text:
# Транспорт Австрії
Транспорт Австрії представлений автомобільним , залізничним , повітряним , водним (морським, річковим і озерним)  і трубопровідним , у населених пунктах  та у міжміському сполученні діє громадський транспорт пасажирських перевезень. Площа країни дорівнює 83 871 км² (114-те місце у світі). Форма території країни — складна, видовжена в широтному напрямку; максимальна дистанція з півночі на південь — 290 км, зі сходу на захід — 570 км. Географічне положення Австрії дозволяє контролювати транспортні шляхи через перевали в Альпах між країнами Центральної, Західної та Південної Європи; річкові перевезення системою Дунаю.

## Автомобільний
Загальна довжина автошляхів у Австрії, станом на 2016 рік, дорівнює 133 597 км, з яких 133 597 км із твердим покриттям (2,207 тис. км швидкісних автомагістралей) (39-те місце у світі).

## Залізничний
Загальна довжина залізничних колій країни, станом на 2014 рік, становила 5 268 км (35-те місце у світі), з яких 52 677 км стандартної 1435-мм колії (35 564 км електрифіковано).

## Повітряний
У країні, станом на 2013 рік, діє 52 аеропорти (90-те місце у світі), з них 24 із твердим покриттям злітно-посадкових смуг і 28 із ґрунтовим. Аеропорти країни за довжиною злітно-посадкових смуг розподіляються наступним чином (у дужках окремо кількість без твердого покриття):
- довші за 10 тис. футів (>3047 м) — 1 (0);
- від 10 тис. до 8 тис. футів (3047-2438 м) — 5 (0);
- від 8 тис. до 5 тис. футів (2437—1524 м) — 1 (1);
- від 5 тис. до 3 тис. футів (1523—914 м) — 4 (3);
- коротші за 3 тис. футів (<914 м) — 13 (24)[1].

У країні, станом на 2015 рік, зареєстровано 11 авіапідприємств, які оперують 130 повітряними суднами. За 2015 рік загальний пасажирообіг на внутрішніх і міжнародних рейсах становив 14,7 млн осіб. За 2015 рік повітряним транспортом було перевезено 351,5 млн тонно-кілометрів вантажів (без врахування багажу пасажирів).
У країні, станом на 2013 рік, споруджено і діє 1 гелікоптерний майданчик.
Австрія є членом Міжнародної організації цивільної авіації (ICAO). Згідно зі статтею 20 Чиказької конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року, Міжнародна організація цивільної авіації для повітряних суден країни, станом на 2016 рік, закріпила реєстраційний префікс — OE, заснований на радіопозивних, виділених Міжнародним союзом електрозв'язку (ITU). Аеропорти Австрії мають літерний код ІКАО, що починається з — LO.

## Водний

### Морський
Морський торговий флот країни, станом на 2010 рік, складався з 3 морських суден з тоннажем більшим за 1 тис. реєстрових тонн (GRT) кожне (134-те місце у світі),.
Станом на 2010 рік, кількість морських торгових суден, що зареєстровані під прапорами інших країн — 3 (Кіпру — 1, Казахстану — 1, Сент-Вінсенту і Гренадин — 1).

### Річковий
Загальна довжина судноплавних ділянок річок і водних шляхів, доступних для суден з дедвейтом понад 500 тонн, 2011 року становила 358 км(89-те місце у світі).
Головні річкові порти країни: Енс, Кремс-ан-дер-Донау, Лінц і Відень на Дунаї.

## Трубопровідний
Загальна довжина газогонів у Австрії, станом на 2013 рік, становила 4 736 км; нафтогонів — 663 км; продуктогонів — 157 км.

## Державне управління
Держава здійснює управління транспортною інфраструктурою країни через федеральне міністерство транспорту, інновацій і технологій. Станом на 27 січня 2017 року міністерство в уряді Крістіана Керна очолював Йорг Лейхтфрід.

### Українською
- Атлас. 10-11 клас. Економічна і соціальна географія світу / упорядники :  О. Я. Скуратович, Н. І. Чанцева. — К. : ДНВП «Картографія», 2010. — ISBN 978-966-475-639-3.
- Атлас світу / голов. ред. І. С. Руденко ; зав. ред. В. В. Радченко ; відп. ред. О. В. Вакуленко. — К. : ДНВП «Картографія», 2005. — 336 с. — ISBN 9666315467.
- Безуглий В. В. Економічна і соціальна географія зарубіжних країн : Навчальний посібник. — К. : ВЦ «Академія», 2007. — 704 с. — ISBN 978-966-580-239-6.
- Безуглий В. В., Козинець С. В. Регіональна економічна і соціальна географія світу : Навчальний посібник. — видання 2-ге, доп., перероб. — К. : ВЦ «Академія», 2007. — 688 с. — ISBN 966-580-144-9.
- Дахно І. І. Країни світу: Енциклопедичний довідник / І. І. Дахно, С. М. Тимофієв. — К. : Мапа, 2011. — 606 с. — (Бібліотека нового українця) — ISBN 978-966-8804-23-6.
- Дахно І. І. Економічна географія зарубіжних країн : навчальний посібник. — К. : Центр учбової літератури, 2014. — 319 с. — ISBN 978-611-01-0682-5.
- Дорошенко В. І. Географія транспорту : Навчальний посібник / В. І. Дорошенко, К. Д. Діденко. — К. : Київський нац. ун-т ім. Т. Шевченка, 2010. — 183 с. — ISBN 978-966-439-329-1.
- Дубович І. А. Країнознавчий словник-довідник. — 5-те вид., перероб. і доп. — К. : Знання, 2008. — 839 с. — ISBN 978-966-346-330-8.
- Економічна і соціальна географія країн світу : Навчальний посібник / За ред. С. П. Кузика. — Л. : Світ, 2002. — 672 с. — ISBN 966-603-178-7.
- Зарубіжна транспортна географія : навчальний посібник / уклад. : Петрашевський О. Л. и др. — К. : Національний транспортний університет, 2015. — 95 с. — ISBN 978-966-632-227-5.
- Юрківський В. М. Регіональна економічна і соціальна географія. Зарубіжні країни : Підручник. — К. : Либідь, 2001. — 416 с. — ISBN 966-06-0092-5.

### Англійською
- (англ.) Modern Transport Geography / Hoyle, B. and R. Knowles (eds). — Second Edition,. — London : Wiley, 1998.
- (англ.) Rodrigue, J-P. The Geography of Transport Systems. — Fourth Edition. — N. Y. : Routledge, 2017. — 440 с. — ISBN 978-1138669574.
- (англ.) Taaffe E. J., Gauthier H. L. and O'Kelly M. E. Geography of transportation. — Second Edition. — N. Y. : Prentice Hall, 1996. — ISBN 0-13-368572-1.
- (англ.) Black, W. Transportation: A Geographical Analysis. — N. Y. : Guilford, 2003.

### Російською
- (рос.) Максаковский В. П. Географическая картина мира. Книга I: Общая характеристика мира. — М. : Дрофа, 2008. — 495 с. — ISBN 978-5-358-05275-8.
- (рос.) Максаковский В. П. Географическая картина мира. Книга II: Региональная характеристика мира. — М. : Дрофа, 2009. — 480 с. — ISBN 978-5-358-06280-1.
- (рос.) Физико-географический атлас мира. — М. : Академия наук СССР и главное управление геодезии и картографии ГГК СССР, 1964. — 298 с.
- (рос.) Шаповал Н. С. Транспортная география и транспортные системы мира : учебное пособие. — К. : Центр учбової літератури, 2006. — 188 с. — ISBN 000-0000-00-4.
- (рос.) Экономическая, социальная и политическая география мира. Регионы и страны / под ред. С. Б. Лаврова, Н. В. Каледина. — М. : Гардарики, 2002. — 928 с. — ISBN 5-8297-0039-5.
- (рос.) Энциклопедия стран мира / глав. ред. Н. А. Симония. — М. : НПО «Экономика» РАН, отделение общественных наук, 2004. — 1319 с. — ISBN 5-282-02318-0.

title: Транспорт Австрії

wikitext:
{{Транспорт країни
|назва = Австрії
|карта = Austria_Transportation.jpg
|карта_розмір = 250px
|карта_підпис = Транспортна система Австрії {{ref-en}}
|площа = 83871
|площа_місце = 114-те
|рельєф = гірський
|найвищ = гора [[Ґросґлокнер]]
|найвищ_м = 3798
|аеропорти = 52
|аеропорти_місце = 90-те
|автошл_місце = 39-те
|автошл_км = 133,6 тис.
|залізн_км = 5,3 тис.
|залізн_місце = 35-те
|водн_шляхи_місце = 89-те
|водн_шляхи_км = 358
|узбережжя_км = 0
|гол_порт = [[Відень]]
|найдовша_річка =
|найдовша_річка_км =
|найбільше_озеро =
|найбільше_озеро_площа =
|трубопроводи_км = 5556
|метро =
|керівний_орган = [[Міністерство транспорту, інновацій і технологій Австрії|Міністерство транспорту, інновацій і технологій]]
|посада = міністр
|голова = [[Йорг Лейхтфрід]]
}}

'''Транспорт [[Австрія|Австрії]]''' представлений [[автомобільний транспорт|автомобільним]] {{перехід|#Автомобільний|2|}}, [[залізничний транспорт|залізничним]] {{перехід|#Залізничний|2|}}, [[повітряний транспорт|повітряним]] {{перехід|#Повітряний|2|}}, [[водний транспорт|водним]] ([[морський транспорт|морським]], [[річковий транспорт|річковим]] і [[річковий транспорт|озерним]]) {{перехід|#Водний|2|}} і [[трубопровідний транспорт|трубопровідним]] {{перехід|#Трубопровідний|2|}}, у населених пунктах {{перехід|#Міський громадський|2|}} та у міжміському сполученні діє [[громадський транспорт]] пасажирських перевезень. Площа країни дорівнює 83 871 км² (114-те місце у світі)<ref name="WF"/>. Форма території країни — складна, видовжена в широтному напрямку; максимальна дистанція з півночі на південь — 290 км, зі сходу на захід — 570 км{{sfn|Атлас світу|2005}}{{sfn|Дубович І. А.|2008}}. Географічне положення Австрії дозволяє контролювати транспортні шляхи через перевали в [[Альпи|Альпах]] між країнами [[Центральна Європа|Центральної]], [[Західна Європа|Західної]] та [[Південна Європа|Південної Європи]]; річкові перевезення системою [[Дунай|Дунаю]]{{sfn|Атлас. Економічна і соціальна географія світу|2010}}.

== Історія становлення і розвитку ==

== Автомобільний ==
{{main|Автомобільний транспорт Австрії}}
Загальна довжина [[Автомобільна дорога|автошляхів]] у Австрії, станом на 2016 рік, дорівнює 133 597 км, з яких 133 597 км із твердим покриттям (2,207 тис. км швидкісних [[Автомагістраль|автомагістралей]]) (39-те місце у світі)<ref name="WF"/>.

{{see also|Автошляхи Австрії|Номерні знаки Австрії}}

== Залізничний ==
{{main|Залізничний транспорт Австрії}}
Загальна довжина залізничних колій країни, станом на 2014 рік, становила 5 268 км (35-те місце у світі), з яких 52 677 км стандартної 1435-мм колії (35 564 км [[Електрифікація залізниць|електрифіковано]])<ref name="WF"/>.

== Повітряний ==
{{main|Цивільна авіація Австрії}}
У країні, станом на 2013 рік, діє 52 [[аеропорт]]и (90-те місце у світі), з них 24 із твердим покриттям [[злітно-посадкова смуга|злітно-посадкових смуг]] і 28 із ґрунтовим<ref name="WF"/>. Аеропорти країни за довжиною злітно-посадкових смуг розподіляються наступним чином (у дужках окремо кількість без твердого покриття):
* довші за 10 тис. [[фут]]ів (>3047 м) — 1 (0);
* від 10 тис. до 8 тис. футів (3047-2438 м) — 5 (0);
* від 8 тис. до 5 тис. футів (2437—1524 м) — 1 (1);
* від 5 тис. до 3 тис. футів (1523—914 м) — 4 (3);
* коротші за 3 тис. футів (<914 м) — 13 (24)<ref name="WF"/>.

