text:
# Проривання корпоративної завіси
Підняття корпоративної завіси (або вуалі), в британському, американському праві відома як англ. piercing the corporate veil; alter ego doctrine; alter ego theory — це ситуація заперечення корпоративної правосуб’єктності компанії, коли відмінність між компанією та особою, яка за нею стоїть, заперечується в тій мірі, в якій це необхідно для вирішення спору, що виникло через те, що правосуб'єктність компанії була лише фасадом (симуляцією, пустою оболонкою) або зловживанням. Підняття  (пронизування) корпоративної завіси відноситься до ситуації, коли суди визнають недійсною обмежену відповідальність і скасовують її. Це правова ситуація в комерційному праві, а особливо в корпоративному праві, яка передбачає, що акціонери несуть солідарну відповідальність за борги компанії в певних випадках, чим чітко роз’яснюється її правовий принцип відмови від прав особистості. Таким чином, коли корпоративну завісу піднято, бенефіціари отримують відповідальність незалежної юридичної особи, що є засобом захисту кредиторів від явних зловживань з боку засновників юридичних осіб, які їх контролюють.
У правовій доктрині підняття корпоративної завіси з корпорації розглядається як низка сформованих судовою практикою винятків із принципу самостійності та незалежності корпорації, які пояснюють випадки відмови від ознаки обмеженої відповідальності юридичної особи.

## Використовувані назви
Інші назви, що використовуються: «пронизування корпоративної вуалі», «зняття корпоративної вуалі»,
«підняття корпоративної завіси», «підняття копоративної вуалі», «проривання корпоративної завіси», «проникнення за корпоративну вуаль», також англ. «lifting the corporate veil», нім. «Durchgriffshaftung» в німецькому праві, «нід. doorbraak van aansprakelijkheid» — в праві Нідерландів. В роботах різних авторів у правовій літературі використовуються також такі синонімічні поняття: прокол корпоративної вуалі, проникнення за корпоративну оболонку, відкриття корпоративної завіси, «доктрина «обманного використання корпоративної форми».

Корпоративна вуаль — стан, коли акціонери компанії не несуть відповідальність за борги підприємства. Принцип обмеженої відповідальності корпорацій є основою корпоративної вуалі. Така  «корпоративна завіса» є бар’єром, що відокремлює юридичну особу від її учасників.

## Мета
Мета зняття корпоративної вуалі полягає у врегулюванні дисбалансу інтересів, що виникає між учасниками правовідносин внаслідок зловживання обмеженою відповідальністю і автономністю корпорації.

## Огляд
Корпорація наділяється окремою особистістю від своїх членів і пов’язаних сторін (акціонерів, посадових осіб тощо) і стає незалежним суб’єктом прав і обов’язків. Компаніям надається правосуб'єктність, оскільки вони виконують функції, корисні для національної економіки. Таким чином, у випадках, коли корпоративною правосуб’єктністю зловживається або коли корпоративна правосуб’єктність зведена до простої формальності, компанія не виконує функцію, корисну для національної економіки, то у певних випадках визнання формальної незалежності корпорацій може мати наслідки, які суперечать справедливості або коли дії компанії є серйозними порушеннями. У таких випадках ототожнення корпорації з людьми, які стоять за нею (контролюючими акціонерами, менеджерами тощо), призводить до заперечення корпоративної особистості. Це відрізняється від розпуску компанії у тому сенсі, що воно не призводить до припинення права власності.
Таким чином, правосуб'єктність компанії заперечується в обсязі, необхідному для вирішення справи, а компанія та ті, хто за нею стоїть, прирівнюються. Так, Alter ego doctrine є доктриною ототожнення юридичної особи та її членів. Наслідком застосування відмови від правосуб’єктності є те, що сторони за лаштунками (контрольні акціонери, керівники тощо) матимуть ті самі борги, що й борги компанії (позитивний ефект права).
Неправомірна поведінка корпорацій може включати такі зловживання, де, наприклад, відбувається змішування особистих і корпоративних активів або коли йдеться про недостатню капіталізацію під час реєстрації. Суди скасовують обмежену відповідальність і покладають на акціонерів або директорів корпорації особисту відповідальність за дії або борги такої корпорації. Найчастіше це зустрічається в закритих корпораціях.
У різних юрисдикціях США підставами для прориву корпоративної завіси можуть бути випадки, коли корпорація, про яку йдеться, є лише альтер-его або просто інструментом материнської компанії чи її акціонерів; або кіснує надмірний контроль у поєднанні з порушеннями в діяльності корпорації; або корпорація перебуває під впливом і контролем особи, яка є її альтер-его — існує єдність інтересів і власності так, що одне є невіддільним від іншого, а фіктивність окремої юридичної особи уможливлює шахрайство або сприяє несправедливості; або акціонер використовував корпорацію як свого агента для ведення бізнесу в індивідуальній якості; або учасник (учасники) мав намір використати корпорацію для вчинення фактичного шахрайства, а корпорація вчинила фактичне шахрайство насамперед для прямої особистої вигоди відповідача; корпорація використовується для уникнення юридичних обмежень щодо фізичних або корпорацій; або сторона приховує або не розкриває істотний факт, про який їй відомо, інша сторона не знає про цей факт і не має рівних можливостей дізнатися правду, сторона має намір, щоб інша сторона вчинила певні дії, приховуючи або не розкриваючи факт, і інша сторона зазнає шкоди в результаті дій, не знаючи про нерозкритий факт.
Загальноприйнятий факт, що майно та відповідальність юридичної особи є відокремленими від фізичної особи, використовується недобросовісними боржниками для уникнення відповідальності перед кредиторами. І загалом, кредитори не мають права позову проти корпоративних акціонерів, якщо дотримані всі формальності. Однак, коли компанія створюється шахрайським шляхом з метою уникнення відповідальності, кредитори можуть проникнути крізь корпоративну завісу. У цих випадках суд притягне принципала до відповідальності відповідно до доктрини вищого рівня. Тягар встановлення відповідальності alter ego лежить на позивачі. Хоча законодавство в різних штатах відрізняється, суди, як правило, мають сильну презумпцію проти прориву корпоративної завіси і роблять це лише у випадках серйозних порушень.
Партнери несуть повну відповідальність, якщо юридичну особу компанії було створено таким чином, щоб відволікти від неї обов'язки шляхом створення фіктивних компаній або установ і таким чином компанія є справжнім маскуванням агентів. Зазвичай компанія розглядається як корпоративна юридична особа, яка несе повну відповідальність за борги та є єдиним бенефіціаром кредиту, і країни підтримують цей принцип поділу особистості (принцип, згідно з яким юридична особа є відокремленою від своїх засновників і учасників, і самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, та не відповідає за зобов'язання її учасника), але у виняткових ситуаціях юридична особа не враховується, суд скасовує або ігнорує корпоративний статус групи акціонерів, посадових осіб і директорів корпорації щодо їхньої обмеженої відповідальності (яка закладена в основу концепції існування юридичної особи) і тоді, через розривання корпоративної завіси, обов'язки юридичної особи змішуються з правами чи обов'язками її власників.

title: Проривання корпоративної завіси

wikitext:
'''Підняття корпоративної завіси'''<ref name="банасько"/> (або вуалі),<ref name="банасько"/> в [[Велика Британія|британському]], [[США|американському]] праві відома як {{lang-en|piercing the corporate veil; alter ego doctrine; alter ego theory}}<ref>''І. Спасибо-Фатєєва, член-кореспондент АПрН України.'' Деякі проблеми, пов’язані з участю держави Україна в цивільно-правових відносинах / Вісник Академії правових наук України, № 4 (47), Харків 2006. (Стор.: 104) [https://visnyk.kh.ua/web/uploads/journals_pdf/Vestnik4_2006.pdf PDF]</ref><ref name="махінчук"/><ref name="карнаух"/><ref>{{Cite web|url=http://cedeflaw.org/pdfs/2011116134733-38.pdf|title=Teoría del Alter Ego en la formación de sociedades de capital para eludir impuestos.|last=Van Thienen|first=Pablo|year=2009|publisher=CEDEF Law & Finance|doi=|pmid=}}</ref> — це ситуація заперечення корпоративної [[Правосуб'єктність|правосуб’єктності]] компанії, коли відмінність між компанією та особою, яка за нею стоїть, заперечується в тій мірі, в якій це необхідно для вирішення спору, що виникло через те, що правосуб'єктність компанії була лише фасадом<ref name="карнаух"/> (симуляцією,<ref name="карнаух"/> пустою оболонкою<ref name="карнаух"/>) або зловживанням. Підняття  (пронизування) корпоративної завіси відноситься до ситуації, коли суди визнають недійсною [[Обмежена відповідальність|обмежену відповідальність]] і скасовують її.<ref name="корнельський">[https://www.law.cornell.edu/wex/piercing_the_corporate_veil «Piercing the corporate veil»] | [[Корнелльський університет]] | www.law.cornell.edu</ref><ref name="косіонова"/> Це правова ситуація в [[Комерційне право|комерційному праві]], а особливо в [[корпоративне право|корпоративному праві]],<ref name="юрченко">''Руслан Юрченко''. [https://yur-gazeta.com/publications/practice/korporativne-pravo-ma/znyattya-korporativnoyi-vuali-v-ukrayini.html Зняття корпоративної вуалі в Україні] / Юридична газета online. №12 (718) | 25 червня 2020 | yur-gazeta.com</ref><ref name="жорнокуй">''Жорнокуй Ю.М.'' Доктрина "проникнення за корпоративну вуаль": світовий досвід та сучасні реалії українського правозастосування / Форум права. — 2016. — № 4. — С. 127–132. [http://nbuv.gov.ua/UJRN/FP_index.htm_2016_4_22 Доступ]</ref> яка передбачає, що [[акціонер]]и несуть солідарну відповідальність за борги компанії в певних випадках, чим чітко роз’яснюється її правовий принцип відмови від прав особистості. Таким чином, коли корпоративну завісу піднято, [[бенефіціар]]и отримують відповідальність незалежної юридичної особи, що є засобом захисту кредиторів від явних зловживань з боку засновників юридичних осіб, які їх контролюють.<ref name="банасько"/>

