text:
# Алоїс Зенефельдер
Йоганн Алоїз Зенефельдер (нім. Johann Alois Senefelder; 6 листопада 1771, Прага — 26 лютого 1834, Мюнхен) — винахідник літографії.

## Актор, драматург
Алоїз Йоганн Непомук Франц Зенефельдер народився у Празі в сім'ї відомого німецького актора. Він здобув освіту в Мюнхені і отримав стипендію для вивчення права в Інгольштадті. Смерть батька в 1791 році змусила його залишити навчання. Щоб підтримати свою матір, а також вісьмох братів і сестер він став актором, а також почав писати власні твори, які йшли без особливого успіху, хоча, наприклад, п'єса «Знавець дівчат» була досить успішною. Оскільки видавці не цікавились його творами, він вирішив друкувати свої п'єси самостійно.

## Винайдення літографії
Звернувши увагу на погано надруковані ноти зі старої книги, він зрозумів, що йому потрібен новий спосіб друку, який дозволить друкувати ноти і літери більш якісно. Коли Алоїз Зенефельдер розпочав пробувати свої сили в графіці, йому спала на думку ідея виготовити друкарську форму з каменя. Після численних експериментів він зауважив, що фарба значно краще пристає до тих місць форми, на яких вона вже одного разу була (камінь має здатність вбирати з фарби жир). Тоді він написав кілька слів на поверхні каменя і протравив її слабким розчином азотної кислоти. Потім, змочивши поверхню форми водою, злегка змішаною з гумміарабіком, Зенефельдер закатав її фарбою. Фарба лягла лише на ті ділянки форми, які були захищені жиром від впливу травлення. Наклавши на камінь паперовий лист, Зенефельдер отримав відтиск написаного. Таким чином, в 1796 році була вирішена проблема створення друкованої форми без рельєфу. Новий спосіб друку Зенефельдер невпинно вдосконалював. Знайшовши можливість виготовлення форм високого друку шляхом хімічної обробки вапнякового каменю, в 1798 році він розробив спосіб плоского друку — літографію. Згодом сконструював літографський друкарський верстат, видав книгу Lehrbuch der Lithographie (Мюнхен 1819).

## Визнання
Після того, як йому вдалося винайти літографію, він повністю присвятив себе цій справі, при цьому виклопотав собі привілеї в різних містах Європи. Після численних невдач заснував друкарню для друку нот у Відні, але потім покинув і цю справу та спробував ситцедрук. У 1809 році він був запрошений до Мюнхена для організації процесу літографії при королівській комісії складання карт, отримав довічну платню, титул королівського інспектора літографії і дозвіл володіти власною літографією. У 1826 році винайшов мозаїчне літографування, в 1833 році йому вдалося переносити з каменя на полотно зображення, намальовані олійними фарбами (була виконана літографічна репродукція з картини).

title: Алоїс Зенефельдер

wikitext:
{{Особа}}
'''Йоганн Алоїз Зенефельдер''' ({{lang-de|Johann Alois Senefelder}}; [[6 листопада]] [[1771]], [[Прага]] — [[26 лютого]] [[1834]], [[Мюнхен]]) — винахідник [[літографія|літографії]].

== Актор, драматург ==
Алоїз Йоганн Непомук Франц Зенефельдер народився у [[Прага|Празі]] в сім'ї відомого німецького актора. Він здобув освіту в [[Мюнхен]]і і отримав стипендію для вивчення права в [[Інгольштадт]]і. Смерть батька в [[1791]] році змусила його залишити навчання. Щоб підтримати свою матір, а також вісьмох братів і сестер він став актором, а також почав писати власні твори, які йшли без особливого успіху, хоча, наприклад, п'єса «Знавець дівчат» була досить успішною. Оскільки видавці не цікавились його творами, він вирішив друкувати свої п'єси самостійно.

== Винайдення літографії ==
[[Файл:Alois-Senefelder-Denkmal Solnhofen.jpg|thumb|Пам'ятник Зенефельдера в [[Зольнгофен]]]]
Звернувши увагу на погано надруковані ноти зі старої книги, він зрозумів, що йому потрібен новий спосіб [[друк]]у, який дозволить друкувати ноти і літери більш якісно. Коли Алоїз Зенефельдер розпочав пробувати свої сили в графіці, йому спала на думку ідея виготовити друкарську форму з каменя. Після численних експериментів він зауважив, що [[фарба]] значно краще пристає до тих місць форми, на яких вона вже одного разу була (камінь має здатність вбирати з фарби жир). Тоді він написав кілька слів на поверхні каменя і [[Травлення (металообробка)|протравив]] її слабким розчином [[Азотна кислота|азотної кислоти]]. Потім, змочивши поверхню форми водою, злегка змішаною з [[гумміарабік]]ом, Зенефельдер закатав її фарбою. Фарба лягла лише на ті ділянки форми, які були захищені жиром від впливу [[Травлення (металообробка)|травлення]]. Наклавши на камінь паперовий лист, Зенефельдер отримав відтиск написаного. Таким чином, в [[1796 у науці|1796]] році була вирішена проблема створення друкованої форми без рельєфу. Новий спосіб друку Зенефельдер невпинно вдосконалював. Знайшовши можливість виготовлення форм [[Високий друк|високого друку]] шляхом хімічної обробки [[вапняк]]ового каменю, в [[1798]] році він розробив спосіб [[плоский друк|плоского друку]] — [[літографія|літографію]]. Згодом сконструював літографський [[друкарський верстат]], видав книгу ''Lehrbuch der Lithographie'' ([[Мюнхен]] [[1819]]).

== Визнання ==
Після того, як йому вдалося винайти літографію, він повністю присвятив себе цій справі, при цьому виклопотав собі привілеї в різних містах [[Європа|Європи]]. Після численних невдач заснував [[Друкарня|друкарню]] для друку нот у [[Відень|Відні]], але потім покинув і цю справу та спробував ситцедрук. У [[1809]] році він був запрошений до [[Мюнхен]]а для організації процесу літографії при королівській комісії складання карт, отримав довічну платню, титул королівського інспектора літографії і дозвіл володіти власною літографією. У [[1826]] році винайшов мозаїчне літографування, в [[1833]] році йому вдалося переносити з каменя на полотно зображення, намальовані олійними фарбами (була виконана літографічна репродукція з картини).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{ЕСБЕ}}

== Література ==
* Попов В. В., Общий курс полиграфии, 6 изд., М., 1964.
* Художественный календарь 100 памятных дат, М., 1971.
* Alois Senefelder: Vollständiges Lehrbuch der Steindruckerey, (Complete Manual of Lithography), 1818

{{бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Зенефельдер Алоїс}}

[[Категорія:Німецькі винахідники]]
[[Категорія:Літографи]]
[[Категорія:Німці Чехії]]
[[Категорія:Люди на марках]]

title: нім. Alois Senefelder

Народився: 6 листопада 1771[…] · Прага, Землі Богемської Корони, Священна Римська імперія

Помер: 26 лютого 1834[…] (62 роки) · Мюнхен, Баварське королівство

Поховання: Старий південний цвинтар

Країна: Баварське королівство

Діяльність: винахідник, літограф, драматург, актор

Відомі учні: Carl von Schéeled


text:
# HD163583
HD163583 — хімічно пекулярна зоря спектрального класу
A3 й має видиму зоряну величину в смузі V приблизно 10,3.

## Пекулярний хімічний склад
Зоряна атмосфера HD163583 має підвищений вміст
Cr
.

wikiname: ukwiki

title: HD163583

in_language: uk

wikitext:
{{Starbox begin
| назва = HD163583}}
<!-- {{Starbox image
| зображення =
| підпис = HD163583}}-->
{{Starbox observe
| епоха = [[J2000,0]]
| сузір’я= <!--[[ (сузір'я)|]]-->
| пр_сходж = {{RA|18| 0| 5,31}}
| схилення= {{DEC|-55|37|58,4}}
| вид_вел = 10,30<ref name=CPcat>Renson P., Manfroid J., '''General catalogue of Ap, HgMn and Am stars''', 2009, A&A...498..961</ref>
}}
{{Starbox character
| клас = [[Зорі спектрального класу A|A3]]
| u-b =  0,00
| b-v =  0,00
| r-i =
| змінна =
}}
{{Starbox astrometry
| рад_швидк =
| пс =
| схилення =
| паралакс =
| п_похибка =
| відстань_ср =
| відстань_пс =
| абс_вел =
}}
{{Starbox detail
| світність =
| обертання =
| температура =
| маса =
| vsini =
| lg_g =
| метал =
| радіус =
| вік=
}}
{{Starbox catalog
| назви =
[[Henry Draper Catalogue|HD]] 163583,
[[Боннський огляд|CP-55 8404]],
[[Каталог опорних зір|GSC]] 8747-776
}}
{{Starbox reference
| Simbad= HD163583
}}
{{Starbox end}}

'''HD163583''' — [[хімічно пекулярна зоря]] [[спектральна класифікація зір|спектрального класу]]
[[Зорі спектрального класу A|A3]] й має [[видима зоряна величина|видиму зоряну величину]] в [[Система UBV|смузі V]] приблизно 10,3.<ref name=CPcat />
<!--Вона знаходиться у [[сузір'я|сузір'ї]] [[ (сузір'я)|]] й розташована на відстані біля [[світловий рік|світлових років]] від [[Сонце|Сонця]].-->

==Пекулярний хімічний склад==

[[Зоряна атмосфера]] HD163583 має підвищений вміст
[[хром|Cr]]
.<ref name=CPcat />

== Див. також ==

* [[Перелік HgMn-зір]]
* [[Ртутно-манганова зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір (18h-20h)]]
* [[Хімічно пекулярна зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір з пониженим вмістом гелію]]
* [[Хімічно пекулярна зоря з пониженим вмістом гелію]]
* [[Перелік Am-зір]]
* [[Am-зоря]]

== Джерела ==
{{Reflist}}

<!--[[Категорія: (сузір'я)|]]-->
[[Категорія:Хімічно пекулярні зорі]]
[[Категорія:Зорі головної послідовності спектрального  класу A3]]
[[Категорія:HD163000-163999|5]]

{{astro-stub}}

title: HD163583

title: Характеристики

title: Астрометрія

Власний рух (μ): за пр. піднес.: мас/рік · за схиленням: мас/рік

Відстань: світлових років · парсек

title: Подробиці

Маса: M☉

title: Інші позначення

title: Посилання

SIMBAD: дані для HD163583


text:
# Ісмаїл Чіпе
Ісмаїл Чіпе (тур. İsmail Çipe, нар. 5 січня 1995, Хатай, Туреччина) — турецький футболіст, воротар клубу «Галатасарай».

## Ігрова кар'єра

### Клубна
Ісмаїл Чіпе є вихованцем клубу «Хатайспор» зі свого рідного міста Хатай. У 2010 році футболіст приєднався до футбольної академії стамбульського клуба «Галатасарай». З 2016 року Чіпе було внесено в заявку першої команди. Та першу гру в основі воротар зіграв тільки у листопаді 2018 року.
Не маючи змоги зайняти місце основного воротаря команди, Чіпе більшість часу проводив в оренді. Він виступав у клубах Другої ліги «БАКспор» та «Фатіх Карагюмрюк». Ще два сезони Чіпе провів у клубі Суперліги «Кайсеріспор». Влітку 2021 року воротар повернувся до складу «Галатасарая».

### Збірна
У 2015 році Ісмаїл Чіпе зіграв одну гру у складі молодіжної збірної Туреччини.

## Титули
Галатасарай
 Чемпіон Туреччини: 2018/19
 Переможець Кубка Туреччини: 2018/19

title: Ісмаїл Чіпе

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Ісмаїл Чіпе
| зображення = İsmail_Çipe,_2018.jpg
| повне-ім'я = Ісмаїл Чіпе
| дата-народження = 5.01.1995
| місце-народження = [[Хатай]], [[Туреччина]]
| зріст = 197 см
| вага = 82 кг
| громадянство = {{TUR}}
| поточний-клуб = {{Прапорець|TUR}} [[Галатасарай (футбольний клуб)|«Галатасарай»]]
| позиція = [[воротар (футбол)|воротар]]
| номер = 13
| юнацькі-роки = 2008–2010
2010–2016
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|TUR}} «[[Хатайспор]]»
{{Прапорець|TUR}} [[Галатасарай (футбольний клуб)|«Галатасарай»]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2016–    | {{Прапорець|TUR}} | [[Галатасарай (футбольний клуб)|«Галатасарай»]] | 9 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2016–2017|{{оренда}} {{Прапорець|TUR}} | «БАКспор» | 6 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2017–2018|{{оренда}} {{Прапорець|TUR}} | «[[Фатіх Карагюмрюк]]» | 12 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2018     |{{оренда}} {{Прапорець|TUR}} | «Тузласпор» | 13 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2019–2021|{{оренда}} {{Прапорець|TUR}} | «[[Кайсеріспор]]» | 10 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2014     | {{Прапорець|TUR}} | [[Юнацька збірна Туреччини з футболу (U-19)|Туреччина (U-19)]] | 1 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2015     | {{Прапорець|TUR}} | [[Молодіжна збірна Туреччини з футболу|Туреччина (U-21)]] | 1 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 24 грудня 2022
| збірна-поновлення = 24 грудня 2022
}}

'''Ісмаїл Чіпе''' ({{lang-tr|İsmail Çipe}}, {{нар}} 5 січня 1995, [[Хатай]], [[Туреччина]]) — турецький футболіст, [[воротар (футбол)|воротар]] клубу [[Галатасарай (футбольний клуб)|«Галатасарай»]].

