text:
# Львівська обласна премія в галузі культури, літератури, мистецтва, журналістики та архітектури
Льві́вська обласна́ пре́мія в га́лузі культу́ри, літерату́ри, мисте́цтва, журналі́стики та архітекту́ри — найвища відзнака у Львівській області за вагомий внесок в українську культуру.
Премію присуджують авторові чи виконавцеві один раз незалежно від номінації, посмертного представлення до премії не передбачено.
Рішення журі щодо присудження премії з кожної номінації подають для затвердження голові обласної ради.

## Номінації
Щорічно встановлюються 16 іменних Премій з таких номінацій:
1. Мистецтвознавство і культурологія — імені Святослава Гординського (історія і теорія образотворчого, декоративно-ужиткового, народного мистецтва, історія і теорія музики).
2. Музейна справа — імені Іларіона та Віри Свєнціцьких (знакові концептуальні виставки, експозиції).
3. Збереження культурної спадщини — імені Бориса Возницького (комплексне збереження і реставрація пам'яток).
4. Поезія — імені Маркіяна Шашкевича (збірки поезії).
5. Проза — імені Богдана Лепкого (прозові твори).
6. Літературознавство, сучасна літературна критика та переклади — імені Михайла Возняка (літературознавство, критика, переклади).
7. Драматургія, театральне мистецтво — імені Бориса Романицького (театральні вистави, режисерські, сценографічні, акторські роботи, оперні партії, написання драматичних творів).
8. Журналістика та публіцистика — імені В'ячеслава Чорновола (журналістика і публіцистика).
9. Музичне мистецтво — імені Станіслава Людкевича (оперні, балетні, симфонічні, камерно-інструментальні твори, концертні програми, авторські виступи, диригування).
10. Образотворче мистецтво — імені Івана Труша (живопис, графіка, скульптура, монументальне мистецтво).
11. Декоративно-ужиткове мистецтво — імені Зеновія Флінти (кераміка, художнє скло, метал, різьба, обробка дерева, ткацтво, художні прикраси).
12. Народна творчість — імені Філарета Колесси (народне мистецтво, фольклорні колективи).
13. Дизайн — імені Олени Кульчицької (дизайн середовища, графічний дизайн, предметний дизайн).
14. Архітектура — імені Івана Левинського (практичні і теоретичні досягнення в галузі сучасної архітектури)".
15. Фотомистецтво імені Василя Пилип'юка;
16. Скульптура імені Івана Севери (монументальна і станкова скульптура).

## Твори і роботи
Премією відзначаються найвизначніші твори літератури, мистецтва, журналістики та архітектури, які утверджують ідеали гуманізму, збагачують історичну пам'ять народу, його національну свідомість та самобутність і стали визначною подією в культурному та літературно-мистецькому житті регіону.
На здобуття премії представляються нові оригінальні твори і роботи, опубліковані (оприлюднені) у завершеному вигляді протягом останніх трьох років, але не пізніше як за півроку до їх висунення на здобуття Премії.
Твори та роботи на здобуття премії представляють управління культури і туризму облдержадміністрації, обласні організації національних творчих спілок, літературно-мистецькі об'єднання, товариства, фонди, музейні установи, а також лауреати Премії не більше одного подання.
Твори і роботи на здобуття премії приймаються Журі з 1 січня до 1 жовтня кожного поточного року. Допускається представлення творчих робіт претендентів не більше трьох спроб.

## Журі
Склад журі з присудження премії затверджує президія обласної ради строком на три роки. Протягом цього строку може проводитися часткова ротація Журі.

## Номінанти
Колектив авторів твору, представлений на здобуття Премії, не може становити більш як три особи, колектив виконавців — більше ніж п'ять учасників. Не допускається включення до колективу претендентів осіб, які виконувати адміністративні, організаторські чи консультативні функції.
Премією можуть нагороджуватися громадяни України, які творчо працюють на території області.