У правовій доктрині підняття корпоративної завіси з корпорації розглядається як низка сформованих судовою практикою винятків із принципу самостійності та незалежності корпорації, які пояснюють випадки відмови від ознаки обмеженої відповідальності [[юридична особа|юридичної особи]].<ref name="банасько"/>

== Використовувані назви ==
Інші назви, що використовуються: «пронизування корпоративної вуалі»,<ref>''Хомко С.В.'' [https://dominanta-law.com/vidpovidalnist-vlasnykiv-biznesu-i-posadovykh-osib-u-vypadku-bankrutstva-yurydychnoyi-osoby Відповідальність власників бізнесу і посадових осіб у випадку банкрутства юридичної особи] | 01.11.2023 | dominanta-law.com
</ref> «зняття корпоративної вуалі»,<ref name="балабан">''Дмитро Балабан.'' [https://www.epravda.com.ua/columns/2023/03/7/697743/ Коли борги ТОВ можуть стати боргами його засновників] | 7 березня 2023 | [[epravda.com.ua]]</ref><ref>''Владислав Соколовський.'' [https://forbes.ua/company/sudy-nachali-aktivno-privlekat-vladeltsev-za-dolgi-ikh-kompaniy-kak-rabotaet-subsidiarnaya-otvetstvennost-02062021-1730 Суди почали активно притягувати власників за борги їхніх компаній. Як працює субсидіарна відповідальність] | 02 червня 2021 | [[forbes.ua]]</ref>
«підняття корпоративної завіси»,<ref>''Анатолій Єфіменко.'' [https://zn.ua/ukr/LAW/amerikanskiy_dosvid_ochima_ukrayintsya.html Американський досвід очима українця] | 12 сiчня 2007 | [[zn.ua]]</ref><ref name="банасько">''Олександр Банасько,  суддя судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.'' Притягнення до субсидіарної відповідальності у справах про банкрутство. (див. розділ: Доктрина зняття корпоративної вуалі, стор.: 4/31) [https://supreme.court.gov.ua/userfiles/media/new_folder_for_uploads/supreme/2023_prezent/2023_05_22_prezent_subsid_vidpov.pdf PDF] | [[Верховний Суд України|supreme.court.gov.ua]]</ref> «підняття копоративної вуалі»,<ref name="карнаух"/><ref name="банасько"/> «проривання корпоративної завіси»,<ref name="махінчук">''Махінчук В. М.''
Piercing the corporate veil (зняття корпоративної вуалі): поняття та зміст доктрини / Науковий вісник Херсонського державного університету. Серія: Юридичні науки. — 2015. — Вип. 3(1). — С. 136-140. [http://nbuv.gov.ua/UJRN/Nvkhdu_jur_2015_3%281%29__35 Доступ]</ref> «проникнення за корпоративну вуаль»,<ref name="жорнокуй"/> також {{lang-en|«lifting the corporate veil»}}, {{lang-de|«Durchgriffshaftung»}} в німецькому праві, «{{lang-nl|doorbraak van aansprakelijkheid}}» — в праві [[Нідерланди|Нідерландів]].<ref name="махінчук"/> В роботах різних авторів у правовій літературі використовуються також такі синонімічні поняття: прокол корпоративної вуалі, проникнення за корпоративну оболонку, відкриття корпоративної завіси, «доктрина «обманного використання корпоративної форми».<ref name="махінчук"/> <br>
Корпоративна вуаль — стан, коли акціонери компанії [[Обмежена відповідальність|не несуть відповідальність за борги підприємства]]. Принцип обмеженої відповідальності корпорацій є основою корпоративної вуалі.<ref name="банасько"/> Така  «корпоративна завіса» є бар’єром, що відокремлює юридичну особу від її учасників.<ref>[https://supreme.court.gov.ua/supreme/pres-centr/news/1094985/ Представники Верховного Суду обговорили питання судової практики у корпоративній сфері] | 26 березня 2021 | supreme.court.gov.ua</ref>

== Мета ==
Мета зняття корпоративної вуалі полягає у врегулюванні дисбалансу інтересів, що виникає між учасниками правовідносин внаслідок зловживання [[обмежена відповідальність|обмеженою відповідальністю]] і автономністю корпорації.<ref name="банасько"/>

== Огляд ==
Корпорація наділяється окремою особистістю від своїх членів і пов’язаних сторін (акціонерів, посадових осіб тощо) і стає незалежним суб’єктом прав і обов’язків. Компаніям надається правосуб'єктність, оскільки вони виконують функції, корисні для національної економіки. Таким чином, у випадках, коли корпоративною правосуб’єктністю зловживається або коли корпоративна правосуб’єктність зведена до простої формальності, компанія не виконує функцію, корисну для національної економіки, то у певних випадках визнання формальної незалежності корпорацій може мати наслідки, які суперечать справедливості або коли дії компанії є серйозними порушеннями. У таких випадках ототожнення корпорації з людьми, які стоять за нею (контролюючими акціонерами, менеджерами тощо), призводить до ''заперечення корпоративної особистості''.<ref name="жорнокуй"/> Це відрізняється від розпуску компанії у тому сенсі, що воно не призводить до припинення [[Право власності|права власності]].

Таким чином, правосуб'єктність компанії заперечується в обсязі, необхідному для вирішення справи, а компанія та ті, хто за нею стоїть, прирівнюються. Так, ''Alter ego doctrine'' є доктриною ототожнення юридичної особи та її членів.<ref name="махінчук"/> Наслідком застосування відмови від правосуб’єктності є те, що сторони за лаштунками (контрольні акціонери, керівники тощо) матимуть ті самі борги, що й борги компанії (позитивний ефект права).

Неправомірна поведінка корпорацій може включати такі зловживання, де, наприклад, відбувається змішування особистих і корпоративних активів або коли йдеться про недостатню капіталізацію під час реєстрації.<ref name="корнельський"/> Суди скасовують [[Обмежена відповідальність|обмежену відповідальність]] і покладають на акціонерів або директорів корпорації особисту відповідальність за дії або борги такої корпорації.<ref name="корнельський"/> Найчастіше це зустрічається в закритих корпораціях.<ref name="корнельський"/>

У різних юрисдикціях [[США]] підставами для прориву корпоративної завіси можуть бути випадки, коли корпорація, про яку йдеться, є лише альтер-его або просто інструментом материнської компанії чи її акціонерів; або кіснує надмірний контроль у поєднанні з порушеннями в діяльності корпорації; або корпорація перебуває під впливом і контролем особи, яка є її [[Alter ego|альтер-его]] — існує єдність інтересів і власності так, що одне є невіддільним від іншого, а фіктивність окремої юридичної особи уможливлює шахрайство або сприяє несправедливості; або акціонер використовував корпорацію як свого агента для ведення бізнесу в індивідуальній якості; або учасник (учасники) мав намір використати корпорацію для вчинення фактичного шахрайства, а корпорація вчинила фактичне шахрайство насамперед для прямої особистої вигоди відповідача; корпорація використовується для уникнення юридичних обмежень щодо фізичних або корпорацій; або сторона приховує або не розкриває істотний факт, про який їй відомо, інша сторона не знає про цей факт і не має рівних можливостей дізнатися правду, сторона має намір, щоб інша сторона вчинила певні дії, приховуючи або не розкриваючи факт, і інша сторона зазнає шкоди в результаті дій, не знаючи про нерозкритий факт.<ref name="корнельський"/>
Загальноприйнятий факт, що майно та відповідальність юридичної особи є відокремленими від фізичної особи, використовується недобросовісними боржниками для уникнення відповідальності перед кредиторами.<ref name="махінчук"/><ref name="юрченко"/> І загалом, кредитори не мають права позову проти корпоративних акціонерів, якщо дотримані всі формальності. Однак, коли компанія створюється шахрайським шляхом з метою уникнення відповідальності, кредитори можуть проникнути крізь корпоративну завісу.<ref name="корнельський"/> У цих випадках суд притягне [[принципал]]а до відповідальності відповідно до доктрини вищого рівня. Тягар встановлення відповідальності alter ego лежить на позивачі. Хоча законодавство в різних штатах відрізняється, суди, як правило, мають сильну презумпцію проти прориву корпоративної завіси і роблять це лише у випадках серйозних порушень.<ref name="корнельський"/>

Партнери несуть повну відповідальність, якщо юридичну особу компанії було створено таким чином, щоб відволікти від неї обов'язки шляхом створення фіктивних компаній або установ і таким чином компанія є справжнім маскуванням агентів. Зазвичай компанія розглядається як корпоративна юридична особа, яка несе повну відповідальність за борги та є єдиним [[бенефіціар]]ом кредиту, і країни підтримують цей принцип поділу особистості (принцип, згідно з яким юридична особа є відокремленою від своїх засновників і учасників, і самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, та не відповідає за зобов'язання її учасника<ref name="махінчук"/><ref name="карнаух"/>), але у виняткових ситуаціях [[юридична особа]] не враховується, [[суд]] скасовує<ref name="карнаух"/> або ігнорує<ref name="карнаух">''Карнаух Т.''
Доктрина "підняття корпоративної вуалі": сутність та перспективи застосування в Україні / Юридична Україна. — 2013. — № 3. — С. 53-60. [http://nbuv.gov.ua/UJRN/urykr_2013_3_12 Доступ] </ref><ref>[http://legalweekly.com.ua/index.php?id=16061&show=news&newsid=121445 Проникаючи за корпоративну вуаль] | Газета «Правовий тиждень»
</ref> корпоративний статус групи акціонерів, посадових осіб і директорів корпорації щодо їхньої обмеженої відповідальності (яка закладена в основу [[концепція|концепції]] існування юридичної особи<ref name="махінчук"/>) і тоді, через розривання корпоративної завіси, обов'язки юридичної особи змішуються з правами чи обов'язками її власників.<ref>''Іванова М.І., Чанцева Т.П.'' «Зняття корпоративної вуалі»: перспективи застосування в Україні / Теоретичні та практичні проблеми застосування норм цивільного, трудового та господарського права в сучасних умовах: матеріали Всеукр. наук.-практ. конф. (м. Дніпро, 23 листопада 2018 р.): у 2 ч. — Ч. 1. Погляди теоретиків та практиків. — Дніпро: Вид. Біла К.О., 2018. — С. 152-154. [http://er.dduvs.in.ua/handle/123456789/2212 Доступ]</ref><ref name="балабан"/><ref name="косіонова">''Косінова Д., Діденко В.'' Доктрина «Зняття корпоративної вуалі»: Міжнародний приватно-правовий досвід / [http://perspectives.pp.ua/index.php/nts/article/view/4818 Наука і техніка сьогодні № 7(21) (2023)]. (Стор.: 42) {{DOI|10.52058/2786-6025-2023-7(21)-36-49}}</ref>

