text:
# 329-та піхотна дивізія (Третій Рейх)
329-та піхотна дивізія (нім. 329. Infanterie-Division) — військове з'єднання, піхотна дивізія Вермахту часів Третього Рейху. Спочатку, була створена в грудні 1941 року, як одна з чотирьох охоронних дивізій для придушення можливих повстань у Німеччині (план «Валькірія»), із запасних і навчальних частин.
15 грудня 1942 року підрозділ було перейменовано в 329-ту піхотну дивізію. Емблемою вибрали молот, через який б'є блискавка. Звідси й прізвисько дивізії — «Дивізія молота».

## Історія дивізії
Дивізія була створена в грудні 1941 року на військовому полігоні Борне-Суліново з військових частин 6-го військового округу (Рейнланд-Вестфалія). У лютому 1942 року прибула на Східний фронт. Під час пересування, 553-й піхотний полк зі складу дивізії був перекинутий авіацією до блокованих в «демянском котлі» німецьких частин із метою їхнього посилення і насамкінець прориву з котла.
Інші частини дивізії, після прибуття на фронт в області 16-ї армії, були передані під командування Зейдліца-Курцбаха, який створив бойову групу, завданням якої було деблокування оточених у «демянском котлі» 2-го і 10-го армійських корпусів. Операція з деблокування отримала кодову назву «Наводка мосту» (нім. Unternehmen Brückenschlag). Потім, дивізія використовувалася на різних ділянках фронту. У листопаді 1942 до її складу знову увійшов 553-й моторизований (гренадерський) полк. Після Дем'янської наступальної операції Червоної Армії на початку 1943 року дивізія брала участь в оборонних боях на південь від озера Ільмень, в районі Старої Руси. У листопаді 1943 року підрозділ було перекинуто під Псков, після того як радянські війська прорвали німецький фронт у цьому районі. Разом з 81-ю піхотною дивізією вона повинна була відновити відрізаний зв'язок із групою армій «Центр». У лютому 1944 року відступила від Лінії «Пантера», на яку покладали великі надії, в район Пустошки.
Обороняючись, під час радянської операції Багратіон, дивізія влітку 1944 року відступила в Себеж, потім через Лудзу в Резекне та Лаудону до району Ерглі, де вона і провела останню успішну контратаку проти наступаючих радянських військ (Операція «Doppelkopf»). З Яунпилса дивізія відступила в район Салдуса. Підрозділ потрапив у Курляндський мішок і, після запеклих боїв, капітулював 8 травня 1945 року разом зі всією групою армій «Курляндія».

## Підпорядкування дивізії
| Дата          | Корпус                 | Армія            | Група армій |
| ------------- | ---------------------- | ---------------- | ----------- |
| грудень 1941  |                        |                  | ОКГ         |
| січень 1942   |                        | передислокація   | «Північ»    |
| березень 1942 | 10-й армійський корпус | 16-та армія      | «Північ»    |
| липень 1942   | 2-й армійський корпус  | 16-та армія      | «Північ»    |
| березень 1943 | 10-й армійський корпус | 16-та армія      | «Північ»    |
| квітень 1943  | група «Хена»           | 16-та армія      | «Північ»    |
| червень 1943  | 10-й армійський корпус | 16-та армія      | «Північ»    |
| грудень 1943  | 8-й армійський корпус  | 16-та армія      | «Північ»    |
| квітень 1944  | 2-й армійський корпус  | 16-та армія      | «Північ»    |
| липень 1944   | 10-й армійський корпус | 16-та армія      | «Північ»    |
| серпень 1944  | 10-й армійський корпус | 18-та армія      | «Північ»    |
| жовтень 1944  | 38-й армійський корпус | група «Грассера» | «Північ»    |
| листопад 1944 | 38-й армійський корпус | група «Клеффеля» | «Північ»    |
| грудень 1944  | 38-й армійський корпус | 16-та армія      | «Північ»    |
| лютий 1945    | 38-й армійський корпус | 16-та армія      | «Курляндія» |

## Райони дії
Дивізія діяла в складі групи армій «Північ» (потім, групи армій «Курляндія») у наступних районах:
| Період                         | Стан / дія                                                                          | Район                                                                                |
| ------------------------------ | ----------------------------------------------------------------------------------- | ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------ |
| грудень 1941                   | формування                                                                          | Борне-Суліново                                                                                |
| лютий 1942                     | пересування                                                                         | Белосток, Гродно, Вильнюс, Даугавпілс, Псков, Дно                                                                                |
| лютий-листопад 1942            | тільки 553-й піхотний полк                                                          | Холм                                                                                |
| березень 1942                  | у складі бойової групи «Зейдліц»                                                    | Старе, Заполосьє, Дреково, Лучин, Щерензи, Замостьє                                                                                |
| 21 березня 1942                | атака групи «Зейдлица»                                                              | Щучново, Виставка, Артемьєво                                                                                |
| 25 березня — 18 квітня 1942    | атака групи «Зейдлица»                                                              | Соколово, Ловать                                                                                |
| квітень — червень 1942         | оборона                                                                             | Журиково — Вареч'є — Корчовка — Соколово — Сифельфальд — Велике — Село — Горушка                                                                                |
| червень/липень — листопад 1942 | оборона                                                                             | південний захід від Стрілець                                                                                |
| вересень 1942                  | операція «Unternehmen Höcker» (тільки 551-й #і 552-й піхотні полиці)                | на південь від Сучьего болота                                                                                |
| кінець вересня 1942            | операція «Unternehmen Michael» (тільки 551-й піхотний #і 10-й #артилерійські полки) | на південь від витоків річки Ловать                                                                                |
| середина жовтня 1942           | операція «Unternehmen Puszta»                                                       | висота Ларина у Стрільцях                                                                                |
| на 12 листопада 1942           | переміщення                                                                         | Колома, Ігнатиці, Дем'янськ                                                                                |
| 18 листопада 1942 — лютий 1943 | оборона                                                                             | озеро Велике — Дунаєвщина — Ісаково — Суха — Вотищі — Кирилловщина                                                                                |
| на 14 лютого 1943              | створення дем'янского плацдарма                                                     | Лінії спротиву I—VIII                                                                                |
| кінець лютого — травень 1943   | оборона                                                                             | р. Ловать південно-східніше Глухої Горушки, Каркачово, Ляхново, Верьовкино, Козлово                                                                                |
| на 10 травня 1943              | поповнення                                                                          | на захід від оз. Ільмень                                                                                |
| на 24 травня 1943              | оборона                                                                             | Стара Русса — Шимськ                                                                                |
| листопад 1943                  | оборона                                                                             | Псков                                                                                |
| на 21 листопада 1943           | оборона                                                                             | Пустошка                                                                                |
| березень 1944                  | лінія «Пантера»                                                                     | р. Велика — оз. Швидке — ліс східніше Котова — 1 км на схід від Норкино — Фролово — Стара Пустошка — Новоселье — Нестерово — 1 км к сходу від Разгулино                  |
| липень 1944                    | нім. „Reiherstellung“ «Reiherstellung»                                              | район Пустошки                                                                                |
| липень 1944                    | нім. „Lettlandstellung“ «Lettlandstellung»                                          | південніше Себежа на Малково, Sebesch о Malkowo, #східний станції Заварня, відтак на північ повз Левново #і Борок                                                        |
| липень 1944                    |                                                                                | Лагаринка — Себеж — Назарово — Рубаново — східнішийий Ерёмкино — Громади — південніше Кусково                                                                            |
|                                | Себеж, Лудза, Резекне, Лаудона до району Ергли                                      |                                                                                |
| липень 1944                    | нім. „Rosittenstellung“ «Rosittenstellung»                                          | Лаудона                                                                                |
| серпень 1944                   | оборона                                                                             | на південний схід від Берзауне                                                                                |
| серпень 1944                   | оборона                                                                             | заняття #і облаштування плацдарма на ріці Огре                                                                                |
| серпень 1944                   | оборона                                                                             | на захід від Ергли, плацдарм на Огре                                                                                |
| вересень 1944                  | відступ                                                                             | нім. „Schwanenburgstellung“ - „Wendenstellung“ - „Segewoldstellung“ - „Tukkumstellung“ «Schwanenburgstellung» — «Wendenstellung» — «Segewoldstellung» — «Tukkumstellung» |
| жовтень 1944                   | поповнення                                                                          | Ауце                                                                                |
| листопад 1944                  | оборона                                                                             | нім. „Brunhildenstellung“ «Brunhildenstellung»                                                                                |
| листопад 1944                  | місце збору                                                                         | Район Броцени, північно-східніше Салдуса                                                                                |
| листопад 1944                  | оборона                                                                             | северо-східніший Езере — південно-східніше Курсиси                                                                                |
| лютий 1945                     | оборона                                                                             | лінія фронту за Єглес на півночі від Дангаса впритул до висоти Пампали                                                                                |
| на 8 травня 1945               | оборона                                                                             | Планки — Кини — Кестери — північніше Стрики                                                                                |