## Лауреати
Лауреати премії у відповідній номінації отримують диплом та знак лауреата. Лауреатам виплачується грошова частина Премії в розмірі 20 тис. гривень. У разі відзначення Премією колективу авторів твору всім лауреатам видаються Дипломи та Знаки, а грошова частина Премії ділиться між ними порівну.
Диплом і Знак лауреата Премії вручається напередодні Нового року на урочистому засіданні представників обласних організацій національних творчих спілок, літературно-мистецьких об'єднань, фондів, музейних та інших установ.
Кошти на виплату грошової частини Премії щорічно передбачаються в обласному бюджеті.
Лауреати 2019 року
1. Мистецтвознавство і культурологія — премія ім. Святослава Гординського — Береговська Христина за монографію «Святослав Гординський: творчість за півстоліття».
2. Музейна справа — премія ім. Іларіона і Віри Свенціцьких — Тихолоз Богдан, Кобрин Михайло, Волошанська Марта, Продан Тетяна, Мартинюк Віктор за проєкт «Франко: наживо».
3. Збереження культурної спадщини — премія ім. Бориса Возницького — Лильо-Откович Зоряна за вагомий внесок у збереження, дослідження і популяризацію українського мистецтва. Мистецький альбом «Богородиця-Одигітрія» 2019 (квітень) Львів, «Колір-ПРО».
4. Поезія — премія ім. Маркіяна Шашкевича — Перлулайнен Лана за збірку поезій у двох томах «Правила ходіння проти вітру», 2019, ТзОВ «Ліга — Прес» Львів.(1,2 том).
5. Проза — премія ім. Богдана Лепкого — Леся Холодюк (Федорів Лариса) за історичну трилогію «Корнякт» Львів, 2018, «Червона Калина».
6. Літературознавство, сучасна літературна критика та переклади — премія ім. Михайла Возняка — Швець Алла за монографію «Жінка з христом Аріадни: життєвий світ Наталії Кобринської в генераційному, світоглядному і творчому вимірах».
7. Драматургія, театральне мистецтво — премія ім. Бориса Романицького — Баша Олена за акторську роботу у виставі «Прекрасні, прекрасні, прекрасні часи…».
8. Журналістика та публіцистика — премія ім. В'ячеслава Чорновола — Лизанчук Василь за книгу «Так! Я — Українець».
9. Музичне мистецтво — премія ім. Станіслава Людкевича — Герасименко Оксана за збірку фортепіанних творів «Світло пробудження мрій» (2019), збірку бандурних творів «Україно, моя Україно!»(2017).
10. Образотворче мистецтво — премія ім. Івана Труша — Гавришкевич Ігор за серію живописних робіт.
11. Декоративно-ужиткове мистецтво — премія ім. Зеновія Флінти — Риботицька Оксана Романівна за вироби в галузі художнього текстилю та Ярошевич Уляна Іванівна за вироби з кераміки.
12. Народна творчість — премія ім. Анатолія Вахнянина — Кравчук Іван за роботи виконані з житньої соломи.
13. Дизайн — премія ім. Олени Кульчицької — Крукевич Юрій за серію дизайнерських розробок різних жанрів.
14. Фотомистецтво — премія ім. Василя Пилип'юка — Огородник Олег за виставкові проєкти та промоцію українського мистецтва за кордоном.

wikitext:
'''Льві́вська обласна́ пре́мія в га́лузі культу́ри, літерату́ри, мисте́цтва, журналі́стики та архітекту́ри''' — найвища відзнака у [[Львівська область|Львівській області]] за вагомий внесок в [[Українська культура|українську культуру]].

Премію присуджують авторові чи виконавцеві один раз незалежно від номінації, посмертного представлення до премії не передбачено.

Рішення журі щодо присудження премії з кожної номінації подають для затвердження голові обласної ради.

== Номінації ==
Щорічно встановлюються 16 іменних Премій з таких номінацій:
# Мистецтвознавство і культурологія — імені [[Гординський Святослав Ярославович|Святослава Гординського]] (історія і теорія образотворчого, декоративно-ужиткового, народного мистецтва, історія і теорія музики).
# Музейна справа — імені [[Свєнціцький Іларіон Семенович|Іларіона]] та [[Свєнціцька Віра Іларіонівна|Віри]] Свєнціцьких (знакові концептуальні виставки, експозиції).
# Збереження культурної спадщини — імені [[Возницький Борис Григорович|Бориса Возницького]] (комплексне збереження і реставрація пам'яток).
#: {{Не плутати|Премія імені Бориса Возницького|Премією імені Бориса Возницького «За вагомий особистий внесок у розвиток музейної справи»|українською недержавною премією}}
# [[Поезія— імені Маркіяна Шашкевича (збірки поезії)|Поезія — імені Маркіяна Шашкевича (збірки поезії)]].
# Проза — імені [[Лепкий Богдан Сильвестрович|Богдана Лепкого]] (прозові твори).
# Літературознавство, сучасна літературна критика та переклади — імені [[Возняк Михайло Степанович|Михайла Возняка]] (літературознавство, критика, переклади).
# Драматургія, театральне мистецтво — імені [[Романицький Борис Васильович|Бориса Романицького]] (театральні вистави, режисерські, сценографічні, акторські роботи, оперні партії, написання драматичних творів).
# Журналістика та публіцистика — імені [[Чорновіл В'ячеслав Максимович|В'ячеслава Чорновола]] (журналістика і публіцистика).
#: {{Не плутати|Премія імені В'ячеслава Чорновола за кращу публіцистичну роботу в галузі журналістики|Премією імені В'ячеслава Чорновола за кращу публіцистичну роботу в галузі журналістики}}
# Музичне мистецтво — імені [[Людкевич Станіслав Пилипович|Станіслава Людкевича]] (оперні, балетні, симфонічні, камерно-інструментальні твори, концертні програми, авторські виступи, диригування).
# Образотворче мистецтво — імені [[Труш Іван Іванович|Івана Труша]] (живопис, графіка, скульптура, монументальне мистецтво).
# Декоративно-ужиткове мистецтво — імені [[Флінта Зеновій Петрович|Зеновія Флінти]] (кераміка, художнє скло, метал, різьба, обробка дерева, ткацтво, художні прикраси).
# Народна творчість — імені [[Колесса Філарет Михайлович|Філарета Колесси]] (народне мистецтво, фольклорні колективи).
# Дизайн — імені [[Кульчицька Олена Львівна|Олени Кульчицької]] (дизайн середовища, графічний дизайн, предметний дизайн).
# Архітектура — імені [[Левинський Іван Іванович|Івана Левинського]] (практичні і теоретичні досягнення в галузі сучасної архітектури)".
# Фотомистецтво імені [[Пилип'юк Василь Васильович|Василя Пилип'юка]];
# Скульптура імені [[Севера Іван Васильович|Івана Севери]] (монументальна і станкова скульптура).