== Див. також ==
* [[Інкорпорація]]
* [[Юридична особа]]
* [[Обмежена відповідальність]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
;Книги
*{{cite book |first1=T. L. |last1=Hazen |first2=J. W. |last2=Markham |title=Corporations and Other Business Enterprises |year=2003 |isbn=0-314-26476-0 |pages=124–144|publisher=Thomson/West |url=https://archive.org/details/corporationsothe0000haze_c8i9/page/124/}}

;Статті
* {{cite journal |first=C. |last=Alting |title=Piercing the corporate veil in German and American law - Liability of individuals and entities: a comparative view |date=1994–1995 |volume=2 |journal=Tulsa Journal Comparative & International Law |pages=187}}
* {{cite journal |first=Adolf A., Jr. |last=Berle |title=The Theory of Enterprise Entity |year=1947 |jstor=1118398 |volume=47 |issue=3 |journal=Columbia Law Review |pages=343–358|doi=10.2307/1118398 }}
* {{cite journal |first1=E. J. |last1=Cohn |first2=C. |last2=Simitis |title='Lifting the Veil' in the Company Laws of the European Continent |year=1963 |url=http://journals.cambridge.org/action/displayAbstract?fromPage=online&aid=1473344 |volume=12 |issue=1 |journal=The International and Comparative Law Quarterly |pages=189–225 |doi=10.1093/iclqaj/12.1.189}}
*{{cite journal |first=John |last=Dewey |title=The Historic Background of Corporate Legal Personality |year=1926 |volume=35 |issue=6 |journal=[[Yale Law Journal]] |pages=655–673 |doi=10.2307/788782 |jstor=788782 |jstor-access=free}}
* {{cite journal |first1=Henry |last1=Hansmann |first2=Reinier |last2=Kraakman |title=Toward unlimited shareholder liability for corporate torts |year=1991 |jstor=796812 |volume=100 |issue=7 |journal=Yale Law Journal |pages=1879–1934|doi=10.2307/796812 |url=https://digitalcommons.law.yale.edu/fss_papers/5035 }}
* {{cite journal |first1=Henry  |last1=Hansmann |first2=Reinier |last2=Kraakman |first3=Richard |last3=Squire |title=Law and the Rise of the Firm |url=https://archive.org/details/sim_harvard-law-review_2006-03_119_5/page/1333  |year=2006 |volume=119 |journal=Harvard Law Review |issue=5 |pages=1333–1403 |jstor=4093574}}
* {{cite journal |first1=Arthur W., Jr. |last1=Machen |title=Corporate Personality |year=1910 |volume=24 |issue=4 |journal=[[Harvard Law Review]] |pages=253–267 |doi=10.2307/1324056 |jstor=1324056 |jstor-access=free}}

[[Категорія:Корпоративне право]]


text:
# Мучениця Кетеван
Мучениця Кетеван (груз. ქეთევან წამებული) (1560–1624, Шираз) — цариця східно грузинського царства Кахетія. Походила з царського роду Багратіоні. Дружина царя Давида I, мати царя Теймураз I.
Після смерті чоловіка присвятила себе будівництву церков, монастирів і лікарень. Перський шах Аббас I взяв у заручники сина Кетеван Теймураза, і кілька років тримав його при своєму дворі, проте Теймураз зберігав стійкість у християнській вірі і був зрештою відпущений. Через якийсь час шах став погрожувати тим, що зверне Грузію в руїни. Бажаючи запобігти війні, цариця Кетеван вирішила сама відправитися до шаха з багатими дарами і навіть запропонувати себе в заручниці. У Ісфахані її разом з онуками — Олександром і Леваном — кинули до в'язниці, де вона провела 10 болісних років. Шах обіцяв зробити її царицею Персії, якщо тільки вона прийме іслам. Однак ні тортури, ні підкуп не могли похитнути її твердість у вірі. Нарешті, 13 вересня 1624, після тортур розпеченими щипцями, її спалили.

wikiname: ukwiki

title: Мучениця Кетеван

in_language: uk

wikitext:
{{Святий|день пам'яті=[[13 вересня]]}}
'''Мучениця Кетеван''' ({{lang-ka|ქეთევან წამებული}}) (1560–1624, [[Шираз]]) — цариця східно [[грузин]]ського царства [[Кахетинське царство|Кахетія]]. Походила з царського роду [[Багратіоні]]. Дружина царя [[Давид I (цар Кахеті)|Давида I]], мати царя [[Теймураз I]].

Після смерті чоловіка присвятила себе будівництву церков, монастирів і лікарень. Перський шах [[Аббас I Великий|Аббас I]] взяв у заручники сина Кетеван Теймураза, і кілька років тримав його при своєму дворі, проте Теймураз зберігав стійкість у християнській вірі і був зрештою відпущений. Через якийсь час шах став погрожувати тим, що зверне Грузію в руїни. Бажаючи запобігти війні, цариця Кетеван вирішила сама відправитися до шаха з багатими дарами і навіть запропонувати себе в заручниці. У Ісфахані її разом з онуками — Олександром і Леваном — кинули до в'язниці, де вона провела 10 болісних років. Шах обіцяв зробити її царицею Персії, якщо тільки вона прийме іслам. Однак ні тортури, ні підкуп не могли похитнути її твердість у вірі. Нарешті, 13 вересня 1624, після тортур розпеченими щипцями, її спалили.

== Література ==
* Lang, David Marshall (1976). Lives and Legends of the Georgian Saints: The Passion of Queen Ketevan, New York: Crestwood.
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Кетеван}}
[[Категорія:Померли 1624]]
[[Категорія:Святі Грузії]]
[[Категорія:Багратіоні]]
[[Категорія:Мучениці]]

title: Мучениця Кетеван

Померла: 13 вересня 1624 · Шираз, Іран

Поховання: Алаверді

У лику: великомученик

День пам'яті: 13 вересня


text:
# Виршешть
Виршешть, Виршешті (рум. Vârșești) — село у повіті Арджеш в Румунії. Входить до складу комуни Ведя.
Село розташоване на відстані 123 км на захід від Бухареста, 21 км на південний захід від Пітешть, 81 км на північний схід від Крайови, 124 км на південний захід від Брашова.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 162 особи, усі — румуни. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську.

title: Виршешть

wikitext:
{{НП Румунії
 | назва               = Виршешть
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Vârșești''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Арджеш
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Ведя (комуна, Арджеш)|Ведя]]
 | код_SIRUTA          = 19980
 | широта              = 44.7826
 | довгота             = 24.6144
 | висота              = 300
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 162
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 117836
}}
'''Виршешть''', Виршешті ({{lang-ro|Vârșești}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Арджеш (повіт)|Арджеш]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Ведя (комуна, Арджеш)|Ведя]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 123 км на захід від [[Бухарест]]а, 21 км на південний захід від [[Пітешть]], 81 км на північний схід від [[Крайова|Крайови]], 124 км на південний захід від [[Брашов|Брашова]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:162}} особи, усі — [[румуни]]<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Арджеш]]

title: Виршешть · Vârșești

Країна: Румунія

Повіт: Арджеш

Комуна: Ведя

Телефонний код: +40 248 (Romtelecom, TR) · +40 348 (інші оператори)


text:
# Стехов Сергій Трохимович
Сергій Трохимович Стехов (вересень 1898, слобідка Госпітальна біля міста Георгіївська Терської області, тепер Ставропольського краю, Росія — червень 1994, Москва) — радянський діяч органів державної безпеки.

