім громадським транспортом Мінська.

=== Автобус ===
{{main|Мінський автобус}}
[[Файл:MAZ-103_in_Minsk_01.jpg|ліворуч|міні|250пкс|[[МАЗ 103]]]]
Понад 120 мінських автобусних маршрутів обслуговують 7 автобусних парків. Основна частина автобусів — це [[МАЗ 103|МАЗ-103]], [[МАЗ 104|МАЗ-104]], [[МАЗ 105|МАЗ-105]], [[Ikarus 260|Ікарус-260]], [[Ікарус-280]]. Також обслуговують пасажирів автобуси [[ЛІАЗ-5256]], [[ЛІАЗ-677]] та [[Неман-52012]]. Станом на кінець 2005 року загальна кількість автобусів у Мінську становила 1677 одиниць, 48 % з них відпрацювали свій ресурс. У 2005 році автобусний парк був модернізований на 10 %. У [[2006]] році було заплановано оновлення понад 18 % — 300 автобусів (зокрема 100 автобусів [[МАЗ 105|МАЗ-105]], 150 [[МАЗ 103|МАЗ-103]], 30 приміських автобусів та близько 25 [[МАЗ-152]]). Машини орендувалися на заводах [[Мінський автомобільний завод|МАЗ]] та [[Неман (автозавод)|Неман]]. За підсумками 2006 року автопарк отримав 174 автобуси МАЗ-103, 100 автобусів МАЗ-105, 70 автобусів «Неман», 18 автобусів [[МАЗ-152]] та 2 автобуси [[МАЗ 251|МАЗ-251]] — загалом 364 машини. Автобуси [[МАЗ 103|МАЗ-103]] та [[МАЗ 105|МАЗ-105]] постачаються з двигунами [[Mercedes]] та автоматичною коробкою передач. У 2007 році планувалося придбати 200 автобусів<ref>{{Cite web |url=http://www.nestor.minsk.by/sn/news/2007/01/1505.html |title=Станом на 2017 рік планують придбати автобуси 4-го покоління АКСМ-А420 MAX DUO |accessdate=1 грудня 2020 |archive-date=19 квітня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210419214525/https://nestor.minsk.by/sn/news/2007/01/1505.html }}</ref>.

=== Тролейбус ===
{{main|Мінський тролейбус}}
[[Файл:MAZ-103t_in_Minsk.JPG|міні|[[МАЗ 103Т]]]]
Нині в Мінську існує 68 тролейбусних маршрутів, які обслуговуються чотирма депо. Тролейбусний рух в місті відкрито [[13 жовтня]] [[1952]] року. В експлуатації раніше перебували тролейбуси виробництва [[Тролза|ЗіУ]], що збереглися ще з часів Радянського Союзу. Нині експлуатуються лише сучасні машини вітчизняного  виробництва «[[Белкомунмаш]]» та «[[Мінський автомобільний завод|МАЗ]]». Станом на грудень 2020 року на балансі мінських депо перебувало 759 тролейбусів. До 24 серпня 2020 року Мінськ посідав друге місце у світі за кількістю рухомого складу після закриття тролейбусної системи у Москві, нині — на першому місці. У 2004 році було придбано 42 нових тролейбуса, у 2005 році — 54 (оновлення парку на 5 %). Станом на кінець 2005 року 65 % мінських тролейбусів вичерпали свої ресурси. У 2006 році тролейбусний парк планували модернізувати на 15 % — до Мінська мало було надійти 200 тролейбусів виробництва «[[Белкомунмаш]]», але цей план не був реалізований — завод поставив лише 60 [[АКСМ-213]] та 41 [[БКМ-321|БКМ-32102]] — лише 101 машини. У 2007 році планувалося придбати 105 тролейбусів. У 2017 році придбані тролейбуси 4-го покоління [[БКМ 420|БКМ 420 MAX DUO]].

