text:
# DDR3 SDRAM
DDR3 SDRAM (від англ. Double Data Rate 3 Synchronous Dynamic Random Access Memory — синхронна динамічна пам'ять із довільним доступом та подвоєною швидкістю передачі даних, третє покоління) — це тип оперативної пам'яті, що використовується в обчислювальній техніці як оперативна та відео- пам'ять. Прийшла на зміну пам'яті типу DDR2 SDRAM.
В DDR3 зменшено на 40% споживання енергії порівняно з модулями DDR2 SDRAM, що обумовлено зменшеною (1,5 В, в порівнянні з 1,8 В для DDR2 SDRAM та 2,5 В для DDR-SDRAM) напругою живлення гнізд пам'яті.

## Технічні стандарти
| Стандартна назва | Частота пам'яті, МГц. | Час циклу, нс. | Частота шини, МГц. | Ефективна (подвоєна) швидкість, млн. передач даних в сек. | Назва модуля | Пікова швидкість передачі даних при 64-бітній шині даних в одноканальному режимі, МБ/с. |
| DDR3‑800         | 100                   | 10,00          | 400                | 800                                                       | PC3‑6400     | 6400                                                                                |
| DDR3‑1066        | 133                   | 7,50           | 533                | 1066                                                      | PC3‑8500     | 8533                                                                                |
| DDR3‑1333        | 166                   | 6,00           | 667                | 1333                                                      | PC3‑10600    | 10667                                                                                |
| DDR3‑1600        | 200                   | 5,00           | 800                | 1600                                                      | PC3‑12800    | 12800                                                                                |
| DDR3‑1866        | 233                   | 4,29           | 933                | 1866                                                      | PC3‑14900    | 14933                                                                                |
| DDR3‑2133        | 266                   | 3,75           | 1066               | 2133                                                      | PC3‑17000    | 17066                                                                                |
| DDR3‑2400        | 300                   | 3,33           | 1200               | 2400                                                      | PC3‑19200    | 19200                                                                                |

title: DDR3 SDRAM

wikitext:
{{DRAM types}}

'''DDR3 SDRAM''' (від {{lang-en|'''D'''ouble '''D'''ata '''R'''ate '''3''' '''S'''ynchronous '''D'''ynamic '''R'''andom '''A'''ccess '''M'''emory}} — синхронна динамічна пам'ять із [[Довільний доступ|довільним доступом]] та подвоєною швидкістю передачі даних, третє покоління) — це тип [[Оперативна пам'ять|оперативної пам'яті]], що використовується в обчислювальній техніці як оперативна та відео- пам'ять. Прийшла на зміну пам'яті типу [[DDR2 SDRAM]].

В DDR3 зменшено на 40% споживання енергії порівняно з модулями [[DDR2 SDRAM]], що обумовлено зменшеною (1,5 В, в порівнянні з 1,8 В для [[DDR2 SDRAM]] та 2,5 В для [[DDR-SDRAM]]) напругою живлення гнізд пам'яті.

== Технічні стандарти ==
{| class="wikitable"
|'''''Стандартна назва'''''
|'''''Частота пам'яті, МГц.'''''
|'''''Час циклу, нс.'''''
|'''''Частота шини, МГц.'''''
|'''''Ефективна (подвоєна) швидкість, млн. передач даних в сек.'''''
|'''''Назва модуля'''''
|'''''Пікова швидкість передачі даних при 64-бітній шині даних в одноканальному режимі, МБ/с.'''''
|-
|DDR3‑800
|100
|10,00
|400
|800
|PC3‑6400
|6400
|-
|DDR3‑1066
|133
|7,50
|533
|1066
|PC3‑8500
|8533
|-
|DDR3‑1333
|166
|6,00
|667
|1333
|PC3‑10600
|10667
|-
|DDR3‑1600
|200
|5,00
|800
|1600
|PC3‑12800
|12800
|-
|DDR3‑1866
|233
|4,29
|933
|1866
|PC3‑14900
|14933
|-
|DDR3‑2133
|266
|3,75
|1066
|2133
|PC3‑17000
|17066
|-
|DDR3‑2400
|300
|3,33
|1200
|2400
|PC3‑19200
|19200
|}

== Галерея ==
<gallery>
Файл:2014 Avexir Core 2x4GB, 1600MHz.jpg
Файл:AMDRadeonMemory.JPG
Файл:Kingston KVR1333D3N9 4G IMGP5970 smial wp.jpg
Файл:HyperX Fury 4gb DDR3.jpg
</gallery>

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20100221071503/http://www.jedec.org/category/technology-focus-area/main-memory-ddr3-sdram Стандарти та документація на DDR3 SDRAM] {{ref-en}}
* [http://www.compress.ru/article.aspx?id=16737&iid=776#Память DDR3 Пам'ять DDR3] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111007013705/http://compress.ru/article.aspx?id=16737&iid=776#Память |date=7 жовтня 2011 }} у «КомпьютерПресс» № 10'2006 {{ref-ru}}
* JEDEC pages: [http://www.jedec.org/standards-documents/docs/jesd-79-3d DDR3 SDRAM STANDARD JESD79-3F] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210428011712/https://www.jedec.org/standards-documents/docs/jesd-79-3d |date=28 квітня 2021 }}, [http://www.jedec.org/standards-documents/docs/jesd79-3-1a01  Addendum No. 1 to JESD79-3 — 1.35 V DDR3L-800, DDR3L-1066, DDR3L-1333, DDR3L-1600, and DDR3L-1866 (JESD79-3-1A.01)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131230232109/http://www.jedec.org/standards-documents/docs/jesd79-3-1a01 |date=30 грудня 2013 }}, [http://www.jedec.org/standards-documents/docs/spd-4010211 SPD Annex K — Serial Presence Detect (SPD) for DDR3 SDRAM Modules (SPD4_01_02_11)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131230233439/http://www.jedec.org/standards-documents/docs/spd-4010211 |date=30 грудня 2013 }}
* [http://start-test.com/Products/JTAGExternalModules.php DDR, DDR2, DDR3 memory slots testing] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131230234919/http://start-test.com/Products/JTAGExternalModules.php |date=30 грудня 2013 }}

{{compu-stub}}
{{DRAM}}

[[Категорія:DRAM]]


text:
# Черрі-Гіллс-Моллс (Колорадо)
Черрі-Гіллс-Моллс (англ. Cherry Hills Village) — місто (англ. city) в США, в окрузі Арапаго штату Колорадо. Населення — 6442 особи (2020).

## Географія
Черрі-Гіллс-Моллс розташоване за координатами 39°38′15″ пн. ш. 104°56′51″ зх. д. / 39.63750° пн. ш. 104.94750° зх. д. (39.637418, -104.947470).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 16,26 км², з яких 16,08 км² — суходіл та 0,19 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 5987 осіб у 2017 домогосподарствах у складі 1767 родин. Густота населення становила 368 осіб/км².  Було 2151 помешкання (132/км²).
Расовий склад населення:
| - 94,5 % — білих - 2,3 % — азіатів - 0,9 % — чорних або афроамериканців - 0,1 % — корінних американців |

До двох чи більше рас належало 1,7 %. Частка іспаномовних становила 3,2 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 29,4 % — особи молодші 18 років, 55,9 % — особи у віці 18—64 років, 14,7 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 46,2 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 96,8 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 95,2 чоловіків також старших 18 років.
Медіана доходів становила 202 536 доларів для чоловіків та 68 958 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 2,1 % осіб, у тому числі 3,1 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 2496 осіб. Основні галузі зайнятості: науковці, спеціалісти, менеджери — 23,8 %, фінанси, страхування та нерухомість — 23,7 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 20,9 %.

wikiname: ukwiki

title: Черрі-Гіллс-Моллс (Колорадо)

in_language: uk

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Черрі-Гіллс-Моллс
|оригінальна назва  = {{lang-en|Cherry Hills Village}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Cherry Hills Village, CO.jpg
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Колорадо
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Арапаго (округ, Колорадо)|Арапаго]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 16,26
|висота центру НП   = 1654
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 368,20
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −7
|DST                    = −6
|телефонний код         = 303, 720
|поштовий індекс        = 80110-80111 & 80113 & 80121
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 0813845
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Черрі-Гіллс-Моллс''' ({{lang-en|Cherry Hills Village}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Арапаго (округ, Колорадо)|Арапаго]] штату [[Колорадо]]. Населення — 6442 особи (2020).

== Географія ==
Черрі-Гіллс-Моллс розташоване за координатами {{Coord|39|38|15|N|104|56|51|W|type:city_region:US-DE}} (39.637418, -104.947470){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 16,26 км², з яких 16,08 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,19 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1950 = 750
| 1960 = 1931
| 1970 = 4605
| 1980 = 5127
| 1990 = 5245
| 2000 = 5958
| 2010 = 5987
| 2020 = 6442
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150426102944/http://www.census.gov/prod/www/decennial.html|archivedate=26 квітня 2015}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало {{formatnum:5987}} осіб у {{formatnum:2017}} домогосподарствах у складі {{formatnum:1767}} родин. [[Густота населення]] становила 368 осіб/км².  Було 2151 помешкання (132/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 94,5 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 2,3 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,9 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,1 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
|}
До двох чи більше рас належало 1,7 %. Частка іспаномовних становила 3,2 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 29,4 % — особи молодші 18 років, 55,9 % — особи у віці 18—64 років, 14,7 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 46,2 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 96,8 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 95,2 чоловіків також старших 18 років.
Медіана доходів становила {{formatnum:202536}} доларів для чоловіків та {{formatnum:68958}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 2,1 % осіб, у тому числі 3,1 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:2496}} осіб. Основні галузі зайнятості: науковці, спеціалісти, менеджери — 23,8 %, фінанси, страхування та нерухомість — 23,7 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 20,9 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Арапаго (округ, Колорадо)}}

[[Категорія:Міста Колорадо]]
[[Категорія:Населені пункти округу Арапаго (Колорадо)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Колорадо

Округ: Арапаго

Густота населення: 368,20 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−7, влітку UTC-6


text:
# Кельбаджарський район
Кельбаджарський район (азерб. Kəlbəcər rayonu) — адміністративно-територіальна одиниця в західній частині Азербайджану. Адміністративний центр — місто Кельбаджар.
До 25 листопада 2020 року значна частина району була під контролем так званої Нагірно-Карабаської Республіки, який вони включили у склад Шаумянівського району.

## Географія
Територія Кельбаджарський району розташована на висотах 1500-3800] метрів над рівнем моря в долині річки Тертер в межах Малого Кавказу.
Природні кордону району утворюють хребти. Найвища точка району — гора Гямиш (вершина Муровдага) — 3724,6 м.
Річка Тертер бере початок у Кельбаджарському районі. На крайньому заході, на кордоні з Вірменією, на висоті 2800 метрів над рівнем моря розташоване озеро Великий Алагель.
В адміністративних межах 1991 року, що утворилися після скасування Азербайджаном Нагірно-Карабахської автономної області і передачі частини Агдерінского району до складу Кельбаджарського району, Кельбаджарський район став найбільшою за площею адміністративно-територіальною одиницею Азербайджану.

