text:
# Вольне Загор’я
Вольне Загор’я (рос. Вольное Загорье) — присілок у Батецькому районі Новгородської області Російської Федерації.
Населення становить 12 осіб. Належить до муніципального утворення Мойкинське сільське поселення.

## Історія
До 1927 року населений пункт перебував у складі Новгородської губернії. У 1927-1944 роках перебував у складі Ленінградської області.
Орган місцевого самоврядування від 2010 року — Мойкинське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 12   |

title: Вольне Загор’я

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Вольне Загор’я
|назва ін.       = Вольное Загорье
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Новгородська область]]
|район           = [[Батецький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Мойкинське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 12
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Новгородська область
}}
'''Вольне Загор’я''' ({{lang-ru|Вольное Загорье}}) — [[присілок]] у [[Батецький район|Батецькому районі]] [[Новгородська область|Новгородської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 12 осіб. Належить до муніципального утворення [[Мойкинське сільське поселення]].

== Історія ==

До 1927 року населений пункт перебував у складі [[Новгородська губернія|Новгородської губернії]]. У 1927-1944 роках перебував у складі [[Ленінградська область|Ленінградської області]].

Орган місцевого самоврядування від 2010 року — Мойкинське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/802051405 |title=Закон Новгородской области от 11 ноября 2005 года № 559-ОЗ «Об административно-территориальном устройстве Новгородской области» |access-date=2016-09-21 |archive-date=2019-04-27 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190427113241/http://docs.cntd.ru/document/802051405 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Вольное Загорье }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Батецький район}}
{{Novgorod-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Батецького району]]

title: присілок Вольне Загор’я

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Новгородська область

Муніципальний район: Батецький район

Поселення: Мойкинське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Вольне Загор’я · Вольне Загор’я


text:
# Бакинський тролейбус
Бакинський тролейбус — мережа громадського електротранспорту міста Баку. Здано в експлуатацію в 1941 р. Максимальна довжина — 300 км (1980-ті рр.) У 2004 р. закрита, мережа розібрана.

## Історія
Тролейбус в Баку з'явився в 1941 році. Основний етап розвитку мережі тролейбусів в Баку припав на 60-70-ті рр.. На початку 80-х мережа досягла максимальної довжини 300 км, при 32-х маршрутах. Мережа охоплювала також і деякі ближні передмістя Баку. Було два депо. Попри те що мережа тролейбусів інтенсивно розвивалася до 90-х рр.., Але вона поступалася в популярності серед населення, а також якістю наданих послуг порівняно з автотранспортом, метро і навіть трамваєм. Велика частина ліній тролейбусної мережі була збиткова, через слабку завантаженість. Лише 6 з 32 маршрутів були завантаженими і рентабельними. Все це не дозволило тролейбусу в Баку, адаптуватися в умовах ринкової економіки і вийти на рівень рентабельності, у зв'язку з чим тролейбусна мережа була закрита і розібрана в середині 2006 р. (був закритий останній працюючий маршрут № 16).

## Рухомий склад
Моделі перших тролейбусів не відомі. Першими відомими моделями були МТБ-82. У 60-ті рр. в Баку був налагоджений випуск тролейбусів марки БТЛ-62. З кінця 60-х в експлуатацію надходили моделі Škoda 9Tr, з 79-го р. Škoda 9TrH, з 1982 р. Škoda 14Tr, а в 80-му з'явилися й моделі радянського виробництва ЗиУ-9.

## Модель БТЛ-62
Тролейбуси моделі БТЛ-62 [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.] випускалися в Баку і являли собою автобус ЛАЗ-695Б, перероблений у тролейбус.

wikiname: ukwiki

title: Бакинський тролейбус

in_language: uk

wikitext:
'''Бакинський тролейбус''' — мережа громадського електротранспорту міста [[Баку]]. Здано в експлуатацію в 1941 р. Максимальна довжина — 300 км (1980-ті рр.) У 2004 р. закрита, мережа розібрана.

== Історія ==
[[Тролейбус]] в Баку з'явився в 1941 році. Основний етап розвитку мережі тролейбусів в Баку припав на 60-70-ті рр.. На початку 80-х мережа досягла максимальної довжини 300 км, при 32-х маршрутах. Мережа охоплювала також і деякі ближні передмістя Баку. Було два депо. Попри те що мережа тролейбусів інтенсивно розвивалася до 90-х рр.., Але вона поступалася в популярності серед населення, а також якістю наданих послуг порівняно з автотранспортом, метро і навіть трамваєм. Велика частина ліній тролейбусної мережі була збиткова, через слабку завантаженість. Лише 6 з 32 маршрутів були завантаженими і рентабельними. Все це не дозволило тролейбусу в Баку, адаптуватися в умовах ринкової економіки і вийти на рівень рентабельності, у зв'язку з чим тролейбусна мережа була закрита і розібрана в середині 2006 р. (був закритий останній працюючий маршрут № 16).

== Рухомий склад ==
Моделі перших тролейбусів не відомі. Першими відомими моделями були МТБ-82. У 60-ті рр. в Баку був налагоджений випуск тролейбусів марки БТЛ-62. З кінця 60-х в експлуатацію надходили моделі Škoda 9Tr, з 79-го р. Škoda 9TrH, з 1982 р. [[Škoda 14Tr]], а в 80-му з'явилися й моделі радянського виробництва ЗиУ-9.

== Модель БТЛ-62 ==
Тролейбуси моделі [http://photo.tramvaj.ru/images/baku03/BTL.jpg БТЛ-62] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304121754/http://photo.tramvaj.ru/images/baku03/BTL.jpg |date=4 березня 2016 }} випускалися в Баку і являли собою автобус ЛАЗ-695Б, перероблений у тролейбус.

== Посилання ==
* [http://www.baku.ru/pages/transport/10245_ru.php Бакинський тролейбус] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101202151200/http://www.baku.ru/pages/transport/10245_ru.php |date=2 грудня 2010 }} {{ref-ru}}
* [http://www.baku.ru/pages/transport/10257_ru.php Бакинське Трамвайно-Тролейбусне Управління] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101202150147/http://www.baku.ru/pages/transport/10257_ru.php |date=2 грудня 2010 }} {{ref-ru}}
* [http://photo.tramvaj.ru/baku2003.htm Фотогалерея трамвая і тролейбуса Баку і Сумгаїта] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110928162548/http://photo.tramvaj.ru/baku2003.htm |date=28 вересня 2011 }} {{ref-ru}}

{{Баку в темах}}
{{Громадський транспорт Азербайджану}}

[[Категорія:Транспорт Баку]]
[[Категорія:Засновані 1941]]


text:
# Солідарне (Сумський район)
Соліда́рне — село в Україні, у Степанівській селищній громаді Сумського району Сумської області. Населення становить 240 осіб. До 2020 орган місцевого самоврядування — Косівщинська сільська рада.

## Географія
Село Солідарне знаходиться на лівому березі річки Дальня Ільма, вище за течією на відстані 1,5 км розташоване село Чернецьке, нижче за течією на відстані 0,5 км розташоване село Малі Вільми.

## Історія
12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 723-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Сумської області», село увійшло до складу Степанівської селищної громади.
19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Сумського району(1923—2020), увійшло до складу новоутвореного Сумського району.

## Відомі особистості
В поселенні народився:
- Клюшников Іван Петрович (1811—1895) — український поет і педагог.

title: Солідарне (Сумський район)

wikitext:
{{Село України
| назва           = Солідарне
| область         = [[Сумська область]]
| район           = [[Сумський район]]
| громада         = [[Степанівська селищна громада]]
| рада            = [[Косівщинська сільська рада]]
| код КОАТУУ      = 5924783806
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       =
| населення       = 240
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           =
| ref-площа       =
| щільність       =
| поштовий індекс = 42342
| телефонний код  = 542
| координати      = {{coord|50|54|14|N|34|38|44|E|scale:100000|display=inline,title}}
| lat_deg         = 50|
| lat_min         = 54|
| lat_sec         = 14
| lon_deg         = 34|
| lon_min         = 38|
| lon_sec         = 44
| висота          = 169
| ref-висота      =
| водойма         =
| адреса          = 42304, Сумська обл., Сумський р-н, селище Степанівка, вул. Центральна, буд. 5
| облікова картка =
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}
{{Otheruses|Солідарне}}
'''Соліда́рне''' — [[село]] в Україні, у [[Степанівська селищна громада|Степанівській селищній громаді]] [[Сумський район|Сумського району]] [[Сумська область|Сумської області]]. Населення становить 240 осіб. До 2020 орган місцевого самоврядування — [[Косівщинська сільська рада]].

== Географія ==
Село ''Солідарне'' знаходиться на лівому березі річки [[Дальня Ільма]], вище за течією на відстані 1,5 км розташоване село [[Чернецьке (Степанівська селищна громада)|Чернецьке]], нижче за течією на відстані 0,5 км розташоване село [[Малі Вільми]].

== Історія ==
12 червня [[2020]] року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 723-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Сумської області», село увійшло до складу Степанівської селищної громади<ref>{{Cite web|url=https://www.kmu.gov.ua/npas/pro-viznachennya-administrativnih-centriv-ta-zatverdzhennya-teritorij-teritorialnih-gromad-sumskoyi-oblasti-723-120620|title=Розпорядження Кабінету Міністрів України № 723-р  «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Сумської області»|last=|website=kmu.gov.ua|accessdate=2021-10-25}}</ref>.

19 липня [[2020]] року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації [[Сумський район (1923—2020)|Сумського району(1923—2020)]], увійшло до складу новоутвореного [[Сумський район|Сумського району]]<ref>{{Постанова ВРУ|807-IX|17 липня 2020|Про утворення та ліквідацію районів}}</ref>.

== Відомі особистості ==
В поселенні народився:
* [[Клюшников Іван Петрович]] (1811—1895) — український поет і педагог.

== Примітки ==
<references />
== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/symskaja/24439 Погода в селі Солідарне] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111219221158/http://weather.in.ua/ua/symskaja/24439 |date=19 грудня 2011 }}
{{Степанівська селищна громада}}
[[Категорія:Села Сумської області]]

title: село Солідарне

Країна: Україна

Область: Сумська область

Район: Сумський район

Тер. громада: Степанівська селищна громада

title: Основні дані

title: Географічні дані

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Солідарне


text:
# Чемпіонат Німеччини з хокею 1955—1956
Чемпіонат Німеччини з хокею 1956 — 39-ий регулярний чемпіонат Німеччини з хокею, чемпіоном став ХК Фюссен.
З наступного сезону Оберліга розширювалась до 11 клубів.