== Твори і роботи ==
Премією відзначаються найвизначніші твори літератури, мистецтва, журналістики та архітектури, які утверджують ідеали гуманізму, збагачують історичну пам'ять народу, його національну свідомість та самобутність і стали визначною подією в культурному та літературно-мистецькому житті регіону.

На здобуття премії представляються нові оригінальні твори і роботи, опубліковані (оприлюднені) у завершеному вигляді протягом останніх трьох років, але не пізніше як за півроку до їх висунення на здобуття Премії.

Твори та роботи на здобуття премії представляють управління культури і туризму облдержадміністрації, обласні організації національних творчих спілок, літературно-мистецькі об'єднання, товариства, фонди, музейні установи, а також лауреати Премії не більше одного подання.

Твори і роботи на здобуття премії приймаються Журі з 1 січня до 1 жовтня кожного поточного року. Допускається представлення творчих робіт претендентів не більше трьох спроб.

== Журі ==
Склад журі з присудження премії затверджує президія обласної ради строком на три роки. Протягом цього строку може проводитися часткова ротація Журі.

== Номінанти ==
Колектив авторів твору, представлений на здобуття Премії, не може становити більш як три особи, колектив виконавців — більше ніж п'ять учасників. Не допускається включення до колективу претендентів осіб, які виконувати адміністративні, організаторські чи консультативні функції.

Премією можуть нагороджуватися громадяни України, які творчо працюють на території області.

== Лауреати ==
{{Головна категорія|Лауреати Львівської обласної премії в галузі культури, літератури, мистецтва, журналістики та архітектури}}
Лауреати премії у відповідній номінації отримують диплом та знак лауреата. Лауреатам виплачується грошова частина Премії в розмірі 20 тис. гривень. У разі відзначення Премією колективу авторів твору всім лауреатам видаються Дипломи та Знаки, а грошова частина Премії ділиться між ними порівну.

Диплом і Знак лауреата Премії вручається напередодні Нового року на урочистому засіданні представників обласних організацій національних творчих спілок, літературно-мистецьких об'єднань, фондів, музейних та інших установ.

Кошти на виплату грошової частини Премії щорічно передбачаються в обласному бюджеті.

'''Лауреати 2019 року'''<ref name="n1">{{cite web | url = https://zaxid.net/na_lvivshhini_obrali_laureativ_oblasnoyi_premiyi_za_vagomiy_vnesok_v_ukrayinsku_kulturu_n1494638 | title = На Львівщині обрали лауреатів обласної премії за вагомий внесок в українську культуру - ZAXID.NET | publisher =  | author = Ольга Гринько | date = 13 грудня 2019 | accessdate = 23 березня 2020 | archive-date = 2 січня 2020 | archive-url = https://web.archive.org/web/20200102225811/https://zaxid.net/na_lvivshhini_obrali_laureativ_oblasnoyi_premiyi_za_vagomiy_vnesok_v_ukrayinsku_kulturu_n1494638 }}</ref>

# Мистецтвознавство і культурологія — премія ім. Святослава Гординського — [[Христина Береговська|Береговська Христина]] за монографію «Святослав Гординський: творчість за півстоліття».
# Музейна справа — премія ім. Іларіона і Віри Свенціцьких — [[Тихолоз Богдан Сергійович|Тихолоз Богдан]], [[Кобрин Михайло Петрович|Кобрин Михайло]], [[Волошанська Марта]], [[Продан Тетяна Михайлівна|Продан Тетяна]], [[Мартинюк Віктор]] за проєкт «Франко: наживо».
# Збереження культурної спадщини — премія ім. Бориса Возницького — [[Лильо-Откович Зоряна]] за вагомий внесок у збереження, дослідження і популяризацію українського мистецтва. Мистецький альбом «Богородиця-Одигітрія» 2019 (квітень) Львів, «Колір-ПРО».
# Поезія — премія ім. Маркіяна Шашкевича — [[Перлулайнен Лана]] за збірку поезій у двох томах «Правила ходіння проти вітру», 2019, ТзОВ «Ліга — Прес» Львів.(1,2 том).
# Проза — премія ім. Богдана Лепкого — [[Холодюк Леся|Леся Холодюк]] (Федорів Лариса) за історичну трилогію «Корнякт» Львів, 2018, «Червона Калина».
# Літературознавство, сучасна літературна критика та переклади — премія ім. Михайла Возняка — [[Швець Алла]] за монографію «Жінка з христом Аріадни: життєвий світ Наталії Кобринської в генераційному, світоглядному і творчому вимірах».
# Драматургія, театральне мистецтво — премія ім. Бориса Романицького — [[Баша Олена Петрівна|Баша Олена]] за акторську роботу у виставі «Прекрасні, прекрасні, прекрасні часи…».
# Журналістика та публіцистика — премія ім. В'ячеслава Чорновола — [[Лизанчук Василь Васильович|Лизанчук Василь]] за книгу «Так! Я — Українець».
# Музичне мистецтво — премія ім. Станіслава Людкевича — [[Герасименко Оксана Василівна|Герасименко Оксана]] за збірку фортепіанних творів «Світло пробудження мрій» (2019), збірку бандурних творів «Україно, моя Україно!»(2017).
# Образотворче мистецтво — премія ім. Івана Труша — [[Гавришкевич Ігор Степанович|Гавришкевич Ігор]] за серію живописних робіт.
# Декоративно-ужиткове мистецтво — премія ім. Зеновія Флінти — [[Риботицька Оксана Романівна]] за вироби в галузі художнього текстилю та [[Ярошевич Уляна Іванівна]] за вироби з кераміки.
# Народна творчість — премія ім. Анатолія Вахнянина — [[Кравчук Іван]] за роботи виконані з житньої соломи.
# Дизайн — премія ім. Олени Кульчицької — [[Крукевич Юрій]] за серію дизайнерських розробок різних жанрів.
# Фотомистецтво — премія ім. Василя Пилип'юка — [[Огородник Олег Михайлович|Огородник Олег]] за виставкові проєкти та промоцію українського мистецтва за кордоном.

