text:
# Кабарга сибірська
Каба́рга сибірська (Moschus moschiferus) — вид невеликих ссавців роду кабарг (Moschus).

## Опис
Кабарга сибірська має тіло завдовжки близько 1 м, хвіст — від 4 до 6 см, висота в холці складає до 70 см, маса — 11-18 кг. Задні ноги кабарги довгі, тому коли вона стоїть, таз знаходяться на 5-10 см вище холки, що перебуває на рівні 50-55 см.
На відміну від споріднених тварин, ні самці, ні самки кабарги не мають рогів. У самців натомість є довгі загнуті верхні ікла, які виступають на 7-9 см з-під губи. На животі знаходиться мускусна залоза. Шерсть кабарги густа і довга, бура або коричнева, на животі біла. Молодняк має на боках і спині світло-сірі плями, а на шиї смуги. Шерсть вирізняється хорошою теплоізоляцією та не мокне. Копита тонкі й гострі, тому можуть значно розсуватися.

## Поширення
Країни поширення: Китай, Казахстан, Південна Корея, Північна Корея, Монголія, Російська Федерація. Населяє гірську тайгу (широколисті й хвойні ліси). Віддає перевагу висотам понад 2600 м.

## Звички
Основу раціону кабарги складають лишайники, меншою мірою чагарникові і трав'янисті рослини, гриби. На лишайники припадає до 99 % їжі в зимовий період. При годуванні здатна піднятися по похилих стовбурах до 3-4 м від поверхні землі. Ворогами є рись, росомаха, жовтогорла куниця, і рідко вовк, тигр, ведмідь. При переслідуванні тікає в кам'янисту місцевість і намагається досягти недоступної скелі. Це солітарна тварина, хоча іноді зустрічаються невеликі групи (не більше 3 осіб, самиця з молоддю). У першу чергу активна в сутінках і на світанку. Самці б'ються за самиць, використовуючи свої ікла, що може призводити до загибелі. Оселище розміром від 200 до 300 га, але помітно зменшується в другій половині зими. Сезонні міграції є мінімальними.

## Цикл життя
Відтворення починається в грудні. Самиці виношують протягом трохи більше 6 місяців, і народжують 1-3 дитинчат, як правило, в травні і червні. Молодь відлучається від молока у 3-4 місяці, статева зрілість настає в 15-17 місяців. Тварини живуть в дикій природі протягом 10-14 років.

## Загрози та охорона
Мускус кабарги слугує фіксатором запаху в парфумах і високо цінується як інгредієнт народних лікарських засобів. Кожен самець виробляє тільки близько 25 гр мускусу. Хоча мускус може бути вилучений з живих тварин, більшість мускусозбирачів вбивають кабарг, щоб видалити всю мускусну залозу. Незаконне полювання заради мускусу є основною загрозою для цього виду.
Кабарга мешкає на природоохоронних територіях. Поза ними вид успішно розводять у неволі на кабаргових фермах, особливо в Росії (на Алтаї і Московській області) і Китаї.

title: Кабарга сибірська

wikitext:
{{taxobox
| name = Кабарга сибірська
| image = Moschus moschiferus in Plzen zoo (12.02.2011).jpg
| status = VU | status_system = IUCN3.1
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Ссавці]] (Mammalia)
| infraclassis = [[Плацентарні]] (Eutheria)
| superordo = [[Китопарнокопитні]] (Cetartiodactyla)
| subordo = [[Жуйні]] (Ruminantia)
| familia =  [[Кабаргові]] (Moschidae)
| genus = [[Кабарга]] (''Moschus'')
| species = '''Кабарга сибірська'''
| binomial = ''Moschus moschiferus''
| binomial_authority = ([[Карл Лінней|Linnaeus]], 1758)
| range_map = Moschus moschiferus map.png
| wikispecies = Moschus moschiferus
}}
'''Каба́рга сибірська''' (''Moschus moschiferus'') — вид невеликих ссавців роду [[кабарга|кабарг]] (''Moschus'').

== Опис ==
Кабарга сибірська має тіло завдовжки близько 1 м, хвіст — від 4 до 6 см, висота в холці складає до 70 см, маса — 11-18 кг. Задні ноги кабарги довгі, тому коли вона стоїть, таз знаходяться на 5-10 см вище холки, що перебуває на рівні 50-55 см.

На відміну від споріднених тварин, ні самці, ні самки кабарги не мають рогів. У самців натомість є довгі загнуті верхні ікла, які виступають на 7-9 см з-під губи. На животі знаходиться [[мускус]]на залоза. Шерсть кабарги густа і довга, бура або коричнева, на животі біла. Молодняк має на боках і спині світло-сірі плями, а на шиї смуги. Шерсть вирізняється хорошою теплоізоляцією та не мокне. Копита тонкі й гострі, тому можуть значно розсуватися.

== Поширення ==
Країни поширення: [[Китай]], [[Казахстан]], [[Південна Корея]], [[Північна Корея]], [[Монголія]], [[Росія|Російська Федерація]]. Населяє гірську тайгу (широколисті й хвойні ліси). Віддає перевагу висотам понад 2600 м.

== Звички ==
Основу раціону кабарги складають лишайники, меншою мірою чагарникові і трав'янисті рослини, гриби. На лишайники припадає до 99 % їжі в зимовий період. При годуванні здатна піднятися по похилих стовбурах до 3-4 м від поверхні землі. Ворогами є рись, росомаха, жовтогорла куниця, і рідко вовк, тигр, ведмідь. При переслідуванні тікає в кам'янисту місцевість і намагається досягти недоступної скелі. Це [[солітарні тварини|солітарна тварина]], хоча іноді зустрічаються невеликі групи (не більше 3 осіб, самиця з молоддю). У першу чергу активна в сутінках і на світанку. Самці б'ються за самиць, використовуючи свої ікла, що може призводити до загибелі. [[Оселище]] розміром від 200 до 300 га, але помітно зменшується в другій половині зими. Сезонні міграції є мінімальними.

== Цикл життя ==
Відтворення починається в грудні. Самиці виношують протягом трохи більше 6 місяців, і народжують 1-3 дитинчат, як правило, в травні і червні. Молодь відлучається від молока у 3-4 місяці, статева зрілість настає в 15-17 місяців. Тварини живуть в дикій природі протягом 10-14 років.

== Загрози та охорона ==
Мускус кабарги слугує фіксатором запаху в парфумах і високо цінується як інгредієнт народних лікарських засобів. Кожен самець виробляє тільки близько 25 гр мускусу. Хоча мускус може бути вилучений з живих тварин, більшість мускусозбирачів вбивають кабарг, щоб видалити всю мускусну залозу. Незаконне полювання заради мускусу є основною загрозою для цього виду.

Кабарга мешкає на природоохоронних територіях. Поза ними вид успішно розводять у неволі на кабаргових фермах, особливо в Росії (на Алтаї і Московській області) і Китаї.

== Джерела ==
* [http://www.iucnredlist.org/details/13897/0 Nyambayar, B., Mix, H. & Tsytsulina, K. 2008. Moschus moschiferus] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150722230617/http://www.iucnredlist.org/details/13897/0 |date=22 липня 2015 }}

{{mammal-stub}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Кабаргові|*]]

title: ?Кабарга сибірська

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Інфраклас: Плацентарні (Eutheria)

Надряд: Китопарнокопитні (Cetartiodactyla)

Підряд: Жуйні (Ruminantia)

Родина: Кабаргові (Moschidae)

Рід: Кабарга (Moschus)

Вид: Кабарга сибірська

Вікісховище: Moschus moschiferus

Віківиди: Moschus moschiferus


text:
# Делл-Сіті (Техас)
Делл-Сіті (англ. Dell City) — місто (англ. city) в США, в окрузі Гадспет штату Техас. Населення — 245 осіб (2020).

## Географія
Делл-Сіті розташований за координатами 31°56′6″ пн. ш. 105°11′59″ зх. д. / 31.93500° пн. ш. 105.19972° зх. д. (31.934889, -105.199816).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 4,32 км², уся площа — суходіл.

### Клімат
Місто знаходиться у зоні, котра характеризується кліматом тропічних пустель. Найтепліший місяць — липень із середньою температурою 26.2 °C (79.1 °F). Найхолодніший місяць — січень, із середньою температурою 5.4 °С (41.8 °F).
| Клімат Делл-Сіті        | Клімат Делл-Сіті | Клімат Делл-Сіті | Клімат Делл-Сіті | Клімат Делл-Сіті | Клімат Делл-Сіті | Клімат Делл-Сіті | Клімат Делл-Сіті | Клімат Делл-Сіті | Клімат Делл-Сіті | Клімат Делл-Сіті | Клімат Делл-Сіті | Клімат Делл-Сіті | Клімат Делл-Сіті |
| Показник                | Січ.             | Лют.             | Бер.             | Квіт.            | Трав.            | Черв.            | Лип.             | Серп.            | Вер.             | Жовт.            | Лист.            | Груд.            | Рік              |
| Абсолютний максимум, °C | 25,6             | 30,6             | 33,3             | 37,2             | 39,4             | 44,4             | 42,8             | 42,8             | 38,9             | 36,7             | 30,6             | 26,1             | 44,4             |
| Середній максимум, °C   | 14,5             | 17,4             | 21,7             | 26,4             | 31,1             | 35,1             | 34,7             | 33,3             | 30,6             | 25,9             | 19,4             | 14,7             | 25,4             |
| Середня температура, °C | 5,4              | 7,7              | 11,3             | 15,6             | 20,5             | 25               | 26,2             | 24,9             | 21,8             | 16,3             | 9,8              | 5,6              | 15,8             |
| Середній мінімум, °C    | −3,6             | −2,1             | 0,8              | 4,8              | 9,9              | 14,9             | 17,6             | 16,7             | 12,9             | 6,6              | 0,2              | −3,4             | 6,3              |
| Абсолютний мінімум, °C  | −20,6            | −22,2            | −13,9            | −8,3             | −5               | 5                | 10               | 9,4              | 1,7              | −6,7             | −21,1            | −20              | −22,2            |
| Норма опадів, мм        | 12               | 8                | 7                | 6                | 14               | 23               | 45               | 47               | 37               | 22               | 10               | 12               | 242              |
| Днів з опадами          | 2                | 2                | 1                | 1                | 2                | 2                | 5                | 5                | 4                | 3                | 1                | 2                | 30               |
| Днів зі снігом          | 0,5              | 0                | 0                | 0                | 0                | 0                | 0                | 0                | 0                | 0                | 0                | 0                | 0,5              |
| ----------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| Джерело: Weatherbase    |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 365 осіб у 149 домогосподарствах у складі 98 родин. Густота населення становила 85 осіб/км².  Було 187 помешкань (43/км²).
Расовий склад населення:
| - 73,4 % — білих - 4,4 % — чорних або афроамериканців - 1,4 % — корінних американців - 16,7 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 4,1 %. Частка іспаномовних становила 66,3 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 24,7 % — особи молодші 18 років, 55,8 % — особи у віці 18—64 років, 19,5 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 45,2 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 99,5 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 99,3 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 34 638 доларів США (медіана — 24 135), а середній дохід на одну сім'ю — 38 635 доларів (медіана — 27 946). За межею бідності перебувало 49,5 % осіб, у тому числі 87,8 % дітей у віці до 18 років та 30,1 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 84 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 26,2 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 25,0 %, інформація — 14,3 %, будівництво — 11,9 %.

wikiname: ukwiki

title: Делл-Сіті (Техас)

in_language: uk

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Делл-Сіті
|оригінальна назва  = {{lang-en|Dell City}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Техас
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Гадспет (округ, Техас)|Гадспет]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 4,32
|висота центру НП   = 1128
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 84,49
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −7
|DST                    = −6
|телефонний код         = 915
|поштовий індекс        = 79837
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4819708
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Делл-Сіті''' ({{lang-en|Dell City}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Гадспет (округ, Техас)|Гадспет]] штату [[Техас]]. Населення — 245 осіб (2020).