## Склад дивізії
За всю історію дивізії в її складі відбулося багато змін. Серед інших, розформування 553-го моторизованого (гренадерського) полку після понесених ним тяжких втрат у вересні 1944 та включення замість нього частин 21-ї авиаполевой дивізії під назвою «21-ша полкова група ВВС». Восени 1943 була переведена в категорію «44-та дивізія нового виду». По суті, в 1942-1945, такі підрозділи становили ядро дивізії:

### Бойові частини
- 551-й піхотний (потім моторизований) полк
- 552-й піхотний (моторизований) полк
- 553-й піхотний (моторизований) полк (1944 замінений на 21-шу полкову групу ВПС)
- 329-й протитанковий дивізіон
- 329-й дивізіон швидкого реагування / мотопіхотний батальйон
- 329-й розвідувальний батальйон
- 329-я рота САУ (літо 1944)

### Частини бойового забезпечення
- 329-й артилерійський полк
- 329-й саперний батальйон

### Частини управління
- 329-й дивізіон зв'язку

### Частині постачання
- 329-й польовий запасний батальйон
- 329-й полк постачання

## Командувачі
- Генерал-лейтенант Гельмут Касторф (30 грудня 1941 — 7 березня 1942)
- Оберст Бруно Гіпплер (7-22 березня 1942)
- Оберст Йоганнес Маєр (22 березня 1942 — 9 серпня 1943)
- Генерал-лейтенант Пауль Вінтер (9 серпня — вересень 1943)
- Генерал-лейтенант Йоганнес Маєр (вересень 1943 — 16 липня 1944)
- Оберст резерву Вернер Шульце (16 липня — 20 жовтня 1944)
- Генерал-лейтенант Конрад Менкель (20 жовтня 1944 — 1 січня 1945)
- Генерал-майор резерву Вернер Шульце (1 січня — травень 1945)
- Генерал-лейтенант Конрад Менкель (травень 1945)

## Нагороди
Солдати і офіцери дивізії були нагороджені Лицарським хрестом Залізного хреста (15 осіб), Лицарським хрестом Залізного хреста з Дубовим листям (3 особи) і Йоганнес Маєр — Лицарським хрестом Залізного хреста з Дубовим листям та Мечами.

## Пам'ять
Пам'ятник загиблим воїнам підрозділу, оформлений як музей, знаходиться на лісовому кладовищі Лаугейде, при сільському готелі, між Мюнстером і Тельгте.

title: 329-та піхотна дивізія (Третій Рейх)

wikitext:
{{Картка військового формування
| країна= {{ПрапорТекст|Третій Рейх}}
|тип=[[Піхотна дивізія Вермахту|піхотна дивізія]]
| зображення = 329th Infanterie Division Logo.svg
|  розмір_зображення = 150
| дати = грудень 1941 - травень 1945
|роль=
|марш=
}}
'''329-та піхотна дивізія''' ({{lang-de|329. Infanterie-Division}}) — військове з'єднання, піхотна дивізія [[Вермахт]]у часів [[Третій Рейх|Третього Рейху]]. Спочатку, була створена в грудні 1941 року, як одна з чотирьох охоронних дивізій для придушення можливих повстань у [[Німеччина|Німеччині]] ([[Операція «Валькірія»|план «Валькірія»]]), із запасних і навчальних частин.

[[15 грудня]] 1942 року підрозділ було перейменовано в 329-ту піхотну дивізію. Емблемою вибрали молот, через який б'є блискавка. Звідси й прізвисько дивізії — «Дивізія молота».

== Історія дивізії ==
Дивізія була створена в грудні 1941 року на військовому полігоні [[Борне-Суліново]] з військових частин 6-го військового округу ([[Рейнська область|Рейнланд]]-[[Вестфалія]]). У лютому 1942 року прибула на [[Німецько-радянська війна|Східний фронт]]. Під час пересування, 553-й піхотний полк зі складу дивізії був перекинутий авіацією до блокованих в «[[Торопецько-Холмська операція|демянском котлі]]» німецьких частин із метою їхнього посилення і насамкінець прориву з котла.

Інші частини дивізії, після прибуття на фронт в області [[16-та армія (Третій Рейх)|16-ї армії]], були передані під командування [[Вальтер фон Зейдліц-Курцбах|Зейдліца-Курцбаха]], який створив бойову групу, завданням якої було деблокування оточених у «[[Дем'янська операція (1942)|демянском котлі]]» [[2-й армійський корпус (Третій Рейх)|2-го]] і [[10-й армійський корпус (Третій Рейх)|10-го армійських корпусів]]. Операція з деблокування отримала кодову назву «Наводка мосту» ({{Lang-de|{{нп|Unternehmen Brückenschlag||de}}}}). Потім, дивізія використовувалася на різних ділянках фронту. У листопаді 1942 до її складу знову увійшов 553-й моторизований (гренадерський) полк. Після [[Дем'янська операція (1943)|Дем'янської наступальної операції]] Червоної Армії на початку 1943 року дивізія брала участь в оборонних боях на південь від озера [[Ільмень]], в районі [[Стара Русса|Старої Руси]]. У листопаді 1943 року підрозділ було перекинуто під [[Псков]], після того як радянські війська прорвали німецький фронт у цьому районі. Разом з [[81-ша піхотна дивізія (Третій Рейх)|81-ю піхотною дивізією]] вона повинна була відновити відрізаний зв'язок із [[Група армій «Центр»|групою армій «Центр»]]. У лютому 1944 року відступила від [[Лінія Пантера-Вотан|Лінії «Пантера»]], на яку покладали великі надії, в район [[Пустошка|Пустошки]].

Обороняючись, під час радянської [[Операція «Багратіон»|операції Багратіон]], дивізія влітку 1944 року відступила в [[Себеж]], потім через [[Лудза|Лудзу]] в [[Резекне]] та Лаудону до району [[Эргли|Ерглі]], де вона і провела останню успішну контратаку проти наступаючих радянських військ (Операція «Doppelkopf»). З [[Яунпилс]]а дивізія відступила в район [[Салдус]]а. Підрозділ потрапив у [[Курляндський мішок]] і, після запеклих боїв, капітулював [[8 травня]] 1945 року разом зі всією [[Група армій «Курляндія»|групою армій «Курляндія»]].

== Підпорядкування дивізії ==
{| class="wikitable"
!Дата
!Корпус
!Армія
!Група армій
|-
|грудень 1941
|
|
|[[ОКГ]]
|-
|січень 1942
|
|передислокація
| rowspan="13" |«[[Група армій «Північ»|Північ]]»
|-
|березень 1942
|[[10-й армійський корпус (Третій Рейх)|10-й армійський корпус]]
| rowspan="8" |[[16-та армія (Третій Рейх)|16-та армія]]
|-
|липень 1942
|[[2-й армійський корпус (Третій Рейх)|2-й армійський корпус]]
|-
|березень 1943
|10-й армійський корпус
|-
|квітень 1943
|група «Хена»
|-
|червень 1943
|10-й армійський корпус
|-
|грудень 1943
|[[8-й армійський корпус (Третій Рейх)|8-й армійський корпус]]
|-
|квітень 1944
|2-й армійський корпус
|-
|липень 1944
| rowspan="2" |10-й армійський корпус
|-
|серпень 1944
|[[18-та армія (Третій Рейх)|18-та армія]]
|-
|жовтень 1944
| rowspan="4" |[[38-й армійський корпус (Третій Рейх)|38-й армійський корпус]]
|група «[[Антон Грассер|Грассера]]»
|-
|листопад 1944
|група «Клеффеля»
|-
|грудень 1944
| rowspan="2" |16-та армія
|-
|лютий 1945
|«[[Група армій «Курляндія»|Курляндія]]»
|}

