text:
# Втрати 14-ї окремої механізованої бригади
У статті описано деталі загибелі бійців 14-ї окремої механізованої бригади.

## 2015
1. У ніч проти 1 січня 2015-го помер від поранень старшина Іван Андрухів.
2. 31 березня 2015, Діанов Григорій Юрійович
3. 17 квітня 2015, Цигикал Олексій Миколайович, автомобільна аварія
4. Саверський Вадим Олександрович|5 липня 2015, Саверський Вадим Олександрович, помер від поранень
5. 5 липня 2015, Стефанців Володимир Миколайович, Кременівка Нікольського району
6. 7 липня 2015, Устимук Василь Васильович[1]
7. 10 липня 2015, Соловій Микола Іванович, загинув поблизу міста Маріуполь під час перестрілки з ворогом, у ході якої також було важко поранено п'ятьох бійців[2]
8. 21 липня 2015, Остап'юк Мирослав Тарасович, молодший сержант, Кременівка Нікольського району, [3]
9. 30 липня 2015, Загородній Дмитро Валерійович, солдат, помер від поранень
10. 8 серпня 2015, Пакалов Олег Михайлович, солдат, Сартана[4]
11. 18 серпня 2015, старший солдат Ярмолюк Олексій Вікторович
12. 27 вересня 2015, Сівков Євген Григорович, солдат, під час детонування бойової гранати зазнав травм, несумісних з життям.
13. 7 жовтня 2015, старшина Чепіль Володимир Васильович, Тарамчук
14. 12 листопада 2015, солдат Тарасюк Сергій Костянтинович, помер від поранень
15. 14 листопада 2015, Мар'їнка, солдат Осадчук Станіслав Васильович
16. 14 листопада 2015, Мар'їнка, солдат Скотенюк Руслан Дмитрович
17. 14 листопада 2015, Мар'їнка, сержант Романович Олег Федорович
18. 14 листопада 2015, Мар'їнка, сержант Ясан Юрій Володимирович
19. 19 листопада 2015, солдат Костик Володимир Іванович, трагічно загинув під час лікування[5]
20. 23 листопада 2015, солдат Мельничук Віктор Миколайович, біля села Красне, Красноармійський район, Донецька область[6]
21. 8 грудня 2015, солдат Лоцман Анатолій Іванович, помер від поранень
22. 23 грудня 2015 старший лейтенант Скіра Ігор Антонович
23. 26 грудня 2015, сержант Шеметюк Олександр Степанович, Красногорівка[7]

## 2016
1. 9 січня 2016, солдат Супрун Сергій Вікторович[8]
2. 17 січня 2016, молодший сержант Мосійчук Анатолій Семенович[9]
3. 22 січня 2016, солдат Ярема Віталій Іванович[10]
4. 22 лютого 2016, старший сержант Вишневський Олег Миколайович
5. 22 лютого 2016, солдат Шиленга Віктор Миколайович[11]
6. 2 березня 2016, сержант Грішечкін Ігор Володимирович
7. 12 березня 2016, солдат Клименко Руслан Юрійович[12]
8. 24 березня 2016, солдат Івасенко Олег Миколайович[13]
9. 4 квітня 2016, прапорщик Сівоха Віктор Володимирович[14]
10. 5 квітня 2016, солдат Бобоха Ігор Васильович, Єлизаветівка, Мар'їнський район[15]
11. 17 квітня 2016, солдат Гаценко Микола Миколайович[16]
12. 20 квітня 2016, солдат Бистров Андрій Олександрович[17]
13. 26 квітня 2016, Петров Андрій Миколайович, солдат [18]
14. 29 квітня 2016, солдат Мацюк Олександр Володимирович[19]
15. квітень 2016, сержант Лукашенко Сергій Анатолійович[20]
16. 14 жовтня 2016, молодший сержант Смирнов Олександр Сергійович[21]
17. 31 жовтня 2016, солдат Дедишин Микола Євгенович[22]
18. 18 листопада 2016, солдат Юхимчук Віталій Васильович, Сизе, Станично-Луганський район[23]

## 2017
1. 12 січня 2017, старший солдат Корнелюк Богдан Олександрович, Станиця-Луганська
2. 26 січня 2017, старший солдат Білоус Юрій Миколайович, Райгородка, Новоайдарський район[24]
3. 16 березня 2017, солдат Грабарчук Микола Олегович
4. 16 березня 2017, солдат Яворський Микола Васильович
5. 7 червня 2017, солдат Белоцький Тарас Миколайович[25].
6. 22 липня 2017, солдат Пляшко Федір Петрович[26].
7. 6 серпня 2017, солдат Максименко Арсен Георгійович, с. Артема (Станично-Луганський район)[27].
8. 11 вересня 2017, прапорщик Деркач Іван Степанович, с. Передільське (Станично-Луганський район)[28].
9. 7 жовтня 2017, капітан Голець Андрій Миколайович, с. Сотенне (Станично-Луганський район)[29].

## 2018
1. 7 квітня 2018, солдат Кобринчук Ігор Петрович[30].
2. 29 квітня 2018, солдат Хоптяр Володимир Борисович[31].
3. 21 травня 2018, солдат Калашник Олександр Вікторович[32].
4. 9 травня 2018, сержант Пушкарук Олег Вікторович, Золоте Луганської області.
5. 15 травня 2018, старший солдат Кураш Іван Іванович.
6. 18 червня 2018, старший солдат Попов Андрій Анатолійович, [33].
7. 20 червня 2018, солдат Майданюк Яків Олександрович, [34].
8. 8 липня 2018, Борсук Іван Іванович, помер від поранень[35].
9. 20 липня 2018, Огороднік Сергій Олександрович
10. 8 серпня 2018, Єлістратов Андрій Юрійович, старший солдат
11. 18 серпня 2018, Крищук Василь Юрійович, старший солдат
12. 4 вересня 2018, старшина Зубрицький (Нагорний) Сергій Антонович [36].
13. 4 листопада 2018, молодший сержант Пасичнюк Максим Вікторович.
14. 25 листопада 2018, Лахай Віктор Михайлович. Помер від поранень внаслідок обстрілу взводного опорного пункту вночі в селі Катеринівка Попаснянського району Луганської області[37].
15. 1 грудня 2018, Ольшевський Дмитро Петрович [38].

## 2019
1. 4 грудня 2018, Хлівний Богдан Геннадійович,
2. 23 березня 2019, старший солдат Дяченко Володимир Анатолійович [39].
3. 30 квітня 2019, старший сержант Глива Іван Іванович [40].
4. 10 травня 2019, солдат Ковалишин Степан Володимирович [41].
5. 11 серпня 2019, майор Черниш Владислав Володимирович [42].
6. 3 жовтня 2019, старший солдат Тишик Юрій Анатолійович[43].
7. 12 листопада 2019, прапорщик Лойчук Ігор Федорович[44].
8. 14 листопада 2019, солдат Хомік Юрій Миколайович [45].
9. 16 листопада 2019, сержант Соколов Артем Іванович[46].
10. 9 грудня 2019, молодший сержант Войтович Андрій Володимирович, Золоте
11. 9 грудня 2019, молодший сержант Пруський Віктор Федорович, Золоте
12. 9 грудня 2019, старший солдат Сирота Сергій Миколайович, Золоте[47].

## 2020
1. 6 вересня 2020, молодший сержант Кубійович Тарас Степанович, поблизу с. Причепилівка Новоайдарського району на ВОП «Барс» (Бахмутська траса)[48].
2. 14 грудня 2020, Тарасюк Микола Вікторович, за невстановлених обставин потрапив на тимчасово не підконтрольну територію, де загинув (причина смерті — асфіксія (удушення), а категорія смерті — насильницька)[49].

## 2021
1. 4 липня 2021, старший солдат Михайло Зварич ("Шеф"), 39 років. Помер у Львівському військовому шпиталі внаслідок інсульту.

## 2022
1. 26 лютого 2022, солдат Фацинець Артур Миколайович
2. 7 березня 2022, капітан Ткачук Андрій Олександрович, командир механізованої роти. Загинув внаслідок авіаудару в с. Дмитрівка Бучанського району Київської області[50].
3. 9 березня 2022, Свинчук Олег Анатолійович. Під час раптового прориву окупантів у танк Свинчука, що прикривав відхід своїх побратимів, влучив ворог. Через це зірвало башту танку, здетонував боєкомплект[51].
4. 24 березня 2022 старший солдат військової служби за контрактом Анталовці Євген Михайлович, водій-санітар медичного пункту 2-го механізованого батальйону. Поблизу населеного пункту Засілля Миколаївської області під час масованого артилерійського обстрілу. Похований в м. Нововолинськ[52].
5. 24 березня 2022, солдат військової служби за контрактом Млинар Андрій Миколайович, водій-санітар медичного пункту 2 механізованого батальйону. Поблизу населеного пункту Засілля Миколаївської області під час масованого артилерійського обстрілу. похований в с. Турівка, Володимирського району, Волинської області[53].
6. 24 березня 2022, солдат військової служби за мобілізацією Величко Василь Олександрович, стрілець-санітар медичного пункту 2-го механізованого батальйону Поблизу населеного пункту Засілля Миколаївської області під час масованого артилерійського обстрілу. Похований у с. Тоболи Камінь-Каширського району Волинської області. Декілька днів вважався зниклим безвісти, оскільки не могли ідентифікувати. Загинув разом із Євгеном Анталовці та Андрієм Млинаром. Нагороджений посмертно орденом за Мужність III ступеня[54].
7. 27 березня 2022, солдат Ліщина Михайло Сергійович
8. 18 травня 2022, Рицький Дмитро Володимирович, Загинув поблизу села Яковлівка, Донецька область. Нагороджений орденом «За мужність» Б.Хмельницького III ступеня.
9. 19 травня 2022, Ференці Василь Іванович. Загинув на Луганщині під Сіверськодонецьком.
10. 23 червня 2022, Гуменюк Віталій Миколайович, навідник, оператор розвідувального взводу. Загинув біля села Спірне під Бахмутом на Донеччині[55].
11. 23 червня 2022, Федоров Юрій Ярославович. Загинув в результаті ворожого обстрілу в районі населеного пункту Васюківка Бахмутського району Донецької області[56]
12. 13 липня 2022, сержант Савіцький Борис Борисович
13. 25 липня 2022, Воронюк Владислав Васильович. Брав участь з 2014 року в захисті України. Загинув внаслідок ворожого обстрілу на Бахмутському напрямку.
14. 26 липня 2022, Тішко Андрій Віталійович, старший солдат. Загинув с. Берестове  Донецької області. Нагороджений Орденом  III ступеня ім. Богдана Хмельницького (посмертно) та Орденом  Князівський хрест Героя «Навіки в строю»[57].
15. 27 липня 2022, Лазуцький Михайло Іванович, рядовий, навідник кулеметного відділення. Загинув в районі населеного пункту Берестове Донецької області[58].
16. 6 серпня 2022, Молодший лейтенант Кожух Олександр Юрійович. Загинув поблизу села Яковлівка, Донецької області від ворожого танкового обстрілу. Нагороджений орденом «За мужність» ІІІ ступеня.
17. 13 серпня 2022, старший сержант Олександр Антипюк ("Антип"). Загинув під час виконання службових обов'язків в районі міста Білозерське на Донеччині.
18. 1 вересня 2022, старший солдат Коляда Василь Петрович, навідник  кулеметного відділення кулеметного взводу стрілецького  батальйону. Загинув в районі населеного пункту Момотове Харківської області[59].
19. 10 вересня 2022, Мельник Сергій Миколайович, 13.09.1980. Загинув під час наступальної операції в населеному пункті Мале Веселе, Харківського району, Харківської області. Нагороджений орденом за мужність ІІІ ступеня.
20. 4 жовтня 2022, Шнайдер Юрій Володимирович. Загинув поблизу населеного пункту Синьківка, Куп'янського району, Харківської області.
21. 8 жовтня 2022, старший лейтенант Мартинюк Олександр Ксенофонтович, захищав Україну з квітня 2014 року, 26 лютого 2022 року знову став до лав ЗСУ. 26 вересня 2022 року зазнав поранення під час наступальної операції в районі с. Вільшана, Куп'янського району, Харківської області, від якого помер.
22. 1 листопада 2022, Мельничук Ігор Сергійович, Молодший сержант. Загинув в с. Ягідне, Харківська область внаслідок мінометного обстрілу взводного опорного пункту[60].
23. 29 листопада 2022, Пантелеєв Володимир. Загинув під час захисту населеного пункту Соледар Донецької області
24. 2 грудня 2022, Федіна Дмитро Іванович, розвідник стрілецького батальйону. Захищав Україну з 25 лютого 2022. Загинув у с. Іванівка, Куп'янського району[61].
25. 21 грудня 2022,  Стрижак Віктор Борисович. Помер від поранень, яких зазнав раніше. [56]
26. 31 грудня 2022, Романчук Руслан Федорович, загинув біля села Іванівка Куп'янського району Харківської області.[62]