== Географія ==
Делл-Сіті розташований за координатами {{Coord|31|56|6|N|105|11|59|W|type:city_region:US-DE}} (31.934889, -105.199816){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 4,32 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

=== Клімат ===
Місто знаходиться у зоні, котра характеризується [[аридний клімат|кліматом тропічних пустель]]. Найтепліший місяць — [[липень]] із середньою температурою 26.2 °C (79.1 °F). Найхолодніший місяць — [[січень]], із середньою температурою 5.4 °С (41.8 °F).<ref>[https://weatherbase.com/weather/weather-summary.php3?s=210214&cityname=Dell+City%2C+Texas%2C+United+States+of+America&units=metric Клімат Делл-Сіті]</ref>

{{Клімат міста
|Місто_род=Делл-Сіті
|Джерело=[https://www.weatherbase.com/weather/weather.php3?s=210214&cityname=Dell-City-Texas-United-States-of-America Weatherbase]
| Рік_сер=15.8
| Січ_сер=5.4
| Лют_сер=7.7
| Бер_сер=11.3
| Кві_сер=15.6
| Тра_сер=20.5
| Чер_сер=25
| Лип_сер=26.2
| Сер_сер=24.9
| Вер_сер=21.8
| Жов_сер=16.3
| Лис_сер=9.8
| Гру_сер=5.6
| Рік_сер_макс=25.4
| Січ_сер_макс=14.5
| Лют_сер_макс=17.4
| Бер_сер_макс=21.7
| Кві_сер_макс=26.4
| Тра_сер_макс=31.1
| Чер_сер_макс=35.1
| Лип_сер_макс=34.7
| Сер_сер_макс=33.3
| Вер_сер_макс=30.6
| Жов_сер_макс=25.9
| Лис_сер_макс=19.4
| Гру_сер_макс=14.7
| Рік_сер_мін=6.3
| Січ_сер_мін=-3.6
| Лют_сер_мін=-2.1
| Бер_сер_мін=0.8
| Кві_сер_мін=4.8
| Тра_сер_мін=9.9
| Чер_сер_мін=14.9
| Лип_сер_мін=17.6
| Сер_сер_мін=16.7
| Вер_сер_мін=12.9
| Жов_сер_мін=6.6
| Лис_сер_мін=0.2
| Гру_сер_мін=-3.4
| Рік_сер_опади=242
| Січ_сер_опади=12
| Лют_сер_опади=8
| Бер_сер_опади=7
| Кві_сер_опади=6
| Тра_сер_опади=14
| Чер_сер_опади=23
| Лип_сер_опади=45
| Сер_сер_опади=47
| Вер_сер_опади=37
| Жов_сер_опади=22
| Лис_сер_опади=10
| Гру_сер_опади=12
| Рік_опади=30
| Січ_опади=2
| Лют_опади=2
| Бер_опади=1
| Кві_опади=1
| Тра_опади=2
| Чер_опади=2
| Лип_опади=5
| Сер_опади=5
| Вер_опади=4
| Жов_опади=3
| Лис_опади=1
| Гру_опади=2
| Рік_а_макс=44.4
| Січ_а_макс=25.6
| Лют_а_макс=30.6
| Бер_а_макс=33.3
| Кві_а_макс=37.2
| Тра_а_макс=39.4
| Чер_а_макс=44.4
| Лип_а_макс=42.8
| Сер_а_макс=42.8
| Вер_а_макс=38.9
| Жов_а_макс=36.7
| Лис_а_макс=30.6
| Гру_а_макс=26.1
| Рік_а_мін=-22.2
| Січ_а_мін=-20.6
| Лют_а_мін=-22.2
| Бер_а_мін=-13.9
| Кві_а_мін=-8.3
| Тра_а_мін=-5
| Чер_а_мін=5
| Лип_а_мін=10
| Сер_а_мін=9.4
| Вер_а_мін=1.7
| Жов_а_мін=-6.7
| Лис_а_мін=-21.1
| Гру_а_мін=-20
| Рік_сніг=0.5
| Січ_сніг=0.5
| Лют_сніг=0
| Бер_сніг=0
| Кві_сніг=0
| Тра_сніг=0
| Чер_сніг=0
| Лип_сніг=0
| Сер_сніг=0
| Вер_сніг=0
| Жов_сніг=0
| Лис_сніг=0
| Гру_сніг=0
}}

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1970 = 383
| 1980 = 495
| 1990 = 569
| 2000 = 413
| 2010 = 365
| 2020 = 245
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015|archiveurl=https://www.webcitation.org/6YSasqtfX?url=http://www.census.gov/prod/www/decennial.html|archivedate=12 травня 2015}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало 365 осіб у 149 домогосподарствах у складі 98 родин. [[Густота населення]] становила 85 осіб/км².  Було 187 помешкань (43/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 73,4 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 4,4 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 1,4 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 16,7 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 4,1 %. Частка іспаномовних становила 66,3 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 24,7 % — особи молодші 18 років, 55,8 % — особи у віці 18—64 років, 19,5 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 45,2 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 99,5 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 99,3 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:34638}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:24135}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:38635}} доларів (медіана — {{formatnum:27946}}). За межею бідності перебувало 49,5 % осіб, у тому числі 87,8 % дітей у віці до 18 років та 30,1 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 84 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 26,2 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 25,0 %, інформація — 14,3 %, будівництво — 11,9 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Гадспет (округ, Техас)}}

[[Категорія:Міста Техасу]]
[[Категорія:Населені пункти округу Гадспет (Техас)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Техас

Округ: Гадспет

Населення: 245 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 84,49 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−7, влітку UTC-6


text:
# Ангел (пісня)
«Ангел» — останній сингл гурту Lama з альбому «Назавжди». Сингл вийшов 2013 року.
6 вересня 2013 року на офіційному профілі Facebook співачка Lama розмістила повідомлення про вихід синглу «Ангел», який вона присвятила своєму батькові, якого не стало минулого року. А вже 18 вересня на сайті YouTube з'явилось офіційне відео до пісні. Пізніше відео потрапило до ефіру телеканалу М1. У жовтні 2013 радіо-сингл тримався на першій сходинці чарту «ФДР Топ 40».

## Відеокліп
Відео було відзняте влітку 2013 року у приміщенні київської Малої опери. На відео показано Наталію Дзеньків та барабанщика гурту, що знаходяться у темній кімнаті (образ кімнати батька Наталії), де все нагадує саме про нього. Відео переплітається з кадрами особистих речей батька.
Постановкою відео займався режисер Олександр Стеколенко, відомий роботою з колективами «Океан Ельзи», «Ляпіс Трубецькой», «Крихітка Цахес» та іншими.
|                                        | «Пісня «Ангел» присвячена людям, яких я люблю, в першу чергу мого батька, якого вже немає з нами. Одна з тем цієї композиції - зв'язок між світом, у якому ми живемо і тим, у який потрапляємо після нашої фізичної смерті». «Ми хотіли зняти атмосферний, побудований на певних образах відеокліп. Сама пісня наштовхнула на таку ідею. |
| — , Наталія Дзеньків у своєму інтерв'ю |                                                                                |

.

title: Ангел (пісня)

wikitext:
{{Сингл
|Назва        = Ангел
|Обкладинка   = Лама-Ангел.jpg
|Виконавець   = [[Lama]]
|Альбом       = [[Назавжди]]
|Випущений    = [[6 вересня]], [[2013]]
|Формат       = [[сингл]]
|Сторона Б    =
|Записаний    = [[2013]]
|Жанр         = [[Драм-енд-бейс]]
[[Психоделічний рок]]
|Мова         = [[українська мова|українська]]
|Композитор   =  Віталій Телезин
|Автор пісні  = [[Дзеньків Наталя Ігорівна|Наталія Дзеньків]]
|Тривалість   = 3 [[хвилина|хв.]] 50 [[секунда|с]]
|Лейбл        =
|Продюсер     = Віталій Телезин
|Чарти        =
|Огляди       =
|Попередній   = «[[Лиш тільки ти]]»
([[2013]])
|Рік          = 2013
|Наступний    =
|Інше         =
}}

'''«Ангел»''' — останній сингл гурту [[Lama]] з альбому «[[Назавжди]]». Сингл вийшов 2013 року.

[[6 вересня]] [[2013]] року на офіційному профілі [[Facebook]] [[Lama (співачка)|співачка Lama]] розмістила повідомлення про вихід синглу «Ангел», який вона присвятила своєму батькові, якого не стало минулого року. А вже 18 вересня на сайті [[YouTube]] з'явилось офіційне відео до пісні<ref>{{Cite web |url=http://www.youtube.com/watch?v=HpR220Rr7y0 |title=Кліп до пісні |accessdate=12 жовтня 2013 |archive-date=5 листопада 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20131105042209/http://www.youtube.com/watch?v=HpR220Rr7y0 }}</ref>. Пізніше відео потрапило до ефіру телеканалу [[М1 (телеканал)|М1]]<ref>{{Cite web |url=http://m1.tv/clips/2088-lama-angel |title=Архівована копія |accessdate=12 жовтня 2013 |archive-date=16 жовтня 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20131016122407/http://m1.tv/clips/2088-lama-angel }}</ref>. У жовтні 2013 радіо-сингл тримався на першій сходинці чарту «ФДР Топ 40»<ref>{{Cite web |url=http://fdr.com.ua/chart/top_40/ |title=Пісня "Ангел" на ФДР топ 40 |accessdate=24 жовтня 2013 |archiveurl=https://www.webcitation.org/669XN6Yiw?url=http://fdr.com.ua/chart/top_40/ |archivedate=14 березня 2012 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140114220828/http://fdr.com.ua/chart/top_40/ |date=2014-01-14 }}</ref>.