## Підсумкова таблиця
| М  | Команда          | І  | Пер | Н | Пор | Ш      | О  |
| -- | ---------------- | -- | --- | - | --- | ------ | -- |
| 1. | ХК Фюссен        | 14 | 12  | 0 | 2   | 144:33 | 24 |
| 2. | СК Ріссерзеє     | 14 | 12  | 0 | 2   | 100:36 | 24 |
| 3. | Бад Тельц        | 14 | 9   | 0 | 5   | 78:44  | 18 |
| 4. | Бад-Наугайм      | 14 | 7   | 0 | 7   | 44:64  | 14 |
| 5. | Крефельдер ЕВ    | 14 | 5   | 0 | 9   | 55:63  | 10 |
| 6. | Пройзен Крефельд | 14 | 4   | 1 | 9   | 43:113 | 9  |
| 7. | Дюссельдорф ЕГ   | 14 | 3   | 1 | 10  | 46:94  | 7  |
| 8. | СК «Веслінг»     | 14 | 3   | 0 | 11  | 39:102 | 6  |

Скорочення: М = підсумкове місце, І = ігри, Пер = перемоги, Н = нічиї, Пор = поразки, Ш = закинуті та пропущені шайби, О = набрані очки

## Фінальний матч
- ХК Фюссен — СК Ріссерзеє 4:2 (1:1, 3:1, 0:0)

## Склад чемпіонів
ХК Фюссен:
Вільгельм Бехлер, Карл Фішер, Ернст Еггербауер, Пауль Амброс, Мартін Бек, Рудольф Гофманн, Курт Зепп, Маркус Еген, Фріц Клебер, Ернст Траутвайн, Георг Гуггемос, Ксавер Унзінн, Макс Пфефферле, Оскар Майрханс, Вальтер Крьотц. Тренер: Франк Тротт'є.

title: Чемпіонат Німеччини з хокею 1955—1956

wikitext:
{{Картка
|ім'я         =
|стиль_тіла   =
|назва        = Чемпіонат Німеччини з хокею 1955/56
|стиль_назви  =
|угорі        =
|зображення   =
|стиль_зображення =
|підпис       =
|стиль_підпису =
|стиль_заголовків = background:#ccf;
|стиль_міток  =
|стиль_тексту =
|заголовок1 = Загальні відомості
|мітка2  = Країна
|текст2  = {{прапор|GER}} [[Федеративна Республіка Німеччина (до 1990)|Німеччина]]
|мітка3  =
|текст3  =
|мітка4  = Кількість команд
|текст4  = 8
|мітка5  =
|текст5  =
|заголовок12 = Призери
|мітка13  = Чемпіон
|текст13  = [[Фюссен (хокейний клуб)|ХК Фюссен]]
|мітка14  = 2-е місце
|текст14  = [[СК Ріссерзеє]]
|мітка15  = 3-є місце
|текст15  = [[Бад Тельц (хокейний клуб)|Бад Тельц]]
|заголовок23 =
|мітка24  =
|текст24  =
|мітка25  =
|текст25  =
|мітка26  =
|текст26  =
|мітка27  =
|текст27  =
|мітка28  =
|текст28  =
|мітка29  = Понизилися у класі
|текст29  = -
|заголовок34 =
|мітка35  =
|текст35  =
|мітка36  = Попередній сезон
|текст36  = [[Чемпіонат Німеччини з хокею 1954—1955|1955]]
|мітка37  = Наступний сезон
|текст37  = [[Чемпіонат Німеччини з хокею 1956—1957|1957]]
}}
'''Чемпіонат Німеччини з хокею 1956''' — 39-ий регулярний [[чемпіонат Німеччини з хокею]], чемпіоном став [[Фюссен (хокейний клуб)|ХК Фюссен]].

З наступного сезону Оберліга розширювалась до 11 клубів.
== Підсумкова таблиця ==
{| class="wikitable"
|- bgcolor="#e0e0e0"
! width="25" |М
! width="200" | Команда
! width="40" | І
! width="40" | Пер
! width="40" | Н
! width="40" | Пор
! width="40" | Ш
! width="40" | О
|- bgcolor="#ccffcc" align="center"
| 1. ||align="left"| [[Фюссен (хокейний клуб)|ХК Фюссен]] ||14||12||0||2||144:33||'''24'''
|- bgcolor="#ccffcc" align="center"
| 2. ||align="left"| [[СК Ріссерзеє]] ||14||12||0||2||100:36||'''24'''
|- bgcolor="#ccffcc" align="center"
| 3. ||align="left"| [[Бад Тельц (хокейний клуб)|Бад Тельц]] ||14||9||0||5||78:44||'''18'''
|- bgcolor="#FFFFFF" align="center"
| 4. ||align="left"| [[Бад-Наугайм (хокейний клуб)|Бад-Наугайм]] ||14||7||0||7||44:64||'''14'''
|- bgcolor="#FFFFFF" align="center"
| 5. ||align="left"| [[Крефельд (хокейний клуб)|Крефельдер ЕВ]] ||14||5||0||9||55:63||'''10'''
|- bgcolor="#FFFFFF" align="center"
| 6. ||align="left"| Пройзен Крефельд ||14||4||1||9||43:113||'''9'''
|- bgcolor="#FFFFFF" align="center"
| 7. ||align="left"| [[Дюссельдорф ЕГ (хокейний клуб)|Дюссельдорф ЕГ]] ||14||3||1||10||46:94||'''7'''
|- bgcolor="#FFFFFF" align="center"
| 8. ||align="left"| СК «Веслінг» ||14||3||0||11||39:102||'''6'''
|}
'''''Скорочення:''' М = підсумкове місце, І = ігри, Пер = перемоги, Н = нічиї, Пор = поразки, Ш = закинуті та пропущені шайби, О = набрані очки''

== Фінальний матч ==
* '''[[Фюссен (хокейний клуб)|ХК Фюссен]]''' — [[СК Ріссерзеє]] 4:2 (1:1, 3:1, 0:0)
== Склад чемпіонів ==
'''[[Фюссен (хокейний клуб)|ХК Фюссен]]''':
Вільгельм Бехлер, Карл Фішер, Ернст Еггербауер, Пауль Амброс, Мартін Бек, Рудольф Гофманн, Курт Зепп, Маркус Еген, Фріц Клебер, Ернст Траутвайн, Георг Гуггемос, Ксавер Унзінн, Макс Пфефферле, Оскар Майрханс, Вальтер Крьотц. Тренер: Франк Тротт'є.

== Література ==
* Stephan Müller, ''Deutsche Eishockey Meisterschaften'', Print on Demand, 2000, ISBN 3-8311-0997-4
* Steffen Karas, ''100 Jahre Eishockey in Berlin'', Verlag Jeske / Mader, 2008, ISBN 978-3-931624-57-6

== Джерела ==
* [http://www.oocities.org/capecanaveral/campus/5589/Meister47-58C.txt  Die Deutschen Eishockeymeister seit 1912 Teil 3: 1947 - 1958] {{ref-de}}
* http://books.google.com.ua/books?id=BAggLLu8320C&pg=PA9&lpg=PA9&dq=Spengler+Cup+1924&source=bl&ots=CvT62-vc-f&sig=tE5TggZCLF4f-xI9hz4GaI3jZps&hl=uk&sa=X&ei=aG6eUY3QFIKjtAaJqYGoBQ&redir_esc=y#v=onepage&q=Spengler%20Cup%201924&f=false {{ref-de}}

{{Сезони вищого дивізіону Чемпіонату Німеччини з хокею}}

[[Категорія:Чемпіонат Німеччини з хокею]]
[[Категорія:1955 у хокеї з шайбою|Німеччина]]
[[Категорія:1956 у хокеї з шайбою|Німеччина]]
[[Категорія:1955 у німецькому спорті]]
[[Категорія:1956 у німецькому спорті]]

title: Чемпіонат Німеччини з хокею 1955/56

Країна: Німеччина

title: Призери

Чемпіон: ХК Фюссен

2-е місце: СК Ріссерзеє

3-є місце: Бад Тельц


text:
# Неконференція
Неконференція — це різновид зустрічей, обговорень, зборів, що керуються самими учасниками. Термін «неконференція» застосовується до широкого кола «живих» заходів, які намагаються уникнути традиційних для звичайних конференцій завчасної визначеності порядку і тематики виступів, поділу на активних доповідачів та пасивних слухачів тощо.
Існують численні різновиди неконференцій:
- Технологія відкритого простору
- Світове кафе
- Акваріум

тощо.  Зокрема, це неформальна ділова зустріч на відкритому повітрі, наприклад біля басейну.

title: Неконференція

wikitext:
'''Неконференція''' — це різновид зустрічей, обговорень, [[збори|зборів]], що керуються самими учасниками. Термін «неконференція» застосовується до широкого кола «живих» заходів, які намагаються уникнути традиційних для звичайних [[конференція|конференцій]] завчасної визначеності порядку і тематики виступів, поділу на активних доповідачів та пасивних слухачів тощо.

Існують численні різновиди неконференцій:
* [[Технологія відкритого простору]]
* [[Світове кафе]]
* [[Акваріум (обговорення)|Акваріум]]
тощо.  Зокрема, це неформальна ділова зустріч на відкритому повітрі, наприклад біля басейну.
== Посилання ==
{{Commons category|Unconferences}}
*[http://www.unconference.net/ Unconference Blog] {{ref-en}}
*[http://www.openspaceworld.org Open Space World] {{ref-en}}
*[http://www.treegroup.info/topics/Transformational_Conferences.pdf "Possibilities for Transformational Conferences"] {{ref-en}}
*[https://web.archive.org/web/20150303181321/http://www.mindviewinc.com/Conferences/OpenSpaces What Is An OpenSpace Conference?] {{ref-en}}

[[Категорія:Збори]]
[[Категорія:Неконференції|*]]
[[Категорія:Колективне ухвалення рішень]]


text:
# 5961 Ватт
5961 Ватт (інші назви: (5961) 1989 YH1, 1989 YH1, 1953 FM1, 1979 FP1, 1983 GK2) — астероїд головного поясу. Відкритий 30 грудня 1989 року Робертом Макнотом. Названий на честь шотландського винахідника-механіка Джеймса Ватта.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,509.

title: 5961 Ватт

wikitext:
{{DISPLAYTITLE:5961 Ватт1}}{{Планета
| назва = 5961 Ватт1
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Роберт Макнот]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Сайдинг-Спрінг]]
| дата відкриття = [[30 грудня]] [[1989]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1989 YH1'''
1953 FM1
1979 FP1
1983 GK2
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|5961|2013.12.24|2013.06.09}}</ref>
| епоха = [[4 листопада]] [[2013]] (2 456 600,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,749762415778 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,058115875872 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,403939145825 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,143856915244
| орбітальний період = 1361,393369971 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,264434959021 °/д
| середня аномалія = 105,6495195249°
| нахил орбіти = 1,625049596826°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 323,6686541570°
| арг_перицентру = 202,6988744989°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 13,7
| спектр_тип =
}}

'''5961 Ватт''' (інші назви: '''(5961) 1989 YH1''', '''1989 YH1''', '''1953 FM1''', '''1979 FP1''', '''1983 GK2''') — [[астероїд]] [[Пояс астероїдів|головного поясу]]<ref>{{Cite web|title=Small-Body Database Lookup|url=https://ssd.jpl.nasa.gov/tools/sbdb_lookup.html#/?sstr=5961|website=ssd.jpl.nasa.gov|accessdate=2023-07-09}}</ref>. Відкритий 30 грудня 1989 року [[Роберт Макнот|Робертом Макнотом]]. Названий на честь шотландського винахідника-механіка [[Джеймс Ватт|Джеймса Ватта]]<ref>{{Cite web|title=IAU Minor Planet Center|url=https://minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=5961|website=minorplanetcenter.net|accessdate=2023-07-09}}</ref>.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,509.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Ватт}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (5901—6000)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|5961}}