## 2023
1. 3 лютого 2023, Сагаль Віктор Ростиславович, 1975 року, загинув в районі населеного пункту Дворічне Куп'янського району Харківської області.[63]
2. 15 лютого 2023, Какалюк Володимир Іванович, 1972 року народження, загинув в результаті обстрілу у Харківській області.[64]
3. 16 лютого 2023, Оласюк Микола Сергійович, 1993 року, загинув внаслідок артилерійського обстрілу.[65]
4. 25 лютого 2023, Зенц В'ячеслав Борисович, 1974 року народження, стрілець-помічник гранатометника, загинув у Харківської області.[66]
5. 4 березня 2023, Рябчук Анатолій Михайлович, 1986 року народження, стрілець-гранатометник. Загинув у районі села Подоли Харківської області[67]
6. 20 квітня 2023, Стецюк Віктор Володимирович, 1981 року народження, стрілець-помічник гранатометника. Загинув поблизу Кучерівки Харківської області[68]
7. 9 травня 2023, солдат Багнюк Сергій Каленикович
8. 13 травня 2023. Ігор Вербицький, 54 роки, старший солдат, стрілець — санітар 1 механізованого батальйону. Загимнуві біля Куп'янська Харківської області в результаті ворожого обстрілу.[69]
9. 7 червня 2023, Дудай Богдан Олександрович, 1997 року народження. Група інженерного забезпечення, саперна рота, сапер. Загинув в населеному пункті Масютівка Харківської області[70]
10. 25 червня 2023, Семенович Сергій , 1975 року народження. Сержант. Кулеметник 1-го стрілецького взводу 5-ї стрілецької роти. Загинув на Харківщині[71].
11. 25 червня 2023, Кужель Микола Сергійович, 1988 року народження. Стрілець-зенітник ракетного взводу 2-го стрілецького батальйону[72]
12. червень 2023, Шулик Лілія Миколаївна, 2001 року народження, бойова медикиня, загинула на півночі Харківщини.[73]
13. 1 липня 2023, Крачук Юрій Анатолійович. Загинув в результаті ворожого обстрілу у с. Кучерівка Куп'янського р-ну Харківської області. [56]
14. 22 липня 2023, Пербейнос Сергій Анатолійович, 1983 року народження, молодший лейтенант. Загинув у районі населеного пункту Лиман Перший Харківської області.[74]
15. 2 серпня 2023, старший лейтенант Корвацький Роман Ігорович
16. Андрій Твердохліб 1989 р. — 2022 р. потрапивши під обстріл.[джерело?]
17. Івашко Валерій (1972, с. Жовкині, Рівненська обл. — 2023) — командир відділення кулеметного взводу.
18. 12 жовтня 2023, Пицяк Олег Олексійович— військовослужбовець самохідного артилерійського дивізіону. Загинув в районі міста Куп'янськ Харківської області[75]
19. 13 жовтня 2023, Кошляк Олег Іванович — стрілець-санітар. Загимнув біля села Першотравневе Куп'янського району, Харківської області[76].
20. 19 жовтня 2023, Артеменко Артем Олександрович— солдат, навідник-оператор, заступник командира бойової машини. Загинув в районі села Лиман Перший Куп'янського району Харківської області
21. 29 жовтня 2023, майор Сенькевич Микола Миколайович
22. 5 листопада 2023, Стебельський Руслан. с. Нижня Вовча [77].
23. 5 листопада 2023, Бакрев Юрій Васильович. Солдат, водій інженерно-саперного відділення. Загинув у районі села Першотравневе Куп'янського району Харківської області загинув[78].
24. 10 листопада 2023, Музичук Юрій. Загинув в Харківській області [79]
25. 31 грудня 2023, Гапонюк Олександр Петрович, молодший сержант

## 2024
1. 14 жовтня 2024, Іван Комзюк, житель с. Дольськ

wikitext:
У статті описано деталі загибелі бійців [[14-та окрема механізована бригада (Україна)|14-ї окремої механізованої бригади]].