## Населені пункти
- Абдуллаушаги
- Агдабан
- Хандзадзор
- Алликенд
- Алмалик
- Алолар
- Атерк
- Ашаги Айрим
- Башкенд
- Вахуас
- Ванк
- Ванклив
- Гюзейчіркін
- Джомарт
- Дрмбон
- Зар
- Зардахач
- Зуар
- Імереті-Геревенд
- Істісу
- Камишли
- Караджанли
- Кельбаджар
- Кільсялі
- Кнараван
- Колатак
- Кочогот
- Кушюваси
- Лачин
- Мерджімек
- Мехман
- Мозкенд
- Наджафалилар
- Оруджлу
- Отагли
- Союкбулак
- Сусузлуг
- Нор Манашид
- Чайкенд
- Чапаре
- Чаректар
- Чобанкерахмез
- Шаплар
- Ельясалилар
- Юхари Айрим

title: Кельбаджарський район

wikitext:
{{Адміністративна одиниця
|назва =
|місцева_назва =
|зображення =
|зображення_розмір =
|зображення_підпис =
|герб =
|прапор =
|герб_підпис =
|прапор_підпис =
|розташування =
|розташування_підпис =
|розташування_розмір =
|інші_одиниці =
|тип_найменування =
|найменування =
|девіз =
|гімн =
|тип_центра =
|центр = [[Кельбаджар]]
|найбільше_місто =
|країна =
|тип_регіону =
|регіон = [[Східно-Зангезурський економічний район|Східно-Зангезурський]]
|тип_регіону2 =
|регіон2 =
|тип_регіону3 =
|регіон3 =
|сусіди =
|тип_підрозділів =
|підрозділи =
|номерний_знак =
|офіційна_мова =
|населення =
|список_за_населенням =
|місце_за_населенням =
|щільність_населення =
|список_за_щільністю_населення = Адміністративний поділ
|місце_за_щільністю_населення =
|етнікон =
|площа =
|список_за_площею =
|місце_за_площею =
|відсоток_води =
|ширина =
|довжина =
|широта =
|довгота =
|середня_висота =
|макс_висота_місце =
|макс_висота =
|мін_висота_місце =
|мін_висота =
|часовий_пояс =
|список_за_ввп =
|ввп =
|ввп_на_душу_населення =
|список_за_ірлп =
|ірлп =
|список_за_джіні =
|джіні =
|тип_заснування =
|заснований =
|тип скасування =
|скасовано =
|назва_до_заснування =
|титул_голови_уряду =
|голова_уряду =
|титул_представників1 =
|представник1 =
|титул_представників2 =
|представник2 =
|адреса =
|вебсайт =
|тип_коду_iso =
|код_iso =
|тип_скорочення =
|скорочення =
|тип_скорочення2 =
|скорочення2 =
|тип_скорочення3 =
|скорочення3 =
}}

'''Кельбаджарський район''' ([[Азербайджанська мова|азерб]]. ''Kəlbəcər rayonu'') — адміністративно-територіальна одиниця в західній частині [[Азербайджан]]у. Адміністративний центр — місто [[Кельбаджар]].

До [[25 листопада]] 2020 року значна частина району була під контролем так званої [[Нагірно-Карабаська Республіка|Нагірно-Карабаської Республіки]], який вони включили у склад [[Шаумянівський район|Шаумянівського району]].

== Географія ==
Територія Кельбаджарський району розташована на висотах 1500-3800] метрів над рівнем моря в долині річки Тертер в межах [[Малий Кавказ|Малого Кавказу]].

Природні кордону району утворюють хребти. Найвища точка району — гора Гямиш (вершина Муровдага) — 3724,6 м.

Річка [[Тертер (Річка|Тертер]] бере початок у Кельбаджарському районі. На крайньому заході, на кордоні з [[Вірменія|Вірменією]], на висоті 2800 метрів над рівнем моря розташоване озеро Великий Алагель.

В адміністративних межах 1991 року, що утворилися після скасування Азербайджаном [[Нагірно-Карабаська автономна область|Нагірно-Карабахської автономної області]] і передачі частини [[Агдерінський району|Агдерінского району]] до складу Кельбаджарського району, Кельбаджарський район став найбільшою за площею адміністративно-територіальною одиницею Азербайджану.<ref>{{Cite web|title==https://www.trend.az/azerbaijan/politics/3340052.html|website=Trend.Az|date=2020-11-25|accessdate=2021-08-01|language=aze}}</ref>

== Населені пункти ==
* [[Абдуллаушаги]]
* [[Агдабан]]
* [[Хандзадзор]]
* [[Алликенд]]
* [[Алмалик]]
* [[Алолар]]
* [[Атерк]]
* [[Ашаги Айрим]]
* [[Башкенд]]
* [[Вахуас]]
* [[Ванк (село)|Ванк]]
* [[Ванклив]]
* [[Гюзейчіркін]]
* [[Джомарт]]
* [[Дрмбон]]
* [[Зар (село)|Зар]]
* [[Зардахач]]
* [[Зуар]]
* [[Імереті-Геревенд]]
* [[Істісу]]
* [[Камишли]]
* [[Караджанли]]
* [[Кельбаджар]]
* [[Кільсялі]]
* [[Кнараван]]
* [[Колатак]]
* [[Кочогот]]
* [[Кушюваси]]
* [[Лачин (село)|Лачин]]
* [[Мерджімек]]
* [[Мехман]]
* [[Мозкенд]]
* [[Наджафалилар]]
* [[Оруджлу]]
* [[Отагли]]
* [[Союкбулак]]
* [[Сусузлуг]]
* [[Нор Манашид]]
* [[Чайкенд]]
* [[Чапаре]]
* [[Чаректар]]
* [[Чобанкерахмез]]
* [[Шаплар]]
* [[Ельясалилар]]
* [[Юхари Айрим]]

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Райони Азербайджану]]

title: азерб. Kəlbəcər rayonu

Адм. центр: Кельбаджар

Країна: Азербайджан

Регіон: Східно-Зангезурський

Дата заснування: 8 серпня 1930

Губернатор: Azər Qocayevd

Код ISO 3166-2: AZ-KAL


text:
# Lushius
Lushius — рід адапіформних приматів, що жили в Китаї в пізньому еоцені і входять до підродини Hoanghoniinae.

title: Lushius

wikitext:
{{Speciesbox
| taxon = Lushius qinlinensis
| extinct = yes
| parent_authority = Chow, 1961
| authority = Chow, 1961
| fossil_range = [[Еоцен|пізній еоцен]]
| image =
| image_caption =
}}
'''''Lushius''''' — [[рід (біологія)|рід]] адапіформних приматів, що жили в [[Китай|Китаї]] в пізньому [[еоцен]]і{{Sfn|Szalay|Delson|1979|p=148}} і входять до підродини Hoanghoniinae{{Sfn|Fleagle|2013|p=416}}.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
{{refbegin}}
* <!-- {{Sfn|Fleagle|2013}} -->{{cite book | last1 = Fleagle | first1 = J.G. | year = 2013 | title = Primate Adaptation and Evolution | edition = 3rd | publisher = [[Academic Press]] | isbn = 978-0-123-78633-3 | oclc = 820107187 | url = https://books.google.com/books?id=--PNXm0q2O8C&pg=PA416 }}
* <!-- {{Sfn|Szalay|Delson|1979}} -->{{cite book | last1 = Szalay | first1 = F.S. | last2 = Delson | first2 = E. | year = 1979 | title = Evolutionary History of the Primates | publisher = [[Academic Press]] | isbn = 0-12-680150-9 | oclc = 5008038 | url = https://books.google.com/books?id=jE7gBAAAQBAJ&pg=148 }}
{{refend}}

{{Strepsirrhini|S.}}
{{Taxonbar|from=Q19757804}}

[[Категорія:Роди ссавців]]
[[Категорія:Фауна еоцену]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Примати (Primates)

Підряд: Strepsirrhini

Родина: †Sivaladapidae

Рід: †Lushius · Chow, 1961

Вид: †L. qinlinensis

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: †Lushius qinlinensis · Chow, 1961


text:
# Лисиця острівна
Лисиця острівна (Urocyon littoralis) — вид роду сіра лисиця, що мешкає на Канальних островах поблизу Каліфорнії.

## Середовище проживання
Архіпелаг Канальні острови розташований на відстані 50—100 км від південної частини штату Каліфорнія. До архіпелагу належить група островів, до якої входять острови Санта Круз, Санта Роза, Сан Мігуель та Анакапа, що під час останнього льодяникового періоду утворювали один острів на відстані приблизно 15–20 км від материка; та острови Сан Ніколас, Санта Барбара, Сан Клементіне та Санта Каталіна, що ніколи не були з'єднанні ані з материком, ані один з одним. Канальні острови часто називають «Каліфорнійським Галапагосом» через наявність ендемічних видів (сучасних та вимерлих) та адаптацію екосистем островів до ізольованого середовища.
До появи європейців на Канальних островах мешкало дві групи індіанців: індіанці Чумаш, що займали північні острови, та індіанці Тонгва, що займали південні острови. Індіанці Чумаш та Тонгва мають мови, що належать до різних мовних груп, та дуже відмінну культуру, але ці два племені підтримували культурні зв'язки та торгували між собою.
Під час іспанської колонізації у 18 сторіччі племена Чумаш та Тонгва було виселено з островів до резервації на континенті, де культурна спадщина була майже повністю втрачена. Також у 18—20 сторіччях фауна Канальних островів зазнала значних змін через завезення з материка великих травоїдних, від кіз та свиней до бізонів.
Острівні лисиці зустрічаються на усіх островах, окрім Анакапи, де немає джерел прісної води, та Санта Барбари, який є замалим. З шести островів, на яких мешкають острівні лисиці, три (Санта Роза, Сан Мігуель та Санта Круз) належать до національного парку «Канальні острови», острови Сан Ніколас та Сан Клементе належать ВМФ США, та острів Санта Каталіна не має особливого статусу — на ньому розташоване місто Авалон, а постійне сполучення с материком підтримується за допомогою кораблів.

## Походження та еволюція
За останні 30 років дослідженню походження та еволюції острівної лисиці була присвячена значна кількість наукових досліджень, які кілька разів змінювали погляд науки на історію виду. Більш того, значна кількість нових статей ще перебувають у стадії гіпотез, тому інформація про походження сірої лисиці є достатньо суперечні. Достовірно зрозуміло лише те, що острівна лисиця є близьким родичем сірої лисиці, яка відділилася від основного виду, за різними оцінками, від 10 до 25 тисяч років тому.

### Гіпотеза 1: природна поява на північних островах
Гіпотеза про природну еволюцію лисиць на мега-острові у північній частині архіпелагу була панівною до 90-х років 20-го століття. Вважалося, що сірі лисиці з материка випадково потрапили на мега-острів, що пізніше розпався на окремі острови, під час льодовикового періоду, де й досягли свого нинішнього розміру. Частково це підтверджувалося археологічною знахідкою черепа острівної лисиці, який датувався за віком геологічного горизонту, де його було знайдено, як такий, що передував появі людей на островах. Генетична відстань між сірими лисицями у південній частині Каліфорнії та острівними лисицями підтверджувала гіпотезу про видоутворення приблизно 25 тисяч років тому, що відповідало геологічному періоду, коли відстань між материком та мега-островом складала 15—20 кілометрів; припускалося, що її могла випадково подолати вагітна лисиця, яка, наприклад, врятувалася на стовбурі дерева під час повені.
За даними генетичних та археологічних розкопів острівні лисиці з'явилися на двох найпівденніших островах лише приблизно 5 тисяч років тому (за даними генетичних досліджень та археологічних розкопів), куди їх, скоріш за все, умисно завезли туди індіанці племені чумаш, чий культурний зв'язок з лисицями встановлено з високим ступенем певності.

### Гіпотеза 2: інтродукція індіанцями Чумаш з північних островів
В середині 2000-х років, під час спалаху інтересу до острівних лисиць, череп було передатовано за допомогою радіовуглецевого аналізу, та його вік не підтвердився. Це, а також відсутність знахідок проміжних форм між острівною та сірою лисицями, призвело до появ припущень, що острівних лисиць було завезено на північні острови вже в теперішньому вигляді. Оскільки навіть в найперших описах острівних лисиць відмічалося, що сірі лисиці не боялися людей, окремі дослідники стали припускати, що острівних лисиць були виведені в окремий вид індіанцями Чумаш як хатні тварини.
Однак, за даними ізотопних досліджень кісток острівних лисиць, гіпотеза про тісний зв'язок лисиць з індіанцями підтвердилася лише частково; в той час як у раціоні хатніх собак та індіанців Чумаш було знайдена значна кількість ізотопів, пов'язаних з вживанням морепродуктів, у кістках лисиць цього знайдено не було, тобто їх не підгодовували, як собак.

### Гіпотеза 3: інтродукція сірої лисиці на південні острови та швидка еволюція у новий вид
Подальші дослідження, що проводилися о 2010-х роках, як відповіли на ряд запитань, так і поставили нові. За геномом острівні лисиці, що мешкають у південній частині Каліфорнії, виявилися найближчими родичами сірих лисиць з північної частини Каліфорнії. Цей аналіз значно переніс час видоутворення, оновивши його до 10 тисяч років тому, що означало, що острівні лисиці могли утворити окремий вид вже після того, як люди перевезли їх на Канальні острови. Більш того, найдавнішими підвидами виявилися лисиці з південної частини островів.
В той же час, не всі дослідники визнають результати дослідження про час відокремлення острівної лисиці, оскільки вік у 10 тисяч років базується на класифікації єдиної лисиці с північної частини Каліфорнії, тому питання про вік острівної лисиці не є остаточно визначеним і потребує подальшого дослідження.