== Відеокліп ==
Відео було відзняте влітку 2013 року у приміщенні київської Малої опери<ref>{{Cite web |url=http://notatky.com.ua/lama-anhel/ |title=Архівована копія |accessdate=12 жовтня 2013 |archive-date=14 жовтня 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20131014081923/http://notatky.com.ua/lama-anhel/ }}</ref><ref>{{Cite web|url=http://korrespondent.net/video/showbiz/1604589-premera-klipa-gruppy-lama-angel|назва=Премьера клипа группы Lama Ангел|видавець=[[Корреспондент|«Корреспондент»]]|дата=18 вересня 2013|url-архіву=https://web.archive.org/web/20131015210218/http://korrespondent.net/video/showbiz/1604589-premera-klipa-gruppy-lama-angel|дата-архіву=15 жовтня 2013|мертвий-url=no|дата-доступу=29 травня 2021}}</ref>. На відео показано [[Дзеньків Наталя Ігорівна|Наталію Дзеньків]] та барабанщика гурту, що знаходяться у темній кімнаті (образ кімнати батька Наталії), де все нагадує саме про нього. Відео переплітається з кадрами особистих речей батька.

Постановкою відео займався режисер [[Олександр Стеколенко]], відомий роботою з колективами «[[Океан Ельзи]]», «[[Ляпіс Трубецькой]]», «[[Крихітка Цахес (гурт)|Крихітка Цахес]]» та іншими.

{{цитата|«Пісня «Ангел» присвячена людям, яких я люблю, в першу чергу мого батька, якого вже немає з нами. Одна з тем цієї композиції - зв'язок між світом, у якому ми живемо і тим, у який потрапляємо після нашої фізичної смерті». «Ми хотіли зняти атмосферний, побудований на певних образах відеокліп. Сама пісня наштовхнула на таку ідею.||<ref>{{Cite web |url=http://www.meloman.tv/lama-angel.html |title=Архівована копія |access-date=2013-10-12 |archive-date=2013-10-14 |archive-url=https://web.archive.org/web/20131014225630/http://www.meloman.tv/lama-angel.html |url-status=dead }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131014225630/http://www.meloman.tv/lama-angel.html |date=2013-10-14 }}</ref>|[[Дзеньків Наталя Ігорівна|Наталія Дзеньків]] у своєму інтерв'ю}}.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20131014030318/http://www.russianpop.net/blog/2013/09/lama---cc98.html Текст до пісні]

[[Категорія:Ангели в мистецтві]]
[[Категорія:Сингли співачки Lama]]

title: Сингл Lama · з альбому Назавжди

Випущений: 6 вересня, 2013

Формат: сингл

Жанр: Драм-енд-бейс · Психоделічний рок

Мова: українська

Автор пісні: Наталія Дзеньків

Композитор: Віталій Телезин

Продюсер: Віталій Телезин

title: Хронологія синглів Lama

| Попередній | «Лиш тільки ти» (2013) |: Наступний

Попередній: «Лиш тільки ти» · (2013)


text:
# Александр Іностранцев
Александр Іностранцев (24 липня 1843 Санкт-Петербург — 31 грудня 1919 Санкт-Петербург) — палеонтолог Російської імперії, петрограф, професор Санкт-Петербурзького університету, член-кореспондент Академії наук (з 1901). Один із засновників та голова (з 1888) Товариства любителів природознавства, антропології та етнографії. Член цілого ряду геологічних, мінералогічних, антропологічних та інших суспільств у Російській імперії та за кордоном.

## Біографія
Народився 24 липня 1843 року в селищі фарфорового заводу на околицях Санкт-Петербурга. Він був 6 дитиною (з 10) у сім'ї А. П. Іностранцев (фельдєгерський офіцер при Імператорі Миколі I) та Є.В. М. Добровольській .

### Освіта
Закінчив 2-ю Санкт-Петербурзьку гімназію (1863) , після чого вступив на фізико-математичний факультет Санкт-Петербурзького університету. Спочатку захоплено займався хімією, проте в результаті знайомства на старших курсах з геологією та мінералогією, під керівництвом професорів Е. К. Гофмана та П. А. Пузиревського, змінив свою спеціалізацію. У 1867 році закінчив університет і був залишений для здобуття професорського звання.
Під час стажування в Італії у 1872 вивчав виверження вулкана Везувій.

### Наукова та викладацька робота
У 1867 році вперше у Російській імперії застосував метод мікроскопічного дослідження гірських порід.
У 1868 році А. Іностранцев захистив магістерську дисертацію «Геогностична будова західного берега Ладозького озера».
У 1868 році обійняв посаду охоронця Мінералогічного кабінету.
З 1869 року читав лекції як приват-доцент.
1873 року в Імператорський університет Святого Володимира захистив докторську дисертацію на тему: «Геологічні дослідження на півночі Росії у 1869 та 1870 роках». Він став першим доктором мінералогії та геології в Російській імперії (до цього присуджувався ступінь з мінералогії та геогнозії).
В 1873 був обраний екстраординарним, а в 1880 - ординарним професором Санкт-Петербурзького університету.
Крім Петербурзького університету А. Іностранцев  читав лекції також у Технологічному інституті (з 1874), Військово-медичній та Інженерній академіях, в Академії Генерального штабу та інших навчальних закладах. З 1878 по 1889 він читав курси геології, мінералогії та петрографії на Бестужевських Вищих жіночих курсах.
У 1892 року на Уралі А. Іностранцев відкрив корінне родовище платини.
Головним напрямом досліджень А. Іностранцева була петрографія.
На 1-й сесії Міжнародного геологічного конгресу (Париж, 1878) А. Іностранцев представляв Російську імперію, був обраний членом Комісії з уніфікації геологічної номенклатури. На 2-ю сесію (Болонья, 1881) він приїхав як голова російського комітету Комісії з уніфікації системи стратиграфічних підрозділів. На його пропозицію терміни «група», «система», «відділ» було затверджено як міжнародні. А. Іностранцев  входив до Бюро Конгресу як віце-президент від Російської імперії.
А. Іностранцев виховав плеяду учнів, серед яких 3 академіки, 2 члени-кореспонденти, понад 10 професорів. Серед них, фундатор наукового ґрунтознавства Ст. Ст. Докучаєв та перша жінка професор геології Е. Ст. Соломко .
Александр Іностранцев помер 31 грудня 1919 року у Петрограді. Похований на лютеранському Смоленському цвинтарі.

## Сім'я
Дружина — Іностранцева Марія Федорівна (уроджена Ореус; 1849-17 січня 1920) .
Син — Іностранцев Костянтин Олександрович (1876-1941) — російський історик-сходознавець.

## Нагороди
- Орден Св. Анни 2-го ступеня (1885), Орден Св. Анни 1-го ступеня (1910)
- Орден Св. Рівноапостольного Князя Володимира 3-го ступеня (1890)
- Орден Св. Станіслава 1-го ступеня (1894)
- Відзнака «У відплату 40-річної бездоганної служби» (1908)
- Медаль «На згадку про 300-річчя царювання Будинку Романових. 1613-1913 рр..» (1913).
- Золота медаль ім. Ф. П. Літке за «Геологічний нарис Повенецького повіту Олонецької губернії та її рудних родовищ».

## Членство в організаціях
- З 1868 року був членом Імператорського Мінералогічного товариства.
- Член Санкт-Петербурзького товариства дослідників природи з 1873 року (у 1900 році обраний його президентом).
- Член Імператорського Московського товариства випробувачів природи з 1898 (з 1890 — почесний член).
- У 1879 був обраний членом Імператорського Російського географічного товариства.
- У 1901 році був обраний членом-кореспондентом Імператорської Санкт-Петербурзької академії наук з фізичного розряду.
- Член-кореспондент Природно-історичного товариства (Академія природничих наук, Філадельфія, 1880)
- Член-кореспондент Імператорсько-королівського геологічного товариства (Віденський технічний університет)
- Член-кореспондент Національного природничо-історичного та математичного товариства (Фрайберзька гірська академія) [7].

Іменем Іностранцев А.названо затоку на західному узбережжі о. Північний і льодовик на архіпелазі Нова Земля, п'ять форм викопних організмів з класів брахіопод, головоногих молюсків і плазунів, а також викопна хижа хребетна тварина з пермських відкладень — Іноземцевія (лат. Inostrancevia).

title: Александр Іностранцев

wikitext:
{{Науковець
|ім'я             = <!--Прізвище, ім'я, по батькові-->
|оригінал імені   = <!--Прізвище, ім'я, по батькові мовою оригіналу-->
|жінка            = <!--Написати «так», якщо науковець — жінка.-->
|зображення       = <!--Назва файлу-->
|розмір           = <!--Розмір зображення (стандартний — 225х250рх)-->
|підпис           = <!--Опис зображення, що з'являється при наведенні курсору (необов'язковий)-->
|дата народження  = <!--ДД.ММ.РРРР, без шаблонів (наприклад: 12.5.1945)-->
|місце народження =
|дата смерті      = <!--Дата смерті в такому ж форматі, що й дата народження-->
|місце смерті     =
|причина смерті   =
|поховання        =
|резиденція       = <!--Місце проживання (тривалий час > 1 року)-->
|громадянство     =
|національність   =
|галузь           = <!--Галузь наукових інтересів-->
|alma mater       = <!--Назва навчального закладу, де отримав освіту-->
|заклад           = <!--Місце роботи-->
|посада           = <!--Наприклад, ректор, директор інституту тощо-->
|відомий завдяки  = <!--Наукові досягнення, що зробили науковця відомим (асоціативно)-->
|звання           = <!--Вчене звання (напр., професор)-->
|ступінь          = <!--Науковий ступінь (напр., доктор технічних наук)-->
|керівник         =
|учні             = <!--Видатні учні, послідовники-->
|аспіранти-докторанти =
|членство         = <!--Членство в організаціях (напр., НАН України)-->
|батько           =
|мати             =
|дружина          =
|чоловік          =
|діти             =
|брати, сестри    =
|нагороди         = <!-- {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{шаблон_вищої_нагороди}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{шаблон_нагороди}} {{!!}} {{шаблон_нагороди}}
{{!}}-
{{!}} {{шаблон_нагороди}} {{!!}} {{шаблон_нагороди}}
{{!)}} -->
|автограф         =
|сайт             =
|примітки         =
}}
'''Александр Іностранцев''' ([[24 липня]] [[1843]] [[Санкт-Петербург]] — [[31 грудня]] [[1919]] [[Санкт-Петербург]]) — [[палеонтолог]] Російської імперії, [[Петрографія|петрограф]], професор Санкт-Петербурзького університету, член-кореспондент Академії наук (з 1901). Один із засновників та голова (з 1888) Товариства любителів природознавства, антропології та етнографії. Член цілого ряду геологічних, мінералогічних, антропологічних та інших суспільств у Російській імперії та за кордоном.