== 2015 ==

# У ніч проти 1 січня 2015-го помер від поранень старшина [[Андрухів Іван Романович|Іван Андрухів]].
# 31 березня 2015, [[Діанов Григорій Юрійович]]
# [[Цигикал Олексій Миколайович|17 квітня 2015, Цигикал Олексій Миколайович]], автомобільна аварія
# Саверський Вадим Олександрович|5 липня 2015, Саверський Вадим Олександрович, помер від поранень
# [[Стефанців Володимир Миколайович|5 липня 2015, Стефанців Володимир Миколайович]], Кременівка Нікольського району
# 7 липня 2015, Устимук Василь Васильович<ref>{{Cite web |url=https://ngua.org/people/2951 |title=Небесна Гвардія |accessdate=29 листопада 2017 |archive-date=13 жовтня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171013013503/https://ngua.org/people/2951 }}</ref>
# 10 липня 2015, Соловій Микола Іванович, загинув поблизу міста Маріуполь під час перестрілки з ворогом, у ході якої також було важко поранено п'ятьох бійців<ref>{{Cite web |url=http://www.bukoda.gov.ua/page/solovii-mikola-ivanovich |title=Соловій Микола Іванович |accessdate=29 листопада 2017 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20171015151119/http://www.bukoda.gov.ua/page/solovii-mikola-ivanovich |archivedate=15 жовтня 2017 |deadurl=yes }}</ref>
# 21 липня 2015, Остап'юк Мирослав Тарасович, молодший сержант, Кременівка Нікольського району, <ref>{{Cite web |url=https://ukraine-memorial.org/ua/biography/ostapyuk-miroslav-tarasovich/ |title=Остап'юк Мирослав Тарасович |accessdate=29 листопада 2017 |archive-date=30 жовтня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171030041151/https://ukraine-memorial.org/ua/biography/ostapyuk-miroslav-tarasovich/ }}</ref>
# [[Загородній Дмитро Валерійович|30 липня 2015, Загородній Дмитро Валерійович]], солдат, помер від поранень
# 8 серпня 2015, Пакалов Олег Михайлович, солдат, Сартана<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/19/pakalovoleg.htm |title=Книга Пам'яті |accessdate=29 листопада 2017 |archive-date=12 червня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170612153456/http://memorybook.org.ua/19/pakalovoleg.htm }}</ref>
# 18 серпня 2015, старший солдат [[Ярмолюк Олексій Вікторович]]
# 27 вересня 2015, Сівков Євген Григорович, солдат, під час детонування бойової гранати зазнав травм, несумісних з життям.
# 7 жовтня 2015, старшина [[Чепіль Володимир Васильович]], Тарамчук
# 12 листопада 2015, солдат [[Тарасюк Сергій Костянтинович]], помер від поранень
# 14 листопада 2015, Мар'їнка, солдат Осадчук Станіслав Васильович
# 14 листопада 2015, Мар'їнка, солдат [[Скотенюк Руслан Дмитрович]]
# 14 листопада 2015, Мар'їнка, сержант Романович Олег Федорович
# 14 листопада 2015, Мар'їнка, сержант Ясан Юрій Володимирович
# 19 листопада 2015, солдат Костик Володимир Іванович, трагічно загинув під час лікування<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/14/kostik.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=10 квітня 2018 |archive-date=26 жовтня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171026002421/http://memorybook.org.ua/14/kostik.htm }}</ref>
# 23 листопада 2015, солдат Мельничук Віктор Миколайович, біля села Красне, Красноармійський район, Донецька область<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/16/melnichukviktor.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=16 березня 2018 |archive-date=7 листопада 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171107030648/http://memorybook.org.ua/16/melnichukviktor.htm }}</ref>
# 8 грудня 2015, солдат [[Лоцман Анатолій Іванович]], помер від поранень
# 23 грудня 2015 старший лейтенант [[Скіра Ігор Антонович]]
# 26 грудня 2015, сержант Шеметюк Олександр Степанович, Красногорівка<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/28/shemetuk.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=9 квітня 2018 |archive-date=9 квітня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180409233655/http://memorybook.org.ua/28/shemetuk.htm }}</ref>
== 2016 ==
# 9 січня 2016, солдат Супрун Сергій Вікторович<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/21/suprun.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=20 квітня 2018 |archive-date=28 листопада 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181128210732/http://memorybook.org.ua/21/suprun.htm }}</ref>
# 17 січня 2016, молодший сержант Мосійчук Анатолій Семенович<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/16/mosiychukanat.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=21 квітня 2018 |archive-date=6 червня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170606125933/http://memorybook.org.ua/16/mosiychukanat.htm }}</ref>
# 22 січня 2016, солдат Ярема Віталій Іванович<ref>{{Cite web |url=https://nekropole.info/ua/Vitalij-Japema |title=Віталій Ярема |accessdate=27 липня 2018 |archive-date=27 липня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180727150104/https://nekropole.info/ua/Vitalij-Japema }}</ref>
# 22 лютого 2016, старший сержант [[Вишневський Олег Миколайович]]
# 22 лютого 2016, солдат Шиленга Віктор Миколайович<ref>{{Cite web |url=https://ukraine-memorial.org/ua/biography/shilenga-viktor-mikolayovich/ |title=Український Меморіал |accessdate=12 травня 2018 |archive-date=12 травня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180512181625/https://ukraine-memorial.org/ua/biography/shilenga-viktor-mikolayovich/ }}</ref>
# 2 березня 2016, сержант [[Грішечкін Ігор Володимирович]]
# 12 березня 2016, солдат Клименко Руслан Юрійович<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/14/klimenkoruslan.htm |title=Книга Пам'яті |accessdate=28 червня 2018 |archive-date=16 червня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170616184652/http://memorybook.org.ua/14/klimenkoruslan.htm }}</ref>
# 24 березня 2016, солдат Івасенко Олег Миколайович<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/11/ivasenko.htm |title=Книга Пам'яті |accessdate=11 липня 2018 |archive-date=11 липня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180711231800/http://memorybook.org.ua/11/ivasenko.htm }}</ref>
# 4 квітня 2016, прапорщик Сівоха Віктор Володимирович<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/21/sivoha.htm |title=Книга Пам'яті |accessdate=29 жовтня 2018 |archive-date=29 жовтня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181029232429/http://memorybook.org.ua/21/sivoha.htm }}</ref>
# 5 квітня 2016, солдат Бобоха Ігор Васильович, Єлизаветівка, Мар'їнський район<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/2/boboha.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=3 серпня 2018 |archive-date=3 серпня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180803194452/http://memorybook.org.ua/2/boboha.htm }}</ref>
# 17 квітня 2016, солдат Гаценко Микола Миколайович<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/4/gacenko.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=11 серпня 2018 |archive-date=5 жовтня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191005075608/http://memorybook.org.ua/4/gacenko.htm }}</ref>
# 20 квітня 2016, солдат Бистров Андрій Олександрович<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/2/bistrov.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=1 вересня 2018 |archive-date=4 липня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170704184140/http://memorybook.org.ua/2/bistrov.htm }}</ref>
# 26 квітня 2016, Петров Андрій Миколайович, солдат <ref>{{Cite web |url=http://obukhiv.info/2017/04/26/біля-обухова-відкрили-меморіальну-до/ |title=Біля Обухова відкрили меморіальну дошку загиблому бійцю |accessdate=29 листопада 2017 |archive-date=29 квітня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170429052217/http://obukhiv.info/2017/04/26/біля-обухова-відкрили-меморіальну-до/ }}</ref>
# 29 квітня 2016, солдат Мацюк Олександр Володимирович<ref>{{Cite web |url=http://memory.rv.ua/matsyuk-oleksandr-volodymyrovych-4-04-1975-29-04-2016/ |title=Революція Гідності. Війна. Рівненщина. |accessdate=1 вересня 2018 |archive-date=1 вересня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180901145743/http://memory.rv.ua/matsyuk-oleksandr-volodymyrovych-4-04-1975-29-04-2016/ }}</ref>
# квітень 2016, сержант Лукашенко Сергій Анатолійович<ref>{{Cite web |url=http://hmilnyk.osp-ua.info/index.php?pokaz=108491 |title=Лукашенко Сергій Анатолійович |accessdate=30 жовтня 2018 |archive-date=31 жовтня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181031005345/http://hmilnyk.osp-ua.info/index.php?pokaz=108491 }}</ref>
# 14 жовтня 2016, молодший сержант Смирнов Олександр Сергійович<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/21/smirnov14.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=2 лютого 2019 |archive-date=2 лютого 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190202211947/http://memorybook.org.ua/21/smirnov14.htm }}</ref>
# 31 жовтня 2016, солдат Дедишин Микола Євгенович<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/5/dedishin.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=7 лютого 2019 |archive-date=9 лютого 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190209123948/http://memorybook.org.ua/5/dedishin.htm }}</ref>
# 18 листопада 2016, солдат Юхимчук Віталій Васильович, Сизе, Станично-Луганський район<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/30/yuhimchuk.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=4 лютого 2019 |archive-date=7 лютого 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190207015934/http://memorybook.org.ua/30/yuhimchuk.htm }}</ref>
== 2017 ==
# 12 січня 2017, старший солдат [[Корнелюк Богдан Олександрович]], Станиця-Луганська
# 26 січня 2017, старший солдат Білоус Юрій Миколайович, Райгородка, Новоайдарський район<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/2/bilousyuri.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=13 лютого 2019 |archive-date=14 лютого 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190214061309/http://memorybook.org.ua/2/bilousyuri.htm }}</ref>
# 16 березня 2017, солдат [[Грабарчук Микола Олегович]]
# 16 березня 2017, солдат [[Яворський Микола Васильович]]
# 7 червня 2017, солдат Белоцький Тарас Миколайович<ref>{{Cite web |url=https://ukraine-memorial.org/ua/biography/belockiy-taras-mikolayovich/ |title=Український Меморіал |accessdate=23 лютого 2019 |archive-date=4 листопада 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181104211033/https://ukraine-memorial.org/ua/biography/belockiy-taras-mikolayovich/ }}</ref>.
# 22 липня 2017, солдат [[Пляшко Федір Петрович]]<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/19/plyashko.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=28 лютого 2019 |archive-date=1 березня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190301135954/http://memorybook.org.ua/19/plyashko.htm }}</ref>.
# 6 серпня 2017, солдат Максименко Арсен Георгійович, с. Артема (Станично-Луганський район)<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/16/maksimenkoarsen.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=1 березня 2019 |archive-date=8 січня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190108200835/http://memorybook.org.ua/16/maksimenkoarsen.htm }}</ref>.
# 11 вересня 2017, прапорщик Деркач Іван Степанович, с. Передільське (Станично-Луганський район)<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/5/derkachivan.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=2 березня 2019 |archive-date=6 березня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190306042711/http://memorybook.org.ua/5/derkachivan.htm }}</ref>.
# 7 жовтня 2017, капітан Голець Андрій Миколайович, с. Сотенне (Станично-Луганський район)<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/4/golets.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=4 березня 2019 |archive-date=6 березня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190306111323/http://memorybook.org.ua/4/golets.htm }}</ref>.
== 2018 ==
# 7 квітня 2018, солдат Кобринчук Ігор Петрович<ref>{{Cite web |url=http://volyninfo.com/pomer-viyskovosluzhbovets-14-yi-ombr/ |title=Помер військовослужбовець 14-ї ОМБр |accessdate=11 липня 2019 |archive-date=11 липня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190711173414/http://volyninfo.com/pomer-viyskovosluzhbovets-14-yi-ombr/ }}</ref>.
# 29 квітня 2018, солдат Хоптяр Володимир Борисович<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/25/hoptyarvol.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=16 червня 2019 |archive-date=16 червня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190616080613/http://memorybook.org.ua/25/hoptyarvol.htm }}</ref>.
# 21 травня 2018, солдат Калашник Олександр Вікторович<ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/14/kalashnikileks.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=16 вересня 2018 |archive-date=16 вересня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180916130444/http://memorybook.org.ua/14/kalashnikileks.htm }}</ref>.
# 9 травня 2018, сержант [[Пушкарук Олег Вікторович]], Золоте Луганської області.
# 15 травня 2018, старший солдат [[Кураш Іван Іванович]].
# 18 червня 2018, старший солдат Попов Андрій Анатолійович, <ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/19/popovandrey.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=9 липня 2019 |archive-date=9 липня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190709181253/http://memorybook.org.ua/19/popovandrey.htm }}</ref>.
# 20 червня 2018, солдат Майданюк Яків Олександрович, <ref>{{Cite web |url=https://memorybook.org.ua/16/maidanukyakov.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=10 липня 2019 |archive-date=10 липня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190710184250/https://memorybook.org.ua/16/maidanukyakov.htm }}</ref>.
# [[Борсук Іван Іванович|8 липня 2018, Борсук Іван Іванович]], помер від поранень<ref>[https://ua.censor.net.ua/photo_news/3075791/voyina_14yi_ombr_ivana_borsuka_provely_v_ostannyu_put_na_rivnenschyni_fotoreportaj Воїна 14-ї ОМБр Івана Борсука провели в останню путь на Рівненщині. ФОТОрепортаж] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180731153833/https://ua.censor.net.ua/photo_news/3075791/voyina_14yi_ombr_ivana_borsuka_provely_v_ostannyu_put_na_rivnenschyni_fotoreportaj |date=31 липня 2018 }} матеріал інтернет-порталу [[Цензор.нет]] , 10 липня 2018 року</ref>.
# [[Огороднік Сергій Олександрович|20 липня 2018, Огороднік Сергій Олександрович]]
# [[Єлістратов Андрій Юрійович|8 серпня 2018]], [[Єлістратов Андрій Юрійович]], старший солдат
# [[Крищук Василь Юрійович|18 серпня 2018, Крищук Василь Юрійович]], старший солдат
# 4 вересня 2018, старшина Зубрицький (Нагорний) Сергій Антонович <ref>{{Cite web |url=http://memorybook.org.ua/9/zubricky.htm |title=Книга пам'яті |accessdate=5 серпня 2019 |archive-date=5 серпня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190805193041/http://memorybook.org.ua/9/zubricky.htm }}</ref>.
# 4 листопада 2018, молодший сержант [[Пасичнюк Максим Вікторович]].
# [[25 листопада]] 2018, Лахай Віктор Михайлович. Помер від поранень внаслідок обстрілу взводного опорного пункту вночі в селі [[Катеринівка (Попаснянський район)|Катеринівка]] Попаснянського району Луганської області<ref>{{Cite news|url=https://www.volynnews.com/news/all/za-kilka-dniv-pislia-dnia-narodzhennia-lutsk-proshchayetsia-z-zahyblym-na-s/|title=Загинув у день народження: Луцьк прощається з загиблим на сході воїном|work=Волинські новини|accessdate=2018-11-28|archive-date=28 листопада 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20181128145143/https://www.volynnews.com/news/all/za-kilka-dniv-pislia-dnia-narodzhennia-lutsk-proshchayetsia-z-zahyblym-na-s/}}</ref>.
# 1 грудня 2018, Ольшевський Дмитро Петрович <ref>{{Cite web |url=https://www.volynnews.com/news/all/khvoroba-zabrala-zhyttia-biytsia-51-oyi-bryhady/ |title=Хвороба забрала життя офіцера |accessdate=16 вересня 2019 |archive-date=27 березня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190327123155/https://www.volynnews.com/news/all/khvoroba-zabrala-zhyttia-biytsia-51-oyi-bryhady/ }}</ref>.
== 2019 ==
# [[Хлівний Богдан Геннадійович|4 грудня 2018, Хлівний Богдан Геннадійович]],
# 23 березня 2019, старший солдат Дяченко Володимир Анатолійович <ref>{{Cite web |url=https://p-p.com.ua/news/pishov-z-gyttya-viiskovyi-volynskoi-brygady/ |title=Пішов з життя військовий волинської бригади |accessdate=29 вересня 2019 |archive-date=1 жовтня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191001053621/http://p-p.com.ua/news/pishov-z-gyttya-viiskovyi-volynskoi-brygady }}</ref>.
# 30 квітня 2019, старший сержант Глива Іван Іванович <ref>{{Cite web |url=https://rayon.in.ua/news/145145-pomer-viiskovosluzhbovets-14-okremoyi-mehanizovanoyi-brigadi |title=Помер військовослужбовець 14 окремої механізованої бригади |accessdate=14 жовтня 2019 |archive-date=14 жовтня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191014072247/https://rayon.in.ua/news/145145-pomer-viiskovosluzhbovets-14-okremoyi-mehanizovanoyi-brigadi }}</ref>.
# 10 травня 2019, солдат Ковалишин Степан Володимирович <ref>{{Cite web |url=https://today.ua/boyets-oos-stepan-kovalyshyn-raptovo-pomer-pid-chas-vidpustky-na-volyni/ |title=Боєць ООС Степан Ковалишин раптово помер під час відпустки на Волині |accessdate=14 жовтня 2019 |archive-date=14 жовтня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191014072449/https://today.ua/boyets-oos-stepan-kovalyshyn-raptovo-pomer-pid-chas-vidpustky-na-volyni/ }}</ref>.
# 11 серпня 2019, майор Черниш Владислав Володимирович <ref>{{Cite web |url=https://censor.net.ua/ua/photo_news/3142356/pomer_kolyshniyi_zastupnyk_kerivnyka_opornogo_punktu_4004_vladyslav_chernysh_fazan_foto |title=Помер колишній заступник керівника опорного пункту № 4004 Владислав Черниш (Фазан) |accessdate=28 жовтня 2019 |archive-date=13 серпня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190813110249/https://censor.net.ua/ua/photo_news/3142356/pomer_kolyshniyi_zastupnyk_kerivnyka_opornogo_punktu_4004_vladyslav_chernysh_fazan_foto }}</ref>.
# 3 жовтня 2019, старший солдат [[Тишик Юрій Анатолійович]]<ref>{{Cite web |url=http://www.volynpost.com/news/149359-u-zoni-oos-zagynuv-28-richnyj-volynianyn-onovleno |title=У зоні ООС загинув 28-річний волинянин |accessdate=31 жовтня 2019 |archive-date=31 жовтня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191031105701/http://www.volynpost.com/news/149359-u-zoni-oos-zagynuv-28-richnyj-volynianyn-onovleno }}</ref>.
# 12 листопада 2019, прапорщик Лойчук Ігор Федорович<ref>{{Cite web |url=https://rivnepost.rv.ua/news/na-korechchini-zhaloba-pomer-viyskovosluzhbovets-iz-krilova |title=На Кореччині жалоба: помер військовослужбовець із Крилова |accessdate=26 листопада 2019 |archive-date=1 березня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220301143214/https://rivnepost.rv.ua/news/na-korechchini-zhaloba-pomer-viyskovosluzhbovets-iz-krilova }}</ref>.
# 14 листопада 2019, солдат [[Хомік Юрій Миколайович]] <ref>{{Cite web |url=https://novynarnia.com/2019/11/15/na-donbasi-vid-vorozhogo-obstrilu-zaginuv-boyets-14-ombr-yuriy-homik/ |title=На Донбасі від ворожого обстрілу загинув 56-річний боєць 14 омбр Юрій Хомік |accessdate=27 листопада 2019 |archive-date=2 грудня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20201202030957/https://novynarnia.com/2019/11/15/na-donbasi-vid-vorozhogo-obstrilu-zaginuv-boyets-14-ombr-yuriy-homik/ }}</ref>.
# 16 листопада 2019, сержант [[Соколов Артем Іванович]]<ref>{{Cite web |url=https://censor.net.ua/ua/news/3160148/voyin_14yi_ombr_artem_sokolov_zagynuv_16_lystopada_vid_kuli_vorojogo_snayipera_na_luganschyni_foto |title=Воїн 14-ї ОМБр Артем Соколов загинув 16 листопада від кулі ворожого снайпера на Луганщині |accessdate=28 листопада 2019 |archive-date=17 листопада 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191117150330/https://censor.net.ua/ua/news/3160148/voyin_14yi_ombr_artem_sokolov_zagynuv_16_lystopada_vid_kuli_vorojogo_snayipera_na_luganschyni_foto }}</ref>.
# 9 грудня 2019, молодший сержант [[Войтович Андрій Володимирович]], Золоте
# 9 грудня 2019, молодший сержант [[Пруський Віктор Федорович]], Золоте
# 9 грудня 2019, старший солдат [[Сирота Сергій Миколайович]], Золоте<ref>{{Cite web |url=https://censor.net.ua/ua/news/3164499/voyiny_14yi_ombr_andriyi_voyitovych_viktor_pruskyyi_ta_sergiyi_syrota_zagynuly_v_zoni_oos_9_grudnya |title=Воїни 14-ї ОМБр Андрій Войтович, Віктор Прусський та Сергій Сирота загинули в зоні ООС 9 грудня внаслідок підриву на невідомому вибуховому пристрої |accessdate=19 грудня 2019 |archive-date=19 грудня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191219174615/https://censor.net.ua/ua/news/3164499/voyiny_14yi_ombr_andriyi_voyitovych_viktor_pruskyyi_ta_sergiyi_syrota_zagynuly_v_zoni_oos_9_grudnya }}</ref>.
== 2020 ==
# 6 вересня 2020, молодший сержант [[Кубійович Тарас Степанович]], поблизу с. Причепилівка Новоайдарського району на ВОП «Барс» (Бахмутська траса)<ref>[https://www.pravda.com.ua/news/2020/09/6/7265466/ Бойовики вдруге порушили перемир'я — загинув військовий] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201021130818/https://www.pravda.com.ua/news/2020/09/6/7265466/ |date=21 жовтня 2020 }}<br/>[https://www.bbc.com/ukrainian/news-53998272 На Донбасі загострення, є загиблі. Київ скликав нараду. 06.09.2020, 21:45] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200908230944/https://www.bbc.com/ukrainian/news-53998272 |date=8 вересня 2020 }}<br/>[http://horodenkarda.gov.ua/geroyi-ne-vmirayut/ Герої не вмирають! // Городенківська РДА, 07.08.20] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201011062953/http://horodenkarda.gov.ua/geroyi-ne-vmirayut/ |date=11 жовтня 2020 }}<br/>[https://www.unn.com.ua/uk/exclusive/1890040-nazvane-imya-vbitogo-na-donbasi-voyina-zsu-ta-obstavini-gibeli Назване ім'я вбитого на Донбасі воїна ЗСУ та обставини гибелі. 07.09.2020, 07:37] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201008140825/https://www.unn.com.ua/uk/exclusive/1890040-nazvane-imya-vbitogo-na-donbasi-voyina-zsu-ta-obstavini-gibeli |date=8 жовтня 2020 }}<br/>[https://mi100.info/2020/09/07/shho-vidomo-pro-zagyblogo-na-vijni-prykarpattsya-tarasa-kubijovycha-foto/ Що відомо про загиблого на війні прикарпатця Тараса Кубійовича. ФОТО. 07.09.2020, 13:59] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201009203210/https://mi100.info/2020/09/07/shho-vidomo-pro-zagyblogo-na-vijni-prykarpattsya-tarasa-kubijovycha-foto/ |date=9 жовтня 2020 }}</ref>.
# 14 грудня 2020, Тарасюк Микола Вікторович, за невстановлених обставин потрапив на тимчасово не підконтрольну територію, де загинув (причина смерті — асфіксія (удушення), а категорія смерті — насильницька)<ref>[https://hromadske.radio/news/2020/12/17/ukraini-povernuly-tilo-viys-kovoho-zsu-iakyy-pomer-na-tymchasovo-okupovaniy-terytorii Україні повернули тіло військового ЗСУ, який помер на тимчасово окупованій території. 17.12.2020, 18:33] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201218003958/https://hromadske.radio/news/2020/12/17/ukraini-povernuly-tilo-viys-kovoho-zsu-iakyy-pomer-na-tymchasovo-okupovaniy-terytorii |date=18 грудня 2020 }}<br/>[https://volynua.com/posts/viyna-zabrala-sche-odnogo-biytsya-14-i-volinskoi-brigadi Війна забрала життя ще одного бійця 14-ї Волинської бригади. 17.12.2020, 21:52] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201218004655/https://volynua.com/posts/viyna-zabrala-sche-odnogo-biytsya-14-i-volinskoi-brigadi |date=18 грудня 2020 }}<br/>[https://censor.net/ru/news/3237661/terroristy_vernuli_ukrainskogo_voennogo_zadushennym_a_ne_pyanym_kak_iznachalno_zayavila_tkg_dokument Терористи повернули українського військового задушеним — а не п'яним, як спочатку заявила ТКГ. ДОКУМЕНТ. (рос.) 17.12.2020, 23:24] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201217213948/https://censor.net/ru/news/3237661/terroristy_vernuli_ukrainskogo_voennogo_zadushennym_a_ne_pyanym_kak_iznachalno_zayavila_tkg_dokument |date=17 грудня 2020 }}</ref>.
== 2021 ==
#4 липня 2021, старший солдат Михайло Зварич ("Шеф"), 39 років. Помер у Львівському військовому шпиталі внаслідок інсульту.
== 2022 ==
# 26 лютого 2022, солдат [[Фацинець Артур Миколайович]]
# 7 березня 2022, капітан Ткачук Андрій Олександрович, командир механізованої роти. Загинув внаслідок авіаудару в с. Дмитрівка Бучанського району Київської області<ref>{{Cite web|url=https://izyaslav-miskrada.gov.ua/tkachuk-andrij-oleksandrovich-23-33-51-26-08-2022/|title=Ткачук Андрій Олександрович {{!}} Ізяславська громада, Хмельницька область, Шепетівський район|website=izyaslav-miskrada.gov.ua|language=uk|access-date=2024-07-07}}</ref>.
# [[Свинчук Олег Анатолійович|9 березня 2022, Свинчук Олег Анатолійович]]. Під час раптового прориву окупантів у танк Свинчука, що прикривав відхід своїх побратимів, влучив ворог. Через це зірвало башту танку, здетонував боєкомплект<ref>#81 Сахнюк Василь Юрійович Зниклий безвісти 20 травня під час оборони харківської області [https://www.president.gov.ua/news/she-potribno-borotis-i-zavdati-vorogu-maksimalnoyi-shkodi-na-73529 Ще потрібно боротись і завдати ворогу максимальної шкоди на всіх напрямках оборони — звернення Президента України] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220313100715/https://www.president.gov.ua/news/she-potribno-borotis-i-zavdati-vorogu-maksimalnoyi-shkodi-na-73529 |date=13 березня 2022 }} // Офіс Президента України. — 2022. — 13 березня.</ref>.
# 24 березня 2022 старший солдат військової служби за контрактом Анталовці Євген Михайлович, водій-санітар медичного пункту 2-го механізованого батальйону. Поблизу населеного пункту Засілля Миколаївської області під час масованого артилерійського обстрілу. Похований в м. Нововолинськ<ref>{{Cite web |url=https://bug.org.ua/news/novovolynsk/pid-chas-vijny-z-okupantom-zagynuv-zhytel-novovolynska-yevgen-antalovczi-649018/ |title=Під час війни з окупантом загинув житель Нововолинська Євген Анталовці {{!}} БУГ - bug.org.ua |last=Ірина |first=Приступа |date=2022-03-26 |website=БУГ - інформаційний сайт Західної Волині |language=uk |access-date=2025-04-27}}</ref>.
# 24 березня 2022, солдат військової служби за контрактом Млинар Андрій Миколайович, водій-санітар медичного пункту 2 механізованого батальйону. Поблизу населеного пункту Засілля Миколаївської області під час масованого артилерійського обстрілу. похований в с. Турівка, Володимирського району, Волинської області<ref>{{Cite web |url=https://pershyj.com/amp/p-u-viini-z-rosiyanami-zaginulo-sche-dvoye-volinskih-geroyiv-56413 |title=У війні з росіянами загинуло ще двоє волинських Героїв |website=pershyj.com |access-date=2025-04-27}}</ref>.
# 24 березня 2022, солдат військової служби за мобілізацією Величко Василь Олександрович, стрілець-санітар медичного пункту 2-го механізованого батальйону Поблизу населеного пункту Засілля Миколаївської області під час масованого артилерійського обстрілу. Похований у с. Тоболи Камінь-Каширського району Волинської області. Декілька днів вважався зниклим безвісти, оскільки не могли ідентифікувати. Загинув разом із Євгеном Анталовці та Андрієм Млинаром. Нагороджений посмертно орденом за Мужність III ступеня<ref>{{Cite web |url=https://www.volynnews.com/news/all/u-kamin-kashyrskomu-rayoni-trydenna-zhaloba-za-dvoma-zahyblymy-biyts/ |title=У Камінь-Каширському районі – триденна жалоба за двома загиблими бійцями |date=2025-04-07 |website=Волинські новини |access-date=2025-04-27}}</ref>.
# 27 березня 2022, солдат [[Ліщина Михайло Сергійович]]
# 18 травня 2022, Рицький Дмитро Володимирович, Загинув поблизу села Яковлівка, Донецька область. Нагороджений орденом «За мужність» Б.Хмельницького III ступеня.
# 19 травня 2022, Ференці Василь Іванович. Загинув на Луганщині під Сіверськодонецьком.
# 23 червня 2022, Гуменюк Віталій Миколайович, навідник, оператор розвідувального взводу. Загинув біля села Спірне під Бахмутом на Донеччині<ref>{{Cite web|url=http://memory.rv.ua/24006-2/|title=Гуменюк Віталій Миколайович (24.05.1993-23.06.2022) – Революція гідності. Війна. Рівненщина|last=Раїса|first=Щербан|date=2023-03-20|language=uk|access-date=2024-04-28}}</ref>.
# 23 червня 2022, Федоров Юрій Ярославович. Загинув в результаті ворожого обстрілу в районі населеного пункту Васюківка Бахмутського району Донецької області<ref name=":0">{{Cite web|url=https://zdovbgromada.gov.ua/geroi-yaki-viddali-zhittya-za-ukrainu-11-22-17-09-08-2023/|title=Герої Здовбицької громади, які загинули у російсько-українській війні {{!}} Здовбицька громада, Рівненська область, Рівненський район|website=zdovbgromada.gov.ua|language=uk|access-date=2024-05-05}}</ref>
# 13 липня 2022, сержант [[Савіцький Борис Борисович]]
# 25 липня 2022, Воронюк Владислав Васильович. Брав участь з 2014 року в захисті України. Загинув внаслідок ворожого обстрілу на Бахмутському напрямку.
# 26 липня 2022, Тішко Андрій Віталійович, старший солдат. Загинув с. Берестове  Донецької області. ''Нагороджений Орденом  III ступеня ім. Богдана Хмельницького (посмертно) та Орденом  Князівський хрест Героя «Навіки в строю»''<ref>{{Cite web|url=http://memory.rv.ua/tishko-andrij-vitalijovych-26-10-2001-26-07-2022/|title=Тішко Андрій Віталійович (26.10.2001-26.07.2022) – Революція гідності. Війна. Рівненщина|last=Раїса|first=Щербан|date=2024-03-27|language=uk|access-date=2024-04-27}}</ref>''.''
# 27 липня 2022, Лазуцький Михайло Іванович, рядовий, навідник кулеметного відділення. Загинув в районі населеного пункту Берестове Донецької області<ref>{{Cite web|url=http://memory.rv.ua/myhajlo-ivanovych-lazutskyj-21-11-1971/|title=Лазуцький Михайло Іванович (21.11.1971-27.07.2022) – Революція гідності. Війна. Рівненщина|last=Раїса|first=Щербан|date=2023-03-28|language=uk|access-date=2024-04-28}}</ref>.
# 6 серпня 2022, Молодший лейтенант Кожух Олександр Юрійович. Загинув поблизу села Яковлівка, Донецької області від ворожого танкового обстрілу. Нагороджений орденом «За мужність» ІІІ ступеня.
# 13 серпня 2022, старший сержант Олександр Антипюк ("Антип"). Загинув під час виконання службових обов'язків в районі міста Білозерське на Донеччині. [https://www.victims.memorial/people/oleksandr-antypiuk]
# 1 вересня 2022, старший солдат Коляда Василь Петрович, навідник  кулеметного відділення кулеметного взводу стрілецького  батальйону. Загинув в районі населеного пункту Момотове Харківської області<ref>{{Cite web|url=http://memory.rv.ua/kolyada-vasyl-petrovych/|title=Коляда Василь Петрович (12.06.1986-01.09.2022) – Революція гідності. Війна. Рівненщина|last=Раїса|first=Щербан|date=2023-05-28|language=uk|access-date=2024-04-28}}</ref>.
# 10 вересня 2022, Мельник Сергій Миколайович, 13.09.1980. Загинув під час наступальної операції в населеному пункті Мале Веселе, Харківського району, Харківської області. Нагороджений орденом за мужність ІІІ ступеня.
# 4 жовтня 2022, Шнайдер Юрій Володимирович. Загинув поблизу населеного пункту Синьківка, Куп'янського району, Харківської області.
# 8 жовтня 2022, старший лейтенант Мартинюк Олександр Ксенофонтович, захищав Україну з квітня 2014 року, 26 лютого 2022 року знову став до лав ЗСУ. 26 вересня 2022 року зазнав поранення під час наступальної операції в районі с. Вільшана, Куп'янського району, Харківської області, від якого помер.
# 1 листопада 2022, Мельничук Ігор Сергійович, Молодший сержант. Загинув в с. Ягідне, Харківська область внаслідок мінометного обстрілу взводного опорного пункту<ref>{{Cite web |url=https://novagromada.gov.ua/persons/melnychuk-ihor-serhiyovych |title=Мельничук Ігор Сергійович {{!}} Новоушицька територіальна громада |website=novagromada.gov.ua |language=uk |access-date=2025-05-02}}</ref>.
# 29 листопада 2022, Пантелеєв Володимир. Загинув під час захисту населеного пункту Соледар Донецької області
# 2 грудня 2022, Федіна Дмитро Іванович, розвідник стрілецького батальйону. Захищав Україну з 25 лютого 2022. Загинув у с. Іванівка, Куп'янського району<ref>{{Cite web|url=http://memory.rv.ua/dmytro-fedina/|title=Федіна Дмитро Іванович (12.05.1994 – 02.12.2022) – Революція гідності. Війна. Рівненщина|last=Раїса|first=Щербан|date=2023-07-13|language=uk|access-date=2024-04-27}}</ref>.
# 21 грудня 2022,  Стрижак Віктор Борисович. Помер від поранень, яких зазнав раніше. <ref name=":0"/>
# 31 грудня 2022, Романчук Руслан Федорович, загинув біля села Іванівка Куп'янського району Харківської області.<ref>{{Cite web|url=https://varash.rayon.in.ua/news/564168-na-kharkivshchini-zaginuv-49-richniy-zakhisnik-iz-varasha-ruslan-romanchuk|title=На Харківщині загинув 49-річний захисник із Вараша Руслан Романчук|date=2023-01-05|website=varash.rayon.in.ua|language=uk|accessdate=2023-07-27}}</ref>