У країні, станом на 2015 рік, зареєстровано 11 [[авіапідприємство|авіапідприємств]], які оперують 130 [[Повітряне судно|повітряними суднами]]<ref name="WF"/>. За 2015 рік загальний [[пасажирообіг]] на внутрішніх і міжнародних рейсах становив 14,7 млн осіб<ref name="WF"/>. За 2015 рік повітряним транспортом було перевезено 351,5 млн тонно-кілометрів вантажів (без врахування [[багаж]]у пасажирів)<ref name="WF"/>.

У країні, станом на 2013 рік, споруджено і діє 1 [[Геліпорт|гелікоптерний майданчик]]<ref name="WF"/>.

Австрія є членом [[Міжнародна організація цивільної авіації|Міжнародної організації цивільної авіації]] (ICAO). Згідно зі статтею 20 [[Конвенція про міжнародну цивільну авіацію|Чиказької конвенції про міжнародну цивільну авіацію]] 1944 року, Міжнародна організація цивільної авіації для повітряних суден країни, станом на 2016 рік, закріпила реєстраційний префікс — '''OE''', заснований на [[Позивний|радіопозивних]], виділених [[Міжнародний союз електрозв'язку|Міжнародним союзом електрозв'язку]] (ITU)<ref name="CICA"/><ref name="WF"/>. Аеропорти Австрії мають літерний [[Код аеропорту ІКАО|код ІКАО]], що починається з — '''LO'''<ref name="WF"/>.

{{see also|Авіакомпанії Австрії|Аеропорти Австрії}}

== Водний ==
{{main|Водний транспорт Австрії}}

=== Морський ===
Морський [[торговий флот]] країни, станом на 2010 рік, складався з 3 морських суден з тоннажем більшим за 1 тис. [[реєстрова тонна|реєстрових тонн]] (GRT) кожне (134-те місце у світі),<ref name="WF"/>.

Станом на 2010 рік, кількість морських торгових суден, що зареєстровані під прапорами інших країн — 3 ([[Кіпр]]у — 1, [[Казахстан]]у — 1, [[Сент-Вінсент і Гренадини|Сент-Вінсенту і Гренадин]] — 1)<ref name="WF"/>.

=== Річковий ===
Загальна довжина [[Судноплавство|судноплавних]] ділянок річок і водних шляхів, доступних для суден з [[дедвейт]]ом понад 500 тонн, 2011 року становила 358 км(89-те місце у світі)<ref name="WF"/>.

Головні [[Річковий порт|річкові порти]] країни: [[Енс (місто)|Енс]], [[Кремс-ан-дер-Донау]], [[Лінц]] і [[Відень]] на Дунаї.

== Трубопровідний ==
Загальна довжина [[газопровід|газогонів]] у Австрії, станом на 2013 рік, становила 4 736 км; [[Нафтопровід|нафтогонів]] — 663 км; [[Продуктопровід|продуктогонів]] — 157 км<ref name="WF"/>.

== Міський громадський ==
{{main|Міський громадський транспорт Австрії}}

== Державне управління ==
Держава здійснює управління транспортною інфраструктурою країни через [[Міністерство транспорту, інновацій і технологій Австрії|федеральне міністерство транспорту, інновацій і технологій]]. Станом на 27 січня 2017 року міністерство в уряді [[Крістіан Керн|Крістіана Керна]] очолював [[Йорг Лейхтфрід]]<ref name="WL"/>.

== Див. також ==
* [[Економіка Австрії]]
* [[Австрійські федеральні залізниці]]
* [[Wiener Linien]]
* [[Відень (аеропорт)]]

== Примітки ==
{{reflist|2|refs=
<ref name="WF">{{cite web 2 |url = https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/au.html |title = Austria |work = [[The World Factbook]]  |publisher = {{comment|Washington, D.C.|Вашингтон, округ Колумбія}} : [[Центральне розвідувальне управління|Central Intelligence Agency]] |date = 2017  |lang= en |showlang = 1  |issn = 1553-8133 |accessdate = 21 лютого 2017 року |ref = The World Factbook }}</ref>
<ref name="WL">{{cite web 2 |url =https://www.cia.gov/library/publications/resources/world-leaders-1/AU.html |title = Austria |work = Chiefs of State and Cabinet Members of Foreign Governments |publisher = {{comment|Washington, D.C.|Вашингтон, округ Колумбія}} : [[Центральне розвідувальне управління|Central Intelligence Agency]] |date = 2017  |lang= en |showlang = 1  |issn = |accessdate = 21 лютого 2017 року |ref = World Leaders}}</ref>
<ref name="CICA">{{ref-en}} [http://www.icao.int/publications/Documents/7300_orig.pdf Convention on International Civil Aviation.]</ref>
}}

== Література ==

=== Українською ===
* {{книга|автор = |заголовок = Атлас. 10-11 клас. Економічна і соціальна географія світу |відповідальний = упорядники :  [[Скуратович Олег Ярославович|О. Я. Скуратович]], [[Чанцева Ніна Іванівна|Н. І. Чанцева]] |місце = {{К.}} |видавництво = [[ДНВП «Картографія»]] |рік = 2010 |isbn= 978-966-475-639-3 | ref = Атлас. Економічна і соціальна географія світу}}
* {{книга |автор = |частина =  |посилання частина =  |заголовок = Атлас світу |посилання =   |том= |відповідальний = голов. ред. [[Руденко Ірина Станіславівна|І. С. Руденко]] ; зав. ред. [[Радченко Вероніка Вікторівна|В. В. Радченко]] ; відп. ред. [[Вакуленко Олена Володимирівна|О. В. Вакуленко]] |місце =  {{К.}} |видавництво = [[ДНВП «Картографія»]] |рік = 2005 |сторінок = 336 |сторінки = |isbn= 9666315467 |ref = Атлас світу }}
* {{книга |автор = [[Безуглий Віталій Вікторович|Безуглий В. В.]] |заголовок = Економічна і соціальна географія зарубіжних країн : Навчальний посібник |місце = {{К.}} |видавництво = [[Академія (видавничий центр)|ВЦ «Академія»]] |рік = 2007 |сторінок = 704 |isbn = 978-966-580-239-6}}
* {{книга |автор = [[Безуглий Віталій Вікторович|Безуглий В. В.]], Козинець С. В. |заголовок = Регіональна економічна і соціальна географія світу : Навчальний посібник |видання =  видання 2-ге, доп., перероб |місце = {{К.}} |видавництво = [[Академія (видавничий центр)|ВЦ «Академія»]] |рік = 2007 |сторінок = 688 |isbn = 966-580-144-9}}
* {{книга |автор = [[Дахно Іван Іванович|Дахно І. І.]]  |заголовок = Країни світу: Енциклопедичний довідник |відповідальний = І. І. Дахно, С. М. Тимофієв |місце = {{К.}} |видавництво = [[Мапа (видавництво)|Мапа]] |рік = 2011 |сторінок = 606 |серія = Бібліотека нового українця |isbn = 978-966-8804-23-6}}
* {{книга |автор = [[Дахно Іван Іванович|Дахно І. І.]]  |заголовок = Економічна географія зарубіжних країн : навчальний посібник |місце = {{К.}} |видавництво = [[Центр учбової літератури]] |рік = 2014 |сторінок = 319 |isbn = 978-611-01-0682-5}}
* {{книга |автор = [[Дорошенко Віктор Іванович|Дорошенко В. І.]] |заголовок = Географія транспорту : Навчальний посібник |відповідальний = В. І. Дорошенко, К. Д. Діденко |місце = {{К.}} |видавництво = [[Київський національний університет імені Тараса Шевченка|Київський нац. ун-т ім. Т. Шевченка]] |рік = 2010 |сторінок = 183 |isbn = 978-966-439-329-1}}
* {{книга |автор = [[Дубович Іван Андрійович|Дубович І. А.]] |заголовок = Країнознавчий словник-довідник |посилання = |відповідальний = |місце = {{К.}} |видавництво = [[Знання (видавництво)|Знання]] |видання = 5-те вид., перероб. і доп. |рік = 2008 |том = |сторінок = 839 |сторінки = |isbn = 978-966-346-330-8 |ref= Дубович І. А. }}
* {{книга |автор = |заголовок = Економічна і соціальна географія країн світу : Навчальний посібник |відповідальний = За ред. [[Кузик Степан Петрович|С. П. Кузика]] |місце = {{Льв.}} |видавництво = [[Світ (видавництво)|Світ]] |рік = 2002 |сторінок = 672 |isbn = 966-603-178-7 |ref = Кузик С. П. }}
* {{книга |автор =  |заголовок = Зарубіжна транспортна географія : навчальний посібник |відповідальний = уклад. : Петрашевський О. Л. и др |місце = {{К.}} |видавництво = [[Національний транспортний університет]] |рік = 2015 |сторінок = 95 |isbn = 978-966-632-227-5 }}
* {{книга |автор = [[Юрківський Віктор Минович|Юрківський В. М.]] |заголовок = Регіональна економічна і соціальна географія. Зарубіжні країни : Підручник |місце = {{К.}} |видавництво = [[Либідь (видавництво)|Либідь]] |рік = 2001 |сторінок = 416 |isbn = 966-06-0092-5 | ref = Юрківський В. М.}}

=== Англійською ===
* {{ref-en}} {{книга |автор =  |заголовок = Modern Transport Geography  |відповідальний = Hoyle, B. and R. Knowles (eds) |видання = Second Edition, |місце = {{comment|London|Лондон}} |видавництво = [[Wiley]] |рік = 1998 |сторінок = |isbn = }}
* {{ref-en}} {{книга |автор = [[Жан-Поль Родріге|Rodrigue, J-P.]] |заголовок = The Geography of Transport Systems |видання = Fourth Edition |місце = {{N. Y.}} |видавництво = [[Routledge]] |рік = 2017 |сторінок = 440 |isbn = 978-1138669574}}
* {{ref-en}} {{книга |автор = [[Едвард Тааффе|Taaffe E. J.]], Gauthier H. L. and [[Мортон О'Келлі|O'Kelly M. E.]] |заголовок = Geography of transportation |видання = Second Edition |видавництво = [[Prentice Hall]] |місце = {{N. Y.}} |рік = 1996 |сторінок = |isbn = 0-13-368572-1}}
* {{ref-en}} {{книга |автор = Black, W. |заголовок = Transportation: A Geographical Analysis |місце = {{N. Y.}} |видавництво = [[Guilford]] |рік = 2003 |сторінок = |isbn = }}

=== Російською ===
* {{ref-ru}} {{книга |автор = [[Максаковський Володимир Павлович|Максаковский В. П.]] |заголовок = Географическая картина мира. Книга I: Общая характеристика мира |місце = {{М.}} |видавництво = [[Дрофа (видавництво)|Дрофа]] |рік = 2008 |сторінок = 495 |isbn = 978-5-358-05275-8}}
* {{ref-ru}} {{книга |автор = [[Максаковський Володимир Павлович|Максаковский В. П.]] |заголовок = Географическая картина мира. Книга II: Региональная характеристика мира |місце = {{М.}} |видавництво = [[Дрофа (видавництво)|Дрофа]] |рік = 2009 |сторінок = 480 |isbn = 978-5-358-06280-1}}
* {{ref-ru}} {{книга |автор = |заголовок = Физико-географический атлас мира |посилання = |відповідальний = |місце = {{М.}} |видавництво = Академия наук СССР и главное управление геодезии и картографии ГГК СССР |рік = 1964 |том = |сторінок= 298 |сторінки = |isbn = |ref = ФГАМ }}
* {{ref-ru}} {{книга |автор = [[Шаповал Наталя Семенівна|Шаповал Н. С.]] |заголовок = Транспортная география и транспортные системы мира : учебное пособие |місце = {{К.}} |видавництво = [[Центр учбової літератури]] |рік = 2006 |сторінок = 188 |isbn = 000-0000-00-4}}
* {{ref-ru}} {{книга |автор = |заголовок = Экономическая, социальная и политическая география мира. Регионы и страны |відповідальний =  под ред. С. Б. Лаврова, Н. В. Каледина |місце = {{М.}} |видавництво = [[Гардарики (видавництво)|Гардарики]] |рік = 2002 |сторінок = 928 |isbn = 5-8297-0039-5}}
* {{ref-ru}} {{книга |автор = |заголовок = Энциклопедия стран мира |відповідальний = глав. ред. [[Сімонія Нодарі Олександрович|Н. А. Симония]] |місце = {{М.}} |видавництво = НПО «Экономика» РАН, отделение общественных наук |рік = 2004 |сторінок = 1319 |isbn= 5-282-02318-0}}

== Посилання ==
{{Commonscat|Transport in Austria}}
* [https://commons.wikimedia.org/wiki/Atlas_of_Austria Карти транспортної системи Австрії] на [[Вікісховище|Вікісховищі]].
* [http://www.lib.utexas.edu/maps/austria.html Карти Австрії] — [[Бібліотека Перрі – Кастанеди|Perry–Castañeda Library]] Map Collection.
* {{ref-ru}} [http://www.vokrugsveta.ru/encyclopedia/index.php?title=Австрия Добірка публікацій про Австрію] з часопису «[[Вокруг света]]».

