text:
# Ян Ґрущиньський
Ян Ґрущиньський гербу Порай (нар. 1405 — пом. 8 жовтня 1473) — польський римсько-католицький і державний діяч, Куявсько-Поморський єпископ (1451–1463), Краківський єпископ (1463–1464), архієпископ Ґнєзненський і Примас Польщі (1464–1473); секретар королівський (1450–1454), канцлер великий коронний (1455–1469).

## Життєпис
Народився Ян близько 1405 року в Івановицях у Сєрадзькій землі. Був найстаршим сином хорунжого меншого сєрадзького Яна із Ґрущиць та Івановиць і Малґожати з Нарамиць і Парциць гербу Лодзя. Мав 5 братів: Марціна — доктора декретів і каноніка ґнєзненського, Міколая — хорунжого каліського, Анджея — каноніка познанського, Бартломея — каштеляна каліського, Якуба.
З 1431 року Ян навчався в Академії Краківській.

### Політична кар'єра
Одночасно з навчанням в університеті Ян Ґрущиньський почав працювати у королівській канцелярії королівським писарем (1430—1450). 1440 року перебував у почті короля Владислава III Варненчика, який вирушив до Угорщини, щоб зайняти престол. 1442 року король протегував йому при отриманні пробства у Сєрадзі. 1444 року повернувся до Польщі, привіз королівські інструкції на Пйотркувський з'їзд і закликав духовенство підкоритися папі Євгенію IV. Після загибелі короля Владислава Варненчика, продовжив працювати в канцелярії його наступника Казимира IV Ягеллончика, будучи одним із співавторів політики централізації. Протягом 1450–1454 років був секретарем королівським.
1455 року Ґрущиньський був призначений канцлером великим коронним, керував польською політикою під час Тринадцятирічної війни. Підтримуючи тісні зв'язки з антитевтонським Прусським союзом, він стає прихильником об'єднання Пруссії з Польським королівством, підтримував зусилля короля Казимира Ягеллончика щодо цього. Протягом 1456—1457 років був намісником-великорадцею Великопольщі та Пруссії, посприяв викупу Мальборка у Тевтонського ордену (1457). Він здійснив великий вплив на переговори та укладення договору з чеським королем Їржі з Подєбрад у Ґлоґуві 1462 року.
1463 року Ян Ґрущиньський очолив польську делегацію на переговорах із Тевтонським орденом у Бжесць-Куявському, а 1466 року він був присутній при укладанні угоди з тевтонськими лицарями у Торуні, став гарантом Торунського миру. 1468 року у Ґрущиньського під час перебування в Бидгощі стався параліч лівого боку. 1469 року, будучи частково паралізованим, склав обов'язки канцлера, проте зберіг близькі контакти з королем, якого він і надалі супроводжував у численних подорожах і зустрічах.

### Духовна кар'єра
Ян Ґрущинський обіймав ряд духовних посад: каноніка й архідиякона міста Егера (Угорщина) (1440—1441), пробста сєрадзького (1442), каноніка капітули Святого Єжи на Вавелю (1442), кустоса краківського (1443—1450), каноніка ґнєзненського (1444), познанського (1445—1449), влоцлавського (1447) і краківського (1448), декана краківського (1449).
1448 року Яна Ґрущиньського король номінував на посаду єпископа Куявсько-Поморського, капітула обрала його 1450 року, проте лише 12 січня 1451 року здобув папське погодження, єпископське освячення прийняв 27 червня 1451 року у Костелі Воздвиження Чесного Хреста у Колі. 3 листопада 1452 року він засновує цех шевців, настарішу цехову організацію у Влоцлавеку і затверджує його статут, уточнюючи порядок релігійного життя в цеху та умови вступу до нього.
У серпні 1453 року був у складі посольства для укладення шлюбної угоди між королем Казимиром та Єлизаветою Ракушанкою. Будучи наближеною особою короля, він у листопаді 1454 року привіз майбутню королеву до Кракова та брав активну участь у королівському шлюбі.
28 січня 1456 року, внаслідок приєднання Гданська до Польського королівства, заснував там 6 нових парафій: Св. Марії, св. Катерини, св. Івана, св. Петра і Павла, св. Варфоломія та св. Варвари. 1460 року був королем номінований Краківським єпископом усупереч капітулі, котра вибрала Яна Лютека із Бжезя, та всупереч папі, який призначив на цю посаду Якуба з Сенна. Проте, єпископство обійняв урешті-решт папський кандидат.
14 грудня 1463 року Ґрущиньський був призначений Краківським єпископом, майже за рік, 19 жовтня 1464 року, — архієпископом Ґнєзненським і Примасом Польщі. Під час свого понтифікату він брав більше участь у державній політиці, ніж в управлінні дієцезією, однак скликав п'ять провінційних синодів, головним результатом яких було оподаткування духовенства для боротьби з тевтонськими лицарями. Для цього в 1465–1466 роках він виділив частину цінностей зі скарбниці Ґнєзненського собору. 1470 року отримав від папи Павла ІІ дозвіл на заснування монастиря бернардинів у Ловичі.
Ян Ґрущиньський раптово помер у Кракові 8 жовтня 1473 року, був похований у Ґнєзненському катедральному соборі. Його пізніший наступник Ян Ласький близько 1520 року зробив йому чудовий надгробок із червоного мармуру — роботи Яна Флорентчика з Естергома. Наразі його останки покояться в костелі Святої Катерини Александрійської, заснованому Ґрущиньськими в їхньому маєтку Івановицях.

title: Ян Ґрущиньський

wikitext:
{{Архієрей
| оригінальне ім'я   = {{lang-pl|Jan Gruszczyński}}
| титул              = Куявсько-поморський (Влоцлавський) єпископ
| церква             = [[Римо-католицька церква|римо-католицька]]
| періодпочаток      = [[12 січня]] [[1451]]
| періодкінець       = [[14 грудня]] [[1463]]
| попередник         = [[Владислав Опоровський]]
| наступник          = [[Ян Лютек із Бжезя]]
|титул_2              = [[Краківський єпископ]]
 |періодпочаток_2     = [[14 грудня]] [[1463]]
 |періодкінець_2      = [[19 жовтня]] [[1464]]
 |попередник_2        = [[Якуб з Сенна]]
 |наступник_2         = [[Ян Лютек із Бжезя]]
|титул_3              = [[Архієпископ Ґнєзненський]]
|титул_4              = [[Примас Польщі]]
 |періодпочаток_4     = [[19 жовтня]] [[1464]]
 |періодкінець_4      = [[8 жовтня]] [[1473]]
 |попередник_4        = [[Ян Спровський]]
 |наступник_4         = [[Якуб з Сенна]]
| династія           = Ґрущиньські гербу [[Порай (герб)|Порай]]
| батько             = Ян із [[Ґрущиці|Ґрущиць]] та [[Івановиці (Каліський повіт)|Івановиць]]
| мати               = Малґожата з [[Нарамиці|Нарамиць]] і [[Парциці|Парциць]]
| посада             = [[канонік]] та [[архідиякон]] м. [[Егер]], [[пробст]] [[сєрадз]]ький, канонік [[Гнезно|ґнєзненський]], [[Познань|познанський]], [[Влоцлавек|влоцлавський]], [[краків]]ський, [[Кустос (у релігії)|кустос]] краківський, [[Декан (священник)|декан]] краківський; писар королівський, [[секретар королівський]], [[канцлер великий коронний]]
| герб               = POL COA Poraj.svg
}}

'''Ян Ґрущиньський''' гербу [[Порай (герб)|Порай]] ({{нар}} [[1405]] — {{пом}} [[8 жовтня]] [[1473]]) — польський римсько-католицький і державний діяч, Куявсько-Поморський [[єпископ]] (1451–1463), [[Краківський єпископ]] (1463–1464), [[архієпископ Ґнєзненський]] і [[Примас Польщі]] (1464–1473); [[секретар королівський]] (1450–1454), [[канцлер великий коронний]] (1455–1469).

== Життєпис ==
Народився Ян близько 1405 року в [[Івановиці (Каліський повіт)|Івановицях]] у [[Сєрадз]]ькій землі<ref name="Hierarchy">{{Cite web|url=https://www.catholic-hierarchy.org/bishop/bgrusz.html|title=Archbishop Jan Gruszczyński|website=Catholic Hierarchy}}</ref>. Був найстаршим сином<ref name="DEW">{{Cite web|url=https://www.csw2020.com.pl/biogram/jan-gruszczynski/|title=ks. Jan Gruszczyński|website=Cyfrowa Dziecięca Encyklopedia Wielkopolan|archive-date=2023-04-28|access-date=2023-04-28|archive-url=https://web.archive.org/web/20230428183742/https://www.csw2020.com.pl/biogram/jan-gruszczynski/|url-status=dead}}</ref> [[Хорунжий#«Уряд» (посада)|хорунжого меншого]] сєрадзького Яна із [[Ґрущиці|Ґрущиць]] та Івановиць і Малґожати з [[Нарамиці|Нарамиць]] і [[Парциці|Парциць]] гербу [[Лодзя]]. Мав 5 братів: {{не перекладено|Марцін Ґрущиньський|Марціна|pl|Marcin Gruszczyński}} — доктора декретів і [[канонік]]а ґнєзненського, {{не перекладено|Міколай Ґрущиньський|Міколая|pl|Mikołaj Gruszczyński}} — хорунжого [[Каліш|каліського]], Анджея — каноніка познанського, {{не перекладено|Бартломей Ґрущиньський|Бартломея|pl|Bartłomiej Gruszczyński}} — [[каштелян]]а каліського, Якуба<ref>Antoni Gąsiorowski, ''Starostowie wielkopolskich miast królewskich w dobie jagiellońskiej'', Warszawa-Poznań 1981, s. 74.</ref>.

З 1431 року Ян навчався в [[Ягеллонський університет|Академії Краківській]]<ref name="DEW"/>.

=== Політична кар'єра ===
Одночасно з навчанням в університеті Ян Ґрущиньський почав працювати у королівській канцелярії королівським писарем (1430—1450)<ref name="PPB">{{Cite web|url=https://www.biogramy.pl/a/biografia/jan-gruszczynski-h-poraj-1405-1473-arcybiskup-gnieznienski-wiesz|title=Jan Gruszczynski herbu Poraj|website=Polski Portal Biograficzny}}</ref>. 1440 року перебував у почті короля [[Владислав III Варненчик|Владислава III Варненчика]], який вирушив до [[Угорське королівство|Угорщини]], щоб зайняти престол. 1442 року король протегував йому при отриманні [[пробст]]ва у Сєрадзі. 1444 року повернувся до Польщі, привіз королівські інструкції на [[Пйотркув-Трибунальський|Пйотркувський]] з'їзд і закликав духовенство підкоритися папі [[Євгеній IV|Євгенію IV]]<ref name="Encyklopedia Krakowa">{{Cite web|url=https://encyklopediakrakowa.pl/slawni-i-zapomniani/92-g/676-gruszczynski-jan.html|title=Jan Gruszczyński|website=Encyklopedia Krakowa}}</ref>. Після загибелі короля Владислава Варненчика, продовжив працювати в канцелярії його наступника [[Казимир IV Ягеллончик|Казимира IV Ягеллончика]], будучи одним із співавторів політики централізації<ref name="PWN">{{Cite web|url=https://www.gniezno.eu/cms/20490/gruszczynski_jan|title=Gruszczyński Jan, [w:] Wielkopolski Słownik Biograficzny, PWN, 1981.|last=Antoni Gąsiorowski|website=www.gniezno.eu}}</ref>. Протягом 1450–1454 років був [[Секретар королівський|секретарем королівським]]<ref>''Urzędnicy dawnej Rzeczypospolitej XII—XVIII wieku: spisy''. T. X, ''Urzędnicy centralni i nadworni Polski XIV—XVIII wieku: spisy'' / pod red. Antoniego Gąsiorowskiego ; oprac. Krzysztof Chłapowski [et al] ; Polska Akademia Nauk. Biblioteka Kórnicka. Instytut Historii. Kórnik: Biblioteka Kórnicka, 1992, s. 53.</ref>.

1455 року Ґрущиньський був призначений [[Великий канцлер коронний|канцлером великим коронним]], керував польською політикою під час [[Тринадцятирічна війна|Тринадцятирічної війни]]<ref name="DEW"/>. Підтримуючи тісні зв'язки з антитевтонським Прусським союзом, він стає прихильником об'єднання [[Прусське герцогство|Пруссії]] з [[Королівство Польське|Польським королівством]], підтримував зусилля короля Казимира Ягеллончика щодо цього<ref name="PPB"/>. Протягом 1456—1457 років був намісником-великорадцею [[Великопольща|Великопольщі]] та Пруссії, посприяв викупу [[Мальборк]]а у [[Тевтонський орден|Тевтонського ордену]] (1457). Він здійснив великий вплив на переговори та укладення договору з [[Богемське королівство|чеським]] королем [[Їржі з Подєбрад]] у [[Ґлоґув (місто)|Ґлоґуві]] 1462 року<ref name="PPB"/>.

1463 року Ян Ґрущиньський очолив польську делегацію на переговорах із Тевтонським орденом у [[Берестя-Куявське|Бжесць-Куявському]], а 1466 року він був присутній при укладанні угоди з тевтонськими лицарями у [[Торунь|Торуні]], став гарантом [[Другий Торунський мир|Торунського миру]]<ref>Antoni Gąsiorowski, ''Polscy gwaranci traktatów z Krzyżakami XIV—XV wieku'', w: Komunikaty Mazursko-Warmińskie nr 2-3, 1971, s. 258.</ref>. 1468 року у Ґрущиньського під час перебування в [[Бидгощ]]і стався параліч лівого боку<ref>{{Cite web|url=https://repozytorium.ukw.edu.pl/bitstream/handle/item/6186/Monarcha%20w%20ziemi%20bydgoskiej%20i%20nakielskiej%20w%20XIV%20i%20XV%20wieku.pdf?sequence=1&isAllowed=y|title=Monarcha w ziemi Bydgoskiej i Nakielskiej w XIV-XV wieku, [w:] Prace komisji historii Bydgoskiego Towarzystwa naukowego, T. XVII: Związki Kujaw i Pomorza na przestrzeni wieków, s. 144.|last=Zbigniew Zyglewski}}</ref>. 1469 року, будучи частково паралізованим, склав обов'язки канцлера, проте зберіг близькі контакти з королем, якого він і надалі супроводжував у численних подорожах і зустрічах<ref name="PWN"/>.