== Див. також ==
* [[Літературні і літературно-мистецькі премії в Україні]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{cite web | url = https://loda.gov.ua/oblasna_premiya_v_galuzi_kul_tury_literatury_mystectva_zhurnalistyky_ta_arhitektury | title = Обласна премія в галузі культури, літератури, мистецтва, журналістики та архітектури | publisher = Львівська обласна державна адміністрація | author =  | date =  | accessdate = 23 березня 2020 | language =  | archive-date = 6 серпня 2019 | archive-url = https://web.archive.org/web/20190806211318/https://loda.gov.ua/oblasna_premiya_v_galuzi_kul_tury_literatury_mystectva_zhurnalistyky_ta_arhitektury }}

[[Категорія:Премії Львівської області]]
[[Категорія:Культура Львівської області]]


text:
# Динарівка
Динарівка (біл. вёска Дзінароўка) — село в складі Смолевицького району Мінської області, Білорусь. Село підпорядковане Озерицько-Слобідській сільській раді, розташоване в центральній частині області.

wikiname: ukwiki

title: Динарівка

in_language: uk

wikitext:
{{НП
 |країна                  = {{BLR}}
 |статус                  = Село
 |українська назва        = Динарівка
 |оригінальна назва       = {{lang-be|вёска Дзінароўка}}
 |підпорядкування         =
 |герб                    =
 |прапор                  =
 |ширина герба            =
 |ширина прапора          =
 |зображення              =
|опис зображення = |lat_dir = N|lat_deg = 54|lat_min = 01|lat_sec = 38

  |lon_dir = E|lon_deg = 27|lon_min = 58|lon_sec = 08
  |CoordAddon             =
 |размер карты страны     = 300
 |размер карты региона    = 300
 |размер карты района     =
 |вид регіону             = Область
 |регион                  = Мінська область
 |регіон в таблиці        =
 |вид району              =
 |район                   = [[Смолевицький район|Смолевицький]]
 |район в таблиці         =
 |вид общини              =   Сільрада Білорусі{{!}}Сільська рада
|община                  = Озерицько-Слобідська сільська рада
 |община в таблиці        =
 |карта регіону           =
 |карта району            =
 |внутрішній поділ        =
 |вид голови              =
 |голова                  =
 |дата заснування         =
 |year                    =
 |перша згадка            =
 |попередні назви         =
 |статус з                =
 |площа                   =
 |вид висоти              =
 |висота центру НП        =
 |клімат                  =
 |офіційна мова           =
 |офіційна мова-ref       =
  |населення              =
  |рік перепису           =
  |плотность              =
  |агломерація            =
  |національний склад     = [[білоруси]]
  |конфесійний склад=
 |часовий пояс            =
 |DST                     =
 |телефонний код          = +375-17-76
 |поштовий індекс         =
 |поштові індекси        =
 |автомобільний код       =
 |вид ідентифікатора      = [[ЗКАТУ|Код ЗКАТУ]]
 |цифровий ідентифікатор  =
 |сайт                    =
 |мова сайту              =
 |мова сайту 2            =
 |мова сайту 3            =
 |мова сайту 4            =
 |мова сайту 5            =
 |add1n                   =
 |add1                    =
 |add2n                   = Офіційна адреса
 |add2                    = Менская вобласьць,
Смалявіцкі раён,
Азярыцкаслабадзкі сельсавет
Вёска Дзінароўка
 |add3n                   = Телефон
 |add3                    = +375-17-76
 |add4n                   =
 |add4                    =
}}
'''Динарівка''' ({{lang-be|вёска Дзінароўка}}) — [[село]] в складі [[Смолевицький район|Смолевицького району]] [[Мінська область|Мінської області]], [[Білорусь]]. Село підпорядковане [[Озерицько-Слобідська сільська рада|Озерицько-Слобідській сільській раді]], розташоване в центральній частині області.