{{Австрія в темах}}
{{Транспорт країн світу}}
{{Транспорт Австрії}}
{{Портали|Транспорт|Економіка|Авіація|Автомобілі|Залізниця|Судноплавство|Європа|Європейський Союз|Австрія}}

[[Категорія:Транспорт Австрії| ]]

title: Територія

Рельєф: гірський

Найвища точка: гора Ґросґлокнер (3798 м)

title: Повітряний

title: Наземний

title: Водний

Узбережжя: 0 км

Головний порт: Відень

title: Трубопровідний

title: Адміністрування

Голова: міністр Йорг Лейхтфрід


text:
# Кочу (Бістріца-Несеуд)
Кочу (рум. Cociu) — село у повіті Бистриця-Несеуд в Румунії. Входить до складу комуни Шинтеряг.
Село розташоване на відстані 339 км на північний захід від Бухареста, 21 км на захід від Бистриці, 66 км на північний схід від Клуж-Напоки.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 1135 осіб. Рідною мовою 1134 особи (99,9%) назвали румунську.
Національний склад населення села:
| Національність | Кількість осіб | Відсоток |
| -------------- | -------------- | -------- |
| румуни         | 1095           | 96,5%    |
| цигани         | 40             | 3,5%     |

wikiname: ukwiki

title: Кочу (Бістріца-Несеуд)

in_language: uk

wikitext:
{{Otheruses|Кочу}}
{{НП Румунії
 | назва               = Кочу
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Cociu''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Бістріца-Несеуд
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Шинтеряг (комуна)|Шинтеряг]]
 | код_SIRUTA          = 34958
 | широта              = 47.1967
 | довгота             = 24.2305
 | висота              = 265
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 1135
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 427324
}}
'''Кочу''' ({{lang-ro|Cociu}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Бистриця-Несеуд]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Шинтеряг (комуна)|Шинтеряг]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 339 км на північний захід від [[Бухарест]]а, 21 км на захід від [[Бистриця (місто)|Бистриці]], 66 км на північний схід від [[Клуж-Напока|Клуж-Напоки]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:1135}} осіб. Рідною мовою 1134 особи (99,9%) назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119080347/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>.

Національний склад населення села<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119074225/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Національність
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| [[румуни]]
| 1095
| 96,5%
|-
| цигани
| 40
| 3,5%
|}

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Бістріца-Несеуд]]

title: Кочу · Cociu

Країна: Румунія

Повіт: Бістріца-Несеуд

Комуна: Шинтеряг

Телефонний код: +40 263 (Romtelecom, TR) · +40 363 (інші оператори)


text:
# Мусанг золотистий
Мусанг золотистий (Paradoxurus zeylonensis) — вид ссавців родини  віверових.

## Опис
Довжина голови й тіла: 50–58 см. Довжина хвоста: 44–53 см, Вага: 3–5 кг.Хутро золотисто-коричневого або темно-коричневого кольору. Волосся на задній частині шиї росте в зворотному напрямку, від плечей до голови. Самці й самиці зовні схожі, а підлітки мають більш темну і більш пухнасту шерсть.

## Поширення
Цей вид є ендеміком Шрі-Ланки. Зустрічається як у гірській місцевості, так і в низинах. P. zeylonensis залежить від лісів, хоча терпить незначні зміни середовища проживання.

## Поведінка
Цей вид деревний, веде нічний та самітницький спосіб життя. Раціон в основному складається з фруктів, ягід, а доповнюють його безхребетних, а також широкий спектр дрібних хребетних. Цей вид у значній мірі відповідальний за поширення насіння з пальми, Caryota urens, економічно важливої рослини, яка виробляє природно солодкий цукор. Хоча це деревний вид, він часто годуються на лісовому ґрунті або в підліску. Молодь, як правило, помічена в період з жовтня по листопад, припускаючи, що відтворення відбувається в кінці року.

## Загрози та охорона
Головна загроза — вирубка лісів, оскільки великі території Шрі-Ланки очищаються від лісу, щоб звільнити місце для сільського господарства, лісової промисловості та урбанізації. У результаті цього, середовище існування P. zeylonensis стає фрагментованим, залишаючи невеликі ізольовані популяції.
Хоча не існує будь-яких конкретних заходів по збереженню цього виду на місці, деякі з місць проживання мають захист. Одним з оплотів цього виду є Синхараджський ліс, об'єкт всесвітньої спадщини ЮНЕСКО.

## У культурі
Зображення мусанга золотистого є в 3-рупієвій монеті Шрі-Ланки й на поштовій марці.

title: Мусанг золотистий

wikitext:
{{speciesbox
| name = Мусанг золотистий
| status = LC
| status_system = iucn3.1
| image = Paradoxurus_zeylonensis.jpg
| image_caption =
| genus = Paradoxurus
| species = zeylonensis
| authority = ([[Петер-Симон Паллас|Pallas]], 1778)
| range_map = Golden Palm Civet area.png
| range_map_caption =
}}
'''Мусанг золотистий''' (''Paradoxurus zeylonensis'') — [[вид]]  [[ссавці|ссавців]] родини  [[Віверові|віверових]].

== Опис ==
Довжина голови й тіла: 50–58 см. Довжина хвоста: 44–53 см, Вага: 3–5 кг.<ref>{{Cite web |url=http://www.zootierliste.de/en/?klasse=1&ordnung=115&familie=11503&art=50901306 |title=Zootierliste |accessdate=7 січня 2014 |archive-date=8 січня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140108020700/http://www.zootierliste.de/en/?klasse=1&ordnung=115&familie=11503&art=50901306 }}</ref>Хутро золотисто-коричневого або темно-коричневого кольору. Волосся на задній частині шиї росте в зворотному напрямку, від плечей до голови. Самці й самиці зовні схожі, а підлітки мають більш темну і більш пухнасту шерсть.

== Поширення  ==
Цей вид є [[ендемік]]ом [[Шрі-Ланка|Шрі-Ланки]]. Зустрічається як у гірській місцевості, так і в низинах. ''P. zeylonensis'' залежить від лісів, хоча терпить незначні зміни середовища проживання.

== Поведінка ==
Цей вид деревний, веде нічний та самітницький спосіб життя. Раціон в основному складається з [[фрукти|фруктів]], [[ягоди|ягід]], а доповнюють його [[безхребетні|безхребетних]], а також широкий спектр дрібних [[хребетні|хребетних]]. Цей вид у значній мірі відповідальний за поширення насіння з пальми, ''[[Caryota urens]]'', економічно важливої рослини, яка виробляє природно солодкий цукор. Хоча це деревний вид, він часто годуються на лісовому ґрунті або в підліску. Молодь, як правило, помічена в період з жовтня по листопад, припускаючи, що відтворення відбувається в кінці року.

== Загрози та охорона ==
Головна загроза — вирубка лісів, оскільки великі території Шрі-Ланки очищаються від лісу, щоб звільнити місце для сільського господарства, лісової промисловості та урбанізації. У результаті цього, середовище існування ''P. zeylonensis'' стає фрагментованим, залишаючи невеликі ізольовані популяції.

Хоча не існує будь-яких конкретних заходів по збереженню цього виду на місці, деякі з місць проживання мають захист. Одним з оплотів цього виду є [[Сінхараджа|Синхараджський ліс]], об'єкт всесвітньої спадщини ЮНЕСКО.

== У культурі ==
Зображення мусанга золотистого є в 3-рупієвій монеті Шрі-Ланки й на поштовій марці.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.iucnredlist.org/details/41694/0 Muddappa, D., Wozencraft, C., Yonzon, P., Jennings, A. & Veron, G. 2008. Paradoxurus zeylonensis. In: IUCN 2012] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161014014848/http://www.iucnredlist.org/details/41694/0 |date=14 жовтня 2016 }}
* [http://www.lakdasun.org/forum/doc_base/endemic_golden_palm_civet_of_sri_lanka.pdf ''Colin P. Groves, Channa Rajapaksha, Kelum Manemandra-Arachchi'' The taxonomy of the endemic golden palm civet of Sri Lanka // Zoological Journal of the Linnean Society. 155, 2009, P. 238–251] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170809144130/http://www.lakdasun.org/forum/doc_base/endemic_golden_palm_civet_of_sri_lanka.pdf |date=9 серпня 2017 }}
* [http://www.old-stamps.de/bigview.html?sri-0007.jpg Марка із золотистим мусангом] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130514151044/http://www.old-stamps.de/bigview.html?sri-0007.jpg |date=14 травня 2013 }}
* [http://animaldiversity.org/accounts/Paradoxurus_zeylonensis/ Schweighoefer, K. 1999. "Paradoxurus zeylonensis" (On-line), Animal Diversity Web] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160821025509/http://animaldiversity.org/accounts/Paradoxurus_zeylonensis/ |date=21 серпня 2016 }}
* [https://web.archive.org/web/20160303202418/http://www.arkive.org/golden-palm-civet/paradoxurus-zeylonensis/ Paradoxurus zeylonensis | ARKive]

{{Taxonbar|from=Q559044}}

[[Категорія:Тварини, описані 1777]]
[[Категорія:Віверові]]
[[Категорія:Ссавці Азії]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Найменший ризик (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Хижі (Carnivora)

Підряд: Котовиді (Feliformia)

Родина: Віверові (Viverridae)

Рід: Мусанг (Paradoxurus)

Вид: Мусанг золотистий (P. zeylonensis)

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Paradoxurus zeylonensis · (Pallas, 1778)


text:
# Гамбург-Бармбек-Норд
Бармбек-Норд (нім. Barmbek-Nord) — частина району Гамбург-Північ вільного та ганзейського міста Гамбург. До 1951 року разом з Бармбек-Зюд та Дульсберг місцевість утворювала район Бармбек.

title: Гамбург-Бармбек-Норд

wikitext:
{{Місцевість
|Адмінодиниця=[[Гамбург-Норд]]
}}
'''Бармбек-Норд''' ({{lang-de|Barmbek-Nord}}) — частина району [[Гамбург-Північ]]<ref>Anordnung über die Einteilung des Gebiets der Freien und Hansestadt Hamburg 1965-09-07 HmbGVBl. Teil II 1965, Amtlicher Anzeiger Nr. 181,| S. 999 {{ref-de}}</ref> вільного та [[Ганза|ганзейського]] міста [[Гамбург]]. До [[1951]] року разом з [[Гамбург-Бармбек-Зюд|Бармбек-Зюд]] та [[Гамбург-Дульсберг|Дульсберг]] місцевість утворювала район Бармбек.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.hamburg.de/barmbek-nord Профіль на вебсайті hamburg.de] {{ref-de}}
{{Бібліоінформація}}
{{Germany-geo-stub}}

[[Категорія:Міські частини Гамбурга]]
[[Категорія:Гамбург-Північ]]

title: Загальна інформація

Країна: Німеччина

Адмінодиниця: Гамбург-Північ

Площа: 3,9 квадратний кілометр

title: Карта

Карта: Гамбург-Бармбек-Норд у Вікісховищі


text:
# Пам'ятник Сергію Параджанову (Київ)
Па́м'ятник Сергі́ю Параджа́нову — пам'ятник режисеру, народному артисту України Сергію Параджанову; встановлений в 1997 році в Києві на території кіностудії ім. Олександра Довженка на майданчику біля одного з центральних корпусів. Автор — скульптор Богдан Мазур.
Сергій Параджанов, вірменин за походженням, майже двадцять років жив і працював в Україні. Своїм геніальним фільмом «Тіні забутих предків», знятим за однойменною повістю Михайла Коцюбинського, митець приніс світову славу українському кіно. Серед інших фільмів, створених режисером у період роботи на Кіностудії ім. Довженка: «Думка», «Наталія Ужвій», «Золоті руки» (1957), «Перший парубок» (1958), «Українська рапсодія» (1961), «Квітка на камені» (1962, у співавторстві). У 1964—1965 роках Параджанов працював над сценарієм фільму «Київські фрески», однак його зйомки були заборонені.