== Райони дії ==
Дивізія діяла в складі [[Група армій «Північ»|групи армій «Північ»]] (потім, [[Група армій «Курляндія»|групи армій «Курляндія»]]) у наступних районах<ref>Klaus Pape, 329. Infanterie-Division: Cholm — Demjansk — Kurland, Scherzers Militaer-Verlag, ISBN 3-938845-10-4</ref>:
{| class="wikitable"
!Період
!Стан / дія
!Район
|-
|грудень 1941
|формування
|[[Борне-Суліново]]
|-
|лютий 1942
|пересування
|[[Білосток|Белосток]], [[Гродно]], [[Вільнюс|Вильнюс]], [[Даугавпілс]], [[Псков]], Дно
|-
|лютий-листопад 1942
|тільки 553-й піхотний полк
|[[Холм (Новгородська область)|Холм]]
|-
|березень 1942
|у складі бойової групи «Зейдліц»
|Старе, Заполосьє, Дреково, Лучин, Щерензи, Замостьє
|-
|21 березня 1942
|атака групи «Зейдлица»
|Щучново, Виставка, Артемьєво
|-
|25 березня — 18 квітня 1942
|атака групи «Зейдлица»
|Соколово, [[Ловать]]
|-
|квітень — червень 1942
|оборона
|Журиково — Вареч'є — Корчовка — Соколово — Сифельфальд — Велике — Село — Горушка
|-
|червень/липень — листопад 1942
|оборона
|південний захід від Стрілець
|-
|вересень 1942
|операція «Unternehmen Höcker» (тільки 551-й #і 552-й піхотні полиці)
|на південь від Сучьего болота
|-
|кінець вересня 1942
|операція «Unternehmen Michael» (тільки 551-й піхотний #і 10-й #артилерійські полки)
|на південь від витоків річки Ловать
|-
|середина жовтня 1942
|операція «Unternehmen Puszta»
|висота Ларина у Стрільцях
|-
|на 12 листопада 1942
|переміщення
|Колома, Ігнатиці, [[Дем'янськ]]
|-
|18 листопада 1942 — лютий 1943
|оборона
|озеро Велике — Дунаєвщина — Ісаково — Суха — Вотищі — Кирилловщина
|-
|на 14 лютого 1943
|створення дем'янского плацдарма
|Лінії спротиву I—VIII
|-
|кінець лютого — травень 1943
|оборона
|р. Ловать південно-східніше Глухої Горушки, Каркачово, Ляхново, Верьовкино, Козлово
|-
|на 10 травня 1943
|поповнення
|на захід від оз. [[Ільмень]]
|-
|на 24 травня 1943
|оборона
|[[Стара Русса]] — [[Шимськ]]
|-
|листопад 1943
|оборона
|[[Псков]]
|-
|на 21 листопада 1943
|оборона
|Пустошка
|-
|березень 1944
|[[Лінія Пантера-Вотан|лінія «Пантера»]]
|р. Велика — оз. Швидке — ліс східніше Котова — 1 км на схід від Норкино — Фролово — Стара Пустошка — Новоселье — Нестерово — 1 км к сходу від Разгулино
|-
|липень 1944
|{{Lang-de|„Reiherstellung“}} «Reiherstellung»
|район Пустошки
|-
|липень 1944
|{{Lang-de|„Lettlandstellung“}} «Lettlandstellung»
|південніше [[Себеж]]а на Малково, Sebesch о Malkowo, #східний станції Заварня, відтак на північ повз Левново #і Борок
|-
|липень 1944
|
|Лагаринка — Себеж — Назарово — Рубаново — східнішийий Ерёмкино — Громади — південніше Кусково
|-
|
|[[Себеж]], [[Лудза]], [[Резекне]], Лаудона до району Ергли
|-
|липень 1944
|{{Lang-de|„Rosittenstellung“}} «Rosittenstellung»
|Лаудона
|-
|серпень 1944
|оборона
|на південний схід від Берзауне
|-
|серпень 1944
|оборона
|заняття #і облаштування плацдарма на ріці [[Огре (річка)|Огре]]
|-
|серпень 1944
|оборона
|на захід від Ергли, плацдарм на Огре
|-
|вересень 1944
|відступ
|{{Lang-de|„Schwanenburgstellung“ - „Wendenstellung“ - „Segewoldstellung“ - „Tukkumstellung“}} «Schwanenburgstellung» — «Wendenstellung» — «Segewoldstellung» — «Tukkumstellung»
|-
|жовтень 1944
|поповнення
|Ауце
|-
|листопад 1944
|оборона
|{{Lang-de|„Brunhildenstellung“}} «Brunhildenstellung»
|-
|листопад 1944
|місце збору
|Район Броцени, північно-східніше [[Салдус]]а
|-
|листопад 1944
|оборона
|северо-східніший Езере — південно-східніше Курсиси
|-
|лютий 1945
|оборона
|лінія фронту за Єглес на півночі від Дангаса впритул до висоти Пампали
|-
|на 8 травня 1945
|оборона
|Планки — Кини — Кестери — північніше Стрики
|}

== Склад дивізії ==
За всю історію дивізії в її складі відбулося багато змін. Серед інших, розформування 553-го моторизованого (гренадерського) полку після понесених ним тяжких втрат у вересні [[1944]] та включення замість нього частин [[21-ша авіапольова дивізія (Третій Рейх)|21-ї авиаполевой дивізії]] під назвою «21-ша полкова група ВВС». Восени [[1943]] була переведена в категорію «44-та дивізія нового виду». По суті, в [[1942]]-[[1945]], такі підрозділи становили ядро дивізії:

=== Бойові частини ===
* 551-й піхотний (потім моторизований) полк
* 552-й піхотний (моторизований) полк
* 553-й піхотний (моторизований) полк (1944 замінений на 21-шу полкову групу ВПС)
* 329-й протитанковий дивізіон
* 329-й дивізіон швидкого реагування / мотопіхотний батальйон
* 329-й розвідувальний батальйон
* 329-я рота [[Самохідна артилерійська установка|САУ]] (літо 1944)

=== Частини бойового забезпечення ===
* 329-й артилерійський полк
* 329-й саперний батальйон

=== Частини управління ===
* 329-й дивізіон зв'язку

=== Частині постачання ===
* 329-й польовий запасний батальйон
* 329-й полк постачання

== Командувачі ==

* [[Генерал-лейтенант]] [[Гельмут Касторф]] (30 грудня 1941 — 7 березня 1942)
* [[Оберст]] [[Бруно Гіпплер]] (7-22 березня 1942)
* Оберст [[Йоганнес Маєр]] (22 березня 1942 — 9 серпня 1943)
* Генерал-лейтенант [[Пауль Вінтер]] (9 серпня — вересень 1943)
* Генерал-лейтенант [[Йоганнес Маєр]] (вересень 1943 — 16 липня 1944)
* Оберст резерву [[Вернер Шульце]] (16 липня — 20 жовтня 1944)
* Генерал-лейтенант [[Конрад Менкель]] (20 жовтня 1944 — 1 січня 1945)
* [[Генерал-майор]] резерву [[Вернер Шульце]] (1 січня — травень 1945)
* Генерал-лейтенант [[Конрад Менкель]] (травень 1945)

== Нагороди ==
Солдати і офіцери дивізії були нагороджені [[Лицарський хрест Залізного хреста|Лицарським хрестом Залізного хреста]] (15 осіб), [[Лицарський хрест Залізного хреста|Лицарським хрестом Залізного хреста з Дубовим листям]] (3 особи) і [[Йоганнес Маєр]] — Лицарським хрестом Залізного хреста з Дубовим листям та Мечами.

== Пам'ять ==
Пам'ятник загиблим воїнам підрозділу, оформлений як музей, знаходиться на лісовому кладовищі [[Лаугейде]], при сільському готелі, між [[Мюнстер]]ом і [[Тельгте]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* Bönninghausen, C., Freiherr von: Kampf und Ende рейнсько-westfälischer Infanteriedivisionen 1941-45, Coesfeld o. J. (im Selbstverlag).
* Franzen, Herbert: 329. Infanterie-Division: Erinnerungen aus dem Kampfgeschehen 1942—1945 (im Selbstverlag).
* Haupt, Werner: Demjansk — Ein Bollwerk im Osten, Bad Nauheim 1963.
* Haupt, Werner: Heeresgruppe Nord, Bad Nauheim 1967.
* Haupt, Werner: Kurland 1944/45 — die vergessene Heeresgruppe, Friedberg 1979.
* Haupt, Werner: Leningrad, Wolchow, Kurland, 1976.
* Kurowski, Franz: Demjansk — Der Kessel im Eis, Wölfersheim-Berstadt 2001.
* Pape, Klaus: 329. Infanterie-Division: Cholm — Demjansk — Kurland, Scherzers Militaer-Verlag, ISBN 3-938845-10-4.
* Georg Tessin: Verbände und Truppen der deutschen дела вермахту und Waffen-SS im Zweiten Weltkrieg 1939—1945. Band 9. Die Landstreitkräfte 281—370. Biblio-Verlag, Bissendorf 1974, ISBN 3-7648-1174-9.