## Систематика
Цілісний вид острівної лисиці складають шість різних підвидів, по одному на кожному з шести островів, на яких вони мешкають. Лисиці з окремих островів усе ще здатні до міжпідвидового схрещування, але є ряд чітких фізичних і генетичних відмінностей, яких достатньо, щоб була визнана їх підвидова самостійність. Різні підвиди острівної лисиці мають різну середню кількість хвостових хребців та довжину хвоста; відмінності у формі черепа показують відмінності дієти. Окремі підвиди названі на честь островів, з яких вони походять.
Підвиди острівної лисиці:
- Urocyon littoralis littoralis — лисиця острова Сан Мігель
- Urocyon littoralis santarosae — лисиця острова Санта Роза
- Urocyon littoralis santacruzae — лисиця острова Санта Круз
- Urocyon littoralis dickeyi — лисиця острова Сан Ніколас
- Urocyon littoralis catalinae — лисиця острова Санта Каталіна
- Urocyon littoralis clementae — лисиця острова Сан Клементе

## Морфологія
Острівна лисиця являє собою зменшену копію сірої лисиці зі збереженням пропорцій, де всі лінійні розміри становлять 75—87 % в залежності від підвиду. Еволюція на островах призвела до зменшення розмірів сірої лисиці, що є одним із прикладів острівної карликовості. Тіло довжиною 48–50 см, висота плечей 16—20 см, хвіст 11—29 см, вага від 1,3 до 2,8 кг. Самець завжди більший за самицю. Через різницю в розмірі між підвидами острівної лисиці цей вид може сперечатися з лисицею фенек за звання найменшого псового, оскільки підвид з острова Санта-Круз (але не інші підвиди) в середньому менші за розміром. На відміну від континентальної сірої лисиці, острівні лисиці мають статевий диморфізм кісток таза, що пов'язано з адаптаціями до народження лисенят. Як і континентальна сіра лисиця, острівна сіра лисиця здатна лазити по деревах внаслідок ряду адаптацій у плечових кістках передніх кінцівок.
Лисиця острівна має одне з найменших генетичних різноманіть серед усіх представників тварини псових. Значні ділянки ДНК сірої лисиці складають повні копії. В той же час, припускається, що популяція острівних лисиць витримала значний генетичний відбір на можливість близькоспорідненого схрещення, оскільки значна кількість інформативних ділянок геному є гетерозиготною. Тим не менш, острівні лисиці потерпають від спадкового амілоїдозу, що може обмежувати тривалість їхнього життя навіть в зоопарках 3–4 роками.

## Поведінка

### Спосіб життя
Лисиця острівна займає всі доступні території на Канальних островах; однак щільність лисиць у різних середовищах неоднорідна. Пікова щільність острівної лисиці у найбільш продуктивних територіях сягає 40–50 осіб на квадратний кілометр, що є одним з найбільших значень для псових взагалі.
Острівні лисиці територіальні; частина територій лисиць перетинається, в першу чергу — в сімейних пар, можливо, в родичів. Острівні лисиці суттєво не змінюють структуру своїх територій у регіонах з високою щільністю.
Острівні лисиці набагато активніші вдень, ніж сірі лисиці, хоча вони переважно все одно полюють ввечері та вночі. Припускається, що поява золотого беркута на островах за короткий час призвела до зміщення активності лисиць в темну частину доби.

### Живлення
Раціон лисиці острівної значно змінюється в залежності від острова, і, як наслідок, від підвиду. Із шести підвидів острівної лисиці один живиться переважно мишами, три — комахами, та два — рослинами. Рослинну частину раціону складають всілякі плоди і ягоди (у тому числі мучниці дубильної, лободи, колючої груші та інші). Острівні лисиці полюють на ссавці, птахів, рептилій, сухопутних равликів, і всіляких комах. Лисиці розорюють кубла птахів, особливо тих, що живуть на землі: зникнення кількох видів птахів на Канальних островах пов'язують з появою лисиць. Де можливо, лисиці вживають їстівні залишки з людського сміття, або цуплять саму їжу, якщо можуть до неї дістатися.

### Загрози, вороги та захворювання
Беркут є основним ворогом у природі й головною причиною смертності цього виду. Завдяки ізольованому існуванню, острівні лисиці не мають ніякого природного імунітету до збудників та хвороб, принесених з материка й особливо чутливі до тих, які переносяться місцевими псами. Значна кількість лисиць гине і під колесами автомобілів на островах Санта Каталіна, Сан Клемент і Сан Ніколас. Загальна чисельність острівної лисиці впала з 6 000 особин в 1994 р., до менш ніж 1 500 у 2002; наразі чисельність лисиць відновилась до рівня історичного максимуму.

## Розмноження
Острівні лисиці паруються один раз на рік, у січні-лютому. Припускається, що острівні лисиці можуть мати вимушений еструс, тобто еструс в самиці не починається за відсутності самця. Острівні лисиці є соціально моногамними тваринами, але приблизно 20 % лисенят народжуються «поза шлюбом», тобто не від того батька, що їх виховує; в одному приплоді можуть бути лисенята від різних батьків. За даними радіоспостережень, під час еструсу, що триває самиця активно шукає контактів з іншими самцями, в той час як самець не пускає чужинців на спільну ділянку.
Острівні лисиці народжують 1—2 лисенят за сезон. Кількість сімей з лисенятами змінюється в залежності від зовнішніх умов, що дає основу для припущення, що острівні лисиці можуть контролювати своє розмноження. Описані випадки, коли сірі лисиці навмисно лишали своїх лисенят; припускається, що це може відбуватися у випадку нестачі їжі.
Острівні лисиці активно доглядають не лише за лисенятами, але й одне за одним. Острівні лисиці лишали їжу для лисиць зі своєї родини, що потрапили до пастки, причому не лише для лисенят, але й для дорослих лисиць. Батьки активно вчать своїх дітей навичкам полювання; описаний випадок, коли мати вчила своїх лисенят відкривати застібку-«блискавку» у наметі, аби дістатися їжі.
Родини острівних лисиць починають розпадатися у жовтні-листопаді, коли лисенята досягають дорослої ваги й облишають батьківські ділянки. Приблизно в цей час дорослі острівні лисиці остаточно припиняють допомагати своїм нащадкам.

## Катастрофічне зниження та відновлення острівної лисиці у 1990—2000 роках
До 90-х років 20-го сторіччя стан популяції острівної лисиці не викликав занепокоєння в біологів. З шести підвидів п'ять мешкало на островах, де діяльність людини була значно обмежена; хоча регулярних вимірів стану популяції острівної лисиці не велося, близькість до університетів Каліфорнії та дружність лисиці до людини робили її предметом нерегулярних досліджень, які не давали приводу до занепокоєння.
Ситуація раптово змінилася у 1994 році, коли перепис популяції виявив її падіння за рік на 75 %. Більш того, продовження тривало без видимої причини.
Загадку виявилося розгадати у 1997 році, коли як причину смертності було ідентифіковано золотого беркута. До цього вважалося, що беркути не мешкають на островах; але зниження популяції білоголових орланів, що їдять рибу та не пускають беркутів до своєї території, призвело до того, що на островах оселилося кілька сімей беркутів, які почали винищувати лисиць.

## Виноски
1. ↑  Решетило О. Зоогеографія.— Львів: ЛНУ ім. І. Франка, 2013. (укр.)
2. ↑  Vellanoweth R.L. Earliest Island Fox Remains on the Southern Channel Islands: Evidence from San Nicolas Island, California Journal of California and Great Basin Anthropology Vol. 20, No. 1 (1998), P. 100—108 (англ.)
3. ↑  Rick, T. C., Erlandson, J. M., Vellanoweth, R. L., Braje, T. J., Collins, P. W., Guthrie, D. A., & Stafford, T. W. (2009). Origins and antiquity of the island fox (Urocyon littoralis) on California's Channel Islands. Quaternary Research, 71(2), 93–98.PDF [Архівовано 27 травня 2016 у Wayback Machine.](англ.)
4. 1 2  How Small Island Fox Is? Friends of the Island Fox [Архівовано 17 вересня 2015 у Wayback Machine.](англ.)
5. ↑  Moore C.M. and Collins P.W. Urocyon Littoralis. Mammalian Species, No. 489, З.1–7, June 1995 Full text [Архівовано 30 квітня 2015 у Wayback Machine.](англ.)
6. ↑  Schutz, H., Polly, P. D., Krieger, J. D., & Guralnick, R. P (2009). Differential sexual dimorphism: size and shape in the cranium and pelvis of grey foxes (Urocyon). Biological Journal of the Linnean Society, 96(2), 339—353. Full text [Архівовано 26 жовтня 2015 у Wayback Machine.] (англ.)
7. ↑  B.L. Cypher, A.Y. Madrid, C.L. Van Horn Job, E.C. Kelly, S.W.R. Harrison, T.L. Westall Multi-population comparison of resource exploitation by island foxes: Implications for conservation / Global Ecology and Conservation, Volume 2, December 2014, Pages 255—266 (англ.)
8. ↑  Navy Donates Endangered Fox to Santa Barbara Zoo [Архівовано 16 лютого 2017 у Wayback Machine.] (англ.)
9. 1 2   David K. Garcelon, Gary W. Roemer, R. Brand Philips and Timothy J. Coonan Food Provisioning by Island Foxes, Urocyon Littoralis, to Conspecifics Caught in Traps. The Southwestern Naturalist Vol. 44, No. 1 (Mar., 1999), P. 83–86 (англ.)
10. ↑  Архівована копія. Архів оригіналу за 24 вересня 2015. Процитовано 26 серпня 2015.{{cite web}}:  Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання)

title: Лисиця острівна

wikitext:
{{Speciesbox
| name = Лисиця острівна
| image = Urocyon littoralis standing.jpg
| status = NT
| status_system = iucn3.1
| genus = Urocyon
| species = littoralis
| authority = ([[Baird]], [[1857]])
| range_map=Subspecies of island fox.png
| range_map_caption=[http://maps.google.ca/maps/ms?ie=UTF8&hl=en&msa=0&msid=206600763767277364029.00049d22895078fe28873&ll=33.733477,-119.836121&spn=2.12875,4.216003&t=h&z=9 Google Range Map]}}
'''Лисиця острівна'''<ref>Решетило О. Зоогеографія.— Львів: ЛНУ ім. І. Франка, 2013. {{ref-uk}}</ref> (''Urocyon littoralis'') — вид роду [[сіра лисиця]], що мешкає на [[Канальні острови (Каліфорнія)|Канальних островах]] поблизу [[Каліфорнія|Каліфорнії]].

== Середовище проживання ==
Архіпелаг Канальні острови розташований на відстані 50—100 км від південної частини штату Каліфорнія. До архіпелагу належить група островів, до якої входять острови Санта Круз, Санта Роза, Сан Мігуель та [[Анакапа]], що під час останнього льодяникового періоду утворювали один острів на відстані приблизно 15–20 км від материка; та острови Сан Ніколас, Санта Барбара, Сан Клементіне та Санта Каталіна, що ніколи не були з'єднанні ані з материком, ані один з одним. Канальні острови часто називають «Каліфорнійським Галапагосом» через наявність ендемічних видів (сучасних та вимерлих) та адаптацію екосистем островів до ізольованого середовища.

До появи європейців на Канальних островах мешкало дві групи індіанців: [[Чумаші (індіанське плім'я)|індіанці Чумаш]], що займали північні острови, та індіанці Тонгва, що займали південні острови. Індіанці Чумаш та Тонгва мають мови, що належать до різних мовних груп, та дуже відмінну культуру, але ці два племені підтримували культурні зв'язки та торгували між собою.

Під час іспанської колонізації у 18 сторіччі племена Чумаш та Тонгва було виселено з островів до резервації на континенті, де культурна спадщина була майже повністю втрачена. Також у 18—20 сторіччях фауна Канальних островів зазнала значних змін через завезення з материка великих травоїдних, від кіз та свиней до бізонів.

Острівні лисиці зустрічаються на усіх островах, окрім Анакапи, де немає джерел прісної води, та Санта Барбари, який є замалим. З шести островів, на яких мешкають острівні лисиці, три (Санта Роза, Сан Мігуель та Санта Круз) належать до національного парку «Канальні острови», острови Сан Ніколас та Сан Клементе належать ВМФ США, та острів Санта Каталіна не має особливого статусу — на ньому розташоване місто Авалон, а постійне сполучення с материком підтримується за допомогою кораблів.