## Опис
Пам'ятник являє собою бронзову архітектурно-скульптурну композицію (висотою 3,5 метри), розміщену на прямокутному бронзовому постаменті та стилобаті з бетону. Три гранчасті колони підтримують скульптурний рельєф, у загальному абрисі якого присутні мотиви класичної архітектури: арки, волюти іонічного ордера та ін.
У центрі скульптури — горельєфний портрет Сергія Параджанова. Під горельєфом в аркових нішах розміщені погруддя головних персонажів фільму «Тіні забутих предків» Івана та Марічку, ролі яких зіграли Іван Миколайчук та Лариса Кадочникова. З тильного боку скульптури зображено жінку в середньовічному вірменському вбранні та хлопчика у довгій сорочці — персонажів фільмів Параджанова «Колір граната» (1969) та «Ашик-керіб» (1988). На постаменті на бронзовій накладній дошці міститься напис з присвятою.
- Тильна сторона пам'ятника
- Фрагмент тильної сторони пам'ятника

## Відзнаки
За пам'ятники Сергію Параджанову в Києві та «Ангел скорботи» у Хмельницькому скульптор Богдан Мазур у 1999 році отримав Малу Шевченківську премію.

title: Пам'ятник Сергію Параджанову (Київ)

wikitext:
{{Пам'ятник
 | назва               = Пам'ятник Сергію Параджанову
 | місцева_назва       =
 | зображення          = Paradzhanov1_NoFoP.jpg
 | зображення_розмір   =
 | зображення_підпис   =
 | статус              = Щойно виявлений об'єкт культурної спадщини<ref>Наказ Головного управління охорони культурної спадщини від 25.09.2006 № 53</ref>
 | країна              = {{UKR}}
 | місце розташування  = [[Київ]], [[Берестейський проспект|просп. Берестейський, 44]]
 | координати          = {{Coord|50.4550162|N|30.4506327|E|scale:30000|display=inline,title}}
 | архітектурний стиль =
 | автор проєкту       = [[Мазур Богдан Миколайович|Б. М. Мазур]]
 | матеріал            = бронза, бетон
 | будівник            =
 | скульптор           =
 | архітектор          =
 | перша згадка        =
 | встановлений        = 1997
 | початок будівництва =
 | закінчення будівництва =
 | стан                =
 | сховище             = <!-- Заголовок сторінки у Вікісховищі, не обов'язковий -->
 | вебсторінка         =
 }}
'''Па́м'ятник Сергі́ю Параджа́нову''' — пам'ятник режисеру, [[Народний артист України|народному артисту України]] [[Параджанов Сергій Йосипович|Сергію Параджанову]]; встановлений в 1997 році в [[Київ|Києві]] на території [[Кіностудія імені Олександра Довженка|кіностудії ім. Олександра Довженка]] на майданчику біля одного з центральних корпусів. Автор — скульптор [[Мазур Богдан Миколайович|Богдан Мазур]].

Сергій Параджанов, [[Вірмени|вірменин]] за походженням, майже двадцять років жив і працював в [[Україна|Україні]]. Своїм геніальним фільмом [[Тіні забутих предків (фільм)|«Тіні забутих предків»]], знятим за однойменною повістю [[Коцюбинський Михайло Михайлович|Михайла Коцюбинського]], митець приніс світову славу українському кіно. Серед інших фільмів, створених режисером у період роботи на Кіностудії ім. Довженка: «Думка», «Наталія Ужвій», «Золоті руки» (1957), «[[Перший парубок]]» (1958), «[[Українська рапсодія]]» (1961), «[[Квітка на камені]]» (1962, у співавторстві). У 1964—1965 роках Параджанов працював над сценарієм фільму «[[Київські фрески (фільм)|Київські фрески]]», однак його зйомки були заборонені<ref>[https://archive.today/20120805110024/www.memory.gov.ua/ua/publication/content/964.htm Параджанов Сергій Йосипович] // сайт Українського інституту національної пам'яті.</ref>.

== Опис ==
Пам'ятник являє собою [[бронза|бронзову]] архітектурно-скульптурну композицію (висотою 3,5 метри), розміщену на прямокутному бронзовому постаменті та [[стилобат]]і з [[бетон]]у. Три гранчасті колони підтримують скульптурний рельєф, у загальному абрисі якого присутні мотиви класичної архітектури: [[арка|арки]], [[Волюта|волюти]] [[Іонічний ордер|іонічного ордера]] та ін.

У центрі скульптури — [[Барельєф|горельєфний]] портрет Сергія Параджанова. Під горельєфом в аркових нішах розміщені погруддя головних персонажів фільму [[Тіні забутих предків (фільм)|«Тіні забутих предків»]] Івана та Марічку, ролі яких зіграли [[Миколайчук Іван Васильович|Іван Миколайчук]] та [[Кадочникова Лариса Валентинівна|Лариса Кадочникова]]. З тильного боку скульптури зображено жінку в середньовічному вірменському вбранні та хлопчика у довгій сорочці — персонажів фільмів Параджанова «Колір граната» (1969) та «[[Ашик-Керіб|Ашик-керіб»]] (1988). На постаменті на бронзовій накладній дошці міститься напис з присвятою.

<gallery heights=180 widths=150>
Пам'ятник Сергію Параджанову (Київ, тильна сторона).jpg|Тильна сторона пам'ятника
Пам'ятник Сергію Параджанову (Київ, тильна сторона, фрагмент).png|Фрагмент тильної сторони пам'ятника
</gallery>

== Відзнаки ==
За пам'ятники Сергію Параджанову в Києві та [[Пам'ятник «Ангел скорботи» (Хмельницький)|«Ангел скорботи»]] у [[Хмельницький|Хмельницькому]] скульптор [[Мазур Богдан Миколайович|Богдан Мазур]] у 1999 році отримав [[Мала Шевченківська премія|Малу Шевченківську премію]]<ref>{{Cite web |url=http://www.kobzar.info/today/government/president/president-530/index.html |title=Указ президента України Про присудження Державних премій України імені Тараса Шевченка 1999 року |accessdate=4 травня 2012 |archiveurl=https://www.webcitation.org/6HXCRTEIA?url=http://www.kobzar.info/today/government/president/president-530/index.html |archivedate=21 червня 2013 |deadurl=yes }}</ref>.

== Див. також ==
Інші пам'ятники на території Кіностудії Довженка:
* [[Пам'ятник Олександру Довженку (Київ)|Пам'ятник Олександру Довженку]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''[[Скляренко Галина Яківна|Галина Скляренко]].'' Пам'ятник Сергію Параджанову С. Й. // [[Звід пам'яток історії та культури України]]: Київ: Енциклопедичне видання. Кн. 1, ч. 2.: М-С. — К.: Голов. ред. Зводу пам'яток історії та культури при вид-ві «Українська енциклопедія» ім. М. П. Бажана, 2004

== Посилання ==
* [http://kievmonument.narod.ru/kultura39.html Пам'ятник Сергію Параджанову] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160324132513/http://kievmonument.narod.ru/kultura39.html |date=24 березня 2016 }} (фото)

{{Проспект Перемоги}}

[[Категорія:Пам'ятники Києва]]
[[Категорія:Сергій Параджанов]]
[[Категорія:Пам'ятники людям|Параджанову]]
[[Категорія:Кіностудія ім. Довженка]]
[[Категорія:Щойно виявлені об'єкти культурної спадщини України в Києві]]

title: Пам'ятник Сергію Параджанову

Статус: Щойно виявлений об'єкт культурної спадщини [ 1 ]

Країна: Україна : ISO3166-1 alpha-3: UKR ; ISO3166-1 цифровий: 804 ;

Розташування: Київ , просп. Берестейський, 44

Автор проєкту: Б. М. Мазур

Матеріал: бронза, бетон


text:
# Валму
Валму — володар Вілуси (Трої) у XIII ст. до н. е.

## Життєпис
Основні відомості про нього містяться в хеттському джерелі — «Листі Мілавата». Ймовірно був сином або іншим родичем царя Аласанду, якому спадкував.
Був повалений за невідомих обставин — можливо військом Країни річки Сеха або Міри. Він втік до Мілавати (ймовірно Мілаванди), столиці Аххіяви, цар якої склав листа до хеттського царя Тудхалії IV. Останній відправив свого сановника Куваланазіті, що мав підтвердити права Валмуц на трон Валму, а потім привезти того до своєї столиці.
Подальші події невідомі, можливо Валму був відновлений на троні Вілуси. Проте він сам наприкінці панування або вже його наступник зазнав поразки під час ахейського вторгнення, наслідком чого стало руйнування держави.

title: Валму

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Валму
| місце_проживання     =
| зображення           =
| підпис_зображення    =
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = невідомо
| місце_народження     =
| дата_смерті          = після [[1230 до н. е.]]
| місце_смерті         =
| причина_смерті       =
| громадянство         =
| національність       = лувієць
| конфесія     =
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       =
| титул                =
| посада               = цар
| термін               =
| попередник           = [[Александр (цар Трої)|Аласанду]]
| наступник            = ?
| дружина              =
| діти                 =
| рід                  =
| родичі               =
| батько               =
| матір                =
| нагороди             =
| зріст                =
| вага                 =
| герб                 =
}}

'''Валму''' — володар [[Вілуса|Вілуси]] (Трої) у XIII ст. до н. е.

== Життєпис ==
Основні відомості про нього містяться в [[хетти|хеттському]] джерелі — «Листі Мілавата». Ймовірно був сином або іншим родичем царя [[Александр (цар Трої)|Аласанду]], якому спадкував.

Був повалений за невідомих обставин — можливо військом [[Країна річки Сеха|Країни річки Сеха]] або [[Міра (держава)|Міри]]. Він втік до Мілавати (ймовірно [[Мілет|Мілаванди]]), столиці [[Аххіява|Аххіяви]], цар якої склав листа до хеттського царя [[Тудхалія IV|Тудхалії IV]]. Останній відправив свого сановника Куваланазіті, що мав підтвердити права Валмуц на трон Валму, а потім привезти того до своєї столиці.

Подальші події невідомі, можливо Валму був відновлений на троні Вілуси. Проте він сам наприкінці панування або вже його наступник зазнав поразки під час [[Троянська війна|ахейського вторгнення]], наслідком чого стало руйнування держави.

== Джерела ==
* Bryce, Trevor (November 1989). «AHHIYAWANS AND MYCENAEANS — AN ANATOLIAN VIEWPOINT». Oxford Journal of Archaeology. 8 (3): 297—310
* Hoffner, Harry A. (2009). Letters from the Hittite Kingdom. Society of Biblical Literature. Retrieved 2011-05-25. p. 316

[[Категорія:Троя]]

title: Валму

Народився: невідомо

Помер: після 1230 до н. е.