== Ігрова кар'єра ==
=== Клубна ===
Ісмаїл Чіпе є вихованцем клубу «[[Хатайспор]]» зі свого рідного міста [[Хатай]]. У 2010 році футболіст приєднався до футбольної академії стамбульського клуба [[Галатасарай (футбольний клуб)|«Галатасарай»]]. З 2016 року Чіпе було внесено в заявку першої команди. Та першу гру в основі воротар зіграв тільки у листопаді 2018 року.<ref>http://www.tff.org/Default.aspx?pageId=29&macId=194614</ref>

Не маючи змоги зайняти місце основного воротаря команди, Чіпе більшість часу проводив в оренді. Він виступав у клубах Другої ліги «БАКспор» та «[[Фатіх Карагюмрюк]]». Ще два сезони Чіпе провів у клубі [[Суперліга (Туреччина)|Суперліги]] «[[Кайсеріспор]]».<ref>https://www.worldfootball.net/report/sueperlig-2018-2019-kayserispor-galatasaray/</ref> Влітку 2021 року воротар повернувся до складу «Галатасарая».

=== Збірна ===
У 2015 році Ісмаїл Чіпе зіграв одну гру у складі [[Молодіжна збірна Туреччини з футболу|молодіжної збірної Туреччини]].

== Титули ==
'''Галатасарай'''

{{трофей|корона|золота}} [[Суперліга (Туреччина)|Чемпіон Туреччини]]: [[Чемпіонат Туреччини з футболу 2018—2019|2018/19]]

{{трофей|кубок|золота}} Переможець [[Кубок Туреччини з футболу|Кубка Туреччини]]: [[Кубок Туреччини з футболу 2018—2019|2018/19]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.galatasaray.org/p/13-ismail-cipe/859 Ісмаїл Чіпе] на сайті «Галатасарая»
* [http://www.tff.org/Default.aspx?pageId=526&kisiId=1152829 Ісмаїл Чіпе] на сайті Turkish Football Federation
* [http://www.mackolik.com/Futbolcu/243904/ Ісмаїл Чіпе] на Mackolik.com (in Turkish)
* [https://soccer365.com.ua/players/2177433/ Ісмаїл Чіпе] на soccer365.com.ua
* {{transfermarkt}}
* {{soccerway}}

{{DEFAULTSORT:Чіпе Ісмаїл}}

[[Категорія:Турецькі футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Туреччини з футболу]]
[[Категорія:Футбольні воротарі]]
[[Категорія:Футболісти «Галатасарая»]]
[[Категорія:Футболісти «Фатіх Карагюмрюк»]]
[[Категорія:Футболісти «Кайсеріспора»]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Ісмаїл Чіпе

Народження: 5 січня 1995 (30 років)

Вага: 82 кг

Громадянство: Туреччина

Позиція: воротар

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Галатасарай»

title: Юнацькі клуби

«Хатайспор» · «Галатасарай»

title: Професіональні клуби*

Роки: клуб · І (г)

«Галатасарай» · 9 · (0)

→ «БАКспор» · 6 · (0)

→ «Фатіх Карагюмрюк» · 12 · (0)

→ «Тузласпор» · 13 · (0)

→ «Кайсеріспор» · 10 · (0)

title: Національна збірна**

Роки: збірна · І (г)

Туреччина (U-19) · 1 · (0)

Туреччина (U-21) · 1 · (0)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 24 грудня 2022.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 24 грудня 2022.


text:
# Артроїт
Артроїт (англ. artroeite) — мінерал класу галоїдів, група алюмо-флуоридів.

## Загальний опис
Хімічна формула: PbAlF3(OH)2. Склад (%): Al — 8,30, H — 0,62, Pb — 63,72, O — 9,84, F — 17,53. Мінеральні агрегати зустрічаються у вигляді тонких пластинчатих кристалів. Сингонія триклінна. Твердість 2,5. Густина 5,36. Колір: білий. Риса — біла. Прозорий. Блиск скляний. Спайність досконала. Злам раковистий. Утворюється в зоні окиснення Cu-Pb-Ag родовищ, в асоціації з англезитом, флюоритом, галенітом, мусковітом, кварцом. Основна знахідка: шахта Гранд Риф (Grand Reef mine) (Аризона, США). Названий в честь американського колекціонера Артура Ро (Dr. Arthur (Art) Roe).

title: Артроїт

wikitext:
{{Мінерал}}
'''Артроїт''' ({{lang-en|artroeite}}) — [[мінерал]] класу галоїдів, група алюмо-[[флуорид]]ів.

== Загальний опис ==
[[Хімічна формула]]: PbAlF3(OH)2. Склад (%): Al — 8,30, H — 0,62, Pb — 63,72, O — 9,84, F — 17,53. Мінеральні агрегати зустрічаються у вигляді тонких пластинчатих кристалів. [[Сингонія]] триклінна. [[Шкала Мооса|Твердість]] 2,5. [[Густина]] 5,36. Колір: білий. Риса — біла. Прозорий. Блиск скляний. Спайність досконала. Злам раковистий. Утворюється в зоні окиснення Cu-Pb-Ag родовищ, в асоціації з [[англезит]]ом, [[флюорит]]ом, [[галеніт]]ом, [[мусковіт]]ом, [[кварц]]ом. Основна знахідка: шахта Гранд Риф (Grand Reef mine) ([[Аризона]], [[Сполучені Штати Америки|США]]). Названий в честь американського колекціонера Артура Ро (Dr. Arthur (Art) Roe).

== Див. також ==
* [[Список мінералів]]

== Примітки ==
{{reflist|2|refs=

}}

== Література ==
* {{МГЕ|nocat=1}}
* {{книга |автор = [[Лазаренко Євген Костянтинович|Лазаренко Є. К.]], Винар О. М. |частина = Артроїт |посилання частина = |заголовок =Мінералогічний словник |посилання = |том= |відповідальний = |місце = {{К.}} |видавництво = Наукова думка |рік = 1975 |сторінок = 774 |сторінки = |серія = |тираж = |isbn= |ref = Лазаренко Є. К. }}
* {{книга |автор = |частина = Артроїт |посилання частина = |заголовок =Мінералого-петрографічний словник |посилання = |том= 1. Мінералогічний словник |відповідальний = Укл. : [[Білецький Володимир Стефанович|Білецький В. С.]], [[Суярко Василь Григорович|Суярко В. Г.]], Іщенко Л. В. |місце = {{Х.}} |видавництво = НТУ «ХПІ» |рік = 2018 |сторінок = 444 |сторінки = |тираж = |isbn= 978-617-7565-14-6 |ref = Білецький В. С. }}

== Посилання ==

* [http://www.mindat.org/min-378.html Mindat.org — Artroeite] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170919052701/https://www.mindat.org/min-378.html |date=19 вересня 2017 }}
* [http://www.webmineral.com/data/Artroeite.shtml Webmineral.com — Artroeite] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180903151428/http://www.webmineral.com/data/Artroeite.shtml |date=3 вересня 2018 }}
* [http://www.handbookofmineralogy.com/pdfs/artroeite.pdf Handbook of Mineralogy — Artroeite] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190508113917/http://www.handbookofmineralogy.com/pdfs/artroeite.pdf |date=8 травня 2019 }}

{{Портали|Геологія|Мінералогія}}
{{Authority control}}
[[Категорія:Мінерали свинцю]]
[[Категорія:Мінерали, названі на честь людей]]
[[Категорія:Фториди (мінерали)]]

title: Загальні відомості

Статус IMA: затверджений (А)

Абревіатура: Ate

title: Ідентифікація

Сингонія: триклінна сингонія

title: Інші характеристики

Названо на честь: Артур Роd

Типова місцевість: Grand Reef mined


text:
# Нерозв'язані проблеми лінгвістики
Питання, перераховані нижче, стосуються нерозв'язаних проблем лінгвістики, тобто тих, для яких не існує рішення. Інші можуть бути позначені як предмет дискусій, отже, це ті проблеми, єдиного рішення для яких (поки) не існує, а є тільки думки окремих лінгвістичних шкіл та вчених.

## Загальні уявлення
- Чи є універсальне визначення слова?
- Чи існує універсальне визначення речення?
- Чи існують універсальні граматичні категорії, які присутні у всіх мовах?
- Чи можуть елементи, що містяться в словах (морфемах), а також у реченнях (синтагми), явно слідувати тим же принципам?
- Як розмежувати мови і діалекти?
- Як з'явилася граматика?
- Як виникли креольські мови?
- Що таке категорія оцінки?

## Мови
- Походження мови є головною невирішеною проблемою, незважаючи на багатовіковий інтерес до цієї теми.
- Некласифіковані мови (мови, чия генетична належність не з'ясована, головним чином через брак матеріалу).
- Окремий випадок становлять ізольовані мови.
- Нерозшифровані писемності.

## Психолінгвістика
- Походження мови.
  - Виникнення граматики[1]
- Засвоєння мови:
  - Спірно: засвоєння мови дітьми (початкове засвоєння мови). Як саме діти вчать мову? По-перше, дебати представлені двома протилежними думками: психологічним нативізмом, тобто здатністю мови бути «вшитою» в мозок людини, і навчання мови з «чистого аркуша», при цьому мається на увазі, що мова набувається в результаті взаємодії з навколишнім світом. По-друге, це дебати навколо проблеми природа і виховання.
  - Методика вивчення іноземної мови: як мова розташовується в мозку людини? Чи є особлива зона в мозку, відповідальна за розвиток мовних здібностей, чи мова займає «чужі» області?
  - Як можна пояснити, чому кінцеві навички вивчення іноземної мови, як правило, менше залежать від здібностей носія мови, оскільки ті хто вивчають іноземну мови мають різний рівень успішності?
  - Засвоєння мови тваринами: наскільки можна навчити тварин мови (наприклад, синтаксису)?
- Загальне питання: чи можна провести етико-психолінгвістичний експеримент, щоб відповісти на ці питання?

## Переклад
- Чи є об'єктивний еталон якості перекладу? [2]

title: Нерозв'язані проблеми лінгвістики

wikitext:
Питання, перераховані нижче, стосуються '''[[невирішені проблеми|нерозв'язаних проблем]]''' '''[[лінгвістика|лінгвістики]]''', тобто тих, для яких не існує рішення. Інші можуть бути позначені як предмет [[дискусія|дискусій]], отже, це ті проблеми, єдиного рішення для яких (поки) не існує, а є тільки думки окремих [[лінгвістична школа|лінгвістичних шкіл]] та [[лінгвіст|вчених]].

{{Лінгвістика}}

== Загальні уявлення ==
* Чи є універсальне визначення [[слово|слова]]?
* Чи існує універсальне визначення [[речення]]?
* Чи існують універсальні граматичні категорії, які присутні у всіх мовах?
* Чи можуть елементи, що містяться в словах ([[морфема]]х), а також у реченнях ([[Синтагма (лінгвістика)|синтагми]]), явно слідувати тим же принципам?
* Як [[Проблема «мова чи діалект»|розмежувати мови і діалекти]]?
* Як [[Граматикалізація|з'явилася граматика]]?
* Як виникли [[креольські мови]]?
* Що таке категорія оцінки?

== [[Мова|Мови]] ==
* [[Походження мови]] є головною невирішеною проблемою, незважаючи на багатовіковий інтерес до цієї теми.
* [[Некласифіковані мови]] (мови, чия генетична належність не з'ясована, головним чином через брак матеріалу).
* Окремий випадок становлять [[ізольовані мови]].
* [[Нерозшифровані писемності]].