== 2023 ==
# 3 лютого 2023, Сагаль Віктор Ростиславович, 1975 року, загинув в районі населеного пункту Дворічне Куп'янського району Харківської області.<ref>{{Cite web|url=https://www.volynnews.com/news/all/pishov-dobrovoltsem-odnym-z-pershykh-na-viyni-zahynuv-volynianyn-viktor-sahal/|title=Пішов добровольцем одним з перших: на війні загинув волинянин Віктор Сагаль|date=2023-07-27|website=Волинські новини|accessdate=2023-07-27}}</ref>
# 15 лютого 2023, Какалюк Володимир Іванович, 1972 року народження, загинув в результаті обстрілу у Харківській області.<ref>{{Cite web|url=https://konkurent.ua/publication/112149/na-harkivschini-zaginuv-volodimir-kakaluk-z-kamin-kashirschini/|title=На Харківщині загинув Володимир Какалюк з Камінь-Каширщини|last=https://www.facebook.com/ua.konkurent|website=konkurent.ua|language=uk|accessdate=2023-07-27}}</ref>
# 16 лютого 2023, Оласюк Микола Сергійович, 1993 року, загинув внаслідок артилерійського обстрілу.<ref>{{Cite web|url=https://uagit.tv/2023/2/20/29402-na-viyni-zahynuv-soldat-volynskoyi-bryhady-mykola-olasyuk|title=На війні загинув солдат волинської бригади Микола Оласюк|website=GIT {{!}} Громадське інтерактивне телебачення|language=uk|accessdate=2023-07-27}}</ref>
# 25 лютого 2023, Зенц В'ячеслав Борисович, 1974 року народження, стрілець-помічник гранатометника, загинув у Харківської області.<ref>{{Cite web|url=https://www.volynnews.com/news/all/u-kharkivskiy-oblasti-zahynuv-heroy-z-volyni-viacheslav-zents/|title=У Харківській області загинув Герой з Волині В'ячеслав Зенц|date=2023-07-27|website=Волинські новини|accessdate=2023-07-27}}</ref>
# 4 березня 2023, Рябчук Анатолій Михайлович, 1986 року народження, стрілець-гранатометник. Загинув у районі села Подоли Харківської області<ref>{{Cite web|url=http://memory.rv.ua/ryabchuk-anatolij-myhajlovych-06-06-1986/|title=Рябчук Анатолій Михайлович (06.06.1986-04.03.2023) – Революція гідності. Війна. Рівненщина|last=Раїса|first=Щербан|date=2023-05-27|language=uk|access-date=2024-04-28}}</ref>
# 20 квітня 2023, Стецюк Віктор Володимирович, 1981 року народження, стрілець-помічник гранатометника. Загинув поблизу Кучерівки Харківської області<ref>{{Cite web|url=https://kostopil-rada.gov.ua/news/1682669782/|title=Стецюк Віктор Володимирович|website=kostopil-rada.gov.ua|language=uk|access-date=2024-05-03}}</ref>
# 9 травня 2023, солдат [[Багнюк Сергій Каленикович]]
# 13 травня 2023. Ігор Вербицький, 54 роки, старший солдат, стрілець — санітар 1 механізованого батальйону. Загимнуві біля Куп'янська Харківської області в результаті ворожого обстрілу.<ref>{{Cite web|url=https://kostopil-rada.gov.ua/news/1694167249/|title=Вербицький Ігор Іванович|website=kostopil-rada.gov.ua|language=uk|access-date=2024-05-03}}</ref>
# 7 червня 2023, Дудай Богдан Олександрович, 1997 року народження. Група інженерного забезпечення, саперна рота, сапер. Загинув в населеному пункті Масютівка Харківської області<ref>{{Cite web|url=http://memory.rv.ua/dudaj-bogdan-oleksandrovych-17-10-1997/|title=Дудай Богдан Олександрович (17.10.1997-07.06.2023) – Революція гідності. Війна. Рівненщина|last=Раїса|first=Щербан|date=2024-02-28|language=uk|access-date=2024-04-27}}</ref>
# 25 червня 2023, Семенович Сергій , 1975 року народження. Сержант. Кулеметник 1-го стрілецького взводу 5-ї стрілецької роти. Загинув на Харківщині<ref>{{Cite web|url=https://berezne-miskrada.gov.ua/news/1704268942/|title=Сергій СЕМЕНОВИЧ|website=berezne-miskrada.gov.ua|language=uk|access-date=2024-04-27}}</ref>'''.'''
# 25 червня 2023, Кужель Микола Сергійович, 1988 року народження. Стрілець-зенітник ракетного взводу 2-го стрілецького батальйону<ref>{{Cite web|url=http://memory.rv.ua/kuzhel-mykola-sergijovych/|title=Кужель Микола Сергійович (23.12.1988 -25.06.2023) – Революція гідності. Війна. Рівненщина|last=Раїса|first=Щербан|date=2023-07-11|language=uk|access-date=2024-04-27}}</ref>
# червень 2023, Шулик Лілія Миколаївна, 2001 року народження, бойова медикиня, загинула на півночі Харківщини.<ref>{{Cite web|url=https://vsn.ua/news/prikrivala-hloptsiv-na-viyni-zaginula-boyova-medikinya-volinskoyi-brigadi-liliya-shulik-26184|title=«Прикривала хлопців»: на війні загинула бойова медикиня волинської бригади Лілія Шулик - VSN|date=2000-01-01|website=vsn.ua|language=uk|accessdate=2023-07-27}}</ref>
# 1 липня 2023, Крачук Юрій Анатолійович. Загинув в результаті ворожого обстрілу у с. Кучерівка Куп'янського р-ну Харківської області. <ref name=":0"/>
# 22 липня 2023, Пербейнос Сергій Анатолійович, 1983 року народження, молодший лейтенант. Загинув у районі населеного пункту Лиман Перший Харківської області.<ref>{{Cite web|title=«На щиті» до Шепетівки повертається Перебейнос Сергій Анатолійович — Сайт міста Шепетівка|url=https://shepetivka.com.ua/novyny/suspilstvo/12948-na-shchyti-do-shepetivky-povertaietsia-perebeinos-serhii-anatoliiovych.html|website=shepetivka.com.ua|accessdate=2023-07-27|language=uk-ua|last=shepetivka.com.ua}}</ref>
# 2 серпня 2023, старший лейтенант [[Корвацький Роман Ігорович]]
# {{fact2|[[Андрій Твердохліб]] 1989 р. — 2022 р. потрапивши під обстріл.}}
# Івашко Валерій (1972, с. [[Жовкині]], [[Рівненська область|Рівненська обл]]. — 2023) — командир відділення кулеметного взводу.
# 12 жовтня 2023, Пицяк Олег Олексійович— військовослужбовець самохідного артилерійського дивізіону. Загинув в районі міста Куп'янськ Харківської області<ref>{{Cite web|url=https://poltava.to/news/73531/|title=ЗА ОСТАННІЙ ТИЖДЕНЬ СТАЛО ВІДОМО ПРО ЗАГИБЕЛЬ 18 ЗАХИСНИКІВ З ПОЛТАВЩИНИ}}</ref>
# 13 жовтня 2023, Кошляк Олег Іванович — стрілець-санітар. Загимнув біля села Першотравневе Куп'янського району, Харківської області<ref>{{Cite web|url=http://memory.rv.ua/koshlyak-oleg-ivanovych-16-11-1988-13-10-2023/|title=Кошляк Олег Іванович (16.11.1988 – 13.10.2023) – Революція гідності. Війна. Рівненщина|last=Раїса|first=Щербан|date=2024-02-08|language=uk|access-date=2024-04-27}}</ref>.
# 19 жовтня 2023, Артеменко Артем Олександрович— солдат, навідник-оператор, заступник командира бойової машини. Загинув в районі села Лиман Перший Куп'янського району Харківської області [https://poltava.to/news/73627/]
# 29 жовтня 2023, майор [[Сенькевич Микола Миколайович]]
# {{дтс|2023|11|05}}, Стебельський Руслан. с. Нижня Вовча <ref name=":4">{{Cite web|url=https://suspilne.media/lviv/614915-na-lvivsini-11-listopada-prosautsa-iz-devatma-zagiblimi-vijskovosluzbovcami/|назва=На Львівщині 11 листопада прощаються із дев'ятьма загиблими військовослужбовцями|видавець=[[Суспільне Львів]]|дата=11 листопада 2023|ім'я=Марта|прізвище=Янко|url-архіву=https://web.archive.org/web/20231111131522/https://suspilne.media/614915-na-lvivsini-11-listopada-prosautsa-iz-devatma-zagiblimi-vijskovosluzbovcami/|дата-архіву=11 листопада 2023|мертвий-url=no|дата-доступу=3 лютого 2025}}</ref>.
# {{дтс|2023|11|05}}, Бакрев Юрій Васильович. Солдат, водій інженерно-саперного відділення. Загинув у районі села Першотравневе Куп'янського району Харківської області загинув<ref name=":16">https://poltava.to/news/73949/</ref>.
# 10 листопада 2023, Музичук Юрій. Загинув в Харківській області <ref>{{Cite web|url=https://berezne-miskrada.gov.ua/news/1704273550/|title=Юрій МУЗИЧУК|website=berezne-miskrada.gov.ua|language=uk|access-date=2024-04-27}}</ref>
# 31 грудня 2023, [[Гапонюк Олександр Петрович]], молодший сержант