## Біографія
Народився в родині робітника у вересні 1898 року. У березні 1913 — жовтні 1914 р. — чорнороб на цегельних заводах у Георгіївську. У 1914 — 1915 р. — учень Георгіївського вищого початкового училища. У вересні 1915 — жовтні 1918 р. — телеграфіст і член колегії поштово-телеграфної контори у місті Георгіївську.
Член РКП(б) з жовтня 1918 року.
У жовтні 1918 — березні 1919 р. — телеграфіст Реввійськради 11-ї радянської армії у Георгіївську, Прохладній, Владикавказі. У березні 1919 року засуджений владою генерала Денікіна до тюремного ув'язнення. У березні 1919 — березні 1920 р. — ув'язнений у тюрмах Георгіївська, П'ятигорська.
У березні 1920 — березні 1921 р. — політичний контролер Політбюро ЧК при поштово-телеграфній конторі у місті Георгіївську. У березні 1921 — травні 1923 р. — член правління союзу зв'язку, завідувач губернським відділом зв'язку у Георгіївську та П'ятигорську.
У травні 1923 — серпні 1925 р. — курсант вищих 2-х річних адміністративно-господарських курсів Наркомату зв'язку у Москві. У серпні 1925 — січні 1927 р. — завідувач підвідділом експлуатації Наркомату зв'язку СРСР.
У січні 1927 — листопаді 1928 р. — завідувач агітаційно-пропагандистського відділу Костянтинівського районного комітету КП(б) України.
У листопаді 1928 — січні 1930 р. — інспектор Наркомату зв'язку СРСР. У січні — серпні 1930 р. — слухач однорічних курсів начальників управління зв'язку СРСР у Москві. У серпні 1930 — серпні 1931 р. — завідувач групою планування Наркомату зв'язку СРСР.
У серпні 1931 — лютому 1932 р. — уповноважений по хлібозаготівлях, завідувач організаційного відділу Пресновського районного комітету ВКП(б) Казакської РСР.
У лютому — грудні 1932 р. — завідувач Центральним бюро по реконструкції Наркомату зв'язку СРСР. У грудні 1932 — грудні 1933 р. — начальник Управління зв'язку по Північно-Кавказькому краю. У січні 1934 — квітні 1935 р. — начальник Управління Московського міського зв'язку. У квітні 1935 — квітні 1936 р. — начальник інспекції Західно-Сибірського крайового управління зв'язку у місті Новосибірську.
У квітні 1936 — січні 1939 р. — заступник редактора «Крестьянской газеты» («Сельская жизнь»), Москва.
У січні 1939 — грудні 1940 р. — старший інструктор політвідділу 2-го спецвідділу НКВС СРСР. У грудні 1940 — квітні 1941 р. — старший оперуповноважений 1-го відділення 2-го спецвідділу НКВС СРСР. У квітні — липні 1941 р. — заступник секретаря парткому 2-го спецвідділу НКДБ СРСР. У липні 1941 р. — уповноважений НКВС СРСР по будівництву оборонних споруд Західного фронту.
У липні 1941 — червні 1942 р. — військовий комісар 2-го мотострілецького полку бригади Особливого призначення НКВС СРСР, Західний фронт. У червні 1942 — квітні 1944 р. — комісар спеціального партизанського загону НКВС «Победители», який діяв на території Західної України. У квітні — вересні 1944 р. — заступник начальника відділення 4-го управління НКДБ СРСР.
У вересні 1944 — 1947 р. — секретар партійного комітету Управління НКДБ-МДБ УРСР по Дрогобицькій області. У жовтні 1944 — жовтні 1945 р. — начальник 4-го відділу Управління НКДБ УРСР по Дрогобицькій області. У жовтні 1945 — 1946 р. — начальник 1-го відділу Управління НКДБ УРСР по Дрогобицькій області. У 1946 — квітні 1947 р. — начальник 4-го відділу Управління МДБ УРСР по Дрогобицькій області. У квітні 1947 — травні 1951 р. — начальник відділу «2-Н» Управління МДБ УРСР по Дрогобицькій області. У квітні 1947 — квітні 1952 р. — заступник начальника Управління МДБ УРСР по Дрогобицькій області.
28 квітня 1952 — 19 березня 1953 р. — начальник Управління МДБ УРСР по Дрогобицькій області. 19 березня — 11 червня 1953 р. — начальник Управління МВС УРСР по Дрогобицькій області. У червні — вересні 1953 р. — у розпорядженні управління кадрів МВС Української РСР.
21 вересня 1953 — 15 червня 1954 р. — начальник Управління МВС УРСР по Вінницькій області. 15 червня 1954 — 31 січня 1957 р. — начальник Управління КДБ УРСР по Вінницькій області. З 1957 р. — пенсіонер в місті Москві.

## Звання
- лейтенант держбезпеки (23.04.1940)
- старший лейтенант держбезпеки (16.04.1942)
- полковник

## Нагороди
- орден Леніна (26.12.1943)
- орден Жовтневої Революції (27.09.1978)
- орден Дружби народів (27.09.1988)
- орден Червоного Прапора (29.10.1948)
- орден Червоної Зірки (5.11.1954)
- шість медалей

title: Стехов Сергій Трохимович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Стехов Сергій Трохимович
| зображення           = Стехов Сергій Трохимович.tif
| розмір_зображення    = 180px
| дата_народження      =
| місце_народження     = слобідка Госпітальна біля міста Георгіївська [[Терська область|Терської області]], тепер село [[Краснокумське]] [[Ставропольський край|Ставропольського краю]]
| дата_смерті          =
| місце_смерті         = місто [[Москва]]
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       = [[росіянин]]
| Alma_mater           =
| військове звання     = [[полковник]]
| партія               = [[КПРС]]
| нагороди             = {{Орден Леніна}}{{Орден Червоного Прапора}}{{Орден Червоної Зірки}}{{Орден Жовтневої Революції}}{{Орден Дружби народів}}
}}
{{othernames|Стехов}}
'''Сергій Трохимович Стехов''' (вересень {{ДН|||1898}}, слобідка Госпітальна біля міста Георгіївська [[Терська область|Терської області]], тепер [[Ставропольський край|Ставропольського краю]], [[Росія]] — червень {{ДС|||1994}}, [[Москва]]) — радянський діяч органів державної безпеки.

== Біографія ==
Народився в родині робітника у вересні 1898 року. У березні 1913 — жовтні 1914 р. — чорнороб на цегельних заводах у Георгіївську. У 1914 — 1915 р. — учень Георгіївського вищого початкового училища. У вересні 1915 — жовтні 1918 р. — телеграфіст і член колегії поштово-телеграфної контори у місті Георгіївську.

Член [[РКП(б)]] з жовтня [[1918]] року.

У жовтні 1918 — березні 1919 р. — телеграфіст Реввійськради 11-ї радянської армії у Георгіївську, Прохладній, Владикавказі. У березні 1919 року засуджений владою генерала Денікіна до тюремного ув'язнення. У березні 1919 — березні 1920 р. — ув'язнений у тюрмах Георгіївська, П'ятигорська.

У березні 1920 — березні 1921 р. — політичний контролер Політбюро ЧК при поштово-телеграфній конторі у місті Георгіївську. У березні 1921 — травні 1923 р. — член правління союзу зв'язку, завідувач губернським відділом зв'язку у Георгіївську та П'ятигорську.

У травні 1923 — серпні 1925 р. — курсант вищих 2-х річних адміністративно-господарських курсів Наркомату зв'язку у Москві. У серпні 1925 — січні 1927 р. — завідувач підвідділом експлуатації Наркомату зв'язку СРСР.

У січні 1927 — листопаді 1928 р. — завідувач агітаційно-пропагандистського відділу Костянтинівського районного комітету КП(б) України.

У листопаді 1928 — січні 1930 р. — інспектор Наркомату зв'язку СРСР. У січні — серпні 1930 р. — слухач однорічних курсів начальників управління зв'язку СРСР у Москві. У серпні 1930 — серпні 1931 р. — завідувач групою планування Наркомату зв'язку СРСР.

У серпні 1931 — лютому 1932 р. — уповноважений по хлібозаготівлях, завідувач організаційного відділу Пресновського районного комітету ВКП(б) Казакської РСР.

У лютому — грудні 1932 р. — завідувач Центральним бюро по реконструкції Наркомату зв'язку СРСР. У грудні 1932 — грудні 1933 р. — начальник Управління зв'язку по Північно-Кавказькому краю. У січні 1934 — квітні 1935 р. — начальник Управління Московського міського зв'язку. У квітні 1935 — квітні 1936 р. — начальник інспекції Західно-Сибірського крайового управління зв'язку у місті Новосибірську.

У квітні 1936 — січні 1939 р. — заступник редактора «Крестьянской газеты» («Сельская жизнь»), Москва.

У січні 1939 — грудні 1940 р. — старший інструктор політвідділу 2-го спецвідділу НКВС СРСР. У грудні 1940 — квітні 1941 р. — старший оперуповноважений 1-го відділення 2-го спецвідділу НКВС СРСР. У квітні — липні 1941 р. — заступник секретаря парткому 2-го спецвідділу НКДБ СРСР. У липні 1941 р. — уповноважений НКВС СРСР по будівництву оборонних споруд Західного фронту.

У липні 1941 — червні 1942 р. — військовий комісар 2-го мотострілецького полку бригади Особливого призначення НКВС СРСР, Західний фронт. У червні 1942 — квітні 1944 р. — комісар спеціального партизанського загону НКВС «Победители», який діяв на території Західної України. У квітні — вересні 1944 р. — заступник начальника відділення 4-го управління НКДБ СРСР.

У вересні 1944 — 1947 р. — секретар партійного комітету Управління НКДБ-МДБ УРСР по [[Дрогобицька область|Дрогобицькій області]]. У жовтні 1944 — жовтні 1945 р. — начальник 4-го відділу Управління НКДБ УРСР по [[Дрогобицька область|Дрогобицькій області]]. У жовтні 1945 — 1946 р. — начальник 1-го відділу Управління НКДБ УРСР по [[Дрогобицька область|Дрогобицькій області]]. У 1946 — квітні 1947 р. — начальник 4-го відділу Управління МДБ УРСР по [[Дрогобицька область|Дрогобицькій області]]. У квітні 1947 — травні 1951 р. — начальник відділу «2-Н» Управління МДБ УРСР по [[Дрогобицька область|Дрогобицькій області]]. У квітні 1947 — квітні 1952 р. — заступник начальника Управління МДБ УРСР по [[Дрогобицька область|Дрогобицькій області]].

28 квітня 1952 — 19 березня 1953 р. — начальник Управління МДБ УРСР по [[Дрогобицька область|Дрогобицькій області]]. 19 березня — 11 червня 1953 р. — начальник Управління МВС УРСР по [[Дрогобицька область|Дрогобицькій області]]. У червні — вересні 1953 р. — у розпорядженні управління кадрів МВС Української РСР.

21 вересня 1953 — 15 червня 1954 р. — начальник Управління МВС УРСР по [[Вінницька область|Вінницькій області]]. 15 червня 1954 — 31 січня 1957 р. — начальник Управління КДБ УРСР по [[Вінницька область|Вінницькій області]]. З 1957 р. — пенсіонер в місті Москві.