{{Навігація малих планет|5960 Вакканай|5962 Сікокутенкьо}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1989]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті Робертом Макнотом]]
[[Категорія:Грудень 1989]]

title: 5961 Ватт1

Відкривач: Роберт Макнот

Місце відкриття: Обсерваторія Сайдинг-Спрінг

Дата відкриття: 30 грудня 1989

title: Позначення

Названа на честь: Джеймс Ватт

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

Орбітальні характеристики: Епоха 4 листопада 2013 (2 456 600,5 JD)

title: Фізичні характеристики


text:
# Абашево II (могильник)
Абашево II — курганний могильник розташований за 2 км на північний захід від села Абашево Хворостянського району, у степовій частині Самарської області Росії на високій корінній терасі правого берега річки Чагри.
Могильник має у складі 11 земляних курганів. У 1974 році експедицією КДПІ під керівництвом І. Б. Васильєва досліджено 2 кургани.
Курган № 1 містив пограбоване середньовічне поховання.
У кургані № 2 виявлені сліди кільцевого рівчака, основне поховання ямної культури у великій центральній ямі й 4 впускних поховання полтавкинської культури. У ямному похованні похований лежав скорчено на правому боці, головою на схід, з рясною посипкою ніг охрою. Поруч знаходився глиняний посуд яйцеподібної форми. Обряд пізньополтавкинських поховань: положення на лівому або правому боці з підігнутими ногами, головою на схід, північний схід, північ, посипання охрою. Похоронний інвентар: ліпний посуд, мідний ніж, мідна скронева підвіска.
Вивчення курганів дозволило виявити нові риси обряду (впускні поховання, положення на лівому боці) та інвентарю (шнуровий орнамент на кераміці), не характерні для попередньої ранньополтавкинської епохи, й припустити значну роль нижньоволзьких нолтавкинсько-катакомбних культурних традицій у формуванні пізньополтавкинської культури Самарського Надволжя.

title: Абашево II (могильник)

wikitext:
'''Абашево II''' — курганний могильник розташований за 2 км на північний захід від села Абашево [[Хворостянський район|Хворостянського району]], у степовій частині [[Самарська область|Самарської області]] [[Росія|Росії]] на високій корінній терасі правого берега річки [[Чагри]].

Могильник має у складі 11 земляних курганів. У 1974 році експедицією КДПІ під керівництвом І. Б. Васильєва досліджено 2 кургани.

Курган № 1 містив пограбоване середньовічне поховання.

У кургані № 2 виявлені сліди кільцевого рівчака, основне поховання [[Ямна культура|ямної культури]] у великій центральній ямі й 4 впускних поховання [[Полтавкинська культура|полтавкинської культури]]. У ямному похованні похований лежав скорчено на правому боці, головою на схід, з рясною посипкою ніг охрою. Поруч знаходився глиняний посуд яйцеподібної форми. Обряд пізньополтавкинських поховань: положення на лівому або правому боці з підігнутими ногами, головою на схід, північний схід, північ, посипання охрою. Похоронний інвентар: ліпний посуд, мідний ніж, мідна скронева підвіска.

Вивчення курганів дозволило виявити нові риси обряду (впускні поховання, положення на лівому боці) та інвентарю (шнуровий орнамент на кераміці), не характерні для попередньої ранньополтавкинської епохи, й припустити значну роль нижньоволзьких нолтавкинсько-[[Катакомбна культура|катакомбних]] культурних традицій у формуванні пізньополтавкинської культури Самарського Надволжя.

== Джерела ==
* ''Васильев И. Б., Кузнецов П. Ф.'' Исследования курганов на реке Чагре в Заволжье // Проблемы археологического изучения Доно-Волжской лесостепи. — Воронеж, 1989. {{ref-ru}}
* Абашево II / Самарская энциклопедия. {{ref-ru}}

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Могильники Росії]]
[[Категорія:Кургани Росії]]
[[Категорія:Ямна культура]]
[[Категорія:Полтавкинська культура]]
[[Категорія:Археологічні пам'ятки Самарської області]]


text:
# Висока проба
«Висока проба» («Высокая проба») — радянський художній фільм 1983 року, знятий режисером Ігорем Усовим на кіностудії «Ленфільм».

## Сюжет
Телефільм за мотивами роману Є. Воєводіна «Своя вина». Призначений на посаду начальника ливарного цеху Сергій Ільїн висуває перед керівництвом заводу план реорганізації роботи. Ці пропозиції знаходять як своїх прихильників, і противників.

## У ролях
- Анатолій Кузнецов — Сергій Миколайович Ільїн, начальник ливарного цеху
- Сергій Єромирцев — Ільїн в дитинстві
- Ада Роговцева — Ольга Дмитрівна, робітниця заводу
- Наталія Симонова — Ольга в дитинстві
- Ірина Губанова — Надія, дружина Ільїна
- Євген Меньшов — Костя Коптюгов, ливарник, бригадир
- Тетяна Лаврентьєва — Ніна Водоларська, робітниця ВТК заводу
- Олександр Самойлов — Олександр Будиловський, ливарник, рабкор
- Валерій Захар'єв — Сергій Усвятцев, ливарник
- Віктор Сибільов — Сергій, син Сергія Миколайовича та Надії Ільїних, колишній студент педагогічного, ливарник
- Олександр Пашутін — Павло Трохимович Малигін, заступник начальника цеху
- Юрій Башков — Лев Іванович Штоков, працівник заводу
- Вітаутас Паукште — Едуард Янович Воол, голова місцевого комітету
- Олексій Булдаков — Бусловін, металург
- Станіслав Ландграф — Олександр Іванович Званцев, працівник заводу
- Юрій Лазарев — Андрій Георгійович Нечаєв, парторг заводу
- Микола Волков — Ілля Захарович Заостровцев, головний інженер заводу
- Юрій Медведєв — Юрій Миколайович Чиркін, ливарник, батько Олени
- Катерина Зінченко — Олена Чиркіна, робітниця заводу, дочка Юрія Миколайовича
- Володимир Самойлов — Микола Павлович Муравйов, лікар, професор, друг Ільїна по дитячому будинку
- Микола Боярський — Степан Тимофійович Левицький, старий начальник цеху
- Лілія Гурова — вчителька
- Олена Дріацька — співачка
- Тетяна Іванова — Марія Василівна, секретар начальника цеху
- Людмила Колпакова — Іра, лікар
- Н. Корнєєва — Олена Михайлівна, дружина Левицького
- Станіслав Соколов — Слава
- Анатолій Алексєєв — Трохим Никифорович, тесть Ільїна (озвучив І. Єфімов)
- Володимир Борчанінов — епізод
- Тетяна Канаєва — Іра Жельська, заводський архіваріус
- Ганна Лисянська — теща Ільїна
- Павло Первушин — кок
- Валентина Кособуцька — радіокореспондент
- А. Петров — радіокореспондент
- Аня Бадхен — дівчинка у дитбудинку
- Оля Волкова — дівчинка у дитбудинку
- Іра Груздєва — дівчинка у дитбудинку
- Володя Усов — хлопчик у дитбудинку
- Вадим Міхєєнко — учасник наради
- Олена Андерегг — кореспондент
- Ігор Усов — режисер телепередачі
- Ірина Дмитракова — робітниця заводу
- Віктор Богданов — Віктор Павлович
- Вадим Волюнов — епізод
- Сергій Кошонін — епізод
- Юрій Гамзін — епізод

## Знімальна група
- Режисер — Ігор Усов
- Сценарист — Арнольд Вітоль
- Оператор — Ростислав Давидов
- Композитор — Ольга Петрова
- Художник — Ігор Вускович

title: Висока проба

wikitext:
{{Фільм
|вид =
|українська назва =Висока проба
|оригінальна назва =Высокая проба
|зображення =Висока проба.png
|жанр =кіноповість
|режисер =[[Усов Ігор Володимирович|Ігор Усов]]
|сценарист =[[Арнольд Вітоль]]
|Продюсер =
|Актори =[[Кузнецов Анатолій Борисович|Анатолій Кузнецов]]
[[Роговцева Ада Миколаївна|Ада Роговцева]]
[[Губанова Ірина Ігорівна|Ірина Губанова]]
|оператор =[[Ростислав Давидов]]
|композитор =[[Ольга Петрова]]
|художник =[[Ігор Вускович]]
|кінокомпанія ="[[Ленфільм]]"
|країна = {{USSR}}
|тривалість =204 хв. (3 серії)
|рік = 1983
| ідентифікатор =0252748
}}
'''«Висока проба»''' («Высокая проба») — радянський художній фільм 1983 року, знятий режисером [[Усов Ігор Володимирович|Ігорем Усовим]] на кіностудії «[[Ленфільм]]».

== Сюжет ==
Телефільм за мотивами роману Є. Воєводіна «Своя вина». Призначений на посаду начальника ливарного цеху Сергій Ільїн висуває перед керівництвом заводу план реорганізації роботи. Ці пропозиції знаходять як своїх прихильників, і противників.

== У ролях ==
{{div col}}
* [[Кузнецов Анатолій Борисович|Анатолій Кузнецов]] — ''Сергій Миколайович Ільїн, начальник ливарного цеху
* Сергій Єромирцев — ''Ільїн в дитинстві
* [[Роговцева Ада Миколаївна|Ада Роговцева]] — ''Ольга Дмитрівна, робітниця заводу
* Наталія Симонова — ''Ольга в дитинстві
* [[Губанова Ірина Ігорівна|Ірина Губанова]] — ''Надія, дружина Ільїна
* [[Меньшов Євген Олександрович|Євген Меньшов]] — ''Костя Коптюгов, ливарник, бригадир
* [[Тетяна Лаврентьєва]] — ''Ніна Водоларська, робітниця ВТК заводу
* [[Олександр Самойлов]] — ''Олександр Будиловський, ливарник, рабкор
* [[Валерій Захар'єв]] — ''Сергій Усвятцев, ливарник
* [[Віктор Сибільов]] — ''Сергій, син Сергія Миколайовича та Надії Ільїних, колишній студент педагогічного, ливарник
* [[Пашутін Олександр Сергійович|Олександр Пашутін]] — ''Павло Трохимович Малигін, заступник начальника цеху
* [[Юрій Башков]] — ''Лев Іванович Штоков, працівник заводу
* [[Вітаутас Паукште]] — ''Едуард Янович Воол, голова місцевого комітету
* [[Булдаков Олексій Іванович|Олексій Булдаков]] — ''Бусловін, металург
* [[Ландграф Станіслав Миколайович|Станіслав Ландграф]] — ''Олександр Іванович Званцев, працівник заводу
* [[Юрій Лазарев]] — ''Андрій Георгійович Нечаєв, парторг заводу
* [[Волков Микола Миколайович (молодший)|Микола Волков]] — ''Ілля Захарович Заостровцев, головний інженер заводу
* [[Медведєв Юрій Миколайович|Юрій Медведєв]] — ''Юрій Миколайович Чиркін, ливарник, батько Олени
* [[Зінченко Катерина Григорівна|Катерина Зінченко]] — ''Олена Чиркіна, робітниця заводу, дочка Юрія Миколайовича
* [[Самойлов Володимир Якович|Володимир Самойлов]] — ''Микола Павлович Муравйов, лікар, професор, друг Ільїна по дитячому будинку
* [[Боярський Микола Олександрович|Микола Боярський]] — ''Степан Тимофійович Левицький, старий начальник цеху
* [[Лілія Гурова]] — ''вчителька
* [[Олена Дріацька]] — ''співачка
* [[Іванова Тетяна Миколаївна|Тетяна Іванова]] — ''Марія Василівна, секретар начальника цеху
* [[Людмила Колпакова]] — ''Іра, лікар
* Н. Корнєєва — ''Олена Михайлівна, дружина Левицького
* [[Станіслав Соколов]] — ''Слава
* [[Алексєєв Анатолій Олександрович|Анатолій Алексєєв]] — ''Трохим Никифорович, тесть Ільїна'' (озвучив І. Єфімов)
* [[Володимир Борчанінов]] — ''епізод
* [[Тетяна Канаєва]] — ''Іра Жельська, заводський архіваріус
* [[Лисянська Ганна Григорівна|Ганна Лисянська]] — ''теща Ільїна
* [[Павло Первушин]] — ''кок
* [[Валентина Кособуцька]] — ''радіокореспондент
* А. Петров — ''радіокореспондент
* Аня Бадхен — ''дівчинка у дитбудинку
* Оля Волкова — ''дівчинка у дитбудинку
* Іра Груздєва — ''дівчинка у дитбудинку
* Володя Усов — ''хлопчик у дитбудинку
* [[Вадим Міхєєнко]] — ''учасник наради
* [[Олена Андерегг]] — ''кореспондент
* [[Ігор Усов]] — ''режисер телепередачі
* [[Ірина Дмитракова]] — ''робітниця заводу
* Віктор Богданов — ''Віктор Павлович
* Вадим Волюнов — епізод
* [[Сергій Кошонін]] — епізод
* [[Юрій Гамзін]] — епізод
{{div col end}}