== Походження та еволюція ==

За останні 30 років дослідженню походження та еволюції острівної лисиці була присвячена значна кількість наукових досліджень, які кілька разів змінювали погляд науки на історію виду. Більш того, значна кількість нових статей ще перебувають у стадії гіпотез, тому інформація про походження сірої лисиці є достатньо суперечні. Достовірно зрозуміло лише те, що острівна лисиця є близьким родичем сірої лисиці, яка відділилася від основного виду, за різними оцінками, від 10 до 25 тисяч років тому.

=== Гіпотеза 1: природна поява на північних островах ===

Гіпотеза про природну еволюцію лисиць на мега-острові у північній частині архіпелагу була панівною до 90-х років 20-го століття. Вважалося, що сірі лисиці з материка випадково потрапили на мега-острів, що пізніше розпався на окремі острови, під час льодовикового періоду, де й досягли свого нинішнього розміру. Частково це підтверджувалося археологічною знахідкою черепа острівної лисиці, який датувався за віком геологічного горизонту, де його було знайдено, як такий, що передував появі людей на островах. Генетична відстань між сірими лисицями у південній частині Каліфорнії та острівними лисицями підтверджувала гіпотезу про видоутворення приблизно 25 тисяч років тому, що відповідало геологічному періоду, коли відстань між материком та мега-островом складала 15—20 кілометрів; припускалося, що її могла випадково подолати вагітна лисиця, яка, наприклад, врятувалася на стовбурі дерева під час повені.

За даними генетичних та археологічних розкопів острівні лисиці з'явилися на двох найпівденніших островах лише приблизно 5 тисяч років тому (за даними генетичних досліджень та археологічних розкопів<ref>''Vellanoweth R.L.'' Earliest Island Fox Remains on the Southern Channel Islands: Evidence from San Nicolas Island, California Journal of California and Great Basin Anthropology Vol. 20, No. 1 (1998), P. 100—108 {{ref-en}}</ref>), куди їх, скоріш за все, умисно завезли туди індіанці [[Чумаші (індіанське плім'я)|племені чумаш]], чий культурний зв'язок з лисицями встановлено з високим ступенем певності.

=== Гіпотеза 2: інтродукція індіанцями Чумаш з північних островів ===

В середині 2000-х років, під час спалаху інтересу до острівних лисиць, череп було передатовано за допомогою радіовуглецевого аналізу, та його вік не підтвердився. Це, а також відсутність знахідок проміжних форм між острівною та сірою лисицями, призвело до появ припущень, що острівних лисиць було завезено на північні острови вже в теперішньому вигляді. Оскільки навіть в найперших описах острівних лисиць відмічалося, що сірі лисиці не боялися людей, окремі дослідники стали припускати, що острівних лисиць були виведені в окремий вид індіанцями Чумаш як хатні тварини<ref>''Rick, T. C., Erlandson, J. M., Vellanoweth, R. L., Braje, T. J., Collins, P. W., Guthrie, D. A., & Stafford, T. W.'' (2009). Origins and antiquity of the island fox (Urocyon littoralis) on California's Channel Islands. Quaternary Research, 71(2), 93–98.[http://anthropology.si.edu/archaeobio/images/rick_et_al_2009.pdf PDF] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160527093951/http://anthropology.si.edu/archaeobio/images/rick_et_al_2009.pdf |date=27 травня 2016 }}{{ref-en}}</ref>.

Однак, за даними ізотопних досліджень кісток острівних лисиць, гіпотеза про тісний зв'язок лисиць з індіанцями підтвердилася лише частково; в той час як у раціоні хатніх собак та індіанців Чумаш було знайдена значна кількість ізотопів, пов'язаних з вживанням морепродуктів, у кістках лисиць цього знайдено не було, тобто їх не підгодовували, як собак.

=== Гіпотеза 3: інтродукція сірої лисиці на південні острови та швидка еволюція у новий вид ===

Подальші дослідження, що проводилися о 2010-х роках, як відповіли на ряд запитань, так і поставили нові. За геномом острівні лисиці, що мешкають у південній частині Каліфорнії, виявилися найближчими родичами сірих лисиць з північної частини Каліфорнії. Цей аналіз значно переніс час видоутворення, оновивши його до 10 тисяч років тому, що означало, що острівні лисиці могли утворити окремий вид вже після того, як люди перевезли їх на Канальні острови. Більш того, найдавнішими підвидами виявилися лисиці з південної частини островів.

В той же час, не всі дослідники визнають результати дослідження про час відокремлення острівної лисиці, оскільки вік у 10 тисяч років базується на класифікації єдиної лисиці с північної частини Каліфорнії, тому питання про вік острівної лисиці не є остаточно визначеним і потребує подальшого дослідження.

== Систематика ==

Цілісний вид острівної лисиці складають шість різних [[підвид]]ів, по одному на кожному з шести островів, на яких вони мешкають. Лисиці з окремих островів усе ще здатні до міжпідвидового схрещування, але є ряд чітких фізичних і генетичних відмінностей, яких достатньо, щоб була визнана їх підвидова самостійність. Різні підвиди острівної лисиці мають різну середню кількість хвостових [[хребці]]в та довжину хвоста; відмінності у формі черепа показують відмінності дієти. Окремі підвиди названі на честь островів, з яких вони походять.

Підвиди острівної лисиці:
* ''Urocyon littoralis littoralis'' — лисиця острова [[Сан Мігель (Каліфорнія)|Сан Мігель]]
* ''Urocyon littoralis santarosae'' — лисиця острова [[Санта Роза (Каліфорнія)|Санта Роза]]
* ''Urocyon littoralis santacruzae'' — лисиця острова [[Санта Круз (Каліфорнія)|Санта Круз]]
* ''Urocyon littoralis dickeyi'' — лисиця острова [[Сан Ніколас (Каліфорнія)|Сан Ніколас]]
* ''Urocyon littoralis catalinae'' — лисиця острова [[Санта Каталіна (Каліфорнія)|Санта Каталіна]]
* ''Urocyon littoralis clementae'' — лисиця острова [[Сан Клементе (Каліфорнія)|Сан Клементе]]

== Морфологія ==
[[Файл:Skull of an island fox (right) compared with that of a gray fox (left).jpg|thumb|250px|Череп лисиці острівної (справа) у порівнянні з черепом сірої лисиці (зліва)]]
Острівна лисиця являє собою зменшену копію сірої лисиці зі збереженням пропорцій, де всі лінійні розміри становлять 75—87 % в залежності від підвиду. Еволюція на островах призвела до зменшення розмірів сірої лисиці, що є одним із прикладів [[Острівна карликовість|острівної карликовості]]. [[Тіло (біологія)|Тіло]] довжиною 48–50 см, висота [[плечі|плечей]] 16—20 см<ref name="Size">[http://www1.islandfox.org/2014/10/how-small-is-island-fox.html How Small Island Fox Is? Friends of the Island Fox] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150917033027/http://www1.islandfox.org/2014/10/how-small-is-island-fox.html |date=17 вересня 2015 }}{{ref-en}}</ref>, [[хвіст]] 11—29 см, вага від 1,3 до 2,8 кг<ref name="Mamm">''Moore C.M. and Collins P.W.'' Urocyon Littoralis. Mammalian Species, No. 489, З.1–7, June 1995 [http://www.science.smith.edu/msi/pdf/i0076-3519-489-01-0001.pdf Full text] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150430165152/http://www.science.smith.edu/msi/pdf/i0076-3519-489-01-0001.pdf |date=30 квітня 2015 }}{{ref-en}}</ref>. [[Самець]] завжди більший за [[самиця|самицю]]. Через різницю в розмірі між підвидами острівної лисиці цей вид може сперечатися з лисицею [[фенек]] за звання найменшого псового, оскільки підвид з острова Санта-Круз (але не інші підвиди) в середньому менші за розміром<ref name="Size"/>. На відміну від континентальної сірої лисиці, острівні лисиці мають статевий диморфізм кісток [[таз]]а, що пов'язано з адаптаціями до народження лисенят<ref>''Schutz, H., Polly, P. D., Krieger, J. D., & Guralnick, R. P'' (2009). Differential sexual dimorphism: size and shape in the cranium and pelvis of grey foxes (Urocyon). Biological Journal of the Linnean Society, 96(2), 339—353. [http://faculty.ucr.edu/~heidisc/Schutz_Polly_Krieger_Guralnick_2009_BJLS.pdf Full text] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151026223035/http://faculty.ucr.edu/~heidisc/Schutz_Polly_Krieger_Guralnick_2009_BJLS.pdf |date=26 жовтня 2015 }} {{ref-en}}</ref>. Як і континентальна сіра лисиця, острівна сіра лисиця здатна лазити по деревах внаслідок ряду адаптацій у плечових кістках передніх кінцівок.

Лисиця острівна має одне з найменших генетичних різноманіть серед усіх представників тварини псових. Значні ділянки ДНК сірої лисиці складають повні копії. В той же час, припускається, що популяція острівних лисиць витримала значний генетичний відбір на можливість близькоспорідненого схрещення, оскільки значна кількість інформативних ділянок геному є гетерозиготною. Тим не менш, острівні лисиці потерпають від спадкового амілоїдозу, що може обмежувати тривалість їхнього життя навіть в зоопарках 3–4 роками.

== Поведінка ==

=== Спосіб життя ===

Лисиця острівна займає всі доступні території на Канальних островах; однак щільність лисиць у різних середовищах неоднорідна. Пікова щільність острівної лисиці у найбільш продуктивних територіях сягає 40–50 осіб на квадратний кілометр, що є одним з найбільших значень для псових взагалі.

Острівні лисиці територіальні; частина територій лисиць перетинається, в першу чергу — в сімейних пар, можливо, в родичів. Острівні лисиці суттєво не змінюють структуру своїх територій у регіонах з високою щільністю.

Острівні лисиці набагато активніші вдень, ніж сірі лисиці, хоча вони переважно все одно полюють ввечері та вночі. Припускається, що поява золотого беркута на островах за короткий час призвела до зміщення активності лисиць в темну частину доби.

=== Живлення ===

Раціон лисиці острівної значно змінюється в залежності від острова, і, як наслідок, від підвиду. Із шести підвидів острівної лисиці один живиться переважно мишами, три — комахами, та два — рослинами<ref name="Cypher">''B.L. Cypher, A.Y. Madrid, C.L. Van Horn Job, E.C. Kelly, S.W.R. Harrison, T.L. Westall'' Multi-population comparison of resource exploitation by island foxes: Implications for conservation / Global Ecology and Conservation, Volume 2, December 2014, Pages 255—266 {{ref-en}}</ref>. Рослинну частину раціону складають всілякі [[плід|плоди]] і [[ягода|ягоди]] (у тому числі [[мучниця дубильна|мучниці дубильної]], [[лобода|лободи]], [[Опунція|колючої груші]] та інші). Острівні лисиці полюють на [[ссавці]], [[птах]]ів, [[рептилії|рептилій]], сухопутних [[равлик]]ів, і всіляких [[комахи|комах]]. Лисиці розорюють кубла птахів, особливо тих, що живуть на землі: зникнення кількох видів птахів на Канальних островах пов'язують з появою лисиць. Де можливо, лисиці вживають їстівні залишки з людського сміття, або цуплять саму їжу, якщо можуть до неї дістатися.

=== Загрози, вороги та захворювання ===

[[Беркут]] є основним ворогом у природі й головною причиною смертності цього виду. Завдяки ізольованому існуванню, острівні лисиці не мають ніякого природного [[імунітет]]у до [[Збудник захворювання|збудників]] та [[хвороба|хвороб]], принесених з [[материк]]а й особливо чутливі до тих, які переносяться місцевими [[пес|псами]]. Значна кількість лисиць гине і під колесами автомобілів на островах Санта Каталіна, Сан Клемент і Сан Ніколас. Загальна чисельність острівної лисиці впала з 6 000 особин в [[1994]] р., до менш ніж 1 500 у [[2002]]; наразі чисельність лисиць відновилась до рівня історичного максимуму.

== Розмноження ==

[[Файл:Urocyon littoralis pair.jpg | thumb | 250px | left]]

Острівні лисиці паруються один раз на рік, у січні-лютому. Припускається, що острівні лисиці можуть мати вимушений еструс, тобто еструс в самиці не починається за відсутності самця. Острівні лисиці є соціально моногамними тваринами, але приблизно 20 % лисенят народжуються «поза шлюбом», тобто не від того батька, що їх виховує; в одному приплоді можуть бути лисенята від різних батьків. За даними радіоспостережень, під час еструсу, що триває самиця активно шукає контактів з іншими самцями, в той час як самець не пускає чужинців на спільну ділянку.