== Звання ==
* лейтенант держбезпеки (23.04.1940)
* старший лейтенант держбезпеки (16.04.1942)
* полковник

== Нагороди ==
* [[орден Леніна]] (26.12.1943)
* [[орден Жовтневої Революції]] (27.09.1978)
* [[орден Дружби народів]] (27.09.1988)
* [[орден Червоного Прапора]] (29.10.1948)
* [[орден Червоної Зірки]] (5.11.1954)
* шість медалей

== Джерела ==
* Петров Н. В. Кто руководил органами госбезопасности, 1941–1954 : справочник. — Москва, 2010
* [https://web.archive.org/web/20150418150721/http://www.knowbysight.info/SSS/08568.asp Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898–1991]

[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Уродженці Ставропольського краю]]
[[Категорія:Діячі УРСР]]
[[Категорія:Персоналії каральних органів СРСР]]

title: Стехов Сергій Трохимович

Народився: вересень 1898 або 1898 · слобідка Госпітальна біля міста Георгіївська Терської області, тепер село Краснокумське Ставропольського краю

Помер: червень 1994 · місто Москва

Національність: росіянин

Діяльність: державний діяч

Військове звання: полковник

Партія: КПРС

Нагороди: Орден Леніна · Орден Червоного Прапора · Орден Червоної Зірки · Орден Жовтневої Революції · Орден Дружби народів


text:
# Самійленко Іван Матвійович
Іван Самійленко (1912, с. Валки, Прилуцький повіт, Полтавська губернія, Російська імперія — 3 листопада 2006, США) — український державний і громадський діяч, учений. Останній голова Уряду Української Народньої Республіки в екзилі (1989—1992). Професор Лонґ Айленд Університету 1961—1980.
Відповідно до українського законодавства є борцем за незалежність України у XX столітті.

## Громадська діяльність
Був головою УНРади.
З 1985 р. — голова Консолідаційної комісії з переговорів з Конференцією українських партій і організацій (КУПО).
Був головою Українського інформаційного бюро у Вашингтоні.
Був дорадником конгресової комісії у Вашінґтоні з вивчення Голодомору в Україні  1932–1933 рр. Склав там свої свідчення.
Голова централі Українського національно-державного союзу (УНДС), почесний голова УНДС у США.
Член Наукового товариства імені Тараса Шевченка в Америці.
1992 року відбув першу історичну подорож прем'єр-міністра УНР в Україну після виходу уряду на еміграцію. Був учасником офіційної передачі в Києві естафети влади від УНР Україні.
Похований на цвинтарі святого Андрія в Саут-Баунд-Брук.

## Родина
Мама Івана Самійленка народилася в Україні, похована на новому цвинтарі (так звані «Піски») в селі Валки. Її було нелегально викрадено з табору смерті в Архангельській області (Лєпша) і привезено в Донбас. Там прожила вона нелегально, без паспорту, аж до самої хрущовщини.
Син — Олег з дружиною Христиною, внук — Александер з дружиною Бріджет, внучка — Тамара.

## Публікації
- Самійленко, Іван [Матвійович]. Соціо-політичне тло голодового геноциду в Україні (Комунізм — смертельний ворог села) : Історичний нарис / І. Самійленко ; Вид. спілка — Українське Інформаційне бюро, інк. (Філадельфія США) — Київ : Просвіта, 1998. — 37 с.

title: Самійленко Іван Матвійович

wikitext:
{{однофамільці|Самійленко}}
{{Картка:Лідер
| ім'я              = Іван Матвійович Самійленко
| зображення        = Samijlenko.png
| розмір_зображення = 250px
| підпис            =

| посада            = [[Список прем'єр-міністрів України|Голова Уряду УНР в екзилі]]
| попередник        = [[Рудницький Ярослав-Богдан|Ярослав-Богдан Рудницький]]
| наступник         = [[Фокін Вітольд Павлович|Вітольд Фокін]]
(як Прем'єр-міністр України)
| початок_терміну   = [[1989]]
| кінець_терміну    = [[22 серпня]] [[1992]]
| віце-президент    =
| президент         = [[Плав'юк Микола Васильович]]
| прем'єр-міністр   =

| дата_народження   = 1912
| місце_народження = с. [[Валки (Прилуцький район)|Валки]], [[Прилуцький повіт]], [[Полтавська губернія]], {{RUSold}}
| дата_смерті   = 3.11.2006
| місце_смерті = {{USA}}
| громадянство   = {{UNR}}
| національність = [[українець]]

| виборчий_округ =
| дружина =
| діти =
| родичі =
| професія =
| релігія =
| особистий підпис =
| нагороди =
| партія =
}}

'''Іван Самійленко''' ([[1912]], с. [[Валки (Прилуцький район)|Валки]], [[Прилуцький повіт]], [[Полтавська губернія]], [[Російська імперія]]<ref name="s1997-87">[http://www.svoboda-news.com/arxiv/pdf/1997/Svoboda-1997-087.pdf Іван М. Самійленко. Перша і, може, остання зустріч з Україною] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160203132012/http://www.svoboda-news.com/arxiv/pdf/1997/Svoboda-1997-087.pdf |date=2016-02-03 }} Щоденник «[[Свобода (газета)|Свобода]]», 8 травня 1997, число 87, сторінка 2</ref> — [[3 листопада]] [[2006]], [[США]]) — український державний і громадський діяч, учений. Останній голова [[Уряд Української Народної Республіки в екзилі|Уряду Української Народньої Республіки в екзилі]] (1989—1992). Професор Лонґ Айленд Університету 1961—1980<ref name="s2006-45">[http://www.svoboda-news.com/arxiv/pdf/2006/Svoboda-2006-45.pdf Повідомлення про смерть Івана Матвієвича Самійленка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150924121336/http://www.svoboda-news.com/arxiv/pdf/2006/Svoboda-2006-45.pdf |date=2015-09-24 }} Щотижневик «[[Свобода (газета)|Свобода]]», 10 листопада 2006, число 45, сторінка 27</ref>.

Відповідно до українського законодавства є борцем за незалежність [[Україна|України]] у XX столітті.<ref>{{Cite news|url=https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/314-19#Text|title=Про правовий статус та вшанування пам'яті борців за незалежність України у XX столітті|language=uk|work=Офіційний вебпортал парламенту України|archive-url=https://web.archive.org/web/20250708083200/https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/314-19#Text|archive-date=2025-07-08|access-date=2025-08-12}}</ref>

== Громадська діяльність ==
Був головою УНРади.

З 1985 р. — голова Консолідаційної комісії з переговорів з Конференцією українських партій і організацій (КУПО).

Був головою [[Українське інформаційне бюро у Вашингтоні|Українського інформаційного бюро у Вашингтоні]].

Був дорадником конгресової комісії у Вашінґтоні з вивчення Голодомору в Україні  1932–1933 рр.<ref>Вітаємо з 90-річчям. Газета «Мета», листопад-грудень 2001.</ref> Склав там свої свідчення.

Голова централі [[Український національно-державний союз (з 1946)|Українського національно-державного союзу]] (УНДС), почесний голова УНДС у США.

Член Наукового товариства імені Тараса Шевченка в Америці<ref name="s2006-45" />.

1992 року відбув першу історичну подорож прем'єр-міністра УНР в Україну після виходу уряду на еміграцію. Був учасником офіційної передачі в Києві естафети влади від УНР Україні<ref>{{Cite web|url=http://www.istpravda.com.ua/videos/2012/01/22/69657/|назва=1992: останній президент УНР передає Кравчуку клейноди|видавець=[[Історична правда]]|дата=22 січня 2012|url-архіву=https://web.archive.org/web/20230408154508/https://www.istpravda.com.ua/videos/2012/01/22/69657/|дата-архіву=2023-04-08|мертвий-url=no|дата-доступу=15 жовтня 2023}}</ref>.

Похований на цвинтарі святого Андрія в [[Саут-Баунд-Брук]]<ref name="s2006-45" />.

== Родина ==
Мама Івана Самійленка народилася в Україні, похована на новому цвинтарі (так звані «Піски») в селі Валки. Її було нелегально викрадено з табору смерті в Архангельській області (Лєпша) і привезено в Донбас. Там прожила вона нелегально, без паспорту, аж до самої [[Хрущовська відлига|хрущовщини]]<ref name="s1997-87" />.

Син — Олег з дружиною Христиною, внук — Александер з дружиною Бріджет, внучка — Тамара<ref name="s2006-45" />.

== Публікації ==
* Самійленко, Іван [Матвійович]. Соціо-політичне тло голодового геноциду в Україні (Комунізм — смертельний ворог села) : Історичний нарис / І. Самійленко ; Вид. спілка — Українське Інформаційне бюро, інк. (Філадельфія США) — Київ : Просвіта, 1998. — 37 с.

== Див. також ==

* [[Українська революція (1917—1921)|Українська революція]]
* [[Українська Народна Республіка|УНР]]
* [[Українська національна рада (1948—1992)|Українська Національна Рада]]

== Примітки ==
{{примітки}}

{{Голови уряду українських державних утворень з 1917}}

[[Категорія:Українська діаспора США]]
[[Категорія:Українські державні діячі]]
[[Категорія:Українські громадські діячі]]
[[Категорія:Уродженці Прилуцького району]]

title: Голова Уряду УНР в екзилі

Президент: Плав'юк Микола Васильович

Попередник: Ярослав-Богдан Рудницький

Наступник: Вітольд Фокін · (як Прем'єр-міністр України)

Народився: 1912 · с. Валки, Прилуцький повіт, Полтавська губернія, Російська імперія

Помер: 3 листопада 2006 · США

Відомий як: громадський активіст

Громадянство: УНР

Національність: українець


text:
# Франк Лейманн
Франк Лейманн (25 вересня 1957 року в Бохум) — німецький комп'ютерний вчений та математик. Він є професором комп'ютерних наук в Університет Штутгарта, Німеччина, а також директором і засновником Інституту архітектури прикладних систем (IAAS).