== Посилання ==
* {{Cite web|last=|url=http://www.kurland-kessel.de/divisionen/329infdiv.html|title=329. Infanterie-Division Kurland-Kessel 1944/1945|language=de|website=www.kurland-kessel.de|date=|accessdate=2019-01-11|archive-date=30 березня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190330023023/http://www.kurland-kessel.de/divisionen/329infdiv.html}}, abgerufen 21. Dezember 2008
* {{Cite web|last=|url=http://usacac.army.mil/cac2/CGSC/CARL/nafziger/939GXIJ.pdf|title=''200th through 370th German Infantry, Security, and Panzer Grenadier Divisions. Organizations and Histories 1939—1945''|language=|website=usacac.army.mil|date=|accessdate=2019-01-11|archive-date=10 лютого 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140210231943/http://usacac.army.mil/cac2/CGSC/CARL/nafziger/939GXIJ.pdf}} (PDF; 461 kB), Nafziger Collection, Combined Armed Research Library.

{{Піхотні дивізії вермахту}}

[[Категорія:Піхотні дивізії Третього Рейху]]
[[Категорія:Військові формування, засновані 1941]]
[[Категорія:Військові формування, розформовані 1945]]

title: 329-та піхотна дивізія (Третій Рейх)

На службі: грудень 1941 - травень 1945

Країна: Третій Рейх

Тип: піхотна дивізія


text:
# Татуювання
Татуюва́ння — зображення (малюнок) на шкірі живої людини та процедура його нанесення. Технічно татуювання полягає в ін'єкціях фарби в глибину шкіри, чим досягається довготривалість — «вічність» татуювань. Татуювання може бути декоративним, символічним, статутним (у певних соціальних групах).

## Назва
Тату — термін, запозичений з полінезійської мови, на діалекті Таїті слово «татау» позначає «малюнок». У англійську мову це слово ввів видатний англійський мандрівник Джеймс Кук. Він вжив його в звіті про навколосвітню подорож, опубліковану в 1773 році. До цього татуювання в Європі не виділялася окремою назвою. Використовувані до того терміни ідентифікували її з іншою технікою безпосередньої прикраси і позначення людського тіла або були запозиченнями з жаргону різних суспільних груп.

## Історія
Історія татуювання, як малюнку на шкірі починається приблизно за доби Льодовикового періоду.
Татуювання могли відбивати належність до певної особливої групи, наприклад воїнів, або положення в сім'ї, як у японських народностей. Серед європейських народів, зокрема, слов'ян, татуювання було дуже поширене як метод прикраси свого тіла. Але через вплив християнства татуювання надовго стало «ізгоєм» (приблизно до XIII ст.)
Позначення татуювань, які у минулому застосовувалися на території Західної Європи: «signum» і «stigma» — ці слова відомі з літератури Стародавнього Риму, слово «stygmat» зустрічається в Біблії, виданій Лютером в 1534 році, «grafism» — у Дж. Казанови. «hieroglif» — так писав в «Весіллі Фігаро» П. О. Бомарше. Слова «знак», «відбиток» зустрічаються в романі знедолені «Люди» В.Гюго. Окрім цих термінів аж до кінця XVIII століття на території Західної Європи досить широко уживалося назви: «вирізаний малюнок» і французький термін «piquage», автором якого був маркіз Л. де Монкальм (1712—1759), особисто знайомий зі звичаями тодішніх індіанців Канади. А загалом на європейському континенті татуйованих найчастіше позначали словом «розфарбований» або «відмічений пунктиром». Голландці називали процес татуювання «prikschildern» або «stechmalen», що в перекладі означає «малювання наколюванням». Англійці вживали слова «punctures» і «punctation», іспанці — «pintados».
Після використання терміна «татуювання» Куком, він не відразу був прийнятий, як основний щодо одного і того ж способу прикраси тіла, у різних народів земної кулі. Спочатку слово «татуювання» пов'язувалося з процедурою, що виконується на Таїті.
У нинішньому сенсі термін «татуювання» поступово розповсюджувався в більшості європейських держав, пристосовуючись до різних мов і заповнюючи нішу в лексиці точним позначенням предмета, про який йде мова. Саме ж поняття «татуювання», яке охоплювало вже всі різновиди цього явища у всьому світі, вперше потрапило до «Словника медицини», підготовленого бельгійцем П. Ністеном в 1856 році. Потім Еміль Літтре ввів його у «Великий словник французької мови».

## Способи виведення татуювань
Тату неможливо вивести безслідно, шрами залишаться в будь-якому випадку. При видаленні татуювання утворюються шрами, за розміром більші, ніж розмір тату. Фактично, звести тату означає позбавитись фрагмента шкіри з татуюванням. Саме тому необхідно обдумати всі плюси та мінуси перед тим, як робити татуювання.
Після процедури видалення довгий час займає лікування. Враховуючи складність і неможливість ідеального виведення, найчастіше тату перекривають іншим зображенням. Неякісне чи набридле татуювання покривають заново новим малюнком, який повністю закриває старий, або вносять корективи і виправлення. Процес перекриття старого татуювання новим називається кавер-ап (англ. cover-up).

### Механічний спосіб
Цей спосіб годиться в тих випадках, коли розмір татуювання відносно малий. Цією процедурою користуються і люди, які мають на шкірі невеликі дефекти — рубці, пігментні плями, які залишаються після інтенсивного впливу сонячного проміння, тощо.

### Термічний спосіб
Ця процедура видаляє тату за допомогою лазера. Лазер допомагає позбавитись татуювання будь-якого розміру, будь-якої глибини та складності. Також з його допомогою проходить корекція татуювань.

### Хімічний спосіб
Цей спосіб пропонує видалення тату за допомогою різних хімічних речовин, метою якої є відлущення верхніх шарів шкіри з елементами фарби, тобто — це пілінг.

wikiname: ukwiki

title: Татуювання

in_language: uk

wikitext:
{{універсальна картка}}
[[Файл:Michael and the Dragon backpiece. Color.jpg|thumb|Татуювання на спині]]
[[Файл:Fire and water back tattoo.jpg|міні|праворуч|200пкс|Татуювання на спині]]
'''Татуюва́ння''' — зображення (малюнок) на шкірі живої людини та процедура його нанесення. Технічно татуювання полягає в [[Ін'єкція (медицина)|ін'єкціях]] фарби в глибину [[Шкіра|шкіри]], чим досягається довготривалість — «вічність» татуювань. Татуювання може бути декоративним, символічним, статутним (у певних [[Соціальна група|соціальних групах]]).

== Назва ==
'''Тату''' — термін, запозичений з [[Полінезійські мови|полінезійської мови]], на діалекті [[Таїті]] слово «татау» позначає «малюнок». У [[Англійська мова|англійську мову]] це слово ввів видатний англійський мандрівник [[Джеймс Кук]]. Він вжив його в звіті про навколосвітню подорож, опубліковану в [[1773]] році. До цього татуювання в [[Європа|Європі]] не виділялася окремою назвою. Використовувані до того терміни ідентифікували її з іншою технікою безпосередньої прикраси і позначення людського тіла або були запозиченнями з [[жаргон]]у різних суспільних груп.

== Історія ==
[[Файл:Betty Broadbent, PIX Magazine, Sydney, 1938 (cropped).jpg|ліворуч|міні|250x250пкс|«Татуйована Венера». [[Бетті Бродбент]] ({{langx|en|Betty Broadbent}}) стала першою жінкою, яка увійшла до Зали слави татуювань ({{langx|en|Tattoo Hall of Fame}}). Фото [[1938]] р.]]
Історія татуювання, як малюнку на шкірі починається приблизно за доби [[Льодовиковий період|Льодовикового періоду]].

Татуювання могли відбивати належність до певної особливої групи, наприклад воїнів, або положення в сім'ї, як у японських народностей. Серед європейських народів, зокрема, [[Слов'яни|слов'ян]], татуювання було дуже поширене як метод прикраси свого тіла. Але через вплив [[Християнство|християнства]] татуювання надовго стало «ізгоєм» (приблизно до XIII ст.)

Позначення татуювань, які у минулому застосовувалися на території [[Західна Європа|Західної Європи]]: «signum» і «stigma» — ці слова відомі з літератури Стародавнього Риму, слово «stygmat» зустрічається в [[Біблія|Біблії]], виданій Лютером в [[1534]] році, «grafism» — у Дж. Казанови. «hieroglif» — так писав в «Весіллі Фігаро» П. О. Бомарше. Слова «знак», «відбиток» зустрічаються в романі знедолені «Люди» [[Гюго Віктор|В.Гюго]]. Окрім цих термінів аж до кінця XVIII століття на території Західної Європи досить широко уживалося назви: «вирізаний малюнок» і французький термін «piquage», автором якого був маркіз Л. де Монкальм (1712—1759), особисто знайомий зі звичаями тодішніх індіанців Канади. А загалом на європейському континенті татуйованих найчастіше позначали словом «розфарбований» або «відмічений пунктиром». Голландці називали процес татуювання «prikschildern» або «stechmalen», що в перекладі означає «малювання наколюванням». Англійці вживали слова «punctures» і «punctation», іспанці — «pintados».