=== Духовна кар'єра ===
[[Файл:Pieczęć arcybiskupa Jana Gruszczyńskiego z 1465 roku (Vossberg).png|ліворуч|міні|Печатка архієпископа Яна Ґрущиньського 1465 року]][[Файл:Tombstone of Jan Gruszczyński by Joannes Fiorentinus, after 1516, Gniezno Cathedral.jpg|праворуч|міні|Надгробок Яна Ґрущиньського у Ґнєзненській катедрі роботи Яна Флорентчика, близько 1520 року]]Ян Ґрущинський обіймав ряд духовних посад: [[канонік]]а й [[архідиякон]]а міста [[Егер]]а (Угорщина) (1440—1441), пробста сєрадзького (1442), каноніка капітули Святого Єжи на Вавелю (1442), [[Кустос (у релігії)|кустоса]] [[краків]]ського (1443—1450), каноніка ґнєзненського (1444), [[Познань|познанського]] (1445—1449), [[Влоцлавек|влоцлавського]] (1447) і краківського (1448), [[Декан (священник)|декана]] краківського (1449)<ref>Jacek Wiesiołowski, ''Episkopat polski w XV w. jako grupa społeczna'', w: Społeczeństwo Polski średniowiecznej, t. 4, Warszawa 1990, s. 268—269.</ref>.

1448 року Яна Ґрущиньського король номінував на посаду єпископа Куявсько-Поморського<ref name="Encyklopedia Krakowa"/>, капітула обрала його 1450 року<ref>''Arcybiskupi gnieźnieńscy, prymasowie i metropolici polscy od roku 1000 aż do roku 1821 czyli do połączenia arcybiskupstwa gnieźnieńskiego z biskupstwem poznańskiem'', T. 2, oprac. Jan Korytkowski, Poznań, Kuryer Poznański, 1888, s. 332.</ref>, проте лише 12 січня 1451 року здобув папське погодження<ref name="Hierarchy"/><ref name="Encyklopedia Krakowa"/>, єпископське освячення прийняв 27 червня 1451 року<ref name="Hierarchy"/> у Костелі Воздвиження Чесного Хреста у [[Коло (Великопольське воєводство)|Колі]]<ref>{{Cite web|url=http://www.kolskafara.pl/glowna.html|title=Historia Parafii|website=Rzymsko - Katolicka Parafia Podwyższenia Krzyża Świętego w Kole|accessdate=2023-04-28|archive-date=2017-10-26|archive-url=https://web.archive.org/web/20171026184431/http://www.kolskafara.pl/glowna.html}}</ref>. 3 листопада 1452 року він засновує [[цех]] шевців, настарішу цехову організацію у Влоцлавеку<ref>{{Cite web|url=https://knh.wwi.pl/wydarzenie/dzien-zaduszny/|title=Bp. Jan Gruszczyński eryguje cech szewski|website=Koło Naukowe Historyków im. kpt. Józefa Kozińskiego w Zespole Szkół Samochodowych we Włocławku}}</ref> і затверджує його статут, уточнюючи порядок релігійного життя в цеху та умови вступу до нього<ref name="Encyklopedia Krakowa"/>.

У серпні 1453 року був у складі посольства для укладення шлюбної угоди між королем Казимиром та [[Єлизавета Габсбург|Єлизаветою Ракушанкою]]<ref name="DEW"/>. Будучи наближеною особою короля, він у листопаді 1454 року привіз майбутню королеву до Кракова та брав активну участь у королівському шлюбі<ref name="DEW"/>.

28 січня 1456 року, внаслідок приєднання [[Гданськ]]а до Польського королівства, заснував там 6 нових парафій: Св. Марії, св. Катерини, св. Івана, св. Петра і Павла, св. Варфоломія та св. Варвари<ref name="DEW"/>. 1460 року був королем номінований [[Краківський єпископ|Краківським єпископом]] усупереч капітулі, котра вибрала [[Ян Лютек із Бжезя|Яна Лютека із Бжезя]], та всупереч папі, який призначив на цю посаду [[Якуб з Сенна|Якуба з Сенна]]. Проте, єпископство обійняв урешті-решт папський кандидат<ref name="Encyklopedia Krakowa"/>.

14 грудня 1463 року Ґрущиньський був призначений Краківським єпископом<ref name="Hierarchy"/>, майже за рік, 19 жовтня 1464 року, — [[Архієпископ Гнезненський|архієпископом Ґнєзненським]] і [[Примас Польщі|Примасом Польщі]]<ref name="Hierarchy"/>. Під час свого понтифікату він брав більше участь у державній політиці, ніж в управлінні дієцезією, однак скликав п'ять провінційних синодів, головним результатом яких було оподаткування духовенства для боротьби з тевтонськими лицарями. Для цього в 1465–1466 роках він виділив частину цінностей зі скарбниці [[Гнезненський латинський собор|Ґнєзненського собору]]<ref name="PPB"/>. 1470 року отримав від папи [[Павло II|Павла ІІ]] дозвіл на заснування монастиря [[Бернардини|бернардинів]] у [[Лович]]і<ref name="Encyklopedia Krakowa"/>.

Ян Ґрущиньський раптово помер у [[Краків|Кракові]] 8 жовтня 1473 року<ref name="Hierarchy"/>, був похований у Ґнєзненському катедральному соборі. Його пізніший наступник [[Ян Ласький (примас)|Ян Ласький]] близько 1520 року зробив йому чудовий надгробок із червоного мармуру — роботи Яна Флорентчика з [[Естергом]]а<ref name="PPB"/>. Наразі його останки покояться в костелі [[Катерина Александрійська|Святої Катерини Александрійської]], заснованому Ґрущиньськими в їхньому маєтку [[Івановиці (Каліський повіт)|Івановицях]]<ref name="DEW"/>.

== Примітки ==
{{примітки}}

== Джерела ==
* Antoni Gąsiorowski, ''Gruszczyński Jan'', [w:] «Wielkopolski słownik biograficzny» 1983, s. 235.
* ''Arcybiskupi gnieźnieńscy, prymasowie i metropolici polscy od roku 1000 aż do roku 1821 czyli do połączenia arcybiskupstwa gnieźnieńskiego z biskupstwem poznańskiem'', T. 2, oprac. Jan Korytkowski, Poznań, Kuryer Poznański, 1888, s. 329—387.
* Krystyn Malinowski, ''Jan Gruszczyński'', [w:] Polski słownik biograficzny, Tom IX, Gross Adolf — Horoch Kalikst, Wrocław, Zakład Narodowy im. Ossolińskich — Wydawnictwo Polskiej Akademii Nauk, 1960—1961, s. 55—57.
* Ludwik Łętowski, ''Katalog biskupów, prałatów i kanoników krakowskich''. T.2. ''Biskupi krakowscy'', Kraków, Drukarnia Uniwersytetu Jagiellońskiego, 1852, s. 1-25.
* Marceli Kosman, ''Między tronem a ołtarzem'', Poznań, 2000, {{ISBN|83-7272-017-7}}.

{{Примаси Польщі}}
{{Великі канцлери коронні}}
{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Ґрущиньський Ян}}
[[Категорія:Архієпископи гнезненські]]
[[Категорія:Великі канцлери коронні (духовні)]]
[[Категорія:Студенти та випускники Краківського університету / Краківської Академії]]
[[Категорія:Влоцлавські каноніки]]
[[Категорія:Гнезненські каноніки]]
[[Категорія:Духовні сенатори Речі Посполитої]]
[[Категорія:Єпископи краківські]]
[[Категорія:Королівські секретарі]]
[[Категорія:Краківські каноніки]]
[[Категорія:Куявські римо-католицькі єпископи]]
[[Категорія:Примаси Польщі]]
[[Категорія:Познанські каноніки]]
[[Категорія:Ґрущиньські]]
[[Категорія:Сєвєзькі князі]]
[[Категорія:Секретарі Владислава III Варненчика]]

title: 12 січня 1451 — 14 грудня 1463

Церква: римо-католицька

Попередник: Владислав Опоровський

Наступник: Ян Лютек із Бжезя

title: 14 грудня 1463 — 19 жовтня 1464

Попередник: Якуб з Сенна

Наступник: Ян Лютек із Бжезя

title: 19 жовтня 1464 — 8 жовтня 1473

Попередник: Ян Спровський

Наступник: Якуб з Сенна

Альма-матер: Ягеллонський університет

Діяльність: дипломат, католицький священник, державний діяч, архієпископ, клерик, католицький єпископ

Смерть: 8 жовтня 1473 · Краків, Королівство Польське

Похований: Базиліка Небовзяття Пресвятої Діви Марії (Гнєзно) і Івановіце

Династія: Ґрущиньські гербу Порай

Батько: Ян із Ґрущиць та Івановиць

Мати: Малґожата з Нарамиць і Парциць

Посада: канонік та архідиякон м. Егер, пробст сєрадзький, канонік ґнєзненський, познанський, влоцлавський, краківський, кустос краківський, декан краківський; писар королівський, секретар королівський, канцлер великий коронний

19 жовтня 1464 — 8 жовтня 1473: Ян Ґрущиньський у Вікісховищі


text:
# Кечалтепе
Кечалтепе́ — гірська вершина у північно-східній частині Великого Кавказу. Знаходиться на півночі Азербайджану.

wikiname: ukwiki

title: Кечалтепе

in_language: uk

wikitext:
{{Гора
| назва              = Кечалтепе
| місцева_назва      =
| фото               =
| коментар           =
| країна             = {{AZE}}
| регіон             =
| гірська_система    = [[Великий Кавказ]]
| lat_dir=N | lat_deg= 41 | lat_min= 00
            | lat_sec= 39
| lon_dir=E | lon_deg= 47 | lon_min= 55
            | lon_sec= 46
| висота             = 1836,0 м
| відносна_висота    =
| тип                =
| вік                =
| останнє_виверження =
| перше_сходження    =
| класичний_маршрут  =
| мапа               = <!-- Example.jpg -->
| мапа_підпис        =
| мапа_ширина        =
| карта розташування = Кавказькі гори
| розмір карти       = <!-- для шаблону «Карта розташування» -->
}}

'''Кечалтепе́''' — гірська вершина у північно-східній частині [[великий Кавказ|Великого Кавказу]]. Знаходиться на півночі [[Азербайджан]]у.

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=41.028866&lon=47.946396&z=13&m=b&show=/30587800/uk На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=41.028866&lon=47.946396&z=13&m=b&show=/30587800/uk |date=25 Серпня 2011 }}

== Джерела ==
* {{Карта|K-38-108}}

{{mount-stub}}
{{Гірські вершини Азербайджану}}

[[Категорія:Гірські вершини Кавказу]]

Країна: Азербайджан

Система: Великий Кавказ

Тип: гора


text:
# Котлярський міст (Краків)
Котлярський міст (пол. Most Kotlarski) — міст через річку Віслу в Кракові, Польща. Поєднує райони Гжегужки і Заблоце. Є найдовшим арковим мостом у Польщі, котрий не має проміжних річкових опор.

## Розташування
Поєднує вулицю Котлярську з вулицею Густава Герлінг-Грудзинського. Є частиною 2-ї Кільцевої дороги Кракова (пол. II obwodnica).
Вище за течією знаходиться i залізничний міст на діаметральній лінії Кракова, нижче за течією — залізничний міст на Малому обході Кракова.

## Історія
Проект мосту розробив польський архітектор Вітольд Гавловський у співпраці з архітектурним бюро MTWW. Будівництво мосту велося з жовтня 2000 до грудня 2001 року компанією Mostostal Kraków SA.; загальна вартість робіт склала 132,7 млн злотих. При будівництві використано 5000 тонн сталі.
Урочисте відкриття мосту відбулося 8 грудня 2001 року.

## Конструкція
Міст складається з одного прольоту, металевий, арковий, з дорогою по низу (проїжджа частина розташована на рівні низу споруди). Проліт складається з чотирьох параболічних арок двошарнірної системи. Арки з'єднані між собою поперечними зв'язками. Проїжджа частина закріплена на арках за допомогою стрижневих підвісів. Довжина мосту складає 166,6 м, ширина — 36,8 м (з них ширина проїжджої частини — 16 м, два тротуари по 2,25 м кожен і дві велодоріжки по 1,7 м кожна).
Міст призначений для руху автотранспорту, трамваїв, велосипедистів і пішоходів. Проїжджа частина мосту включає в себе 4 смуги для руху автотранспорту (по 2 в кожному напрямку). Посередині мосту прокладено відокремлені трамвайні колії. Покриття проїжджої частини і тротуарів — асфальтобетон. Тротуари відокремлені від проїжджої частини металевим бар'єрним огородженням. Поручні металеві, з простим малюнком.

title: Котлярський міст (Краків)

wikitext:
{{Міст}}
'''Котлярський міст''' ({{Lang-pl|Most Kotlarski}}) — міст через річку [[Вісла|Віслу]] в [[Краків|Кракові]], [[Польща]]. Поєднує райони Гжегужки і Заблоце. Є найдовшим арковим мостом у Польщі, котрий не має проміжних річкових опор.

== Розташування ==
Поєднує вулицю Котлярську з вулицею Густава Герлінг-Грудзинського. Є частиною 2-ї Кільцевої дороги Кракова ({{Lang-pl|II obwodnica}}).

Вище за течією знаходиться i залізничний міст на діаметральній лінії Кракова, нижче за течією — залізничний міст на Малому обході Кракова.

== Історія ==
Проект мосту розробив польський архітектор Вітольд Гавловський у співпраці з архітектурним бюро MTWW. Будівництво мосту велося з жовтня 2000 до грудня 2001 року компанією ''Mostostal Kraków SA.;'' загальна вартість робіт склала 132,7 млн [[Злотий|злотих]]. При будівництві використано 5000 тонн сталі.