Острівні лисиці народжують 1—2 лисенят за сезон. Кількість сімей з лисенятами змінюється в залежності від зовнішніх умов, що дає основу для припущення, що острівні лисиці можуть контролювати своє розмноження. Описані випадки, коли сірі лисиці навмисно лишали своїх лисенят; припускається, що це може відбуватися у випадку нестачі їжі<ref>[http://www.navy.mil/submit/display.asp?story_id=67624 Navy Donates Endangered Fox to Santa Barbara Zoo] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170216132813/http://www.navy.mil/submit/display.asp?story_id=67624 |date=16 лютого 2017 }} {{ref-en}}</ref>.

Острівні лисиці активно доглядають не лише за лисенятами, але й одне за одним. Острівні лисиці лишали їжу для лисиць зі своєї родини, що потрапили до пастки, причому не лише для лисенят, але й для дорослих лисиць<ref name="provisioning"> ''David K. Garcelon, Gary W. Roemer, R. Brand Philips and Timothy J. Coonan'' Food Provisioning by Island Foxes, Urocyon Littoralis, to Conspecifics Caught in Traps. The Southwestern Naturalist Vol. 44, No. 1 (Mar., 1999), P. 83–86 {{ref-en}}</ref>. Батьки активно вчать своїх дітей навичкам полювання; описаний випадок, коли мати вчила своїх лисенят відкривати застібку-«блискавку» у наметі, аби дістатися їжі<ref>{{Cite web |url=http://www.independent.com/news/2015/jun/9/how-outfox-channel-islands-fox/ |title=Архівована копія |accessdate=26 серпня 2015 |archive-date=24 вересня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150924050055/http://www.independent.com/news/2015/jun/9/how-outfox-channel-islands-fox/ }}</ref>.

Родини острівних лисиць починають розпадатися у жовтні-листопаді, коли лисенята досягають дорослої ваги й облишають батьківські ділянки. Приблизно в цей час дорослі острівні лисиці остаточно припиняють допомагати своїм нащадкам<ref name="provisioning"/>.

== Катастрофічне зниження та відновлення острівної лисиці у 1990—2000 роках ==

До 90-х років 20-го сторіччя стан популяції острівної лисиці не викликав занепокоєння в біологів. З шести підвидів п'ять мешкало на островах, де діяльність людини була значно обмежена; хоча регулярних вимірів стану популяції острівної лисиці не велося, близькість до університетів Каліфорнії та дружність лисиці до людини робили її предметом нерегулярних досліджень, які не давали приводу до занепокоєння.

Ситуація раптово змінилася у 1994 році, коли перепис популяції виявив її падіння за рік на 75 %. Більш того, продовження тривало без видимої причини.

Загадку виявилося розгадати у 1997 році, коли як причину смертності було ідентифіковано золотого беркута. До цього вважалося, що беркути не мешкають на островах; але зниження популяції білоголових орланів, що їдять рибу та не пускають беркутів до своєї території, призвело до того, що на островах оселилося кілька сімей беркутів, які почали винищувати лисиць.

== Виноски ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* Urocyon littoralis — Don E. Wilson & DeeAnn M. Reeder (editors). 2005. [[Mammal Species of the World]]. A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed) [http://www.bucknell.edu/msw3/browse.asp?id=14000858] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120810030015/http://www.bucknell.edu/msw3/browse.asp?id=14000858 |date=10 серпня 2012 }}
* http://zooclub.ru/wild/hish/247.shtml {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110423063543/http://zooclub.ru/wild/hish/247.shtml |date=23 квітня 2011 }}
* [http://www.ncbi.nlm.nih.gov/Taxonomy/Browser/wwwtax.cgi?mode=Info&id=244585 ''Urocyon littoralis'' // The NCBI taxonomy database] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200707213827/https://www.ncbi.nlm.nih.gov/Taxonomy/Browser/wwwtax.cgi?mode=Info&id=244585 |date=7 липня 2020 }} {{ref-en}}
* [http://www.itis.gov/servlet/SingleRpt/SingleRpt?search_topic=TSN&search_value=180610 ''Urocyon littoralis'' // The Integrated Taxonomic Information System] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141211052029/http://www.itis.gov/servlet/SingleRpt/SingleRpt?search_topic=TSN&search_value=180610 |date=11 грудня 2014 }} {{ref-en}}
{{Taxonbar|from=Q722180}}
{{Canidae}}
{{Портали|Біологія|border=no}}

{{mammal-stub}}

[[Категорія:Псові]]
[[Категорія:Ссавці США]]
[[Категорія:Таксони, описані Спенсером Бейрдом]]
[[Категорія:Тварини, описані 1857]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Близький до загрозливого (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Ряд: Хижі (Carnivora)

Родина: Псові (Canidae)

Рід: Urocyon

Вид: Лисиця острівна (U. littoralis)

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва:
Urocyon littoralis · (Baird, 1857)
Google Range Map


text:
# Людина, яка впала на Землю (роман)
«Людина, яка впала на Землю» — науково-фантастичний роман американського письменника Волтера Тевіса 1963 року. Роман розповідає про інопланетянина, який приземляється на Землю в пошуках способу врятувати своїх земляків з їх рідної планети, яка страждає від сильної посухи. Роман став основою для фільму 1976 року Ніколаса Роуга, а також телевізійної адаптації 1987 року та телесеріалу 2022 року.

## Сюжет
Томас Джером Ньютон — гуманоїдний інопланетянин, який прибув на Землю, щоб побудувати космічний корабель і переправити на ньому інших зі своєї рідної планети Антея на Землю. Антея переживає жахливу посуху після багатьох ядерних воєн. Населення планети скоротилося до менше ніж 300 осіб. Їхні власні зорельоти непридатні для використання через брак палива та 500 років нехтування. Антейці не мають води, їхні запаси їжі повільно скорочуються, а доступна їм  сонячна енергія вкрай слабка. Як і всі антейці, Ньютон наділений надлюдським інтелектом, але його вибрали для цієї місії, бо він має фізичну силу, необхідну щоб витримати сильнішу гравітацію на Землі.
Прибувши на Землю в рятувальній шлюпці, Ньютон приземляється в штаті Кентуккі. Він швидко знайомиться з навколишнім середовищем і складає план. Використовуючи передові технології зі своєї рідної планети, Ньютон патентує багато винаходів і накопичує неймовірні багатства. Він планує використати здобуті кошти, щоб побудувати космічні апарати для порятунку решти населення Антеї.
Під час своїх пригод він зустрічає Бетті Джо, яка закохується в нього. Він не відповідає на ці почуття, але бере її та свого  паливного техніка Натана Брайса в друзі, а сам керує  компанією з тіні. Бетті Джо знайомить Ньютона з багатьма земними звичаями, такими як церква, мода та алкоголь. Однак алкоголізм незабаром призводить Ньютона до проблем, оскільки він починає відчувати сильні емоції, незнайомі антейцям.
Зрештою Натан Брайс виявляє, що Ньютон — інопланетянин. Ньютон радіє тому, що нарешті може поділитись з кимось своєю таємницею. Він висловлює надію, що антейці, яких він переправить на Землю, процвітатимуть і використають свій високий інтелект, щоб допомогти Землі досягти миру, процвітання та безпеки.
Однак ЦРУ, яке стежило за Ньютоном з моменту його прибуття на Землю, заарештовує його. Вони піддають його ретельним тестам і аналізу, в результаті чого отримують переконливі докази його інопланетного походження, але вирішують не оприлюднювати результати, побоюючись, що їм просто не повірять. Ньютона звільняють, але його одразу заарештовує ФБР, яке починає власні перевірки. Вони роблять рентгенівський знімок черепа Ньютона. Оскільки очі Ньютона чутливі до рентгенівського випромінювання, в результаті експериментів він сліпне. Історія про осліплення Ньютона стає публічним скандалом, але він не намагається помститися, а уряд в свою чергу залишає його у спокої.
У своїй останній розмові з Брайсом Ньютон з гіркотою пояснює, що він не може продовжувати працювати над проєктом космічного корабля через свою сліпоту та через те, що за час полону взаємне розташування Землі і Антеї змінилося. Він записує повідомлення, яке сподівається передати по радіо на рідну планету. Брайс залишає Ньютона пити на самоті.

## Оцінки й відгуки
Джеймс Салліс заявив, що «Людина, яка впала на Землю» — це «один із найкращих науково-фантастичних романів». Він відмітив, що «на поверхні його можна зрозуміти як алегорію на п’ятдесяті роки та холодну війну. Під поверхнею приховані тема екзистенціальної самотності, християнська притча, повість митця. Але в першу чергу, напевно, це найдостовірніше серед усієї літератури змалювання алкоголізму».

title: Людина, яка впала на Землю (роман)

wikitext:
{{Картка книги
|назва = Людина, яка впала на землю
|зображення = TheManWhoFellToEarthTevis.jpg
|автор = [[Волтер Тевіс]]
|країна =
|мова =
|publisher =
|перекладач =
|media_type =
|сторінки =
|isbn =
|ілюстратор =
|публікація =
}}

'''''«Людина, яка впала на Землю»''''' — [[Наукова фантастика|науково-фантастичний]] роман американського письменника [[Волтер Тевіс|Волтера Тевіса]] 1963 року. Роман розповідає про інопланетянина, який приземляється на Землю в пошуках способу врятувати своїх земляків з їх рідної планети, яка страждає від сильної посухи. Роман став основою для [[Людина, яка впала на Землю|фільму 1976 року]] Ніколаса Роуга, а також телевізійної адаптації 1987 року та телесеріалу 2022 року.

== Сюжет ==
Томас Джером Ньютон — гуманоїдний інопланетянин, який прибув на Землю, щоб побудувати космічний корабель і переправити на ньому інших зі своєї рідної планети Антея на Землю. Антея переживає жахливу посуху після багатьох [[Ядерна війна|ядерних воєн]]. Населення планети скоротилося до менше ніж 300 осіб. Їхні власні зорельоти непридатні для використання через брак палива та 500 років нехтування. Антейці не мають води, їхні запаси їжі повільно скорочуються, а доступна їм  сонячна енергія вкрай слабка. Як і всі антейці, Ньютон наділений надлюдським інтелектом, але його вибрали для цієї місії, бо він має фізичну силу, необхідну щоб витримати сильнішу гравітацію на Землі.

Прибувши на Землю в рятувальній шлюпці, Ньютон приземляється в штаті [[Кентуккі]]. Він швидко знайомиться з навколишнім середовищем і складає план. Використовуючи передові технології зі своєї рідної планети, Ньютон патентує багато [[Винахід|винаходів]] і накопичує неймовірні багатства. Він планує використати здобуті кошти, щоб побудувати [[Космічний апарат|космічні апарати]] для порятунку решти населення Антеї.

Під час своїх пригод він зустрічає Бетті Джо, яка закохується в нього. Він не відповідає на ці почуття, але бере її та свого  паливного техніка Натана Брайса в друзі, а сам керує  компанією з тіні. Бетті Джо знайомить Ньютона з багатьма земними звичаями, такими як церква, мода та алкоголь. Однак алкоголізм незабаром призводить Ньютона до проблем, оскільки він починає відчувати сильні емоції, незнайомі антейцям.

Зрештою Натан Брайс виявляє, що Ньютон — інопланетянин. Ньютон радіє тому, що нарешті може поділитись з кимось своєю таємницею. Він висловлює надію, що антейці, яких він переправить на Землю, процвітатимуть і використають свій високий інтелект, щоб допомогти Землі досягти миру, процвітання та безпеки.

Однак [[Центральне розвідувальне управління|ЦРУ]], яке стежило за Ньютоном з моменту його прибуття на Землю, заарештовує його. Вони піддають його ретельним тестам і аналізу, в результаті чого отримують переконливі докази його інопланетного походження, але вирішують не оприлюднювати результати, побоюючись, що їм просто не повірять. Ньютона звільняють, але його одразу заарештовує [[Федеральне бюро розслідувань|ФБР]], яке починає власні перевірки. Вони роблять рентгенівський знімок черепа Ньютона. Оскільки очі Ньютона чутливі до рентгенівського випромінювання, в результаті експериментів він сліпне. Історія про осліплення Ньютона стає публічним скандалом, але він не намагається помститися, а уряд в свою чергу залишає його у спокої.

У своїй останній розмові з Брайсом Ньютон з гіркотою пояснює, що він не може продовжувати працювати над проєктом космічного корабля через свою сліпоту та через те, що за час полону взаємне розташування Землі і Антеї змінилося. Він записує повідомлення, яке сподівається передати по радіо на рідну планету. Брайс залишає Ньютона пити на самоті.