Національність: лувієць

Діяльність: монарх

Титул: король

Посада: цар

Попередник: Аласанду


text:
# Чарівний корабель
«Чарівний корабель» (англ. Ship of Magic) - роман американської письменниці Маргарет Ліндгольм, написаний під псевдонімом Робін Гобб, перший у її серії «Торговці Живих кораблів» (англ. The Liveship Traders). Написаний у формі розповіді від третьої особи. Роман був опублікований 1998 року у видавництві HarperVoyager.  Дія відбувається у всесвіті Елдерлінгів. Історії персонажів продовжуються у наступних романах трилогії «Божевільний Корабель» (англ. The Mad Ship) та «Корабель Долі» (англ.Ship of Destiny). Окремі персонажі трилогії виступають другорядними персонажами в серіях «Хроніки Дощових Нетрів» (англ.The Rain Wilds Chronicles) та «Трилогія про Фітца і Блазня» (англ. The Fitz and the Fool Trilogy). Події серій «Трилогія про Провісників»  (англ. The Farseer Trilogy) та "Трилогія про Світлу людину" (англ. The Tawny Man Trilogy) відбуваються в тому самому світі.

## Сюжет
Живий корабель - це корабель, виготовлений з особливого матеріалу Чардерева, містичної речовини, що надає йому магічних властивостей. Після того, як три покоління власників корабля помирають на борту, корабель прокидається і стає живою істотою з усіма спогадами тих, хто жив та помер на борту корабля.  Ще однією особливістю Живих кораблів є здатність перетнути небезпечну Дощову річку, яка нищить звичайне дерево. Це дає власникам кораблів унікальну можливість торгувати з Дощовими Нетрями, котрі мають цінні товари, видобуті з руїн Стародавнього міста Старійшин.
Сім'я Вестрітів живе у містечку Бінгтауні, яке межує з морем, Джамелією, Калсидою та Дощовими нетрями. Багато століть тому сатрап Джамелії надав особливий статус Бінгтауну та сім'ям торговців, які першими заселили його; однак нинішній лідер Джамелії почав ігнорувати обіцянки своїх попередників, чим викликав невдоволення серед громадян Бінгтауна. До того ж,  по всьому світу поширюються вплив та звичаї Калсиди, включаючи торгівлю рабами.
Бабуся капітана Вестріта наказала збудувати Живий корабель Вівацію багато років тому, а родина Вестрітів досі перебуває в боргу перед сім’єю з Дощових нетрів, у якої вони придбали Чардерево на будівництво корабля.
Історія починається, коли Ефрон Вестріт помирає на Вівації, ставши третім  капітаном, який віддав життя кораблю. Вівація оживає. Молодша дочка Ефрона Алтея, яка останні кілька років плавала з батьком, припускала, що корабель відійде їй. Проте перед смертю Ефрон заповів корабель своїй старшій дочці Кефрії, яка, в свою чергу, передала право власності своєму чоловіку Кайлу, мешканцю Калсиди. Кайл вважає, що він може збагатитися, зайнявшись торгівлею рабами. Алтея виступає категорично проти його ідеї, тому Кайл забороняє Алтеї плавати на Вівації, поки вона не доведе, що може бути матросом, показавши йому корабельний квиток (видається всім членам екіпажу після закінчення плавання).  Оскільки Живий корабель не може плавати без кровного родича на борту, Кайл, який не є Вестрітом по крові,  забирає свого сина Вінтроу зі школи, де той вчився на жреця і змушує його служити на борту корабля. Незважаючи на гіркоту від того, що його відірвали від священства і небажання ставати матросом, у Вінтроу зростає зв’язок із Вівацією, який він не може ігнорувати.
У той же час, амбітний пірат Кенніт бажає стати більш ніж піратом: він бажає об'єднати всі піратські міста і правити ними як король. Кенніт переслідує кораблі, що перевозять рабів. Після захоплення корабля, він винищує всю команду, а корабель віддає колишнім рабам.  Кенніт розуміє, що якщо він звільнить рабів, він здобуде вірність їх родини та друзів, а також вірних послідовників. Звільнені раби мали за честь плавати на захоплених суднах як піратський флот під командуванням Кенніта. Однак за флагмана Кенніт бажає мати Живий корабель. Його метою стала Вівація, яка під керівництвом Кайла перевозила рабів. Кенніту вдається захопити Вівацію під час бунту рабів та стати її капітаном.
Щоб отримати корабельний квиток, якого вимагає Кайл, Алтея влаштовується на борт корабля, маскуючись під хлопця. Вона виявляє, що Брешен Трелл, колишній боцман Вівації, звільнений Кайлом, та опальний молодший син іншої видатної родини Бінгтаун, також служить на кораблі. На жаль, Алтеї відмовляють у квитку, коли капітан виявить її справжнє ім'я. Алтея та Брешен проводять ніч разом після чого розлучаються. Алтея приєднується до команди Живого корабля Офелія, що належить родині Теніри і повертається назад до Бінгтауна.

## Головні персонажі

### Сім'я Вестріт
- Ефрон Вестріт (англ. Ephron Vestrit) — капітан Живого корабля Вівація. Помирає на початку книги на борту власного корабля.

- Роніка Вестріт (англ. Ronica Vestrit) — дружина Ефрона. Належить до сім'ї торговців. Керує господарством поки чоловік знаходиться в морі. Мати двох доньок Алтеї Та Кефрії.
- Алтея Вестріт (англ. Althea Vestrit) — молодша донька Ефрона та Роніки. З дитинства захоплювалась мореплаванням та корабельним ділом. Плавала на Вівації разом з татом і сподівалась стати наступним капітаном. Навіть після вигнання Кайлом з борту корабля, не облишила надії повернути Вівацію.
- Кефрія Вестріт (англ. Keffria Vestrit) — старша донька Ефрона та Роніки. Мати трьох дітей — Вінтроу, Мальти і Сельдена. Має спокійний характер, намагається не суперечити чоловікові Кайлу, якого вважає ідеалом. С сестрою Алтеєю має напружені стосунки.
- Кайл Хевен (англ. Kyle Heaven) — чоловік Кефрії. За походженням калсидієць, чим пояснюється відмінність його поглядів від інших членів сім'ї (наприклад, работоргівля для нього — звичайний промисел, в той час як мешканці Бінгтауну не терплять цього). Не має звання торговця. Властний, місцями деспотичний чоловік та батько. Намагається зробити зі старшого сина моряка, при цьому не цурається жодних методів, в той час, потурає всім забаганкам Мальти. Зневажає Алтею, оскільки вважає її поведінку недопустимою для жінки. Не розуміє різниці між Живим кораблем та звичайним, через що жорстоко обходиться з Вівацією (перетворює її в рабське судно, попри те, що Вівація гостро відчуває емоції всіх на своєму борту).
- Вінтроу (англ. Wintrow) — старший син Кефрії та Кайла, в дитинстві був відданий матір'ю в жерці Са. Після смерті Ефрона забраний батьком на корабель Вівацію, оскільки на Живому кораблі обов'язково має бути кровний член сім'ї.
- Мальта (англ. Malta) — донька Кефрії та Кайла. Всіма способами бореться за право вважатись дорослою жінкою, провокуючи цим постійні конфлікти з мамою та бабусею.
- Сельден (англ. Selden) — молодший син Кефрії та Кайла.
- Вівація (англ. Vivacia) — живий корабель сім'ї Вестрітів.

### Сім'я Трелл
- Келф Трелл  — голова сім'ї.
- Брешен Трелл (англ. Brashen) — старший син. Через розгульний спосіб життя був вигнаний з дому в юності та позбавлений звання торговця . Служив на різних кораблях допоки Ефрон Вестріт взяв його на Вівацію. Досяг положення старпома, але покинув корабель після конфлікта з новим капітаном Кайлом.
- Сервін Трелл  — молодший син, спадкоємець.
- Дейла Трелл — молодша донька, найкраща подруга Мальти Вестріт.

### Сім'я Теніра
- Офелія (англ. Othelia) — живий корабель сім'ї Теніра. Має веселий та легкий характер, однак насправді сентиментальна та вразлива.
- Томі Теніра — власник і капітан живого корабля Офелія.
- Грейг Теніра — син Томі Теніри.

### Морські змії
Морські змії — розумні істоти, що живуть в Південних морях. Живуть невеликими скупченнями — клубками. Спілкуються обмінюючись думками та образами. Змії володіють не лише індивідуальною, а й спадковою пам'яттю.
- Моолкін — золотий змій, лідер клубка. Він пророк і пам'ятає багато того, що вже давно забуте рештою. Намагається привести свій клубок до "Тої, хто пам'ятає", щоб нагадати іншим про істинне призначення.

- Шрівер — змія з клубка Моолкіна.

- Сессурія — найбільший змій в клубку Молкіна.

### Пірати
- Кенніт (англ. Kennit) — амбіційний капітан «Маріетти». Для свого екіпажу та для більшості жителів Піратських Островів є прикладом ідеального чоловіка. Насправді, егоїст для якого всі оточуючі лише засіб досягнення мети. Володіє глибокими знаннями економіки та стратегічним мисленням. Прагне об'єднати незалежні піратські землі в одне королівство і стати першим в історії королем Піратських Островів.
- Соркор — старпом «Маріетти», «права рука» капітана Кеніита.
- Етта — повія з дому задоволень Бреттель. Закохана в Кенніта. Після невдалого замаху на своє життя, в якому була використана як приманка для Кенніта, лишає бордель та стає членом екіпажу «Маріетти». Завдяки жорсткому характеру, швидко завойовує довіру екіпажу.

### Торговці Дощових Нетрів
Торговці Дощових Нетрів далекі родичі торговців Бінгтауну. Невідома магія Нетрів змінює їх зовнішність, тому поза межами дому з'являються виключно з закритими обличчями. Переважно є заможними людьми, завдяки знайденим в руїнах древнього міста Старійшин під Дощовими Нетрями унікальним магічним сувенірам. Єдині виробники Живих Кораблів, плата за які зазвичай тягнеться з покоління в покоління. Якщо покупець не в змозі вчасно оплатити борг, мають право забрати до себе одного з членів сім'ї, найчастіше молодих дівчат.
- Рейн Хурпус — юнак, що залицяється до Мальти Вестріт.

### Інші персонажі
- Янтар (англ. Amber) — загадкова різниця по дереву, що прибула до Бінгтауна, за чутками, з Шести Герцогств. Виділяється незвичайною зовнішністю (жовтуватий колір шкіри та очей). Має здібності до передбачення.
- Давад Рестар —  торговець Бінгтауну, лояльний до Калсиди та рабства. Друг сім'ї Вестрітів.
- Касго — сатрап Джамелії.
- Серілла — Серцева Подруга сатрапа, спеціаліст по Бінгтауну  Серцева Подруга — особливо наближений до правителя радник, але Касго використовує їх для задоволення фізичних потреб і не намагається прислухатись до порад, що не влаштовує Серіллу.
- Досконалий (англ. Paragon) — живий корабель сім'ї Ладлак. Вважається причетним до загибелі чоловіків з сім'ї Ладлак, оскільки всі його плавання закінчувались поверненням без екіпажу. З останнього плавання повернувся з повністю порізаним обличчям носової фігури та осліпленим. Після цього був покинутий на березі і вважається проклятим.