Урочисте відкриття мосту відбулося 8 грудня 2001 року<ref>{{Cite web|url=https://dziennikpolski24.pl/otwarcie-mostu-kotlarskiego/ar/2463314|title=Otwarcie mostu Kotlarskiego|publisher=dziennikpolski24.pl|language=pl|accessdate=2018-12-17}}</ref>.

== Конструкція ==
Міст складається з одного прольоту, металевий, арковий, з дорогою по низу (проїжджа частина розташована на рівні низу споруди). Проліт складається з чотирьох параболічних арок двошарнірної системи. Арки з'єднані між собою поперечними зв'язками. Проїжджа частина закріплена на арках за допомогою стрижневих підвісів<ref>{{Cite web|url=http://drogi-mosty.pl/ru/xxi-век/построить-мосты/|title=Строим мосты|publisher=Drogownictwo Polskie|language=ru|accessdate=2018-12-17|archive-date=18 грудня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20181218010446/http://drogi-mosty.pl/ru/xxi-век/построить-мосты/}}</ref>. Довжина мосту складає 166,6 м, ширина — 36,8 м (з них ширина проїжджої частини — 16 м, два тротуари по 2,25 м кожен і дві велодоріжки по 1,7 м кожна).

Міст призначений для руху автотранспорту, [[Краківський трамвай|трамваїв]], велосипедистів і пішоходів. Проїжджа частина мосту включає в себе 4 смуги для руху автотранспорту (по 2 в кожному напрямку). Посередині мосту прокладено відокремлені трамвайні колії. Покриття проїжджої частини і тротуарів — асфальтобетон. Тротуари відокремлені від проїжджої частини металевим бар'єрним огородженням. Поручні металеві, з простим малюнком.

== Примітки ==
{{Reflist}}
{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Аркові мости]]
[[Категорія:Посилання на Вікісховище безпосередньо в статті]]
[[Категорія:Вікіпедія:Статті з іншим значенням на Вікіданих]]
[[Категорія:Мости Кракова]]
[[Категорія:2001 у Польщі]]

title: Котлярський міст

Країна: Республіка Польща

Розташування: Краків

Перетинає: Вісла

Матеріал: сталь

Відкрито: 8 грудня 2001

Конструктор, архітектор: Witold Gawłowskid


text:
# Сан-Чезарео
Сан-Чезарео (італ. San Cesareo) — муніципалітет в Італії, у регіоні Лаціо, метрополійне місто Рим-Столиця.
Сан-Чезарео розташований на відстані близько 28 км на схід від Рима.
Населення — 14 932 особи (2014).
Щорічний фестиваль відбувається 27 серпня. Покровитель — San Cesareo.

## Демографія
Населення за роками:

Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживали 2294 іноземці з 68 країн, серед них 1639 громадян країн Євросоюзу та 31 громадянин України.

## Сусідні муніципалітети
- Колонна
- Монте-Компатрі
- Палестрина
- Рокка-Пріора
- Цагароло

title: Сан-Чезарео

wikitext:
{{Комуна Італії
 | назва         = Сан-Чезарео
 | місцева_назва = San Cesareo
 | герб          =
 | регіон        = LAZ <!-- Лише 3-літерний КОД -->
 | провінція     = RM <!-- Лише 2-літерний КОД -->
 | latd   = 41
 | latm   = 49
 | lats   = 0
 | longd  = 12
 | longm  = 48
 | longs  = 0
 | висота = 312
 | населення     = 15988
 | рік_насел     = 01-01-2023
 | площа         = 22,72
 | густота       = 676,0
 | поштові_індекси  = 00030
 | телефонний_код = 06
 | код_ISTAT     = 058119
 | покровитель   = San Cesareo
 | мер           = Alessandra Sabelli
 | обраний       = 10-6-2018
 | www           = http://www.comune.sancesareo.rm.it/
}}

'''Сан-Чезарео''' ({{lang-it|San Cesareo}}) — [[муніципалітет]] в [[Італія|Італії]], у регіоні [[Лаціо]], [[Рим-Столиця (метрополійне місто)|метрополійне місто Рим-Столиця]].

Сан-Чезарео розташований на відстані<ref>Фізичні відстані та напрямки розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 28 км на схід від [[Рим|Рима]].

Населення — {{formatnum:14932}} {{МНОЖИНА:14932|особа|особи|осіб}} (2014)<ref name="dem1">{{cite web |url=http://www.demo.istat.it/bil2014/index.html |title=Демографічний баланс 2014 року та населення на 31 грудня |publisher=[[ISTAT]] |accessdate=25 грудня 2014 |archive-date=2015-06-26 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150626150429/http://demo.istat.it/bil2014/index.html }}{{ref-it}}</ref>.
Щорічний фестиваль відбувається 27 серпня. Покровитель — San Cesareo.

== Демографія ==
{{Демографія/San Cesareo}}
{{Іноземці в Італії | назва=Сан-Чезарео | дата=1 січня 2023 року
 | всього=2294 | країн=68 | Укр=31 | ЄС=1639 | таблиця= | країна1=[[Румунія|Румунії]]
 | примітка=<ref>{{cite web| url=https://demo.istat.it/app/?i=RCS&l=en
  | title=Resident population by sex, municipality and citizenship | language=англ.
  | trans_title=Постійне населення за статтю, муніципалітетом і громадянством
  | publisher=[[ISTAT]]| accessdate=12 червня 2024}}</ref>
}}

== Сусідні муніципалітети ==

* [[Колонна (Лаціо)|Колонна]]
* [[Монте-Компатрі]]
* [[Палестрина (муніципалітет)|Палестрина]]
* [[Рокка-Пріора]]
* [[Цагароло]]

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів метрополійного міста Рим-Столиця]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Italy-geo-stub}}
{{Провінція Рим}}
{{Noimg}}

title: Сан-Чезарео · San Cesareo

Країна: Італія

Регіон: Лаціо

Провінція: Рим

title: Розміщення

Розміщення: Commune

title: Влада

Мер: Alessandra Sabelli (10-6-2018)


text:
# Княгиня (метеорит)
Княги́ня — кам'яний метеорит (хондрит, група LL5), загальною вагою понад 500 кілограмів. Є найбільшим з-поміж знайдених в Європі метеоритів у новітній історії. При проходженні щільних шарів атмосфери його було видно у формі яскравого боліда над територією сучасної Словаччини- над містами Ліптовський Мікулаш, Шариш, Земплин і Прешов. Подолавши близько 200 кілометрів, приблизно о 17:00 9 червня 1866 року він вибухнув на висоті 40 км над с. Княгиня (Україна, Закарпатська обл., Великоберезнянський р-н.), розпавшись на більш ніж 1200 шматків, чим викликав короткочасний метеорний потік. Осколками обсипало значну площу в радіусі до 5 км. Основна маса метеоритного тіла (імовірно ядро), вагою в 279 766 грамів приземлилася за 8 кілометрів від с. Княгиня, на схилі гори Стінка (1078 м), в урочищі Чорні Млаки.
Через кілька днів цей осколок був знайдений жителем с. Княгиня Василем Крив'яником на глибині близько 2 метрів. При падінні ядро розпалося на дві майже однакові частини, вагою 141833 і 137933 грамів, а від останнього шматка відколовся ще осколок вагою 2350 грамів. Незабаром про знахідку дізнався лісничий Великого Березного Антон Покорний. За його словами, він викупив у Крив'яника знайдений метеорит «за два воли, які той сам вибрав». Згодом, Покорний сам вигідно перепродав його Віденському імператорському музеєві (сучасний музей природознавства), в якому метеорит зберігається і досі.
У грудні 2009 року в старих архівних документах розкрилися нові дані про Княгиню, які вказують на вагому роль цього метеорита в розвитку гіпотези панспермії. Мова йде про публікації в науковому журналі «Sience» (1881 рік), у статті «Ч. Дарвін та відкриття доктором Ганом викопних решток організмів в метеориті», листування між Чарлзом Дарвіном та німецьким геологом Отто Ганом (Otto Hahn — не плутати з фізиком Отто Ганом). У ній, зокрема, німецький вчений стверджував, що в ході досліджень метеоритних осколків Княгині, ним були виявлені частки позаземних коралів, паразитів і рослин. Дані були перевірені і повністю підтверджені відомим зоологом Вейнлендлером. Вся інформація про дослідження опублікована автором у книзі «Die Meteorite (crondrite) und ihre Organismen» (1880). Зацікавлений історіями про найбільший метеорит в Європі, на місці його падіння в 1892 році побував сам Жюль Верн.
Закарпатською телекомпанією «М-Студіо» було знято документальний фільм про метеорити краю і, зокрема, про метеорит Княгиня. Пошук уламків триває досі, про недавню знахідку свідчить лот на інтернет-аукціоні жителя м. Берегова — шматок вагою 164 грами, ціною в 4500 доларів.

## Цікаво
5 травня 2018 р. відбулося відкриття 33-го міні-пам'ятника. Скульптура розповідає про метеорит Княгиня — найбільший відомий метеорит в Європі, падіння якого зафіксоване в новітній історії. Пам'ятник метеориту Княгиня встановлений на пл. Ш. Петефі, на перилах навпроти цукрарні Валентина Штефаньо. Це не випадково, нещодавно його бренд почав виготовлення цукерок «Метеорит», якими він пригостив всіх, хто зібрався на відкритті міні-скульптури. А автобусна зупинка поруч тепер також названа на честь найбільшого європейського метеориту.

title: Княгиня (метеорит)

wikitext:
{{Otheruses|Княгиня (значення){{!}}Княгиня}}
{{Метеорит
| Назва                     = Княгиня
| Інші назви                = Knyahinya, Kniaginia
| Зображення                = Метеорит «Княгиня».jpg
| Підпис                    =
| Тип                       = хондрит
| Клас                      = [[Звичайний хондрит]]
| Клан                      =
| Група                     = L/LL5<ref name="NHM">{{ref-en}}{{cite web|url=http://www.nhm.ac.uk/research-curation/research/projects/metcat/search/detail.dsml?Key=A156.007&passed_Name=Acfer%20007&index=&Name=Achttp://www.nhm.ac.uk/research-curation/research/projects/metcat/search/detail.dsml?Key=K1940&passed_Name=Knyahinya&index=&Name=Knyahinya&sort=Name&Nameqtype=starts+with&beginIndex=0&listPageURL=list.dsml%3fName%3dKnyahinya%26sort%3dName%26Nameqtype%3dstarts%2bwith&searchPageURL=indexsing.dsml%3fName%3dKnyahinya%26sort%3dName%26Nameqtype%3dstarts%2bwith|title=Knyahinya|work=The Catalogue of Meteorites|publisher=National History Museum|accessdate=30 Березня 2022|archive-date=14 Липня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140714230959/http://www.nhm.ac.uk/research-curation/research/projects/metcat/search/detail.dsml?Key=A156.007&passed_Name=Acfer%20007&index=&Name=Achttp%3A%2F%2Fwww.nhm.ac.uk%2Fresearch-curation%2Fresearch%2Fprojects%2Fmetcat%2Fsearch%2Fdetail.dsml%3FKey%3DK1940&passed_Name=Knyahinya&index=&Name=Knyahinya&sort=Name&Nameqtype=starts+with&beginIndex=0&listPageURL=list.dsml%3FName%3DKnyahinya%26sort%3DName%26Nameqtype%3Dstarts%2Bwith&searchPageURL=indexsing.dsml%3FName%3DKnyahinya%26sort%3DName%26Nameqtype%3Dstarts%2Bwith}}</ref>
| Підгрупа                  =
| Структурна класифікація   =
| Батьківське тіло          =
| Склад                     =
| Метаморфізм               =
| Вивітрювання              =
| Країна                    = {{UKR}}
| Регіон                    = [[Закарпатська область]],
[[Великоберезнянський район]],
[[Княгиня (село)|с. Княгиня]]
| Координати                = {{coord|49|00|18|N|22|33|24|E|display=inline, title}}<ref name="NHM"/>
| Спостереження             = Так
| Дата падіння              = 17:00, 9 червня 1866 р.
| Дата виявлення            =
| Вага                      = 500 кг
| Кількість                 = Понад 1200
| Площа розсіювання         = Так
| Місце зберігання          =
| Зображення2               =
| Підпис2                   =
}}

'''Княги́ня''' — кам'яний [[метеорит]] ([[хондрит]], група LL5), загальною вагою понад 500 кілограмів. Є найбільшим з-поміж знайдених в Європі метеоритів у новітній історії. При проходженні щільних шарів атмосфери його було видно у формі яскравого [[болід]]а над територією сучасної Словаччини- над містами Ліптовський Мікулаш, Шариш, Земплин і Прешов. Подолавши близько 200 кілометрів, приблизно о 17:00 9 червня 1866 року він вибухнув на висоті 40 км над с. [[Княгиня (село)|Княгиня]] ([[Україна]], [[Закарпатська область|Закарпатська обл.]], [[Великоберезнянський район|Великоберезнянський р-н.]]), розпавшись на більш ніж 1200 шматків, чим викликав короткочасний [[метеорний потік]]. Осколками обсипало значну [[площа розсіювання|площу]] в радіусі до 5 км. Основна маса метеоритного тіла (імовірно ядро), вагою в 279 766 грамів приземлилася за 8 кілометрів від с. Княгиня, на схилі гори Стінка (1078 м), в урочищі Чорні Млаки.

Через кілька днів цей осколок був знайдений жителем с. Княгиня Василем Крив'яником на глибині близько 2 метрів. При падінні ядро розпалося на дві майже однакові частини, вагою 141833 і 137933 грамів, а від останнього шматка відколовся ще осколок вагою 2350 грамів. Незабаром про знахідку дізнався лісничий Великого Березного Антон Покорний. За його словами, він викупив у Крив'яника знайдений метеорит «за два воли, які той сам вибрав». Згодом, Покорний сам вигідно перепродав його [[Музей природознавства (Відень)|Віденському імператорському музеєві]] (сучасний музей природознавства), в якому метеорит зберігається і досі.