== Оцінки й відгуки ==
{{нп|Джеймс Салліс||en|James Sallis}} заявив, що «Людина, яка впала на Землю» — це «один із найкращих науково-фантастичних романів». Він відмітив, що «на поверхні його можна зрозуміти як алегорію на п’ятдесяті роки та [[Холодна війна|холодну війну]]. Під поверхнею приховані тема екзистенціальної самотності, християнська притча, повість митця. Але в першу чергу, напевно, це найдостовірніше серед усієї літератури змалювання алкоголізму». <ref>[http://www.sfsite.com/fsf/2000/js0007.htm Books], ''[[F&SF]]'', July 2000.</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Романи США, адаптовані як телесеріали]]
[[Категорія:Екранізовані романи США]]
[[Категорія:Романи про іншопланетян]]
[[Категорія:Науково-фантастичні романи США]]
[[Категорія:Науково-фантастичні романи 1963]]

title: «Людина, яка впала на землю»

Автор: Волтер Тевіс

Мова: американська англійська

Жанр: наукова фантастика


text:
# Таршіенський храмовий комплекс
Таршіенський храмовий комплекс або Таршіен, [tarʃiɛn] — археологічний комплекс біля міста Таршіен на Мальті, датується близько 2800 р. до н. е. Комплекс занесено до списку Світової спадщини ЮНЕСКО разом з п'ятьма іншими мегалітичними храмами Мальти.
Великі кам'яні блоки було виявлено 1914 року місцевими селянами при оранці поля. Після випадкового відкриття підземного святилища в 1913 р. власник землі, де були виявлені блоки, припустив, що вони теж можуть мати археологічну цінність. Він зв'язався з директором [[Національний музей археології (Мальта)

## Опис
Таршіенський комплекс складається з трьох окремих, але з'єднаних одна з одною храмових споруд. Головний вхід був реконструйований 1956 року, в ході реставрації всього храму. Тоді ж багато виявлених навколо Таршіена каменів із різьбленими візерунками, були перевезені в приміщення Археологічного музею Ла-Валлетти для захисту від руйнування. Перший храм датується приблизно 3100 роком до н. е. З усіх храмів Мальти він оздоблений найвишуканішими кам'яними рельєфами. Середній храм датується приблизно 3000 роком до н. е., і на відміну від усіх інших храмів Мальти, має три апсиди замість двох. Східний храм датується близько 3100 роком до н. е. Далі на сході знайдено руїни ще одного, невеликого давнішого храму, який датується близько 3250 роком до н. е.
Особливий інтерес становлять кам'яні рельєфи Таршіена, із зображенням домашніх тварин, а також вівтарі та ширми, оздоблені спіральними фігурами та іншими візерунками. Між Центральним та Південним храмами розташована камера розміром на товщину стіни з рельєфом, що зображує бика і свиноматку.

## Призначення
Матеріали розкопок показують, що Таршіенський комплекс інтенсивно використовувався для ритуалів, які, можливо, включали жертвопринесення тварин. У передній частині вівтаря третього храму Таршіена виявлено отвір, щільно забитий камінням. Після його розчищення археологи знайшли велику кількість кісток та рогів тварин, а також кремнієвий ніж для жертвоприношень. Таршіенський комплекс дає уявлення про методи спорудження мегалітів: поруч з південним храмом збереглися імпровізовані «санчата» для перекочування каменів. Крім того, в центрі Південного храму збереглися свідчення кремації, що говорить про повторне використання храму як кремаційного цвинтаря в епоху бронзової доби.

## Культурно-історичний період
За назвою храму Таршіен названо археологічний період («таршіенський період», або «таршіенська фаза») доісторичного періоду Мальти, коли сицилійська культура Капо-Граціано мала значну схожість з мальтійською, або, як припускають, навіть була її місцевим варіантом.

title: Таршіенський храмовий комплекс

wikitext:
{{Об'єкт Світової спадщини
 | назва               = [[Мегалітичні храми Мальти]]:
[[Джгантія]], [[Хаджар-Кім]], [[Мнайдра]],
[[Та' Хаджрат]], [[Скорба]], Таршіен
 | назва(офіційна-WHS) = Megalithic Temples of Malta
 | зображення          = Tarxien temple.jpg
 | підпис зображення   = Таршіенський храмовий комплекс, [[Мальта]]
 | країна              = {{MLT}}
 | тип                 = Культурний
 | критерії            = iv
 | ID                  = 132
 | регіон ЮНЕСКО       = Європа і Північна Америка
 | рік                 = 1980
 | внесено зміни       = 1992
 | під загрозою        =
 | карта розташування  = Мальта
 | підпис карти        = Таршіен на карті Мальти
 | lat_NS = N |lat_deg =35 |lat_min =52 |lat_sec =9
 | lon_EW = E |lon_deg =14 |lon_min =30 |lon_sec =43
 | region              = MT
 | CoordScale          =
}}

'''Таршіенський храмовий комплекс''' або '''Таршіен''', [{{IPA|tarʃiɛn}}] — археологічний комплекс біля міста [[Таршіен]] на Мальті, датується близько 2800 р. до н. е. Комплекс занесено до списку Світової спадщини ЮНЕСКО разом з п'ятьма іншими [[Мегалітичні храми Мальти|мегалітичними храмами Мальти]].

Великі кам'яні блоки було виявлено 1914 року місцевими селянами при оранці поля.<ref name="heritage"/> Після випадкового відкриття підземного святилища в 1913 р. власник землі, де були виявлені блоки, припустив, що вони теж можуть мати археологічну цінність. Він зв'язався з директором [[Національний музей археології (Мальта)

== Опис ==
Таршіенський комплекс складається з трьох окремих, але з'єднаних одна з одною храмових споруд. Головний вхід був реконструйований 1956 року, в ході реставрації всього храму. Тоді ж багато виявлених навколо Таршіена каменів із різьбленими візерунками, були перевезені в приміщення Археологічного музею Ла-Валлетти для захисту від руйнування. Перший храм датується приблизно 3100 роком до н. е. З усіх храмів Мальти він оздоблений найвишуканішими кам'яними рельєфами. Середній храм датується приблизно 3000 роком до н. е., і на відміну від усіх інших храмів Мальти, має три апсиди замість двох. Східний храм датується близько 3100 роком до н. е. Далі на сході знайдено руїни ще одного, невеликого давнішого храму, який датується близько 3250 роком до н. е.<ref name="desc">{{cite web|last=Cilia|first=Daniel|title=Tarxien|work=The Megalithic temples of Malta|date=[[2004]]-[[04-08]]|url=http://web.infinito.it/utenti/m/malta_mega_temples/tarxien/tarxien.html|accessdate=2007-07-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/66VVm6dje?url=http://web.infinito.it/utenti/m/malta_mega_temples/tarxien/tarxien.html|archivedate=2012-03-28|deadurl=no}}</ref>

Особливий інтерес становлять кам'яні рельєфи Таршіена, із зображенням домашніх тварин, а також вівтарі та ширми, оздоблені спіральними фігурами та іншими візерунками. Між Центральним та Південним храмами розташована камера розміром на товщину стіни з рельєфом, що зображує бика і свиноматку.<ref name="heritage">{{cite web|title=Tarxien Temples|publisher=The National Agency for Museums, Conservation Practice and Cultural Heritage|date=2003|url=http://www.heritagemalta.org/tarxientemples.html|accessdate=2007-07-07|archiveurl=https://www.webcitation.org/66VVmpVWK?url=http://www.heritagemalta.org/tarxientemples.html|archivedate=2012-03-28|deadurl=yes}}</ref>

== Призначення ==
[[Файл:Malta-Tarxien relief.jpg|thumb|300px|right|Рельєф із зображенням кіз і баранів у Таршіенському храмі.]]
Матеріали розкопок показують, що Таршіенський комплекс інтенсивно використовувався для ритуалів, які, можливо, включали жертвопринесення тварин. У передній частині вівтаря третього храму Таршіена виявлено отвір, щільно забитий камінням. Після його розчищення археологи знайшли велику кількість кісток та рогів тварин, а також кремнієвий ніж для жертвоприношень<ref>{{книга|автор = Низовский А. Ю.|заголовок = Величайшие чудеса света. Энциклопедический справочник|місце = М.|видавництво = Вече|рік = 2007|сторінки = 5-8|isbn = 5-9533-0667-9}}</ref>. Таршіенський комплекс дає уявлення про методи спорудження мегалітів: поруч з південним храмом збереглися імпровізовані «санчата» для перекочування каменів. Крім того, в центрі Південного храму збереглися свідчення кремації, що говорить про повторне використання храму як кремаційного цвинтаря в епоху бронзової доби.<ref name="heritage"/>

== Культурно-історичний період ==
За назвою храму Таршіен названо археологічний період («[[таршіенський період]]», або «таршіенська фаза») [[доісторична Мальта|доісторичного періоду Мальти]], коли сицилійська [[культура Капо-Граціано]] мала значну схожість з мальтійською, або, як припускають, навіть була її місцевим варіантом.

== Посилання ==
* [http://whc.unesco.org/en/list/132 Listing at UNESCO World Heritage Center]
* [http://www.guidetomalta.net/tarxien_temples.htm An article on the Tarxien Temples]

== Примітки ==
{{примітки}}

== Література ==
* {{книга|автор = Низовский А. Ю.|Заголовок = Величайшие чудеса света. Энциклопедический справочник|місце = М.|видавництво = Віче|рік = 2007|сторінки = 5-8|isbn = 5-9533-0667-9}}
*Themistocles Zammit (1930) Prehistoric Malta, Oxford University Press
*Richard Marti, Tarxien und andere maltesische Wunder. Karl Müller Verlag

{{ci}}
{{ac}}
{{Світова спадщина ЮНЕСКО на Мальті}}

[[Категорія:Мегалітичні храми Мальти]]
[[Категорія:Нова кам'яна доба Європи]]
[[Категорія:Пам'ятки бронзової доби Європи]]
[[Категорія:Світова спадщина на Мальті]]

title: Megalithic Temples of Malta

Megalithic Temples of Malta: Світова спадщина

Megalithic Temples of Malta: Таршіенський храмовий комплекс, Мальта

Megalithic Temples of Malta: Таршіен на карті Мальти

Країна: Мальта

Тип: Культурний

Критерії: iv

Регіон: Європа і Північна Америка


text:
# Михайлівська сільська рада (Драбівський район)
Миха́йлівська сільська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування у Драбівському районі Черкаської області. Адміністративний центр — село Михайлівка.

## Загальні відомості
- Населення ради: 1 436 осіб (станом на 2001 рік)

## Населені пункти
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
- с. Михайлівка
- с. Павлівщина

## Склад ради
Рада складається з 16 депутатів та голови.
- Голова ради: Донець Андрій Григорович

### Керівний склад попередніх скликань
| Прізвище, ім'я, по батькові | Основні відомості                                                                                | Дата обрання | Дата звільнення |
| --------------------------- | -------------------------------------------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Донець Андрій Григорович    | Сільський голова, 1970 року народження, освіта вища, безпартійний                                  | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Донець Андрій Григорович    | Сільський голова, 1970 року народження, освіта вища, член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України

### Депутати
За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали:

#### За суб'єктами висування
| Суб'єкт висування                                       | Кількість обраних депутатів | %    |
| ------------------------------------------------------- | --------------------------- | ---- |
| Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» | 11                          | 68,8 |
| Самовисування                                           | 4                           | 25   |
| Комуністична партія України                             | 1                           | 6,3  |