== [[Психолінгвістика]] ==
* [[Походження мови]].
** Виникнення [[граматика|граматики]]<ref> [http://jasss.soc.surrey.ac.uk/5/2/4.html «Штучна еволюція мови: огляд», «Journal of Artificial Societies and Social Simulation ", том 5, номер 2]{{ref-en}} </ref>
* [[Засвоєння мови]]:
** Спірно: засвоєння мови дітьми (початкове засвоєння мови). Як саме діти вчать мову? По-перше, дебати представлені двома протилежними думками: психологічним [[нативізм]]ом, тобто здатністю мови бути «вшитою» в [[мозок]] людини, і навчання мови з «[[табула раса|чистого аркуша]]», при цьому мається на увазі, що мова набувається в результаті взаємодії з навколишнім світом. По-друге, це дебати навколо проблеми [[природа і виховання]].
** [[Методика вивчення іноземної мови]]: як мова розташовується в мозку людини? Чи є особлива зона в мозку, відповідальна за розвиток мовних здібностей, чи мова займає «чужі» області?
** Як можна пояснити, чому кінцеві навички вивчення [[Іноземна мова|іноземної мови]], як правило, менше залежать від здібностей [[Рідна мова|носія мови]], оскільки ті хто вивчають іноземну мови мають різний рівень успішності?
** Засвоєння мови тваринами: наскільки можна навчити тварин мови (наприклад, [[синтаксис]]у)?
* Загальне питання: чи можна провести етико-психолінгвістичний експеримент, щоб відповісти на ці питання?

== [[Переклад]] ==
* Чи є об'єктивний еталон якості перекладу? <ref>{{Cite web |url=http://www.dissertation.de/FDP/3898257770.pdf |title=«Функціональний метод теорії перекладу», Роберт Спенс, 2004, ISBN 3-89825-777-0, дисертація. |accessdate=3 лютого 2012 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20060506193057/http://www.dissertation.de/FDP/3898257770.pdf |archivedate=6 травня 2006 |deadurl=yes }}</ref>

== Посилання ==
{{Reflist}}

{{ling-stub}}
{{Нерозв'язані проблеми}}

[[Категорія:Нерозв'язані проблеми]]
[[Категорія:Нерозв'язані проблеми мовознавства| ]]
[[Категорія:Списки:Мовознавство]]


text:
# Суха Лохвиця
Суха́ Ло́хвиця —  село в Україні, у Чорнухинській селищній громаді Лубенського району Полтавської області. Населення становить 21 осіб. До 2018 орган місцевого самоврядування — Білоусівська сільська рада.
Станом на вересень 2010 року село, як населений пункт зникло.

## Географія
Село Суха Лохвиця знаходиться на лівому березі річки Лохвиця, нижче за течією на відстані 2,5 км розташоване село Білоусівка.

title: Суха Лохвиця

wikitext:
{{Село
| назва           = Суха Лохвиця
| область         = [[Полтавська область]]
| район           = [[Лубенський район]]
| громада         = [[Чорнухинська селищна громада]]
| код КОАТУУ      = 5325180411
| розташування    = Chornukhy Raion.svg
| опис розташування = Суха Лохвиця на карті Чорнухинського району
| mapx            = 104
| mapy            = 73
| засновано       =
| населення       = 21
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           =
| ref-площа       =
| щільність       =
| поштовий індекс = 37110
| телефонний код  = 5340
| координати      = {{coord|50|20|57|N|32|50|58|E|scale:100000_region:UA|display=inline,title}}
| lat_deg         = 50|
| lat_min         = 20|
| lat_sec         = 57
| lon_deg         = 32|
| lon_min         = 50|
| lon_sec         = 58
| висота          = 148
| ref-висота      =
| водойма         =
| адреса          = 37100, Полтавська обл, Лубенський р-н, селище Чорнухи, вул. Центральна, буд. 39
| облікова картка = [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=24.11.2008&rf7571=26808 картка]
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}

'''Суха́ Ло́хвиця''' —  [[село]] в Україні, у [[Чорнухинська селищна громада|Чорнухинській селищній громаді]] [[Лубенський район|Лубенського району]] [[Полтавська область|Полтавської області]]. Населення становить 21 осіб. До 2018 орган місцевого самоврядування — [[Білоусівська сільська рада (Чорнухинський район)|Білоусівська сільська рада]].

Станом на вересень 2010 року село, як населений пункт зникло.

== Географія ==
Село ''Суха Лохвиця'' знаходиться на лівому березі річки [[Лохвиця (річка)|Лохвиця]], нижче за течією на відстані 2,5 км розташоване село [[Білоусівка (Лубенський район)|Білоусівка]].

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/poltavskaja/25588 Погода в селі Суха Лохвиця]

{{Чорнухинська селищна громада}}
{{Лубенський район}}
{{Чорнухинський район}}
{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}

[[Категорія:Населені пункти Лубенського району]]
[[Категорія:Села Полтавської області]]
[[Категорія:Вимерлі села]]

title: село Суха Лохвиця

Країна: Україна

Область: Полтавська область

Район: Лубенський район

Тер. громада: Чорнухинська селищна громада

Облікова картка: картка

title: Основні дані

title: Географічні дані

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Суха Лохвиця


text:
# Helminthophis praeocularis
Helminthophis praeocularis — вид змій родини американських сліпунів (Anomalepididae). Ендемік Колумбії.

## Поширення і екологія
Helminthophis praeocularis мешкають в департаментах Кундінамарка, Толіма, Сантандер і Норте-де-Сантандер. Вони живуть у вологих тропічних лісах в Андах і міжандійських долинах, на висоті від 200 до 1746 м над рівнем моря.

title: Helminthophis praeocularis

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Helminthophis praeocularis''
| status = DD
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=iucn>{{IUCN|id=203196|title=Helminthophis praeocularis|assessors=[[BirdLife International]]|year=2016|version=2024.1|accessdate=09 вересня 2024}}</ref>
| image =
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| infraordo = [[Змії]] (Serpentes)
| familia = [[Американські сліпуни]] (Anomalepididae)
| genus = ''[[Helminthophis]]''
| species = '''''H. praeocularis'''''
| binomial = ''Helminthophis praeocularis''
| binomial_authority =[[Афраніу Помпіліу Гастуш ду Амарал|Amaral]], 1924
| synonyms =
| range_map =
| range_map_caption =
| wikispecies = Helminthophis praeocularis
| commonscat = Helminthophis praeocularis
| commons = Helminthophis praeocularis
}}
'''''Helminthophis praeocularis''''' — вид [[Змії|змій]] родини [[Американські сліпуни|американських сліпунів]] (Anomalepididae)<ref>{{NRDB species|genus=Helminthophis|species=praeocularis}}</ref>. [[Ендемік]] [[Колумбії|Колумбії]].

== Поширення і екологія ==
''Helminthophis praeocularis'' мешкають в департаментах [[Кундінамарка]], [[Толіма (департамент)|Толіма]], [[Сантандер (департамент)|Сантандер]] і [[Норте-де-Сантандер]]. Вони живуть у вологих тропічних лісах в [[Анди|Андах]] і міжандійських долинах, на висоті від 200 до 1746 м над рівнем моря.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q3015324}}
{{Плазуни-доробити}}

[[Категорія:Anomalepididae]]
[[Категорія:Тварини, описані 1924]]
[[Категорія:Плазуни Колумбії]]
[[Категорія:Ендемічна фауна Колумбії]]

title: ?Helminthophis praeocularis

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Інфраряд: Змії (Serpentes)

Родина: Американські сліпуни (Anomalepididae)

Рід: Helminthophis

Вид: H. praeocularis

Вікісховище: Helminthophis praeocularis

Віківиди: Helminthophis praeocularis


text:
# Числова Катерина Гаврилівна
Катерина Гаврилівна Числова (1846–1889) — російська балерина, коханка великого князя Миколи Миколайовича, сина імператора Миколи I, і мати його п'ятьох дітей.

## Біографія
Катерина Числова народилася 21 вересня 1846 в сім'ї Гаврила Числова . Стала балериною імператорського балету і партнеркою знаменитого польського танцюриста Фелікса Кшесінського.
З великим князем Миколою Миколайовичем, третім сином імператора Миколи I і Олександри Федорівни, Числова познайомилася на початку 1860-х років, коли виступала в Червоному Селі під Петербургом, де великий князь розпорядився побудувати великий дерев'яний театр. Після знайомства вони стали коханцями, незважаючи на те, що Микола був одружений і мав двох синів. Числова оселилася в будинку навпроти палацу князя. Коли балерина хотіла побачитися з Миколою, вона запалювала дві свічки біля вікна, і Микола бачив їх зі свого кабінету. У 1868 році вона народила від нього першу дитину .
Катерина Числова кинула сцену і стала піклуватися про фінансове благополуччя своїх дітей, яке повністю лягло на Миколая. Коли про їхній роман дізнався імператор Олександр II, він звелів негайно вислати Числову з Петербурга в місто Венден під Ригою. Після його загибелі в 1881 році новий імператор Олександр III дозволив Катерині повернутися в столицю, де та стала жити разом з Миколою Миколайовичем в його Миколаївському палаці і маєтку Знам'янка .
8 грудня 1882 імператор надав дітям Миколи Миколайовича, яких на той час народилося вже п'ятеро, дворянські права і прізвище Миколаєві. Сама Катерина взяла прізвище Числова-Миколаєва . 3 грудня 1889 вона померла від раку стравоходу у віці 43 років .
Великий князь важко переживав втрату коханки, смерть Катерини сильно вдарила по його здоров'ю. Покійна балерина залишила після себе 1 мільйон рублів своїм дітям. Микола Миколайович помер через два роки, 13 квітня 1891 року в Ялті.

## Діти
- Ольга (1868—1950) — дружина князя Михайла Кантакузіна (1858—1927), генерал-лейтенанта, мали двох дочок, після революції проживали у Франції [1].
- Володимир (1873—1942) — з 1893 року був ад'ютантом імператора Миколи II, після революції жив в Парижі, мав п'ятьох дітей від чотирьох шлюбів. Його нащадки живуть у Франції велика частина на півдні, Квебеку і Фінляндії. З них тільки дочка Галина (1897—1971) залишилася в Росії — з чоловіком, полковником Олександром Миколайовичем Готовським, який був розстріляний в 1937 році. У подружжя було троє синів: Ростислав (1922—1991), Сергій (1924—1946), Георгій (1927—1932); нащадки старшого з них живуть в Москві [6] .
- Катерина (1874—1940), після революції жила в Белграді, була в шлюбах з Миколою Корево і Іваном Персіані. Померла в Белграді [7].
- Микола (1875—1902) — був ад'ютантом великого князя Миколи Миколайовича Молодшого, мав двох дочок в шлюбі з Ольгою Заботкіною (1871—1925), яка, коли залишилася вдовою, стала дружиною його брата Володимира [8] .
- Галина (1877—1878) — померла в дитинстві.

title: Числова Катерина Гаврилівна

wikitext:
{{особа}}
'''Катерина Гаврилівна Числова''' ([[1846]]–[[1889]]) — російська [[Балет|балерина]], коханка великого князя [[Микола Миколайович Старший|Миколи Миколайовича]], сина імператора [[Микола I (російський імператор)|Миколи I]], і мати його п'ятьох дітей.

== Біографія ==
Катерина Числова народилася [[21 вересня]] [[1846]] в сім'ї Гаврила Числова {{Sfn|Ferrand|1995|с=364}}. Стала балериною імператорського балету і партнеркою знаменитого польського танцюриста [[Фелікс Кшесінський|Фелікса Кшесінського]].

З великим князем [[Микола Миколайович Старший|Миколою Миколайовичем]], третім сином імператора [[Микола I (російський імператор)|Миколи I]] і [[Олександра Федорівна (дружина Миколи I)|Олександри Федорівни]], Числова познайомилася на початку 1860-х років, коли виступала в Червоному Селі під [[Санкт-Петербург|Петербургом]], де великий князь розпорядився побудувати великий дерев'яний театр. Після знайомства вони стали коханцями, незважаючи на те, що Микола був одружений і мав двох синів. Числова оселилася в будинку навпроти палацу князя. Коли балерина хотіла побачитися з Миколою, вона запалювала дві свічки біля вікна, і Микола бачив їх зі свого кабінету. У 1868 році вона народила від нього першу дитину {{Sfn|Боханов|2008|с=131—132}}.

Катерина Числова кинула сцену і стала піклуватися про фінансове благополуччя своїх дітей, яке повністю лягло на Миколая. Коли про їхній роман дізнався імператор [[Олександр II (російський імператор)|Олександр II]], він звелів негайно вислати Числову з Петербурга в місто [[Цесіс|Венден]] під [[Рига|Ригою]]. Після його загибелі в 1881 році новий імператор [[Олександр III (російський імператор)|Олександр III]] дозволив Катерині повернутися в [[Санкт-Петербург|столицю]], де та стала жити разом з Миколою Миколайовичем в його [[Миколаївський палац|Миколаївському палаці]] і маєтку [[Знаменка (маєток)|Знам'янка]] {{Sfn|Боханов|2008|с=133—134}}.