У грудні 2009 року в старих архівних документах розкрилися нові дані про Княгиню, які вказують на вагому роль цього метеорита в розвитку гіпотези [[Панспермія|панспермії]]. Мова йде про публікації в науковому журналі «Sience» (1881 рік), у статті «Ч. Дарвін та відкриття доктором Ганом викопних решток організмів в метеориті», листування між [[Чарлз Дарвін|Чарлзом Дарвіном]] та німецьким геологом Отто Ганом (Otto Hahn — не плутати з фізиком Отто Ганом). У ній, зокрема, німецький вчений стверджував, що в ході досліджень метеоритних осколків Княгині, ним були виявлені частки позаземних коралів, паразитів і рослин. Дані були перевірені і повністю підтверджені відомим зоологом Вейнлендлером. Вся інформація про дослідження опублікована автором у книзі «Die Meteorite (crondrite) und ihre Organismen» (1880). Зацікавлений історіями про найбільший метеорит в Європі, на місці його падіння в 1892 році побував сам [[Жюль Верн]].

Закарпатською телекомпанією «М-Студіо» було знято документальний фільм про метеорити краю і, зокрема, про метеорит Княгиня. Пошук уламків триває досі, про недавню знахідку свідчить лот на інтернет-аукціоні жителя м. Берегова — шматок вагою 164 грами, ціною в 4500 доларів.

== Цікаво ==

5 травня 2018 р. відбулося відкриття 33-го міні-пам'ятника. Скульптура розповідає про [[Княгиня (метеорит)|метеорит Княгиня]] — найбільший відомий метеорит в Європі, падіння якого зафіксоване в новітній історії. Пам'ятник '''метеориту Княгиня''' встановлений на пл. Ш. Петефі, на перилах навпроти цукрарні Валентина Штефаньо. Це не випадково, нещодавно його бренд почав виготовлення цукерок «Метеорит», якими він пригостив всіх, хто зібрався на відкритті міні-скульптури. А автобусна зупинка поруч тепер також названа на честь найбільшого європейського метеориту.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://geo.web.ru/db/meteorites/card.html?id=10746 Відомості з метеоритної колекції Російської Академії Наук] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140714221508/http://geo.web.ru/db/meteorites/card.html?id=10746 |date=14 Липня 2014 }}{{ref-ru}}
* {{metbull|12335|Knyahinya}}{{ref-en}}

{{Метеорити за назвою}}

[[Категорія:Метеорити, знайдені в Україні]]
[[Категорія:Червень 1866]]
[[Категорія:Події 9 червня]]
[[Категорія:Великоберезнянський район]]

title: Княгиня

Тип: Хондрит

Клас: Звичайний хондрит

Країна: Україна

Регіон: Закарпатська область, · Великоберезнянський район, · с. Княгиня

Спостереження падіння: Так

Кількість: Понад 1200

Площа розсіювання: Так

Інші назви: Knyahinya, Kniaginia


text:
# Санта-Марта-де-Магаска
Санта-Марта-де-Магаска (ісп. Santa Marta de Magasca) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Естремадура, у провінції Касерес. Населення — 309 осіб (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 230 км на південний захід від Мадрида, 23 км на схід від Касереса.

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

## Галерея зображень
- Розташування муніципалітету у провінції Касерес

title: Санта-Марта-де-Магаска

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Санта-Марта-де-Магаска
 | місцева_назва       = ''Santa Marta de Magasca''
 | прапор              = Bandera de Santa Marta de Magasca.svg
 | герб                = Escudo de Santa Marta de Magasca.svg
 | автономна_спільнота = [[Естремадура]]
 | провінція           = [[Касерес (провінція)|Касерес]]
 | комарка             =
 | широта              = 39.517
 | довгота             = -6.1
 | висота              =
 | населення           = 309
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 39,68
 | густота             = 7,79
 | поштові_індекси     =
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 10168
 | мер                 =
 | рік_обрання         =
 | www                 = http://www.santamartademagasca.es
}}
'''Санта-Марта-де-Магаска''' ({{lang-es|Santa Marta de Magasca}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Естремадура]], у провінції [[Касерес (провінція)|Касерес]]. Населення — {{formatnum:309}} осіб (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 230 км на південний захід від [[Мадрид]]а, 23 км на схід від [[Касерес (Іспанія)|Касереса]].

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Santa Marta de Magasca}}

== Галерея зображень ==
<gallery>
Файл:Santa Marta de Magasca.png|Розташування муніципалітету у провінції Касерес
</gallery>

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Касерес}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Касерес]]

title: Санта-Марта-де-Магаска · Santa Marta de Magasca

· Герб: · Прапор

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Естремадура

Провінція: Касерес

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Raúl Gutiérrez Mariscald

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Конопельки (зупинний пункт)
Зупинний пункт Конопельки — не діюча (станом на 2024 рік) пасажирська платформа залізничного напряму Харків — Льгов на східній околиці села Уланок Суджанського району Курської області, перегін Сосновий Бір — Суджа.

## Історія
Зупинний пункт Конопельки було запроєктовано як блок-пост в 1916 році, відкрито — не пізніше 1925 року як роз'їзд 67-ї версти. З 1926 року тут зупиняються поїзди пасажирського сполучення. У 1928 році роз'їзд отримав сучасну назву, — за найменуванням сіл Руська Конопелька і Чорна Конопелька, розташованих неподалік.
У другій половині 50-х років роз'їзд був обернений у зупинний пункт приміських поїздів, курсування яких скасоване з 2013 року. Колійного розвитку закритий роз'їзд Конопельки також не має.

title: Конопельки (зупинний пункт)

wikitext:
{{Залізнична станція
|тип = зупинний пункт
|Font-Color =
|Color =
|Name = Конопельки
|Line = [[Льгов]] — [[Харків-Пасажирський|Харків]]
|Railway = [[Московська залізниця]]
|Department =
|населений_пункт = [[Уланок]]
|Year = 1925
|ProjectName =
|OldName = роз'їзд 67 версти
|NameProjects =
|Type = [[Проміжна станція|проміжна]]
|Arhitector =
|Enginer =
|NumberOfPlatforms =
|NumberOfTracks =
|PlatformType =
|PlatformForm =
|PlatformLength =
|PlatformWidth =
|Builder =
|Street =
|TransTo =
|TransTo1 =
|DistanceKiev =
|Distance =
257
|Center = ст. [[Харків-Пасажирський]]
|Distance2 =
74
|Center2 = ст. [[Льгов-Київський|Льгов]]
|Tariff =
|Code = 206530
|CodeExpress = 2001774
|services =
|services1 =
|Commons =
}}
{{Льгов — Готня}}
{{також|Конопельки (значення)}}

'''[[Зупинний пункт]] Конопельки''' — не діюча (станом на [[2024]] рік) [[Залізнична платформа|пасажирська платформа]] залізничного напряму [[Харків]] — [[Льгов]] на східній околиці села [[Уланок]] [[Суджанський район|Суджанського району]] [[Курська область|Курської області]], перегін [[Сосновий Бір (станція)|Сосновий Бір]] — [[Суджа (станція)|Суджа]].

== Історія ==
Зупинний пункт Конопельки було запроєктовано як блок-пост в [[1916]] році<ref>{{Cite book|title=Продольный профиль Северо-Донецкой железной дороги |year=1916|location=Пг.}}{{ref-ru}}</ref>, відкрито — не пізніше [[1925]] року як [[роз'їзд]] 67-ї версти<ref>{{Cite book|title=Донецкие железные дороги. Административное деление |year=1925|location=Х.}}{{ref-ru}}</ref>. З [[1926]] року тут зупиняються [[Пасажирський поїзд|поїзди пасажирського сполучення]]<ref>{{Cite book|title=Донецкие железные дороги. Расписание движения поездов с 1 октября 1926 года |year=1926|location=Х.}}{{ref-ru}}</ref>. У [[1928]] році роз'їзд отримав сучасну назву<ref>{{Cite book|title=Официальный указатель железнодорожных, пароходных и других пассажирских сообщений. Зимнее движение 1928-29 г. |year=1928|location=М.}}{{ref-ru}}</ref>, — за найменуванням сіл [[Руська Конопелька]] і Чорна Конопелька, розташованих неподалік<ref>{{Cite web|url=http://www.etomesto.ru/shubert-map/20-13/|title=Трехверстовка Шуберта онлайн. Лист 20-13 Суджа}}</ref>.

У другій половині 50-х років роз'їзд був обернений у зупинний пункт [[Приміський поїзд|приміських поїздів]]<ref>{{Cite book
|title=Альбом схем железных дорог СССР |year=1955|location=М.}}{{ref-ru}}</ref><ref>{{Cite book|title=Официальный указатель пассажирских сообщений. Лето 1959 года |year=1959|location=М.}}{{ref-ru}}</ref><ref>{{Cite book|title=Железные дороги СССР. Направления и станции |year=1962|location=М.}}{{ref-ru}}</ref>, курсування яких скасоване з [[2013]] року<ref>{{Cite web|url=https://kursk.tutu.ru/news.php|title=Расписание пригородных поездов Курска - Новости}}{{ref-en}}</ref>. Колійного розвитку закритий роз'їзд Конопельки також не має.

== Джерела ==
* {{ЖДС}}

== Примітки ==
{{reflist|2}}

title: Зупинний пункт Конопельки Льгов — Харків · Московська залізниця · Уланок

Попередня назва: роз'їзд 67 версти

Тип: проміжна

title: Дільниця Льгов — Готня

Навля
0 · Льгов-Київський
5 · 5 км
6,9 · Сугров
10,5 · 11 км
13,2 · 13 км
18,4 · Деревеньки
25,2 · 25 км
30,3 · Анастасьєвка
36,5 · Гродненський
42,2 · Локинська
45,1 · 46 км
51,9 · Курчанинове
53,5 · 54 км
59,7 · Суджа
65,6 · 66 км
68,7 · 69 км
72,7 · 73 км
74,0 · Конопельки
77,1 · Сосновий Бір
81,4 · 82 км
83,5 · Псел
85,6 · 86 км
89,0 · 89 км
93,6 · 93 км
95,4 · Рулитин
98,4 · 99 км
104,1 · 104 км
102,0 · 102 км
106,5 · Юсупове
108,7 · 109 км
115,7 · Підкосилів
122,8 · Готня
Золочів

Ворожба
р. Бик
Курськ
р. Суджа
р. Псел
р. Ілек
Баси
Бєлгород


text:
# Все прекрасне далеко
«Все прекрасне далеко» (англ. Everything Beautiful Is Far Away) — незалежний американський науково-фантастичний фільм-фентезі 2017 року, написаний і знятий Пітом Осом, співрежисером Андреа Сіссон, з Джулією Ґарнер і Джозефом Кроссом у головних ролях. Прем'єра фільму відбулася в конкурсній програмі Лос-Анджелеського кінофестивалю 2017 року, де він здобув премію США за найкращу фантастичну операторську роботу.

## Сюжет
Подорожуючи безплідним ландшафтом, Лернерт копається в купах сміття, намагаючись зробити тіло для своєї супутниці Сюзен, бездушної голови робота, що висить на спині його рюкзака. Вони зустрічають Ролу, енергійну молоду жінку, якій бракує навичок виживання, але вона компенсує цей недолік чистою рішучістю. Ця неймовірна трійця мандрує суворою пустелею в пошуках міфічного водного басейну, який міг би поповнити їхні виснажені ресурси та відновити їхню волю до життя.

## Акторський склад
- Джулія Ґарнер — Рола
- Джозеф Кросс — Лернерт
- Чарлі Сун Лі — Незнайомець
- Джилліан Маєр — Сюзен

## Огляди
Прем'єра фільму «Все прекрасне далеко» відбулася на кінофестивалі в Лос-Анджелесі у 2017 році, де він здобув нагороду в номінації «Найкращий ігровий фільм США». Пізніше фільм показали на кінофестивалі в Такомі, де він отримав нагороди за найкращу режисуру та найкращу операторську роботу, а також на кінофестивалі у Східному Орегоні, де здобув нагороду за найкращий повнометражний фільм.
Алекс Біллінґтон з FirstShowing.net позитивно відгукнувся про фільм, сказавши, що «у фільмі “Все прекрасне далеко” є піднесена простота, яка також допомагає зробити його ще привабливішим як кінематографічний твір». Фільм придбала для дистрибуції компанія The Orchard.

title: Все прекрасне далеко

wikitext:
{{Фільм
| назва             = Все прекрасне далеко
| оригінальна назва = {{lang-en|Everything Beautiful Is Far Away}}
| жанри             = [[науково-фантастичний фільм|наукова фантастика]]
[[фентезі]]
| режисери          = Піт Оз
Андреа Сіссон
| продюсери         = Сол Жермен
Андреа Сіссон
Піт Оз
| сценарист         = Піт Оз
| актори            = [[Джулія Гарнер|Джулія Ґарнер]]
Джозеф Кросс
Чарлі Сун Лі
Джилліан Маєр
| оператори         = Крістіан Соренсен Гансен
Піт Оз
| композитор        = [[Neon Indian|Алан Паломо]]
| монтаж            = Піт Оз
Наїм Сааті
Андреа Сіссон
| кінокомпанія      = MANALI Pictures
Lauren Edward Productions
| дистриб'ютор      = The Orchard
| тривалість        = 91 хв.
| мова              = [[англійська]]
| країни            = {{USA}}
| рік               = 2017
| дата виходу       = [[21 липня]] [[2017]]
}}

'''«Все прекрасне далеко»''' ({{Lang-en|Everything Beautiful Is Far Away}}) — незалежний американський [[науково-фантастичний фільм]]-[[фентезі]] [[2017]] року, написаний і знятий Пітом Осом, співрежисером Андреа Сіссон, з [[Джулія Гарнер|Джулією Ґарнер]] і Джозефом Кроссом у головних ролях. Прем'єра фільму відбулася в конкурсній програмі Лос-Анджелеського кінофестивалю 2017 року, де він здобув премію США за найкращу фантастичну операторську роботу.<ref>{{Cite web|url=http://www.latimes.com/entertainment/la-et-entertainment-news-updates-june-laff-2017-1498163544-htmlstory.html|title='Becks,' 'Everything Beautiful Is Far Away' among L.A. Film Festival award winners|date=2017-11-27|publisher=[[Лос-Анджелес Таймс]]|language=en|accessdate=2023-10-07}}</ref>

== Сюжет ==
Подорожуючи безплідним ландшафтом, Лернерт копається в купах сміття, намагаючись зробити тіло для своєї супутниці Сюзен, бездушної голови робота, що висить на спині його рюкзака. Вони зустрічають Ролу, енергійну молоду жінку, якій бракує навичок виживання, але вона компенсує цей недолік чистою рішучістю. Ця неймовірна трійця мандрує суворою пустелею в пошуках міфічного водного басейну, який міг би поповнити їхні виснажені ресурси та відновити їхню волю до життя.