## Біографія
Лейманн вивчав математика, фізика і астрономія, і отримав ступінь Магістр наук у галузі математики (тобто Dipl.-Math.) у 1982 році в Університет Бохума, Німеччина. Він працював науковим співробітником на факультеті математики в Університеті Бохума, де здобув докторський ступінь у галузі математики (тобто Dr. rer. nat.) у 1984 році. У своїй дисертації він досліджував фоліація простору із сингулярностями. Після здобуття докторського ступеня він перейшов до IBM Research and Development, де зробив внесок у розробку програмних продуктів таких як DB2, Websphere або MQSeries. Лейманн був головним співавтором і головним архітектор програмного забезпечення продуктів управління бізнес-процесами і робочих процесів IBM, і був призначений Distinguished Engineer IBM за цю роботу. У 2004 році він був призначений професором комп'ютерних наук в Університет Штутгарта, де заснував Інститут архітектури прикладних систем. Він має багато патентів у галузі програмного забезпечення.

## Робота
Основні внески Франка Лейманна походять з таких областей, як системи робочих процесів, архітектура орієнтована на послуги, хмарні обчислення, мовні патерни і квантові обчислення.

### Управління базами даних
Спочатку його увага була зосереджена на технології баз даних:
Щоб спростити запити на реляційні бази даних з багатьма таблицями, Лейманн спільно розробив універсальну реляційну систему
на основі існуючих реляційних систем баз даних. Далі були внесені зміни в архітектурні аспекти збережені процедури і функції, визначені користувачем. Останні призвели до дослідження використання об'єктні бази даних, зокрема ObjectStore, як основи для іншого проміжного програмного забезпечення. На той час розробники не були дуже знайомі з об'єктними базами даних, тому Лейманн допоміг створити інструменти для забезпечення належної продуктивності відповідних застосунків.

### Управління бізнес-процесами та системи робочих процесів
Системи робочих процесів підтримують компанії в моделюванні, оптимізації та виконанні їх бізнес-процесів у комп'ютерних середовищах. Було запропоновано кілька мов для моделювання бізнес-процесів, з яких дві мови отримали широке визнання в промисловості: одна з них — це стандарт OASIS (організація) Business Process Execution Language (BPEL), який Лейманн спільно винайшов і який, у свою чергу, базується на Web Services Flow Language (WSFL), мові, яку Лейманн створив для IBM; інша мова — це Business Process Model and Notation 2.0 (BPMN), яку Лейманн також співавтор. Такі мови моделювання підтримують "програмування у великому масштабі" і дозволяють розділити високорівневу логіку управління і потоків даних у загальному додатку від його низькорівневої логіки, яка реалізує елементарні бізнес-функції; таким чином, можна створювати застосунки на основі робочих процесів, які дозволяють змінювати бізнес-процеси без необхідності змінювати програми, які реалізують окремі етапи процесу.
Часто колекції таких етапів представляють тривалі транзакції, тобто виконані етапи повинні бути успішними або — у випадку помилки — повинні бути колективно скасовані; для підтримки цієї поведінки в бізнес-процесах Лейманн ввів компенсуючі транзакції в системи робочих процесів.
На основі його внеску в продукти IBM для робочих процесів, Лейманн співавтор книги "Production Workflow", яка пояснює, як створювати масштабовані та надійні системи робочих процесів.

### Службове обчислення
Архітектура та реалізація систем робочих процесів передбачала багато аспектів програмування орієнтованого на послуги, таких як використання інтерфейсів послуг, викликачів послуг або слухачів послуг. Відповідно, з 2000 року Лейманн допомагав визначати кілька оригінальних стандартів веб-послуг, таких як WS-Addressing, WS-Business Activity, BPEL4People, або Web Services Resource Framework. Зокрема, агрегація веб-послуг була розглянута в BPEL і WSFL. Як безліч стандартів веб-послуг вписуються в архітектуру шини підприємства для послуг, описано в книзі про платформу веб-послуг, співавтором якої є Лейманн.

### Хмарні обчислення
Робота над ресурсною рамкою веб-послуг вже показала, що елементи обчислювальної інфраструктури, такі як апаратне забезпечення, операційні системи тощо, також можна сприймати як послуги — так само, як і функціональність програмного забезпечення. Відповідно, цілком можливе аутсорсинг застосунків у хмару, що потребує стандартів і технологій для постачання та управління такими застосунками в таких середовищах: Франк Лейманн був початковим співавтором OASIS TOSCA, мови, яка дозволяє визначати структуру застосунків, їх артефакти та залежності, а також асоційовану операційну семантику для автоматичного постачання таких застосунків. Група Лейманна в Університеті Штутгарта створила реалізацію цього стандарту з відкритим вихідним кодом під назвою OpenTOSCA. Рекомендації щодо створення застосунків, які правильно вписуються в хмару, були розроблені спільно з промисловими партнерами і опубліковані як мова нейтральних до постачальника шаблонів хмарних обчислень.

### Шаблони мов
Лейманн та його група досліджували використання мова шаблонів не тільки в області хмарних обчислень, але й у кількох інших сферах, таких як інтернет речей, екологічні бізнес-процеси, або квантові обчислення. Запропоновано використання мов шаблонів для (напів)автоматичного переписування архітектури програмного забезпечення. Шаблони є абстракціями конкретних робочих рішень, але в процесі абстракції знання про ці робочі рішення втрачаються — з наслідком, що робочі рішення створюються знову і знову, коли застосовується шаблон. Щоб уникнути цієї неефективності, досліджено та розроблено повторне використання конкретних рішень. Щоб показати, що мови шаблонів і відповідні нові концепції застосовні поза сферою комп'ютерних наук, їх регулярно використовують у гуманітарних науках, особливо в області фільмів та музикознавстві.

### Квантові обчислення
Квантові обчислення мають потенціал вирішувати проблеми, які сьогодні є невирішуваними. Але програмування квантових комп'ютерів дуже відрізняється від програмування класичних комп'ютерів. Щоб підтримати практиків, що розробляють рішення на основі квантових комп'ютерів, Лейманн та його група запропонували платформу для обміну знаннями про створення відповідних додатків. В рамках проекту PlanQK (який Лейманн очолював як науковий директор) ця платформа була створена. Інша робота зосереджена на методі розробки програмного забезпечення для розробки гібридних квантових додатків, та відповідних інструментах розробки, що підтримують створення додатків навіть на шумних квантових комп'ютерах.

## Почесті та нагороди
- Почесний професор, Віденський технічний університет (2023)[38]
- Призначення, WSO2 Technology Fellow (2023)[39]
- Призначення, Курт Гедель Гостиний професор з квантові обчислення, Віденський технічний університет (2020)[40]
- Призначення, Член експертної ради з квантових обчислень уряду Німеччини (2020)[41]
- Член, Асоціація штучного інтелекту Азії та Тихоокеанського регіону (AAIA)[42] (2020)
- Член, Центр інтегрованих квантових наук та технологій (IQST)[43] (2019)
- Обраний член, Європейська Академія (2016)
- Почесний доктор, Університет Криту (2015)
- Призначення, IBM Distinguished Engineer (2000)
- Почесний професор, Університет Штутгарта (1999)
- Обраний член, Академія технологій IBM (1996)

## Зовнішні посилання
- Домашня сторінка Лейманна в Університеті Штутгарта

title: Франк Лейманн

wikitext:
{{Мовні помилки}}

{{Науковець
|ім'я             = Франк Лейманн
|зображення       = Frank Leymann.jpeg
|підпис           = Франк Лейманн
|дата народження  = 25.09.1957
|місце народження = Бохум, Німеччина
|громадянство     = Німецьке
|галузь           = Комп'ютерні науки
|alma mater       = [[Рурський університет|Університет Бохума]]
|заклад           = [[Університет Штутгарта]], Німеччина
[[IBM Research & Development]], Німеччина
[[Рурський університет|Університет Бохума]], Німеччина
|відомий завдяки  = [[Архітектура програмного забезпечення]]
Великомасштабні [[Розподілені системи]]
[[Управління бізнес-процесами]]
[[Сервісно-орієнтована архітектура|Архітектура орієнтована на послуги]]
[[Хмарні обчислення]]
[[Мовні патерни]]
|звання           = Професор
|ступінь          = Доктор наук
|керівник         = Карлхайнц Шпаллек
|нагороди         = Обраний член, Академія технологій IBM (1996)
IBM Distinguished Engineer (2000)
[[Почесний доктор]], [[Університет Крит]] (2015)
Обраний член, [[Академія Європи]] (2016)
Член, Центр інтегрованих квантових наук і технологій (IQST) (2019)
Професор з квантових обчислень, TU Wien (2020)
Феллоу WSO2 Technology (2023)
Почесний професор, TU Wien (2023)
|сайт             = [https://www.iaas.uni-stuttgart.de/en/ Інститут архітектури прикладних систем (IAAS)]
}}

'''Франк Лейманн''' (25 вересня 1957 року в [[Бохум]]) — німецький [[Інформатик|комп'ютерний вчений]] та [[математик]]. Він є професором комп'ютерних наук в [[Університет Штутгарта]], Німеччина, а також директором і засновником Інституту архітектури прикладних систем (IAAS).<ref>{{Cite web|url=https://www.iaas.uni-stuttgart.de/en/|title=Інститут архітектури прикладних систем (IAAS)|website=www.iaas.uni-stuttgart.de|access-date=2019-12-18}}</ref>

== Біографія ==
Лейманн вивчав [[математика]], [[фізика]] і [[астрономія]], і отримав ступінь [[Магістр наук]] у галузі математики (тобто Dipl.-Math.) у 1982 році в [[Рурський університет|Університет Бохума]], Німеччина. Він працював науковим співробітником на факультеті математики в Університеті Бохума, де здобув докторський ступінь у галузі математики (тобто Dr. rer. nat.) у 1984 році. У своїй дисертації він досліджував [[фоліація]] простору із сингулярностями. Після здобуття докторського ступеня він перейшов до [[IBM]] Research and Development, де зробив внесок у розробку програмних продуктів таких як [[DB2]], [[Websphere]] або [[MQSeries]]. Лейманн був головним співавтором і головним [[архітектор програмного забезпечення]] продуктів [[управління бізнес-процесами]] і [[Потік робіт|робочих процесів]] IBM, і був призначений Distinguished Engineer IBM за цю роботу. У 2004 році він був призначений професором комп'ютерних наук в [[Університет Штутгарта]], де заснував Інститут архітектури прикладних систем. Він має багато патентів у галузі програмного забезпечення.<ref>{{Cite web|url=https://worldwide.espacenet.com/searchResults?DB=worldwide.espacenet.com&ST=singleline&bcId=1&locale=en_EP&page=0&query=frank%20leymann%20ibm&return=true|title=Espacenet Patent Search|website=worldwide.espacenet.com|access-date=2019-12-18}}</ref>

== Робота ==
Основні внески Франка Лейманна походять з таких областей, як [[Потік робіт|системи робочих процесів]], [[Сервісно-орієнтована архітектура|архітектура орієнтована на послуги]], [[хмарні обчислення]], [[мовні патерни]] і [[квантові обчислення]].