#### За округами
| № округу                                                | Прізвище, ім'я, по батькові      | Дата визнання обраним | Освіта  | Партійна приналежність                        | Відомості про обраного депутата             |
| ------------------------------------------------------- | -------------------------------- | --------------------- | ------- | --------------------------------------------- | ------------------------------------------- |
| Комуністична партія України                             |                                  |                       |         |                                               |                                             |
| 4                                                       | Недоступ Володимир Петрович      | 03.11.2010            | вища    | член Комуністичної партії України             | Агропромбуд, зав гаражем                    |
| Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» |                                  |                       |         |                                               |                                             |
| 2                                                       | Кірочок Петро Миколайович        | 03.11.2010            | вища    | член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | УКРТЕЛЕКОМ, майстер                         |
| 3                                                       | Ремінець Віталій Іванович        | 03.11.2010            | середня | позапартійний                                 | ТОВ «БЗК», водій                            |
| 5                                                       | Колос Юрій Олексійович           | 03.11.2010            | середня | член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | Драбів УЕГГ, слюсар                         |
| 6                                                       | Недоступ Анатолій Дмитрович      | 03.11.2010            | вища    | позапартійний                                 | Драбів УЕГГ, старший майстер                |
| 9                                                       | Ятченко Віра Іванівна            | 03.11.2010            | вища    | позапартійна                                  | ТОВ «БЗК», бухгалтер                        |
| 10                                                      | Петренко Микола Миколайович      | 03.11.2010            | вища    | член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | ТОВ «БЗК», гол. інженер                     |
| 12                                                      | Кірічок Наталія Миколаївна       | 03.11.2010            | вища    | позапартійна                                  | Михайлівська загальноосвітня школа, вчитель |
| 13                                                      | Лук'янець Володимир Васильович   | 03.11.2010            | вища    | член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | ТОВ «БЗК», тракторист                       |
| 14                                                      | Вітров Іван Іванович             | 03.11.2010            | середня | член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | пенсіонер                                   |
| 15                                                      | Дражевський Микола Володимирович | 03.11.2010            | вища    | член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | ТОВ «БЗК», технік -електрик                 |
| 16                                                      | Редічук Валентина Володимирівна  | 03.11.2010            | вища    | член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | ТОВ «БЗК», зав. складом                     |
| Самовисування                                           |                                  |                       |         |                                               |                                             |
| 1                                                       | Лісун Тамара Вікторівна          | 03.11.2010            | вища    | член Партії регіонів                          | ДНЗ"Сонечко", завідувачка                   |
| 7                                                       | Турло Микола Павлович            | 03.11.2010            | вища    | член Партії регіонів                          | фермерське господарство «Темп», голова      |
| 8                                                       | Гіптенко Надія Павлівна          | 03.11.2010            | вища    | член Партії регіонів                          | Михайлівська сільська рада, секретар        |
| 11                                                      | Качкалда Валентина Петрівна      | 03.11.2010            | вища    | член Партії регіонів                          | Михайлівська загальноосвітня школа, вчитель |

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Михайлівська сільська рада
   | будівля             =
   | розташування        =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Черкаська область]]
   | район               = [[Драбівський район]]
   | центр               = с. [[Михайлівка (Драбівський район)|Михайлівка]]
   | голова              = Донець Андрій Григорович
   | секретар            =
   | кількість членів    = 16 депутатів
   | утворена            =
   | код КОАТУУ          = 7120686900
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=37487 Михайлівська сільська рада]
   | площа               =
   | населення           = 1 436 ''(на 2001 рік)''
   | щільність           =
   | населені пункти     = 2 села
   | поштовий індекс     = 19850
   | адреса              = <tt>19850, Черкаська обл., Драбівський р-н, с. Михайлівка, вул. Свободи, 1</tt>
   | телефонний код      = 4738
   | телефонний номер    = 97-2-31
   | факс                =
   | електронна скринька =
   | вебсторінка         =
  }}
{{Otheruses|Михайлівська сільська рада}}
'''Миха́йлівська сільська́ ра́да''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[орган місцевого самоврядування]] у [[Драбівський район|Драбівському районі]] [[Черкаська область|Черкаської області]]. [[Адміністративний центр]] — [[село]] [[Михайлівка (Драбівський район)|Михайлівка]].

== Загальні відомості ==
* ''Населення ради:'' 1 436 осіб (станом на 2001 рік)

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* с. [[Михайлівка (Драбівський район)|Михайлівка]]
* с. [[Павлівщина (Драбівський район)|Павлівщина]]

== Склад ради ==
Рада складається з 16 депутатів та голови.
* ''Голова ради:'' Донець Андрій Григорович

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#FAEBD7"
! Прізвище, ім'я, по батькові !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Донець Андрій Григорович
| Сільський голова, 1970 року народження, освіта вища, безпартійний
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Донець Андрій Григорович
| Сільський голова, 1970 року народження, освіта вища, член [[Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»|Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина»]]
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними сайту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=7251&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=7251&rid256=122 Секретарі попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

=== Депутати ===
За результатами [[Місцеві вибори в Україні 2010|місцевих виборів 2010 року]] депутатами ради стали<ref>{{cite web |url=http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=7251&PF7691=7251 |title=Михайлівська сільська рада. Результати виборів депутатів. |publisher=ЦВК |accessdate=17 вересня 2015 }}{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>:

==== За суб'єктами висування ====
{| class="wikitable sortable collapsible"
|-
! Суб'єкт висування !! Кількість обраних депутатів !! %
|-
| Політична партія [[Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»]] || align="center"| 11 || align="center"| 68,8
|-
| Самовисування || align="center"| 4 || align="center"| 25
|-
| [[Комуністична партія України (1993—2022)|Комуністична партія України]] || align="center"| 1 || align="center"| 6,3
|}

==== За округами ====
{| class="wikitable collapsible collapsed"
|-
! data-sort-type="number" | № округу !! Прізвище, ім'я, по батькові !! data-sort-type="date" | Дата визнання обраним !! Освіта !! Партійна приналежність !! Відомості про обраного депутата
|-
| colspan=6 | '''Комуністична партія України'''
|-
| align="center"| 4 || style=white-space:nowrap | Недоступ Володимир Петрович || align="center"| 03.11.2010 || вища || член Комуністичної партії України || Агропромбуд, зав гаражем
|-
| colspan=6 | '''Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»'''
|-
| align="center"| 2 || style=white-space:nowrap | Кірочок Петро Миколайович || align="center"| 03.11.2010 || вища || член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» || УКРТЕЛЕКОМ, майстер
|-
| align="center"| 3 || style=white-space:nowrap | Ремінець Віталій Іванович || align="center"| 03.11.2010 || середня || позапартійний || ТОВ «БЗК», водій
|-
| align="center"| 5 || style=white-space:nowrap | Колос Юрій Олексійович || align="center"| 03.11.2010 || середня || член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» || Драбів УЕГГ, слюсар
|-
| align="center"| 6 || style=white-space:nowrap | Недоступ Анатолій Дмитрович || align="center"| 03.11.2010 || вища || позапартійний || Драбів УЕГГ, старший майстер
|-
| align="center"| 9 || style=white-space:nowrap | Ятченко Віра Іванівна || align="center"| 03.11.2010 || вища || позапартійна || ТОВ «БЗК», бухгалтер
|-
| align="center"| 10 || style=white-space:nowrap | Петренко Микола Миколайович || align="center"| 03.11.2010 || вища || член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» || ТОВ «БЗК», гол. інженер
|-
| align="center"| 12 || style=white-space:nowrap | Кірічок Наталія Миколаївна || align="center"| 03.11.2010 || вища || позапартійна || Михайлівська загальноосвітня школа, вчитель
|-
| align="center"| 13 || style=white-space:nowrap | Лук'янець Володимир Васильович || align="center"| 03.11.2010 || вища || член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» || ТОВ «БЗК», тракторист
|-
| align="center"| 14 || style=white-space:nowrap | Вітров Іван Іванович || align="center"| 03.11.2010 || середня || член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» || пенсіонер
|-
| align="center"| 15 || style=white-space:nowrap | Дражевський Микола Володимирович || align="center"| 03.11.2010 || вища || член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» || ТОВ «БЗК», технік -електрик
|-
| align="center"| 16 || style=white-space:nowrap | Редічук Валентина Володимирівна || align="center"| 03.11.2010 || вища || член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» || ТОВ «БЗК», зав. складом
|-
| colspan=6 | '''Самовисування'''
|-
| align="center"| 1 || style=white-space:nowrap | Лісун Тамара Вікторівна || align="center"| 03.11.2010 || вища || член Партії регіонів || ДНЗ"Сонечко", завідувачка
|-
| align="center"| 7 || style=white-space:nowrap | Турло Микола Павлович || align="center"| 03.11.2010 || вища || член Партії регіонів || фермерське господарство «Темп», голова
|-
| align="center"| 8 || style=white-space:nowrap | Гіптенко Надія Павлівна || align="center"| 03.11.2010 || вища || член Партії регіонів || Михайлівська сільська рада, секретар
|-
| align="center"| 11 || style=white-space:nowrap | Качкалда Валентина Петрівна || align="center"| 03.11.2010 || вища || член Партії регіонів || Михайлівська загальноосвітня школа, вчитель
|}

== Примітки та джерела ==
{{reflist}}
* {{ОКВРУ|37487|Михайлівська сільська рада}}

{{Cherkasy-obl-stub}}
{{Адміністративний устрій Драбівського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Драбівського району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Черкаська область

Район: Драбівський район

Адм. центр: с. Михайлівка

Облікова картка: Михайлівська сільська рада

title: Склад

Кількість членів: 16 депутатів

Голова ради: Донець Андрій Григорович

title: Територія та населення

Населені пункти: 2 села

title: Контактні дані


text:
# Баусін Олексій Федорович
Олексій Федорович Баусін (3 жовтня 1900, село Ількіно Владимирської губернії, тепер Кіржацького району Владимирської області, Російська Федерація — 15 грудня 1963, місто Москва, тепер Російська Федерація) — радянський діяч, народний комісар місцевої паливної промисловості РРФСР, заступник голови Ради народних комісарів РРФСР.

## Життєпис
З вересня 1919 року служив у Червоній армії, учасник громадянської війни в Росії.
У 1925 році закінчив торф'яне відділення Сільськогосподарської академії імені Тимірязєва в Москві.
З 1925 року працював директором торф'яного підприємства.
Член ВКП(б) з 1928 року.
У 1938—1939 роках — начальник Головторфу Народного комісаріату важкої промисловості СРСР.
У жовтні 1939 — вересні 1942 року — народний комісар місцевої паливної промисловості РРФСР.
У вересні 1942 — 11 січня 1944 року — заступник голови Ради народних комісарів РРФСР.
У 1943—1957 роках — заступник міністра електростанцій СРСР.
З 1957 року — персональний пенсіонер за станом здоров'я.
Помер 15 грудня 1963 року в Москві.

## Нагороди
- три ордени Леніна
- медаль «За взяття Берліна» (1945)
- медалі

title: Баусін Олексій Федорович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Баусін Олексій Федорович
| зображення           = Баусін Олексій Федорович.jpg
| розмір_зображення    = 200 пкс
| дата_народження      = 3.10.1900
| місце_народження     = село Ількіно [[Владимирська губернія|Владимирської губернії]], тепер [[Кіржацький район|Кіржацького району]] [[Владимирська область|Владимирської області]], [[Російська Федерація]]
| дата_смерті          = 15.12.1963
| місце_смерті         = місто [[Москва]], тепер [[Російська Федерація]]
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       = [[росіянин]]
| військове звання     =
| партія               = [[КПРС]]
| нагороди             = {{орден Леніна}}{{орден Леніна}}{{орден Леніна}}{{медаль «За взяття Берліна»}}
}}
{{Однофамільці|Баусін}}
'''Олексій Федорович Баусін''' ({{ДН|3|10|1900}}, село Ількіно [[Владимирська губернія|Владимирської губернії]], тепер [[Кіржацький район|Кіржацького району]] [[Владимирська область|Владимирської області]], [[Російська Федерація]] — {{ДС|15|12|1963}}, місто [[Москва]], тепер [[Російська Федерація]]) — [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|радянський]] діяч, народний комісар місцевої паливної промисловості РРФСР, заступник голови Ради народних комісарів РРФСР.

== Життєпис ==
З вересня 1919 року служив у Червоній армії, учасник громадянської війни в Росії.

У 1925 році закінчив торф'яне відділення Сільськогосподарської академії імені Тимірязєва в Москві.

З 1925 року працював директором торф'яного підприємства.

Член [[ВКП(б)]] з 1928 року.

У 1938—1939 роках — начальник Головторфу Народного комісаріату важкої промисловості СРСР.

У жовтні 1939 — вересні 1942 року — народний комісар місцевої паливної промисловості РРФСР.

У вересні 1942 — 11 січня 1944 року — заступник голови Ради народних комісарів РРФСР.

У 1943—1957 роках — заступник міністра електростанцій СРСР.

З 1957 року — персональний пенсіонер за станом здоров'я.

Помер 15 грудня 1963 року в Москві.