== Акторський склад ==

* [[Джулія Гарнер|Джулія Ґарнер]] — Рола
* Джозеф Кросс — Лернерт
* Чарлі Сун Лі — Незнайомець
* Джилліан Маєр — Сюзен

== Огляди ==
Прем'єра фільму «Все прекрасне далеко» відбулася на кінофестивалі в Лос-Анджелесі у 2017 році, де він здобув нагороду в номінації «Найкращий ігровий фільм США». Пізніше фільм показали на кінофестивалі в Такомі, де він отримав нагороди за найкращу режисуру та найкращу операторську роботу,<ref>{{Cite web|url=http://www.tacomafilmfestival.com/archive/|title=Tacoma Film Festival: Archived Films & Award winning Films|date=2013-11-28|publisher=Tacomafilmfestival.com|language=en|accessdate=2023-10-07}}</ref> а також на кінофестивалі у Східному Орегоні, де здобув нагороду за найкращий повнометражний фільм.<ref>{{Cite web|url=http://eofilmfest.com/2017-awards-announcement/|title=EOFF Festival Awards Announcement|date=2013-11-28|website=Eofilmfest.com|language=en|accessdate=2023-10-07}}</ref>

Алекс Біллінґтон з FirstShowing.net позитивно відгукнувся про фільм, сказавши, що «у фільмі “Все прекрасне далеко” є піднесена простота, яка також допомагає зробити його ще привабливішим як кінематографічний твір».<ref>{{Cite web|url=http://www.firstshowing.net/2017/aff-review-kooky-sci-fi-indie-film-everything-beautiful-is-far-away/|title=AFF Review: Kooky Sci-Fi Indie Film 'Everything Beautiful is Far Away'|date=2017-11-28|publisher=Firstshowing.net|language=en|accessdate=2023-10-07}}</ref> Фільм придбала для дистрибуції компанія The Orchard.<ref>{{cite web|url=https://www.imdb.com/title/tt3605266/companycredits?ref_=ttfc_ql_5|title="Everything Beautiful Is Far Away (2017) Company Credits’,"|work=[[IMDb]]|date=28 листопада 2013|language=en|accessdate=2023-10-07}}</ref>

== Примітки ==
{{Примітки|2}}

== Посилання ==

* {{official website|http://www.everythingbeautifulfilm.com}}
* {{IMDb title|3605266}}
* [http://manali.pictures/ MANALI PICTURES]

[[Категорія:Фільми 2017]]
[[Категорія:Незалежні фільми США]]
[[Категорія:Незалежні фільми 2017]]

title: англ. Everything Beautiful Is Far Away

Жанри: наукова фантастика · фентезі

Режисери: Піт Оз · Андреа Сіссон

Продюсери: Сол Жермен · Андреа Сіссон · Піт Оз

Сценарист: Піт Оз

У головних · ролях: Джулія Ґарнер · Джозеф Кросс · Чарлі Сун Лі · Джилліан Маєр

Оператори: Крістіан Соренсен Гансен · Піт Оз

Композитор: Алан Паломо

Монтаж: Піт Оз · Наїм Сааті · Андреа Сіссон

Кінокомпанія: MANALI Pictures · Lauren Edward Productions

Дистриб'ютор: The Orchard

Мова: англійська

Країна: США


text:
# ГЕС Mollejon
ГЕС Mollejon — гідроелектростанція у центральній частині Белізу, за сотню кілометрів на південний захід від його столиці міста Беліз. Знаходячись між ГЕС Чалілло (вище по течії, 7 МВт) та ГЕС Вака (19 МВт), входить до складу каскаду на річці Макал, яка тече у північному напрямку та впадає праворуч до річки Беліз (бере початок у Гватемалі і завершується на узбережжі Карибського моря біля однойменного міста). Станом на середину 2010-х найпотужніша ГЕС країни.
Накопичення ресурсу для роботи каскаду здійснюється у водосховищі станції Чалілло, котре містить 120 млн м3 води. Що стосується греблі Mollejon (висота 26,5 метра, довжина 150 метрів), то вона утримує лише невеликий добовий балансуючий резервуар з об'ємом 1,06 млн м3. Від греблі через лівобережний масив прямує дериваційний тунель довжиною 4,4 км з діаметром 4,5 метра.
Основне обладнання станції становлять три турбіни типу Френсіс потужністю по 8,4 МВт, які при напорі у 120 метрів забезпечують виробництво 80 млн кВт-год електроенергії на рік.
Відпрацьована вода повертається до Макал.
Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 115 кВ.

title: ГЕС Mollejon

wikitext:
{{Гідроелектростанція
|Зображення                     =
|Назва                          = ГЕС Mollejon
|Пікселі                        = 300px
|Підпис                         =
|Країна                         = {{BLZ}}
|lat_dir =N |lat_deg =16 |lat_min =59 |lat_sec = 8.9
  |lon_dir =W |lon_deg =89 |lon_min =2 |lon_sec = 33.4
|region     =
  |CoordScale =
|Статус = діюча
|Річка = Макал
|Каскад = каскад на Макал
|Початок будівництва =
|Роки введення першого та останнього гідроагрегатів = [[1996]]
|Встановлена потужність = 25,2
|Середнє річне виробництво = 80
|Тип ГЕС = дериваційна
|Розрахований напір = 120
|Тип турбін = Френсіс
|Кількість та марка турбін = 3
|Витрата через турбіни = 3х8
|Кількість та марка гідрогенераторів = 3
|Потужність гідроагрегатів = 3х8,4
|Тип греблі =
|Висота греблі = 26,5
|Довжина греблі = 150
|Шлюз =
|ЛЕП = 115
|Власник = Belize Electric Company Limited (Becol)
}}

'''ГЕС Mollejon''' — гідроелектростанція у центральній частині [[Беліз]]у, за сотню кілометрів на південний захід від його столиці міста [[Беліз (місто)|Беліз]]. Знаходячись між ГЕС Чалілло (вище по течії, 7 МВт) та ГЕС Вака (19 МВт), входить до складу каскаду на річці [[Макал]], яка тече у північному напрямку та впадає праворуч до річки [[Беліз (річка)|Беліз]] (бере початок у [[Гватемала|Гватемалі]] і завершується на узбережжі [[Карибське море|Карибського моря]] біля однойменного міста). Станом на середину 2010-х найпотужніша ГЕС країни.

Накопичення ресурсу для роботи каскаду здійснюється у водосховищі станції Чалілло, котре містить 120 млн м3 води. Що стосується греблі Mollejon (висота 26,5 метра, довжина 150 метрів), то вона утримує лише невеликий добовий балансуючий резервуар з об'ємом 1,06 млн м3. Від греблі через лівобережний масив прямує дериваційний тунель довжиною 4,4 км з діаметром 4,5 метра.

Основне обладнання станції становлять три турбіни типу Френсіс потужністю по 8,4 МВт, які при напорі у 120 метрів забезпечують виробництво 80 млн кВт-год електроенергії на рік.

Відпрацьована вода повертається до Макал.

Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 115 кВ.<ref>{{Cite web|url=http://library.bfreebz.org/Threats/Electrowatt-Ekono%20AG%20for%20Belize%20Electric%20Company%20Ltd.%2C%20Hydroelectric%20Potential%20Assessment%2C%202006.pdf|title=Belize Electric Company Ltd. Belize Hydroelectric Development Technical Report|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=|archive-date=4 березня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170304115521/http://library.bfreebz.org/Threats/Electrowatt-Ekono%20AG%20for%20Belize%20Electric%20Company%20Ltd.,%20Hydroelectric%20Potential%20Assessment,%202006.pdf}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://ckucorner.blogspot.com/2013/02/hydroelectric-dams-and-belize.html|title=Hydroelectric Dams and Belize|language=en|accessdate=2018-09-23|archive-date=23 вересня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180923163020/http://ckucorner.blogspot.com/2013/02/hydroelectric-dams-and-belize.html}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.open.uwi.edu/sites/default/files/bnccde/belize/conference/papers/sharma.htm|title=Chandrabhan Sharma: A Critical Review of the Mollejon Hydro Project, Belize|website=www.open.uwi.edu|accessdate=2018-09-23|archive-date=5 травня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180505170516/http://www.open.uwi.edu/sites/default/files/bnccde/belize/conference/papers/sharma.htm}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Гідроелектростанції Белізу|Mollejon]]

title: ГЕС Mollejon

Країна: Беліз

Стан: діюча

Річка: Макал

Каскад: каскад на Макал

title: Основні характеристики

Середнє річне виробництво: 80 млн кВт·год

Тип ГЕС: дериваційна

title: Характеристики обладнання

Тип турбін: Френсіс

Витрата через турбіни: 3х8 м³/с

Потужність гідроагрегатів: 3х8,4 МВт

title: Основні споруди

Власник: Belize Electric Company Limited (Becol)

Основні споруди: ГЕС Mollejon


text:
# Darksiders: Wrath of War
Darksiders: Wrath of War — відеогра жанрів hack'n'slash і action-adventure, розроблена компанією Vigil Games і видана THQ для Xbox 360 і PlayStation 3 5 січня 2010 року в Північній Америці і 8 січня в Європі. Вихід Windows-версії Darksiders відбувся у вересні 16 вересня 2010 в Північній Америці і 24 вересня — в Європі. 26 листопада 2016 року відбувся вихід перевидання Darksiders Warmastered Edition для Windows, PlayStation 4 і Xbox One. 23 квітня 2017 гра також вийшла для Wii U, а 2 квітня 2019 для Nintendo Switch.
Сюжет описує війну між Небесами та Пеклом, та участь у ній одного з вершників Апокаліпсису — Війни. В результаті його втручання світ людей гине, а Війна розуміє, що хтось обманом змусив його прибути на Землю невчасно. Знечещений, він береться встановити справедливість і покарати винуватців. 2012 року вийшло продовження гри — Darksiders II.

## Ігровий процес
Гравець виступає в ролі вершника Апокаліпсису на ім'я Війна. Йому належить знищувати численних ворогів з допомогою холодної зброї, шукати спорядження та вирішувати головоломки. В центрі світу розташоване Перехрестя, звідки Війна може вирушити в суміжні області, отримавши від них ключ за виконання завдань. Кожна область містить ряд додаткових завдань.
Війна здатен носити одночасно три види зброї, між якими перемикатися за потреби. Що більше вбивств здійснено конкретною зброєю, то забійніша вона стає. Також герой може користуватися активними і пасивними здібностями. Ці здібності надходять від екіпірованих артефактів, як і вдосконалення зброї. Деякі артефакти можна витратити в бою, наприклад, щоб полікуватися, але тоді вони зникнуть. Війна має запас здоров'я, що дублюється каменями життя, котрі можна знайти чи купити впродовж гри. Крім ходи й бігу, герой може лазити по стінах і стелях, покритих органікою, ковзати по карнизах і тросах, плавати і літати на невеликі відстані.
Головною зброєю Війни є меч «Пожирач Хаосу». З часом можна придбати Косу (ефективна проти груп слабких ворогів), Ріг Поклику Землі (збиває ворогів навколо і відкриває особливі брами), Рукавицю Двигтіння (розкидає ворогів, необхідна для руйнування синіх кристалічних бар'єрів і штовхання вантажів), Хрестовий клинок (запускається, як бумеранг, і може переносити полум'я), Ланцюг Безодні (потрібен для підтягування до віддалених місць), револьвер «Помилування», рукавицю «Тінеходець» (відкриває портали на спеціальних знаках) і Маску Тіней (дозволяє бачити приховані речі). Крім того Війна може відшукати бомби (необхідні для руйнування червоних кристалічних бар'єрів), та іноді тимчасово отримує за сюжетом унікальну зброю.
Завдавши кількох ударів, герой може приголомшити ворога і тоді добити його видовищним прийомом, отримуючи більшу винагороду. Навколишні об'єкти герой може схопити та битися ними або жбурляти у ворогів. З часом Війна отримує здатність тимчасово прикликати коня Руїну, що не тільки швидко возить його, а й допомагає в бою. Поряд зі зброєю, Війна може використовувати додаткові можливості, на що витрачається запас Люті. Що більше герой має ядер Люті, то більший її запас. Тимчасово Війна здатний набути Хаотичної форми, в якій збільшує силу, але не може здійснювати добивання. Хаотична форма тримається доти, поки не вичерпається запас енергії, котра поповнюється від убивств, здійснених «Пожирачем Хаосу».
Зі знищених ворогів виходять душі трьох типів. Зелені душі поповнюють здоров'я, жовті душі — запас Люті, а сині душі слугують валютою. Крім того різні душі можна знайти в розкиданих по областях скринях. У персонажа Вулгріма за сині душі купуються корисні предмети, зброя та вивчаються нові прийми бою. Зустріти Вулгріма можна в центральній області, або в місцях, позначених амулетами.