Після використання терміна «татуювання» [[Джеймс Кук|Куком]], він не відразу був прийнятий, як основний щодо одного і того ж способу прикраси тіла, у різних народів земної кулі. Спочатку слово «татуювання» пов'язувалося з процедурою, що виконується на [[Таїті]].

У нинішньому сенсі термін «татуювання» поступово розповсюджувався в більшості європейських держав, пристосовуючись до різних мов і заповнюючи нішу в лексиці точним позначенням предмета, про який йде мова. Саме ж поняття «татуювання», яке охоплювало вже всі різновиди цього явища у всьому світі, вперше потрапило до «Словника медицини», підготовленого бельгійцем П. Ністеном в 1856 році. Потім [[Еміль Літтре]] ввів його у «[[Словник французької мови (Літтре)|Великий словник французької мови]]».

== Способи виведення татуювань ==
Тату неможливо вивести безслідно, [[шрам]]и залишаться в будь-якому випадку. При видаленні татуювання утворюються шрами, за розміром більші, ніж розмір тату. Фактично, звести тату означає позбавитись фрагмента [[Шкіра|шкіри]] з татуюванням. Саме тому необхідно обдумати всі плюси та мінуси перед тим, як робити татуювання.

Після процедури видалення довгий час займає лікування. Враховуючи складність і неможливість ідеального виведення, найчастіше тату перекривають іншим зображенням. Неякісне чи набридле татуювання покривають заново новим малюнком, який повністю закриває старий, або вносять корективи і виправлення. Процес перекриття старого татуювання новим називається ''кавер-ап'' ([[Англійська мова|англ.]] ''cover-up'').

=== Механічний спосіб ===
Цей спосіб годиться в тих випадках, коли розмір татуювання відносно малий. Цією процедурою користуються і люди, які мають на шкірі невеликі дефекти — рубці, пігментні плями, які залишаються після інтенсивного впливу сонячного проміння, тощо.

=== Термічний спосіб ===
Ця процедура видаляє тату за допомогою лазера. Лазер допомагає позбавитись татуювання будь-якого розміру, будь-якої глибини та складності. Також з його допомогою проходить корекція татуювань.

=== Хімічний спосіб ===
Цей спосіб пропонує видалення тату за допомогою різних хімічних речовин, метою якої є відлущення верхніх шарів шкіри з елементами фарби, тобто — це [[пілінг]].

== Див. також ==
* [[Мехенді]]
* [[Бінді]]
* [[Розпис по тілу]]
* [[Боді-арт]]
* [[Олд-стайл тату]]
* [[Пірсинг]]

== Посилання ==
{{commonscat|Tattoos}}
* [https://www.tattoomarket.ru/article/tattoo-needles Види та класифікація голок для татуювання] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211229203549/https://www.tattoomarket.ru/article/tattoo-needles |date=29 грудня 2021 }} (ru)
* {{УМЕ15|частина=Татуювання|сторінки=1883}}

{{Татуювання}}
{{Нормативний контроль}}
[[Категорія:Татуювання| ]]

Місце розташування: tattoo parlord

Продукція: татуювання


text:
# Calocedrus macrolepis
Calocedrus macrolepis (Калоцедрус китайський) — вид хвойних рослин родини кипарисових.

## Поширення, екологія
Країни проживання: Китай (Гуансі, Гуйчжоу, Хайнань, Юньнань); Лаос; М'янма; Таїланд; В'єтнам. У Китаї росте і в гірських змішаних вічнозелених хвойних-широколистяних лісах, де домінують Fagaceae і є розкидані хвойні, наприклад Cunninghamia, Keteleeria і Pinus; також в кам'янистих місцях і багато посаджено на узбіччях доріг і околицях полів. Висотний діапазон становить від приблизно 800 м до 2000 м. Поза Китаєм вид зазвичай росте від 800 до 1500 м над рівнем моря у вічнозелених гірських лісах. У В'єтнамі та Лаосі росте разом з Dacrycarpus imbricatus, Dacrydium elatum і Keteleeria evelyniana. Часто зустрічається вздовж водотоків.

## Морфологія
Вічнозелене дерево 15–25 (рідко 30) м заввишки, діаметром до 60–80 см. Стовбур прямий, часто кручений, коли більш 10 м у висоту. Кора темно-коричнева з поздовжніми тріщинами. Рано розгалужується, з великими гілками майже горизонтальними; крона яйцеподібна. Листя лускате, тісно росте на гілках у вузлах, кожен вузол з двома великими листками і двома меншими протилежними листками. Жіночі шишки овальні, дуже маленькі, зелені, коли молоді, стають фіолетово-коричневими, здерев'янілими, відкриваються на 3 фрагменти, коли зрілі з середнім фрагментом, несучим 2 великих крилатих насінин, які дозрівають у жовтні-грудні.

## Використання
У Китаї цей вид вважається придатним для залісення збезлісених земель в його рідному районі, тому що вид легко проростає (також росте з живців) і має світлолюбні властивості в поєднанні з швидким ростом. Його деревина має гарні властивості, наприклад довговічність, але дерева, як правило, сильно гілляста особливо при вирощуванні у відкритій рослинності. У В'єтнамі та Лаосі деревина і смола високо цінуються для меблями і ладану.

## Загрози та охорона
Основна загроза це надмірна експлуатація деревини в усьому діапазоні поширення. У південній частині В'єтнаму і Лаосу вид також був і продовжує бути під загрозою фрагментації лісів, лісових пожеж і перетворення для сільського господарства. У Китаї більшість рослин росте біля храмів і так захищені. В інших частинах ареалу вид зустрічається в багатьох охоронних територіях.

title: Calocedrus macrolepis

wikitext:
{{Speciesbox
| name =
| image = Calocedrus macrolepis needles.JPG
| image_width = 270px
| status = NT
| status_system =  IUCN3.1
| genus = Calocedrus
| species = macrolepis
| authority = [[Kurz]] 1873
| range_map =
}}

'''''Calocedrus macrolepis''''' (Калоцедрус китайський) — [[вид (біологія)|вид]] [[Хвойні|хвойних]] [[рослини|рослин]] [[родина (біологія)|родини]] [[Кипарисові|кипарисових]].

== Поширення, екологія ==
Країни проживання: [[Китай]] ([[Гуансі]], [[Гуйчжоу]], [[Хайнань]], [[Юньнань]]); [[Лаос]]; [[М'янма]]; [[Таїланд]]; [[В'єтнам]]. У Китаї росте і в гірських змішаних вічнозелених хвойних-широколистяних лісах, де домінують [[Fagaceae]] і є розкидані хвойні, наприклад ''[[Cunninghamia]]'', ''[[Keteleeria]]'' і ''[[Pinus]]''; також в кам'янистих місцях і багато посаджено на узбіччях доріг і околицях полів. Висотний діапазон становить від приблизно 800 м до 2000 м. Поза Китаєм вид зазвичай росте від 800 до 1500 м над рівнем моря у вічнозелених гірських лісах. У В'єтнамі та Лаосі росте разом з ''[[Dacrycarpus imbricatus]]'', ''[[Dacrydium elatum]]'' і ''[[Keteleeria evelyniana]]''. Часто зустрічається вздовж водотоків.

== Морфологія ==
[[Вічнозелені рослини|Вічнозелене]] [[дерево]] 15–25 (рідко 30) м заввишки, діаметром до 60–80 см. Стовбур прямий, часто кручений, коли більш 10 м у висоту. [[Кора дерев|Кора]] темно-коричнева з поздовжніми тріщинами. Рано розгалужується, з великими гілками майже горизонтальними; крона яйцеподібна. Листя лускате, тісно росте на гілках у вузлах, кожен вузол з двома великими листками і двома меншими протилежними листками. Жіночі [[шишка|шишки]] овальні, дуже маленькі, зелені, коли молоді, стають фіолетово-коричневими, здерев'янілими, відкриваються на 3 фрагменти, коли зрілі з середнім фрагментом, несучим 2 великих крилатих [[насіння|насінин]], які дозрівають у жовтні-грудні.

== Використання ==
У Китаї цей вид вважається придатним для залісення збезлісених земель в його рідному районі, тому що вид легко проростає (також росте з живців) і має світлолюбні властивості в поєднанні з швидким ростом. Його деревина має гарні властивості, наприклад довговічність, але дерева, як правило, сильно гілляста особливо при вирощуванні у відкритій рослинності. У В'єтнамі та Лаосі деревина і смола високо цінуються для меблями і ладану.

== Загрози та охорона ==
Основна загроза це надмірна експлуатація деревини в усьому діапазоні поширення. У південній частині В'єтнаму і Лаосу вид також був і продовжує бути під загрозою фрагментації лісів, лісових пожеж і перетворення для сільського господарства. У Китаї більшість рослин росте біля храмів і так захищені. В інших частинах ареалу вид зустрічається в багатьох охоронних територіях.