== Біографія ==
Народився [[24 липня]] [[1843]] року в селищі [[Імператорський порцеляновий завод|фарфорового заводу]] на околицях [[Санкт-Петербург|Санкт-Петербурга]]. Він був 6 дитиною (з 10) у сім'ї А. П. Іностранцев (фельдєгерський офіцер при Імператорі [[Микола I (російський імператор)|Миколі I]]) та Є.В. М. Добровольській <ref>''Иностранцев А. А.'' Детство // Воспоминания (Автобиография). СПб.: Центр «Петербургское востоковедение», 1998. C. 19-22.</ref>.

=== Освіта ===
Закінчив [[Друга Санкт-Петербурзька гімназія|2-ю Санкт-Петербурзьку гімназію]] (1863) <ref>{{Cite web|url=http://old.2spbg.ru/vipusk1.php?id=1863|title=Выпуск 1863 года|accessdate=2018-05-02|archivedate=2018-05-03|archiveurl=https://web.archive.org/web/20180503110911/http://old.2spbg.ru/vipusk1.php?id=1863|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180503110911/http://old.2spbg.ru/vipusk1.php?id=1863 |date=2018-05-03 }}</ref>, після чого вступив на фізико-математичний факультет [[Санкт-Петербурзький університет|Санкт-Петербурзького університету]]. Спочатку захоплено займався хімією, проте в результаті знайомства на старших курсах з геологією та мінералогією, під керівництвом професорів Е. К. Гофмана та П. А. Пузиревського, змінив свою спеціалізацію. У 1867 році закінчив університет і був залишений для здобуття професорського звання.

Під час стажування в Італії у 1872 вивчав виверження вулкана [[Везувій]].

=== Наукова та викладацька робота ===
[[Файл:InostrancevAA.jpg|міні| А. '''І'''ностранцев, 1901 р.]]
У 1867 році вперше у Російській імперії застосував метод [[Мікроскопія|мікроскопічного дослідження]] гірських порід.

У 1868 році А. Іностранцев захистив магістерську дисертацію «Геогностична будова західного берега Ладозького озера».

У 1868 році обійняв посаду охоронця Мінералогічного кабінету.

З 1869 року читав лекції як [[приват-доцент]].

1873 року в [[Імператорський університет Святого Володимира]] захистив докторську дисертацію на тему: «Геологічні дослідження на півночі Росії у 1869 та 1870 роках». Він став першим доктором мінералогії та геології в Російській імперії (до цього присуджувався ступінь з мінералогії та геогнозії).

В 1873 був обраний екстраординарним, а в 1880 - ординарним професором Санкт-Петербурзького університету.

Крім Петербурзького університету А. Іностранцев  читав лекції також у Технологічному інституті (з 1874), [[Військово-медична академія імені С. М. Кірова|Військово-медичній]] та Інженерній академіях, в [[Академія Генерального штабу (Російська імперія)|Академії Генерального штабу]] та інших навчальних закладах. З 1878 по 1889 він читав курси геології, мінералогії та петрографії на [[Бестужевські курси|Бестужевських Вищих жіночих курсах]].

У [[1892|1892 року]] на Уралі А. Іностранцев відкрив корінне родовище [[Платина|платини]].

Головним напрямом досліджень А. Іностранцева була [[петрографія]].

На 1-й сесії [[Міжнародний геологічний конгрес|Міжнародного геологічного конгресу]] (Париж, 1878) А. Іностранцев представляв Російську імперію, був обраний членом Комісії з уніфікації геологічної номенклатури. На 2-ю сесію (Болонья, 1881) він приїхав як голова російського комітету Комісії з уніфікації системи стратиграфічних підрозділів. На його пропозицію терміни «група», «система», «відділ» було затверджено як міжнародні. А. Іностранцев  входив до Бюро Конгресу як віце-президент від Російської імперії.

А. Іностранцев виховав плеяду учнів, серед яких 3 академіки, 2 члени-кореспонденти, понад 10 професорів. Серед них, фундатор наукового ґрунтознавства [[Докучаєв Василь Васильович|Ст.]] [[Докучаєв Василь Васильович|Ст.]] [[Докучаєв Василь Васильович|Докучаєв]] та перша жінка професор геології Е. Ст. Соломко <ref>''Наливкин Д. В.'' Наши первые женщины-геологи. Л.: Наука, 1979, 216 с.</ref>.

Александр Іностранцев помер 31 грудня 1919 року у Петрограді. Похований на лютеранському Смоленському цвинтарі.

== Сім'я ==
Дружина — Іностранцева Марія Федорівна (уроджена Ореус; 1849-17 січня 1920) <ref>ЦГА СПб. Ф. Р-6143. Оп. 1. Д. 224. Л. 62.</ref>.

Син — Іностранцев Костянтин Олександрович (1876-1941) — російський історик-сходознавець.

== Нагороди ==

* Орден Св. Анни 2-го ступеня (1885), Орден Св. Анни 1-го ступеня (1910)
* Орден Св. Рівноапостольного Князя Володимира 3-го ступеня (1890)
* Орден Св. Станіслава 1-го ступеня (1894)
* Відзнака «У відплату 40-річної бездоганної служби» (1908)
* Медаль «На згадку про 300-річчя царювання Будинку Романових. 1613-1913 рр..» (1913).
* Золота медаль ім. Ф. П. Літке за «Геологічний нарис Повенецького повіту Олонецької губернії та її рудних родовищ».

== Членство в організаціях ==

* З [[1868|1868 року]] був членом Імператорського Мінералогічного товариства.
* Член Санкт-Петербурзького товариства дослідників природи з [[1873|1873 року]] (у [[1900|1900 році]] обраний його президентом).
* Член Імператорського Московського товариства випробувачів природи з 1898 (з [[1890]] — почесний член).
* У [[1879]] був обраний членом Імператорського Російського географічного товариства.
* У [[1901|1901 році]] був обраний членом-кореспондентом Імператорської Санкт-Петербурзької академії наук з фізичного розряду.
* Член-кореспондент Природно-історичного товариства (Академія природничих наук, [[Філадельфія]], [[1880]])
* Член-кореспондент Імператорсько-королівського геологічного товариства ([[Віденський технічний університет]])
* Член-кореспондент Національного природничо-історичного та математичного товариства ([[Фрайберзька гірнича академія|Фрайберзька гірська академія]]) <ref>Карелия: энциклопедия: в 3 т. / гл. ред. А. Ф. Титов. Т. 1: А — Й. — Петрозаводск: ИД «ПетроПресс», 2007. — 400 с. : ил.,карт. — стр. 372 ISBN 978-5-8430-0123-0 (т. 1)</ref>.

Іменем ''Іностранцев А.''названо затоку на західному узбережжі о. Північний і льодовик на архіпелазі [[Нова Земля]], п'ять форм викопних організмів з класів брахіопод, головоногих молюсків і плазунів, а також викопна хижа хребетна тварина з пермських відкладень — Іноземцевія ({{Lang-la|Inostrancevia}}).

== Бібліографія ==
''Іностранцев А.'' — автор понад 170 наукових праць, серед них книги:

* ''Іностранцев А.''  Геологічний огляд місцевості між Білим морем та Онезьким озером. СПб.: Ст Демаков, 1871. 83 с.: карт.
* ''Іностранцев А.'' Історичний нарис діяльності Везувію з 1857 року до наших днів. СПб.: У. З. Балашев, 1873. 30 з.
* ''Іностранцев А.'' Про варіоліт. СПб.: ІАН, 1874. 29 с.
* ''Іностранцев А.'' Вивчення Друскенікських мінеральних джерел. СПб.: Ст Джуліяні, 1882. IV, 79 с.
* ''Іностранцев А.'' [http://elibrary.karelia.ru/book.shtml?levelID=012&id=6790&cType=1 Доісторична людина кам'яного віку узбережжя Ладозького озера.] — СПб.: Тип. М. М. Стасюлевича, 1882. − 243 с.: іл.
* ''Іностранцев А.'' Лекції історичної геології, петрографії та стратиграфії, читані на Вищих жіночих Бестужевських курсах у 1882/83 pp. СПб.: Є. Соломко, 1883. 408 с.
* ''Іностранцев А.'' Геологія: Загальний курс лекцій, читаний студентам С.-Петербурзького університету: У 2 т. Спб.: М. Стасюлевич, 1885-1887. (5 видань)
* ''Іностранцев А.'' Конспект історичної геології, читаний у С.-Петербурзькому імп. університеті у 1885 та 1886 роках. СПб.: Ф. Кремер, 1886. 232 с.
* ''Іностранцев А., Ф. Ю. Левінсон-Лессінг Ф. Ю., Каракаш Н. І., Стрешевський С. І.'' Через Головний Кавказький хребет: Геологічні дослідження передбачуваного ж.-д. шляхи через Архотський перевал між Владикавказом і Тифлісом. СПб.: Упр. жел. дор. 1896. VI, 250, 34 с.
* ''Іностранцев А.'' [http://paleostratmuseum.ru/files/Inostrantsev,1998.pdf Спогади: (Автобіографія)] / Підготовка тексту, вступна стаття та коментарі В. А. Прозоровського, І. Л. Тихонова. СПб.: Петербурзьке сходознавство, 1998. 272 с. ISBN 5-85803-109-9

== Література ==

* {{ВТ-ЕСБЕ|Иностранцев, Александр Александрович}}
* ''Кузнецов С. С.'' Александр Александрович Иностранцев. Л., 1969
* ''Орлов&nbsp;Ю.&nbsp;А.'' Александр Александрович Иностранцев. (1843—1919) // Люди русской науки: Очерки о выдающихся деятелях естествознания и техники. — Т. 1. — {{М.}}; {{Л.}}: Изд-во АН СССР, 1948. — С. 399—403; То же // Люди русской науки: Очерки о выдающихся деятелях естествознания и техники. — Кн. 2. Геология. География. — {{М.}}: Наука, 1962. — С. 33—37: порт.
* ''Соколов В. А.'' Александр Александрович Иностранцев: 1843—1919. — {{М.}}: Наука, 1981. — 103 с.

== Примітки ==
{{Reflist|2}}

== Посилання ==
* {{Ras.ru employee|50574|Иностранцева Александра Александровича}}
* [http://www.library.spbu.ru/bbk/exhibitions/glitr/g3.php А. А. Иностранцев] — Библиотека бестужевских курсов.
* [http://paleostratmuseum.ru/Inostrantsev.html Палеонтолого-стратиграфический музей СПбГУ] — основан профессором А. А. Иностранцевым в 1873 году.
* [http://bioslovhist.history.spbu.ru/component/fabrik/details/1/644.html А. А. Иностранцев] — Биографика СПбГУ.
* [http://scirus.benran.ru/higeo/view-record.php?tbl=person&id=147 Биография и библиография] в Информационной системе «История геологии и горного дела» ГИН РАН.