== 2024 ==
# 14 жовтня 2024, Іван Комзюк, житель с. Дольськ

== Примітки ==
{{reflist|3}}

[[Категорія:Втрати в російсько-українській війні за формуванням (Україна)|14]]
[[Категорія:14-та окрема механізована бригада]]


text:
# Лешиле (Долж)
Лешиле (рум. Leșile) — село у повіті Долж в Румунії. Входить до складу комуни Шимніку-де-Сус.
Село розташоване на відстані 183 км на захід від Бухареста, 11 км на північ від Крайови.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживала 391 особа, усі — румуни. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську.

wikiname: ukwiki

title: Лешиле (Долж)

in_language: uk

wikitext:
{{Otheruses|Лешиле}}
{{НП Румунії
 | назва               = Лешиле
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Leșile''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Долж
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Шимніку-де-Сус (комуна)|Шимніку-де-Сус]]
 | код_SIRUTA          = 70272
 | широта              = 44.4273
 | довгота             = 23.784
 | висота              = 108
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 391
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 207561
}}
'''Лешиле''' ({{lang-ro|Leșile}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Долж]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Шимніку-де-Сус (комуна)|Шимніку-де-Сус]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 183 км на захід від [[Бухарест]]а, 11 км на північ від [[Крайова|Крайови]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживала {{formatnum:391}} особа, усі — [[румуни]]<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Долж]]

title: Лешиле · Leșile

Країна: Румунія

Повіт: Долж

Комуна: Шимніку-де-Сус

Телефонний код: +40 251 (Romtelecom, TR) · +40 351 (інші оператори)


text:
# Віктор (Чолакович)
Митрополит Віктор (в миру Вакула Чолаков, болг. Вуколо Чолаков, серб. Вуколо Чолаковић; 1797, Калофер, Османська імперія — 31 травня 1888 Белград, Королівство Сербія) — єпископ Сербської православної церкви, митрополит Нішський. Єдиний митрополит Нішський в складі Болгарського екзархату; після звільнення Ніша від турків — у клірі Сербської православної церкви.

## Біографія
Початкову освіту здобув у рідному Калофері. Став послушником в Калоферському чоловічому монастирі Різдва Пресвятої Богородиці. Там був пострижений в чернецтво і висвячений в сан ієродиякона, потім в ієромонаха. Деякий час жив в Хілендарі, як святогорський сповідник, там же був зведений в сан архімандрита.
Близько 1832 року в призначений представником (таксідіотом) Хіландара в Ниші. В той час було засновано Сербське князівство та посилено сербослов'янізм у Поморові, що було результатом сербської культурної та церковної пропаганди. За часів холери в Ниші, в 1832, 1838 і 1842 роках, коли всі священики втекли, на своїй посаді залишився лише Віктор, чим заслужив шану та любов своєї громади.
Як представник Нішскої єпархії був присутній на 1-му Болгарському церковно-народному Соборі, що проходив з 23 лютого до 24 липня 1871 році в Константинополі.
28 травня 1872 року в Константинополі хіротонізований на єпископа з возведенням у сан митрополита Нішського.
У 1874 році обраний членом Священного Синоду Болгарського Екзархату, але, будучи прихильником сербів, не відвідував засідань Синоду і та був змінений.
Після звільнення Ниша в результаті Другої сербсько-турецької війни і приєднання Нішського, Піротського, Вранського і Топлічського округів до Сербії від імені священства і народу 18 січня 1878 проголосив приєднання до Сербської православної церкви, про що сповістив митрополита Сербського Михаїла Йовановича. Його рішення було підтримано і указом від 1 лютого 1879 року митрополит Віктор поставлений єпископом Нішським в складі Белградської митрополії.
18 січня 1878 року указом князя Милана Обреновича нагороджений Таковським хрестом III ступеня за заслуги.
1 квітня 1883 рішенням Священного Архієрейського Собору за підтримку митрополита Михаїла в конфлікті з владою був звільнений від обов'язків єпархіального архієрея з визначенням місця проживання в монастирі Петковіца, поблизу міста Сремська Митровиця.
27 лютого 1883 року обраний почесним членом Сербського вченого товариства.
Помер 31 травня 1888 року в Белграді. Похований в церкві святого Марка.

title: Віктор (Чолакович)

wikitext:
{{Архієрей
| ім'я               = Митрополит Віктор
| оригінальне ім'я   = Вакула Чолаков
| ім'я при народженні             =
| оригінальне ім'я при народженні =
| зображення         = Виктор Чолаковић.jpeg
| розмір             =
| підпис             =
| титул              = Митрополит Нішський
| порядок            =
| конфесія           =
| деномінація        =
| церква             = [[Болгарська православна церква]]
| громада            =
| обрання            =
| інтронізація       =
| коронація          =
| періодпочаток      = [[28 травня]] [[1872]]
| періодкінець       = [[18 січня]] [[1878]]
| попередник         = Калиник ІІ
| наступник          =
| зречення           =
| коментар           =
| прапор             =

|титул_2              = Митрополит Нішський
 |порядок_2           =
 |церква_2            = [[Сербська православна церква]]
 |обрання_2           =
 |інтронізація_2      =
 |періодпочаток_2     = [[1 лютого]] [[1879]]
 |періодкінець_2      = [[1 квітня]] [[1883]]
 |попередник_2        =
 |наступник_2         = Нестор Нішський

| освіта             =
| науковий ступінь   =
| професія           =
| діяльність         =
| національність     =
| громадянство       =
| тезоіменитство     =
| дата народження    = [[1797]]
| місце народження   = [[Калофер]], [[Османська імперія]]
| дата смерті        = 31.05.1888
| місце смерті       = [[Белград]], [[Королівство Сербія]]
| похований          =
| похована           =
| династія           =
| батько             =
| мати               =
| в шлюбі            =
| дружина            =
| діти               =
| прийняття чернецтва=
| сан                =
| престол            =
| посада             =
| хіротонія          = <!-- дата єпископської хіротонії-->
| хто_висвятив       = <!-- вказати хто висвятив його на єп.-->
| єпископства        =
| кардинал           =
| титулярна церква   =
| проголошений       =
| призначений        =
| Папою              =
| герб               =
| девіз              =
| автограф           =
| монограма          =
| нагороди           =
| commons            =
}}

'''Митрополит Віктор''' (в миру '''Вакула Чолаков''', {{lang-bg|Вуколо Чолаков}}, {{lang-sr|Вуколо Чолаковић}}; [[1797]], [[Калофер]], [[Османська імперія]] — [[31 травня]] [[1888]] [[Белград]], [[Королівство Сербія]]) — єпископ [[Сербська православна церква|Сербської православної церкви]], митрополит Нішський. Єдиний митрополит Нішський в складі [[Болгарський екзархат|Болгарського екзархату]]; після звільнення Ніша від турків — у клірі Сербської православної церкви.

== Біографія ==

Початкову освіту здобув у рідному [[Калофер]]і. Став послушником в [[Калоферський Різдво-Богородичний монастир (Болгарія)|Калоферському чоловічому монастирі Різдва Пресвятої Богородиці]]. Там був пострижений в чернецтво і висвячений в сан ієродиякона, потім в ієромонаха. Деякий час жив в [[Хіландар|Хілендарі]], як святогорський сповідник, там же був зведений в сан архімандрита.

Близько [[1832]] року в призначений представником (таксідіотом) Хіландара в [[Ниш]]і. В той час було засновано [[Сербське князівство]] та посилено сербослов'янізм у [[Поморово|Поморові]], що було результатом сербської культурної та церковної пропаганди. За часів холери в Ниші, в 1832, [[1838]] і [[1842]] роках, коли всі священики втекли, на своїй посаді залишився лише Віктор, чим заслужив шану та любов своєї громади.

Як представник Нішскої єпархії був присутній на 1-му Болгарському церковно-народному Соборі, що проходив з [[23 лютого]] до [[24 липня]] [[1871]] році в [[Константинополь|Константинополі]].

[[28 травня]] [[1872]] року в Константинополі хіротонізований на єпископа з возведенням у сан митрополита Нішського.

У [[1874]] році обраний членом Священного Синоду [[Болгарський екзархат|Болгарського Екзархату]], але, будучи прихильником сербів, не відвідував засідань Синоду і та був змінений.