8 грудня 1882 імператор надав дітям Миколи Миколайовича, яких на той час народилося вже п'ятеро, дворянські права і прізвище Миколаєві. Сама Катерина взяла прізвище Числова-Миколаєва {{Sfn|Ferrand|1995|с=364}}. 3 грудня 1889 вона померла від раку стравоходу у віці 43 років<ref>А. А. Половцов. Дневник государственного секретаря. В 2-я томах. — М.: Центрполиграф, 2005. — Т. 2. — С. 257.</ref> .

Великий князь важко переживав втрату коханки, смерть Катерини сильно вдарила по його здоров'ю. Покійна балерина залишила після себе 1 мільйон рублів своїм дітям. Микола Миколайович помер через два роки, 13 квітня 1891 року в [[Ялта|Ялті]]{{Sfn|Боханов|2008|с=135}}.

== Діти ==

* '''Ольга''' (1868—1950) — дружина князя '''[[Кантакузін Михайло Михайлович|Михайла Кантакузіна]]''' (1858—1927), генерал-лейтенанта, мали двох дочок, після революції проживали у [[Франція|Франції]] {{Sfn|Ferrand|1995|с=364}}.
* '''Володимир''' (1873—1942) — з 1893 року був ад'ютантом імператора Миколи II, після революції жив в Парижі, мав п'ятьох дітей від чотирьох шлюбів. Його нащадки живуть у Франції велика частина на півдні, [[Квебек (провінція)|Квебеку]] і [[Фінляндія|Фінляндії]]. З них тільки дочка Галина (1897—1971) залишилася в Росії — з чоловіком, полковником Олександром Миколайовичем Готовським, який був [[Сталінські репресії|розстріляний]] в 1937 році. У подружжя було троє синів: Ростислав (1922—1991), Сергій (1924—1946), Георгій (1927—1932); нащадки старшого з них живуть в Москві {{Sfn|Ferrand|1995|с=365}} .
* '''Катерина''' (1874—1940), після революції жила в [[Белград]]і, була в шлюбах з '''Миколою Корево''' і '''Іваном Персіані.''' Померла в [[Белград]]і {{Sfn|Ferrand|1995|с=369}}.
* '''Микола''' (1875—1902) — був ад'ютантом великого князя [[Микола Миколайович Молодший|Миколи Миколайовича Молодшого]], мав двох дочок в шлюбі з ''Ольгою Заботкіною'' (1871—1925), яка, коли залишилася вдовою, стала дружиною його брата Володимира {{Sfn|Ferrand|1995|с=370}} .
* '''Галина''' (1877—1878) — померла в дитинстві.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==

* {{Книга
|автор = Боханов А. Н.
|заголовок = Сердечные тайны Дома Романовых
|посилання = http://www.worldcat.org/title/serdecnye-tajny-doma-romanovyh/oclc/780967853
|мова = ru
|місце = М.
|видавництво = Вече
|рік = 2008
|сторінки = 131—135
|сторінок = 416
|ISBN = 978-5-9533-2760-2
|ref = Боханов
}}
* {{Книга
|автор = [[Жак Ферран|Jacques Ferrand]].
|заголовок = Descendances Naturelles Des Souverains Et Grands-Ducs De Russie de 1762 a 1910: Repertoire Genealogique
|посилання = https://www.amazon.com/Descendances-Naturelles-Souverains-Grands-Ducs-Russie/dp/B002YGBOLC
|мова = fr
|місце = Париж
|видавництво = J. Ferrand
|рік = 1995
|pages = 364—370
|allpages = 410
|ISBN =
|ref = Ferrand
}}

[[Категорія:Артисти балету Російської імперії]]

title: Числова Катерина Гаврилівна

Народилася: 21 вересня 1846 · Санкт-Петербург, Російська імперія

Померла: 13 грудня 1889 (43 роки) · Крим

Країна: Російська імперія

Діяльність: балерина


text:
# Євген Вольнов
Євген Вольнов (рос. Евгений Вольнов, справжнє ім'я Кувіков Микита Андрійович; нар. 4 листопада 1986) — український пранкер та блогер з Києва, волонтер, співзасновник проекту Друк.Армія. Відомий телефонними розіграшами, які супроводжуються великим об'ємом ненормативної лексики. З 2018 року — офіційний спікер Центру «Миротворець».

## Життєпис
Згідно з даними сайту «деанонімізації», Микита Кувіков народився 4 листопада 1986 року в Донецьку. Навчався у Донецькій ЗОШ № 8. У шкільні роки займався програмуванням та вебдизайном. 1998 року разом із сім'єю переїхав до Ялти. Згодом жив у Черкасах.
2005 — притягнутий до кримінальної відповідальності за спробу придбання наркотичних речовин. Дитячим захопленням був пранк, який згодом перейшов у професійне заняття. Євген живе в Києві.

### Телефонні розіграші
Відомий в інтернеті за каналом «Евгений Вольнов» на YouTube, де він розміщує телефонні розмови, у яких провокує та розігрує співрозмовців. Його телефонні розіграші супроводжуються великим об'ємом ненормативної лексики, а також жорсткими провокаційними репліками.
Об'єкти його розіграшів варіюють від «ватників» (переважно російських) та колекторів до російських військових та інших учасників і прихильників російської агресії проти України. Московський номер телефону Євгена відкритий для загалу. 90% його аудиторії — росіяни та жителі тієї країни.

### Кримінальна справа
28 березня 2018 року Слідчий комітет РФ порушив кримінальну справу проти громадянина України Микити Кувікова за ознаками злочину, передбаченого статті 282 КК РФ — розпалювання ненависті або ворожнечі.
Російські слідчі заявили, що пранкер «публічно, з використанням інтернету і ЗМІ поширював неправдиві відомості про кількість загиблих під час пожежі в Кемерові, вводячи в оману родичів загиблих і постраждалих, таким чином намагаючись дестабілізувати ситуацію».
Натомість 29 березня 2018 року МВС України офіційно заявило, що Україна не видає іншим державам своїх громадян, включно з Вольновим.

### «Миротворець»
Євгеній Вольнов 24 квітня 2018 року був оголошений офіційним спікером Центру «Миротворець». На цій посаді він працював як представник Центру у розмовах з проросійськими колаборантами у Севастополі, а також здійснював спецоперацію проти російських найманців спільно з іншим блогером та волонтером «Миротворцю» Андрієм Луганським. У лютому 2019 року був нагороджений нагрудним знаком центру «Миротворець» Pro bono publico.

### ДрукАрмія
У 2022 році, після початку повномасштабного вторгнення РФ на українські землі став співзасновником громадського руху ДрукАрмія, який об’єднує добровольців, що друкують на 3D-принтерах запчастини для військового обладнання, зокрема, для дронів. Всі вироби передаються на фронт безкоштовно. На сьогоднішній день в ДрукАрмії створена власна мережа з більш як 3000 друкарів (які здебільшого працюють у власних оселях), декількох десятків інженерів-розробників, декількох тисяч пасивних членів, що допомагають донатами. Втім, ДрукАрмія постійно зростає, а замовлень від військових приходить все більше.
ДрукАрмія, за ініціативи Вольнова, нарешті перевела ряд виробів на термопласт виробництво, що дозволило розвантажити друкарів, щоб вони могли друкувати інші вироби, які дорого переводити на пресавтомат.
ДрукАрмія виробляє силами волонтерів різноманітні пристрої, які завдяки тому, що їх роблять волонтери, доступні військовим по собівартості, що дає змогу військовим отримати їх в рази дешевше, ніж на комерційному ринку.

title: Євген Вольнов

wikitext:
{{YouTube особа
| ім'я = Євген Вольнов
| зображення =
| розмір_зображення = 250 пкс
| підпис =
| ім'я_при_народженні = Кувіков Микита Андрійович
| дата_народження =
| місце_народження =
| місце_смерті =
| дата_смерті =
| походження = {{UKR}}
| ріст =
| національність = українець
| місце_проживання = [[Київ]], {{UKR}}
| рід діяльності = [[пранкер]], [[блогер]]
| релігія = [[Атеїзм]]
| вебсайт = {{url|prank.show}}
| псевдонім = Майор Чорнобаєв
| назва_каналу = Евгений Вольнов
| посилання_на_канал = https://www.youtube.com/@volnov_prankshow
| творець = «Пранкота»
| роки_активності = з 2009
| жанр = [[Телефонний розіграш|пранк]]
| підписники = 359 тис.
| підписники_дата = січень 2025
| перегляди = 8 млн.
| перегляди_дата = січень 2025
| мережа = [[YouTube]]
| колективи =
| коронні_фрази =
| срібна_кнопка = так
| срібна_кнопка_рік =
| золота_кнопка =
| золота_кнопка_рік =
| діамантова_кнопка =
| діамантова_кнопка_рік =
| рубінова_кнопка =
| рубінова_кнопка_рік =
| статистика_оновлена =
| додаткова_інформація = https://t.me/prankota_ch
}}

'''Євген Вольнов''' ({{lang-ru|Евгений Вольнов}}, справжнє ім'я '''Кувіков Микита Андрійович'''; {{н}} [[4 листопада]] [[1986]]) — [[Україна|український]] [[Телефонний розіграш|пранкер]] та [[блог]]ер з Києва, [[Волонтерський рух допомоги українським військовикам (2014 — дотепер)|волонтер]], співзасновник проекту Друк.Армія<ref>{{Cite web|title=Як «ДрукАрмія» витісняє з ринку бариг, які торгують 3D-роздруківками|url=https://zn.ua/ukr/war/jak-drukarmija-vitisnjaje-z-rinku-barih-jaki-torhujut-3d-rozdrukivkami-.html|website=Зеркало недели {{!}} Дзеркало тижня {{!}} Mirror Weekly|accessdate=2023-10-15}}</ref>. Відомий телефонними розіграшами, які супроводжуються великим об'ємом [[Ненормативна лексика|ненормативної лексики]]. З 2018 року — офіційний спікер [[Центр «Миротворець»|Центру «Миротворець»]].

== Життєпис ==
Згідно з даними сайту «деанонімізації», Микита Кувіков народився 4 листопада 1986 року в [[Донецьк]]у. Навчався у Донецькій ЗОШ № 8. У шкільні роки займався [[програмування]]м та [[вебдизайн]]ом. [[1998]] року разом із сім'єю переїхав до [[Ялта|Ялти]]. Згодом жив у [[Черкаси|Черкасах]].

[[2005]] — притягнутий до [[Кримінальна відповідальність|кримінальної відповідальності]] за спробу придбання [[Наркотик|наркотичних речовин]]. Дитячим захопленням був [[Телефонний розіграш|пранк]], який згодом перейшов у професійне заняття.<ref>[https://evgeniy-volnov.biz/evgenij_volnov_deanon Персональные данные Евгения Вольнова] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180328235751/https://evgeniy-volnov.biz/evgenij_volnov_deanon |date=28 березня 2018 }} {{ref-ru}}</ref> Євген живе в Києві.<ref name="Слышал, что я — агент Госдепа, который ссорит русских с кавказцами, — пранкер Евгений Вольнов">https://focus.ua/society/335889/ {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180328231113/https://focus.ua/society/335889/ |date=28 березня 2018 }} Слышал, что я — агент Госдепа, который ссорит русских с кавказцами, — пранкер Евгений Вольнов {{ref-ru}}</ref>

=== Телефонні розіграші ===
Відомий в [[інтернет]]і за каналом «Евгений Вольнов» на [[YouTube]], де він розміщує телефонні розмови, у яких провокує та розігрує співрозмовців. Його телефонні розіграші супроводжуються великим об'ємом ненормативної лексики, а також жорсткими провокаційними репліками.

Об'єкти його розіграшів варіюють від «[[Ватник (сленг)|ватників]]» (переважно [[Росія|російських]]) та колекторів до російських військових та інших учасників і прихильників [[Війна на сході України|російської агресії проти України]]. Московський номер телефону Євгена відкритий для загалу. 90% його аудиторії — росіяни та жителі тієї країни.<ref name="Слышал, что я — агент Госдепа, который ссорит русских с кавказцами, — пранкер Евгений Вольнов" />

=== Кримінальна справа ===
[[28 березня]] [[2018]] року [[Слідчий комітет Російської Федерації|Слідчий комітет РФ]] порушив [[Кримінальна справа|кримінальну справу]] проти [[Українське громадянство|громадянина України]] Микити Кувікова за ознаками злочину, передбаченого статті 282 КК РФ — розпалювання ненависті або ворожнечі.