## Реакція
"Чарівний корабель"  отримав переважно позитивні відгуки. Рецензенти оцінили складність персонажів роману та сюжетних ліній.   Уейн Маклаун для SF Site відзначив, що книга "весь час плете складну мережу з мечами, інтригами, сімейними конфліктами та особистою боротьбою, викидаючи смачні натяки на більш темні таємниці та невідому магію".
Kirkus Reviews в огляді книги, вказав: "Багато перспективних ідей та матеріалів, але вони надто наповнені зовсім непереконливими сюжетними лініями".

title: Чарівний корабель

wikitext:
{{Картка книги
|назва = Чарівний корабель
|зображення =
|автор = [[Робін Гобб]]
|країна = [[США]]
|мова = [[англійська]]
|жанр = [[Фентезі]]
|publisher = [[Voyager Books]]
|перекладач =
|media_type =
|сторінки = 667
|isbn = 0-00-225478-6|
}}
'''''«Чарівний корабель''» ([[Англійська мова|англ.]] ''Ship of Magic'')''' - роман американської письменниці [[Маргарет Ліндгольм]], написаний під псевдонімом [[Маргарет Ліндгольм|Робін Гобб]], перший у її серії ''«Торговці Живих кораблів» (''[[Англійська мова|англ.]] ''The Liveship Traders).'' Написаний у формі розповіді від третьої особи. Роман був опублікований [[1998]] року у видавництві [[HarperVoyager]].  Дія відбувається у всесвіті Елдерлінгів. Історії персонажів продовжуються у наступних романах трилогії ''«<nowiki/>[[Божевільний корабель|Божевільний Корабель]]<nowiki/>»'' ([[Англійська мова|англ.]] ''The Mad Ship'') та ''[[«Корабель Долі»]]'' ([[Англійська мова|англ.]]Ship of Destiny). Окремі персонажі трилогії виступають другорядними персонажами в серіях [[Хроніки Дощових Нетрів|''«Хроніки Дощових Нетрів»'']] ([[Англійська мова|англ.]]''The Rain Wilds Chronicles'') та ''«Трилогія про Фітца і Блазня»'' ([[Англійська мова|англ.]] ''The Fitz and the Fool Trilogy)''. Події серій ''«Трилогія про Провісників»  (''[[Англійська мова|англ.]] ''The Farseer Trilogy)'' та ''[["Трилогія про Світлу людину"]]'' ([[Англійська мова|англ.]] ''The Tawny Man Trilogy'') відбуваються в тому самому світі.

== Сюжет ==
Живий корабель - це корабель, виготовлений з особливого матеріалу Чардерева, містичної речовини, що надає йому магічних властивостей. Після того, як три покоління власників корабля помирають на борту, корабель прокидається і стає живою істотою з усіма спогадами тих, хто жив та помер на борту корабля.  Ще однією особливістю Живих кораблів є здатність перетнути небезпечну Дощову річку, яка нищить звичайне дерево. Це дає власникам кораблів унікальну можливість торгувати з Дощовими Нетрями, котрі мають цінні товари, видобуті з руїн Стародавнього міста Старійшин.

Сім'я Вестрітів живе у містечку Бінгтауні, яке межує з морем, Джамелією, Калсидою та Дощовими нетрями. Багато століть тому сатрап Джамелії надав особливий статус Бінгтауну та сім'ям торговців, які першими заселили його; однак нинішній лідер Джамелії почав ігнорувати обіцянки своїх попередників, чим викликав невдоволення серед громадян Бінгтауна. До того ж,  по всьому світу поширюються вплив та звичаї Калсиди, включаючи торгівлю рабами.

Бабуся капітана Вестріта наказала збудувати Живий корабель Вівацію багато років тому, а родина Вестрітів досі перебуває в боргу перед сім’єю з Дощових нетрів, у якої вони придбали Чардерево на будівництво корабля.

Історія починається, коли Ефрон Вестріт помирає на Вівації, ставши третім  капітаном, який віддав життя кораблю. Вівація оживає. Молодша дочка Ефрона Алтея, яка останні кілька років плавала з батьком, припускала, що корабель відійде їй. Проте перед смертю Ефрон заповів корабель своїй старшій дочці Кефрії, яка, в свою чергу, передала право власності своєму чоловіку Кайлу, мешканцю Калсиди. Кайл вважає, що він може збагатитися, зайнявшись торгівлею рабами. Алтея виступає категорично проти його ідеї, тому Кайл забороняє Алтеї плавати на Вівації, поки вона не доведе, що може бути матросом, показавши йому корабельний квиток (видається всім членам екіпажу після закінчення плавання).  Оскільки Живий корабель не може плавати без кровного родича на борту, Кайл, який не є Вестрітом по крові,  забирає свого сина Вінтроу зі школи, де той вчився на жреця і змушує його служити на борту корабля. Незважаючи на гіркоту від того, що його відірвали від священства і небажання ставати матросом, у Вінтроу зростає зв’язок із Вівацією, який він не може ігнорувати.

У той же час, амбітний пірат Кенніт бажає стати більш ніж піратом: він бажає об'єднати всі піратські міста і правити ними як король. Кенніт переслідує кораблі, що перевозять рабів. Після захоплення корабля, він винищує всю команду, а корабель віддає колишнім рабам.  Кенніт розуміє, що якщо він звільнить рабів, він здобуде вірність їх родини та друзів, а також вірних послідовників. Звільнені раби мали за честь плавати на захоплених суднах як піратський флот під командуванням Кенніта. Однак за флагмана Кенніт бажає мати Живий корабель. Його метою стала Вівація, яка під керівництвом Кайла перевозила рабів. Кенніту вдається захопити Вівацію під час бунту рабів та стати її капітаном.

Щоб отримати корабельний квиток, якого вимагає Кайл, Алтея влаштовується на борт корабля, маскуючись під хлопця. Вона виявляє, що Брешен Трелл, колишній боцман Вівації, звільнений Кайлом, та опальний молодший син іншої видатної родини Бінгтаун, також служить на кораблі. На жаль, Алтеї відмовляють у квитку, коли капітан виявить її справжнє ім'я. Алтея та Брешен проводять ніч разом після чого розлучаються. Алтея приєднується до команди Живого корабля Офелія, що належить родині Теніри і повертається назад до Бінгтауна.

== Головні персонажі ==

=== Сім'я Вестріт ===

* Ефрон Вестріт (англ. Ephron Vestrit) — капітан Живого корабля ''Вівація''. Помирає на початку книги на борту власного корабля.

* Роніка Вестріт (англ. Ronica Vestrit) — дружина Ефрона. Належить до сім'ї торговців. Керує господарством поки чоловік знаходиться в морі. Мати двох доньок Алтеї Та Кефрії.
* Алтея Вестріт (англ. Althea Vestrit) — молодша донька Ефрона та Роніки. З дитинства захоплювалась мореплаванням та корабельним ділом. Плавала на Вівації разом з татом і сподівалась стати наступним капітаном. Навіть після вигнання Кайлом з борту корабля, не облишила надії повернути Вівацію.
* Кефрія Вестріт (англ. Keffria Vestrit) — старша донька Ефрона та Роніки. Мати трьох дітей — Вінтроу, Мальти і Сельдена. Має спокійний характер, намагається не суперечити чоловікові Кайлу, якого вважає ідеалом. С сестрою Алтеєю має напружені стосунки.
* Кайл Хевен (англ. Kyle Heaven) — чоловік Кефрії. За походженням калсидієць, чим пояснюється відмінність його поглядів від інших членів сім'ї (наприклад, работоргівля для нього — звичайний промисел, в той час як мешканці Бінгтауну не терплять цього). Не має звання торговця. Властний, місцями деспотичний чоловік та батько. Намагається зробити зі старшого сина моряка, при цьому не цурається жодних методів, в той час, потурає всім забаганкам Мальти. Зневажає Алтею, оскільки вважає її поведінку недопустимою для жінки. Не розуміє різниці між Живим кораблем та звичайним, через що жорстоко обходиться з Вівацією (перетворює її в рабське судно, попри те, що Вівація гостро відчуває емоції всіх на своєму борту).
* Вінтроу (англ. Wintrow) — старший син Кефрії та Кайла, в дитинстві був відданий матір'ю в жерці Са. Після смерті Ефрона забраний батьком на корабель ''Вівацію,'' оскільки на Живому кораблі обов'язково має бути кровний член сім'ї.
* Мальта (англ. Malta) — донька Кефрії та Кайла. Всіма способами бореться за право вважатись дорослою жінкою, провокуючи цим постійні конфлікти з мамою та бабусею.
* Сельден (англ. Selden) — молодший син Кефрії та Кайла.
* ''Вівація'' (англ. Vivacia) — живий корабель сім'ї Вестрітів.

=== Сім'я Трелл ===

* Келф Трелл  — голова сім'ї.
* Брешен Трелл (англ. Brashen) — старший син. Через розгульний спосіб життя був вигнаний з дому в юності та позбавлений звання торговця . Служив на різних кораблях допоки Ефрон Вестріт взяв його на Вівацію. Досяг положення старпома, але покинув корабель після конфлікта з новим капітаном Кайлом.
* Сервін Трелл  — молодший син, спадкоємець.
* Дейла Трелл — молодша донька, найкраща подруга Мальти Вестріт.

=== Сім'я Теніра ===

* ''Офелія'' (англ. Othelia) — живий корабель сім'ї Теніра. Має веселий та легкий характер, однак насправді сентиментальна та вразлива.
* Томі Теніра — власник і капітан живого корабля ''Офелія''.
* Грейг Теніра — син Томі Теніри.

=== Морські змії ===
Морські змії — розумні істоти, що живуть в Південних морях. Живуть невеликими скупченнями — клубками. Спілкуються обмінюючись думками та образами. Змії володіють не лише індивідуальною, а й спадковою пам'яттю.

* Моолкін — золотий змій, лідер клубка. Він пророк і пам'ятає багато того, що вже давно забуте рештою. Намагається привести свій клубок до "Тої, хто пам'ятає", щоб нагадати іншим про істинне призначення.

* Шрівер — змія з клубка Моолкіна.

* Сессурія — найбільший змій в клубку Молкіна.

=== Пірати ===

* Кенніт (англ. Kennit) — амбіційний капітан «Маріетти». Для свого екіпажу та для більшості жителів Піратських Островів є прикладом ідеального чоловіка. Насправді, егоїст для якого всі оточуючі лише засіб досягнення мети. Володіє глибокими знаннями економіки та стратегічним мисленням. Прагне об'єднати незалежні піратські землі в одне королівство і стати першим в історії королем Піратських Островів.
* Соркор — старпом «Маріетти», «права рука» капітана Кеніита.
* Етта — повія з дому задоволень Бреттель. Закохана в Кенніта. Після невдалого замаху на своє життя, в якому була використана як приманка для Кенніта, лишає бордель та стає членом екіпажу «Маріетти». Завдяки жорсткому характеру, швидко завойовує довіру екіпажу.

=== Торговці Дощових Нетрів ===
Торговці Дощових Нетрів далекі родичі торговців Бінгтауну. Невідома магія Нетрів змінює їх зовнішність, тому поза межами дому з'являються виключно з закритими обличчями. Переважно є заможними людьми, завдяки знайденим в руїнах древнього міста Старійшин під Дощовими Нетрями унікальним магічним сувенірам. Єдині виробники Живих Кораблів, плата за які зазвичай тягнеться з покоління в покоління. Якщо покупець не в змозі вчасно оплатити борг, мають право забрати до себе одного з членів сім'ї, найчастіше молодих дівчат.

* Рейн Хурпус — юнак, що залицяється до Мальти Вестріт.

=== Інші персонажі ===

* Янтар (англ. Amber) — загадкова різниця по дереву, що прибула до Бінгтауна, за чутками, з Шести Герцогств. Виділяється незвичайною зовнішністю (жовтуватий колір шкіри та очей). Має здібності до передбачення.
* Давад Рестар —  торговець Бінгтауну, лояльний до Калсиди та рабства. Друг сім'ї Вестрітів.
* Касго — сатрап Джамелії.
* Серілла — Серцева Подруга сатрапа, спеціаліст по Бінгтауну  Серцева Подруга — особливо наближений до правителя радник, але Касго використовує їх для задоволення фізичних потреб і не намагається прислухатись до порад, що не влаштовує Серіллу.
* ''Досконалий'' (англ. Paragon) — живий корабель сім'ї Ладлак. Вважається причетним до загибелі чоловіків з сім'ї Ладлак, оскільки всі його плавання закінчувались поверненням без екіпажу. З останнього плавання повернувся з повністю порізаним обличчям носової фігури та осліпленим. Після цього був покинутий на березі і вважається проклятим.