{{DEFAULTSORT:Іностранцев Александр}}
[[Категорія:Автори Енциклопедичного словника Брокгауза і Ефрона]]
[[Категорія:Поховані на Смоленському лютеранському кладовищі]]
[[Категорія:Дійсні таємні радники]]
[[Категорія:Члени-кореспонденти Санкт-Петербурзької академії наук]]
[[Категорія:Викладачі Бестужевських курсів]]
[[Категорія:Викладачі Військово-медичної академії імені С. М. Кірова]]
[[Категорія:Викладачі Санкт-Петербурзького технологічного інституту]]
[[Категорія:Випускники Другої Санкт-Петербурзької гімназії]]
[[Категорія:Геологи Російської імперії]]
[[Категорія:Померли в Санкт-Петербурзі]]
[[Категорія:Статті з джерелами з Вікіданих]]
[[Категорія:Померли 1919]]
[[Категорія:Померли 31 грудня]]
[[Категорія:Уродженці Санкт-Петербурга]]
[[Категорія:Народились 1843]]
[[Категорія:Народились 24 липня]]
[[Категорія:Нагороджені золотою медаллю імені Ф. П. Літке]]
[[Категорія:Кавалери ордена святого Володимира 3 ступеня]]
[[Категорія:Кавалери ордена Святого Станіслава 1 ступеня]]
[[Категорія:Кавалери ордена Святої Анни 2 ступеня]]
[[Категорія:Кавалери ордена Святої Анни 1 ступеня]]
[[Категорія:Науковці Санкт-Петербурзького університету]]
[[Категорія:Сторінки з неперевіреними перекладами]]

title: Александр Іностранцев

Народився: 12 (24) липня 1843 або 24 липня 1843 · Санкт-Петербург, Російська імперія

Помер: 31 грудня 1919 (76 років) · Петроград, Російська СФРР

Поховання: Смоленський лютеранський цвинтарd

Країна: Російська імперія · Російська республіка · Російська СФРР

Діяльність: палеонтолог, викладач університету

Alma mater: геологічний факультет Санкт-Петербурзького державного університетуd · Імператорський Санкт-Петербурзький університет

Галузь: петрографія

Заклад: Санкт-Петербурзький державний університет

Вчителі: Platon Puzyrevskyd

Аспіранти, докторанти: Докучаєв Василь Васильович · Левінсон-Лессинг Франц Юлієвич · Vladimir Lamanskiyd · Nikolay Sibirtsevd · V. M. Timofeevd · Pyotr Borisovd

Членство: Петербурзька академія наук

Нагороди: орден Святої Анни I ступеня · орден Святого Станіслава I ступеня · орден Святого Володимира III ступеня · орден Святої Анни II ступеня


text:
# Нуева-Картея
Нуева-Картея (ісп. Nueva Carteya) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Андалусія, у провінції Кордова. Населення — 5679 осіб (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 320 км на південь від Мадрида, 43 км на південний схід від Кордови.

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

## Галерея зображень
- Розташування муніципалітету у провінції Кордова

title: Нуева-Картея

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Нуева-Картея
 | місцева_назва       = ''Nueva Carteya''
 | прапор              = Bandera de Nueva Carteya (Córdoba).svg
 | герб                = Escudo de Nueva Carteya (Córdoba).svg
 | автономна_спільнота = [[Андалусія]]
 | провінція           = [[Кордова (провінція Іспанії)|Кордова]]
 | комарка             =
 | широта              = 37.583
 | довгота             = -4.467
 | висота              = 454
 | населення           = 5679
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 69,18
 | густота             = 82,09
 | поштові_індекси     = 14857
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 14046
 | мер                 = Вісенте Тапія Експосіто
 | рік_обрання         =
 | www                 =
}}
'''Нуева-Картея''' ({{lang-es|Nueva Carteya}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Андалусія]], у провінції [[Кордова (провінція Іспанії)|Кордова]]. Населення — {{formatnum:5679}} осіб (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 320 км на південь від [[Мадрид]]а, 43 км на південний схід від [[Кордова (місто в Іспанії)|Кордови]].

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Nueva Carteya}}

== Галерея зображень ==
<gallery>
Файл:Nueva-Carteya-mapa.png|Розташування муніципалітету у провінції Кордова
</gallery>

== Посилання ==

* [http://www.nuevacarteya.es Офіційна вебсторінка муніципальної ради]
* [http://www.juntadeandalucia.es/institutodeestadistica/sima/htm/sm14046.htm Нуева-Картея]
<!-- * [http://www.nuevacarteya.com Página Web sobre Nueva Carteya y todo lo que lleva consigo.] -->
<!-- * [http://www.sevuelcalatina.com Se vuelca la tina!] -->

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Кордова}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Кордова]]

title: Нуева-Картея · Nueva Carteya

· Герб: · Прапор

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Андалусія

Провінція: Кордова

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Вісенте Тапія Експосіто

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Скицов
Скицов (словац. Skýcov) — село в окрузі Комарно Нітранського краю Словаччини. Площа села 25,23 км². Станом на 31 грудня 2015 року в селі проживало 974 жителі.

## Історія
Перші згадки про село датуються 1298 роком.

## Населення
| Рік:            | 1994. | 2004.   | 2014.   | 2024.   |
| --------------- | ----- | ------- | ------- | ------- |
| Кількість осіб: | 1072  | 1037    | 981     | 936     |
| Різниця:        |       | -3,26 % | -5,40 % | -4,58 % |

| Рік:            | 2023. | 2024.   |
| --------------- | ----- | ------- |
| Кількість осіб: | 940   | 936     |
| Різниця:        |       | -0,42 % |

title: Скицов

wikitext:
{{НП Словаччини
 |статус = Село
 |українська назва        = Скицов
 |оригінальна назва = Skýcov
 |герб =
 |прапор =
 |зображення = Skýcov - panoramio (2).jpg
 |країна = {{SVK}}
 |розмір карти країни = 300
 |підпорядкування =
 |вид району =  Район
|вид регіону = Край
 |район =
 |район в таблиці =
 |регіон = Нітранський край
 |регіон в таблиці = Нітранський край
 |вид общини =
 |община =
 |община в таблиці =
 |голова = Томаш Колембус ({{lang-sk|Tomáš Kolembus}})
 |вид голови =  Староста
  |перша згадка       = 1298
 |попередні назви           =
 |статус з =
  |lat_dir = N|lat_deg = 48|lat_min = 30|lat_sec =19
|lon_dir = E|lon_deg = 18|lon_min = 25|lon_sec =21
  |CoordAddon = type:city(69656)_region:SK
 |вид висоти =
 |висота центру НП = 458
 |клімат =
 |рік перепису =
 |щільність =
 |агломерація =
 |національний склад =
 |конфесійний склад =
 |часовий пояс = +1
 |DST = +1
 |телефонний  =42135
 |поштовий індекс = 95185
 |поштові індекси =
 |вид ідентифікатора =
 |цифровий ідентифікатор  =
 |автомобільний  =
 |сайт = http://www.e-obce.sk/obec/skycov/skycov.html
 |мова сайту =sk
}}
'''Скицов''' ({{lang-sk|Skýcov}}) — [[село]] в окрузі [[Комарно (округ)|Комарно]] [[Нітранський край|Нітранського краю]] [[Словаччина|Словаччини]]. Площа села 25,23 км². Станом на 31 грудня 2015 року в селі проживало 974 жителі.

== Історія ==
Перші згадки про село датуються [[1298]] роком<ref name="skgeodesy.sk"/><ref name="Počet"/>.

== Населення ==
{{SK|pop}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=
<ref name="Počet">{{ref-sk}} [http://slovak.statistics.sk/wps/portal/ext/themes/demography/population/indicators Počet obyvateľov SR k 31. 12. 2015]. Bratislava : ŠÚ SR, 2016-04-28.</ref>
<ref name="skgeodesy.sk">{{ref-sk}} [http://www.skgeodesy.sk/sk/ugkk/kataster-nehnutelnosti/registre-obnovenej-evidencie-pozemkov/ Registre obnovenej evidencie pozemkov]. Bratislava : ÚGKK SR, 2011-12-31.</ref>
}}

{{Slovakia-geo-stub}}
{{Округ Злате Моравце}}

[[Категорія:Села округу Злате Моравце]]
[[Категорія:Засновані в Європі 1293]]

title: обец

Країна: Словаччина

Край: Нітранський

Окрес: Златі Моравці → SPARQL ←

Статус: з Село року

· густота: 37,09 осіб/км²

Автомоб. ном.: ZM

Голова: Томаш Колембус (словац. Tomáš Kolembus)

title: Карта

Карта:
Скицов (Нітранський край)
Скицов у Вікісховищі


text:
# Татищево (Челябінська область)
Татищево (рос. Татищево) — село у Карталинському районі Челябінської області Російської Федерації.
Входить до складу муніципального утворення Великопетровське сільське поселення. Населення становить 156 осіб (2010).

## Історія
Від 4 листопада 1924 року належить до Карталинського району Челябінської області.
Згідно із законом від 17 вересня 2004 року органом місцевого самоврядування є Великопетровське сільське поселення.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 244  | ↘156 |

title: Татищево (Челябінська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[село]]
|тип_род         = села
|назва           = Татищево
|назва ін.       = Татищево
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Челябінська область]]
|район           = [[Карталинський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Великопетровське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 156 (2010){{RUS-CHE-census}}
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[UTC+5]], [[Літній час|літом]] [[UTC+6]]
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Челябінська область
}}
'''Татищево''' ({{lang-ru|Татищево}}) — [[село]] у [[Карталинський район|Карталинському районі]] [[Челябінська область|Челябінської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Входить до складу муніципального утворення [[Великопетровське сільське поселення]]. Населення становить 156 осіб (2010){{RUS-CHE-census}}.

== Історія ==

Від 4 листопада [[1924]] року належить до Карталинського району Челябінської області.

Згідно із законом від [[17 вересня]] [[2004]] року органом місцевого самоврядування є Великопетровське сільське поселення<ref>[http://docs.cntd.ru/document/802017963 Закон Челябинской области от 17 сентября 2004 года № 275-ЗО «О статусе и границах Карталинского муниципального района, городского и сельских поселений в его составе»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150402103723/http://docs.cntd.ru/document/802017963 |date=2 квітня 2015 }} {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Татищево (Челябинская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Карталинський район}}
{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Села Челябінської області]]

[[Категорія:Населені пункти Карталинського району]]

title: село Татищево

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Челябінська область

Муніципальний район: Карталинський район

Поселення: Великопетровське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: UTC+5, літом UTC+6

Основні дані:
Мапа
· Татищево · Татищево


text:
# Юпітер (Прип'ять)
Завод «Юпітер» — нині занедбане радянське та українське підприємство машинобудівної промисловості, розташоване у Прип'яті Київської області.