== Джерела ==
* «[[Міста і села Білорусі|Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя ў 15 тамах]]» Т.8, кн. 1. Мінская вобласьць. Рэдкалегія: Т. У. Бялова (дырэктар) і інш. —  Мн.: БелЭн, 2010. — 736 с.: іл. ISBN 978-985-11-0302-3. {{ref-bl}}
* «Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя ў 15 тамах» Т.8, кн. 2. Мінская вобласьць. Рэдкалегія: Т. У. Бялова (дырэктар) і інш. —  Мн.: БелЭн, 2011. — 464 с.: іл. ISBN 978-985-11-0554-6. {{ref-bl}}
* «Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя ў 15 тамах» Т.8, кн. 3. Мінская вобласьць. Рэдкалегія: Т. У. Бялова (дырэктар) і інш. —  Мн.: БелЭн, 2012. — 624 с.: іл. ISBN 978-985-11-0636-9. {{ref-bl}}

== Див. також ==
* [[Адміністративний поділ Білорусі]]
* [[Список міст Білорусі]]
* [[Селища міського типу Білорусі]]
* [[Райони Білорусі]]

== Посилання ==
* [http://www.smolevichi.minsk-region.by/ Офіційний вебресурс Смолевицького району] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160923210739/http://www.smolevichi.minsk-region.by/ |date=23 вересня 2016 }}
* [http://belaruscity.net/smolevichi/towns.php Про міста і села Смолевицького району] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130820083045/http://belaruscity.net/smolevichi/towns.php |date=20 серпня 2013 }}

{{Озерицько-Слобідська сільська рада}}

{{Belarus-stub}}

[[Категорія:Села Мінської області]]
[[Категорія:Населені пункти Смолевицького району]]
[[Категорія:Озерицько-Слобідська сільська рада]]

title: Країна

Країна: Білорусь

Область: Мінська область

Район: Смолевицький

Сільська рада: Озерицько-Слобідська сільська рада

Національний склад: білоруси

Часовий пояс: UTC+3 (Озерицько-Слобідська сільська рада)

Транслітерація назви: Dynaraŭka

Офіційна адреса: Менская вобласьць, · Смалявіцкі раён, · Азярыцкаслабадзкі сельсавет · Вёска Дзінароўка


text:
# Зерзеван
Замок Зерзеван (курд. Qesra Zêrzevan, Zîrzevan, тур. Zerzevan Kalesi, вірм. Զերզեվանի ամրոց), також відомий як замок Самачі — зруйнований східноримський замок, колишня важлива військова база в провінції Діярбакир на південному сході Туреччини. Археологічні розкопки на цьому місці виявили існування підземних споруд, серед яких храм мітраїзму, таємничої релігії. Замок використовувався як житловий будинок між 1890-ми й 1960-ми роками. Об'єкт частково відкритий для туризму.

## Етимологія
У XVIII столітті деякі мандрівники згадували назву цього місця як «Каср Зерзауа», тоді як османський мандрівник Евілія Челебі, який жив у XVII ст., у своїй «Книзі подорожей» (том IV) згадує про це місце як «Долина Зерзіван» під час подорожі з Діярбакира до Мардіна. Назва Зерзеван походить від курдського слова «zêr» (золото), і це «є зміненою формою згаданого мандрівниками Зерзауа, і саме так називалося поселення, що розташовувалося саме там, тоді як село». Курдською мовою Zêr означає золото, а Zîv — срібло, відповідно замок із золота та срібла.

## Місцезнаходження
Замок Зерзеван був побудований у IV столітті Східною Римською імперією як військова база на стародавньому торговому шляху між Діярбакиром і Мардіном. Він використовувався до VIII століття. Замок розташований на вершині скелястого пагорба висотою 105-124 м поруч із селом Деміролчек приблизно за 13 км на південний схід від міста Чинар у провінції Діярбакир на шосе D.950 до Мардіни. Знаходиться за 45 км від Діярбакира.

## Археологічні роботи
Перші археологічні розкопки відбулися влітку 2014 року. Спочатку роботи проводилися групою з 35 осіб на чолі з археологом з Університету Дікле під наглядом Археологічного музею Діярбакира. У 2015 році чисельність команди, яка працює на об’єкті, зросла до 60 осіб.
У 2020 році археологи знайшли вхід до замку.
У 2021 році археологи виявили флейту з шістьма отворами та бронзовий перстень з ключем, яким відкривали скриню. Обидва предмети датуються IV і V століттями нашої ери.

## Історія
Замок був східноримською військовою базою та стратегічним гарнізонним поселенням, що домінувало над усією долиною і контролювало стародавню дорогу між Амідою (нині Діярбакир) і Дарою (нині Мардін). Замок відігравав ключову роль завдяки своєму розташуванню на самому східному кордоні, що захищав Римську імперію. Він знаменував собою перетин і злиття культур заходу і сходу.
У класичній античності, це місце було відоме як Самачі. Тут відбувалися запеклі бої між Візантійською імперією та Сасанідською імперією. Коштовності, знайдені в замку, також свідчать про те, що цивільне населення та військовий персонал проживали разом, а солдати жили разом із членами своїх родин. Він був достатньо великим, щоб утримувати населення близько тисячі осіб.
Реставраційні та реконструкційні роботи, що проходили за часів правління імператорів Східної Римської імперії Анастасія I Дікора (правління 491 — 518) та Юстиніана I (правління 527 — 565), привели до того, що замок набув свого остаточного стану перед його зруйнуванням. Замок, швидше за все, використовувався до 639 року з прибуттям арабських мусульман на початку арабо-візантійських воєн.