== Реакція ==
'''''"Чарівний корабель"'''''  отримав переважно позитивні відгуки. Рецензенти оцінили складність персонажів роману та сюжетних ліній. <ref name="FantasyBookReview">{{Cite web|url=http://www.fantasybookreview.co.uk/Robin-Hobb/Ship-Of-Magic.html|last=|title=Ship of Magic by Robin Hobb|publisher=Fantasy Book Review|date=|accessdate=27 лютого 2014|archive-date=26 лютого 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140226180513/http://www.fantasybookreview.co.uk/Robin-Hobb/Ship-Of-Magic.html}}</ref> <ref name="Perskie">{{Cite web|url=http://mostlyfiction.com/scifi/hobb.html|last=Perskie, Jana|title=Book Review: Ship of Magic|publisher=Mostly Fiction Book Reviews|date=|accessdate=27 лютого 2014|archive-date=21 лютого 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140221221719/http://mostlyfiction.com/scifi/hobb.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140221221719/http://mostlyfiction.com/scifi/hobb.html |date=2014-02-21 }}</ref> Уейн Маклаун для ''SF Site'' відзначив, що книга "весь час плете складну мережу з мечами, інтригами, сімейними конфліктами та особистою боротьбою, викидаючи смачні натяки на більш темні таємниці та невідому магію". <ref name="MacLaurin">{{Cite web|url=http://www.sfsite.com/05b/ship33.htm|last=MacLaurin, Wayne|title=Ship of Magic, Book One of The Liveship Traders|publisher=The [[SF Site]]|date=|accessdate=27 лютого 2014|archive-date=3 березня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140303220821/http://www.sfsite.com/05b/ship33.htm}}</ref>

''[[Kirkus Reviews]]'' в огляді книги, вказав: "Багато перспективних ідей та матеріалів, але вони надто наповнені зовсім непереконливими сюжетними лініями". <ref name="Kirkus">{{Cite web|url=https://www.kirkusreviews.com/book-reviews/robin-hobb/ship-of-magic/|last=|title=Ship of Magic by Robin Hobb|publisher=[[Kirkus Reviews]]|date=|accessdate=27 лютого 2014|archive-date=4 серпня 2012|archive-url=https://web.archive.org/web/20120804215712/http://www.kirkusreviews.com/book-reviews/robin-hobb/ship-of-magic/}}</ref>

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==

* ''Assassin's Apprentice'' в [[Internet Speculative Fiction Database]] (англ.)
* ''Assassin's Apprentice''в Internet Book List (англ.)

{{Цикл про Ендерлінгів}}

[[Категорія:Фентезійні романи 1998]]
[[Категорія:Фентезійні романи США]]
[[Категорія:Твори Маргарет Ліндгольм]]

title: «Чарівний корабель»

Автор: Робін Гобб

Країна: США

Мова: англійська

Серія: Liveship Tradersd

Жанр: Фентезі

Видавництво: Voyager Books

Видано: 9 січня 1998


text:
# 1827 Аткінсон
1827 Аткінсон (1827 Atkinson) — астероїд головного поясу, відкритий 7 вересня 1962 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,336.

title: 1827 Аткінсон

wikitext:
{{Планета
| назва = 1827 Аткінсон
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Університет Індіани]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Ґете Лінка]]
| дата відкриття = [[7 вересня]] [[1962]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1962 RK'''
1931 VC
1955 FL
1967 TL
1973 EQ
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|1827|2013.12.27|2013.06.04}}</ref>
| епоха = [[4 листопада]] [[2013]] (2 456 600,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 3,191871624715 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,226960427519 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,709416026117 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,178066267397
| орбітальний період = 1628,965812809 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,220999113160 °/д
| середня аномалія = 94,61900731361°
| нахил орбіти = 4,522498570541°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 220,5925837012°
| арг_перицентру = 239,3331142136°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання = 3,757 год
| стандартна величина = 12,39
| спектр_тип = DU (Толен)
}}

'''1827 Аткінсон''' (1827 Atkinson) — [[астероїд]] [[Пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[7 вересня]] [[1962]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,336.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Аткінсон}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (1801-1900)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|1827}}

{{Навігація малих планет|1826 Miller|1828 Kashirina}}
{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1962]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 1827 Аткінсон

Відкривач: Університет Індіани

Місце відкриття: Обсерваторія Ґете Лінка

Дата відкриття: 7 вересня 1962

title: Позначення

Названа на честь: Роберт Аткінсон

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

Орбітальні характеристики: Епоха 4 листопада 2013 (2 456 600,5 JD)

title: Фізичні характеристики

Спектральний тип: DU (Толен)


text:
# Юність Василя Шеремети
«Юність Василя Шеремети» — автобіографічний роман Уласа Самчука про життя української гімназійної молоді 20-х років XX ст., виданий у Німеччині в 1946—1947 роках.

## Написання й видання книги
Роман створювався протягом 1940—1944 років під час проживання У. Самчука в Чехословаччині, а згодом в Україні, де він працював редактором газети «Волинь». У передмові до роману автор, зокрема, зазначав, що твір був написаний перед війною, яка стала на заваді виходу книги з друку. І лише в 1947 році роман надрукувало видавництво «Прометей».

## Тема та ідея твору
У. Самчук ставив собі завдання «бути літописцем українського простору» в добі, яку сам бачив, чув, переживав. Прагнучи за допомогою художнього слова зобразити головні етапи становлення української нації, письменник звертається до їх «первопочатку», до часу дорослішання, періоду юності своїх сучасників — творців нинішньої нашої історії. А щоб бути правдивим, за основу оповіді автор бере власну біографію, змальовуючи життя незначних героїв з далекого провінційного містечка, що на початок 20-х років XX ст. опинилося під владою Польщі. Письменник ідентифікує свою біографію з біографією свого покоління.
В романі розкривається ідея формування людини нового типу, пробудження національної свідомості в надрах селянства як основи української нації.

## Сюжет і герої роману
Роман є своєрідним сюжетним продовженням трилогії «Волинь». Події твору розгортаються на Батьківщині Уласа Самчука — у невеличкому містечку Кременець на Волині (нині це Тернопільщина), що у 20—30-ті роки входило до території Польщі. Розповідь охоплює один навчальний рік учнів української гімназії, протягом якого завершується їхній психологічний розвиток, відбувається становлення світогляду молодих людей, котрі вступають у пору юності, фізичного й духовного змужніння. Зростає юне покоління, що думає про майбутнє, турбується про моральність, прагне вчитися і творити добро. Учні гімназії зображені у школі й поза школою, вони читають, пишуть вірші, видають рукописний журнал, організовують гурток «Юнацтво», проводять запальні дискусії на суспільні й культурні теми, цікаво розважаються, мріють, переживають перші щирі захоплення й розчарування.
Головний герой Василь Шеремета напружено шукає істину, свій шлях у житті, спираючись на заповіт предків-хліборобів: «не зрадь основного, що маєш ти, що мав і має твій міцний батько і що, напевне, мали багато предків твоїх, — бажання вічно бути».. Автор зображує героя в різних ситуаціях, що вимагають прийняття виважених рішень. Остаточно визначитись, перемогти свої сумніви і слабкість, віднайти душевну рівновагу йому допомагають роздуми біля старовинних могил козаків, що загинули колись під Берестечком, боронячи свою землю, своє право на життя. І від цього могутнього духу предків Василь набирається сили для власного переродження.
Роман закінчується оптимістичною нотою. Життєрадісна юнь прощається зі шкільною лавою і сміливо прямує у майбутнє.

title: Юність Василя Шеремети

wikitext:
'''«Юність Василя Шеремети»''' — [[автобіографічний роман]] [[Самчук Улас Олексійович|Уласа Самчука]] про життя української гімназійної молоді 20-х років XX ст., виданий у Німеччині в 1946—1947 роках.

== Написання й видання книги ==
Роман створювався протягом 1940—1944 років під час проживання У. Самчука в Чехословаччині, а згодом в Україні, де він працював редактором газети [[Газета Волинь|«Волинь»]]. У передмові до роману автор, зокрема, зазначав, що твір був написаний перед війною, яка стала на заваді виходу книги з друку<ref name=":0">Самчук У. О. Юність Василя Шеремети: роман / Улас Самчук. — К. : Знання, 2014. — С. 3.</ref>. І лише в 1947 році роман надрукувало видавництво [[Прометей (видавництво)|«Прометей»]].

== Тема та ідея твору ==
У. Самчук ставив собі завдання «бути літописцем українського простору» в добі, яку сам бачив, чув, переживав<ref name=":0"/>. Прагнучи за допомогою художнього слова зобразити головні етапи становлення української нації, письменник звертається до їх «первопочатку», до часу дорослішання, періоду юності своїх сучасників — творців нинішньої нашої історії. А щоб бути правдивим, за основу оповіді автор бере власну біографію, змальовуючи життя незначних героїв з далекого провінційного містечка, що на початок 20-х років XX ст. опинилося під владою Польщі. Письменник ідентифікує свою біографію з біографією свого покоління.

В романі розкривається ідея формування людини нового типу, пробудження національної свідомості в надрах селянства як основи української нації.

== Сюжет і герої роману ==
Роман є своєрідним сюжетним продовженням [[Трилогія|трилогії]] [[«Волинь» (роман)|«Волинь»]]. Події твору розгортаються на Батьківщині Уласа Самчука — у невеличкому містечку [[Кременець]] на Волині (нині це Тернопільщина), що у 20—30-ті роки входило до території Польщі. Розповідь охоплює один навчальний рік учнів української гімназії, протягом якого завершується їхній психологічний розвиток, відбувається становлення світогляду молодих людей, котрі вступають у пору юності, фізичного й духовного змужніння. Зростає юне покоління, що думає про майбутнє, турбується про моральність, прагне вчитися і творити добро. Учні гімназії зображені у школі й поза школою, вони читають, пишуть вірші, видають рукописний журнал, організовують гурток «Юнацтво», проводять запальні дискусії на суспільні й культурні теми, цікаво розважаються, мріють, переживають перші щирі захоплення й розчарування.

Головний герой Василь Шеремета напружено шукає істину, свій шлях у житті, спираючись на заповіт предків-хліборобів: «не зрадь основного, що маєш ти, що мав і має твій міцний батько і що, напевне, мали багато предків твоїх, — бажання вічно бути».<ref>Самчук У. О. Юність Василя Шеремети: роман / Улас Самчук. — К. : Знання, 2014. — С. 164.</ref>. Автор зображує героя в різних ситуаціях, що вимагають прийняття виважених рішень. Остаточно визначитись, перемогти свої сумніви і слабкість, віднайти душевну рівновагу йому допомагають роздуми біля старовинних могил козаків, що загинули колись під [[Берестечко]]м, боронячи свою землю, своє право на життя. І від цього могутнього духу предків Василь набирається сили для власного переродження.

Роман закінчується оптимістичною нотою. Життєрадісна юнь прощається зі шкільною лавою і сміливо прямує у майбутнє.

== Джерела ==
* Шабля і думка. Розділ з біографії покоління // [[Юрій Шерех]]. [https://diasporiana.org.ua/literaturoznavstvo/5988-shereh-yu-druga-cherga Друга черга]. с. 246-262.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Романи 1947]]


text:
# Варчанд
Варчанд (перс. ورچند) — село в Ірані, у дегестані Алішар, у бахші Харкан, шахрестані Зарандіє остану Марказі. За даними перепису 2006 року, його населення становило 117 осіб, що проживали у складі 32 сімей.