Після звільнення Ниша в результаті [[Сербсько-турецька війна (1876—1877)|Другої сербсько-турецької війни]] і приєднання Нішського, Піротського, Вранського і Топлічського округів до Сербії від імені священства і народу [[18 січня]] [[1878]] проголосив приєднання до [[Сербська православна церква|Сербської православної церкви]], про що сповістив митрополита Сербського [[Михаїл Йованович (єпископ)|Михаїла Йовановича]]. Його рішення було підтримано і указом від [[1 лютого]] [[1879]] року митрополит Віктор поставлений єпископом Нішським в складі Белградської митрополії<ref>{{Cite web |url=http://manastir-lepavina.org/novosti/index.php/weblog/detaljnije/deda_viktor_olakovi_hilandarac_episkop_nike_eparhije_1872_1883/ |title=manastir-lepavina.org |accessdate=13 лютого 2021 |archive-date=3 вересня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140903082444/http://manastir-lepavina.org/novosti/index.php/weblog/detaljnije/deda_viktor_olakovi_hilandarac_episkop_nike_eparhije_1872_1883/ }}</ref>.

[[18 січня]] [[1878]] року указом князя [[Милан Обренович|Милана Обреновича]] нагороджений Таковським хрестом III ступеня за заслуги<ref>''[[:sr:Новине србске|Српске новине]]'', бр. 144, од суботе 1. јула 1878., насловна страна.</ref>.

[[1 квітня]] [[1883]] рішенням Священного Архієрейського Собору за підтримку митрополита Михаїла в конфлікті з владою був звільнений від обов'язків єпархіального архієрея з визначенням місця проживання в монастирі Петковіца, поблизу міста [[Сремська Митровиця]]<ref name=savva>[[Савва (Вукович)|Сава, Епископ Шумадијски]] [http://www.pouke.org/upload/fajlovi/agapije/srpskijerarsi.pdf СРПСКИ ЈЕРАРСИ од деветог до двадесетог века] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131202225518/http://www.pouke.org/upload/fajlovi/agapije/srpskijerarsi.pdf |date=2 грудня 2013 }}, стр. 81</ref>.

[[27 лютого]] 1883 року обраний почесним членом Сербського вченого товариства.

Помер [[31 травня]] [[1888]] року в [[Белград]]і. Похований в церкві святого Марка.

== Посилання ==

* Цацов, Борис. Архиереите на Българската православна църква. Princeps, 2003, с. 282 – 283.
* Начов, Никола. [http://www.bgbook.dir.bg/antbook_old.php?ID=6371 Калофер въ миналото] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120202141336/http://www.bgbook.dir.bg/antbook_old.php?ID=6371 |date=2 лютого 2012 }}. С., 1990, с. 165—167.
* [http://www.promacedonia.org/pp_ht/pp_ht_4.html Изграждане на Българската екзархия] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210624200556/http://www.promacedonia.org/pp_ht/pp_ht_4.html |date=24 червня 2021 }}
* [http://pravoslavie.domainbg.com/03/snegarov/sneg-shizmata-srb.html Сръбската църква] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20061214221324/http://pravoslavie.domainbg.com/03/snegarov/sneg-shizmata-srb.html |date=14 грудня 2006 }}
* [https://web.archive.org/web/20041105202624/http://members.tripod.com/~bulch/12br.htm Църковният разкол в Сърбия (1881—1889)]

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Єпископи Православної церкви Болгарії]]

title: 28 травня 1872 — 18 січня 1878

Церква: Болгарська православна церква

Попередник: Калиник ІІ

title: 1 лютого 1879 — 1 квітня 1883

Церква: Сербська православна церква

Наступник: Нестор Нішський

Діяльність: православний священник

Народження: 1797 · Калофер, Османська імперія

Смерть: 31 травня 1888 · Белград, Королівство Сербія

1 лютого 1879 — 1 квітня 1883: Віктор у Вікісховищі


text:
# Se quiere, se mata
«Se quiere, se mata» (укр. «Хочеш, вбиваєш») — шостий сингл колумбійської співачки Шакіри з альбому «Pies Descalzos», випущений у 1997 році лейблами Sony Music і Columbia.

## Інформація
У пісні йдеться про молоду пару, Брауліо та Дану. Одного разу вони дізнаються, що Дана вагітна. Замість того, щоб розказати це своїм сім'ям та сусідам, пара вирішує зробити аборт. Операція проходить неуспішно, і дівчина помирає.

## Відеокліп
Кліп, спродюсований Хуаном Карлосом Мартіном (Juan Carlos Martin), потрапив на перше місце в Top 25 Telehit. У ролі Брауліо з'являється нинішній лідер гурту Zoé Леон Ларрегуі (León Larregui). Шакіра розповідає історію Брауліо та Дани. Під час кліпу співачка з'являється в різному одязі в різних кімнатах. Показано, як пара проводить ніч, потім сцена «у лікаря», у кінці якої дівчина помирає.

## Чарти
| Чарт (1996)                    | Найвища позиція |
| ------------------------------ | --------------- |
| US Latin Songs (Billboard)     | 8               |
| US Latin Pop Songs (Billboard) | 1               |

title: Se quiere, se mata

wikitext:
{{Пісня
| Назва           = Se quiere, se mata
| Обкладинка      = Shakira - Se quiere, se mata.jpg
| Border          = так
| Виконавець      = [[Шакіра|Шакіри]]
| Альбом          = [[Pies Descalzos]]
| Тип             = Сингл
| Випущено        = 10 березня 1997
| Номер треку     =
| Записано        = 1996
| Жанр            = [[Латиноамериканська поп-музика|Латин-поп]], [[поп-рок]]
| Мова            = {{іспанська}}
| Тривалість      = 3:39
| Лейбл           = [[Sony Music]], [[Columbia Records|Columbia]]
| Автор пісні     = Шакіра, Луїс Фернандо Очоа<ref name="se">{{cite web|url=http://www.billboard.com/song/shakira/se-quiere-se-mata/793170#/song/shakira/se-quiere-se-mata/793170|title=Shakira songs - Se Quiere, Se Mata|date=|accessdate=2009-11-19|work=[[Billboard]]|publisher=Nielsen Business Media, Inc|archiveurl=https://archive.today/20130102023406/http://www.billboard.com/song/shakira/se-quiere-se-mata/793170%23/song/shakira/se-quiere-se-mata/793170#/song/shakira/se-quiere-se-mata/793170#/song/shakira/se-quiere-se-mata/793170|archivedate=2013-01-02|deadurl=no}} {{ref-en}}</ref>
| Композитор      =
| Продюсер        =
| Попер_назва     = "[[Antología]]"
(1997)
| Цей             = "Se quiere, se mata"
| Наст_назва      = "[[Ciega, sordomuda]]"
(1998)
| Misc            =
| Хронологія      =
}}
'''«Se quiere, se mata»''' ({{lang-uk|«Хочеш, вбиваєш»}}) — шостий сингл [[Колумбія|колумбійської]] [[Співачка|співачки]] [[Шакіра|Шакіри]] з альбому «[[Pies Descalzos]]», випущений у [[1997 у музиці|1997]] році лейблами [[Sony Music]] і [[Columbia Records|Columbia]].

== Інформація ==
У пісні йдеться про молоду пару, Брауліо та Дану. Одного разу вони дізнаються, що Дана вагітна. Замість того, щоб розказати це своїм сім'ям та сусідам, пара вирішує зробити [[аборт]]. Операція проходить неуспішно, і дівчина помирає.

== Відеокліп ==
Кліп, спродюсований Хуаном Карлосом Мартіном (Juan Carlos Martin), потрапив на перше місце в Top 25 Telehit. У ролі Брауліо з'являється нинішній лідер гурту [[Zoé]] Леон Ларрегуі (León Larregui). Шакіра розповідає історію Брауліо та Дани. Під час кліпу співачка з'являється в різному одязі в різних кімнатах. Показано, як пара проводить ніч, потім сцена «у лікаря», у кінці якої дівчина помирає.

== Чарти ==
{| class="standard"
|+
! |Чарт (1996)
! |Найвища
позиція
|-----
| US Latin Songs ([[Billboard]])
| 8 <ref> «Shakira Album & Song Chart History» Billboard Latin Songs for Shakira. Prometheus Global Media. {{ref-en}} </ref>
|-----
| US Latin Pop Songs ([[Billboard]])
| 1 <ref> «Shakira Album & Song Chart History» Billboard Latin Pop Songs for Shakira. Prometheus Global Media. {{ref-en}} </ref>
|+
|}

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* [http://www.youtube.com/watch?v=7jOD9FBVin8 Відеокліп] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160916172104/https://www.youtube.com/watch?v=7jOD9FBVin8 |date=16 вересня 2016 }} на [[Youtube]].

{{Шакіра}}

[[Категорія:Пісні за алфавітом]]
[[Категорія:Сингли 1997]]
[[Категорія:Пісні Шакіри]]
[[Категорія:Пісні, написані Шакірою]]
[[Категорія:Іспаномовні пісні]]

title: з альбому Pies Descalzos

Випущено: 10 березня 1997

Тип: Сингл

Жанр: Латин-поп, поп-рок

Мова: іспанська

Лейбл: Sony Music, Columbia

Автор слів: Шакіра, Луїс Фернандо Очоа

Композитор: Шакіра

title: Хронологія Шакіри

"Antología" · (1997): "Se quiere, se mata" · "Ciega, sordomuda" · (1998)

title: Музичне відео

Музичне відео: «Se quiere, se mata» на YouTube

title: Шакіра

Альбоми: Magia · Peligro · Pies Descalzos · ¿Dónde Están los Ladrones? · Laundry Service · Fijación Oral Vol. 1 · Oral Fixation Vol. 2 · She Wolf · Sale el Sol · Shakira · El Dorado

Концертні альбоми: MTV Unplugged · Live & off the Record · Oral Fixation Tour · Live from Paris

Компіляції: The Remixes · Colección de Oro · Grandes Éxitos · Oral Fixation Volumes 1 & 2

Мініальбоми: The Pepsi · Love in the Time of Cholera

Тури: Tour Pies Descalzos · Tour Anfibio · Tour of the Mongoose · Oral Fixation Tour · The Sun Comes Out World Tour

title: Сингли Шакіри

Pies Descalzos: «¿Dónde Estás Corazón?» · «Estoy Aquí» · «Pies Descalzos, Sueños Blancos» · «Un poco de amor» · «Antología» · «Se quiere, se mata»

¿Dónde Están los Ladrones?: «Ciega, Sordomuda» · «Tú» · «Inevitable» · «No Creo» · «Octavo día» · «Ojos Así» · «Moscas en la Casa»

Laundry Service: «Whenever, Wherever» / «Suerte» · «Te Dejo Madrid» · «Underneath Your Clothes» · «Objection (Tango)» / «Te Aviso, Te Anuncio (Tango)» · «The One» · «Que Me Quedes Tú»

Fijación Oral Vol. 1: «La Tortura» · «No» · «Día de Enero» · «La Pared» · «Las de la Intuición» / «Pure Intuition»

Oral Fixation Vol. 2: «Don't Bother» · «Hips Don't Lie» · «Illegal»

She Wolf: «She Wolf» / «Loba» · «Did It Again» / «Lo Hecho Está Hecho» · «Give It Up to Me» · «Gypsy» / «Gitana»

Sale el Sol: «Loca» · «Sale el Sol» · «Rabiosa» · «Antes de las Seis» · «Addicted to You»

Shakira: «Can't Remember to Forget You/Nunca Me Acuerdo de Olvidarte» · «Empire» · «Dare (La La La)»

El Dorado: «Chantaje» · «Me Enamoré» · «Perro Fiel» · «Trap» · «Nada»

З іншими виконавцями: «Te Lo Agradezco, Pero No» · «Si Tú No Vuelves» · «Somos El Mundo 25 Por Haiti» · «Gracias a la Vida» · «Beautiful Liar» · «Sing»

Інші пісні: Magia «Magia» · «Lejos de Tu Amor» · «Esta Noche Voy Contigo» Peligro «Peligro» · «Brujería» · «Eres» · «Tú Serás la Historia de Mi Vida» The Pepsi «Ask for More» / «Pide Más» Love in the Time of Cholera «Hay Amores» · «Despedida» Listen Up! FIFA World Cup OST «Waka Waka (This Time for Africa)» / «Waka Waka (Esto Es África)»

title: Magia

The Pepsi: «Ask for More» / «Pide Más»

Love in the Time of Cholera: «Hay Amores» · «Despedida»


text:
# Revo (напій)
Revo (вимов. Ре́во) — українська торгова марка безалкогольного та слабоалкогольного енергетичного напою. Безалкогольний варіант напою називається Revo Energy, слабоалкогольний варіант — Revo AlcoEnergy.

## Історія
Напій компанії «Нові продукти» вийшов на український ринок у 2007 році. Ліцензія належить американській компанії Red & Blue Beverages. Спочатку розробкою рекламної компанії займалася компанією Euro RSCG Kyiv. У 2009 році компанія вийшла на російський ринок. У 2010 році рекламне агентство PROVID, що зняло відеоролик для компанії, отримало приз на київському міжнародному фестивалі реклами. У 2012 році була випущена обмежена колекція напою Revo Limited Edition у новій упаковці. У 2016 році напій Revo Energy займав 19 % ринку російських енергетичних напоїв.
У березні 2022 року через повномасштабне вторгнення Росії в Україну компанія-виробник оголосила про повне розірвання всіх бізнес-відносин з РФ та Білоруссю.
У 2022 році дизайн упаковки вкотре змінився.

## Опис напою
Revo AlcoEnergy містить харчові добавки Е1520, Е221 та Е1518. Містить гуарану, таурін та кофеїн.
У 2014 році був представлений новий напій компанії Revo Shizandra, який став використовувати шизандру замість кофеїну.

## Критика
Напій неодноразово піддавався критиці через його вживання неповнолітніми особами. З 2015 року напій заборонено до продажу в деяких російських регіонах.