== Знімальна група ==
* Режисер — [[Усов Ігор Володимирович|Ігор Усов]]
* Сценарист — [[Арнольд Вітоль]]
* Оператор — [[Ростислав Давидов]]
* Композитор — [[Ольга Петрова]]
* Художник — [[Ігор Вускович]]

== Посилання ==
* {{imdb|id=0252748|name=''Висока проба''}}
{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Кінематограф}}
[[Категорія:Фільми СРСР 1983]]
[[Категорія:Фільми кіностудії «Ленфільм»]]

title: Высокая проба

Жанр: кіноповість

Режисер: Ігор Усов

Сценарист: Арнольд Вітоль

У головних · ролях: Анатолій Кузнецов · Ада Роговцева · Ірина Губанова

Оператор: Ростислав Давидов

Композитор: Ольга Петрова

Художник: Ігор Вускович

Кінокомпанія: "Ленфільм"

Тривалість: 204 хв. (3 серії)

Мова: російська

Країна: СРСР


text:
# ATP5E
ATP5E (англ. ATP synthase, H+ transporting, mitochondrial F1 complex, epsilon subunit) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 20-ї хромосоми. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 51 амінокислот, а молекулярна маса — 5 780.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MVAYWRQAGL |  | SYIRYSQICA |  | KAVRDALKTE |  | FKANAEKTSG |  | SNVKIVKVKK |
| E          |  |            |  |            |  |            |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Кодований геном білок за функцією належить до гідролаз.
Задіяний у таких біологічних процесах, як транспорт іонів, транспорт, синтез АТФ, транспорт протонів, ацетилювання.
Локалізований у мембрані, мітохондрії, внутрішній мембрані мітохондрії.

title: ATP5E

wikitext:
{{Картка гена}}
'''ATP5E''' ({{lang-en|ATP synthase, H+ transporting, mitochondrial F1 complex, epsilon subunit}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 20-ї хромосоми.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:838 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:838 |language=англ. |accessdate=12 вересня 2017 |archive-date=3 червня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160603155919/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:838 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160603155919/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:838 |date=2016-06-03 }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 51 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 5 780<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/P56381#sequences |title=UniProt, P56381 |language=англ. |accessdate=12 вересня 2017 |archive-date=10 лютого 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170210051334/http://www.uniprot.org/uniprot/P56381/#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MVAYWRQAGL		SYIRYSQICA		KAVRDALKTE		FKANAEKTSG		SNVKIVKVKK

E

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функцією належить до [[гідролази|гідролаз]].
Задіяний у таких біологічних процесах, як транспорт іонів, транспорт, синтез [[Аденозинтрифосфат|АТФ]], транспорт протонів, [[ацетилювання]].
Локалізований у мембрані, [[мітохондрія|мітохондрії]], внутрішній мембрані [[мітохондрія|мітохондрії]].

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 20 (людина)|Хромосома 20]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:АТФ-синтази]]

title: Ідентифікатори

Символи: ATP5F1E, ATPE, MC5DN3, ATP synthase, H+ transporting, mitochondrial F1 complex, epsilon subunit, ATP synthase F1 subunit epsilon, ATP5E

Зовнішні ІД: OMIM: 606153 MGI: 1855697 HomoloGene: 128187 GeneCards: ATP5F1E

title: Пов'язані генетичні захворювання

Пов'язані генетичні захворювання: mitochondrial complex V (ATP synthase) deficiency nuclear type 3

Молекулярна функція: • hydrolase activity · • GO:0022891 transmembrane transporter activity · • proton-transporting ATP synthase activity, rotational mechanism · • ATPase activity

Клітинна компонента: • мембрана · • mitochondrial proton-transporting ATP synthase complex, catalytic sector F(1) · • proton-transporting ATP synthase complex, catalytic core F(1) · • мітохондріальний матрикс · • мітохондрія · • мітохондріальна внутрішня мембрана · • mitochondrial proton-transporting ATP synthase complex

Біологічний процес: • ion transport · • ATP synthesis coupled proton transport · • mitochondrial ATP synthesis coupled proton transport · • ATP biosynthetic process · • cristae formation

title: Шаблон експресії

Шаблон експресії: Більше даних

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Перерахування графів
Перерахування графів — категорія завдань нумераційної комбінаторики, в яких потрібно перерахувати неорієнтовані або орієнтовані графи певних типів, як правило, у вигляді функції від числа вершин графу. Ці завдання можуть бути розв'язані або точно (як завдання алгебричного перерахування) або асимптотично.
Піонерами в цій галузі математики були Пойа, Келі і Редфілд.

## Позначені і непозначені задачі
У деяких задачах перерахування графів вершини графів вважаються позначеними, тобто відрізняються одна від одної. В інших задачах будь-яка перестановка вершин вважається тим самим графом, так що вершини вважаються ідентичними або непозначеними. У загальному випадку, позначені задачі, як правило, виявляються простішими. Теорема Редфілда — Пойї є важливим засобом для зведення непозначеної задачі до позначеної — кожен непозначений клас вважається класом симетрії позначених об'єктів.

## Точні формули перерахування
Деякі важливі результати в цій галузі.
- Кількість позначених простих неорієнтованих графів з n вершинами дорівнює 2n(n − 1)/2[5]
- Кількість позначених простих орієнтованих графів з n вершинами дорівнює 2n(n − 1)[6]
- Число Cn зв'язних позначених неорієнтованих графів з n вершинами задовольняє рекурентному співвідношенню[7]

{\displaystyle C_{n}=2^{n \choose 2}-{\frac {1}{n}}\sum _{k=1}^{n-1}k{n \choose k}2^{n-k \choose 2}C_{k}.}
з якого можна легко обчислити для n = 1, 2, 3, ..., що значення Cn дорівнюють:
1, 1, 4, 38, 728, 26704, 1866256, ...
- Кількість позначених вільних дерев з n вершинами дорівнює nn − 2 (формула Келі).
- Число непозначених гусениць з n вершинами дорівнює[9]

{\displaystyle 2^{n-4}+2^{\lfloor (n-4)/2\rfloor }.}

title: Перерахування графів

wikitext:
[[Файл:Cayley's_formula_2-4.svg|міні|Повний список всіх дерев з 2,3 і 4 позначеними вершинами:

* <math>2^{2-2}=1</math> дерево з 2 вершинами;

* <math>3^{3-2}=3</math> дерева з 3 вершинами;

* <math>4^{4-2}=16</math> дерев з 4 вершинами.
]]
'''Перерахування графів''' — категорія завдань [[Нумераційна комбінаторика|нумераційної комбінаторики]], в яких потрібно перерахувати [[Граф (математика)|неорієнтовані]] або [[Орієнтований граф|орієнтовані графи]] певних типів, як правило, у вигляді функції від числа вершин графу{{sfn|Harary, Palmer|1973}}. Ці завдання можуть бути розв'язані або точно (як завдання {{нп|Алгебричне перерахування|алгебричного перерахування||Algebraic enumeration}}) або [[Асимптотичний аналіз|асимптотично]].

Піонерами в цій галузі математики були [[Дьордь Пойа|Пойа]]{{sfn|Pólya|1937|с=145—254}}, [[Артур Кейлі|Келі]]<ref>[http://venn.lib.cam.ac.uk/cgi-bin/search-2016.pl?sur=&suro=w&fir=&firo=c&cit=&cito=c&c=all&z=all&tex=CLY838A&sye=&eye=&col=all&maxcount=50 Arthur Cayley]{{Недоступне посилання|date=червень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} ''A Cambridge Alumni Database''. University of Cambridge.</ref> і Редфілд{{sfn|Redfield|1927|с=433—455}}.

== Позначені і непозначені задачі ==
У деяких задачах перерахування графів вершини графів вважаються ''позначеними'', тобто відрізняються одна від одної. В інших задачах будь-яка перестановка вершин вважається тим самим графом, так що вершини вважаються ідентичними або ''непозначеними''. У загальному випадку, позначені задачі, як правило, виявляються простішими{{sfn|Harary, Palmer|1973}}. [[Теорема перерахування Пойя|Теорема Редфілда — Пойї]] є важливим засобом для зведення непозначеної задачі до позначеної — кожен непозначений клас вважається класом симетрії позначених об'єктів.

== Точні формули перерахування ==
Деякі важливі результати в цій галузі.

* Кількість позначених простих неорієнтованих графів з ''n'' вершинами дорівнює 2''n''(''n'' − 1)/2{{sfn|Harary, Palmer|1973|с=3}}
* Кількість позначених простих орієнтованих графів з ''n'' вершинами дорівнює 2''n''(''n'' − 1){{sfn|Harary, Palmer|1973|с=5}}
* Число ''Cn'' [[Зв'язний граф|зв'язних]] позначених неорієнтованих графів з ''n'' вершинами задовольняє [[Рекурентне співвідношення|рекурентному співвідношенню]]{{sfn|Harary, Palmer|1973|с=7}}

:: <math>C_n=2^{n\choose 2} - \frac{1}{n}\sum_{k=1}^{n-1} k{n\choose k} 2^{n-k\choose 2} C_k.</math>
: з якого можна легко обчислити для ''n'' = 1, 2, 3, ..., що значення ''Cn'' дорівнюють<ref>{{OEIS|id=A001187}}</ref>:
:: 1, 1, 4, 38, 728, 26704, 1866256, ...