Російські слідчі заявили, що пранкер «публічно, з використанням інтернету і [[Засоби масової інформації|ЗМІ]] поширював неправдиві відомості про кількість загиблих [[Пожежа у торговельному центрі «Зимова вишня»|під час пожежі в Кемерові]], вводячи в оману родичів загиблих і постраждалих, таким чином намагаючись дестабілізувати ситуацію».<ref>{{Cite web |url=https://www.radiosvoboda.org/a/news/29129971.html |title=Слідчий комітет Росії порушив справу проти українського пранкера |accessdate=28 березня 2018 |archive-date=28 березня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180328134610/https://www.radiosvoboda.org/a/news/29129971.html }}</ref>

Натомість 29 березня 2018 року [[Міністерство внутрішніх справ України|МВС України]] офіційно заявило, що Україна не видає іншим державам своїх громадян, включно з Вольновим.<ref>{{Cite web |url=http://www.unn.com.ua/uk/news/1722613-ukrayina-ne-vidast-rf-prankera-volnova-mvs |title=Україна не видасть РФ пранкера Вольнова — МВС /УНН, 29.3.2018/ |accessdate=29 березня 2018 |archive-date=30 березня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180330013247/http://www.unn.com.ua/uk/news/1722613-ukrayina-ne-vidast-rf-prankera-volnova-mvs }}</ref>

=== «Миротворець» ===
Євгеній Вольнов 24 квітня 2018 року був оголошений офіційним спікером [[Центр «Миротворець»|Центру «Миротворець»]].<ref>{{Cite web |url=https://myrotvorets.center/1220229-u-centra-mirotvorec-poyavilsya-oficial/#more-1220229 |title=У Центра Миротворец появился официальный спикер. |accessdate=10 червня 2018 |archive-date=12 червня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180612145615/https://myrotvorets.center/1220229-u-centra-mirotvorec-poyavilsya-oficial/#more-1220229 }}</ref> На цій посаді він працював як представник Центру у розмовах з проросійськими колаборантами у Севастополі, а також здійснював спецоперацію проти російських найманців спільно з іншим блогером та волонтером «Миротворцю» [[Серебрянський Андрій Сергійович|Андрієм Луганським]].<ref>{{Cite web |url=https://myrotvorets.center/1221132-dokumentalnyj-film-rabochie-budni/#more-1221132 |title=Документальный фильм «РАБОЧИЕ БУДНИ СПИКЕРА ВОЛЬНОВА» Первая серия |accessdate=10 червня 2018 |archive-date=12 червня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180612145514/https://myrotvorets.center/1221132-dokumentalnyj-film-rabochie-budni/#more-1221132 }}</ref><ref>{{Cite web |url=https://www.youtube.com/watch?v=RjHvyO4nKOI |title=За двома зайцями — спецоперация Центра МИРОТВОРЕЦ - Часть Первая |accessdate=27 лютого 2019 |archive-date=23 лютого 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190223135652/https://www.youtube.com/watch?v=RjHvyO4nKOI&gl=US&hl=en }}</ref> У лютому 2019 року був нагороджений нагрудним знаком центру «Миротворець» Pro bono publico<ref>{{cite tweet|user=myrotvorets_|number=1098244515973001217|title=Золотой голос Миротворца отмечен знаком отличия Центра - "Pro Bono Publico"pic.twitter.com/PDvkBMrIBB |website=@myrotvorets_ |date=2019T07:34 |accessdate=2019-11-25 |language=ru |last=ℳγr 🌐tvorets.center  🇺🇦 |archive-date=10 грудня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191210223614/https://twitter.com/myrotvorets_/status/1098244515973001217}}</ref>.

=== ДрукАрмія ===
У 2022 році, після початку [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|повномасштабного вторгнення]] РФ на українські землі став співзасновником громадського руху [[ДрукАрмія]], який об’єднує добровольців, що друкують на 3D-принтерах запчастини для військового обладнання, зокрема, для дронів. Всі вироби передаються на фронт безкоштовно. На сьогоднішній день в ДрукАрмії створена власна мережа з більш як 3000 друкарів (які здебільшого працюють у власних оселях), декількох десятків інженерів-розробників, декількох тисяч пасивних членів, що допомагають донатами. Втім, ДрукАрмія постійно зростає, а замовлень від військових приходить все більше<ref>{{Cite web |url=https://berlin-visual.com/jevgen-volnov--vid-pranku-do-drukarmiyi|title=Berlin-Visual: «ЄВГЕН ВОЛЬНОВ – ВІД ПРАНКУ ДО ДРУКАРМІЇ»}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://bykvu.com/ua/bukvy/smert-dlia-okupantiv-nadrukovana-na-3d-prynteri-pranker-ievhen-volnov-pro-drukarmiiu-ta-ii-diialnist/|title=Bykvu: «Смерть для окупантів, надрукована на 3D-принтері – пранкер Євген Вольнов про ДрукАрмію та її діяльність»}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://drukarmy.org.ua/ua|title=Офіційний сат ДрукАрмії}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://hromadske.radio/podcasts/my-ie-buly-y-budem-informatsiynyy-maraton/1211360|title=Громадське радіо: «Майор Чорнобаєв як персонаж — гарна загальноукраїнська терапія — Євген Вольнов»}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://kanaldim.tv/proyekt-drukarmiya-shukaye-vlasnykiv-3d-prynteriv-dlya-dopomogy-zsu/|title=Дім: «Проєкт "ДрукАрмія" шукає власників 3D-принтерів для допомоги ЗСУ»}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://itc.ua/ua/novini/drukarmiya-yak-ukrayinski-vlasnyky-3d-prynteriv-dopomagayut-zsu-znyshhuvaty-okupantiv/|title=ITC.UA: «ДрукАрмія — як українські власники 3D-принтерів допомагають армії знищувати окупантів»}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://zn.ua/ukr/war/jak-drukarmija-vitisnjaje-z-rinku-barih-jaki-torhujut-3d-rozdrukivkami-.html|назва=Як «ДрукАрмія» витісняє з ринку бариг, які торгують 3D-роздруківками|видавець=[[Дзеркало тижня]]|дата=16 липня 2023|url-архіву=https://web.archive.org/web/20240430145524/https://zn.ua/ukr/war/jak-drukarmija-vitisnjaje-z-rinku-barih-jaki-torhujut-3d-rozdrukivkami-.html|дата-архіву=2024-04-30|мертвий-url=dead|дата-доступу=16 січня 2025}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://gromada.group/news/news/30522-volonteri-drukarmiya-zapuskayut-bezkoshtovni-majsterni-3d-druku-dlya-zsu|title=Громада Груп: «Волонтери “ДрукАрмія” запускають безкоштовні майстерні 3D-друку для ЗСУ»}}</ref>.

ДрукАрмія, за ініціативи Вольнова, нарешті перевела ряд виробів на термопласт виробництво, що дозволило розвантажити друкарів, щоб вони могли друкувати інші вироби, які дорого переводити на пресавтомат.

ДрукАрмія виробляє силами волонтерів різноманітні пристрої, які завдяки тому, що їх роблять волонтери, доступні військовим по собівартості, що дає змогу військовим отримати їх в рази дешевше, ніж на комерційному ринку.<ref>{{Cite web |url=https://t.me/drukarmy/4652 |title=ДрукАрмія |website=Telegram |access-date=2025-04-03}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
{{У соціальних мережах
|title=Євген Вольнов
|facebook=evgenvolnov
|telegram=prankota_ch
|youtube=UCA--CSselU0qtyQTjSTa5Ug
|instagram=prankotura/
}}

* [http://biznezman.com/kto-takoj-evgenij-volnov-i-skolko-on-zarabatyvaet/ Кто такой Евгений Вольнов и сколько он зарабатывает] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180328231813/http://biznezman.com/kto-takoj-evgenij-volnov-i-skolko-on-zarabatyvaet/ |date=28 березня 2018 }} {{ref-ru}}

{{ВП-портали|Біографії|Україна|Росія}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Російськомовні відеоблогери|Вольнов]]
[[Категорія:Відеоблогери України|Вольнов]]
[[Категорія:Пранкери|Вольнов]]
[[Категорія:Громадяни України під кримінальним переслідуванням Росії|Вольнов]]
[[Категорія:Українські атеїсти|Вольнов]]
[[Категорія:Волонтери|Вольнов]]
[[Категорія:Громадські діячі|Вольнов]]
[[Категорія:Уродженці Донецька|Вольнов]]
[[Категорія:Ютубери Донецька|Вольнов]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]

title: Особиста інформація

Ім'я при народженні: Кувіков Микита Андрійович

Народився: 4 листопада 1986 (38 років) · Донецьк, Українська РСР, СРСР

Національність: українець

Місце проживання: Київ, Україна

Діяльність: пранкер, блогер

Конфесія: Атеїзм

title: YouTube

Також відомий як: Майор Чорнобаєв

Канал: Вольнов Евгений Вольнов

Жанр: пранк

Підписників: 359 тис. · (січень 2025)

Усього переглядів: 8 млн. · (січень 2025)

Мережа: YouTube

100 000 підписників


text:
# Allium trifoliatum
Allium trifoliatum — вид трав'янистих рослин родини амарилісові (Amaryllidaceae), поширений у Середземномор'ї.

## Опис
Цибулини діаметром до 1.2 см, кулясті. Стебло 15–45 см. Листків 2–3, 5–60 см × 2–15 мм майже прикореневі, лінійні, рідковолосисті. Зонтик діаметром 2.5–4 см, квітконіжки до 20 мм, у півтора — три рази довші від сегментів оцвітини. Сегменти оцвітини 7–10 мм, білі, з рожевою або рожевуватою жилкою, часто червоніють з віком, ланцетні, гострі. Тичинки 1/2 довжини оцвітини; пиляки жовтуваті. Коробочка 4–5 мм.

## Поширення
Поширений у Середземномор'ї — пн. Єгипет, Кіпр, Ізраїль, Йорданія, Ліван, Сирія, пд.-зх. Туреччина, Греція (о. Крит, Карпатос, Касос і Гавдос), Мальта, Італія (вкл. Сардинію, Сицилію), пд.-сх. Франція; інтродукований до Великої Британії.
На Кіпрі росте на пасовищах, соляному степу, в гаригах, на кам'янистих схилах, а іноді й на оброблюваних або парових полях, від рівня моря до 1000 футів.

## Загрози та охорона
Потрібні подальші дослідження для збору інформації про потенційні загрози для цього виду.
У Франції цей вид охороняється в регіоні Прованс — Альпи — Лазурний Берег на південному сході країни.

title: Allium trifoliatum

wikitext:
{{Speciesbox
| name = ''Allium trifoliatum''
| status = DD
| status_system = iucn3.1
| image = Allium trifoliatum pm.jpg
| genus = Allium
| species = trifoliatum
| authority = [[Cirillo]], [[1792]]
| range_map =
| synonyms =
}}
'''''Allium trifoliatum''''' — вид [[трав'янисті рослини|трав'янистих]] рослин родини [[амарилісові]] (Amaryllidaceae), поширений у Середземномор'ї.

== Опис ==
[[Цибулина|Цибулини]] діаметром до 1.2 см, кулясті. Стебло 15–45 см. [[Листок|Листків]] 2–3, 5–60 см × 2–15 мм майже прикореневі, лінійні, рідковолосисті. Зонтик діаметром 2.5–4 см, квітконіжки до 20 мм, у півтора — три рази довші від сегментів [[оцвітина|оцвітини]]. Сегменти оцвітини 7–10 мм, білі, з рожевою або рожевуватою жилкою, часто червоніють з віком, ланцетні, гострі. Тичинки 1/2 довжини оцвітини; [[пиляк]]и жовтуваті. [[Коробочка (плід)|Коробочка]] 4–5 мм<ref>{{cite web |url=http://www.maltawildplants.com/AMRY/Allium_trifoliatum.php |назва=The online Flora of the Maltese Islands |автор= |дата= |видавець= |дата-доступу=23.11.2019 |archive-date=21 березня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200321092427/http://www.maltawildplants.com/AMRY/Allium_trifoliatum.php }} {{ref-en}}</ref>.