=== Управління базами даних ===
Спочатку його увага була зосереджена на технології баз даних:
Щоб спростити запити на реляційні бази даних з багатьма таблицями, Лейманн спільно розробив універсальну реляційну систему<ref>{{Cite journal|url=https://www.sciencedirect.com/science/article/abs/pii/0169023X90900318|title=Universal Relation System|journal=Data & Knowledge Engineering|date=March 1990 |volume=5 |issue=1 |pages=21–38 |doi=10.1016/0169-023X(90)90031-8 |access-date=2019-12-24|last1=Leymann |first1=Frank }}</ref>
на основі існуючих реляційних систем баз даних. Далі були внесені зміни в архітектурні аспекти [[збережені процедури]] і [[функції, визначені користувачем]]. Останні призвели до дослідження використання [[об'єктні бази даних]], зокрема [[ObjectStore]], як основи для іншого проміжного програмного забезпечення. На той час розробники не були дуже знайомі з об'єктними базами даних, тому Лейманн допоміг створити інструменти для забезпечення належної продуктивності відповідних застосунків.

=== Управління бізнес-процесами та системи робочих процесів ===
Системи робочих процесів підтримують компанії в моделюванні, оптимізації та виконанні їх [[Бізнес-процес|бізнес-процесів]] у комп'ютерних середовищах. Було запропоновано кілька мов для моделювання бізнес-процесів, з яких дві мови отримали широке визнання в промисловості: одна з них — це стандарт [[OASIS (організація)]] [[BPEL|Business Process Execution Language]] (BPEL), який Лейманн спільно винайшов і який, у свою чергу, базується на [[Web Services Flow Language]] (WSFL), мові, яку Лейманн створив для IBM; інша мова — це [[Business Process Model and Notation]] 2.0 (BPMN), яку Лейманн також співавтор. Такі мови моделювання підтримують "програмування у великому масштабі" і дозволяють розділити високорівневу логіку управління і потоків даних у загальному додатку від його низькорівневої логіки, яка реалізує елементарні бізнес-функції; таким чином, можна створювати застосунки на основі робочих процесів<ref>{{Cite journal|title=Workflow-Based Applications|year=1997|doi=10.1147/sj.361.0102|s2cid=376168|last1=Leymann|first1=F.|last2=Roller|first2=D.|journal=IBM Systems Journal|volume=36|pages=102–123}}</ref>, які дозволяють змінювати бізнес-процеси без необхідності змінювати програми, які реалізують окремі етапи процесу.
Часто колекції таких етапів представляють [[тривалі транзакції]], тобто виконані етапи повинні бути успішними або — у випадку помилки — повинні бути колективно скасовані; для підтримки цієї поведінки в бізнес-процесах Лейманн ввів [[компенсуючі транзакції]] в системи робочих процесів<ref>F. Leymann: Supporting Business Transactions Via Partial Backward Recovery in Workflow Management Systems. In: Proc. BTW'95, 1995.</ref>.
На основі його внеску в продукти IBM для робочих процесів, Лейманн співавтор книги "Production Workflow<ref>F. Leymann, D. Roller: Production Workflow: Concepts and Techniques. PTR Prentice Hall, 2000.</ref>", яка пояснює, як створювати масштабовані та надійні системи робочих процесів.

=== Службове обчислення ===
Архітектура та реалізація систем робочих процесів передбачала багато аспектів [[програмування орієнтованого на послуги]], таких як використання інтерфейсів послуг, викликачів послуг або слухачів послуг. Відповідно, з 2000 року Лейманн допомагав визначати кілька оригінальних стандартів [[Вебслужба|веб-послуг]], таких як [[WS-Addressing]],<ref>{{Cite web|url=https://www.w3.org/Submission/2004/SUBM-ws-addressing-20040810/|title=WS-Addressing|website=www.w3.org|access-date=2019-12-26}}</ref> WS-Business Activity,<ref>{{Cite web|url=http://docs.oasis-open.org/ws-tx/wstx-wsba-1.2-spec-cs-01/wstx-wsba-1.2-spec-cs-01.html|title=WS-Business Activity|website=docs.oasis-open.org|access-date=2019-12-26}}</ref> BPEL4People,<ref>{{Cite web|url=http://docs.oasis-open.org/bpel4people/bpel4people-1.1.html|title=BPEL4People|website=docs.oasis-open.org|access-date=2019-12-26}}</ref> або [[Web Services Resource Framework]].<ref>{{Cite web|url=http://docs.oasis-open.org/wsrf/wsrf-ws_resource_properties-1.2-spec-os.pdf|title=WSResourceProperties|website=docs.oasis-open.org|access-date=2019-12-26}}</ref> Зокрема, агрегація веб-послуг була розглянута в BPEL і WSFL. Як безліч стандартів веб-послуг вписуються в архітектуру [[Інтеграційна шина даних|шини підприємства для послуг]], описано в книзі про платформу веб-послуг<ref>S. Weerawarana, P. Curbera, F. Leymann, T. Storey, D.F. Ferguson: Web Services Platform Architecture. Prentice Hall, 2005.
</ref>, співавтором якої є Лейманн.

=== Хмарні обчислення ===
Робота над ресурсною рамкою веб-послуг вже показала, що елементи обчислювальної інфраструктури, такі як апаратне забезпечення, операційні системи тощо, також можна сприймати як послуги — так само, як і функціональність програмного забезпечення. Відповідно, цілком можливе аутсорсинг застосунків у хмару, що потребує стандартів і технологій для постачання та управління такими застосунками в таких середовищах: Франк Лейманн був початковим співавтором [[OASIS TOSCA]]<ref>{{Cite web|url=http://docs.oasis-open.org/tosca/TOSCA/v1.0/TOSCA-v1.0.html|title=TOSCA|website=docs.oasis-open.org|access-date=2019-12-26}}</ref>, мови, яка дозволяє визначати структуру застосунків, їх артефакти та залежності, а також асоційовану операційну семантику для автоматичного постачання таких застосунків. Група Лейманна в Університеті Штутгарта створила реалізацію цього стандарту з відкритим вихідним кодом під назвою OpenTOSCA.<ref>{{Cite web|url=https://www.opentosca.org/|title=OpenTOSCA Overview|website=www.opentosca.org|access-date=2019-12-26}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://github.com/OpenTOSCA|title=OpenTOSCA Repository|website=www.github.org|access-date=2019-12-26}}</ref> Рекомендації щодо створення застосунків, які правильно вписуються в хмару, були розроблені спільно з промисловими партнерами і опубліковані як мова нейтральних до постачальника шаблонів хмарних обчислень.<ref>Ch. Fehling, F. Leymann, R. Retter, W, Schupeck, P. Arbitter: Cloud Computing Patterns, Springer Wien, 2014. [https://dl.acm.org/citation.cfm?id=2631411 Abstract].</ref>

=== Шаблони мов ===
Лейманн та його група досліджували використання [[мова шаблонів]] не тільки в області хмарних обчислень<ref>{{Cite web|url=http://www.cloudcomputingpatterns.org/|title=Cloud Computing Patterns|website=cloudcomputingpatterns.org|access-date=2019-12-26}}</ref>, але й у кількох інших сферах, таких як [[інтернет речей]],<ref>{{Cite web|url=http://internetofthingspatterns.com/|title=IoT Patterns|website=internetofthingspatterns.com|access-date=2019-12-26}}</ref> екологічні бізнес-процеси,<ref>A. Nowak, F. Leymann, D. Schleicher, D. Schumm, S. Wagner: Green Business Process Patterns. In: Proceedings of the 18th Conference on Pattern Languages of Programs, PLoP 2011</ref><ref>A. Nowak, F. Leymann: Green Business Process Patterns - Part II. In: Proceedings of the 6th IEEE International Conference on Service Oriented Computing & Applications (SOCA 2013)</ref> або квантові обчислення.<ref>F. Leymann: Towards a Pattern Language for Quantum Algorithms. In: Proc. QTOP 2019 [https://arxiv.org/abs/1906.03082 Abstract].</ref> Запропоновано використання мов шаблонів для (напів)автоматичного переписування архітектури програмного забезпечення<ref>J. Guth, F. Leymann: Pattern-based rewrite and refinement of architectures using graph theory. In: Software-Intensive Cyber-Physical Systems (SICS), Springer Berlin Heidelberg, 2019</ref>. Шаблони є абстракціями конкретних робочих рішень, але в процесі абстракції знання про ці робочі рішення втрачаються — з наслідком, що робочі рішення створюються знову і знову, коли застосовується шаблон. Щоб уникнути цієї неефективності, досліджено та розроблено повторне використання конкретних рішень.<ref>M. Falkenthal, J. Barzen, U. Breitenbücher, Ch. Fehling, F. Leymann: Efficient Pattern Application: Validating the Concept of Solution Implementations in Different Domains. In: International Journal on Advances in Software Vol. 7 (3&4), Xpert Publishing Services, 2014</ref><ref>M. Falkenthal, F. Leymann: Easing Pattern Application by Means of Solution Languages. In: Proceedings of the 9th International Conferences on Pervasive Patterns and Applications (PATTERNS), 2017</ref><ref>M. Falkenthal, U. Breitenbücher, J. Barzen, F. Leymann: On the algebraic properties of concrete solution aggregation. In: SICS Software-Intensive Cyber-Physical Systems, Springer, 2019</ref> Щоб показати, що мови шаблонів і відповідні нові концепції застосовні поза сферою комп'ютерних наук, їх регулярно використовують у [[Гуманітарні науки|гуманітарних науках]],<ref>J. Barzen, F. Leymann: Patterns as Formulas: Patterns in the Digital Humanities. In: Proceedings of the Ninth International Conferences on Pervasive Patterns and Applications (PATTERNS), 2017</ref> особливо в області фільмів<ref>J. Barzen, F. Leymann: Costume Languages As Pattern Languages. In: Proceedings of Pursuit of Pattern Languages for Societal Change - Preparatory Workshop 2014</ref><ref>M. Falkenthal, J. Barzen, U. Breitenbücher, S. Brügmann, D. Joos, F. Leymann, M. Wurster: Pattern Research in the Digital Humanities: How Data Mining Techniques Support the Identification of Costume Patterns. In: Computer Science - Research and Development Vol. 32 (3-4), Heidelberg: Springer, 2016</ref> та музикознавстві.<ref>J. Barzen, U. Breitenbücher, L. Eusterbrock, M. Falkenthal, F. Hentschel, F. Leymann: The vision for MUSE4Music. Applying the MUSE method in musicology. In: Computer Science - Research and Development Vol. 32 (3-4), Heidelberg: Springer, 2016</ref>