## Історія
Завод розпочав роботу в 1980 році як підприємство з виробництва комплектуючих для побутових електронних приладів. Справжня спеціалізація заводу не розголошувалася, оскільки насправді він був закритим військовим об'єктом та працював на ВПК СРСР. На заводі працювало близько 3 500 осіб.
Був у підпорядкуванні київського заводу «Маяк».
Після Чорнобильської катастрофи 26 квітня 1986 року, як і більшість об'єктів Прип'яті, був офіційно зупинений, однак, поруч з Чорнобильською АЕС, далі продовжував роботу вже як радіологічна лабораторія для тестування різних методів дезактивації та розробки дозиметричних приладів. З 1986 року на території підприємства знаходилось Виробниче об'єднання "Спецатом", яке займалося виробництвом і обслуговуванням робототехніки та спеціалізованого обладнання для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У 1996 році підприємство остаточно закрите та ліквідоване.

## Галерея
- Серпень 2016
- Червень 2019
- Червень 2019
- Червень 2019
- Червень 2019
- Червень 2019

title: Юпітер (Прип'ять)

wikitext:
{{Картка компанії
 | назва = Завод «Юпітер»
 | оригінальна_назва =
 | логотип =
 | тип = [[Державне підприємство]]
 | спеціалізація = [[ВПК]]
 | гасло =
 | доля = закритий
 | попередник =
 | наступник =
 | заснування = [[1980]]
 | дата       =
 | коментар =
 | засновник =
 | закриття = [[1996]]
 | розташування = [[Прип'ять]], [[Україна]]
 | філії =
 | територія діяльності =
 | ключові особи =
 | галузь = машинобудування
 | продукція = електроприлади спеціального призначення
 | послуги =
 | валовий дохід =
 | операційний прибуток =
 | чистий прибуток =
 | aum =
 | активи =
 | власний капітал       =
 | власник               =
 | число співробітників  =
 | число клієнтів        =
 | холдинг               = «[[Завод «Маяк» (Київ)|Маяк]]»
 | структурні підрозділи =
 | дочірні компанії      =
 | сайт                  =
 | примітки              =
}}
{{otheruses}}
'''Завод «Юпітер»''' — нині занедбане [[СРСР|радянське]] та [[Україна|українське]] підприємство [[Машинобудування|машинобудівної промисловості]], розташоване у [[Прип'ять|Прип'яті]] [[Київська область|Київської області]].

== Історія ==
Завод розпочав роботу в [[1980]] році як підприємство з виробництва комплектуючих для побутових електронних приладів.<ref>[https://zalaza.net/viewtopic.php?f=71&t=10599 Завод «Юпитер» (Припять)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160821175655/https://zalaza.net/viewtopic.php?f=71&t=10599 |date=2016-08-21 }} {{ref-ru}}</ref> Справжня спеціалізація заводу не розголошувалася, оскільки насправді він був закритим військовим об'єктом та працював на [[ВПК]] СРСР.<ref>[http://stalker.uz/galereya/nemnogo-tainy-zavoda-yupiterpripyat-zavod-yupiter-foto.html Немного тайны завода «Юпитер»,(Припять. Завод «Юпитер», фото)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141024070903/http://stalker.uz/galereya/nemnogo-tainy-zavoda-yupiterpripyat-zavod-yupiter-foto.html |date=2014-10-24 }} {{ref-ru}}</ref> На заводі працювало близько 3 500 осіб.

Був у підпорядкуванні [[київ]]ського заводу «[[Завод «Маяк» (Київ)|Маяк]]».<ref>[http://stalker-tour.com/forum/viewtopic.php?f=55&t=1238 Припятский завод «Юпитер»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140222101522/http://stalker-tour.com/forum/viewtopic.php?f=55&t=1238 |date=22 лютого 2014 }} {{ref-ru}}</ref>

Після [[Чорнобильська катастрофа|Чорнобильської катастрофи]] [[26 квітня]] [[1986]] року, як і більшість об'єктів Прип'яті, був офіційно зупинений<ref>[http://chernobylgallery.com/galleries/jupiter-factory/ Jupiter Factory] {{ref-en}}</ref>, однак, поруч з [[Чорнобильська атомна електростанція|Чорнобильською АЕС]], далі продовжував роботу вже як радіологічна лабораторія для тестування різних методів дезактивації та розробки дозиметричних приладів. З 1986 року на території підприємства знаходилось Виробниче об'єднання "Спецатом", яке займалося виробництвом і обслуговуванням робототехніки та спеціалізованого обладнання для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У [[1996]] році підприємство остаточно закрите та ліквідоване.<ref>[https://www.chernobylwel.com/CZ/724/cernobyl/ Černobylská katasrofa] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180110055018/https://www.chernobylwel.com/CZ/724/cernobyl/ |date=2018-01-10 }} {{ref-cz}}</ref>

==Галерея==
<gallery>
File:Jupiterfactory.jpg|Серпень 2016
File:Pripjat 2019 61.jpg|Червень 2019
File:Pripjat 2019 62.jpg|Червень 2019
File:Pripjat 2019 63.jpg|Червень 2019
File:Pripjat 2019 64.jpg|Червень 2019
File:Pripjat 2019 66.jpg|Червень 2019
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://chernobylgallery.com/galleries/jupiter-factory/ Jupiter Factory] {{ref-en}}
* [https://chernobylguide.com/ru/zavod_yupiter.html Завод Юпитер: тайный объект Чернобыля] {{ref-ru}}
* [https://www.chornobyl.com.ua/zavod-yupiter-g-pripyat/ Завод Юпитер в Чернобыле] {{ref-ru}}
* [http://trinixy.ru/98971-sekretnyy-obekt-zavod-yupiter-na-okraine-pripyati-40-foto.html Секретный объект: «Завод Юпитер» на окраине Припяти (40 фото)] {{ref-ru}}

[[Категорія:Підприємства СРСР]]
[[Категорія:Зникли в Україні 1996]]
[[Категорія:Прип'ять (місто)]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1980]]

title: Завод «Юпітер»

Тип: Державне підприємство

Галузь: машинобудування

Спеціалізація: ВПК

Доля: закритий

Штаб-квартира: Прип'ять, Україна

Продукція: електроприлади спеціального призначення

Холдингова компанія: «Маяк»


text:
# Бжезе (Нижньосілезьке воєводство)
Бжезе (пол. Brzezie) — село в Польщі, у гміні Тшебниця Тшебницького повіту Нижньосілезького воєводства.
Населення — 335 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Вроцлавського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 171     | 35                 | 122              | 14                   |
| Жінки    | 164     | 42                 | 94               | 28                   |
| Разом    | 335     | 77                 | 216              | 42                   |

title: Бжезе (Нижньосілезьке воєводство)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Бжезе
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Brzezie}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Нижньосілезьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Тшебницький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Тшебниця (гміна){{!}}Тшебниця
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 335
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 71
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = DTR
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0881377
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Бжезе}}

'''Бжезе''' ({{lang-pl|Brzezie}}) — село в Польщі, у [[Тшебниця (гміна)|гміні Тшебниця]] [[Тшебницький повіт|Тшебницького повіту]] [[Нижньосілезьке воєводство|Нижньосілезького воєводства]].
Населення — {{formatnum:335}} {{МНОЖИНА:335|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Вроцлавське воєводство (1975–1998)|Вроцлавського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=171 |ЧолПре=35 |ЧолПрац=122 |ЧолПост=14
|Жін=164 |ЖінПре=42 |ЖінПрац=94 |ЖінПост=28
|Разом=335 |РазомПре=77 |РазомПрац=216 |РазомПост=42
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Тшебниця}}

[[Категорія:Села Тшебницького повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Нижньосілезьке воєводство

Повіт: Тшебницький повіт

Гміна: Тшебниця

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: DTR

OSM: ↑2428013 ·R (Гміна Тшебниця)


text:
# Блакитнар золотошиїй
Блакитна́р золотошиїй (Iridosornis jelskii) — вид горобцеподібних птахів родини саякових (Thraupidae). Мешкає в Перу і Болівії. Вид названий на честь польського зоолога і мандрівника Костянтина Єльського.

## Опис
Довжина птаха становить 14 см, вага 16-26 г. Верхня частина тіла переважно синя, нижня частина тіла рудувато-коричнева, боки синюваті. Обличчя чорне, окаймлене широкою золотичто-жовтою смугою, тім'я жовте. Задня частина шиї чорна, махові і стернові пера чорні.

## Підвиди
Виділяють два підвиди:
- I. j. jelskii Cabanis, 1873 — Анди на півночі і в центрі Перу (від Ла-Лібертада до Хуніна);
- I. j. bolivianus Berlepsch, 1912 — Анди на південному сході Перу (Куско) та в Болівії (на південь до Кочабамби).

## Поширення і екологія
Золотошиї блакитнарі живуть у вологих гірських тропічних лісах та на узліссях. Зустрічаються на висоті від 2500 до 3500 м над рівнем моря.

title: Блакитнар золотошиїй

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Блакитнар золотошиїй
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref>{{cite web |url=https://www.iucnredlist.org/species/22722672/94777326 |title=''Iridosornis jelskii'' |author=BirdLife International |author-link=BirdLife International |year=2016 |accessdate=15 лютого 2022 |archive-date=21 червня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210621113245/https://www.iucnredlist.org/species/22722672/94777326 }}</ref>
| image =Golden-collared Tanager (Iridosornis jelskii) (4856416747).jpg
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| familia = [[Саякові]] (Thraupidae)
| genus = [[Блакитнар]] (''Iridosornis'')
| species = '''Блакитнар золотошиїй'''
| binomial = ''Iridosornis jelskii''
| binomial_authority = ([[Жан Луї Кабаніс|Cabanis]], 1873)
| subdivision_ranks = Підвиди
| subdivision =
(Див. текст)
| range_map = Iridosornis jelskii map.svg
| range_map_caption = Ареал виду
| synonyms =''Iridornis jelsii''
| wikispecies = Iridosornis jelskii
| commonscat = Iridosornis jelskii
| commons = Iridosornis jelskii
}}
'''Блакитна́р золотошиїй'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Iridosornis jelskii'') — вид [[Горобцеподібні|горобцеподібних]] птахів родини [[Саякові|саякових]] (Thraupidae). Мешкає в [[Перу]] і [[Болівія|Болівії]]. Вид названий на честь польського зоолога і мандрівника [[Костянтин Єльський|Костянтина Єльського]]<ref>{{cite book | last=Jobling | first=James A. | year=2010| title=The Helm Dictionary of Scientific Bird Names | url=https://archive.org/details/Helm_Dictionary_of_Scientific_Bird_Names_by_James_A._Jobling | publisher=Christopher Helm | location=London | isbn= 978-1-4081-2501-4 | page=[https://archive.org/details/Helm_Dictionary_of_Scientific_Bird_Names_by_James_A._Jobling/page/n211 211] }}</ref>.

== Опис ==
Довжина птаха становить 14 см, вага 16-26 г. Верхня частина тіла переважно синя, нижня частина тіла рудувато-коричнева, боки синюваті. Обличчя чорне, окаймлене широкою золотичто-жовтою смугою, тім'я жовте. Задня частина шиї чорна, махові і стернові пера чорні.