== Поширення ==
Поширений у [[Середземномор'я|Середземномор'ї]] — пн. Єгипет, Кіпр, Ізраїль, Йорданія, Ліван, Сирія, пд.-зх. Туреччина, Греція (о. Крит, Карпатос, Касос і Гавдос), Мальта, Італія (вкл. Сардинію, Сицилію), пд.-сх. Франція; інтродукований до Великої Британії<ref name="iucn">{{cite web |url=https://www.iucnredlist.org/species/172060/6832598 |назва=''Allium trifoliatum'' |автор=Kell, S.P. |дата=2011 |видавець=The IUCN |дата-доступу=23.11.2019 |archive-date=21 січня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210121212614/https://www.iucnredlist.org/species/172060/6832598 }} {{ref-en}}</ref><ref>{{cite web |url=http://ww2.bgbm.org/EuroPlusMed/PTaxonDetail.asp?NameCache=Allium%20trifoliatum&PTRefFk=8000000 |назва=The Euro+Med Plantbase Project |автор= |дата= |вебсайт= |видавець= |дата-доступу=23.11.2019}} {{ref-en}}</ref><ref>{{cite web |url=http://www.plantsoftheworldonline.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:529042-1 |назва=Plants of the World Online — Kew Science |автор= |дата= |видавець= |дата-доступу=23.11.2019 |archive-date=30 серпня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210830194947/http://www.plantsoftheworldonline.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:529042-1 }} {{ref-en}}</ref><ref>{{cite web |url=https://npgsweb.ars-grin.gov/gringlobal/taxonomydetail.aspx?id=2406 |назва=Germplasm Resources Information Network |автор= |дата= |видавець= |дата-доступу=23.11.2019}} {{ref-en}}</ref>.

На Кіпрі росте на пасовищах, соляному степу, в гаригах, на кам'янистих схилах, а іноді й на оброблюваних або парових полях, від рівня моря до 1000 футів<ref name="iucn"/>.

== Загрози та охорона ==
Потрібні подальші дослідження для збору інформації про потенційні загрози для цього виду<ref name="iucn"/>.

У Франції цей вид охороняється в регіоні [[Прованс — Альпи — Лазурний Берег]] на південному сході країни<ref name="iucn"/>.

== Джерела ==
{{reflist}}

{{Квіткові-доробити}}
{{Taxonbar|from=Q12203942}}

[[Категорія:Цибуля|trifoliatum]]
[[Категорія:Флора Єгипту]]
[[Категорія:Флора Кіпру]]
[[Категорія:Флора Йорданії]]
[[Категорія:Флора Сирії]]
[[Категорія:Флора Ізраїлю]]
[[Категорія:Флора Лівану]]
[[Категорія:Флора Туреччини]]
[[Категорія:Флора Греції]]
[[Категорія:Флора Італії]]
[[Категорія:Флора Мальти]]
[[Категорія:Флора Франції]]
[[Категорія:Рослини, описані 1792]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Даних недостатньо (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Однодольні (Monocotyledon)

Порядок: Холодкоцвіті (Asparagales)

Родина: Амарилісові (Amaryllidaceae)

Підродина: Цибулеві (Allioideae)

Рід: Цибуля (Allium)

Вид: Allium trifoliatum (A. trifoliatum)

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Allium trifoliatum · Cirillo, 1792


text:
# Klarna
Klarna Bank AB, відома як Klarna, — це шведська фінтех-компанія, яка надає фінансові послуги в Інтернеті, такі як платежі для інтернет-магазинів та прямі платежі, а також платежі після покупки.
Компанія налічує понад 4 000 співробітників, більшість з яких працюють у штаб-квартирах у Стокгольмі та Берліні. У 2021 році компанія обробила близько $80 млрд онлайн-продажів. Станом на 2011 рік близько 40 % всіх продажів електронної комерції у Швеції проходили через Klarna. У 2021 році компанія була найдорожчою приватною технологічною компанією в Європі з оцінкою в $45,6 млрд, однак у 2022 році вона впала до $6,7 млрд.
Основною послугою Klarna є надання послуг з обробки платежів для індустрії електронної комерції, управління претензіями магазинів та платежами клієнтів. Вона стала відома як постачальник послуг «Купуй зараз, плати пізніше» (BNPL), пропонуючи клієнтам кредит на свої покупки як частину процесу оформлення замовлення.

## Історія
Троє засновників Себастьян Семятковскі, Ніклас Адальберт та Віктор Якобссон взяли участь у щорічній премії Стокгольмської школи економіки з підприємництва у 2005 році зі своєю ідеєю, проте їх ідея не була сприйнята з ентузіазмом, і їх заявка була однією з останніх у конкурсі.
Попри це, вони вирішили заснувати компанію Klarna в середині 2005 року і розпочали свою діяльність у Швеції. Інвестор-ангел і колишній менеджер з продажу Erlang Systems, Джейн Валеруд, інвестувала в їхню компанію і зв'язала їх з командою програмістів, щоб допомогти їм створити платформу.
Наприкінці 2007 року в компанію інвестувала венчурна фірма Investment AB Öresund. Через три роки Klarna почала продавати свої послуги в Норвегії, Фінляндії та Данії. У 2010 році Klarna також розпочала свою діяльність у Німеччині та Нідерландах, а в травні того ж року до складу інвесторів увійшла компанія Sequoia Capital, що базується в Сан-Франциско. Протягом 2010 року Klarna збільшила свої доходи більш ніж на 80 % до $54 млн (~400 млн шведських крон). На початку 2011 року британська газета The Telegraph включила Klarna до списку 100 найперспективніших молодих технологічних компаній Європи.
У 2011 році фонд прямих інвестицій General Atlantic очолив інвестиційний раунд на суму $155 млн, до якого приєднався DST Global, а керуючий директор General Atlantic Антон Леві увійшов до складу ради директорів компанії. У травні 2011 року Klarna придбала ізраїльську компанію Analyzd, яка здійснювала свою діяльність на ринках Європи, Ізраїлю та США. Analyzd спеціалізується на управлінні ризиками та онлайн-платежах, а її засновники раніше працювали в PayPal.
Klarna почала надавати послуги в Австрії у 2012 році, а у 2013 році Klarna та німецька SOFORT AG об'єдналися після того, як Klarna придбала SOFORT Banking у мажоритарного акціонера Reimann Investors, ставши Klarna Group. Обидві компанії продовжуватимуть пропонувати свої продукти пліч-о-пліч та працюватимуть незалежно один від одного.
Klarna розпочала свою діяльність у США у вересні 2015 року, і США стали основним напрямком її подальшого розвитку. Того ж року Міністр підприємництва та інновацій Мікаель Дамберг назвав Klarna одним з «п'яти єдинорогів» Швеції, маючи на увазі стартап-компанії, які досягли успіху у зростанні та залученні міжнародних інвестицій. Іншими чотирма компаніями були названі Spotify, Mojang, Skype та King.
В 2023 році Klarna звільнила понад 1000 співробітників, протягом найближчих кількох років планується скоротити ще 50 % персоналу, що становить близько 2000 осіб. За повідомленням International Business Times основною причиною цього є застосування ШІ для автоматизації робочих процесів. Інформація про заміну співробітників штучним інтелектом була озвучена під час оголошення проміжного фінансового звіту компанії.

title: Klarna

wikitext:
{{компанія}}
'''Klarna Bank AB''', відома як Klarna, — це шведська [[Фінансові технології|фінтех]]-компанія, яка надає фінансові послуги в Інтернеті, такі як платежі для інтернет-магазинів та прямі платежі, а також платежі після покупки.

Компанія налічує понад 4 000 співробітників, більшість з яких працюють у штаб-квартирах у [[Стокгольм]]і та [[Берлін]]і. У 2021 році компанія обробила близько $80 млрд онлайн-продажів. Станом на 2011 рік близько 40 % всіх продажів [[Електронна комерція|електронної комерції]] у Швеції проходили через Klarna<ref>{{Cite web|url=http://www.hui.se/web/E-barometern.aspx|title=E-barometern|access-date=22 серпня 2011|archive-url=https://web.archive.org/web/20110807215009/http://www.hui.se/web/E-barometern.aspx|archive-date=7 серпня 2011|url-status=dead}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110807215009/http://www.hui.se/web/E-barometern.aspx |date=2011-08-07 }}</ref>. У 2021 році компанія була найдорожчою приватною технологічною компанією в Європі з оцінкою в $45,6 млрд, однак у 2022 році вона впала до $6,7 млрд<ref>{{Cite web|title=Klarna's valuation crashes to under $7bn in tough funding round|url=https://www.ft.com/content/66b65d68-d62e-4aec-a1ad-a7d9e2ba0435|access-date=11 липня 2022|date=11 липня 2022|website=Financial Times|language=en-US}}</ref>.

Основною послугою Klarna є надання послуг з обробки платежів для індустрії електронної комерції, управління претензіями магазинів та платежами клієнтів<ref name="Klarna-AboutUs">{{Cite web|url=https://www.klarna.com/us/about-us/|title=About us|website=Klarna US|access-date=27 вересня 2021}}</ref>. Вона стала відома як постачальник послуг «Купуй зараз, плати пізніше» (BNPL), пропонуючи клієнтам кредит на свої покупки як частину процесу оформлення замовлення<ref>{{cite news|last1=Milne|first1=Richard|title=A Swedish take on 'buy now, pay later'|url=https://www.ft.com/content/35f1d24a-7f6c-11e2-8d96-00144feabdc0|work=Financial Times|date=5 березня 2013}}</ref>.

== Історія ==
Троє засновників Себастьян Семятковскі, Ніклас Адальберт та Віктор Якобссон взяли участь у щорічній премії Стокгольмської школи економіки з підприємництва у 2005 році зі своєю ідеєю, проте їх ідея не була сприйнята з ентузіазмом, і їх заявка була однією з останніх у конкурсі<ref>{{cite news|last1=Stothard|first1=Michael|title=Klarna: everything you need to know before you use it|url=https://sifted.eu/articles/klarna-everything-to-know/|work=Sifted EU|date=13 липня 2021}}</ref><ref>{{cite news|last1=Graham|first1=August|title=Klarna – the pay later giant and Europe's biggest private fintech|url=https://uk.finance.yahoo.com/news/klarna-pay-later-giant-europe-130112660.html|work=Yahoo Finance|date=2 лютого 2021}}</ref>.

Попри це, вони вирішили заснувати компанію Klarna в середині 2005 року і розпочали свою діяльність у Швеції<ref>{{Cite web|last1=Montén|first1=Ellen|url=http://nordic.businessinsider.com/the-founders-of-swedish-fintech-unicorn-klarna-say-it-all-started-when-they-missed-a-ship-across-the-pacific-2016-5|title=The story of how a complete coincidence led to the creation of the $2 billion fintech startup Klarna|website=Business Insider Nordic|access-date=18 грудня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161220195148/http://nordic.businessinsider.com/the-founders-of-swedish-fintech-unicorn-klarna-say-it-all-started-when-they-missed-a-ship-across-the-pacific-2016-5|archive-date=20 грудня 2016|url-status=dead|date=23 травня 2016}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161220195148/http://nordic.businessinsider.com/the-founders-of-swedish-fintech-unicorn-klarna-say-it-all-started-when-they-missed-a-ship-across-the-pacific-2016-5 |date=2016-12-20 }}</ref>. Інвестор-ангел і колишній менеджер з продажу Erlang Systems, Джейн Валеруд, інвестувала в їхню компанію і зв'язала їх з командою програмістів, щоб допомогти їм створити платформу<ref>{{Cite web|url=http://www.whiteboardmag.com/interview-from-burger-king-to-boardroom-how-klarna-became-a-payments-giant/|title=Interview: from Burger King to boardroom, how Klarna became|website=Whiteboard|access-date=18 грудня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20180312201552/http://www.whiteboardmag.com/interview-from-burger-king-to-boardroom-how-klarna-became-a-payments-giant/|archive-date=12 березня 2018|url-status=dead}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180312201552/http://www.whiteboardmag.com/interview-from-burger-king-to-boardroom-how-klarna-became-a-payments-giant/ |date=2018-03-12 }}</ref>.

Наприкінці 2007 року в компанію інвестувала венчурна фірма Investment AB Öresund<ref>{{cite news|last1=Bernet|first1=Magnus|title=Börs: Öresund och Creades säljer samtliga aktier i Klarna|url=https://www.aktiespararna.se/analysguiden/nyheter/bors-oresund-och-creades-saljer-samtliga-aktier-i-klarna|work=Analysguiden|agency=SIX News|publisher=Aktiespararna|date=18 березня 2016|language=sv}}</ref>. Через три роки Klarna почала продавати свої послуги в Норвегії, Фінляндії та Данії. У 2010 році Klarna також розпочала свою діяльність у Німеччині та Нідерландах, а в травні того ж року до складу інвесторів увійшла компанія Sequoia Capital, що базується в Сан-Франциско<ref>{{cite web|url=http://www.businessinsider.com/klarna-ceo-looked-up-sandhill-road-on-google-maps-before-sequoia-capital-investment-2016-4|title=How Klarna got investment from Sequoia Capital|work=Business Insider|url-access=subscription}}</ref>. Протягом 2010 року Klarna збільшила свої доходи більш ніж на 80 % до $54 млн (~400 млн шведських крон)<ref name="analyzd">{{cite web|url=https://techcrunch.com/2011/05/04/klarna-acquires-analyzd-to-tie-social-to-finance-and-payments/|title=Klarna acquires Analyzd to tie social to finance and payments|date=4 травня 2011|publisher=AOL|work=TechCrunch|access-date=8 квітня 2016}}</ref>. На початку 2011 року британська газета The Telegraph включила Klarna до списку 100 найперспективніших молодих технологічних компаній Європи<ref>{{cite web|url=https://www.telegraph.co.uk/technology/technology-startup100/8428669/Start-Up-100-A-Z.html|title=Start-Up 100: A-Z|date=5 квітня 2011|work=Telegraph.co.uk|access-date=8 квітня 2016}}</ref>.