== Посилання ==
* [http://www.conifers.org/cu/Calocedrus_macrolepis.php The Gymnosperm Database] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150905193334/http://www.conifers.org/cu/Calocedrus_macrolepis.php |date=5 вересня 2015 }} {{ref-en}}

{{Хвойні-доробити}}
{{Портали|Ботаніка|Біологія}}
{{Taxonbar|from=Q141100}}

[[Категорія:Калоцедрус]]
[[Категорія:Дерева Китаю]]
[[Категорія:Дерева Лаосу]]
[[Категорія:Дерева М'янми]]
[[Категорія:Дерева Таїланду]]
[[Категорія:Дерева В'єтнаму]]
[[Категорія:Рослини, описані 1873]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Близький до загрозливого (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Голонасінні (Gymnosperms)

Відділ: Хвойні (Pinophyta)

Клас: Хвойні (Pinopsida)

Порядок: Соснові (Pinales)

Родина: Кипарисові (Cupressaceae)

Рід: Calocedrus

Вид: C. macrolepis

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Calocedrus macrolepis · Kurz 1873


text:
# Centaurea matthiolifolia
Centaurea matthiolifolia — вид квіткових рослин айстрових (Asteraceae). Ендемік Туреччини (цн. і зх. Анатолія).

## Середовище
Населяє степи.

## Морфологічна характеристика
Це багаторічник 5–20 см заввишки. Листки сіро-запушені, нижні листки перистороздільні, сегменти лінійні, віддалені, верхні листки лінійні. Обгортка від яйцеподібної до субциліндричної. Квітки пурпурувато-фіолетові. Період цвітіння: весна, початок літа.

title: Centaurea matthiolifolia

wikitext:
{{Speciesbox
|image =
|taxon = Centaurea matthiolifolia
|authority = Boiss.
|synonyms =
}}
'''''Centaurea matthiolifolia''''' — [[вид]] квіткових рослин [[айстрові|айстрових]] (Asteraceae). Ендемік [[Туреччина|Туреччини]] (цн. і зх. Анатолія)<ref>{{cite web |url=https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:190978-1 |назва=''Centaurea matthiolifolia'' |вебсайт=Plants of the World Online |видавець=Kew Science |дата-доступу=15.12.2024}}</ref><ref>{{cite web |url=https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/S6Y4 |назва=''Centaurea matthiolifolia'' |вебсайт=Catalogue of Life |дата-доступу=15.12.2024}}</ref>.

== Середовище ==
Населяє степи<ref name="RGP">{{cite web |url=https://flora.kadel.cz/cc/kvCard10532.html |назва=''Centaurea matthiolifolia'' |вебсайт=Rock Garden Plants |дата-доступу=15.12.2024}}</ref>.

== Морфологічна характеристика ==
Це [[багаторічник]] 5–20 см заввишки. [[Листок|Листки]] сіро-запушені, нижні листки перистороздільні, сегменти лінійні, віддалені, верхні листки лінійні. Обгортка від яйцеподібної до субциліндричної. [[Квітка|Квітки]] пурпурувато-фіолетові. Період цвітіння: весна, початок літа<ref name="RGP"/>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{taxonbar|from=Q96072332}}

[[Категорія:Волошка|matthiolifolia]]
[[Категорія:Ендемічна флора Туреччини]]

title: Біологічна класифікація

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Айстроцвіті (Asterales)

Родина: Айстрові (Asteraceae)

Рід: Волошка (Centaurea)

Вид: C. matthiolifolia

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Centaurea matthiolifolia · Boiss.


text:
# Релігія в Польщі
Релігія в Польщі відіграє досить велику роль у житті країни. Панівною конфесією є католицизм. Держава надає значну фінансову підтримку традиційним конфесіям.

## Правове положення релігійних організацій
Стаття 25 Конституції Польщі передбачає рівноправність усіх церков. Для реєстрації конфесії необхідно подати список зі 100 віруючих. Церковні організації звільнені від низки податків, державою визнається церковний шлюб (але не церковне розлучення) 11 церков, якщо він зареєстрований в 5-денний термін, з 2015 року введено спеціальний добровільний податок у розмірі 0,5 % від прибуткового податку громадянина на користь якоїсь конфесії. Крім того, має місце пряме фінансування державою релігійних організацій. Наприклад, католицька церква отримувала на початку 2010-х років щорічно близько 175 млн євро.

## Реєстрація церковного майна
У XX столітті значна частина церковного майна була націоналізована. Після падіння соціалізму постало питання про реституцію. Для її здійснення вже у 1989 році були створені спеціальні комісії. За деякими оцінками, на початок 2010-х років польська католицька церква повернула близько 69 % свого  майна, що було націоналізоване за часів соціалізму.
| Віросповідання в Польщі (2011) | Віросповідання в Польщі (2011) | Віросповідання в Польщі (2011) | Віросповідання в Польщі (2011) | Віросповідання в Польщі (2011) |
| ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ | ------------------------------ |
|                                |                                |                                |                                |                                |
| Католики                       | Католики                       |                                | 86.9%                          | 86.9%                          |
| Польська православна церква    | Польська православна церква    |                                | 1.3%                           | 1.3%                           |
| Протестантизм                  | Протестантизм                  |                                | 0.36%                          | 0.36%                          |
| Свідки Єгови                   | Свідки Єгови                   |                                | 0.34%                          | 0.34%                          |
| Інші релігії                   | Інші релігії                   |                                | 0.3%                           | 0.3%                           |

## Кількість віруючих
Згідно з опитуваннями, що проводилися в 2011 році, близько 86,9 % громадян Польщі є католиками за віросповіданням (86,7 % — Римо-католицька церква), всього 1,3 % — православні християни, 0,36 % — протестанти, 0,35 % — Свідки Єгови, і стільки ж прихильників інших релігій.
За опитуванням 2005 року, що проводилися організацією «Євробарометр», були видані наступні результати:
- 80 % громадян є віруючими людьми і дотримуються якоїсь релігії.
- 15 % громадян не дотримуються якоїсь релігії, але вірять у надприродні сили.
- 3 % громадян визнали себе атеїстами.
- 2 % громадян не змогли дати відповідь.

## Релігійні течії
| Течія                                                                                | Члени      | Керівники                                                                                |
| ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------ | ---------- | -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- |
| Католицька церква у Польщі •Римо-католицька церква •Східно-католицькі церкви (в том числі Українська греко-католицька церква і Вірменська католицька церква) | 33,399,328 | •Юзеф Ковальчик, примас Польщі •Юзеф Михалик, глава Польського єпископату •Челестіно Мільоре, нунцій Польщі •Ян Мартинюк, архієпископ Української греко-католицької церкви |
| Польська православна церква                                                                                | 504,150    | Саава, митрополит Варшавський і всієї Польщі                                                                                |
| Свідки Єгови                                                                                | 129,270    | Warszawska 14,Pl-05830 Nadarzyn                                                                                |
| Маріавітська церква                                                                                | 23,436     | Верховний єпископ Міхал Марія Людвіґ Яблонский                                                                                |
| П’ятидесятницька церква Польщі (представляє Ассамблеї Бога)                                                                                | 22,429     | Єпископ Марек Камінский                                                                                |
| Польсько-католицька церква                                                                                | 20,402     | Єпископ Віктор Височанский                                                                                |
| Церква адвентистів сьомого дня                                                                                | 9,654      | Глава церкви, отець Павел Лазар                                                                                |
| Баптистський союз                                                                                | 4,864      | Густав Чеслар                                                                                |
| Ісламський релігійний союз                                                                                | 1,132      | Президент головного мусульманського інституту Стефан Корицький                                                                                |
| Церква євангелістів-методистів                                                                                | 4,352      | Єпископ Едвард Пушлецький                                                                                |
| Євангелічна реформована церква                                                                                | 3,488      | Доктор Вітольд Бродзинский                                                                                |
| Союз єврейських громад                                                                                | 1,222      | •Президент Союзу Пйотр Кадлчик •Головний рабин Польщі Міхаель Йозеф Шудріх                                                                                |

title: Релігія в Польщі

wikitext:
[[Файл:Religion in Poland.png|міні|Відсоток осіб, які заявили, що вони віруючі чи глибоко віруючі у 2015 році.<ref>{{Cite web|title=Infographic - Religiousness of Polish inhabitiants|url=https://stat.gov.pl/en/infographics-and-widgets/infographics/infographic-religiousness-of-polish-inhabitiants,4,1.html|website=stat.gov.pl|accessdate=2019-10-13|language=en|last=GUS|archive-date=9 березня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170309160430/https://stat.gov.pl/en/infographics-and-widgets/infographics/infographic-religiousness-of-polish-inhabitiants,4,1.html}}</ref>]]
Релігія в Польщі відіграє досить велику роль у житті країни. Панівною конфесією є [[Католицька церква|католицизм]]. Держава надає значну фінансову підтримку традиційним конфесіям.