* Кількість позначених [[Дерево (теорія графів)|вільних дерев]] з ''n'' вершинами дорівнює ''n''''n'' − 2 ([[Формула Келі|формула Келі]]).
* Число непозначених [[Гусениця (теорія графів)|гусениць]] з ''n'' вершинами дорівнює{{sfn|Harary, Schwenk|1973|с=359–365}}

:: <math>2^{n-4}+2^{\lfloor (n-4)/2\rfloor}.</math>

== Примітки ==
{{примітки|2}}
== Література ==
* {{книга-ру
|автор=[[Харари, Фрэнк|Harary F.]], Palmer E. M.
|ref=Harary, Palmer
|год=1973
|заглавие=Graphical Enumeration
|издательство=[[Academic Press]]
|isbn= 0-12-324245-2
}}
* {{стаття
|автор=[[Харари, Фрэнк|Harary F.]], Schwenk A. J.
|ref=Harary, Schwenk
|випуск=4
|видання=Discrete Mathematics
|сторінки=359–365
|назва=The number of caterpillars
|том=6
|рік=1973
|doi=10.1016/0012-365x(73)90067-8
}}
* {{стаття
|автор=Pólya G.
|ref=Pólya
|назва=Kombinatorische Anzahlbestimmungen für Gruppen, Graphen und chemische Verbindungen
|видання=[[Acta Mathematica]]
|том=68
|рік=1937
|issue=1
|посилання=http://www.springerlink.com/content/9021012252111875/
|doi=10.1007/BF02546665
}}
* {{стаття
|автор=Redfield J. H.
|ref=Redfield
|назва=The theory of group-reduced distributions
|видання=American J. Math
|том=49
|рік=1927
}}

[[Категорія:Нумераційна комбінаторика]]
[[Категорія:Сторінки з неперевіреними перекладами]]


text:
# Мочеради
Мочера́ди — село в Україні, у Яворівському районі Львівської області. Розташоване поблизу польського кордону.

## Географія
У селі бере початок потік Солотвина.

## Історія
В 1902 році між селами Баличі, Великі Новосілки та Мочеради, в урочищі Пасисько, досліджено курганні могильники культури шнурової кераміки, яка датується III і першою половиною II тисячоліття до нашої ери. Подібний курган у 1935 р. виявлено біля с. Стоянці в урочищі Гайок.
Аби побачити колоритність українського села і зрозуміти, що ми маємо одну з найяскравіших етнопсихологій у світі, не треба мандрувати курними шляхами України з жовто-блакитним компасом в руках. Достатньо розкласти на столі маленьку мапу і уважно подивитися на українські села. З першого погляду різноманітні Стягайлівки, Гнилиці, Кирнасівки, Лизогубівки з Колибабинцями і Кривоносівками вражають емоційністю понять. Можливо, ви навіть подумаєте, що якийсь маленький деміург, граючись, намалював ці дивні імена на мапі. Але товстенні праці топонімістів-буквоїдів свідчать про те, що більшість назв українських населених пунктів беруть свій початок у людських прізвищах і географічних об'єктах. Жодної випадковості. Однак один із дослідників першої половини XX століття, Мирон Кордуба, вивчаючи топонімію Галичини, говорить про те, що є цілий ряд сіл, які випадають із традиційного топонімічного обрамлення: "Подекуди стрічаємо села з доволі дивоглядними назвами, що мають жартівливий або радше, глумливий характер. Граматична форма більшості цих назв вказує, що вони не відносяться до самих сіл, як таких, а лише до їх населення. Збираючи з народних уст топографічні назви, що дійшли до нас із давніх часів, ми переконалися, що населення села дуже часто має якесь жартівливе або глумливе прізвище… Звичайно, такі прізвища вважають за приватну, навіть довірочну справу, їх нерадо переказують чужим людям, боячися помсти… Сюди належать Тулиголови, Товстоголови, Товстобаби, Сторонибаби, Кривотули Старі й Нові, Паликорови, Печихвости, Мочеради, Боброїди, Ракобовти, Жнибороди, Чуперносів, Сновидів, Голодівка.

## Населення
Станом на 2001 рік, населення села налічувало 115 осіб.
| 1900  | 1921  | 2001  |
| ----- | ----- | ----- |
| → 656 | ↘ 575 | ↘ 115 |

## Культові споруди
У селі є дерев'яна церква Святого Миколая 1906 року.

title: Мочеради

wikitext:
{{Село
| назва           = Мочеради
| область         = [[Львівська область]]
| район           = [[Яворівський район]]
| громада         = [[Шегинівська сільська громада]]
| код КОАТУУ      = 4622483204
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       = до 1902
| населення       = 71<ref>https://shegynivska-gromada.gov.ua/naselennya-gromadi-15-46-43-13-01-2022/</ref>
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           = 0,621
| ref-площа       =
| щільність       = 185,19
| поштовий індекс = 81355<ref>{{Cite web |url=http://www.uaidx.com/13/294/index |title=Довідник поштових індексів України. Львівська область. Мостиський район |accessdate=2016-02-11 |archive-date=2016-10-18 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161018190804/http://www.uaidx.com/13/294/index }}</ref>
| телефонний код  = 3234
| координати      = {{coord|49|44|17|N|23|1|6|E|scale:100000|display=inline,title}}
| lat_deg         = 49|
| lat_min         = 44|
| lat_sec         = 17
| lon_deg         = 23|
| lon_min         = 1|
| lon_sec         = 6
| висота          = 253
| ref-висота      =
| водойма         = потік [[Солотвина (правий доплив Бухти)|Солотвина]]
| адреса          = 81321, Львівська обл., Яворівський р-н, с.Шегині
| облікова картка =
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}

'''Мочера́ди''' — [[село]] в Україні, у [[Яворівський район|Яворівському районі]] [[Львівська область|Львівської області]]. Розташоване поблизу польського кордону.

== Географія ==
У селі бере початок потік [[Солотвина (правий доплив Бухти)|Солотвина]].

== Історія ==
В 1902 році між селами [[Баличі]], [[Великі Новосілки]] та '''Мочеради''', в урочищі Пасисько, досліджено курганні могильники культури шнурової кераміки, яка датується III і першою половиною II тисячоліття до нашої ери<ref>{{Cite web |url=http://www.zamky.com.ua/istoriya/arheologiya-ta-starodavnya-istoriya-mostyskogo-rajonu/#i-7 |title=Археологія та стародавня історія Мостиського району |accessdate=2 жовтня 2018 |archive-date=3 жовтня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181003014249/http://www.zamky.com.ua/istoriya/arheologiya-ta-starodavnya-istoriya-mostyskogo-rajonu/#i-7 }}</ref><ref>''[[Ян Махнік]], [[Павлів Дмитро Юліанович|Дмитро Павлів]], [[Петегирич Володимир Михайлович|Володимир Петегирич]]''. Кургани центральної частини Сянсько-Дністрянської височини. Матеріали і дослідження з археології Прикарпаття і Волині: Зб. наук. пр. — 2009. — Вип. 13. — С. 198—214.</ref>. Подібний [[курган]] у 1935 р. виявлено біля с. [[Стоянці]] в урочищі Гайок.

Аби побачити колоритність українського села і зрозуміти, що ми маємо одну з найяскравіших етнопсихологій у світі, не треба мандрувати курними шляхами України з жовто-блакитним компасом в руках. Достатньо розкласти на столі маленьку мапу і уважно подивитися на українські села. З першого погляду різноманітні [[Стягайлівка|Стягайлівки]], Г[[гнилиці|нилиці]], [[Кирнасівка|Кирнасівки]], [[Лизогубівка|Лизогубівки]] з [[Колибабинці|Колибабинцями]] і [[Кривоносівка|Кривоносівками]] вражають емоційністю понять. Можливо, ви навіть подумаєте, що якийсь маленький деміург, граючись, намалював ці дивні імена на мапі. Але товстенні праці топонімістів-буквоїдів свідчать про те, що більшість назв українських населених пунктів беруть свій початок у людських прізвищах і географічних об'єктах. Жодної випадковості. Однак один із дослідників першої половини XX століття, [[Мирон Кордуба]], вивчаючи топонімію [[Галичина|Галичини]], говорить про те, що є цілий ряд сіл, які випадають із традиційного топонімічного обрамлення: "Подекуди стрічаємо села з доволі дивоглядними назвами, що мають жартівливий або радше, глумливий характер. Граматична форма більшості цих назв вказує, що вони не відносяться до самих сіл, як таких, а лише до їх населення. Збираючи з народних уст топографічні назви, що дійшли до нас із давніх часів, ми переконалися, що населення села дуже часто має якесь жартівливе або глумливе прізвище… Звичайно, такі прізвища вважають за приватну, навіть довірочну справу, їх нерадо переказують чужим людям, боячися помсти… Сюди належать [[Тулиголови (Підкарпатське воєводство)|Тулиголови]], [[Товстоголови]], [[Товстобаби]], [[Сторонибаби]], Кривотули [[Старі Кривотули|Старі]] й [[Нові Кривотули|Нові]], [[Паликорови]], [[Печихвости]], '''Мочеради''', [[Боброїди]], [[Ракобовти]], [[Жнибороди]], [[Чуперносів]], [[Сновидів]], [[Голодівка]].

== Населення ==
Станом на [[2001]] рік, населення села налічувало 115 осіб.
{| align="ліворуч" rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|-bgcolor="#AFD6FF"
! 1900 !! 1921 !! 2001
|- bgcolor="#f2f7fc"
| align=center|→ 656
| align=center|↘ 575
| align=center|↘ 115
|}

== Культові споруди ==
У селі є дерев'яна церква Святого Миколая 1906 року<ref>{{Cite web |url=http://decerkva.org.ua/mocherady.html |title=Мочеради. Церква Св. Миколи 1906 |accessdate=2 жовтня 2018 |archive-date=3 жовтня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181003013922/http://decerkva.org.ua/mocherady.html }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}
{{lviv-geo-stub}}
{{Шегинівська сільська громада}}
{{Яворівський район}}

[[Категорія:Села Львівської області]]

title: село Мочеради

Область: Львівська область

Район: Яворівський район

Тер. громада: Шегинівська сільська громада

title: Основні дані

Густота населення: 185,19 осіб/км²

title: Географічні дані

Водойми: потік Солотвина

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Мочеради


text:
# Мандич Олександра Валеріївна
Мандич Олександра Валеріївна (нар. 20 січня 1985) — професор, доктор економічних наук, професор кафедри фінансів, банківської справи та страхування Державного біотехнологічного університету.

## Біографія
Олександра Валеріївна народилася 20 січня 1985 року в м. Харків.
У 2006 році закінчила Харківський національний технічний університет сільського господарства імені Петра Василенка за спеціальністю «Менеджмент організації».
З 2006 по 2011 роки асистент кафедри економіки та маркетингу Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка.
У 2011 році захистила кандидатську дисертацію.
З 2011 по 2018 роки доцент кафедри економіки та маркетингу.
У 2017 році захистила докторську дисертацію.
У 2018 році закінчила Харківський національний технічний університет сільського господарства імені Петра Василенка за спеціальністю «Галузеве машинобудування».
З 2018 по 2019 роки професор кафедри економіки та маркетингу.
У 2019 році закінчила Харківський національний технічний університет сільського господарства імені Петра Василенка за спеціальністю «Право».
З 2019 по 2021 роки працювала на посаді завідуючої кафедри маркетингу та медіакомунікацій Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка.
З 2021 по 2023 роки професор кафедри маркетингу та медіакомунікацій Державного біотехнологічного університету.
З 2023 по теперішній час працює професором кафедри фінансів, банківської справи та страхування Державного біотехнологічного університету.