=== Трамвай ===
{{main|Мінський трамвай}}
[[Файл:AKSM-60102_tram_in_Minsk.jpg|міні|БКМ-60102]]
Перша трамвайна лінія відкрита в Мінську [[13 жовтня]] [[1929]] року. Після проголошення незалежності на початку 1990-х років основними моделями трамваїв, що використовувались у Мінську, були машини [[РВЗ-6]] та Татра. У 2000 році підприємство «[[Белкомунмаш]]» розпочало виробництво білоруських трамваїв [[АКСМ-1М]], а 2001 року — моделі [[AKSM-60102|АКСМ-60102]] та [[АКСМ-743]]. Крім того, у 2002 році німецьке місто [[Карлсруе]] подарувало Мінську 10 трамвайних вагонів [[GT8D]]. Станом на січень 2006 року у Мінську нараховувалося 153 трамваїв, з них 56 % відпрацювало свій ресурс. У 2006 році для міста було придбано 20 трамваїв [[АКСМ-60102]] виробництва «[[Белкомунмаш]]». План на 2007 рік передбачав придбання 30 трамваїв.

=== Маршрутне таксі ===
{{main|Мінське маршрутне таксі}}
Мікроавтобуси, як вид транспорту, вперше були введені автокомбінатом таксомоторного транспорту Мінську у [[1974]] році, з метою покращення перевезення пасажирів з центру міста до житлових масивів. На маршрутах використовувались вітчизняні мікроавтобуси РАФ-977ДМ, а з кінця 1970-х років — РАФ-2203.

Послуги маршрутних таксі у Мінську надають як приватні компанії, так і державне підприємство «[[Мінськтранс]]». Окрім мікроавтобусів «Газель» також використовуються: [[Mercedes Sprinter]] (Мінськтранс), [[Volkswagen Transporter]] (приватні перевізники), [[Peugeout Boxer]] (приватні перевізники), [[Ford Transit]] (приватні перевізники) та деякі інші моделі різних виробників. Також ТАА «Флора і фауна 2004» використовує автобуси малого класу моделі [[Богдан А092]] та [[Радзиміч А092]]. Загалом парк мікроавтобусів у Мінську нараховує понад 1000 автомобілів.

За даними першого півріччя [[2008]] року, у Мінську мікроавтобусами було перевезено 2,3 млн пасажирів.

=== Таксі ===
У 2012 році було понад 4000 перевізників та 12 зареєстрованих служб перевезення: 107, 135, 152, 155, 156, 157, 158, 161, 181, 184, 7337 «Успіх» та 7788 «Діамант». Автомобілі зареєстрованих автоперевізників мали жовті номери. На відміну від інших міст країни, у столиці залишалася значна частина незареєстрованих перевізників, яка становила понад третину від зареєстрованих. Підвіз незареєстрованими перевізниками здійснювався шляхом підбору пасажирів на стоянках біля вокзалів, [[ресторан]]ів, клубів і [[Крамниця|крамниць]] переважно у вечірній та нічний час, [[Свята та пам'ятні дні у Білорусі|святкові]] та вихідні дні<ref>{{Cite web|url=http://news.belta.by/by/print?id=673950|автор=Віталь Пятровіч|рік= 9 лютого 2012|заголовок=Таксісты-здані палююць за пасажырамі|видавництво = Беларускае тэлеграфнае агенцтва|дата=15 лютого 2012}}</ref>.

=== Міська електричка ===
{{main|Мінські міські лінії}}
[[Файл:Stadler FLIRT Minsk.jpg|міні|праворуч|250пкс|[[Мінські міські лінії]]]]
З [[2011]] року розпочато проєкт створення [[Мінські міські лінії|мінської міської електрички]] — мережі маршрутів залізничного громадського транспорту в межах Мінська та прилеглих околиць.

== Міжміський транспорт ==
=== Автомобільний ===
Автовокзали: [[Московський автовокзал (Мінськ)|Московський]], [[Центральний автовокзал (Мінськ)|Центральний]], [[Східний автовокзал (Мінськ)|Східний]]

=== Залізничний транспорт ===
{{main|Мінськ-Пасажирський}}
[[Файл:Чыгуначны вакзал - panoramio.jpg|міні|праворуч|250пкс|[[Мінськ-Пасажирський]]]]
Головний залізничний вокзал розташований на станції [[Мінськ-Пасажирський]]. Також пасажирів обслуговують у приміському сполученні станції [[Мінськ-Південний]], [[Мінськ-Північний]], [[Мінськ-Східний]] та пасажирський [[зупинний пункт]] [[Інститут культури (платформа)|Інститут культури]].