== Правове положення релігійних організацій ==
Стаття 25 Конституції Польщі передбачає рівноправність усіх церков. Для реєстрації [[Концесія|конфесії]] необхідно подати список зі 100 віруючих. Церковні організації звільнені від низки податків, державою визнається церковний шлюб (але не церковне розлучення) 11 церков, якщо він зареєстрований в 5-денний термін, з 2015 року введено спеціальний добровільний податок у розмірі 0,5 % від прибуткового податку громадянина на користь якоїсь конфесії. Крім того, має місце пряме фінансування державою релігійних організацій. Наприклад, католицька церква отримувала на початку 2010-х років щорічно близько 175 млн євро.

== Реєстрація церковного майна ==
У XX столітті значна частина церковного майна була [[Націоналізація|націоналізована]]. Після падіння [[Соціалізм|соціалізму]] постало питання про [[Реституція|реституцію]]. Для її здійснення вже у 1989 році були створені спеціальні комісії. За деякими оцінками, на початок 2010-х років польська католицька церква повернула близько 69 % свого  майна, що було націоналізоване за часів соціалізму.

{{bar box
|float=right
|title=Віросповідання в Польщі (2011)
|barwidth=200px
|bars=
{{bar percent|[[Католицизм|Католики]]|green|86.9}}
{{bar percent|[[Польська православна церква]]|green|1.3}}
{{bar percent|[[Протестантизм]]|green|0.36}}
{{bar percent|[[Свідки Єгови]]|green|0.34}}
{{bar percent|Інші релігії|black|0.3}}
}}
== Кількість віруючих ==
Згідно з опитуваннями, що проводилися в 2011 році, близько 86,9 % громадян Польщі є католиками за віросповіданням (86,7 % — [[Католицька церква|Римо-католицька церква]]), всього 1,3 % — [[Православна церква|православні]] християни, 0,36 % — [[Протестантизм|протестанти]], 0,35 % — [[Свідки Єгови]], і стільки ж прихильників інших релігій.

За опитуванням 2005 року, що проводилися організацією «[[Євробарометр]]», були видані наступні результати:
* 80 % громадян є віруючими людьми і дотримуються якоїсь релігії.
* 15 % громадян не дотримуються якоїсь релігії, але вірять у надприродні сили.
* 3 % громадян визнали себе [[Атеїзм|атеїстами]].
* 2 % громадян не змогли дати відповідь.

== Релігійні течії ==
{| border="1" class="wikitable" data-vivaldi-spatnav-clickable="1" style="margin-bottom: 10px;"

! width="350" |Течія
! width="75" |Члени
! width="450" |Керівники
|-
|[[Католицька церква в Польщі|Католицька церква у Польщі]]

 •[[Римо-католицька церква]]
 •[[Східні католицькі церкви|Східно-католицькі церкви]] (в том числі [[Українська греко-католицька церква]] і [[Вірменська католицька церква]])
| align="center" |33,399,328
|

 •Юзеф Ковальчик, примас Польщі
 •Юзеф Михалик, глава Польського єпископату
 •Челестіно Мільоре, нунцій Польщі
 •[[Ян Мартинюк]], архієпископ Української греко-католицької церкви
|-

|-
| height="50" |[[Польська православна церква]]
| align="center" |504,150
| [[Савва (Грицуняк)|Саава]], митрополит Варшавський і всієї Польщі
|-

|-
| height="50" |[[Свідки Єгови]]
| align="center" |129,270
| Warszawska 14,Pl-05830 Nadarzyn
|-
|-

|-
| height="50" |[[Маріавітська церква]]
| align="center" |23,436
| Верховний єпископ Міхал Марія Людвіґ Яблонский
|-

|-
| height="50" |[[П'ятдесятництво|П’ятидесятницька]] церква Польщі (представляє Ассамблеї Бога)
| align="center" |22,429
| Єпископ Марек Камінский
|-

|-
| height="50" |[[Польсько-католицька церква]]
| align="center" |20,402
| Єпископ [[Віктор Височанський|Віктор Височанский]]
|-

|-
| height="50" |[[Церква адвентистів сьомого дня]]
| align="center" |9,654
| Глава церкви, отець Павел Лазар
|-

|-
| height="50" |[[Баптизм|Баптистський союз]]
| align="center" |4,864
| Густав Чеслар
|-

|-
| height="50" |[[Іслам|Ісламський]] релігійний союз
| align="center" |1,132
| Президент головного мусульманського інституту Стефан Корицький
|-

|-
| height="50" |[[Методизм|Церква євангелістів-методистів]]
| align="center" |4,352
| Єпископ Едвард Пушлецький
|-

|-
| height="50" |Євангелічна реформована церква
| align="center" |3,488
| Доктор Вітольд Бродзинский
|-
|-

|-
| height="50" |[[Юдаїзм|Союз єврейських громад]]
| align="center" |1,222
| •Президент Союзу Пйотр Кадлчик

 •Головний рабин Польщі Міхаель Йозеф Шудріх
|}

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Релігія в Європі}}
{{Польща в темах}}
[[Категорія:Релігія в Польщі| ]]


text:
# Асанов Алі Асанович
Асанов Алі Асанович (рос. Асанов Али Асанович, нар. 1901 — пом. 2 листопада 1938, м. Сімферополь, Кримська АРСР) — кримськотатарський та радянський педагог і громадсько-політичний діяч, народний комісар освіти Кримської АРСР 1930—1934 років.

## Із життєпису
У 1925 році закінчив Педагогічну академію ім. Крупської у Москві, куди вступив 1923 року. В 1925—27 роках — завідувач Бахчисарайського відділу народної освіти, у 1930—34 роках — народний комісар освіти Кримської РСР. 20 квітня 1934 року знятий з посади через нерішучість у боротьбі з «буржуазним націоналізмом» і призначений директором Кримського НДІ національно-культурного будівництва. У 1935—37 роках — головний редактор судацької районної газети «Бригадир».
Арештований 22 липня 1937 року в Москві, на час арешту — курсант Центральних курсів редакторів та перекладачів при ЦК партії. 2 листопада 1938 року засуджений Воєнною колегією Верховного суду СРСР до вищої міри покарання і того ж дня розстріляний. Реабілітований 12 грудня 1959 року, посмертно.

title: Асанов Алі Асанович

wikitext:
{{особа}}
{{інші прізвища|Асанов}}
'''Асанов Алі Асанович''' ({{lang-ru|Асанов Али Асанович}}, {{нар}} 1901 — {{пом}} {{ДС|2|11|1938}}, м. [[Сімферополь]], [[Кримська Автономна Радянська Соціалістична Республіка|Кримська АРСР]]) — кримськотатарський та радянський педагог і громадсько-політичний діяч, [[народний комісар]] освіти [[Кримська Автономна Радянська Соціалістична Республіка|Кримської АРСР]] 1930—1934 років.

== Із життєпису ==
У 1925 році закінчив Педагогічну академію ім. Крупської у [[Москва|Москві]], куди вступив 1923 року. В 1925—27 роках — завідувач [[Бахчисарай]]ського відділу народної освіти, у 1930—34 роках — народний комісар освіти Кримської РСР. 20 квітня 1934 року знятий з посади через нерішучість у боротьбі з «буржуазним націоналізмом» і призначений директором Кримського НДІ національно-культурного будівництва. У 1935—37 роках — головний редактор судацької районної газети «Бригадир».

Арештований 22 липня 1937 року в Москві, на час арешту — курсант Центральних курсів редакторів та перекладачів при ЦК партії. 2 листопада 1938 року засуджений [[Воєнна колегія Верховного суду СРСР|Воєнною колегією Верховного суду СРСР]] до вищої міри покарання і того ж дня розстріляний. Реабілітований 12 грудня 1959 року, посмертно.

== Джерела ==
* {{ЕСУ||||Асанов Алі Асанович|id=44418|ref=Асанов Алі Асанович}}
* [http://politika-crimea.ru/sovet-ministrov-kryma/history/14-razdely/persons/84993-asanov-ali-asanovich Асанов Али Асанович // История правительства Крыма. Крым политический {{ref-ru}}]

{{особа-доробити}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Реабілітовані в СРСР]]
[[Категорія:Кримськотатарські педагоги]]

title: Асанов Алі Асанович

Помер: 2 листопада 1938 · Сімферополь, РРФСР, СРСР

Країна: Російська імперія · СРСР

Діяльність: педагог, громадський діяч


text:
# Христос серед учителів
«Христос серед учителів» — картина німецького художника Альбрехта Дюрера, написана ним у Венеції в 1506 році. В теперішній час перебуває в музеї Тиссена-Борнемісса в Мадриді.