## Статті
- Влізько, В. С., О. О. Горячова. Дослідження особливостей хімічного складу та безпечність слабоалкогольних газових напоїв (pdf). — Дніпро, 2020. — С. 4.: «– напій слабоалкогольний енергетичний сильногазований „Рево“ — склад: вода, цукор, спирт етиловий ретифікований „Люкс“, регулятор кислотності лимонна кислота і цитрат натрію, сік концентрований „Мультифрукт“, ароматична основа, екстракти гуарани та даміани, барвник харчовий: натуральний цукровий колер, спеціальний червоний; кофеїн, вітамінна суміш (вітамін В5, В6, В9, РР, С), консервант бензонат натрію.»
- Горелік, Д. С. Аналіз судових рішень щодо застосування заходів виховного впливу до неповнолітніх (pdf). — 2018. — С. 3.: «…біля залізничного вокзалу розпивав напій „Рево“ …»

title: Revo (напій)

wikitext:
{{Напій
| назва             = Revo
| лого              = Revo energy logo.jpeg
| розмір_лого       = 175
| зображення        =
| підпис            =
| тип               = [[енергетичний напій]]
| виробник          = [[Нові продукти]]
| дистриб'ютор      =
| країна            = {{UKR}}
| рік1              = {{дата релізу та вік|2007|5}}
| рік2              =
| колір             =
| складники         =
| різновиди         = {{plainlist|
*Revo Energy
*Revo Alco Energy
*Revo Hits
}}
| схожі             =
| url               = {{URL|https://revoenergy.com/uk/}}
}}

'''Revo''' (вимов. ''Ре́во'') — українська [[Торговельна марка|торгова марка]] безалкогольного та слабоалкогольного [[Енергетичні напої|енергетичного напою]]. Безалкогольний варіант напою називається '''Revo Energy''', слабоалкогольний варіант — '''Revo AlcoEnergy'''.

== Історія ==
Напій компанії «[[Нові продукти]]» вийшов на український ринок у 2007 році. Ліцензія належить американській компанії [[Red & Blue Beverages]]<ref>[http://www.sostav.ru/publication/provid-sozdal-sumasshedshij-rolik-dlya-revo-energu-5399.html PROVID свело с ума Манхэттен] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180109001236/http://www.sostav.ru/publication/provid-sozdal-sumasshedshij-rolik-dlya-revo-energu-5399.html|date=2018-01-09}}</ref>. Спочатку розробкою рекламної компанії займалася компанією Euro RSCG Kyiv<ref>[http://www.sostav.ru/news/2007/06/01/rol3/ Euro RSCG Kyiv вызвало дух Энди Уорхола. Реклама Revo Energy выполнена в лучших традициях поп-арта] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180108095005/http://www.sostav.ru/news/2007/06/01/rol3/|date=2018-01-08}}</ref>. У 2009 році компанія вийшла на російський ринок<ref>[http://www.sostav.ru/news/2009/06/23/rol3/ Русская REVOлюция] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180108194455/http://www.sostav.ru/news/2009/06/23/rol3/|date=2018-01-08}}</ref>. У 2010 році [[рекламне агентство]] PROVID, що зняло відеоролик для компанії, отримало приз на київському міжнародному фестивалі реклами<ref>[https://korrespondent.net/business/mmedia_and_adv/1081195-rossijskoe-agentstvo-stalo-luchshim-na-xi-kievskom-mezhdunarodnom-festivale-reklamy Российское агентство стало лучшим на XI Киевском международном фестивале рекламы] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101123180412/http://korrespondent.net/business/mmedia_and_adv/1081195-rossijskoe-agentstvo-stalo-luchshim-na-xi-kievskom-mezhdunarodnom-festivale-reklamy|date=2010-11-23}}</ref>. У 2012 році була випущена обмежена колекція напою Revo Limited Edition у новій упаковці<ref>[http://www.adme.ua/novyeprodukty/dizajn-upakovki-revo-limited-edition-arribamediagroup-114855/ Дизайн упаковки Revo Limited Edition] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170402023133/http://www.adme.ua/novyeprodukty/dizajn-upakovki-revo-limited-edition-arribamediagroup-114855|date=2017-04-02}}</ref>. У 2016 році напій Revo Energy займав 19 % ринку російських енергетичних напоїв<ref>Юнусова И. Р. [http://science.usue.ru/images/docs/itogi/1508_Konkurentosposobnost%20territoriy%20CHast%207.pdf#page=271 Энергетические напитки: вред или польза для здоровья человека?] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180206215210/http://science.usue.ru/images/docs/itogi/1508_Konkurentosposobnost%20territoriy%20CHast%207.pdf|date=2018-02-06}}</ref>.

У березні 2022 року через [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|повномасштабне вторгнення Росії в Україну]] компанія-виробник оголосила про повне розірвання всіх бізнес-відносин з РФ та Білоруссю<ref>{{Cite web|url=https://www.epravda.com.ua/news/2022/03/6/683381/|title=Виробник напоїв SHAKE і REVO розриває всі бізнес-відносини з РФ і Білоруссю|website=Економічна правда|language=uk|access-date=2024-08-26}}</ref>.

У 2022 році дизайн упаковки вкотре змінився<ref>{{Cite web|title=Новий вигляд, колишній смак: редизайн бляшанки REVO™ 2022|url=https://cases.media//news/novii-viglyad-kolishnii-smak-redizain-blyashanki-revo-tm-2022|website=CASES|accessdate=2022-09-16|language=uk|archive-date=2022-05-24|archive-url=https://web.archive.org/web/20220524120633/https://cases.media/news/novii-viglyad-kolishnii-smak-redizain-blyashanki-revo-tm-2022}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220524120633/https://cases.media/news/novii-viglyad-kolishnii-smak-redizain-blyashanki-revo-tm-2022 |date=2022-05-24 }}</ref>.

== Опис напою ==
Revo AlcoEnergy містить [[харчові добавки]] [[Пропіленгліколь|Е1520]], [[Сульфіт натрію|Е221]] та [[Е1518]]. Містить [[Гуарана|гуарану]], [[Таурин|таурін]] та [[кофеїн]]<ref>Светлов Сергей. [http://ktelegraf.com.ru/1144-proshhaj-rodnaya-pechen.html Прощай, родная печень] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170713015824/http://ktelegraf.com.ru/1144-proshhaj-rodnaya-pechen.html|date=2017-07-13}}</ref>.

У 2014 році був представлений новий напій компанії Revo Shizandra, який став використовувати [[Schisandra|шизандру]] замість кофеїну<ref>[http://mmr.ua/show/shizandra-vmesto-kofeina-revo-predstavil-neobychnyj-prirodnyj-energetik/38751 Шизандра вместо кофеина: Revo представил необычный природный энергетик] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170714083111/http://mmr.ua/show/shizandra-vmesto-kofeina-revo-predstavil-neobychnyj-prirodnyj-energetik/38751|date=2017-07-14}}</ref>.

== Критика ==
Напій неодноразово піддавався критиці через його вживання неповнолітніми особами<ref>Валевская Анастасия. [https://m.kp.ua/kiev/63/191365-dety-traviatsia-enerhetykamy-y-slaboalkoholkamy Дети травятся «энергетиками» и «слабоалкоголками»] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180206215209/https://m.kp.ua/kiev/63/191365-dety-traviatsia-enerhetykamy-y-slaboalkoholkamy|date=2018-02-06}}</ref><ref>Светлов Сергей. [http://ktelegraf.com.ru/1232-mishenki-i-olenki-s-detsada-alkogoliki.html Мишеньки и Оленьки с детсада алкоголики] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180206215209/http://ktelegraf.com.ru/1232-mishenki-i-olenki-s-detsada-alkogoliki.html|date=2018-02-06}}</ref><ref>{{Cite web|title=У Фастові жінка продає неповнолітнім алкоголь. Новости :section-UKR.NET.|url=https://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:C2M7EKqdGPMJ:https://www.ukr.net/news/details/kyiv/61412729.html&cd=25&hl=uk&ct=clnk&gl=ua|website=webcache.googleusercontent.com|accessdate=2022-09-16|quote=''"Під час проведення заходу правоохоронці встановили, що в місті Фастів в одному із продовольчих магазинів, продавець продав алкогольний напій "РЕВО" 15-річному хлопцю навіть не поцікавившись його віком", - повідомили в поліції.''}}</ref>. З 2015 року напій заборонено до продажу в деяких російських регіонах<ref>Светлова Наталья. [http://sovselo.ru/news/v-varnenskom-rayone-nachalas-borba-s-energetikami В Варненском районе началась борьба с энергетиками] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180206215209/http://sovselo.ru/news/v-varnenskom-rayone-nachalas-borba-s-energetikami|date=2018-02-06}}</ref>.

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Статті ==

* {{Стаття|рік=2020|автор=Влізько, В. С., О. О. Горячова|url=https://er.dduvs.in.ua/xmlui/bitstream/handle/123456789/2778/12.pdf?sequence=1&isAllowed=y|назва=Дослідження особливостей хімічного складу та безпечність слабоалкогольних газових напоїв|формат=pdf|місце=Дніпро|мова=укр|сторінки=4}}: «– ''напій слабоалкогольний енергетичний сильногазований „'''Рево'''“ — склад: вода, цукор, спирт етиловий ретифікований „Люкс“, регулятор кислотності лимонна кислота і цитрат натрію, сік концентрований „Мультифрукт“, ароматична основа, екстракти гуарани та даміани, барвник харчовий: натуральний цукровий колер, спеціальний червоний; кофеїн, вітамінна суміш (вітамін В5, В6, В9, РР, С), консервант бензонат натрію''.»
* {{Стаття|рік=2018|автор=Горелік, Д. С.|url=http://dspace.puet.edu.ua/bitstream/123456789/9435/1/Влізько.pdf|назва=Аналіз судових рішень щодо застосування заходів виховного впливу до неповнолітніх|format=pdf|мова=укр|сторінки=3}}: «…''біля залізничного вокзалу розпивав напій „'''Рево'''“ …''»

== Посилання ==

* [https://revoenergy.com/uk/ Офіційний сайт «Revo»]
* [https://newproducts.com/uk/ Офіційний сайт компанії «Нові продукти»]
* [https://web.archive.org/web/20110601204619/http://www.rosinvest.com/news/472648 Ринок енергетичних напоїв України показує рекорди]{{Ref-ru}}

{{нк}}

[[Категорія:Алкогольні напої]]
[[Категорія:Харчова промисловість України]]
[[Категорія:Енергетичні напої]]

title: Revo

Тип: енергетичний напій

Виробник: Нові продукти

Країна походження: Україна

Початок виробництва: травень 2007

Різновиди: - Revo Energy - Revo Alco Energy - Revo Hits


text:
# Богуцька Роксолана Миронівна
Роксолана Миронівна Богуцька (англ. Roksolana Bogutska, нар. 1969) — українська дизайнерка, власниця однойменного бренду одягу. Авторка багатьох колекцій жіночого верхнього, демісезонного та вечірнього одягу напрямку прет-а-порте. Представниця львівської школи.

## Освіта та діяльність
Народилась у Львові. Базові навички у малюванні отримала у художній школі. 1988 року закінчила відділ художнього ткацтва Львівського училища прикладного мистецтва імені Івана Труша, а в 1996 — відділення «Моделювання одягу» Львівської академії мистецтв.
Свою першу колекцію представила на Національному тижні прет-а-порте «Сезони моди» в 1998. Цього ж року заснувала бренд Roksolana Bogutska. Характерною рисою стилю слугує акцент на національному колориті та тема етнічних елементів декору в сучасному костюмі. Колекціям одягу притаманна художня вишивка по шкірі й тканині шовковими нитками і бісером, розпис по шкірі й інкрустація металом.
Одна із переможниць Всеукраїнської Премії «Жінка III тисячоліття» 2006 року. Потрапила до переліку 12 найкращих колекцій весна/літо 2010 за версією онлайн-журналу Fashion Insider Magazine.

## Співпраця з відомими людьми
- створила костюми для туру «Дикі танці» співачки Руслани Лижичко, коли вона здобула перемогу на конкурсі Євробачення в 2004 році[5];
- багаторічна співпраця з Катерини Ющенко [5];
- Марина Порошенко впродовж багатьох років є клієнткою дизайнерки[6].

## Особисте життя
Двічі перебувала у шлюбі. Має двох дітей: син Остап від першого шлюбу й донька Меланія — від другого.

## Покази мод
- Ukrainian Fashion Week;
- Lviv Fashion Week;
- Fashion Philosophy Fashion Week (Польща), куди дизайнерка була запрошена як спеціальний гість XVIII Міжнародного конкурсу для дизайнерів одягу «The Golden Thread» («Золота Нитка»)[5];
- Vancouver Fashion Week (Канада);
- Latino Fashion Week (Чикаго);
- Runway Fashion Show (Дубай);
- колекції в Нью-Йорку в Ukrainian Institute of America на запрошення представника України при ООН;
- колекції у Вашингтоні при підтримці посольства України.

title: Богуцька Роксолана Миронівна

wikitext:
{{особа
|ім'я = Роксолана Богуцька
|зображення =
|дата народження = 1969
|місце проживання = Львів
|національність = українка
|alma mater = Львівське училище прикладного мистецтва ім. Івана Труша, Львівська академія мистецтв
|діяльність = дизайнер, власниця бренду одягу
|діти = син Остап, донька Меланія
|нагороди = премія «Жінка III тисячоліття» (2006)
|сайт = http://roksolanabogutska.com
|примітки =
}}
{{однофамільці|Богуцька}}
'''Роксолана Миронівна Богуцька''' ({{lang-en|Roksolana Bogutska}}, {{н.}} [[1969]]) — українська дизайнерка, власниця однойменного бренду одягу. Авторка багатьох колекцій жіночого верхнього, демісезонного та вечірнього одягу напрямку прет-а-порте<ref>{{Стаття|автор= Цимбалюк О.|посилання_на_автора= |назва= Європейськість сучасної української моди|посилання= http://dspace.nbuv.gov.ua/bitstream/handle/123456789/16755/13-Tsymbaljuk.pdf?sequence=1|відповідальний= О. Цимбалюк|видання= Мистецтвознавство: Зб. наук. пр.|видання посилання= |місце= Львів|рік= 2008|10= |том= |випуск= |номер= |сторінки= 134|accessdate= 6 жовтня 2019|archivedate= 20 березня 2022|archiveurl= https://web.archive.org/web/20220320000754/http://dspace.nbuv.gov.ua/bitstream/handle/123456789/16755/13-Tsymbaljuk.pdf?sequence=1}}</ref>. Представниця львівської школи.
[[Файл:Bogutska Toronto 2018 5.jpg|міні|праворуч|260пкс|Роксолана Богуцька приймає привітання на показі своєї колекції в Торонто, 2018]]
== Освіта та діяльність ==
Народилась у Львові. Базові навички у малюванні отримала у художній школі<ref>{{cite news|title= Люди Твого міста. Роксолана Богуцька про моду, автентику та львів'янок|first= Гуцол|last= Ольга|url= http://tvoemisto.tv/exclusive/lyudy_tvogo_mista_roksolana_bogutska_pro_modu_avtentyku_ta_lvivyanok_98081.html|newspaper= Tvoemisto.tv|date= 2019|accessdate= 5 жовтня 2019|archive-date= 8 жовтня 2019|archive-url= https://web.archive.org/web/20191008055452/http://tvoemisto.tv/exclusive/lyudy_tvogo_mista_roksolana_bogutska_pro_modu_avtentyku_ta_lvivyanok_98081.html}}</ref>. 1988 року закінчила відділ художнього ткацтва [[Львівський державний коледж декоративного і ужиткового мистецтва імені Івана Труша|Львівського училища прикладного мистецтва імені Івана Труша]], а в 1996 — відділення «Моделювання одягу» [[Львівська національна академія мистецтв|Львівської академії мистецтв]]<ref>{{Стаття|автор= Варивончик А.В.|назва= Традиційна українська народна вишивка в творчості дизайнера
модельєра Роксолани Богуцької (аналіз колекцій 2007-2009 років)|url= |відповідальний= |видання= Культура і сучасність: альманах Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв|видання посилання= |тип= |рік= 2012|місяць= |том= |випуск= |номер= 1|сторінки= 2}}</ref>.