## Праці
Олександра Валеріївна автор більше ніж 200 наукових праць, в тому числі статті, що індексуються в наукометричних базах Scopus Web of Science - 8, 5 навчальних посібників, 20 монографій.
Наукові інтереси: стратегічне управління, маркетинговий менеджмент, конкурентоспроможний розвиток суб'єктів бізнесу, ринкові технології та бізнес аналітика, рекламний менеджмент, медіапростір.
Напрям наукових досліджень: стратегічне управління та механізми запровадження новітніх маркетингових інструментів для забезпечення конкурентоспроможного розвитку суб'єктів бізнесу.

## Відзнаки та нагороди
- диплом переможця XX обласного конкурсу «Вища школа Харківщини - кращі імена» в номінації «Молодий науковець року» (2018);
- подяка Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації (2018);
- грамота Голови Харківської профспілки працівників агропромислового комплексу (2018);
- стипендія Кабінету Міністрів України для молодих вчених (2018-2020);
- диплом переможця Харківської обласної державної адміністрації в галузі науки імені Олексія Ніканорович Соколовського (2019);
- стипендія Харківської обласної державної адміністрації в галузі науки імені Олексія Ніканоровича Соколовського (2019);
- подяка Харківського міського голови Г. А. Кернеса (2020);
- медаль Національної академії наук України для молодих вчених «Талант. Натхнення. Праця» (2021).

title: Мандич Олександра Валеріївна

wikitext:
{{Науковець
|ім'я           = Мандич Олександра Валеріївна
|зображення     =
|розмір  =
|підпис  =
|дата народження  = 20.01.1985
|місце народження = м. [[Харків]]
|дата смерті      =
|місце смерті     =
|резиденція       =
|громадянство     =
|національність   =
|галузь           =
|alma mater       = [[Харківський національний технічний університет сільського господарства імені Петра Василенка]]
|заклад           = [[Державний біотехнологічний університет]]
|посада           = [[професор]]
|відомий завдяки  =
|звання           = [[професор]]
|ступінь          = [[доктор економічних наук]]
|керівник         =
|учні             =
|батько           =
|матір            =
|дружина          =
|чоловік          =
|діти             =
|нагороди         =
|автограф =
|сайт     =
|примітки =
}}
'''Мандич Олександра Валеріївна''' ({{н}} [[20 січня]] [[1985]]) — [[професор]], [[Доктор наук|доктор економічних наук]], [[професор]] кафедри фінансів, банківської справи та страхування [[Державний біотехнологічний університет|Державного біотехнологічного університету]].

== Біографія ==
Олександра Валеріївна народилася 20 січня 1985 року в м. [[Харків]].

У 2006 році закінчила [[Харківський національний технічний університет сільського господарства імені Петра Василенка]] за спеціальністю «Менеджмент організації».

З 2006 по 2011 роки асистент кафедри економіки та маркетингу Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка.

У 2011 році захистила кандидатську дисертацію.

З 2011 по 2018 роки доцент кафедри економіки та маркетингу.

У 2017 році захистила докторську дисертацію.

У 2018 році закінчила Харківський національний технічний університет сільського господарства імені Петра Василенка за спеціальністю «Галузеве машинобудування».

З 2018 по 2019 роки [[професор]] кафедри економіки та маркетингу.

У 2019 році закінчила Харківський національний технічний університет сільського господарства імені Петра Василенка за спеціальністю «Право».

З 2019 по 2021 роки працювала на посаді завідуючої кафедри маркетингу та медіакомунікацій Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка.

З 2021 по 2023 роки професор кафедри маркетингу та медіакомунікацій Державного біотехнологічного університету.

З 2023 по теперішній час працює [[Професор|професором]] кафедри фінансів, банківської справи та страхування [[Державний біотехнологічний університет|Державного біотехнологічного університету]].<ref>{{Cite web |url=https://biotechuniv.edu.ua/person/mandych-oleksandra-valeriyivna/ |title=Мандич Олександра Валеріївна Професор Професор кафедри фінансів, банківської справи та страхування |date=2021-12-11 |website=Державний біотехнологічний університет |language=uk |access-date=2025-02-12}}</ref>

== Праці ==
[http://athra.btu.kharkiv.ua/browse?value=МАНДИЧ%20ОЛЕКСАНДРА%20ВАЛЕРІЇВНА Олександра Валеріївна] автор більше ніж 200 наукових праць, в тому числі статті, що індексуються в наукометричних базах Scopus Web of Science - 8, 5 навчальних посібників, 20 монографій.

'''''Наукові інтереси''''': стратегічне управління, маркетинговий менеджмент, конкурентоспроможний розвиток суб'єктів бізнесу, ринкові технології та бізнес аналітика, рекламний менеджмент, медіапростір.

'''''Напрям наукових досліджень:''''' стратегічне управління та механізми запровадження новітніх маркетингових інструментів для забезпечення конкурентоспроможного розвитку суб'єктів бізнесу.
== Відзнаки та нагороди ==
* диплом переможця XX обласного конкурсу «Вища школа Харківщини - кращі імена» в номінації «Молодий науковець року» (2018);
* подяка Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації (2018);
* грамота Голови Харківської профспілки працівників агропромислового комплексу (2018);
* стипендія Кабінету Міністрів України для молодих вчених (2018-2020);
* диплом переможця Харківської обласної державної адміністрації в галузі науки імені Олексія Ніканорович Соколовського (2019);
* стипендія Харківської обласної державної адміністрації в галузі науки імені Олексія Ніканоровича Соколовського (2019);
* подяка Харківського міського голови Г. А. Кернеса (2020);
* медаль Національної академії наук України для молодих вчених «Талант. Натхнення. Праця» (2021).
== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Випускники Харківського національного технічного університету сільського господарства]]
[[Категорія:Науковці Державного біотехнологічного університету]]

title: Мандич Олександра Валеріївна

Народився: 20 січня 1985 (40 років) · м. Харків

Заклад: Державний біотехнологічний університет

Посада: професор

Вчене звання: професор

Науковий ступінь: доктор економічних наук


text:
# Рух за права осіб з інвалідністю
Рух за права людей з інвалідністю — це глобальний соціальний рух, який прагне забезпечити рівні можливості та рівні права для всіх людей з інвалідністю.
Він складається з активістських організацій з питань інвалідності у всьому світі, які працюють над вирішенням питань, таких як: доступність і безпека в архітектурі, транспорті та фізичному середовищі; рівні можливості, справедливість у працевлаштуванні, освіті та житлі; свобода від дискримінації, жорстокого поводження, зневаги та інших порушень прав. Активіст(к)и з інвалідністю працюють над тим, щоб подолати інституційні, фізичні та соціальні бар’єри, які заважають людям з інвалідністю жити своїм життям, як інші громадяни.
Права людей з інвалідністю є складним питанням, оскільки існує кілька способів порушення прав людини з інвалідністю у різних соціально-політичних, культурних і правових контекстах. Наприклад, найпоширенішою перешкодою, з якою стикаються люди з інвалідністю, є працевлаштування. Зокрема, роботодавці часто не бажають або не можуть забезпечити необхідне пристосування для того, щоб люди з обмеженими можливостями могли ефективно виконувати свої робочі функції. (див. Інвалідність і бідність)

## Бар'єри інвалідності
Соціальна модель інвалідності припускає, що головна проблема інвалідності («доступність») спричинена тим, як організоване суспільство, а не порушенням здоров’я людини. Ця модель припускає, що бар'єри в суспільстві створюються через ейблізм. Коли «немає перешкод», люди з інвалідністю можуть бути незалежними та рівноправними в суспільстві.
Існує три основних типи бар'єрів:
1. Перешкоди через ставлення (ейблізм): створюються людьми, які бачать лише інвалідність замість людини. Ці бар’єри ставлення можна виявити через залякування, дискримінацію та страх. Ці перешкоди включають низькі очікування від людей з інвалідністю. Цей бар’єр лежить в основі усіх інших бар’єрів.[7][8][9] Ставлення до людей з інвалідністю у країнах з низьким і середнім рівнем доходу може бути ще більш екстремальним.[10]
2. Бар’єри у середовищі: недоступне середовище, природне чи штучне, сприяє інвалідизації, створюючи бар’єри для абілітації (залучення).
3. Інституційні бар'єри: закони, політики, практики або стратегії, які дискримінують людей з інвалідінстю. Наприклад, дослідження п’яти країн Південно-Східної Азії виявило, що виборче законодавство не захищає політичні права людей з інваілдіністю, тоді як «деякі банки не дозволяють людям із вадами зору відкривати рахунки, а центри тестування на ВІЛ часто відмовляються приймати людей через незнання жестової мови та людей з вадами слуху з перекладачами через політику конфіденційності».[11] У деяких країнах існують обмежувальні закони, які особливо стосуються людей з інтелектуальними або психосоціальними вадами.[12]

Інші перешкоди включають: інтерналізовані перешкоди (низькі очікування від людей з інвалідністю можуть підірвати їхню впевненість і прагнення).

## Коротка історія боротьби
1977 рік. США. 150 американок та американців окупували на 28 днів офіс Міністерства охорони здоров’я, освіти та соціального забезпечення з вимогою прийняти розділ 504 Закону про реабілітацію. Цей протест пізніше увійшов в історію під назвою “Сидячий страйк 504”.
1980 рік. Німеччина. Більше 5000 осіб з інвалідністю вперше зібрались на протести по всій західній Німеччині через судове рішення під історичною назвою “Франкфуртське рішення”. Цим рішенням суд задовольнив позов на скорочення витрат на проїзд особі, яка під час подорожі повинна була споглядати особу з важкими формами інвалідності.
1987 рік. Україна досі у складі СРСР відчуває наслідки війни в Афганістані та Чорнобильскої катастрофи. Рішенням січневого пленуму ЦК КПРС 1987 року дозволили створювати громадські об’єднання. Опісля почали з’являтися ветеранські об’єднання, спортивні клуби людей з інвалідністю, організації батьків дітей з інвалідністю. У 2000-х і до середини 2010‑х активістки й активісти починають змінювати парадигму своєї діяльності: з використання реабілітаційної моделі інвалідності вони переорієнтовуються на соціальну й правозахисну. Основною метою стає ратифікація Конвенції за права осіб з інвалідністю.
1992 рік. Велика Британія. Близько 1500 осіб з інвалідністю заблокували вулиці та прикували себе до публічного транспорту на знак протесту проти 24‑годинного благодійного телемарафону зі збору коштів для людей з інвалідністю. Тональність програми, де людей з інвалідністю представляли як пасивних і вдячних отримувачів благодійних внесків, обурило спільноту. Людей також обурював закон, який дозволяв дискримінувати за ознакою інвалідності. Завдяки цим протестам у 1995 році монархія заборонила дискримінацію в трудовій сфері та посилила захист прав споживачів з інвалідністю.
У 2006 році Організація Об’єднаних Націй ухвалила Конвенцію про права людей з інвалідіністю .