## Сюжет
Споконвічно янголи і демони вели між собою війну. Перевага якоїсь зі сторін загрожувала знищити всесвіт, тому було створено Обвуглену Раду, котра слідкувала за дотриманням балансу сил. Якщо баланс буде порушено, Рада зобов'язувалась прислати обраних нефілімів — Чотирьох вершників Апокаліпсису для знищення порушників під час Апокаліпсису. Арміям Небес і Пекла довелося укласти перемир'я, скріплене сімома печатками. Тим часом з'явилося Третє Царство, світ людей. Рада передбачила, що з часом люди стануть могутніми, порушать рівновагу, і війна відновиться вже за їх участі.
У наш час на Землю нападають демони та янголи й починають між собою боротьбу. Вершник Війна прибуває відновити баланс і нищить як демонів, так і янголів. Генерал армії Небес Абаддон повідомляє, що Сьома печатка не була зруйнована, тому Війна не має права втручатися. Демон Страга вбиває Абаддона та сходиться в поєдинку з Війною. Обвуглена Рада позбавляє Війну сил, забирає його та звинувачує в самовільному втручанні. Його засуджують до смертної кари, але Війна просить послати його на Землю розшукати винуватців початку Апокаліпсису. Рада погоджується за умови, що віддаватиме лише необхідні сили і Війна перебуватиме під наглядом істоти Спостерігача. На вершника накладається прокляття, що якщо він відступить від свого завдання, то Спостерігач уб'є його.
Після повернення на Землю Війна виявляє, що минуло сто років. Під керівництвом якогось Руйнівника сили Пекла здобули перемогу, армія Небес розбита, за винятком купки вцілілих янголів на чолі з янголицею Уриїл. Все людство доти загинуло, або перетворилося на зомбі, а світ лежить у руїнах. Війна зустрічає демона-торговця Вулгріма, що опинився в немилості Руйнівника. Той радить знайти Руйнівника у вежі, що височіє над світом, але шлях туди знає тільки демон Самаїл. Вулгрім продає вершнику ріг, яким той пробуджує вартового голема, аби він відкрив дорогу.
Перемігши Генерала фантомів, Війна дістається до Самаїла. Той повідомляє, що вежу захищають четверо вартових. Самаїл обіцяє показати дорогу в обмін на серця вартових, для чого дарує героєві примарні крила. Війна спершу вирушає в Сутінковий собор, але дорогою стикається із загоном Уриїл. Осідлавши янгельського грифона, вершник потрапляє в собор, де знаходить Хрестове лезо і три мечі аби відкрити шлях до першої з вартових — Тіамат у подобі велетенського кажана. Повернувшись після цього до Самаїла, вершник отримує від нього здатність набувати Хаотичної форми. Дорогою до вартової крабоподібної Плакальниці, герой стикається з ковалем Ултейном. Коваль не бажає показувати дорогу абикому, тому між ними зав'язується бійка. Незабаром обоє зазнають атаки Уриїл і її легіону, через що Ултейн пропонує Війні свою допомогу, якщо той знищить більше янголів. Війні вдається перемогти в змаганні та до того ж змусити Уриїл відступити. Після вбивства другого демона в руїнах метро Війна отримує від Ултейна револьвер «Помилування», знаходить Рукавицю Двигтіння та вирушає в Попільні землі, щоб добути серце демона-черва Похмурого. Там він потрапляє на арену, звідки визволяє свого бойового коня — Руїну, тікає з арени та вбиває черва. Далі герой вирушає на пошуки павучихи Сіліти, дорогою знаходячи Ланцюг Безодні. Перед боєм Сіліта застерігає, що серцями демонів Самаїл лише прагне відновити свої сили. Війна все одно долає Сіліту, приносить серця Самаїлу, і той справді показує дорогу, зауваживши, що йому це поки що вигідно.
Ввійшовши до вежі, Війна отримує рукавицю «Тінеходець» і зустрічає ув'язненого там янгола смерті Азраїла. Той розповідає, що був у змові з Абаддоном, плануючи передчасний Апокаліпсис, адже боявся поразки Небес у справжній війні. Однак, смерть Абаддона стала вирішальною для перемоги демонів. Війна вирішує, що Рада підставила його, тому звільняє Азраїла і вбиває Страгу. Вежа розвалюється, та Азраїл рятує Війну, після чого відносить до руїн Едему, де дає Маску Тіней. Там він говорить, що тільки Дерево Пізнання може показати Війні як перемогти Руйнівника.
Від Дерева Пізнання Війна отримує видіння минулого, де невідома жінка забирає Абаддона після смерті в Пекло та пропонує або далі служити Небесам, або правити Пеклом. Той обирає правити Пеклом і стає Руйнівником, після чого захоплює Сьому печатку і веде сили Пекла на війну проти ще неготових дати відсіч людей. В наступному видінні Війна бачить майбутнє, де Руйнівник планує атаку на Небеса. Уриїл поведе янголів проти Руйнівника і зазнає поразки. Рада передбачила ці події, тому дозволила Війні прибути на Землю, не пояснивши в чому справа, щоб потім звинуватити в поразці людства. Знаючи, що Війна прагнутиме очистити своє ім'я, Обвуглена Рада планувала маніпулювати ним для відвернення остаточної поразки Небес. Наостанок Війна бачить, як з нього глузує Спостерігач, а потім вершника пронизує Клинок Армагеддону — єдина зброя, котрою можна розбити печатки. Війна вирішує знайти осколки Клинка і віднести їх Ултейну, щоб скувати воєдино та розрубати Сьому печатку.
Війна стикається з Уриїл, яка викликає його на смертельний поєдинок. Війна виходить переможцем, проте лишає янголицю живою, попри наполягання Спостерігача. Війна розповідає їй про зраду Абаддона, після чого Уриїл збирає військо для бою з Руйнівником.
Війна збирає всі фрагменти Клинка і приносить їх Ултейну. Тим часом Уриїл і її янголи атакують Руйнівника. Війна втручається в цю завідомо програшну битву, і тоді Руйнівник ставить Війну перед вибором, який раніше отримав сам: або служити Небесам, або правити Пеклом. Вершник вражає Руйнівника Клинком Армагедону, що повертає Руйнівнику справжню подобу. Бій продовжується і Війна зрештою пронизує Абаддона Клинком.
Війна забирає Сьому печатку, але Спостерігач знерухомлює його закляттям і, глузуючи, відбирає печатку. Уриїл хапає Клинок Армагеддону та пронизує Війну. Проте слідом вона розрубує Сьому печатку, таким чином Війна звільняється від зобов'язань перед Радою, бо тепер перебуває на Землі законно. Йому повертається вся забрана сила і вершник тепер без перешкод убиває Спостерігача.
Уриїл каже, що її з Війною взаємні борги погашено, та це ще не значить, що вони друзі. До того ж тепер і Небеса, і Пекло, і Обвуглена Рада шукатимуть Війну. Коли янголиця запитує чи наважиться Війна боротися далі сам, той відповідає, що тепер, коли Сьома печатка знищена, він буде не один. На небі з'являються три метеора — прибувають троє інших вершників Апокаліпсису.

## Перевидання
Комерційний успіх гри зумовив її перевидання під назвою Darksiders Warmastered Edition. Ця версія була видана для Windows, PlayStation 4 і Xbox One 26 листопада 2016 року і 23 квітня 2017 для Wii U. Перевидання відрізняється підтримкою зі старту роздільності екрана 1080p при 60 кадрах на секунду, подвоєною роздільністю текстур і вдосконаленим рендерингом, зокрема промальовуванням тіней.

## Оцінки й відгуки
| Агрегатор    | Оцінка                                                                          |
| ------------ | ------------------------------------------------------------------------------- |
| GameRankings | (PS3) 83% (X360) 84 % (PC) 83 %                                                 |
| Metacritic   | (PS3) 82/100 (X360) 83/100 (PC) 83/100 (PS4) 81/100 (XONE) 80/100 (WIIU) 77/100 |

| Видання       | Оцінка                              |
| ------------- | ----------------------------------- |
| 1Up.com       | B                                   |
| Eurogamer     | 8/10                                |
| Game Informer | 8.5/10                              |
| GamePro       | [ 23 ]                              |
| GameSpot      | 8/10                                |
| GamesRadar+   | 8/10                                |
| IGN           | 9.0/10 (AU) 8.9/10 (UK) 7.8/10 (US) |
| Play          | 10/10                               |
| X-Play        | [ 30 ]                              |

Darksiders здобула широке визнання, зібравши середні оцінки для різних платформ у 83-84 % на агрегаторі GameRankings і 80-83 бали зі 100 на Metacritic.
IGN відзначали у своїй рецензії насичений незвичайний постапокаліптичний світ, що відходить від штампів про сірі понурі руїни. Зброя, як вказувалося, має багато нагод для застосування, і серед неї немає марної чи суто ситуативної. Головоломки називалися «привабливими, проте зрештою не обов'язково складними». Бої було визнано не такими гладкими, як у Bayonetta, проте багатогранними завдяки різним комбінаціям атак і можливості сформувати власний стиль.
Eurogamer схвально оцінили різноманітні головоломки та бої, а побудову ігрових областей порівняли з рівнями ігор жанру Metroidvania. Підкреслювалось, що різноманітна зброя та здібності героя урізноманітнюють гру, збагачуючи її унікальними моментами. А численні сховки спонукають повертатися до раніше відвіданих локацій та проявляти кмітливість.
GameSpot визнали найкращими аспектами гри брутальні, стрімкі бої, різноманітні головоломки, постійну винагороду гравця за навіть невеликі успіхи, та обширний світ, в якому є чимало секретів. Критики зазнало керування з його складними комбінаціями клавіш, бідний сюжет і просадки FPS.

title: Darksiders: Wrath of War

wikitext:
{{Відеогра
|назва        = Darksiders
|зображення   = Darksiders 2010 cover.jpg
|розробник    = [[Vigil Games]]

KAIKO (remaster)
|видавець     = [[THQ]]

THQ Nordic GmbH (remaster)
|поширювач    =
|локалізатор  =
|продюсер     =
|дизайнер     =
|режисер      =
|сценарист    =
|художник     =
|композитор   =
|програміст   =
|дата анонсу  =
|дата випуску = {{collapsible list|title=5 січня 2010|'''''Оригінальна версія'''''

'''PlayStation 3''' & '''Xbox 360'''
{{Video game release|NA|5 січня 2010<ref>{{cite web |last=Orry |first=Tom |date=3 червня 2009 |url=http://www.videogamer.com/news/darksiders_given_jan_1_2010_release_date.html |title=Darksiders given Jan 1, 2010 release date |publisher=VideoGamer |accessdate=28.01.2020 |archive-date=20 квітня 2012 |archive-url=https://www.webcitation.org/673L4IjsJ?url=http://www.videogamer.com/xbox360/darksiders/news/darksiders_given_jan_1_2010_release_date.html }}</ref>|AUS|January 7, 2010|EU|January 8, 2010|JP|March 18, 2010}}

'''Microsoft Windows'''
{{Video game release|NA|23 вересня 2010<ref name=NGN>{{cite web|url=http://www.newgamenetwork.com/news/1455/darksiders-delay-confirmed/|title=Darksiders delay confirmed|date=29 червня 2010|publisher=New Game Network|accessdate=28.01.2020|archive-date=2 липня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190702044222/https://www.newgamenetwork.com/news/1455/darksiders-delay-confirmed/}}</ref>|AUS|September 23, 2010|EU|September 24, 2010}}

'''''Warmastered Edition'''''
'''PlayStation 4''', '''Xbox One'''{{vgrelease|WW|22 листопада 2016}}

'''Microsoft Windows'''
{{vgrelease|WW|29 листопада 2016<ref>{{cite web|last1=Chalk|first1=Andy|title=Darksiders Warmastered Edition Delayed|url=http://www.pcgamer.com/darksiders-warmastered-edition-delayed/|website=PC Gamer|accessdate=28.01.2020|archive-date=22 жовтня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161022150557/http://www.pcgamer.com/darksiders-warmastered-edition-delayed/}}</ref>}}

'''Wii U'''{{vgrelease|WW|23 травня 2017<ref>{{cite web|title=Media Alert: Darksiders Warmastered Edition releasing on May 23rd 2017|url=https://www.thqnordic.com/index.php/article/media-alert-darksiders-warmastered-edition-releasing-may-23rd-2017|website=THQ Nordic|accessdate=28.01.2020|archive-date=7 квітня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170407233948/https://www.thqnordic.com/index.php/article/media-alert-darksiders-warmastered-edition-releasing-may-23rd-2017}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170407233948/https://www.thqnordic.com/index.php/article/media-alert-darksiders-warmastered-edition-releasing-may-23rd-2017 |date=2017-04-07 }}</ref>}}

'''Nintendo Switch'''{{vgrelease|WW|2 квітня 2019<ref name="NL cites DWE Switch release">{{cite web | url=http://www.nintendolife.com/news/2019/01/darksiders_warmastered_edition_launches_physically_on_switch_in_april_will_retail_for_usd30 | title=Darksiders: Warmastered Edition Launches Physically On Switch In April, Will Retail For $30 | work=[[Nintendo Life]] | first=Ryan | last=Craddock | date=31 January 2019 | accessdate=28.01.2020 | archive-date=9 січня 2020 | archive-url=https://web.archive.org/web/20200109172119/http://www.nintendolife.com/news/2019/01/darksiders_warmastered_edition_launches_physically_on_switch_in_april_will_retail_for_usd30 }}</ref>}}}}
|жанр         = [[Hack and slash]], [[Action-adventure]]
|платформа    = {{vgpl|Windows|PlayStation 3|PlayStation 4|Wii U|Nintendo Switch|Xbox 360|Xbox One}}
|роздільна здатність =
|рушій        =
|режим        =
|версія       =
|рейтинг      = {{PEGI|18+}}

{{ESRB|M}}
|носій        =
|системні вимоги =
|керування    =
|серія        =
|попередня гра=
|наступна гра =
|ліцензія     =
|українська   =
|сайт         =
}}
'''Darksiders: Wrath of War''' — відеогра жанрів [[Hack and slash|hack'n'slash]] і [[action-adventure]], розроблена компанією [[Vigil Games]] і видана [[THQ]] для [[Xbox 360]] і [[PlayStation 3]] 5 січня 2010 року в Північній Америці і 8 січня в Європі. Вихід [[Microsoft Windows|Windows]]-версії ''Darksiders'' відбувся у вересні 16 вересня 2010 в Північній Америці і 24 вересня — в Європі. 26 листопада 2016 року відбувся вихід перевидання ''Darksiders Warmastered Edition'' для [[Microsoft Windows|Windows]], [[PlayStation 4]] і [[Xbox One]]. 23 квітня 2017 гра також вийшла для [[Wii U]], а 2 квітня 2019 для [[Nintendo Switch]].