## Клімат
Середня річна температура становить 9,48 °C, середня максимальна – 27,38 °C, а середня мінімальна – -11,96 °C. Середня річна кількість опадів – 258 мм.
| Клімат поселення                              | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення |
| Показник                                      | Січ.             | Лют.             | Бер.             | Квіт.            | Трав.            | Черв.            | Лип.             | Серп.            | Вер.             | Жовт.            | Лист.            | Груд.            |                  |
| Середній максимум, °C                         | 4,39             | 6,12             | 8,92             | 15,98            | 21,28            | 26,53            | 27,38            | 27,30            | 23,02            | 17,72            | 11,36            | 5,82             |                  |
| Середня температура, °C                       | −3,78            | −2,04            | 0,74             | 7,80             | 13,10            | 18,35            | 21,89            | 21,80            | 17,52            | 12,22            | 5,85             | 0,31             |                  |
| Середній мінімум, °C                          | −11,96           | −10,22           | −7,41            | −0,36            | 4,93             | 10,17            | 16,37            | 16,29            | 12,01            | 6,72             | 0,35             | −5,18            |                  |
| Норма опадів, мм                              | 31               | 33               | 48               | 42               | 35               | 5                | 2                | 1                | 0                | 11               | 20               | 30               |                  |
| Середньомісячна швидкість вітру, м/с          | 1.22             | 2.17             | 2.91             | 3.02             | 2.61             | 2.34             | 2.36             | 2.26             | 2.11             | 2.00             | 1.75             | 1.44             |                  |
| Середньомісячна сонячна радіація, кДж/м²·день | 8777             | 11499            | 14136            | 17719            | 21778            | 26420            | 25924            | 23516            | 20117            | 14544            | 10485            | 8467             |                  |
| --------------------------------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| Джерело:                                      |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |

title: Варчанд

wikitext:
{{Infobox Settlement
  |official_name          = Варчанд
  |native_name            = ورچند
  |image_skyline          =
  |map_caption            =
  |pushpin_map            = Іран
  |latd = 35 | latm = 26 | lats = 30.12 | latNS = N
  |longd = 49 | longm = 37 | longs = 57 | longEW = E
  |coor_footnotes = {{coord|35.4417|49.6325|format=dms|display=title}}
  |subdivision_type       = Країна
  |subdivision_name       = [[Іран]]
  |subdivision_type1      = [[Остани Ірану|Остан]]
  |subdivision_name1      = [[Марказі]]
  |subdivision_type2      = [[Шагрестани Ірану|Шагрестан]]
  |subdivision_name2      = [[Зарандіє (шагрестан)|Зарандіє]]
  |subdivision_type3      = [[Бахш]]
  |subdivision_name3      = [[Харкан (бахш)|Харкан]]
  |subdivision_type4      = [[Дегестан]]
  |subdivision_name4      = [[Алішар (дегестан)|Алішар]]
  |leader_title           =
  |leader_name            =
  |established_title      =
  |established_date       =
  |area_magnitude         =
  |area_metro_km2         =
  |area_metro_sq_mi       =
  |area_land_km2          =
  |area_land_sq_mi        =
  |area_water_km2         =
  |area_water_sq_mi       =
  |area_water_percent     =
  |area_total_km2         =
  |area_total_sq_mi       =
  |population_as_of       = 2006
  |population_total       = 117
  |population_footnotes = <ref name="census2006"/>
  |timezone               = IRST
  |utc_offset             = +3:30
  |timezone_DST           = IRST
  |utc_offset_DST         = +4:30
  |website                =
  |postal_code            =
  |postal_code_type       = Поштовий індекс
  |elevation_m            =
  |footnotes              =
}}
'''Варчанд''' ({{lang-fa|ورچند}}) — село в [[Іран]]і, у дегестані [[Алішар (дегестан)|Алішар]], у бахші [[Харкан (бахш)|Харкан]], шахрестані [[Зарандіє (шагрестан)|Зарандіє]] остану [[Марказі]]. За даними перепису 2006 року, його населення становило 117 осіб, що проживали у складі 32 сімей<ref name="census2006">[https://web.archive.org/web/20110920084728/http://www.amar.org.ir/DesktopModules/FTPManager/upload/upload2360/newjkh/newjkh/00.xls Перепис населення Ірану 2006]</ref>.

== Клімат ==
Середня річна температура становить 9,48 °C, середня максимальна – 27,38 °C, а середня мінімальна – -11,96 °C. Середня річна кількість опадів – 258 мм.<ref name=worldclim>{{citeweb|url=http://www.worldclim.org|title=Worldclim 2: New 1-km spatial resolution climate surfaces for global land areas.|authors=Fick, S.E., R.J. Hijmans|year=2017|publisher=International Journal of Climatology.|accessdate=3 червня 2022|archive-date=12 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220312224814/https://www.worldclim.org/}}</ref><ref name=determ>Значення визначено за географічними координатами поселення із роздільною здатністю 2,5'</ref>
{{Клімат міста
|Місто_род= поселення
|Джерело= <ref name=worldclim/><ref name=determ/>
| Січ_сер=-3.78           | Січ_сер_опади=31
| Лют_сер=-2.04           | Лют_сер_опади=33
| Бер_сер=0.74           | Бер_сер_опади=48
| Кві_сер=7.80           | Кві_сер_опади=42
| Тра_сер=13.10           | Тра_сер_опади=35
| Чер_сер=18.35           | Чер_сер_опади=5
| Лип_сер=21.89           | Лип_сер_опади=2
| Сер_сер=21.80           | Сер_сер_опади=1
| Вер_сер=17.52           | Вер_сер_опади=0
| Жов_сер=12.22           | Жов_сер_опади=11
| Лис_сер=5.85           | Лис_сер_опади=20
| Гру_сер=0.31           | Гру_сер_опади=30

| Січ_сер_мін= -11.96       | Січ_сер_макс= 4.39
| Лют_сер_мін= -10.22       | Лют_сер_макс= 6.12
| Бер_сер_мін= -7.41       | Бер_сер_макс= 8.92
| Кві_сер_мін= -0.36       | Кві_сер_макс= 15.98
| Тра_сер_мін= 4.93       | Тра_сер_макс= 21.28
| Чер_сер_мін= 10.17       | Чер_сер_макс= 26.53
| Лип_сер_мін= 16.37       | Лип_сер_макс= 27.38
| Сер_сер_мін= 16.29       | Сер_сер_макс= 27.30
| Вер_сер_мін= 12.01       | Вер_сер_макс= 23.02
| Жов_сер_мін= 6.72       | Жов_сер_макс= 17.72
| Лис_сер_мін= 0.35       | Лис_сер_макс= 11.36
| Гру_сер_мін= -5.18       | Гру_сер_макс= 5.82

|Січ_вітер = 1.22	|Січ_рад = 8777
|Лют_вітер = 2.17	|Лют_рад = 11499
|Бер_вітер = 2.91	|Бер_рад = 14136
|Кві_вітер = 3.02	|Кві_рад = 17719
|Тра_вітер = 2.61	|Тра_рад = 21778
|Чер_вітер = 2.34	|Чер_рад = 26420
|Лип_вітер = 2.36	|Лип_рад = 25924
|Сер_вітер = 2.26	|Сер_рад = 23516
|Вер_вітер = 2.11	|Вер_рад = 20117
|Жов_вітер = 2.00	|Жов_рад = 14544
|Лис_вітер = 1.75	|Лис_рад = 10485
|Гру_вітер = 1.44	|Гру_рад = 8467
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Остан Марказі}}

{{Iran-geo-stub}}

{{Портали|Іран|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти шагрестану Зарандіє]]

title: Координати35°26′30″ пн. ш. 49°37′57″ сх. д. / 35.4417° пн. ш. 49.6325° сх. д.: 35°26′30.12″ пн. ш. 49°37′57″ сх. д. / 35.4417000° пн. ш. 49.63250° сх. д.

Країна: Іран

Остан: Марказі

Шагрестан: Зарандіє

Бахш: Харкан

Дегестан: Алішар

Населення (2006)

Часовий пояс: IRST (UTC+3:30)

- Літній час: IRST (UTC+4:30)


text:
# Удмуртський ліс
Удму́ртський ліс — великий лісовий масив, що розташований на півдні Удмуртії.
Ліс знаходиться на заході Граховського району, в межиріччі правого берега нижньої течії річки Умяк та лівого берега Сарамачки. На заході до лісу примикає урочище Слудські Поля.
Удмуртський ліс є мішаним, де поширені хвойні (ялина) та широколисті породи (в'яз на півдні та липа на півночі).

title: Удмуртський ліс

wikitext:
{{без джерел|дата=листопад 2019}}
'''Удму́ртський ліс''' — великий [[ліс]]овий масив, що розташований на півдні [[удмуртія|Удмуртії]].

Ліс знаходиться на заході [[граховський район|Граховського району]], в межиріччі правого берега нижньої течії річки [[Умяк]] та лівого берега [[сарамачка|Сарамачки]]. На заході до лісу примикає урочище [[Слудські Поля]].

Удмуртський ліс є мішаним, де поширені хвойні ([[ялина]]) та широколисті породи ([[в'яз]] на півдні та [[липа]] на півночі).

{{udm-stub}}

[[Категорія:Граховський район]]


text:
# Сулукольський сільський округ (Байтерецький район)
Сулуко́льський сільський округ (каз. Сұлу көл ауылдық округі, рос. Сулукольский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Байтерецького району Західноказахстанської області Казахстану. Адміністративний центр та єдиний населений пункт — село Сулу-Коль.
Населення — 448 осіб (2021; 527 у 2009, 634 у 1999, 745 у 1989).
Станом на 1989 рік існувала Чоботаревська сільська рада (села Красноармійське, Спартак, Хамино, Часниково, Чоботарево) колишнього Приурального району. Пізніше село Часниково утворило окремий Часниковський сільський округ. 2010 року він перейменований в сучасну назву.

wikitext:
{{Сільський округ Казахстану
| назва укр.      = Сулукольський сільський округ
| назва ін.       = {{lang-kk|Сұлу көл ауылдық округі}}
| прапор          =
| опис прапора    =
| герб            =
| опис герба      =
| розташування    = <!-- Exemple.jpg --><!-- мапа області -->
| мапа            = <!-- Exemple.jpg --><!-- мапа району -->
| область         = [[Західноказахстанська область]]
| район           = [[Байтерецький район]]
| утворений       =
| населення       = 448 осіб
| дані            = [[2021]]{{KAZ-pop-stat-2021}}
| площа           =
| густота         =
| код округу      =
| поштові індекси =
| центр           = село [[Сулу-Коль]]
| аули            =
| села            = 1
| інші НП         =
| адреса          =
| вебсторінка     =
| голова округу   =
}}

{{Otheruses|Сулукольський сільський округ}}

'''Сулуко́льський сільський округ''' ({{lang-kk|Сұлу көл ауылдық округі}}, {{lang-ru|Сулукольский сельский округ}}) — [[адміністративний поділ Казахстану|адміністративна одиниця]] у складі [[Байтерецький район|Байтерецького району]] [[Західноказахстанська область|Західноказахстанської області]] [[Казахстан]]у. Адміністративний центр та єдиний населений пункт — село [[Сулу-Коль]].

Населення — 448 осіб ([[2021]]; 527 у [[2009]], 634 у [[1999]], 745 у [[1989]]).

Станом на 1989 рік існувала '''[[курмангазинський сільський округ (Байтерецький район)|Чоботаревська сільська рада]]''' (села Красноармійське, Спартак, Хамино, Часниково, ''Чоботарево'') колишнього [[приуральний район|Приурального району]]. Пізніше село Часниково утворило окремий '''Часниковський сільський округ'''. [[2010]] року він перейменований в сучасну назву<ref>[http://adilet.zan.kz/rus/docs/V10Z0003059 Решение Западно-Казахстанского областного маслихата от 13 декабря 2010 года N 28-7 и постановление акимата Западно-Казахстанской области от 10 ноября 2010 года N 251. Зарегистрировано Департаментом юстиции Западно-Казахстанской области 11 января 2011 года N 3059 «О переименовании некоторых населенных пунктов и сельских округов Западно-Казахстанской области»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150217105224/http://adilet.zan.kz/rus/docs/V10Z0003059 |date=17 лютого 2015 }} — Информационно-правовая система нормативных правовых актов Республики Казахстан {{ref-ru}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Байтерецький район}}

{{Kazakhstan-geo-stub}}

[[Категорія:Сільські округи Байтерецького району]]

title: Основні дані

Область: Західноказахстанська область

Район: Байтерецький район

Населення (2021): 448 осіб

title: Населені пункти

Адміністративний центр: село Сулу-Коль