Свою першу колекцію представила на Національному тижні [[прет-а-порте]] «Сезони моди» в 1998. Цього ж року заснувала бренд Roksolana Bogutska. Характерною рисою стилю слугує акцент на національному колориті та тема етнічних елементів декору в сучасному костюмі. Колекціям одягу притаманна художня вишивка по шкірі й тканині шовковими нитками і бісером, розпис по шкірі й інкрустація металом.

Одна із переможниць Всеукраїнської Премії [[Жінка III тисячоліття|«Жінка III тисячоліття»]] 2006 року. Потрапила до переліку 12 найкращих колекцій весна/літо 2010 за версією онлайн-журналу Fashion Insider Magazine<ref>{{cite news|title= Roksolana Bogutska — Spring/Summer 2016|first= Jone|last= Marcellous L.|url= https://thefashioninsider.com/2015/11/09/roksolana-bogutska-springsummer-2016/|newspaper= Fashion Insider|date= 9 листопада 2015|accessdate= 5 жовтня 2019|archive-date= 5 жовтня 2019|archive-url= https://web.archive.org/web/20191005171838/https://thefashioninsider.com/2015/11/09/roksolana-bogutska-springsummer-2016/}}</ref>.

== Співпраця з відомими людьми ==
* створила костюми для туру «Дикі танці» співачки [[Лижичко Руслана Степанівна|Руслани Лижичко]], коли вона здобула перемогу на конкурсі [[Україна на пісенному конкурсі Євробачення 2004|Євробачення]] в 2004 році<ref name=":0">{{Cite web|title=Про нас — Roksolana Bogutska|url=http://roksolanabogutska.com/uk/про-нас/|accessdate=2019-10-05|language=uk|archive-date=2 жовтня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191002212702/http://roksolanabogutska.com/uk/про-нас/}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191002212702/http://roksolanabogutska.com/uk/про-нас/ |date=2019-10-02 }}</ref>;
* багаторічна співпраця з [[Ющенко Катерина Михайлівна|Катерини Ющенко]] <ref name=":0" />;
* [[Порошенко Марина Анатоліївна|Марина Порошенко]] впродовж багатьох років є клієнткою дизайнерки<ref>{{cite news|title= Дружина Порошенка вже 10 років носить сукні львівської майстрині|first= Волосацька|last= Наталія|url= https://tsn.ua/politika/druzhina-poroshenka-vzhe-10-rokiv-nosit-sukni-lvivskoyi-maystrini-354491.html|newspaper= [[ТСН]]|date= 13 червня 2014|accessdate= 5 жовтня 2019|archive-date= 7 березня 2022|archive-url= https://web.archive.org/web/20220307203242/https://tsn.ua/politika/druzhina-poroshenka-vzhe-10-rokiv-nosit-sukni-lvivskoyi-maystrini-354491.html}}</ref>.

== Особисте життя ==
Двічі перебувала у шлюбі. Має двох дітей: син Остап від першого шлюбу й донька Меланія — від другого<ref>{{cite news|title= Роксоляна Богуцька: «Хочете виглядати молодо — народжуйте в 42!»|first= Львова|last= Ірина|url= https://expres.online/archive/digest/2011/07/19/47822-roksolyana-bogucka-hochete-vyglyadaty-molodo-narodzhuyte-42|newspaper= [[Експрес (газета)|Expres.online]]|date= 19 червня 2011|accessdate= 5 жовтня 2019|url-status= dead}}</ref>.

== Покази мод ==

* [[Український тиждень моди|Ukrainian Fashion Week]];
* Lviv Fashion Week;
* Fashion Philosophy Fashion Week (Польща), куди дизайнерка була запрошена як спеціальний гість XVIII Міжнародного конкурсу для дизайнерів одягу «The Golden Thread» («Золота Нитка»)<ref name=":0" />;
* Vancouver Fashion Week (Канада);
* Latino Fashion Week ([[Чикаго Буллз|Чикаго]]);
* Runway Fashion Show ([[Дубай]]);
* колекції в Нью-Йорку в [[Український Інститут Америки|Ukrainian Institute of America]] на запрошення представника України при ООН;
* колекції у [[Вашингтон|Вашингтоні]] при підтримці посольства України.

== Посилання ==
{{Вікіцитати}}
{{reflist|2}}

[[Категорія:Українські дизайнерки]]
[[Категорія:Уродженці Львова]]
[[Категорія:Випускники Львівського коледжу декоративного і ужиткового мистецтва]]
[[Категорія:Випускники Львівської національної академії мистецтв]]

title: Роксолана Богуцька

Національність: українка

Місце проживання: Львів

Діяльність: дизайнер, власниця бренду одягу

Діти: син Остап, донька Меланія

Нагороди: премія «Жінка III тисячоліття» (2006)


text:
# Оєр Оласабаль
Оєр Оласабаль (ісп. Oier Olazábal; нар. 14 вересня 1989, Ірун) — іспанський футболіст, воротар кіпрського «Пафоса».
Виступав, зокрема, за клуб «Барселона», а також юнацьку збірну Іспанії.
Чемпіон Іспанії. Володар Суперкубка УЄФА.

## Клубна кар'єра
Народився 14 вересня 1989 року в місті Ірун. Вихованець футбольної школи клубу «Реал Уніон».
У дорослому футболі дебютував 2007 року виступами за команду клубу «Барселона Б», в якій провів шість сезонів, взявши участь у 120 матчах чемпіонату. З 2008 року почав залучатися до основної команди «Барселони».
За цей час виборов титул чемпіона Іспанії.
Протягом 2014—2015 років захищав кольори команди клубу «Гранада».
До складу клубу «Реал Сосьєдад» на правах оренди приєднався 2015 року. Відтоді встиг відіграти за клуб із Сан-Себастьяна 3 матчі в національному чемпіонаті. У 2016-му покинув клуб.
У 2017 на правах оренди приєднався до «Леванте», пізніше — підписав повноцінний контракт.

## Виступи за збірну
У 2008 році провів одну гру у складі юнацької збірної Іспанії.

## Титули і досягнення
- Чемпіон Іспанії (1):

«Барселона»: 2008–09
- Володар Суперкубка УЄФА (1):

«Барселона»: 2011

title: Оєр Оласабаль

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Оєр Оласабаль
| зображення = 2012 2013 Oier Olazabal.jpg
| зображення розмір =
| підпис =
| повне-ім'я = Оєр Оласабаль Паредес
| місце-народження =
| країна-народження =
| дата-народження = 14.9.1989
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 189 см
| вага = 95 кг
| прізвисько =
| поточний-клуб = {{Прапорець|CYP}} [[Пафос (футбольний клуб)|«Пафос»]]
| громадянство =
| позиція = [[Воротар (футбол)|воротар]]
| номер = 1
| юнацькі-роки = 2005—2007
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|ESP}} «[[Реал Уніон]]»
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2007–2013 | {{Прапорець|ESP}} | «[[Барселона Б]]» | 120 |-84}}
{{Футболіст рядок 1|2008–2014 | {{Прапорець|ESP}} | [[Барселона (футбольний клуб)|«Барселона»]] | 1 |-2}}
{{Футболіст рядок 0|2014–2015 | {{Прапорець|ESP}} | [[Гранада (футбольний клуб)|«Гранада»]] | 14 |-27}}
{{Футболіст рядок 1|2015–2016 | {{оренда}} {{Прапорець|ESP}} | «[[Реал Сосьєдад]]» | 3 |-5}}
{{Футболіст рядок 0|2017      | {{оренда}} {{Прапорець|ESP}} | «[[Леванте (футбольний клуб)|Леванте]]» | 5 |-6}}
{{Футболіст рядок 1|2017–2020 | {{Прапорець|ESP}} | «[[Леванте (футбольний клуб)|Леванте]]» | 47 |-79}}
{{Футболіст рядок 0|2020–2022 | {{Прапорець|ESP}} | «[[Еспаньйол]]» | 6 |-4}}
{{Футболіст рядок 1|2022–     | {{Прапорець|CYP}} | [[Пафос (футбольний клуб)|«Пафос»]] | 0 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2008 | {{Прапорець|ESP}} | [[Юнацька збірна Іспанії з футболу (U-19)|Іспанія U-19]] | 1 |-?}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 29 жовтня 2022
| збірна-поновлення = 17 серпня 2021
}}
'''Оєр Оласабаль''' ({{lang-es|Oier Olazábal}}; {{н}} [[14 вересня]] [[1989]], [[Ірун]]) — [[Іспанія|іспанський]] [[футболіст]], [[Воротар (футбол)|воротар]] кіпрського [[Пафос (футбольний клуб)|«Пафоса»]].

Виступав, зокрема, за клуб [[Барселона (футбольний клуб)|«Барселона»]], а також [[Юнацька збірна Іспанії з футболу|юнацьку збірну Іспанії]].

[[Ла-Ліга|Чемпіон Іспанії]]. Володар [[Суперкубок УЄФА|Суперкубка УЄФА]].

== Клубна кар'єра ==
Народився [[14 вересня]] [[1989]] року в місті [[Ірун]]. Вихованець футбольної школи клубу «[[Реал Уніон]]».

У дорослому футболі дебютував [[2007]] року виступами за команду клубу «[[Барселона Б]]», в якій провів шість сезонів, взявши участь у 120 матчах чемпіонату. З [[2008]] року почав залучатися до основної команди [[Барселона (футбольний клуб)|«Барселони»]].
За цей час виборов титул [[Прімера Дивізіон|чемпіона Іспанії]].

Протягом [[2014]]—[[2015]] років захищав кольори команди клубу [[Гранада (футбольний клуб)|«Гранада»]].

До складу клубу «[[Реал Сосьєдад]]» на правах оренди приєднався [[2015]] року. Відтоді встиг відіграти за клуб із [[Сан-Себастьян]]а 3 матчі в національному чемпіонаті. У [[2016]]-му покинув клуб.

У [[2017]] на правах оренди приєднався до [[Леванте (футбольний клуб)|«Леванте»]], пізніше — підписав повноцінний контракт.

== Виступи за збірну ==
У [[2008]] році провів одну гру у складі [[Юнацька збірна Іспанії з футболу|юнацької збірної Іспанії]].

== Титули і досягнення ==
* [[Файл:Liga.png|20пкс]] [[Ла-Ліга|Чемпіон Іспанії]] '''(1)''':
: [[Барселона (футбольний клуб)|«Барселона»]]: [[Ла-Ліга 2008—2009|2008–09]]
* [[Файл:Supercoppaeuropea2.png|14пкс]] Володар [[Суперкубок УЄФА|Суперкубка УЄФА]] '''(1)''':
: [[Барселона (футбольний клуб)|«Барселона»]]: [[Суперкубок УЄФА 2011|2011]]

== Посилання ==
* [http://www.futbolme.com/app.php/ficha-jugador/oier-olazabal-paredes Профіль на Futbolme] {{es icon}}
* {{FIFA player|350238}}
* {{Soccerway|olazabal-oier/143931}}

{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Оласабаль}}
[[Категорія:Іспанські футболісти]]
[[Категорія:Футбольні воротарі]]
[[Категорія:Футболісти «Барселони Б»]]
[[Категорія:Футболісти «Барселони»]]
[[Категорія:Футболісти «Гранади»]]
[[Категорія:Футболісти «Реал Сосьєдада»]]
[[Категорія:Футболісти «Леванте»]]
[[Категорія:Футболісти «Еспаньйола»]]
[[Категорія:Футболісти «Пафоса»]]
[[Категорія:Іспанські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери на Кіпрі]]
[[Категорія:Спортсмени Іруна]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Оєр Оласабаль Паредес

Народження: 14 вересня 1989 (35 років)

Вага: 95 кг

Громадянство: Іспанія

Позиція: воротар

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Пафос»

title: Юнацькі клуби

«Реал Уніон»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Барселона Б» · 120 · (-84)

«Барселона» · 1 · (-2)

«Гранада» · 14 · (-27)

→ «Реал Сосьєдад» · 3 · (-5)

→ «Леванте» · 5 · (-6)

«Леванте» · 47 · (-79)

«Еспаньйол» · 6 · (-4)

«Пафос» · 0 · (0)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Іспанія U-19 · 1 · (-?)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 29 жовтня 2022.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 17 серпня 2021.