Сюжет описує війну між Небесами та Пеклом, та участь у ній одного з [[Чотири вершники Апокаліпсису|вершників Апокаліпсису]] — Війни. В результаті його втручання світ людей гине, а Війна розуміє, що хтось обманом змусив його прибути на Землю невчасно. Знечещений, він береться встановити справедливість і покарати винуватців. 2012 року вийшло продовження гри — ''[[Darksiders II]].''

== Ігровий процес ==
[[Файл:Darksiders 2010 gameplay.jpg|250px|міні|ліворуч|Вершник Війна в бою проти демонів]]
Гравець виступає в ролі вершника Апокаліпсису на ім'я Війна. Йому належить знищувати численних ворогів з допомогою холодної зброї, шукати спорядження та вирішувати головоломки. В центрі світу розташоване Перехрестя, звідки Війна може вирушити в суміжні області, отримавши від них ключ за виконання завдань. Кожна область містить ряд додаткових завдань.

Війна здатен носити одночасно три види зброї, між якими перемикатися за потреби. Що більше вбивств здійснено конкретною зброєю, то забійніша вона стає. Також герой може користуватися активними і пасивними здібностями. Ці здібності надходять від екіпірованих артефактів, як і вдосконалення зброї. Деякі артефакти можна витратити в бою, наприклад, щоб полікуватися, але тоді вони зникнуть. Війна має запас здоров'я, що дублюється каменями життя, котрі можна знайти чи купити впродовж гри. Крім ходи й бігу, герой може лазити по стінах і стелях, покритих органікою, ковзати по карнизах і тросах, плавати і літати на невеликі відстані.

Головною зброєю Війни є меч «Пожирач Хаосу». З часом можна придбати Косу (ефективна проти груп слабких ворогів), Ріг Поклику Землі (збиває ворогів навколо і відкриває особливі брами), Рукавицю Двигтіння (розкидає ворогів, необхідна для руйнування синіх кристалічних бар'єрів і штовхання вантажів), Хрестовий клинок (запускається, як [[бумеранг]], і може переносити полум'я), Ланцюг Безодні (потрібен для підтягування до віддалених місць), револьвер «Помилування», рукавицю «Тінеходець» (відкриває портали на спеціальних знаках) і Маску Тіней (дозволяє бачити приховані речі). Крім того Війна може відшукати бомби (необхідні для руйнування червоних кристалічних бар'єрів), та іноді тимчасово отримує за сюжетом унікальну зброю.

Завдавши кількох ударів, герой може приголомшити ворога і тоді добити його видовищним прийомом, отримуючи більшу винагороду. Навколишні об'єкти герой може схопити та битися ними або жбурляти у ворогів. З часом Війна отримує здатність тимчасово прикликати коня Руїну, що не тільки швидко возить його, а й допомагає в бою. Поряд зі зброєю, Війна може використовувати додаткові можливості, на що витрачається запас Люті. Що більше герой має ядер Люті, то більший її запас. Тимчасово Війна здатний набути Хаотичної форми, в якій збільшує силу, але не може здійснювати добивання. Хаотична форма тримається доти, поки не вичерпається запас енергії, котра поповнюється від убивств, здійснених «Пожирачем Хаосу».

Зі знищених ворогів виходять душі трьох типів. Зелені душі поповнюють здоров'я, жовті душі — запас Люті, а сині душі слугують валютою. Крім того різні душі можна знайти в розкиданих по областях скринях. У персонажа Вулгріма за сині душі купуються корисні предмети, зброя та вивчаються нові прийми бою. Зустріти Вулгріма можна в центральній області, або в місцях, позначених амулетами.<ref>{{Cite book|title=Darksiders: Manual|last=|first=|year=2010|publisher=THQ|location=|pages=4-19|language=|isbn=}}</ref>

== Сюжет ==
Споконвічно [[Ангел|янголи]] і [[демон]]и вели між собою війну. Перевага якоїсь зі сторін загрожувала знищити всесвіт, тому було створено Обвуглену Раду, котра слідкувала за дотриманням балансу сил. Якщо баланс буде порушено, Рада зобов'язувалась прислати обраних [[Нефіліми|нефілімів]] — Чотирьох вершників Апокаліпсису для знищення порушників під час [[Апокаліпсис]]у. Арміям Небес і Пекла довелося укласти перемир'я, скріплене [[Сім печаток|сімома печатками]]. Тим часом з'явилося Третє Царство, світ людей. Рада передбачила, що з часом люди стануть могутніми, порушать рівновагу, і війна відновиться вже за їх участі.

У наш час на Землю нападають демони та янголи й починають між собою боротьбу. Вершник Війна прибуває відновити баланс і нищить як демонів, так і янголів. Генерал армії Небес Абаддон повідомляє, що Сьома печатка не була зруйнована, тому Війна не має права втручатися. Демон Страга вбиває Абаддона та сходиться в поєдинку з Війною. Обвуглена Рада позбавляє Війну сил, забирає його та звинувачує в самовільному втручанні. Його засуджують до смертної кари, але Війна просить послати його на Землю розшукати винуватців початку Апокаліпсису. Рада погоджується за умови, що віддаватиме лише необхідні сили і Війна перебуватиме під наглядом істоти Спостерігача. На вершника накладається прокляття, що якщо він відступить від свого завдання, то Спостерігач уб'є його.

Після повернення на Землю Війна виявляє, що минуло сто років. Під керівництвом якогось Руйнівника сили Пекла здобули перемогу, армія Небес розбита, за винятком купки вцілілих янголів на чолі з янголицею Уриїл. Все людство доти загинуло, або перетворилося на зомбі, а світ лежить у руїнах. Війна зустрічає демона-торговця Вулгріма, що опинився в немилості Руйнівника. Той радить знайти Руйнівника у вежі, що височіє над світом, але шлях туди знає тільки демон Самаїл. Вулгрім продає вершнику ріг, яким той пробуджує вартового [[Ґолем|голема]], аби він відкрив дорогу.

Перемігши Генерала фантомів, Війна дістається до Самаїла. Той повідомляє, що вежу захищають четверо вартових. Самаїл обіцяє показати дорогу в обмін на серця вартових, для чого дарує героєві примарні крила. Війна спершу вирушає в Сутінковий собор, але дорогою стикається із загоном Уриїл. Осідлавши янгельського грифона, вершник потрапляє в собор, де знаходить Хрестове лезо і три мечі аби відкрити шлях до першої з вартових — Тіамат у подобі велетенського кажана. Повернувшись після цього до Самаїла, вершник отримує від нього здатність набувати Хаотичної форми. Дорогою до вартової крабоподібної Плакальниці, герой стикається з ковалем Ултейном. Коваль не бажає показувати дорогу абикому, тому між ними зав'язується бійка. Незабаром обоє зазнають атаки Уриїл і її легіону, через що Ултейн пропонує Війні свою допомогу, якщо той знищить більше янголів. Війні вдається перемогти в змаганні та до того ж змусити Уриїл відступити. Після вбивства другого демона в руїнах метро Війна отримує від Ултейна револьвер «Помилування», знаходить Рукавицю Двигтіння та вирушає в Попільні землі, щоб добути серце демона-черва Похмурого. Там він потрапляє на арену, звідки визволяє свого бойового коня — Руїну, тікає з арени та вбиває черва. Далі герой вирушає на пошуки павучихи Сіліти, дорогою знаходячи Ланцюг Безодні. Перед боєм Сіліта застерігає, що серцями демонів Самаїл лише прагне відновити свої сили. Війна все одно долає Сіліту, приносить серця Самаїлу, і той справді показує дорогу, зауваживши, що йому це поки що вигідно.

Ввійшовши до вежі, Війна отримує рукавицю «Тінеходець» і зустрічає ув'язненого там янгола смерті Азраїла. Той розповідає, що був у змові з Абаддоном, плануючи передчасний Апокаліпсис, адже боявся поразки Небес у справжній війні. Однак, смерть Абаддона стала вирішальною для перемоги демонів. Війна вирішує, що Рада підставила його, тому звільняє Азраїла і вбиває Страгу. Вежа розвалюється, та Азраїл рятує Війну, після чого відносить до руїн Едему, де дає Маску Тіней. Там він говорить, що тільки [[Дерево пізнання добра і зла|Дерево Пізнання]] може показати Війні як перемогти Руйнівника.

Від Дерева Пізнання Війна отримує видіння минулого, де невідома жінка забирає Абаддона після смерті в Пекло та пропонує або далі служити Небесам, або правити Пеклом. Той обирає правити Пеклом і стає Руйнівником, після чого захоплює Сьому печатку і веде сили Пекла на війну проти ще неготових дати відсіч людей. В наступному видінні Війна бачить майбутнє, де Руйнівник планує атаку на Небеса. Уриїл поведе янголів проти Руйнівника і зазнає поразки. Рада передбачила ці події, тому дозволила Війні прибути на Землю, не пояснивши в чому справа, щоб потім звинуватити в поразці людства. Знаючи, що Війна прагнутиме очистити своє ім'я, Обвуглена Рада планувала маніпулювати ним для відвернення остаточної поразки Небес. Наостанок Війна бачить, як з нього глузує Спостерігач, а потім вершника пронизує Клинок Армагеддону — єдина зброя, котрою можна розбити печатки. Війна вирішує знайти осколки Клинка і віднести їх Ултейну, щоб скувати воєдино та розрубати Сьому печатку.

Війна стикається з Уриїл, яка викликає його на смертельний поєдинок. Війна виходить переможцем, проте лишає янголицю живою, попри наполягання Спостерігача. Війна розповідає їй про зраду Абаддона, після чого Уриїл збирає військо для бою з Руйнівником.

Війна збирає всі фрагменти Клинка і приносить їх Ултейну. Тим часом Уриїл і її янголи атакують Руйнівника. Війна втручається в цю завідомо програшну битву, і тоді Руйнівник ставить Війну перед вибором, який раніше отримав сам: або служити Небесам, або правити Пеклом. Вершник вражає Руйнівника Клинком Армагедону, що повертає Руйнівнику справжню подобу. Бій продовжується і Війна зрештою пронизує Абаддона Клинком.

Війна забирає Сьому печатку, але Спостерігач знерухомлює його закляттям і, глузуючи, відбирає печатку. Уриїл хапає Клинок Армагеддону та пронизує Війну. Проте слідом вона розрубує Сьому печатку, таким чином Війна звільняється від зобов'язань перед Радою, бо тепер перебуває на Землі законно. Йому повертається вся забрана сила і вершник тепер без перешкод убиває Спостерігача.

Уриїл каже, що її з Війною взаємні борги погашено, та це ще не значить, що вони друзі. До того ж тепер і Небеса, і Пекло, і Обвуглена Рада шукатимуть Війну. Коли янголиця запитує чи наважиться Війна боротися далі сам, той відповідає, що тепер, коли Сьома печатка знищена, він буде не один. На небі з'являються три метеора — прибувають троє інших вершників Апокаліпсису.

== Перевидання ==
Комерційний успіх гри зумовив її перевидання під назвою ''Darksiders Warmastered Edition''. Ця версія була видана для [[Microsoft Windows|Windows]], [[PlayStation 4]] і [[Xbox One]] 26 листопада 2016 року і 23 квітня 2017 для [[Wii U]]. Перевидання відрізняється підтримкою зі старту роздільності екрана [[1080p]] при 60 кадрах на секунду, подвоєною роздільністю текстур і вдосконаленим [[Комп'ютерна графіка реального часу|рендерингом]], зокрема промальовуванням тіней.<ref>{{Cite web|title=Darksiders {{!}} THQ Nordic GmbH|url=https://www.thqnordic.com/games/darksiders|website=www.thqnordic.com|accessdate=2020-01-31|archive-date=28 січня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200128163116/https://www.thqnordic.com/games/darksiders}}</ref>