## Міжнародний день боротьби за права людей з інвалідністю
Щороку 5 травня в усьому світі відбуваються заходи для привернення уваги суспільства до проблем людей з інвалідністю, до потреби захисту їхніх прав та гідності, права на рівні можливості.
5 травня 1992 року люди з інвалідністю із сімнадцяти країн одночасно провели перший загальноєвропейський день боротьби за рівні права і проти дискримінації людей з інвалідністю.

title: Рух за права осіб з інвалідністю

wikitext:
'''Рух за права людей з інвалідністю''' — це глобальний<ref>{{Cite journal|last=Groce|first=Nora Ellen|date=1 липня 2018|title=Global disability: an emerging issue|journal=The Lancet Global Health|volume=6|issue=7|pages=e724–e725|doi=10.1016/S2214-109X(18)30265-1|pmid=29903370|doi-access=free}}</ref><ref>{{Cite web|title=International Disability Rights|url=https://dredf.org/legal-advocacy/international-disability-rights/|website=Disability Rights Education & Defense Fund|date=27 грудня 2012|location=Berkeley CA, & Washington DC|accessdate=18 жовтня 2017|archive-date=2019-03-31|archive-url=https://web.archive.org/web/20190331155655/https://dredf.org/legal-advocacy/international-disability-rights/|url-status=dead}}</ref><ref>{{Cite news|last=Bell|first=Beverly|title=The Global Disability Rights Movement: Winning Power, Participation, and Access|url=https://www.huffingtonpost.com/beverly-bell/the-global-disability-rig_b_5651235.html|accessdate=18 жовтня 2017|work=Huffington Post|date=5 серпня 2014}}</ref> соціальний рух, який прагне забезпечити [[рівні можливості]] та [[Рівність перед законом|рівні права]] для всіх людей з [[Інвалідність|інвалідністю]].

Він складається з '''активістських організацій з питань інвалідності''' у всьому світі, які працюють над вирішенням питань, таких як: [[Доступність (проєктування)|доступність]] і [[безпека]] в архітектурі, транспорті та фізичному середовищі; [[рівні можливості]], [[Позитивні дії|справедливість у працевлаштуванні]], [[Право на освіту|освіті]] та [[Право на житло|житлі]]; свобода від [[Мовна дискримінація|дискримінації]], [[Жорстоке поводження|жорстокого поводження]], [[Неглект (форма психологічного насилля)|зневаги]] та інших порушень прав.<ref name="disabilityrightswi.org">{{Cite web|url=http://www.disabilityrightswi.org/priority-issues/abuse-neglect-and-patient-rights|title=Abuse, Neglect and Patient Rights by the Disability Rights Wisconsin website|last=Karan, Joan|archiveurl=https://web.archive.org/web/20181118042703/http://www.disabilityrightswi.org/resources/abuse-neglect/|archivedate=18 November 2018|website=Disability Rights Wisconsin|accessdate=6 жовтня 2014|дата-архіву=2018-11-18|url-архіву=https://web.archive.org/web/20181118042703/http://www.disabilityrightswi.org/resources/abuse-neglect/|статус-url=видозмінений}}</ref> Активіст(к)и з інвалідністю працюють над тим, щоб подолати інституційні, фізичні та соціальні бар’єри, які заважають людям з інвалідністю жити своїм життям, як інші громадяни.<ref name="disabilityrightswi.org" /><ref name="Law">{{Cite book
|url=https://archive.org/details/lawcontradiction0000bage
|title=Law and the Contradictions of the Disability Rights Movement
|last=Bagenstos
|first=Samuel
|year=2009
|publisher=Yale University Press
|location=New Haven
|doi=10.12987/yale/9780300124491.001.0001
|isbn=978-0-300-12449-1
|jstor=j.ctt1npkj3
|oclc=871782238
}}</ref>

Права людей з інвалідністю є складним питанням, оскільки існує кілька способів порушення прав людини з інвалідністю у різних соціально-політичних, культурних і правових контекстах. Наприклад, найпоширенішою перешкодою, з якою стикаються люди з інвалідністю, є працевлаштування. Зокрема, роботодавці часто не бажають або не можуть забезпечити необхідне пристосування для того, щоб люди з обмеженими можливостями могли ефективно виконувати свої робочі функції.<ref>{{Cite journal|last=Long|first=Alex|date=2014|title=Reasonable Accommodation as Professional Responsibility, Reasonable Accommodation as Professionalism|url=https://lawreview.law.ucdavis.edu/issues/47/5/Articles/47-5_Long.pdf|journal=University of California, Davis|pages=3–10|archive-url=https://web.archive.org/web/20141023030258/https://lawreview.law.ucdavis.edu/issues/47/5/Articles/47-5_Long.pdf|archive-date=23 жовтня 2014|quote=47 U.C.D. L. Rev. 1753 (2013-2014)}}</ref> (див. [[Інвалідність і бідність]])

== Бар'єри інвалідності ==
[[Файл:Right_movement.theora.ogv|міні| Альтернативний доступ до метро у Японії]]
[[Файл:Disablemarker.jpg|міні|250x250пкс| [[Тактильне покриття]] для людей із вадами зору в [[Токіо-Наріта|аеропорту Токіо-Наріта]], Японія]]
Соціальна модель інвалідності припускає, що головна проблема інвалідності («доступність») спричинена тим, як організоване суспільство, а не порушенням здоров’я людини. Ця модель припускає, що бар'єри в суспільстві створюються через [[ейблізм]]. Коли «немає перешкод», люди з інвалідністю можуть бути незалежними та рівноправними в суспільстві.

Існує три основних типи бар'єрів:<ref name=":0">{{Cite web|url=https://www.who.int/disabilities/world_report/2011/report.pdf|title=World Report on Disability|date=2011|publisher=WHO}}</ref>

# '''Перешкоди через ставлення''' (ейблізм): створюються людьми, які бачать лише інвалідність замість людини. Ці бар’єри ставлення можна виявити через [[Мобінг|залякування]], [[Дискримінація|дискримінацію]] та страх. Ці перешкоди включають низькі очікування від людей з інвалідністю. Цей бар’єр лежить в основі усіх інших бар’єрів.<ref name=":0"/><ref>{{Cite web|url=https://hpod.law.harvard.edu/pdf/Disability-poverty-and-development.pdf|title=Disability Poverty and Development|date=February 2000|website=Harvard Law School Project on Disability|location=London & Glasgow|publisher=Department for International Development (DFID)|archiveurl=https://web.archive.org/web/20211218194013/https://hpod.law.harvard.edu/pdf/Disability-poverty-and-development.pdf|archivedate=2021-12-18|url-status=dead}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://www.unicef.org/publications/files/SWCR2013_ENG_Lo_res_24_Apr_2013.pdf|title=Children with Disabilities|date=2013|publisher=UNICEF|accessdate=2016-09-20|archivedate=2021-01-19|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210119123543/https://www.unicef.org/publications/files/SWCR2013_ENG_Lo_res_24_Apr_2013.pdf|url-status=dead|дата-архіву=2021-01-19|url-архіву=https://web.archive.org/web/20210119123543/https://www.unicef.org/publications/files/SWCR2013_ENG_Lo_res_24_Apr_2013.pdf|статус-url=видозмінений}}</ref> Ставлення до людей з інвалідністю у країнах з низьким і середнім рівнем доходу може бути ще більш екстремальним.<ref>{{Cite web|url=http://www.add.org.uk/reports-resources/voices-marginalised|title=Voices of the Marginalised|date=2014–2016|website=ADD International|accessdate=2016-09-20|archivedate=2016-10-24|archiveurl=https://web.archive.org/web/20161024152545/http://www.add.org.uk/reports-resources/voices-marginalised|url-status=dead|дата-архіву=2016-10-24|url-архіву=https://web.archive.org/web/20161024152545/http://www.add.org.uk/reports-resources/voices-marginalised|статус-url=видозмінений}}</ref>
# '''Бар’єри у середовищі:''' недоступне середовище, природне чи штучне, сприяє інвалідизації, створюючи бар’єри для [[Абілітація|абілітації (залучення)]].
# '''Інституційні бар'єри:''' закони, політики, практики або стратегії, які дискримінують людей з інвалідінстю. Наприклад, дослідження п’яти країн Південно-Східної Азії виявило, що виборче законодавство не захищає політичні права людей з інваілдіністю, тоді як «деякі банки не дозволяють людям із вадами зору відкривати рахунки, а центри тестування на ВІЛ часто відмовляються приймати людей через незнання жестової мови та людей з вадами слуху з перекладачами через політику конфіденційності».<ref>{{Cite web|url=https://eaccess.s3.amazonaws.com/media/attachments/resources_publication/3/Accessible%20Elections%20for%20Persons%20with%20Disabilities.pdf|title=Accessible Elections for persons with disabilities in five Southeast Asian countries|date=2013|publisher=USAID}}</ref> У деяких країнах існують обмежувальні закони, які особливо стосуються людей з інтелектуальними або психосоціальними вадами.<ref>{{Cite web|url=http://www.cbm.org/article/downloads/54741/CBM-DID-TOOLKIT-accessible.pdf|title=Disability Inclusive Development Toolkit|last=Ju'beh|first=Al|website=2015|publisher=CBM}}</ref>

Інші перешкоди включають: '''інтерналізовані перешкоди''' (низькі очікування від людей з інвалідністю можуть підірвати їхню впевненість і прагнення).

== Коротка історія боротьби ==
1977 рік. США. 150 американок та американців окупували на 28 днів офіс Міністерства охорони здоров’я, освіти та соціального забезпечення з вимогою прийняти розділ 504 Закону про реабілітацію. Цей протест пізніше увійшов в історію під назвою “Сидячий страйк 504”.

1980 рік. Німеччина. Більше 5000 осіб з інвалідністю вперше зібрались на протести по всій західній Німеччині через судове рішення під історичною назвою “Франкфуртське рішення”. Цим рішенням суд задовольнив позов на скорочення витрат на проїзд особі, яка під час подорожі повинна була споглядати особу з важкими формами інвалідності.

1987 рік. Україна досі у складі СРСР відчуває наслідки [[Війна в Афганістані (1979—1989)|війни в Афганістані]] та [[Чорнобильська катастрофа|Чорнобильскої катастрофи]]. Рішенням січневого пленуму ЦК КПРС 1987 року дозволили створювати [[Громадське об'єднання|громадські об’єднання]]. Опісля почали з’являтися ветеранські об’єднання, спортивні клуби людей з інвалідністю, організації батьків дітей з інвалідністю. У 2000-х і до середини 2010‑х активістки й активісти починають змінювати парадигму своєї діяльності: з використання реабілітаційної моделі інвалідності вони переорієнтовуються на соціальну й правозахисну. Основною метою стає ратифікація Конвенції за права осіб з інвалідністю.

1992 рік. Велика Британія. Близько 1500 осіб з інвалідністю заблокували вулиці та прикували себе до публічного транспорту на знак протесту проти 24‑годинного благодійного телемарафону зі збору коштів для людей з інвалідністю. Тональність програми, де людей з інвалідністю представляли як пасивних і вдячних отримувачів благодійних внесків, обурило спільноту. Людей також обурював закон, який дозволяв дискримінувати за ознакою інвалідності. Завдяки цим протестам у 1995 році монархія заборонила дискримінацію в трудовій сфері та посилила захист прав споживачів з інвалідністю.<ref>{{Cite book
|title=ІСТОРІЯ НЕ БЕЗ НАС. Cтановлення руху за права людей з інвалідністю в Україні
|last=Юлія Сачук, Ірина Текучова, Ганна Заремба-Косович.
|year=2023
|publisher=Видавництво
|location=Київ
|pages=268
|language=українська мова
|isbn=978-617-7818-93-8
}}</ref>

У 2006 році [[Організація Об'єднаних Націй|Організація Об’єднаних Націй]] ухвалила [[Конвенція про права осіб з інвалідністю|Конвенцію про права людей з інвалідіністю]] <ref>{{Cite web|title=Convention on the Rights of Persons with Disabilities (CRPD)|url=https://www.un.org/development/desa/disabilities/convention-on-the-rights-of-persons-with-disabilities.html}}</ref>.