## Замок
Замок розкинувся на площі 5,7 гектара. Він містить споруди як над землею, так і під землею. Його зруйновані стіни 1 200 м завдовжки та 12 м заввишки та мають 21-22 метрову сторожову вежу. Всередині замку на великій території знаходяться руїни та скеля-некрополь. На півночі замку, який знаходиться на нижчій висоті, були зведені резиденції та вулиці, а на півдні громадські будівлі були побудовані на вищій місцевості. Костелу орієнтована на схід-захід залишається однією з найбільш добре збережених громадських споруд. Окрім того, з громадських, там були палац, адміністративна будівля, лазні, зерносховище, арсенал і 54 цистерни. Також, під час розкопок були знайдені військові та медичні матеріали, прикраси, прикраси, бронзові монети.  У 2016 році було виявлено підземну церкву та таємні ходи. Виявлений підземний таємний хід не використовувався близько 3000 років, а підземна церква була закрита приблизно 1500 років тому. Також було розкопано підземний храм Мітри та підземне святилище, здатне вмістити 400 осіб. У 2017 році було виявлено ще чотири підземні локації, де необхідні подальші розкопки для їх розкопки.

## Храм Мітри
Мітреум є однією з найкраще збережених споруд замку. Його площа складає 35 м2, висіченої в основній скелі, має 7 м завдовжки, 5 м завширшки й 2,5 м заввишки. На східній стіні — висічені в скелі колони, посередині — велика ніша, оточена двома меншими. На східній стіні висічена полум'яна корона, один із символів мітраїзму. Прямо перед лівою маленькою нішею на землі вирізьблений басейн. Деякі написи та символи можна побачити на вхідній брамі споруди.

## Житло
Нове поселення на території замку знову з'явилося у 1890-х роках, коли до замку переїхала родина. Коли населення зросло до понад 30 домогосподарств, мешканці остаточно покинули замок у 1960-х роках, спустилися до місця, розташованого приблизно за 1 км від замку, і заснували село під назвою Зерзеван. Сьогодні це село називається Демірельчек.

title: Зерзеван

wikitext:
{{Картка:Стародавнє місце
|name = Замок Зерзеван
|native_name = Zerzevan Kalesi
|native_name_lang = tr
|alternate_name = Замок Самачі
|image = Zerzevan Kalesi Kilise.jpg
|image_size =
|alt =
|caption = Руїни церкви з північного боку Зерзеванського замку (2021)
|map =
|map_type = Туреччина
|map_alt =
|map_size =
|map_caption = Розташування замку в Туреччині
|altitude_m =
|altitude_ref =
|relief = yes
|coordinates = {{coord|37|36|29|N|40|29|57|E|display=inline,title}}
|gbgridref =
|map dot label = Зерзеванський замок
|location = {{link-interwiki|Демірельчек|Q=Q6795276}}, {{link-interwiki|Чинар (Діярбакир)|текст=Чинар, Діярбакир|Q=Q272992}}, [[Туреччина]]
|region =
|type = {{link-interwiki|Римська археологічна пам'ятка|Q=Q21752084}}, [[Замок (споруда)|замок]], [[фортифікація]]
|part_of =
|length =
|width =
|area = 57 га
|height =
|builder = [[Східна Римська імперія]]
|material =
|built = IV століття
|abandoned = VII століття
|epochs = [[Раннє християнство]]
|cultures =
|dependency_of =
|occupants =
|event =
|discovered = 2014
|excavations =
|archaeologists =
|condition = зруйновано
|ownership =
|management =
|public_access = частково
|other_designation =
|website =
|architectural_styles =
|architectural_details =
|notes =
}}
'''Замок Зерзеван''' ({{Lang-ku|Qesra Zêrzevan, Zîrzevan}},<ref name="ca">{{Cite journal|last=Coşkun, Aytaç|date=2017|title=Zerzevan Castle in the Light of Recent Archeological Researches|url=https://www.amazon.com/Zerzevan-Castle-Samachi-garrison-garnizonu/dp/6051499199|journal=Anatolia|language=en|pages=91-110|doi=10.1501/Andl_0000000442|doi-access=free}}</ref> {{Lang-tr|Zerzevan Kalesi}}, {{Lang-hy|Զերզեվանի ամրոց}}), також відомий як '''замок Самачі''' — зруйнований [[Візантійська імперія|східноримський]] замок, колишня важлива військова база в [[Діярбакир (провінція)|провінції Діярбакир]] на південному сході Туреччини. Археологічні розкопки на цьому місці виявили існування підземних споруд, серед яких храм [[Мітраїзм|мітраїзму]], таємничої релігії. Замок використовувався як житловий будинок між 1890-ми й 1960-ми роками. Об'єкт частково відкритий для туризму.

== Етимологія ==
У XVIII столітті деякі мандрівники згадували назву цього місця як «Каср Зерзауа», тоді як османський мандрівник [[Евлія Челебі|Евілія Челебі]], який жив у XVII ст., у своїй {{Link-interwiki|Сеяхатнаме|Q=Q2916302|text=«Книзі подорожей»}} (том IV) згадує про це місце як «Долина Зерзіван» під час подорожі з [[Діярбакир|Діярбакира]] до [[Мардін (місто)|Мардіна]]. Назва Зерзеван походить від курдського слова «zêr» (золото), і це «є зміненою формою згаданого мандрівниками Зерзауа, і саме так називалося поселення, що розташовувалося саме там, тоді як село».<ref name="ca"/> Курдською мовою Zêr означає золото, а Zîv — срібло, відповідно замок із золота та срібла.