== Оцінки й відгуки ==
{{VG Reviews
| GR = (PS3) 83%<ref name="GRPS3">{{cite web |url=https://www.gamerankings.com/ps3/942007-darksiders/index.html |title=Darksiders for PlayStation 3 |website=[[GameRankings]] |publisher=[[CBS Interactive]] |accessdate=27.01.2020 |archive-date=9 грудня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191209015455/https://www.gamerankings.com/ps3/942007-darksiders/index.html }}</ref>
(X360) 84 %<ref name="GRX360">{{cite web |url=https://www.gamerankings.com/xbox360/942006-darksiders/index.html |title=Darksiders for Xbox 360 |website=[[GameRankings]] |publisher=[[CBS Interactive]] |accessdate=27.01.2020 |archive-date=9 грудня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191209015438/https://www.gamerankings.com/xbox360/942006-darksiders/index.html }}</ref>
(PC) 83 %<ref name="GRPC">{{cite web |url=https://www.gamerankings.com/pc/991819-darksiders/index.html |title=Darksiders for PC |website=[[GameRankings]] |publisher=[[CBS Interactive]] |accessdate=27.01.2020 |archive-date=9 грудня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191209011542/https://www.gamerankings.com/pc/991819-darksiders/index.html }}</ref>
| MC = (PS3) 82/100<ref name="MCPS3">{{cite web |url=http://www.metacritic.com/game/playstation-3/darksiders |title=Darksiders for PlayStation 3 Reviews |website=[[Metacritic]] |publisher=[[CBS Interactive]] |accessdate=27.01.2020 |archive-date=25 січня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200125031618/https://www.metacritic.com/game/playstation-3/darksiders }}</ref>
(X360) 83/100<ref name="MCX360">{{cite web |url=http://www.metacritic.com/game/xbox-360/darksiders |title=Darksiders for Xbox 360 Reviews |website=[[Metacritic]] |publisher=[[CBS Interactive]] |accessdate=27.01.2020 |archive-date=25 січня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200125031615/https://www.metacritic.com/game/xbox-360/darksiders }}</ref>
(PC) 83/100<ref name="MCPC">{{cite web |url=http://www.metacritic.com/game/pc/darksiders |title=Darksiders for PC Reviews |website=[[Metacritic]] |publisher=[[CBS Interactive]] |accessdate=27.01.2020 |archive-date=19 грудня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191219140721/https://www.metacritic.com/game/pc/darksiders }}</ref>
(PS4) 81/100<ref>{{cite web |url=http://www.metacritic.com/game/playstation-4/darksiders-warmastered-edition |title=Darksiders: Warmastered Edition for PlayStation 4 Reviews |website=[[Metacritic]] |publisher=[[CBS Interactive]] |accessdate=27.01.2020 |archive-date=22 листопада 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20201122115732/https://www.metacritic.com/game/playstation-4/darksiders-warmastered-edition }}</ref>
(XONE) 80/100<ref>{{cite web |url=http://www.metacritic.com/game/xbox-one/darksiders-warmastered-edition |title=Darksiders: Warmastered Edition for Xbox One Reviews |website=[[Metacritic]] |publisher=[[CBS Interactive]] |accessdate=27.01.2020 |archive-date=24 жовтня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191024205337/https://www.metacritic.com/game/xbox-one/darksiders-warmastered-edition }}</ref>
(WIIU) 77/100<ref>{{cite web |url=http://www.metacritic.com/game/wii-u/darksiders-warmastered-edition |title=Darksiders: Warmastered Edition for Wii U Reviews |website=[[Metacritic]] |publisher=[[CBS Interactive]] |accessdate=27.01.2020 |archive-date=29 січня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200129113840/https://www.metacritic.com/game/wii-u/darksiders-warmastered-edition }}</ref>
| 1UP = B<ref>{{cite web |url=http://www.1up.com/do/reviewPage?cId=3177568 |title=Darksiders Review for the PS3,Xbox 360 from |work=1UP.com |accessdate=2010-01-12 |url-status=dead |archiveurl=https://www.webcitation.org/673L6PAnI?url=http://www.1up.com/reviews/darksiders-review |archivedate=27.01.2020}}</ref>
| EuroG = 8/10<ref name="EuroG ">{{cite web |author=Tom Bramwell |url=http://www.eurogamer.net/articles/darksiders-review |title=Darksiders Review |work=Eurogamer |date=2010-01-04 |accessdate=27.01.2020 |archive-date=20 квітня 2012 |archive-url=https://www.webcitation.org/673L79el8?url=http://www.eurogamer.net/articles/darksiders-review }}</ref>
| GI = 8.5/10<ref>{{cite web |last=Juba |first=Joe |url=http://gameinformer.com/games/darksiders/b/xbox360/archive/2009/12/29/review.aspx |title=Why Does The Apocalypse Feel So Familiar? - Darksiders - Xbox 360 |publisher=GameInformer.com |date=2009-12-29 |accessdate=27.01.2020 |archive-date=20 квітня 2012 |archive-url=https://www.webcitation.org/673LHJGcK?url=http://www.gameinformer.com/games/darksiders/b/xbox360/archive/2009/12/29/review.aspx }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120426175209/http://www.gameinformer.com/games/darksiders/b/xbox360/archive/2009/12/29/review.aspx |date=2012-04-26 }}</ref>
| GamePro = {{rating|3.5|5}}<ref>{{cite web |last=Kim |first=Tae K. |url=http://www.gamepro.com/article/reviews/213408/darksiders/ |title=Darksiders Review from |publisher=GamePro |date=2010-01-05 |accessdate=27.01.2020 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20100109192514/http://www.gamepro.com/article/reviews/213408/darksiders/ |archivedate=2010-01-09 |url-status=dead}}</ref>
| GRadar = 8/10<ref>{{cite web |url=http://www.gamesradar.com/ps3/darksiders/review/darksiders/a-2010010511205137231446/g-2007071116451750031 |title=Darksiders, Darksiders Review, PS3 Reviews |publisher=Games Radar.com |date= |accessdate=27.01.2020 |archive-date=20 квітня 2012 |archive-url=https://www.webcitation.org/673LEGXbv?url=http://www.gamesradar.com/darksiders-10/ }}</ref>
| GSpot = 8/10<ref name="IGNAU">{{cite web |url=http://uk.gamespot.com/xbox360/action/darksiderswrathofwar/review.html?tag=summary%3Bread-review |title=Darksiders Review from |work=Gamespot |date=2010-01-07 |accessdate=27.01.2020 |archive-date=18 жовтня 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20121018233226/http://uk.gamespot.com/darksiders/reviews/darksiders-review-6245014/ }}</ref>
| IGN = 9.0/10 (AU)<ref name="GSpot">{{cite web|url=http://xbox360.ign.com/articles/105/1056759p1.html|title=Darksiders AU Review|last=Shea|first=Cam|date=29 грудня 2009|work=IGN AU|accessdate=27.01.2020|archive-date=22 серпня 2012|archive-url=https://web.archive.org/web/20120822132926/http://xbox360.ign.com/articles/105/1056759p1.html}}</ref>
8.9/10 (UK)<ref name="IGNUK">{{cite web|url=http://xbox360.ign.com/articles/105/1057715p1.html|title=Darksiders UK Review|last=Wales|first=Matt|date=30 грудня 2009|work=IGN UK|accessdate=23 жовтня 2010|archive-date=13 квітня 2010|archive-url=https://web.archive.org/web/20100413061423/http://xbox360.ign.com/articles/105/1057715p1.html}}</ref>
7.8/10 (US)<ref name="IGNUS">{{cite web |last=Onyett |first=Charles |url=http://xbox360.ign.com/articles/105/1057923p1.html |title=Darksiders Review |work=IGN US |date=5 січня 2010 |accessdate=27.01.2020 |archive-date=20 квітня 2012 |archive-url=https://www.webcitation.org/673L9BtQn?url=http://xbox360.ign.com/articles/105/1057923p1.html }}</ref>
| Play = 10/10<ref>{{cite web |url=http://playmagazine.com/index.php?fuseaction=SiteMain.Content&contentid=1989 |title=Play Magazine Online:: Review - Darksiders |publisher=playmagazine.com |date=2009-12-17 |accessdate=27.01.2020 |url-status=bot: unknown |archiveurl=https://web.archive.org/web/20100219171030/http://playmagazine.com/index.php?fuseaction=SiteMain.Content&contentid=1989 |archivedate=2010-02-19 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100219171030/http://playmagazine.com/index.php?fuseaction=SiteMain.Content&contentid=1989 |date=2010-02-19 }}</ref>
| XPlay = {{rating|2.0|5}}<ref>{{cite web |last=Heppe |first=Abbie |url=http://g4tv.com/games/xbox-360/36636/darksiders/review/ |title=Darksiders Review from |publisher=X-Play |date=2010-01-14 |accessdate=27.01.2020 |archive-date=16 вересня 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20110916141124/http://www.g4tv.com/games/xbox-360/36636/darksiders/review/ }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110916141124/http://www.g4tv.com/games/xbox-360/36636/darksiders/review/ |date=2011-09-16 }}</ref>
}}
''Darksiders'' здобула широке визнання, зібравши середні оцінки для різних платформ у 83-84 % на агрегаторі [[GameRankings]]<ref name="GRPC"/><ref name="GRX360"/><ref name="GRPS3"/> і 80-83 бали зі 100 на [[Metacritic]].<ref name="MCPC"/><ref name="MCX360"/><ref name="MCPS3"/>

[[IGN]] відзначали у своїй рецензії насичений незвичайний постапокаліптичний світ, що відходить від штампів про сірі понурі руїни. Зброя, як вказувалося, має багато нагод для застосування, і серед неї немає марної чи суто ситуативної. Головоломки називалися «привабливими, проте зрештою не обов'язково складними». Бої було визнано не такими гладкими, як у [[Bayonetta]], проте багатогранними завдяки різним комбінаціям атак і можливості сформувати власний стиль.<ref name="IGNUS"/>

[[Eurogamer]] схвально оцінили різноманітні головоломки та бої, а побудову ігрових областей порівняли з рівнями ігор жанру Metroidvania. Підкреслювалось, що різноманітна зброя та здібності героя урізноманітнюють гру, збагачуючи її унікальними моментами. А численні сховки спонукають повертатися до раніше відвіданих локацій та проявляти кмітливість.<ref name="EuroG "/>

[[GameSpot]] визнали найкращими аспектами гри брутальні, стрімкі бої, різноманітні головоломки, постійну винагороду гравця за навіть невеликі успіхи, та обширний світ, в якому є чимало секретів. Критики зазнало керування з його складними комбінаціями клавіш, бідний сюжет і просадки FPS.<ref name="GSpot"/>

== Примітки ==
{{примітки|2}}

== Посилання ==
* [https://www.thqnordic.com/games/darksiders Darksiders на сайті THQ Nordic] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200128163116/https://www.thqnordic.com/games/darksiders |date=28 січня 2020 }}{{ref-en}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Action-adventure]]
[[Категорія:Відеоігри 2010]]
[[Категорія:Відеоігри, розроблені в США]]
[[Категорія:Відеоігри, засновані на міфології]]
[[Категорія:Ігри THQ]]
[[Категорія:Постапокаліптичні відеоігри]]
[[Категорія:Відеоігри про демонів]]
[[Категорія:Ігри THQ Nordic]]
[[Категорія:Ігри для Wii U eShop]]

title: Darksiders

Розробник: Vigil Games · KAIKO (remaster)

Видавець: THQ · THQ Nordic GmbH (remaster)

Дистриб'ютор: Steam, Good Old Games, Microsoft Store і PlayStation Store

Жанр(и): Hack and slash, Action-adventure

Платформа: Microsoft Windows · PlayStation 3 · PlayStation 4 · Wii U · Nintendo Switch · Xbox 360 · Xbox One

Дата випуску: 5 січня 2010 - Оригінальна версія · PlayStation 3 & Xbox 360 · 5 січня 2010 AUS · Microsoft Windows · 23 вересня 2010 AUS · Warmastered Edition · PlayStation 4, Xbox OneWW 22 листопада 2016 · Microsoft Windows · WW 29 листопада 2016 · Wii UWW 23 травня 2017 · Nintendo SwitchWW 2 квітня 2019

Режим гри: однокористувацька гра

Мова: англійська, французька, німецька, італійська, іспанська, чеська, японська, польська і російська

Вік. обмеження: PEGI: PEGI 18 · ESRB: M — Mature

title: Творці

Режисер(и): Девід Л. Адамсd, Joe Madureirad і Keith Aremd

Композитор(и): Кріс Веласко і Майк Рейганd

title: Технічні деталі

Рушій: Phoenix Engined

Носій: Blu-ray Disc, цифрова дистрибуція і цифрове завантаження


text:
# Ослиця
Ослиця (словен. Oslica) — поселення в общині Іванчна Гориця, Осреднєсловенський регіон, Словенія. Висота над рівнем моря: 327,9 м.

title: Ослиця

wikitext:
{{Місто
 | назва              = Ослиця
 | місцева_назва       = Oslica
 | зображення          =
 | зображення_розмір   =
 | зображення_підпис   =
 | прапор          =
 | країна          = [[Словенія]]
 | регіон          = [[Осреднєсловенський регіон]]
 | pushpin_map     = Slovenia
 | засноване       =
 | населення       = 49 (2002)
 | площа           = 0.74
 | густота         =
 | висота          =
 | агломерація     =
 | поштові індекси =
 | код країни      =
 | код міста       =
|latd=45|latm=54|lats=30.21 |latNS=N
|longd=14|longm=47 |longs=26.86|longEW=E
 | coor_pinpoint           =
 | coordinates_type        = source:eswiki
 | coordinates_display     = inline,title
 | coordinates_footnotes   =
 | coordinates_region      = SI
 }}

'''Ослиця''' ({{lang-sl|Oslica}}) — поселення в общині [[Іванчна Гориця (община)|Іванчна Гориця]], [[Осреднєсловенський регіон]], [[Словенія]]. Висота над рівнем моря: 327,9 м.

== Посилання ==
{{Портал|Словенія}}

* [http://www.stat.si/popis2002/si/popisni_rezultati/slovenija/horjul.htm Статистичне бюро Республіки Словенія, населення, 2002]

{{Іванчна Гориця}}
{{Slovenia-geo-stub}}
[[Категорія:Населені пункти Словенії]]

title: Ослиця · Oslica

Країна: Словенія

Регіон: Осреднєсловенський регіон

Часовий пояс: UTC+1 і UTC+2

Номери автомобілів: LJ

OSM: ↑1685686 ·R (Іванчна Гориця (община))


text:
# Івлево (село, Дмитровський міський округ)
І́влево (рос. Илево) — село (колишній присілок) у складі Дмитровського міського округу Московської області, Росія.

## Населення
Населення — 2 особи (2010; 5 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 60 %

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = село
 | тип_род         = села
 | назва           = Івлево
 | назва ін.       = {{lang-ru|Івлево}}
 | карта розташування1 = Росія Московська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Московська область]]
 | міський округ   = [[Дмитровський міський округ]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 2 особи ([[2010]]{{RUS-MS-popstat-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 56
 | lat_min= 13
 | lat_sec= 00
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 37
 | lon_min= 17
 | lon_sec= 10
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Івлево}}

'''І́влево''' ({{lang-ru|Илево}}) — [[село]] (колишній присілок<ref>[https://docs.cntd.ru/document/563666285 Постановление Губернатора Московской области от 01 ноября 2019 г. № 539-ПГ «Об изменении категории сельского населённого пункта - деревни Ивлево, административно подчинённой городу Дмитрову Московской области, и внесении изменения в Учётные данные административно-территориальных и территориальных единиц Московской области»] - Электронный фонд правовых и нормативно-технических документов {{ref-ru}}</ref>) у складі [[дмитровський міський округ|Дмитровського міського округу]] [[московська область|Московської області]], [[Росія]].

== Населення ==
Населення — 2 особи ([[2010]]; 5 у [[2002]]{{RUS-MS-popstat}}).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 60 %

== Джерела ==
* {{Карта|O-37-135}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Moscow-obl-stub}}
{{дмитровський міський округ}}

[[Категорія:Населені пункти Дмитровського міського округу]]
[[Категорія:Села Московської області]]

title: село Івлево

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Московська область

Міський округ: Дмитровський міський округ

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Івлево · Івлево