== Підвиди ==
Виділяють два підвиди:<ref name=ioc>{{cite web|editor1-last=Gill|editor1-first=Frank|editor1-link=Frank Gill (ornithologist)|editor2-last=Donsker|editor2-first=David|year=2021|title=Tanagers and allies|work=World Bird List Version 12.1|url=https://www.worldbirdnames.org/bow/tanagers/|publisher=International Ornithologists' Union|accessdate=15 лютого 2022|archive-date=29 квітня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140429123942/https://www.worldbirdnames.org/bow/tanagers/}}</ref>
* ''I. j. jelskii'' Cabanis, 1873 — [[Анди]] на півночі і в центрі Перу (від [[Ла-Лібертад (регіон)|Ла-Лібертада]] до [[Хунін (регіон)|Хуніна]]);
* ''I. j. bolivianus'' Berlepsch, 1912 — Анди на південному сході Перу ([[Куско (регіон)|Куско]]) та в Болівії (на південь до [[Кочабамба (департамент)|Кочабамби]]).

== Поширення і екологія ==
Золотошиї блакитнарі живуть у вологих гірських тропічних лісах та на узліссях. Зустрічаються на висоті від 2500 до 3500 м над рівнем моря.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q3182672}}
{{bird-stub}}

[[Категорія:Саякові]]
[[Категорія:Птахи, описані 1873]]
[[Категорія:Птахи Перу]]
[[Категорія:Птахи Болівії]]

title: ?Блакитнар золотошиїй

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Родина: Саякові (Thraupidae)

Рід: Блакитнар (Iridosornis)

Вид: Блакитнар золотошиїй

Вікісховище: Iridosornis jelskii

Віківиди: Iridosornis jelskii


text:
# Іван Андрій Говера
Іван Андрій Говера (нар. 2 травня 1966, Івано-Франківськ) — священник УГКЦ, митрофорний протоієрей, доктор богослов'я, синкел у справах мирян Тернопільсько-Зборівської архиєпархії УГКЦ, член Національної спілки письменників України (2023).

## Життєпис
Народився 2 травня 1966 року в Івано-Франківську в сім'ї Ярослава і Марії. Рідний брат Йосафата Говери (*1967), єпископа УГКЦ, екзарха луцького та Василя Говери (*1972),священника УГКЦ, апостольського адміністратора для католиків візантійського обряду в Казахстані та Центральній Азії.
У 1990 році закінчив підпільну духовну семінарію у Львові, яку поєднував із навчанням у Косівському технікумі народних художніх промислів імені В. Касіяна.
У 1996 році о. Іван Андрій закінчив вищі богословські студії Люблінського католицького університету і захистив ліценціат.
З грудня 1993 року обіймав посаду пароха Катедри Непорочного Зачаття Пресвятої Богородиці в Тернополі, згодом став деканом міста Тернополя.
З 2006 року – синкел у справах мирян Тернопільсько-Зборівської архиєпархії УГКЦ.
У 2017 році у Папському Східному інституті захистив докторську дисертацію на тему «Літургійне життя священиків та вірних УГКЦ в період підпілля (1946-1989 рр.)».

## Твори
– Симфонія Кафедрального собору. Минуле і сучасність / о. О. Глубіш, Н. Шподарунок. Тернопіль : Джура, 1999.
– Біблія у моєму житті (методичний збірник). Тернопіль : Джура, 2004.
– Короткий правильник поведінки християнина у Божому храмі. Тернопіль : Підручники і посібники, 2007.
– Катедра. Тернопіль : Джура, 2009.
– Підпільна семінарія УГКЦ. Тернопіль : Джура, 2010.
– Літургія підпільної церкви. Рим-Тернопіль : Джура, 2014.
– Будівничий Віри. Тернопіль, 2019.
– Літургійне життя священиків та вірних в Українській греко-католицькій церкві. Львів : Свічадо, 2019.
– Дев’ятниця до святого Антонія Падевського. Тернопіль : Джура, 2022.

title: Іван Андрій Говера

wikitext:
{{Однофамільці|Говера}}
{{особа
|ім'я              = о. Іван Андрій Говера
|дата народження   = 2.05.1966
}}
'''Іван Андрій Говера''' (нар. [[2 травня]] [[1966]], [[Івано-Франківськ]]) — священник [[Українська греко-католицька церква|УГКЦ]], митрофорний протоієрей, доктор богослов'я, синкел у справах мирян [[Тернопільсько-Зборівська архієпархія УГКЦ|Тернопільсько-Зборівської архиєпархії УГКЦ]], член [[Національна спілка письменників України|Національної спілки письменників України]] (2023).

== Життєпис ==
Народився 2 травня 1966 року<ref>{{Cite web |url=https://oblast-te.com.ua/den-narodzhennya-vidznachayut-sogodni-dvoye-vidomyh-ternopolyan/ |title=День народження відзначають сьогодні двоє відомих тернополян |last= |date=2021-05-02 |website=обласТь |language=uk |access-date=2025-08-14}}</ref> в Івано-Франківську в сім'ї Ярослава і Марії. Рідний брат [[Йосафат (Говера)|Йосафата Говери]] (*1967), єпископа УГКЦ, [[Луцький екзархат УГКЦ|екзарха луцького]] та [[Василь Говера|Василя Говери]] (*1972),священника [[Українська греко-католицька церква|УГКЦ]], [[Апостольський адміністратор|апостольського адміністратора]] для католиків візантійського обряду в Казахстані та Центральній Азії.

У 1990 році закінчив підпільну духовну семінарію у Львові, яку поєднував із навчанням у [[Косівський державний інститут декоративного мистецтва|Косівському технікумі народних художніх промислів імені В. Касіяна]].

У 1996 році о. Іван Андрій закінчив вищі богословські студії [[Люблінський католицький університет Івана Павла II|Люблінського католицького університету]] і захистив ліценціат.

З грудня 1993 року обіймав посаду пароха [[Собор Непорочного Зачаття Пресвятої Богородиці (Тернопіль)|Катедри Непорочного Зачаття Пресвятої Богородиці]] в Тернополі, згодом став деканом міста Тернополя.

З 2006 року – синкел у справах мирян Тернопільсько-Зборівської архиєпархії УГКЦ<ref>{{Cite web |url=https://tze.org.ua/2023/05/u-ternopoli-svyashhennyk-ugkcz-otecz-andr/ |title=У Тернополі священник УГКЦ отець Андрій Іван Говера презентував свої книги - Тернопільсько-Зборівська архиєпархія УГКЦ |last= |date=2023-05-25 |language=uk |access-date=2025-08-14}}</ref>.

У 2017 році у Папському Східному інституті захистив докторську дисертацію на тему «Літургійне життя священиків та вірних УГКЦ в період підпілля (1946-1989 рр.)»<ref>{{Cite web |url=https://catholicnews.org.ua/novim-doktorom-v-ugkc-stav-protoiierey-andriy-ivan-govera/ |title=Новим доктором в УГКЦ став протоієрей Андрій Іван Говера}}</ref>.

== Твори ==
– Симфонія Кафедрального собору. Минуле і сучасність / о. О. Глубіш, Н. Шподарунок. Тернопіль : Джура, 1999.

– Біблія у моєму житті (методичний збірник). Тернопіль : Джура, 2004.

– Короткий правильник поведінки християнина у Божому храмі. Тернопіль : Підручники і посібники, 2007.

– Катедра. Тернопіль : Джура, 2009.

– Підпільна семінарія УГКЦ. Тернопіль : Джура, 2010.

– Літургія підпільної церкви. Рим-Тернопіль : Джура, 2014.

– Будівничий Віри. Тернопіль, 2019.

– Літургійне життя священиків та вірних в Українській греко-католицькій церкві. Львів : Свічадо, 2019.

– Дев’ятниця до святого Антонія Падевського. Тернопіль : Джура, 2022.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
Господь покликав мене за собою [Текст] : [розм. з парохом катедрального собору Непорочного Зачаття Пресвятої Богородиці о. Андрієм Говерою] / розмовляв Б. Новосядлий // [[Божий сіяч]]. — 2010. — Ч. 1(січ.). — С. 5.

Христос не відкидав нікого [Текст] : 2-а частина розмови з парохом катедрального собору, синкелом Терноп.-Зборів. єпархії у справах духовенства отцем-митратом Андрієм Іваном Говерою / А. Говера // Божий сіяч. — 2010. — Ч. 2(лют.). — С. 5.

Коли слово - духовний меч [Текст] : [презентація в обл. краєзнав. музеї книг отця-доктора А. Говери із серії "Літургія підпільної церкви", організована Центром дослідження історії УГКЦ; вручення І. Говері квитка члена НСП України] / О. Крупніцька // Божий сіяч. — 2023. — № 6. — С. 3 : фот. — (Презентація).

== Посилання ==
[https://tze.org.ua/2023/05/u-ternopoli-svyashhennyk-ugkcz-otecz-andr/ У Тернополі священник УГКЦ отець Андрій Іван Говера презентував свої книги]

title: о. Іван Андрій Говера

Народився: 2 травня 1966 (59 років)


text:
# Нара (рослина)
Ця стаття про рослину. Інші значення див. Нара (значення)
На́ра (Acanthosicyos horridus) —  вид рослин родини гарбузові.

## Назва
Назва «нара» походить з мови місцевих племен нама і дамара.

## Будова
Нара — кущ, гілки якого покриті парними колючками довжиною 2–3 см, її плоди формою нагадують диню і також покриті колючками. Нара не має листя, фотосинтез відбувається в зелених тканинах гілок, квітів та колючок. Зростаючи, кущ нари створює непроникну плутанину гілок біля метра заввишки і декілька метрів в ширину, довкола якої відразу починає накопичуватися пісок, що його несе вітром. Більша частина рослини внаслідок цього знаходиться під піском, як і коріння 30 см завтовшки і довжиною до 40 м, яким рослина дотягується до глибоких водоносних горизонтів.
Нара — дводомна рослина. Як чоловічі, так і жіночі екземпляри цвітуть світло-жовтими чи зеленуватими квітами; жіночі квіти відрізняються потовщенням зав'язі, яке розташоване в нижній частині квітки під пелюстками.
Плоди сягають розміру страусиного яйця і важать до 1 кг. Вони містять велику кількість води, а насіння багате на жири (близько 55 %) і білки (30 %). Плодами нара харчується велика кількість пустельних тварин — жирафи, антилопи орикс, носороги, шакали, гієни, а також різноманіття жуків. Розповсюдженню насіння нари сприяють в основному слони та їжатці, тому що вони, як правило, не пережовують насіння, яке згодом виходить разом з послідом непошкодженим. Дрібні гризуни з великою потребою в енергії, навпроти, дуже люблять багате на жири насіння нари і з'їдають його повністю, таким чином завдаючи рослині шкоду.