== Місцезнаходження ==
Замок Зерзеван був побудований у IV столітті [[Візантійська імперія|Східною Римською імперією]] як військова база на стародавньому торговому шляху між [[Діярбакир|Діярбакиром]] і [[Мардін (місто)|Мардіном]]. Він використовувався до VIII століття. Замок розташований на вершині скелястого пагорба висотою 105-124 м поруч із селом {{Link-interwiki|Деміролчек|Q=Q6795276}} приблизно за 13 км на південний схід від міста {{Link-interwiki|Чинар (Діярбакир)|Q=Q272992|text=Чинар}} у [[Діярбакир (провінція)|провінції Діярбакир]] на шосе {{Link-interwiki|Державна дорога D.950 (Туреччина)|Q=Q7603875|text=D.950}} до Мардіни. Знаходиться за 45 км від Діярбакира.<ref name="a1" /><ref name="ah1" /><ref name="hdn1" />

== Археологічні роботи ==
Перші археологічні розкопки відбулися влітку 2014 року. Спочатку роботи проводилися групою з 35 осіб на чолі з археологом з {{Link-interwiki|Університет Дікле|Q=Q130499|text=Університету Дікле}} під наглядом {{Link-interwiki|Археологічний музей Діярбакира|Q=Q6997172|text=Археологічного музею Діярбакира}}. У 2015 році чисельність команди, яка працює на об’єкті, зросла до 60 осіб.<ref name="ah1" /><ref name="ah2" />

У 2020 році археологи знайшли вхід до замку.<ref>[https://www.hurriyetdailynews.com/1800-year-old-zerzevan-castle-entrance-found-157401 1800-year-old Zerzevan Castle entrance found]</ref>

У 2021 році археологи виявили флейту з шістьма отворами та бронзовий перстень з ключем, яким відкривали скриню. Обидва предмети датуються IV і V століттями нашої ери.<ref>[https://www.hurriyetdailynews.com/ancient-flute-reveals-interest-in-music-169830 Ancient flute reveals interest in music]</ref>

== Історія ==
Замок був східноримською військовою базою та стратегічним [[Гарнізон|гарнізонним]] поселенням, що домінувало над усією долиною і контролювало стародавню дорогу між {{Link-interwiki|Аміда (Месопотамія)|Q=Q555783|text=Амідою}} (нині Діярбакир) і [[Дара (Месопотамія)|Дарою]] (нині Мардін)<ref name="ah1" />. Замок відігравав ключову роль завдяки своєму розташуванню на самому східному кордоні, що захищав Римську імперію.<ref name="ah2" /> Він знаменував собою перетин і злиття культур [[Західна Римська імперія|заходу]] і [[Візантійська імперія|сходу]].<ref name="hdn1" />

У [[Античність|класичній античності]], це місце було відоме як Самачі<ref name="ah1" /><ref name="ah2" />. Тут відбувалися [[Римсько-перські війни|запеклі бої]] між [[Візантійська імперія|Візантійською імперією]] та [[Держава Сасанідів|Сасанідською імперією]]<ref name="a1" />. Коштовності, знайдені в замку, також свідчать про те, що цивільне населення та військовий персонал проживали разом<ref name="ah1" />, а солдати жили разом із членами своїх родин.<ref name="ah1" /> Він був достатньо великим, щоб утримувати населення близько тисячі осіб.<ref name="ah2" />

Реставраційні та реконструкційні роботи, що проходили за часів правління [[Список візантійських імператорів|імператорів Східної Римської імперії]] [[Анастасій I (візантійський імператор)|Анастасія I Дікора]] (правління 491 — 518) та [[Юстиніан I|Юстиніана I]] (правління 527 — 565), привели до того, що замок набув свого остаточного стану перед його зруйнуванням<ref name="hdn1" />. Замок, швидше за все, використовувався до 639 року з прибуттям {{Link-interwiki|Арабські мусульмани|Q=Q4783216|text=арабських мусульман}} на початку [[Арабо-візантійські війни|арабо-візантійських воєн]]<ref name="ah1" />.

== Замок ==
[[Файл:Zerzevan_Kalesi_(havadan,_2016).jpg|міні|275x275пкс| Вид на замок Зерзеван (2016)]]
Замок розкинувся на площі 5,7 гектара.<ref name="ah2" /> Він містить споруди як над землею, так і під землею.<ref name="hdn1" /> Його зруйновані стіни 1 200 м завдовжки та 12 м заввишки та мають 21-22 метрову [[Сторожова вежа|сторожову вежу]]<ref name="ah1" /><ref name="hdn1" />. Всередині замку на великій території знаходяться руїни та скеля-[[некрополь]]. На півночі замку, який знаходиться на нижчій висоті, були зведені резиденції та вулиці, а на півдні громадські будівлі були побудовані на вищій місцевості. [[Костел]]у орієнтована на схід-захід залишається однією з найбільш добре збережених громадських споруд. Окрім того, з громадських, там були палац, адміністративна будівля, лазні, зерносховище, [[арсенал]] і 54 [[Цистерна|цистерни]].<ref name="a1" /><ref name="ah1" /><ref name="hdn1" /> Також, під час розкопок були знайдені військові та медичні матеріали, прикраси, прикраси, бронзові монети.  У 2016 році було виявлено підземну церкву та таємні ходи.<ref name="ah2" /> Виявлений підземний таємний хід не використовувався близько 3000 років, а підземна церква була закрита приблизно 1500 років тому. Також було розкопано підземний храм [[Мітраїзм|Мітри]] та підземне святилище, здатне вмістити 400 осіб.<ref name="hdn1" /> У 2017 році було виявлено ще чотири підземні локації<ref name="ht1" />, де необхідні подальші розкопки для їх розкопки.<ref name="hdn1" />