== Нагороди ==
* три [[орден Леніна|ордени Леніна]]
* [[медаль «За взяття Берліна»]] (1945)
* медалі

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.knowbysight.info/BBB/11939.asp Баусин Алексей Фёдорович] {{ref-ru}}
* газета «Правда»(Москва), 18.12.1963 {{ref-ru}}

{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Члени КПРС]]

title: Баусін Олексій Федорович

Народився: 3 жовтня 1900 · село Ількіно Владимирської губернії, тепер Кіржацького району Владимирської області, Російська Федерація

Помер: 15 грудня 1963 (63 роки) · місто Москва, тепер Російська Федерація

Національність: росіянин

Партія: КПРС

Нагороди: Медаль «За взяття Берліна»


text:
# Янаґава-хан (Тікуґо)
Янаґава-хан  (яп. 柳河藩, やながわはん) — хан в Японії, у провінції Тікуґо, регіоні Кюсю.

## Короткі відомості
- Адміністративний центр: місто Янаґава (сучасне місто Янаґава префектури Фукуока).

- Дохід:

320 000 коку протягом 1600—1620;
109 000 коку протягом 1620—1871.
- До 1620 управлявся родом Танака, що належав до тодзама і мав статус володаря провінції (国主).

З 1620 управлявся родом Татібана, що був переведений з Танаґура-хан у провінції Муцу. Цей рід належав до тодзама і мав статус володаря замку (城主). Голови роду мали право бути присутніми у великій залі аудієнцій сьоґуна.
- Ліквідований в 1871.

## Правителі
| №  | Ім'я              | Ім'я     | Роки      | Ранг, титул            | Примітки                        |
| -- | ----------------- | -------- | --------- | ---------------------- | ------------------------------- |
| 1  | Танака Йосімаса   | 田中吉政 | 1600—1609 | 従四位下 筑後守 侍従   | Син Танаки Сіґемаси             |
| 2  | Танака Тадамаса   | 田中忠政 | 1609—1620 | 従四位下 筑後守 侍従   | Четвертий син Танаки Йосімаси   |
| 1  | Татібана Мунесіґе | 立花宗茂 | 1620—1638 | 従四位下 左近将監 侍従 | Старший син Такахасі Сідзутане  |
| 2  | Татібана Тадасіґе | 立花忠茂 | 1638—1664 | 従四位下 左近将監 侍従 | Другий син Такахасі Сідзутане   |
| 3  | Татібана Акітора  | 立花鑑虎 | 1664—1696 | 従四位下 左近将監 侍従 | Четвертий син Татібани Мунесіґе |
| 4  | Татібана Акіто    | 立花鑑任 | 1696—1721 | 従四位下 飛騨守        | Другий син Татібани Акітори     |
| 5  | Татібана Садайосі | 立花貞俶 | 1721—1744 | 従四位下 肥後守 侍従   | Син Татібани Садаакіри          |
| 6  | Татібана Саданорі | 立花貞則 | 1744—1746 | 従四位下 飛騨守        | Другий син Татібани Садайосі    |
| 7  | Татібана Акінао   | 立花鑑通 | 1746—1797 | 従四位下 左近将監 侍従 | Третій син Татібани Садайосі    |
| 8  | Татібана Акіхіса  | 立花鑑寿 | 1797—1820 | 従四位下 左近将監      | П'ятий син Татібани Акінао      |
| 9  | Татібана Акіката  | 立花鑑賢 | 1820—1830 | 従四位下 左近将監      | Старший син Татібани Акікадзу   |
| 10 | Татібана Акіхіро  | 立花鑑広 | 1830—1833 | —                      | Старший син Татібани Акікати    |
| 11 | Татібана Акінобу  | 立花鑑備 | 1833—1845 | 従四位下 左近将監      | Другий син Татібани Акікати     |
| 12 | Татібана Акітомо  | 立花鑑寛 | 1845—1871 | 従二位 左近将監 少将   | Другий син Татібани Хісайосі    |

title: Янаґава-хан (Тікуґо)

wikitext:
{{Otheruses2|Янаґава-хан}}
{{unibox}}
[[Файл:Japanese Crest mitu Tomoe 1.svg|міні|праворуч|Мон роду Танака]]
[[Файл:Gion Mamori.svg|міні|праворуч|Мон роду Татібана]]

'''Янаґава-хан ''' ({{lang-ja|柳河藩, やながわはん}}) — [[хан (Японія)|хан]] в [[Японія|Японії]], у провінції [[провінція Тікуґо|Тікуґо]], регіоні [[регіон Кюсю|Кюсю]].

== Короткі відомості ==
* Адміністративний центр: місто Янаґава (сучасне місто [[Янаґава, Фукуока|Янаґава]] префектури [[префектура Фукуока|Фукуока]]).

* Дохід:
:320 000 [[коку (міра)|коку]] протягом [[1600]]—[[1620]];
:109 000 коку протягом [[1620]]—[[1871]].

* До 1620 управлявся родом [[рід Танака|Танака]], що належав до [[тодзама]] і мав статус володаря провінції (国主).
:З 1620 управлявся родом [[рід Татібана|Татібана]], що був переведений з [[Танаґура-хан]] у провінції [[провінція Муцу|Муцу]]. Цей рід належав до [[тодзама]] і мав статус володаря замку (城主). Голови роду мали право бути присутніми у [[охірома|великій залі аудієнцій]] сьоґуна.

* [[Ліквідація ханів|Ліквідований]] в [[1871]].

== Правителі ==
{|class=wikitable width=90 %
|-
!width="2%"|№
!width="20%" colspan=2|Ім'я
!width="8%"|Роки
!width="15%"|Ранг, титул
!width="25%"|Примітки
|-
|1
|[[Танака Йосімаса]]
|田中吉政
|1600—1609
|従四位下 筑後守 侍従
|Син [[Танака Сіґемаса|Танаки Сіґемаси]]
|-
|2
|[[Танака Тадамаса]]
|田中忠政
|1609—1620
|従四位下 筑後守 侍従
|Четвертий син [[Танака Йосімаса|Танаки Йосімаси]]
|-
|1
|[[Татібана Мунесіґе]]
|立花宗茂
|1620—1638
|従四位下 左近将監 侍従
|Старший син [[Такахасі Сідзутане]]<ref>Такахасі Сідзутане був одним із видатних полководців північного Кюсю. Він віддав свого сина [[Татібана Досецу|Татібані Досецу]] як називного сина.</ref>
|-
|2
|[[Татібана Тадасіґе]]
|立花忠茂
|1638—1664
|従四位下 左近将監 侍従
|Другий син [[Такахасі Сідзутане]]
|-
|3
|[[Татібана Акітора]]
|立花鑑虎
|1664—1696
|従四位下 左近将監 侍従
|Четвертий син [[Татібана Мунесіґе|Татібани Мунесіґе]]
|-
|4
|[[Татібана Акіто]]
|立花鑑任
|1696—1721
|従四位下 飛騨守
|Другий син [[Татібана Акітора|Татібани Акітори]]
|-
|5
|[[Татібана Садайосі]]
|立花貞俶
|1721—1744
|従四位下 肥後守 侍従
|Син [[Татібана Садаакіра|Татібани Садаакіри]]<ref>Татібана Садаакіра був сьомим сином Татібани Тадасіґе.</ref>
|-
|6
|[[Татібана Саданорі]]
|立花貞則
|1744—1746
|従四位下 飛騨守
|Другий син [[Татібана Садайосі|Татібани Садайосі]]
|-
|7
|[[Татібана Акінао]]
|立花鑑通
|1746—1797
|従四位下 左近将監 侍従
|Третій син [[Татібана Садайосі|Татібани Садайосі]]
|-
|8
|[[Татібана Акіхіса]]
|立花鑑寿
|1797—1820
|従四位下 左近将監
|П'ятий син [[Татібана Акінао|Татібани Акінао]]
|-
|9
|[[Татібана Акіката]]
|立花鑑賢
|1820—1830
|従四位下 左近将監
|Старший син [[Татібана Акікадзу|Татібани Акікадзу]]<ref>Татібана Акікадзу був четвертим сином Татібани Акінао.</ref>
|-
|10
|[[Татібана Акіхіро]]
|立花鑑広
|1830—1833
| —
|Старший син [[Татібана Акіката|Татібани Акікати]]
|-
|11
|[[Татібана Акінобу]]
|立花鑑備
|1833—1845
|従四位下 左近将監
|Другий син [[Татібана Акіката|Татібани Акікати]]
|-
|12
|[[Татібана Акітомо]]
|立花鑑寛
|1845—1871
|従二位 左近将監 少将
|Другий син [[Татібана Хісайосі|Татібани Хісайосі]]
|-
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела та література ==
{{Рубель Японська цивілізація}}

== Посилання ==
* {{ref-ja}} [http://www.asahi-net.or.jp/~me4k-skri/han/hantop.html Список трьохсот ханів періоду Едо] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141105132143/http://www.asahi-net.or.jp/~me4k-skri/han/hantop.html |date=5 листопада 2014 }}

[[Категорія:Хани Японії]]

Засновник: Tachibana Muneshiged

Країна: Японія

Столиця: Янаґава

Адміністративна одиниця: Провінція Тікуґо

Розташування штаб-квартири: замок Янагаваd

Замінений на: Mizuma Prefectured


text:
# GNLY
GNLY (англ. Granulysin) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 2-ї хромосоми. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 145 амінокислот, а молекулярна маса — 16 374.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MATWALLLLA |  | AMLLGNPGLV |  | FSRLSPEYYD |  | LARAHLRDEE |  | KSCPCLAQEG |
| PQGDLLTKTQ |  | ELGRDYRTCL |  | TIVQKLKKMV |  | DKPTQRSVSN |  | AATRVCRTGR |
| SRWRDVCRNF |  | MRRYQSRVTQ |  | GLVAGETAQQ |  | ICEDLRLCIP |  | STGPL      |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Кодований геном білок за функціями належить до антибіотиків, антимікробних білків, фунгіцидів.
Задіяний у таких біологічних процесах як поліморфізм, альтернативний сплайсинг.
Секретований назовні.

title: GNLY

wikitext:
{{Картка гена}}
'''GNLY''' ({{lang-en|Granulysin}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 2-ї хромосоми.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:4414 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:4414 |language=англ. |accessdate=28 серпня 2017 |url-status=dead }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 145 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 16 374<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/P22749#sequences |title=UniProt, P22749 |language=англ. |accessdate=28 серпня 2017 |archive-date=29 серпня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170829203222/http://www.uniprot.org/uniprot/P22749#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MATWALLLLA		AMLLGNPGLV		FSRLSPEYYD		LARAHLRDEE		KSCPCLAQEG

PQGDLLTKTQ		ELGRDYRTCL		TIVQKLKKMV		DKPTQRSVSN		AATRVCRTGR

SRWRDVCRNF		MRRYQSRVTQ		GLVAGETAQQ		ICEDLRLCIP		STGPL

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функціями належить до [[антибіотики|антибіотик]]ів, [[антимікробний білок|антимікробних білків]], [[фунгіциди|фунгіцид]]ів.
Задіяний у таких біологічних процесах як поліморфізм, [[альтернативний сплайсинг]].
Секретований назовні.

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=A cDNA clone expressed in natural killer and T cells that likely encodes a secreted protein. |journal=J. Exp. Med. |автор=Yabe T., McSherry C., Bach F.H., Houchins J.P. |дата=1990 |сторінки=1159 — 1163|volume=172}} {{PMID|2212946}} {{DOI|10.1084/jem.172.4.1159}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
* {{cite journal|назва=Granulysin: a novel antimicrobial peptide of cytolytic T lymphocytes and natural killer cells. |journal=[[Biochem. Pharmacol.]] |автор=Krensky A.M. |дата=2000 |сторінки=317 — 320|volume=59}} {{PMID|10644038}} {{DOI|10.1016/S0006-2952(99)00177-X}}
* {{cite journal|назва=Biosynthesis of granulysin, a novel cytolytic molecule. |journal=Mol. Immunol. |автор=Hanson D.A., Kaspar A.A., Poulain F.R., Krensky A.M. |дата=1999 |сторінки=413 — 422|volume=36}} {{PMID|10449094}} {{DOI|10.1016/S0161-5890(99)00063-2}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 2 (людина)|Хромосома 2]]

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

{{protein-stub}}

[[Категорія:Антибіотики]]

title: GNLY

PDB: Пошук для людей: PDBe RCSB

title: Ідентифікатори

Символи: GNLY, 519, D2S69E, LAG-2, LAG2, NKG5, TLA519, granulysin

Зовнішні ІД: OMIM: 188855 HomoloGene: 136805 GeneCards: GNLY

title: Шаблон експресії

Шаблон експресії:
·
Більше даних

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

PubMed search: н/д

Ортологи: Вікідані