## Поширення та середовище існування
Ендемічна пустельна рослина, яка росте тільки в прибережній пустелі Наміб на південному заході Африки. Зарості можуть сягати 1500 м².

## Практичне використання
Нара — найширше розповсюджена рослина цих місць і становить харчову базу багатьох видів тварин, які інакше були б неспроможні вижити у пустелі.
Як плоди, так і насіння нари їстівне і для людини; термін зберігання насіння можна збільшити шляхом висушування. Нара використовується в Намібії як лікарська рослина: проти шлункового болю, для прискорення загоювання поранень, а також як природний захисний засіб проти сонячного проміння.

## Галерея
- Нара в розрізі
- Квітка
- Зарості нари на піщаній дюні

title: Нара (рослина)

wikitext:
''Ця стаття про рослину. Інші значення див. [[Нара (значення)]]''

{{Taxobox
| name = Нара
| image = 0892_Narafrucht_Sossusvlei.JPG
| image_width = 265px
| image_caption = Рослина з плодами
| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Рослини]] (Plantae)
| divisio = [[Вищі рослини]] (Streptophyta)
| subdivisio2 = [[Судинні рослини|Судинні]] (Tracheophyta)
| subdivisio4 = [[Насінні]] (Spermatophyta)
| subdivisio5 = [[Покритонасінні]] (Magnoliophyta)
| subdivisio6 = [[Евдикоти]] (Eudicots)
| ordo = [[Гарбузоцвіті]] {{langi|la|Cucurbitales}}
| familia = [[Гарбузові]] {{langi|la|Cucurbitaceae}}
| subfamilia = [[Cucurbitoideae]]
| tribus = [[Benincaseae]]
| subtribus = [[Benincasinae]]
| genus = [[Acanthosicyos]]
| species = '''На́ра'''
| binomial = {{langi|la|Acanthosicyos horridus}}
| binomial_authority = ([[Фрідріх Велвіч|Welw.]] et [[Джозеф Долтон Гукер|Hook.f.]]), 1867
}}

'''На́ра''' ({{langi|la|Acanthosicyos horridus}}) —  вид рослин родини [[гарбузові]].

==Назва==
Назва «нара» походить з мови місцевих [[плем'я|племен]] [[нама]] і [[дамара]].
== Будова ==
Нара — [[кущ]], [[гілка|гілки]] якого покриті парними колючками довжиною 2–3 см, її [[Плід|плоди]] формою нагадують [[Диня|диню]] і також покриті колючками. Нара не має [[листя]], [[фотосинтез]] відбувається в зелених тканинах гілок, [[Квітка|квітів]] та колючок. Зростаючи, кущ нари створює непроникну плутанину гілок біля метра заввишки і декілька метрів в ширину, довкола якої відразу починає накопичуватися пісок, що його несе вітром. Більша частина рослини внаслідок цього знаходиться під піском, як і [[коріння]] 30 см завтовшки і довжиною до 40 м, яким рослина дотягується до глибоких водоносних горизонтів.

Нара — [[Дводомні рослини|дводомна]] рослина. Як чоловічі, так і жіночі екземпляри цвітуть світло-жовтими чи зеленуватими квітами; жіночі квіти відрізняються потовщенням [[Зав'язь|зав'язі]], яке розташоване в нижній частині квітки під пелюстками.

Плоди сягають розміру [[страус]]иного яйця і важать до 1 кг. Вони містять велику кількість води, а [[насіння]] багате на [[жир]]и (близько 55 %) і [[білок|білки]] (30 %). Плодами нара харчується велика кількість пустельних тварин — [[Жираф|жирафи]], [[Антилопа|антилопи]] [[орикс]], [[Носоріг|носороги]], [[Шакал|шакали]], [[Гієна|гієни]], а також різноманіття [[Твердокрилі|жуків]]. Розповсюдженню насіння нари сприяють в основному [[Слон|слони]] та [[їжатець|їжатці]], тому що вони, як правило, не пережовують насіння, яке згодом виходить разом з [[послід]]ом непошкодженим. Дрібні [[гризуни]] з великою потребою в енергії, навпроти, дуже люблять багате на жири насіння нари і з'їдають його повністю, таким чином завдаючи рослині шкоду.

== Поширення та середовище існування ==
[[Ендемік|Ендемічна]] [[пустеля|пустельна]] [[рослина]], яка росте тільки в прибережній пустелі [[Наміб]] на південному заході [[Африка|Африки]]. Зарості можуть сягати 1500 м².<ref>Mick Lavelle ``An Illustrated Identifier and Encyclopedia of Wild Flowers and Flora: An authoritative guide to more than 750 wild flowers of the world`` // Hermes House,  2006 - 256 p. - P. 95   ISBN 10: 1846810213  ISBN 13: 9781846810213</ref>
== Практичне використання ==
Нара — найширше розповсюджена рослина цих місць і становить харчову базу багатьох видів [[тварини|тварин]], які інакше були б неспроможні вижити у пустелі.

Як плоди, так і насіння нари їстівне і для людини; термін зберігання насіння можна збільшити шляхом висушування. Нара використовується в [[Намібія|Намібії]] як [[лікарська рослина]]: проти [[Шлунковий біль|шлункового болю]], для прискорення [[загоювання]] [[Поранення|поранень]], а також як природний захисний засіб проти сонячного проміння.

== Галерея ==
<gallery>
Nara_cut_fruit.jpg|Нара в розрізі
Acanthosicyos_horridus_-_Nara-1564_-_Flickr_-_Ragnhild_%26_Neil_Crawford.jpg|Квітка
Naras auf Düne Sossusvlei.JPG|Зарості нари на піщаній дюні
</gallery>
== Примітки ==
{{reflist}}
== Посилання ==
* [http://www.namibweb.com/nara.htm Нара на сайті namibweb.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20060822061216/http://www.namibweb.com/nara.htm |date=22 серпня 2006 }} (англійською мовою)
* [http://www.fao.org/ag/AGP/AGPC/doc/GBASE/Safricadata/acanthorr.htm Нара на сайті Міжнародної продовольчої організації] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070126162916/http://www.fao.org/AG/aGp/agpc/doc/Gbase/Safricadata/acanthorr.htm |date=26 січня 2007 }} (англійською мовою)

[[Категорія:Флора Намібії]]
[[Категорія:Флора Анголи]]
[[Категорія:Ендемічна флора Намібу]]
[[Категорія:Гарбузові]]
[[Категорія:Лікарські рослини]]
[[Категорія:Посухостійкі рослини]]
[[Категорія:Рослини, описані 1867]]
[[Категорія:Харчові рослини]]

title: ?Нара

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Рослини (Plantae)

Відділ: Вищі рослини (Streptophyta)

Судинні (Tracheophyta)
Насінні (Spermatophyta)
Покритонасінні (Magnoliophyta)
Евдикоти (Eudicots)

Порядок: Гарбузоцвіті Cucurbitales

Родина: Гарбузові Cucurbitaceae

Підродина: Cucurbitoideae

Триба: Benincaseae

Підтриба: Benincasinae

Рід: Acanthosicyos

Вид: На́ра

Вікісховище: Acanthosicyos horridus


text:
# Пол Тануї
Пол Тануї (англ. Paul Tanui; нар. 22 грудня 1990, Накуру) — кенійський легкоатлет, бігун на довгі дистанції, олімпійський медаліст, призер чемпіонатів світу.
Срібну олімпійську медаль Тануї виборов на дистанції 10 тис. метрів на Олімпіаді 2016 року в Ріо-де-Жанейро.

title: Пол Тануї

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я                = Пол Тануї
| повне_ім'я          = Пол Кіпнг'етіч Тануї
| оригінал імені      =Paul Kipng'etich Tanui
| зображення          =
| розмір_зображення   =
| підпис              =
| прізвисько          =
| громадянство        = {{KEN}}
| національність      =
| місце_проживання    =
| дата_народження     = 22.12.1990
| місце_народження    =
| дата_смерті         =
| місце_смерті        =
| зріст               =
| вага                =
| батько              =
| мати                =
| дружина             =
| чоловік             =
| діти                =
| вебсторінка         =
| країна              =
| вид_спорту          = [[легка атлетика]]
| дисципліна          = [[біг на довгі дистанції]]
| спортивне_звання    =
| студентська_команда =
| клуб                =
| команда             =
| нац._збірна         =
| статус_професіонала =
| тренери             =
| завершення_виступів =
| тренує              =
| світові             =
| регіональні         =
| національні         =
| олімпійські         =
| паралімпійські      =
| найвищий_рейтинг    =
| поточний_рейтинг    =
| особисті_рекорди    =
| медалі              =
{{medalOlympic}}
{{medalSilver|[[Літні Олімпійські ігри 2016|Ріо 2016]]| [[Легка атлетика на літніх Олімпійських іграх 2016 — біг на 10000 метрів (чоловіки)|10 км]]}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики|Чемпіонати світу]]}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики 2013|Москва 2013]]|10 км}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики 2015|Пекін 2015]]|10 км}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат світу з легкої атлетики 2017|Лондон 2017]]|10 км}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат світу з кросу|Чемпіонати світу з кросу]]}}
{{MedalSilver |[[Чемпіонат світу з кросу 2011|Пунта-Умбрія 2011]]|чоловіки}}
| show-medals         = yes
| нагороди            =
}}
'''Пол Тануї''' ({{lang-en|Paul Tanui}}; {{нар}} [[22 грудня]] [[1990]], [[Накуру (місто)|Накуру]]) — кенійський легкоатлет, бігун на довгі дистанції, олімпійський медаліст, призер чемпіонатів світу.

Срібну олімпійську медаль Тануї виборов на дистанції 10 тис. метрів на [[Літні Олімпійські ігри 2016|Олімпіаді 2016 року в Ріо-де-Жанейро]].

== Посилання ==
[https://www.iaaf.org/athletes/kenya/paul-kipngetich-tanui-240525 Досьє на сайті IAAF]

{{Athletics-bio-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Тануї Пол}}
[[Категорія:Кенійські бігуни на довгі дистанції]]
[[Категорія:Кенійські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Срібні призери літніх Олімпійських ігор 2016]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 2016]]
[[Категорія:Кенійські учасники Африканських ігор]]
[[Категорія:Кенійські олімпійські легкоатлети та легкоатлетки]]
[[Категорія:Бронзові призери чемпіонатів світу з легкої атлетики]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Кенія

Народження: 22 грудня 1990 (34 роки) · Накуру, Кенія

Вага: 47 кг

title: Спорт

Вид спорту: легка атлетика

Дисципліна: біг на довгі дистанції

title: Олімпійські ігри

Срібло: Ріо 2016 · 10 км

title: Чемпіонати світу

Бронза:
Москва 2013 · 10 км
Пекін 2015 · 10 км
Лондон 2017 · 10 км

title: Чемпіонати світу з кросу

Срібло: Пунта-Умбрія 2011 · чоловіки