== Храм Мітри ==
[[Файл:Mithraeum_of_Zerzevan_Castle.jpg|міні| [[Мітреум]] замку Зерзеван]]
[[Мітреум]] є однією з найкраще збережених споруд замку. Його площа складає 35 м2, висіченої в основній скелі, має 7 м завдовжки, 5 м завширшки й 2,5 м заввишки. На східній стіні — висічені в скелі колони, посередині — велика ніша, оточена двома меншими. На східній стіні висічена полум'яна корона, один із символів [[Мітраїзм|мітраїзму]]. Прямо перед лівою маленькою нішею на землі вирізьблений басейн. Деякі написи та символи можна побачити на вхідній брамі споруди.<ref>{{Cite web|url=https://whc.unesco.org/en/tentativelists/6472/|title=Zerzevan Castle and Mithraeum|website=whc.unesco.org|publisher=[[ЮНЕСКО]]|language=en|access-date=2024-05-29}}</ref>

== Житло ==
Нове поселення на території замку знову з'явилося у 1890-х роках, коли до замку переїхала родина. Коли населення зросло до понад 30 домогосподарств, мешканці остаточно покинули замок у 1960-х роках, спустилися до місця, розташованого приблизно за 1 км від замку, і заснували село під назвою Зерзеван. Сьогодні це село називається {{Link-interwiki|Демірельчек|Q=Q6795276}}.<ref name="a1" />

== Галерея ==
<gallery>
Файл:Zerzevan_Kalesi_1.jpg
Файл:Zerzevan_Kalesi_2.jpg
Файл:Zerzevan_Kalesi_4.jpg
Файл:Zerzevan_Kalesi_5.jpg
</gallery>

== Примітки ==
{{Reflist|30em|refs=<ref name="a1">{{cite journal |url=https://www.atlasdergisi.com/gundem/zerzevan-kalesi.html |journal=[[Atlas (magazine)|Atlas]] |title=Zerzevan Kalesi |author=Kaya, Selim |date=December 2014 |issue=261 |language=tr |access-date=2018-04-28 }}</ref>
<ref name="ah1">{{cite news |url=http://arkeolojihaber.net/2015/09/04/diyarbakirda-romali-hristiyanlarin-ilk-kilisesi-bulundu/ |newspaper=Arkeoloji Haber |title=Diyarbakır’da Romalı Hristiyanların İlk Kilisesi Bulundu |date=2015-09-04 |language=tr |access-date=2018-04-29 }}</ref>
<ref name="ah2">{{cite news |url=http://arkeolojihaber.net/2016/12/27/zerzevan-kalesinde-mithras-tarikatina-ait-yeralti-tapinagi-bulundu/ |newspaper=Arkeoloji Haber |title=Zerzevan Kalesi’nde Mithras Tarikatı’na Ait Yeraltı Tapınağı Bulundu |date=2016-12-27 |language=tr |access-date=2018-04-29 |archive-date=2018-10-29 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181029220839/http://arkeolojihaber.net/2016/12/27/zerzevan-kalesinde-mithras-tarikatina-ait-yeralti-tapinagi-bulundu/ |url-status=dead }}</ref>
<ref name="hdn1">{{cite news |url=http://www.hurriyetdailynews.com/zerzevan-castle-home-to-secret-history--117141 |newspaper=[[Hürriyet Daily News]] |title=Zerzevan Castle home to secret history  |date=2017-08-25 |access-date=2018-04-29 }}</ref>
<ref name="ht1">{{cite news |url=http://www.haberturk.com/gundem/haber/1314613-zerzevan-kalesinde-bin-500-yillik-yeralti-siginagi-bulundu/4 |newspaper=[[Habertürk]] |title=Zerzevan Kalesi'nde bin 500 yıllık yeraltı sığınağı bulundu  |date=2016-10-24 |language=tr |access-date=2018-04-30 }}</ref>}}

== Посилання ==
{{commons category|Zerzevan Castle|Замок Зерзеван}}
* {{Cite book
|url=https://www.amazon.com/Zerzevan-Castle-Samachi-garrison-garnizonu/dp/6051499199
|title=Zerzevan Castle (Samachi): Roman border garrison / Zerzevan Kalesi: Roma'nin sinir garnizonu
|last=Coşkun, Aytaç
|date=2017
|publisher=TC Diyarbakır Valiliği / TC Kültür ve Turizm Bakanlığı
|pages=72
|language=tr, en
|isbn=978-605-149-9192
}}

[[Категорія:Візантійські споруди]]
[[Категорія:Руїни замків]]
[[Категорія:Об'єкти попереднього списку Світової Спадщини]]

title: Zerzevan Kalesi

Інша назва: Замок Самачі

Розташування: Демірельчек, Чинар, Діярбакир, Туреччина

Тип: Римська археологічна пам'ятка, замок, фортифікація

Площа: 57 га

title: Історія

Будівельник: Східна Римська імперія

Засноване: IV століття

Залишене: VII століття

Періоди: Раннє християнство

title: Дослідження

Стан: зруйновано

Публічний доступ: частково