У 2011 році фонд прямих інвестицій General Atlantic очолив інвестиційний раунд на суму $155 млн, до якого приєднався DST Global, а керуючий директор General Atlantic Антон Леві увійшов до складу ради директорів компанії<ref>{{cite news|last1=Schonfeld|first1=Erick|title=European Payment Service Klarna Raises A Whopping $155 Million From DST And General Atlantic|url=https://techcrunch.com/2011/12/08/klarna-155-millio/|access-date=16 грудня 2015|work=TechCrunch}}</ref><ref>{{cite web|title=Klarna Closes $155 Million Financing to Accelerate Global Expansion|url=http://www.generalatlantic.com/media/archive/klarna-closes-$155-million-financing-to-accelerate-global-expansion/|website=General Atlantic website|access-date=16 грудня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20151222125730/http://www.generalatlantic.com/media/archive/klarna-closes-$155-million-financing-to-accelerate-global-expansion/|archive-date=22 грудня 2015|url-status=dead}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151222125730/http://www.generalatlantic.com/media/archive/klarna-closes-$155-million-financing-to-accelerate-global-expansion/ |date=2015-12-22 }}</ref>. У травні 2011 року Klarna придбала ізраїльську компанію Analyzd, яка здійснювала свою діяльність на ринках Європи, Ізраїлю та США. Analyzd спеціалізується на управлінні ризиками та онлайн-платежах, а її засновники раніше працювали в [[PayPal]]<ref name="analyzd2">{{cite web|url=https://techcrunch.com/2011/05/04/klarna-acquires-analyzd-to-tie-social-to-finance-and-payments/|title=Klarna acquires Analyzd to tie social to finance and payments|date=4 травня 2011|publisher=AOL|work=TechCrunch|access-date=8 квітня 2016}}</ref>.

Klarna почала надавати послуги в Австрії у 2012 році, а у 2013 році Klarna та німецька SOFORT AG об'єдналися після того, як Klarna придбала SOFORT Banking у мажоритарного акціонера Reimann Investors, ставши Klarna Group. Обидві компанії продовжуватимуть пропонувати свої продукти пліч-о-пліч та працюватимуть незалежно один від одного<ref>{{cite web|last1=Ohr|first1=Thomas|title=Klarna acquires German SOFORT AG for $150 million /|url=https://www.eu-startups.com/2013/12/klarna-acquires-german-sofort-ag-for-150-million/|website=EU-Startups|date=18 грудня 2013}}</ref>.

Klarna розпочала свою діяльність у США у вересні 2015 року<ref>{{cite web|url=http://www.dispatch.com/content/stories/business/2016/03/27/1-fast-growing-klarna-expanding-its-role-easing-e-commerce.html|title=Fast-growing Klarna expanding its role easing e-commerce|work=The Columbus Dispatch|accessdate=2022-10-01|archive-date=2018-01-22|archive-url=https://web.archive.org/web/20180122072946/http://www.dispatch.com/content/stories/business/2016/03/27/1-fast-growing-klarna-expanding-its-role-easing-e-commerce.html}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180122072946/http://www.dispatch.com/content/stories/business/2016/03/27/1-fast-growing-klarna-expanding-its-role-easing-e-commerce.html |date=2018-01-22 }}</ref>, і США стали основним напрямком її подальшого розвитку<ref name="Klarna-AnnualReport2019">{{cite news|title=Klarna annual report 2019|url=https://www.klarna.com/assets/2020/04/Klarna_Bank_AB_publ_Annual_Report_2019_EN.pdf|publisher=Klarna|date=March 2020}}</ref><ref>{{cite news|url=https://www.reuters.com/article/us-sweden-tech-klarna-idUSKCN0VX1W5|title=Swedish payments firm Klarna shifts focus to U.S. as revenues swell|work=Reuters|date=24 лютого 2016}}</ref>. Того ж року Міністр підприємництва та інновацій Мікаель Дамберг назвав Klarna одним з «п'яти єдинорогів» Швеції, маючи на увазі стартап-компанії, які досягли успіху у зростанні та залученні міжнародних інвестицій. Іншими чотирма компаніями були названі [[Spotify]], [[Mojang Studios|Mojang]], [[Skype]] та King<ref name="uni">{{cite news|last1=Olsson Jeffery|first1=Miriam|title=Damberg om Sveriges fem enhörningar|trans-title=Damberg about Sweden's five unicorns|url=http://www.svd.se/damberg-om-sveriges-fem-enhorningar|date=24 квітня 2015|website=[[Svenska Dagbladet]]|access-date=15 квітня 2016}}</ref>.

В 2023 році Klarna звільнила понад 1000 співробітників, протягом найближчих кількох років планується скоротити ще 50 % персоналу, що становить близько 2000 осіб. За повідомленням International Business Times основною причиною цього є застосування [[Штучний інтелект|ШІ]] для автоматизації робочих процесів. Інформація про заміну співробітників штучним інтелектом була озвучена під час оголошення проміжного фінансового звіту компанії<ref>[https://thepage.ua/ua/news/finansova-kompaniya-klarna-hoche-zaminiti-2-tisyachi-pracivnikiv-shi Фінансова компанія Klarna хоче замінити 2 тисячі працівників штучним інтелектом. // Автор: Анастасія Ковальова. 30.08.2024, 21:16]</ref>.

== Посилання ==
{{примітки|2}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Банки Швеції]]
[[Категорія:Підприємства Стокгольма]]

title: Klarna

Тип: бізнес і підприємство

Правова форма: Aktiebolag

Галузь: індустрія мобільних платежівd

Засновник(и): Sebastian Siemiatkowskid і Niklas Adalberthd

Штаб-квартира: Стокгольм і Нью-Йорк

Власник(и): Klarna Holdingd


text:
# Аптекар Савелій Семенович
Аптекар Савелій Семенович (1927 — 1 лютого 2016) — інженер-економіст, завідувач кафедри інвестиційного менеджменту Донецького національного університету економіки і торгівлі ім. М. І. Туган-Барановського, доктор економічних наук, професор, віце-президент Академії економічних наук України.

## Науковий доробок
Автор близько 200 опублікованих наукових праць у вітчизняних і зарубіжних наукових журналах, автор та співавтор 13 монографій, підготував 16 брошур і 5 розділів у колективних монографіях, 9 навчальних посібників.
Найважливіші наукові праці:
- (рос.)«Матричное моделирование техпромфинплана металлургического завода»,
- (рос.)«Производительность труда в черной металлургии УССР»,
- (рос.)«Хозяйственный расчет и экономическое стимулирование в черной металлургии»,
- (рос.)«Планирование и анализ стоимостных показателей на металлургическом предприятии».

## Нагороди
нагороджений:
- Почесною Грамотою Президії Верховної Ради Української РСР (1985 р.),
- медаль «рос. За доблестний труд» (1970 р.),
- медаль «рос. 3а трудовое отличие» (1976 р.),
- Медаль «Ветеран праці» (1985 р.),
- ювілейна медаль «За доблесну працю. В ознаменування 100-річчя з дня народження Володимира Ілліча Леніна».,
- Ювілейна медаль «50 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.».

Указом Призедента від 10 вересня 2011 року № 906 присвоєна державна стипендія

## Інтернет-ресурси
- Аптекар Савелій Семенович[недоступне посилання з червня 2019]

title: Аптекар Савелій Семенович

wikitext:
{{ІП|Аптекар (значення)|Аптекар}}
{{Науковець}}
'''Аптекар Савелій Семенович''' ([[1927]] — [[1 лютого]] [[2016]]) — інженер-[[економіст]], завідувач кафедри інвестиційного менеджменту [[Донецький національний університет економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського|Донецького національного університету економіки і торгівлі ім. М. І. Туган-Барановського]], доктор економічних наук, професор, віце-президент Академії економічних наук України.

== Науковий доробок ==

Автор близько 200 опублікованих наукових праць у вітчизняних і зарубіжних наукових журналах, автор та співавтор 13 монографій, підготував 16 брошур і 5 розділів у колективних монографіях, 9 навчальних посібників.

Найважливіші наукові праці:
* {{ref-ru}}«Матричное моделирование техпромфинплана металлургического завода»,
* {{ref-ru}}«Производительность труда в черной металлургии УССР»,
* {{ref-ru}}«Хозяйственный расчет и экономическое стимулирование в черной металлургии»,
* {{ref-ru}}«Планирование и анализ стоимостных показателей на металлургическом предприятии».

== Нагороди ==
нагороджений:
* Почесною [[Грамота Президії ВР УРСР|Грамотою Президії Верховної Ради Української РСР]] (1985 р.),
* медаль «{{lang-ru|За доблестний труд}}» (1970 р.),
* медаль «{{lang-ru|3а трудовое отличие}}» (1976 р.),
* [[Медаль «Ветеран праці»]] (1985 р.),
* ювілейна медаль [[Медаль «В ознаменування 100-річчя з дня народження Володимира Ілліча Леніна»|«За доблесну працю. В ознаменування 100-річчя з дня народження Володимира Ілліча Леніна»]].,
* [[Ювілейна медаль «50 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»]].

Указом Призедента від 10 вересня 2011 року № 906 присвоєна державна стипендія

== Література ==

* Календар знаменних і пам'ятних дат Донецької області. 2012 рік / [[Донецька обласна військово-цивільна адміністрація|Донец. облдержадмін.]], упр. культури і туризму, [[Донецька обласна універсальна наукова бібліотека імені Н. К. Крупської]]; уклад. І. В. Гайдишева ; ред. Т. С. Литвин ; наук. ред. Н. П. Авдєєнко, Н. В. Петренко ; відп. за вип. Л. О. Новакова, засл. працівник культури України. — Донецьк: Сх. вид. дім, 2011. — 113 с.

== Інтернет-ресурси ==
* [http://library.donduet.edu.ua/attachments/047_Aptekar.pdf Аптекар Савелій Семенович]{{Недоступне посилання|date=червень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}

{{ac}}
{{Портали|Економіка}}

[[Категорія:Українські економісти]]

title: Аптекар Савелій Семенович

Народився: 1 березня 1927

Помер: 1 лютого 2016 (88 років)

Країна: СРСР · Україна

Діяльність: економіст

Заклад: ДонНУЕТ · Академія економічних наук України

Вчене звання: професор

Науковий ступінь: доктор економічних наук

Нагороди: ювілейна медаль «50 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.» · медаль «За трудову відзнаку» · медаль «В ознаменування 100-річчя з дня народження Володимира Ілліча Леніна» · медаль «За доблесну працю у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.» · медаль «Ветеран праці» · Грамота Президії Верховної Ради УРСР


text:
# Велемицька сільська рада
Велемицька сільська́ ра́да (біл. Веляміцкі сельсавет) — адміністративно-територіальна одиниця у складі Столинського району Берестейської області Білорусі. Адміністративний центр — село Велемичі.

## Склад
Населені пункти, що підпорядковувалися сільській раді станом на 2009 рік:
| Населений пункт | Тип  | Населення, осіб (2009) |
| --------------- | ---- | ---------------------- |
| Велемичі        | село | 1636                   |
| Ольпень         | село | 514                    |
| Старина         | село | 241                    |
| Турське         | село | 381                    |

## Населення
За переписом населення Білорусі 2009 року чисельність населення сільської ради становила 2772 особи.

### Національність
Розподіл населення за рідною національністю за даними перепису 2009 року:
| Національність            | Осіб | Відсоток |
| ------------------------- | ---- | -------- |
| білоруси                  | 2745 | 99,03 %  |
| росіяни                   | 10   | 0,36 %   |
| українці                  | 8    | 0,29 %   |
| молдовани                 | 4    | 0,14 %   |
| вірмени                   | 2    | 0,07 %   |
| національність не вказана | 2    | 0,07 %   |
| поляки                    | 1    | 0,04 %   |
| Разом                     | 2772 | 100 %    |

title: Велемицька сільська рада

wikitext:
{{Сільрада Білорусі
| назва               = Велемицька сільська рада
| оригінальна назва   = Веляміцкі сельсавет
| будівля             =
| область             = [[Берестейська область]]
| район               = [[Столинський район]]
| центр               = [[Велемичі]]
| утворена            =
| ліквідована         =
| голова              =
| керуючий справами   =
| кількість членів    =
| дані на сайті       =
| площа               =
| населення           = 2772 (2009<ref name="населення 2009 національність"/>)
| щільність           =
| населені пункти     =
| національний склад  =
| офіційна мова       =
| поштовий індекс     =
| телефонний код      =
| часовий пояс        =
| автомобільний код   =
| адреса              =
| телефонний номер    =
| факс                =
| електронна скринька =
| вебсторінка         =
| розташування        =
| опис розташування   =
}}
'''Велемицька сільська́ ра́да''' ({{lang-be|Веляміцкі сельсавет}}) — [[Адміністративний поділ Білорусі|адміністративно-територіальна одиниця]] у складі [[Столинський район|Столинського району]] [[Берестейська область|Берестейської області]] [[Білорусь|Білорусі]]<ref name="населення 2009 національність"/>. Адміністративний центр — село [[Велемичі]].