== [[Міжнародний день боротьби за права людей з інвалідністю]] ==
Щороку 5 травня в усьому світі відбуваються заходи для привернення уваги суспільства до проблем людей з інвалідністю, до потреби захисту їхніх прав та гідності, права на рівні можливості.

5 травня 1992 року люди з інвалідністю із сімнадцяти країн одночасно провели перший загальноєвропейський день боротьби за рівні права і проти дискримінації людей з інвалідністю.

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Література ==
* {{Cite book
|title=ІСТОРІЯ НЕ БЕЗ НАС. Cтановлення руху за права людей з інвалідністю в Україні
|last=Юлія Сачук, Ірина Текучова, Ганна Заремба-Косович.
|year=2023
|publisher=Видавництво
|location=Київ
|pages=268 с.
|language=українська мова
|isbn=978-617-7818-93-8
|URL=https://ffr.org.ua/wp-content/uploads/2023/11/Elektronna-knyga.pdf
}}

[[Категорія:Права людей з інвалідністю]]


text:
# Тожево
Тожево (пол. Torzewo) — село в Польщі, у гміні Топулька Радзейовського повіту Куявсько-Поморського воєводства.
Населення — 210 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Влоцлавського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 111     | 27                 | 65               | 19                   |
| Жінки    | 99      | 16                 | 51               | 32                   |
| Разом    | 210     | 43                 | 116              | 51                   |

title: Тожево

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Тожево
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Torzewo}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Куявсько-Поморське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Радзейовський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Топулька (гміна){{!}}Топулька
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 210
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 54
|поштовий індекс        = 87-875
|автомобільний код      = CRA
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0870735
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Тожево''' ({{lang-pl|Torzewo}}) — село в Польщі, у [[Топулька (гміна)|гміні Топулька]] [[Радзейовський повіт|Радзейовського повіту]] [[Куявсько-Поморське воєводство|Куявсько-Поморського воєводства]].
Населення — {{formatnum:210}} {{МНОЖИНА:210|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Влоцлавське воєводство|Влоцлавського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=111 |ЧолПре=27 |ЧолПрац=65 |ЧолПост=19
|Жін=99 |ЖінПре=16 |ЖінПрац=51 |ЖінПост=32
|Разом=210 |РазомПре=43 |РазомПрац=116 |РазомПост=51
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Топулька}}

{{Куявсько-Поморське-доробити}}

[[Категорія:Села Радзейовського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Куявсько-Поморське воєводство

Повіт: Радзейовський повіт

Гміна: Топулька

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: CRA

OSM: ↑2635704 ·R (Ґміна Топулька)


text:
# Абдулмалек Аль-Хаїбрі
Абдулмалек Аль-Хаїбрі (араб. عبد الملك الخيبري; нар. 13 березня 1992, Ер-Ріяд) — саудівський футболіст, півзахисник клубу «Аль-Гіляль».
Виступав, зокрема, за клуби «Аль-Кадісія» та «Аль-Шабаб», а також національну збірну Саудівської Аравії.

## Клубна кар'єра
Народився 13 березня 1992 року в місті Ер-Ріяд. Вихованець футбольної школи клубу «Аль-Кадісія». Дорослу футбольну кар'єру розпочав 2007 року в основній команді того ж клубу, в якій провів один сезон, взявши участь у 3 матчах чемпіонату.
У середині 2008 року він став гравцем «Аль-Шабаба» з Ер-Ріяда, де провів наступні вісім років. 25 листопада 2011 року Абдулмалек забив свій перший гол в рамках саудівської Про-ліги, відзначившись у домашній грі з «Хаджером». З командою вигравав чемпіонат, Кубок та Суперкубок Саудівської Аравії.
6 червня 2016 року Аль-Хаїбрі перейшов в інший столичний клуб «Аль-Гіляль», з яким в першому ж сезоні виграв «золотий дубль». Станом на 2 червня 2018 року відіграв за саудівську команду 30 матчів в національному чемпіонаті.

## Виступи за збірну
17 листопада 2010 року дебютував у складі збірної Саудівської Аравії у товариській грі проти команди Гани, вийшовши на заміну наприкінці поєдинку. З командою брав участь у Кубку арабських націй 2012 року, Кубку націй Перської затоки 2014 року і чемпіонаті світу 2018 року у Росії.

## Досягнення
- Чемпіон Саудівської Аравії: 2011/12, 2016/17, 2017/18
- Володар Кубка короля Саудівської Аравії: 2008/09, 2013/14, 2016/17
- Володар Суперкубка Саудівської Аравії: 2014, 2018
- Володар Кубка Федерації Саудівської Аравії: 2008/09, 2009/10

title: Абдулмалек Аль-Хаїбрі

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Абдулмалек Аль-Хаїбрі
| зображення = Abdulmalek Al-Khaibri 2018.jpg
| підпис =
| зріст = 175 см
| вага = 72 кг
| поточний-клуб  =  {{Прапорець|KSA}} [[Аль-Гіляль (Ер-Ріяд)|«Аль-Гіляль»]]
| позиція = [[півзахисник]]
| номер  = 6
| юнацькі-роки = 2003—2007
| юнацькі-клуби ={{Прапорець|KSA}} [[Аль-Кадісія (футбольний клуб, Ель-Хубар)|«Аль-Кадісія»]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2007–2008 | {{Прапорець|KSA}} | [[Аль-Кадісія (футбольний клуб, Ель-Хубар)|«Аль-Кадісія»]] | 3 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2008–2016 | {{Прапорець|KSA}} | [[Аль-Шабаб (футбольний клуб, Ер-Ріяд)|«Аль-Шабаб»]] | 104 |2}}
{{Футболіст рядок 0|2016– | {{Прапорець|KSA}} | [[Аль-Гіляль (Ер-Ріяд)|«Аль-Гіляль»]] | 30 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2010– | {{Прапорець|SAU}} | [[збірна Саудівської Аравії з футболу|Саудівська Аравія]] | 36 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 2 червня 2018
| збірна-поновлення = 2 червня 2018
}}
'''Абдулмалек Аль-Хаїбрі''' ({{lang-ar|عبد الملك الخيبري}}; {{нар}} [[13 березня]] [[1992]], [[Ер-Ріяд]]) — саудівський [[футболіст]], [[півзахисник]] клубу [[Аль-Гіляль (Ер-Ріяд)|«Аль-Гіляль»]].

Виступав, зокрема, за клуби [[Аль-Кадісія (футбольний клуб, Ель-Хубар)|«Аль-Кадісія»]] та [[Аль-Шабаб (футбольний клуб, Ер-Ріяд)|«Аль-Шабаб»]], а також [[збірна Саудівської Аравії з футболу|національну збірну Саудівської Аравії]].

== Клубна кар'єра ==
Народився [[13 березня]] [[1992]] року в місті [[Ер-Ріяд]]. Вихованець футбольної школи клубу [[Аль-Кадісія (футбольний клуб, Ель-Хубар)|«Аль-Кадісія»]]. Дорослу футбольну кар'єру розпочав 2007 року в основній команді того ж клубу, в якій провів один сезон, взявши участь у 3 матчах чемпіонату.

У середині 2008 року він став гравцем «[[Аль-Шабаб (футбольний клуб, Ер-Ріяд)|Аль-Шабаба]]» з [[Ер-Ріяд]]а, де провів наступні вісім років. 25 листопада 2011 року Абдулмалек забив свій перший гол в рамках [[Чемпіонат Саудівської Аравії з футболу|саудівської Про-ліги]], відзначившись у домашній грі з «[[Хаджер (футбольний клуб)|Хаджером]]»<ref>{{cite web+| url = http://www.slstat.com/spl2011-2012en/matchdet.php?id=66| title = Al-Shabab 6:1 Hajer| accessdate = 26 вересня 2017| lang = en| description = slstat.com}}</ref>. З командою вигравав чемпіонат, Кубок та Суперкубок Саудівської Аравії.

6 червня 2016 року Аль-Хаїбрі перейшов в інший столичний клуб [[Аль-Гіляль (Ер-Ріяд)|«Аль-Гіляль»]], з яким в першому ж сезоні виграв «золотий дубль». Станом на 2 червня 2018 року відіграв за саудівську команду 30 матчів в національному чемпіонаті.

== Виступи за збірну ==
17 листопада 2010 року дебютував у складі [[Збірна Саудівської Аравії з футболу|збірної Саудівської Аравії]] у товариській грі проти [[Збірна Гани з футболу|команди Гани]], вийшовши на заміну наприкінці поєдинку<ref>{{cite web+| url = http://www.ksa-team.com/english/matches.php?id=613| title = Saudi Arabia 0:0 Ghana| accessdate = 26 вересня 2017| lang = en| description = ksa-team.com}}</ref>. З командою брав участь у [[Кубок арабських націй з футболу|Кубку арабських націй]] 2012 року, [[Кубок націй Перської затоки з футболу|Кубку націй Перської затоки]] 2014 року і [[Чемпіонат світу з футболу 2018|чемпіонаті світу 2018 року]] у [[Росія|Росії]].

== Досягнення ==
* [[Чемпіонат Саудівської Аравії з футболу|Чемпіон Саудівської Аравії]]: [[Чемпіонат Саудівської Аравії з футболу 2011—2012|2011/12]], [[Чемпіонат Саудівської Аравії з футболу 2016—2017|2016/17]], [[Чемпіонат Саудівської Аравії з футболу 2017—2018|2017/18]]
* Володар [[Кубок короля Саудівської Аравії з футболу|Кубка короля Саудівської Аравії]]: [[Королівський кубок Саудівської Аравії з футболу 2008—2009|2008/09]], [[Королівський кубок Саудівської Аравії з футболу 2013—2014|2013/14]], [[Королівський кубок Саудівської Аравії з футболу 2016—2017|2016/17]]
* Володар [[Суперкубок Саудівської Аравії з футболу|Суперкубка Саудівської Аравії]]: [[Суперкубок Саудівської Аравії з футболу 2014|2014]], [[Суперкубок Саудівської Аравії з футболу 2018|2018]]
* Володар [[Кубок Федерації Саудівської Аравії|Кубка Федерації Саудівської Аравії]]: 2008/09, 2009/10

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{Soccerway}}
* {{Transfermarkt}}

{{ac}}
{{Склад збірної Саудівської Аравії на чемпіонаті світу 2018}}

{{footballer-stub}}

{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Аль-Хаїбрі Абдулмалек}}
[[Категорія:Саудівські футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної Саудівської Аравії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Аль-Кадісії» (Ель-Хубар)]]
[[Категорія:Футболісти «Аш-Шабаба» (Ер-Ріяд)]]
[[Категорія:Футболісти «Аль-Гіляля» (Ер-Ріяд)]]

title: Особисті дані

Народження: 13 березня 1986 (39 років)

Вага: 72 кг

Громадянство: Саудівська Аравія

Позиція: півзахисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Аль-Гіляль»

title: Юнацькі клуби

«Аль-Кадісія»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Аль-Кадісія» · 3 · (0)

«Аль-Шабаб» · 104 · (2)

«Аль-Гіляль» · 30 · (0)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Саудівська Аравія · 36 · (0)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 2 червня 2018.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 2 червня 2018.