=== Аеропорти ===
[[Файл:EW-308PA Boeing 737-3K2 Belavia boarding at MSQ.jpg|міні|ліворуч|250пкс|Національний аеропорт «Мінськ»]]
Поруч з містом був розташований аеропорт «Мінськ-1», який нині закритий, а на його місці у вересні 2015 року почали будувати новий мікрорайон.

[[Мінськ (аеропорт)|Національний аеропорт]] «Мінськ-2» розташований за 42 км на схід від Мінська. Обслуговує переважно міжнародні рейси білоруських авіакомпаній «[[Белавія]]» і «[[Трансавіаекспорт]]» та іноземних авіакомпаній [[Austrian Airlines]], [[Лот (авіакомпанія)|Lot]] ([[Польща]]), [[Lufthansa]] ([[Німеччина]]), [[El Al]] ([[Ізраїль]]).

== Дитяча залізниця ==
{{main|Дитяча залізниця ім. К. С. Заслонова}}
[[Файл:Belarus-Minsk-Children Railroad-4.jpg|міні|праворуч|250пкс|Дитяча залізниця ім. К. С. Заслонова]]
Дитяча залізниця в Мінську відкрита [[9 липня]] [[1955]] року. Її довжина складає 4,5 км, вздовж залізниці проходять 2 станції — «Заслоново», «Піонерська» та платформа «Сосновий Бор». Дитяча залізниця починає працювати щороку [[1 травня]], а закривається в останню неділю серпня.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Commonscat}}
* [http://www.minsktrans.by Офіційний сайт КУП «Мінськтранс»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140115014736/http://www.minsktrans.by/ |date=15 січня 2014 }}
* [http://www.bytrans.net Громадський транспорт Мінська сайті на bytrans.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160624135517/http://www.bytrans.net/ |date=24 червня 2016 }}
* [http://www.ktrans.ucoz.ru Громадський транспорт Мінська на сайті ktrans.ucoz.ru] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220401231612/https://ktrans.ucoz.ru/ |date=1 квітня 2022 }}

{{Бібліоінформація}}
{{Транспорт Мінська}}
{{Портали|Транспорт}}

[[Категорія:Транспорт Мінська]]


text:
# Пітяска
Пітяска (рум. Piteasca) — село у повіті Ілфов в Румунії. Входить до складу комуни Геняса.
Село розташоване на відстані 19 км на схід від Бухареста, 141 км на південний схід від Брашова.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживала 1251 особа. Рідною мовою 1250 осіб (99,9%) назвали румунську.
Національний склад населення села:
| Національність | Кількість осіб | Відсоток |
| -------------- | -------------- | -------- |
| румуни         | 935            | 74,7%    |
| цигани         | 316            | 25,3%    |

title: Пітяска

wikitext:
{{НП Румунії
 | назва               = Пітяска
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Piteasca''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Ілфов
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Геняса (комуна, Ілфов)|Геняса]]
 | код_SIRUTA          = 103176
 | широта              = 44.4934
 | довгота             = 26.3302
 | висота              = 75
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 1251
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 077103
}}
'''Пітяска''' ({{lang-ro|Piteasca}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Ілфов]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Геняса (комуна, Ілфов)|Геняса]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 19 км на схід від [[Бухарест]]а, 141 км на південний схід від [[Брашов|Брашова]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживала {{formatnum:1251}} особа. Рідною мовою 1250 осіб (99,9%) назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>.

Національний склад населення села<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Національність
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| [[румуни]]
| 935
| 74,7%
|-
| цигани
| 316
| 25,3%
|}

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Ілфов]]

title: Пітяска · Piteasca

Країна: Румунія

Повіт: Ілфов

Комуна: Геняса

Телефонний код: +40 21 (Romtelecom, TR) · +40 31 (інші оператори)