## Історія створення
Картина датована самим Дюрером і створена, відповідно до напису Opus Quinque Dierum («Зроблено в п'ять днів»), в той час, коли художник працював над вівтарним образом «Свято вінків з троянд». 23 вересня 1506 року Дюрер писав із Венеції своєму другові Піркгеймеру: «Дізнайтеся також, що моя вівтарна картина [„Свято вінків з троянд“] готова, і ще інша картина, подібної якій я раніше не робив». Цю «іншу картину» деякі дослідники ототожнюють з твором «Христос серед учителів». Згідно з деякими джерелами, картина призначалася у подарунок художнику Джованні Белліні, з яким у Дюрера склалися дуже теплі стосунки. Ймовірно, в будинку Белліні роботу Дюрера бачив Лоренцо Лотто, який ввів одну з постатей учителів в композицію своєї «Мадонни з немовлям між святими Ігнатієм Антіохським і Онуфрієм» (Галерея Боргезе, Рим). Дюрер звертався до цієї теми раніше в поліптиху «Сім скорбот Марії» (бл. 1500), а трохи пізніше — в серії гравюр «Життя Марії» (1511), проте композиція венеціанської картини має принципово іншу будову.

## Сюжет
Цей епізод з життя Ісуса — єдина з подій між Різдвом і початком його громадського служіння, що отримала висвітлення в канонічних Євангеліях (2:42-52). Йосип, Марія і дванадцятирічний Ісус прибули до Єрусалиму на святкування Пасхи. Коли прийшов час повертатися додому, Ісус залишився в Єрусалимі. Після триденних пошуків стурбовані батьки знаходять його в Єрусалимі у Храмі за диспутом з ученими мудрецями:
І сталось, що третього дня відшукали у храмі Його, як сидів серед учителів, і вислухував їх, і запитував їх. Усі ж, хто слухав Його, дивувалися розумові та Його відповідям (2:46-47).

## Композиція
Художник вибрав момент бесіди з учителями. Він відмовляється від деталізації і, зображуючи великим планом обличчя мудреців і Христа, змушує відчути «напругу диспуту». Центр композиції — руки Ісуса, що впевнено веде свої аргументи в бесіді і руки одного з учителів, які свідчать про «знервованість і збентеження». Яскрава карикатурна зовнішність цього мудреця, можливо, відображає вплив одного з малюнків Леонардо да Вінчі, побачених Дюрером. До головного убору ще одного зі співрозмовників Ісуса за звичаєм фарисеїв прикріплений картуш з біблійним текстом. Серед численних інтерпретацій зовнішнього вигляду мудреців існує припущення про те, що Дюрер проілюстрував теорію про чотири темпераменти, що лежать в основі людських характерів.

title: Христос серед учителів

wikitext:
{{Картина
|вирівнювання     =
|файл             = Albrecht Dürer - Jesus among the Doctors - Google Art Project.jpg
|розмір           = 300пкс
|файл2            =
|розмір2          =
|підпис2          =
|розміри          = 65 × 80
|назва            = Христос серед учителів
|оригінал         = Christus im Tempel unter den Lehrern
|автор            = [[Альбрехт Дюрер]]
|рік              = 1506
|матеріал         = дошка з тополі, олія
|техніка          =
|місцезнаходження = [[Мадрид]]
|музей            = [[Музей Тиссена-Борнемісса]]
}}
'''«Христос серед учителів»''' — картина німецького художника [[Альбрехт Дюрер|Альбрехта Дюрера]], написана ним у [[Венеція|Венеції]] в 1506 році. В теперішній час перебуває в [[Музей Тиссена-Борнемісса|музеї Тиссена-Борнемісса]] в [[Мадрид]]і.

== Історія створення ==
[[Файл:Cinq_tetes_grotesques.png|thumb|left|[[Леонардо да Вінчі]]. П'ять гротескних голів, бл. 1490]]
Картина датована самим Дюрером і створена, відповідно до напису ''Opus Quinque Dierum'' («Зроблено в п'ять днів»), в той час, коли художник працював над [[вівтарна картина|вівтарним образом]] [[Свято розалій|«Свято вінків з троянд»]]. 23 вересня 1506 року Дюрер писав із Венеції своєму другові [[Віллібальд Піркгеймер|Піркгеймеру]]: «Дізнайтеся також, що моя вівтарна картина [„Свято вінків з троянд“] готова, і ще інша картина, подібної якій я раніше не робив». Цю «іншу картину» деякі дослідники ототожнюють з твором «Христос серед учителів»<ref name="Листи">{{книга|автор=Дюрер А. |назва=Трактаты. Дневники. Письма |відповідальний= Перевод Нессельштраус Ц.|місце=М. |видавництво=Искусство |рік=1957|том= 1}}</ref>. Згідно з деякими джерелами, картина призначалася у подарунок художнику [[Джованні Белліні]], з яким у Дюрера склалися дуже теплі стосунки. Ймовірно, в будинку Белліні роботу Дюрера бачив [[Лоренцо Лотто]], який ввів одну з постатей учителів в композицію своєї {{iw|Madonna with Child between Sts. Flavian and Onuphrius|«Мадонни з немовлям між святими Ігнатієм Антіохським і Онуфрієм»|en|Madonna with Child between Sts. Flavian and Onuphrius}} ([[Галерея Боргезе]], Рим). Дюрер звертався до цієї теми раніше в поліптиху «[[Сім скорбот Марії]]» (бл. 1500), а трохи пізніше — в серії гравюр «Життя Марії» (1511), проте композиція венеціанської картини має принципово іншу будову.

== Сюжет ==
Цей епізод з життя Ісуса — єдина з подій між Різдвом і початком його громадського служіння, що отримала висвітлення в канонічних Євангеліях ({{Біблія2|Лк.|2:42}}-{{Біблія2|Лк.|2:42|52}}). Йосип, Марія і дванадцятирічний Ісус прибули до Єрусалиму на святкування Пасхи. Коли прийшов час повертатися додому, Ісус залишився в Єрусалимі. Після триденних пошуків стурбовані батьки знаходять його в Єрусалимі у Храмі за диспутом з ученими мудрецями:

І сталось, що третього дня відшукали у храмі Його, як сидів серед учителів, і вислухував їх, і запитував їх. Усі ж, хто слухав Його, дивувалися розумові та Його відповідям ({{Біблія2|Лк.|2:46}}-{{Біблія2|Лк.|2:46|47}}).

== Композиція ==
[[Файл:Christ Among the Doctors 04.jpg|thumb|right|«Христос серед учителів» (фрагмент)]]
Художник вибрав момент бесіди з учителями. Він відмовляється від деталізації і, зображуючи великим планом обличчя мудреців і Христа, змушує відчути «напругу диспуту»<ref name="Д 135">{{книга
 |автор        = Дзуффи С.
 |назва     = Эпизоды и персонажи Евангелия в произведениях изобразительного искусства
 |місце        = М.
 |видавництво = Омега
 |рік          = 2007
 |сторінки     = 135
 |isbn         = 978-5-465-01501-1
}}</ref>. Центр композиції — руки Ісуса, що впевнено веде свої аргументи в бесіді і руки одного з учителів, які свідчать про «знервованість і збентеження»<ref name="Д 135" />. Яскрава карикатурна зовнішність цього мудреця, можливо, відображає вплив одного з малюнків [[Леонардо да Вінчі]], побачених Дюрером. До головного убору ще одного зі співрозмовників Ісуса за звичаєм [[фарисеї]]в прикріплений картуш з біблійним текстом. Серед численних інтерпретацій зовнішнього вигляду мудреців існує припущення про те, що Дюрер проілюстрував теорію про чотири темпераменти, що лежать в основі людських характерів.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
{{Портал|Музеї}}
{{commons category|Christ among the Doctors by Dürer}}
* {{книга
 |автор = Дзуффи С.
 |назва = Эпизоды и персонажи Евангелия в произведениях изобразительного искусства
 |місце = М.
 |видавництво = Омега
 |рік = 2007
 |сторінки = 133, 135
 |isbn = 978-5-465-01501-1
}}
* {{книга
 |автор = Katherine Crawford Luber
 |назва = Albrecht Dürer and the Venetian Renaissance
 |місце =
 |видавництво = Cambridge University Press
 |рік = 2005
 |сторінки = 120—125
 |сторінок = 268
 |isbn = 0-521-56288-0
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Альбрехт Дюрер}}

[[Категорія:Картини Альбрехта Дюрера]]
[[Категорія:Картини 1506]]
[[Категорія:Музейні експонати]]

Автор: Альбрехт Дюрер

Матеріал: дошка з тополі, олія

Місцезнаходження: Музей Тиссена-Борнемісса (Мадрид)