== Склад ==
Населені пункти, що підпорядковувалися сільській раді станом на 2009 рік<ref name="населення 2009"/>:
{| class="standard"
|+
! Населений пункт
! Тип
! Населення,
осіб (2009)
|-
| [[Велемичі]] || село || 1636
|-
| [[Ольпень]] || село || 514
|-
| [[Старина (Столинський район)|Старина]] || село || 241
|-
| [[Турське]] || село || 381
|}

== Населення ==
За [[Перепис населення Білорусі (2009)|переписом населення Білорусі 2009 року]] чисельність населення сільської ради становила 2772 особи<ref name="населення 2009"/>.

=== Національність ===
Розподіл населення за рідною національністю за даними перепису 2009 року<ref name="населення 2009 національність"/>:
{| class="standard"
|-
! Національність || Осіб || Відсоток
|-
| [[білоруси]]
| align="right"| 2745
| align="right"| 99,03 %
|-
| [[росіяни]]
| align="right"| 10
| align="right"| 0,36 %
|-
| [[українці]]
| align="right"| 8
| align="right"| 0,29 %
|-
| [[молдовани]]
| align="right"| 4
| align="right"| 0,14 %
|-
| [[вірмени]]
| align="right"| 2
| align="right"| 0,07 %
|-
| національність не вказана
| align="right"| 2
| align="right"| 0,07 %
|-
| [[поляки]]
| align="right"| 1
| align="right"| 0,04 %
|-
! Разом || 2772 || 100 %
|}

== Примітки ==
{{reflist|1|refs=

<ref name="населення 2009">{{cite web|url=http://pop-stat.mashke.org/belarus-census.htm|назва=Belarus|автор=|дата=|вебсайт=pop-stat.mashke.org|дата-доступу=7 березня 2020|url-архіву=https://web.archive.org/web/20191002065531/http://pop-stat.mashke.org/belarus-census.htm|мертвий-url=no|дата-архіву=2 жовтня 2019}} {{ref-en}}</ref>

<ref name="населення 2009 національність">{{cite web|url=http://pop-stat.mashke.org/belarus-ethnic-comm2009.htm|назва=Ethnic composition of Belarus 2009|автор=|дата=|вебсайт=pop-stat.mashke.org|дата-доступу=7 березня 2020|url-архіву=https://web.archive.org/web/20160114095101/http://pop-stat.mashke.org/belarus-ethnic-comm2009.htm|мертвий-url=no|дата-архіву=14 січня 2016}} {{ref-en}}</ref>

}}

{{Велемицька сільська рада}}
{{Столинський район}}

[[Категорія:Велемицька сільська рада| ]]
[[Категорія:Сільські ради Столинського району]]

title: Веляміцкі сельсавет

Країна: Білорусь

Область: Берестейська область

Район/міськрада: Столинський район

Адміністративний центр: Велемичі

title: Основні дані

Основні дані: Сільські ради Білорусі


text:
# Малий Врх-при-Прежганю
Малий Врх-при-Прежганю (словен. Mali Vrh pri Prežganju) — поселення в общині Любляна, Осреднєсловенський регіон, Словенія. Висота над рівнем моря: 665,6 м.

title: Малий Врх-при-Прежганю

wikitext:
{{Місто
 | назва              = Малий Врх-при-Прежганю
 | місцева_назва       = Mali Vrh pri Prežganju
 | зображення          =
 | зображення_розмір   =
 | зображення_підпис   =
 | прапор          =
 | країна          = [[Словенія]]
 | регіон          = [[Осреднєсловенський регіон]]
 | pushpin_map     = Slovenia
 | засноване       =
 | населення       = 84 (2013)
 | площа           = 2,5
 | густота         =
 | агломерація     =
 | поштові індекси =
 | код країни      =
 | код міста       =
| latd = 46 |latm = 0 |lats = 17.67 |latNS = N
| longd = 14 |longm = 44 |longs = 0.57 |longEW = E
 | coor_pinpoint           =
 | coordinates_type        = source:eswiki
 | coordinates_display     = inline,title
 | coordinates_footnotes   =
 | coordinates_region      = SI
 }}

'''Малий Врх-при-Прежганю''' ({{lang-sl|Mali Vrh pri Prežganju}}) — поселення в общині [[Любляна (община)|Любляна]], [[Осреднєсловенський регіон]], [[Словенія]]. Висота над рівнем моря: 665,6 м.

== Посилання ==
{{Портал|Словенія}}

* [http://www.stat.si/KrajevnaImena/default.asp?txtIme= Статистичне бюро Республіки Словенія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131011213645/http://www.stat.si/KrajevnaImena/default.asp?txtIme= |date=11 жовтня 2013 }}

{{Любляна}}
{{Slovenia-geo-stub}}
[[Категорія:Населені пункти Словенії]]

title: Малий Врх-при-Прежганю · Mali Vrh pri Prežganju

Країна: Словенія

Регіон: Осреднєсловенський регіон

Площа: 2,5 км²

Часовий пояс: UTC+1 і UTC+2

OSM: ↑1675898 ·R (Любляна)


text:
# Отто Ланге
Отто Ланге (нім. Otto Lange; 29 жовтня 1879, Дрезден — 19 грудня 1944, Дрезден) — німецький живописець-експресіоніст та графік.
Після навчання на посаді художника-декоратора він став учнем у Віденському Університеті Прикладних Мистецтв у Дрездені, а потім навчався в Академії мистецтв Отто Гусманна. З 1919 року він жив у Дрездені, де, поряд з Отто Дікс, Отто Шубертом і Лазаром Сегалла, він став одним із засновників Дрезденської групи, недовге співробітництво із німецьким експресіонізмом. Роботи цього нового покоління розчарованих художників зробили набагато більший акцент на політичній та соціальній реформації через пацифістичні засоби, а не на прийнятті нігілістичної соціальної критики та цинізму своїх попередників. З 1921 року він був членом Вченої ради Саксонії, а в 1925 році був призначений професором Державної художньої школи текстильної промисловості Плауна Карла Гануша. У 1926 році він намалював лютеранську церкву в Еллефельді, Фогтланд.
Ланге був заарештований націонал-соціалістами у 1933 році і втратив професорську посаду. Потім працював художником-фрілансером у Дрездені. У 1938 році дві його картини були показані на Мюнхенській виродженій виставці мистецтв.
Ланге випустив обширний друкований графічний твір; його сюжети варіювали від релігійних уявлень до натюрмортів до книжкових ілюстрацій. Його лісоматеріали відрізнялися від інших експресіоністів, оскільки Ланге в основному використовував продуману техніку кольорового друку. Більшу частину часу він не друкував свою роботу пресом або використовував брайєр, а замість цього робив ручні потирання після того, як друкував друкарський блок безпосередньо пензлем.

## Галерея
- Натюрморт з червоною стелею, 1916 р. Кольорова деревина
- Леді в зеленому, 1918 р. Кольорова деревина
- Папуги, 1917 рік
- Дівчина з лялькою, 1917 рік

title: Отто Ланге

wikitext:
{{othernames|Ланге (прізвище)|Ланге}}
{{Особа}}
'''Отто Ланге''' ({{lang-de|Otto Lange}}; 29 жовтня 1879, [[Дрезден]] — 19 грудня 1944, Дрезден) — німецький живописець-[[Експресіонізм|експресіоніст]] та [[Поліграфія|графік]].
[[Файл:Otto_Lange_Blaue_Voegel_1916.jpg|міні| ''Сині птахи'', 1916 рік. Кольорова деревина. ]]
Після навчання на посаді художника-декоратора він став учнем у Віденському Університеті Прикладних Мистецтв у Дрездені, а потім навчався в Академії мистецтв [[ Отто Гуссман |Отто Гусманна]]. З 1919 року він жив у Дрездені, де, поряд з [[Отто Дікс]], [[Отто Шуберт]]ом і [[ Ласар Сегал |Лазаром Сегалла]], він став одним із засновників [[ Dresdner Sezession |Дрезденської]] групи, недовге співробітництво із [[Експресіонізм у кіно|німецьким експресіонізмом]]. Роботи цього нового покоління розчарованих художників зробили набагато більший акцент на політичній та соціальній реформації через пацифістичні засоби, а не на прийнятті нігілістичної соціальної критики та цинізму своїх попередників. З 1921 року він був членом Вченої ради [[Саксонія|Саксонії,]] а в 1925 році був призначений професором {{iw|Staatliche Kunstschule für Textilindustrie Plauen|Державної художньої школи текстильної промисловості Плауна|de}} [[ Карл Гануш |Карла Гануша]]. У 1926 році він намалював лютеранську церкву в [[Еллефельд]]і, Фогтланд.

Ланге був заарештований [[Нацизм|націонал-соціалістами]] у 1933 році і втратив професорську посаду. Потім працював художником-фрілансером у Дрездені. У 1938 році дві його картини були показані на Мюнхенській [[ Вироджена художня виставка |виродженій виставці мистецтв]].

Ланге випустив обширний друкований графічний твір; його сюжети варіювали від релігійних уявлень до натюрмортів до книжкових ілюстрацій. Його [[Ксилографія|лісоматеріали]] відрізнялися від інших експресіоністів, оскільки Ланге в основному використовував продуману техніку кольорового друку. Більшу частину часу він не друкував свою роботу пресом або використовував [[ Brayer |брайєр]], а замість цього робив ручні потирання після того, як друкував друкарський блок безпосередньо пензлем.

== Галерея ==
<gallery widths="180px" heights="170px">
Файл:Otto Lange Stilleben 1916.jpg |  ''Натюрморт з червоною стелею'', 1916 р. Кольорова деревина
Файл:Otto Lange Dame in Gruen 1918.jpg |<nowiki> </nowiki>''Леді в зеленому'', 1918 р. Кольорова деревина
Файл:Otto Lange Papageien.jpg|<nowiki> </nowiki>''Папуги'', 1917 рік
Файл:Otto Lange-Madchen-mit-Puppe.jpg |<nowiki> </nowiki>''Дівчина з лялькою'', 1917 рік
</gallery>

== Список літератури ==

* Річард Стіллер: ''Отто Ланге'' . В: Illustrirte Zeitung (Лейпциг) 153 (1919), Nr. 3988, С. 706f.
* Staatliche Kunstsammlungen Дрезден (Hrsg.): ''Kunst im Aufbruch — Дрезден 1918—1933.'' Дрезден 1980 року.
* Städtisches Kunstmuseum Spendhaus Reutlingen (Hrsg): ''Mit Leidenschaft ins Holz gerissen.'' ''Дер-Дрезднер-експресіоніст Отто Ланге (1879—1944).'' Ройтлінген 2011, {{ISBN|978-3-939775-26-3}} .
* Клавдія Шеньян: ''Monumentale Graphik!'' ''Отто Ланге (1879—1944); Leben und Werk; Werkverzeichnis seiner Druckgraphik'' Petersberg 2014, {{ISBN|978-3-86568-982-5}}

== Посилання ==

* {{DNB-Portal|118569392|NAME=Otto Lange}}
* [http://weltmalerei.de/PORTRAIT/portrait-3.html Портрет акварелі дівчинки], 1920 рік
* [http://weltmalerei.de/GRAFIC-PRINT/grafic-4.html Голова Христа], 1916 рік

== Примітки ==
{{reflist}}
{{DEFAULTSORT:Ланге, Отто}}
{{НК}}
{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Художники-експресіоністи Німеччини]]
[[Категорія:Німецькі митці]]

title: Отто Ланге

Народився: 29 жовтня 1879 або 23 жовтня 1879 · Дрезден, Німецький Райх

Помер: 19 грудня 1944 (65 років) · Дрезден

Країна: Німецький Райх

Діяльність: художник, художник по текстилю, графік