=== Квантові обчислення ===
Квантові обчислення мають потенціал вирішувати проблеми, які сьогодні є невирішуваними.<ref>Національні академії наук, інженерії та медицини: Quantum Computing: Progress and Prospects. The National Academies Press, Washington, DC. 2019</ref> Але програмування квантових комп'ютерів дуже відрізняється від програмування класичних комп'ютерів.<ref>Jack D. Hidary: Quantum Computing: An Applied Approach. Springer 2019.</ref> Щоб підтримати практиків, що розробляють рішення на основі квантових комп'ютерів, Лейманн та його група запропонували платформу для обміну знаннями про створення відповідних додатків.<ref>F. Leymann, J. Barzen, M. Falkenthal: Towards a Platform for Sharing Quantum Software. Proceedings of the 13th Advanced Summer School on Service Oriented Computing (2019).</ref> В рамках проекту PlanQK<ref>{{Cite web|url=https://planqk.de/|title=The PlanQK Project|website=www.planqk.de|access-date=2020-02-12}}</ref> (який Лейманн очолював як науковий директор) ця платформа була створена. Інша робота зосереджена на методі розробки програмного забезпечення для розробки гібридних квантових додатків,<ref>B. Weder, J. Barzen, F. Leymann, D. Vietz: Quantum Software Development Lifecycle. In: Quantum Software Engineering, Springer International Publishing, 2022</ref> та відповідних інструментах розробки<ref>{{Cite web|url=https://quantil.readthedocs.io/en/latest/|title=Quantil|website=quantil.readthedocs.io/en/latest/|access-date=2023-07-16}}</ref>, що підтримують створення додатків навіть на шумних квантових комп'ютерах.<ref>F. Leymann, J. Barzen: The bitter truth about gate-based quantum algorithms in the NISQ era. In: Quantum Science and Technology, IOP Publishing Ltd, 2020</ref>

== Почесті та нагороди ==
* Почесний професор, [[Віденський технічний університет]] (2023)<ref>{{Cite web|url=https://www.tuwien.at/tu-wien/aktuelles/news/news/tu-wien-verleiht-honorarprofessur-an-frank-leymann|title=Frank Leymann Appointed Honorary Professorship|website=informatics.tuwien.ac.at|access-date=2023-09-14}}</ref>
* Призначення, [[WSO2]] Technology Fellow (2023)<ref>{{Cite web|url=https://wso2.com/about/news/frank-leymann-is-named-first-wso2-technology-fellow/|title=Frank Leymann is Named First WSO2 Technology Fellow|website=wso2.com|access-date=2023-08-04}}</ref>
* Призначення, [[Курт Гедель]] Гостиний професор з [[квантові обчислення]], [[Віденський технічний університет]] (2020)<ref>{{Cite web|url=https://informatics.tuwien.ac.at/news/1957|title=Frank Leymann Appointed First Kurt Gödel Visiting Professor|website=informatics.tuwien.ac.at|access-date=2021-04-14}}</ref>
* Призначення, Член експертної ради з квантових обчислень уряду Німеччини (2020)<ref>{{Cite web|url=https://www.quantentechnologien.de/fileadmin/public/Redaktion/Dokumente/PDF/Publikationen/Roadmap-Quantencomputing-bf-C1.pdf|title=Roadmap Quantencomputing|website=www.quantentechnologien.de/|access-date=2021-05-02}}</ref>
* Член, Асоціація штучного інтелекту Азії та Тихоокеанського регіону (AAIA)<ref>{{Cite web|url=https://www.aaia-ai.org|title=AAIA|website=www.aaia-ai.org|access-date=2023-07-16}}</ref> (2020)
* Член, Центр інтегрованих квантових наук та технологій (IQST)<ref>{{Cite web|url=https://www.iqst.org/people/fellows.html|title=IQST: Fellows|website=www.iqst.org|access-date=2019-12-18}}</ref> (2019)
* Обраний член, [[Європейська Академія]] (2016)
* Почесний доктор, [[Університет Криту]] (2015)
* Призначення, IBM Distinguished Engineer (2000)
* Почесний професор, Університет Штутгарта (1999)
* Обраний член, Академія технологій IBM (1996)

== Примітки ==
{{reflist|30em}}

== Зовнішні посилання ==
* [https://www.iaas.uni-stuttgart.de/en/institute/team/Leymann/ Домашня сторінка Лейманна в Університеті Штутгарта]

{{Authority control}}

{{DEFAULTSORT:Leymann, Frank}}
[[Категорія:Народились 1957]]
[[Категорія:Проживаючі]]
[[Категорія:Німецькі комп'ютерні науковці]]
[[Категорія:Люди з Бохума]]
[[Категорія:Випускники Рурського університету Бохума]]
[[Категорія:Викладачі Університету Штутгарта]]
[[Категорія:Випускники Рурського університету]]

title: Франк Лейманн

Народився: 25 вересня 1957 (67 років) · Бохум, Німеччина

Країна: Німецьке

Діяльність: науковець

Alma mater: Університет Бохума

Галузь: Комп'ютерні науки

Заклад: Університет Штутгарта, Німеччина · IBM Research & Development, Німеччина · Університет Бохума, Німеччина

Вчене звання: Професор

Науковий ступінь: Доктор наук

Науковий керівник: Карлхайнц Шпаллек

Аспіранти, докторанти: Oliver Koppd · Rania Khalafd · Olaf Zimmermannd · Jussi Vanhatalod · Daniel Wutked · Thorsten Scheiblerd · Daniel Martind · Ralph Mietznerd · Joerg Nitsched · Zhilei Mad · Dieter Rollerd · Matthias Wielandd · Hanna Eberled · Daniel Schleicherd · Alexander Nowakd · David Schummd · Tobias Binzd · Christoph Fehlingd · Uwe Breitenbücherd · Branimir Wetzsteind · Johannes Wettingerd · Marigianna Skouradakid · Celal Timurhan Sungurd · Johanna Barzend · Santiago Gómez Sáezd

Членство: Європейська академія

Відомий завдяки: Архітектура програмного забезпечення · Великомасштабні Розподілені системи · Управління бізнес-процесами · Архітектура орієнтована на послуги · Хмарні обчислення · Мовні патерни

Нагороди: Обраний член, Академія технологій IBM (1996) · IBM Distinguished Engineer (2000) · Почесний доктор, Університет Крит (2015) · Обраний член, Академія Європи (2016) · Член, Центр інтегрованих квантових наук і технологій (IQST) (2019) · Професор з квантових обчислень, TU Wien (2020) · Феллоу WSO2 Technology (2023) · Почесний професор, TU Wien (2023)


text:
# Золотарьова Ольга Владиславівна
Ольга Владиславівна Золотарьова (нар. 27 грудня 1994, Харків, Україна) — українська спортсменка, що виступає в синхронному плаванні. Дворазова бронзова призерка чемпіонатів світу з водних видів спорту (2013). Дворазова чемпіонка та призерка чемпіонатів Європи з водних видів спорту.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада | Дисципліна | Місце |
| --------- | ---------- | ----- |
| Ріо 2016  | групи      | 4     |

title: Золотарьова Ольга Владиславівна

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я                = Ольга Золотарьова
| повне_ім'я          = Золотарьова Ольга Владиславівна
| зображення          =
| розмір_зображення   =
| підпис              =
| прізвисько          =
| національність      =
| місце_проживання    =
| дата_народження     = 27.12.1994
| місце_народження    = [[Харків]], [[Україна]]
| дата_смерті         =
| місце_смерті        =
| зріст               = 178 см
| вага                = 62 кг
| батько              =
| мати                =
| дружина             =
| чоловік             =
| діти                =
| вебсторінка         =
| країна              = {{UKR}}
| вид_спорту          = [[синхронне плавання]]
| дисципліна          =
| спортивне_звання    =
| студентська_команда =
| клуб                =
| нац._збірна         =
| статус_професіонала =
| тренери             =
| завершення_виступів =
| тренує              =
| світові             =
| регіональні         =
| національні         =
| олімпійські         =
| паралімпійські      =
| найвищий_рейтинг    =
| поточний_рейтинг    =
| особисті_рекорди    =
| медалі              =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry | {{UKR}} }}
{{MedalSport | [[Синхронне плавання]]}}
{{MedalCompetition |[[Чемпіонат світу з водних видів спорту|Чемпіонати світу]]}}
{{MedalBronze | [[Чемпіонат світу з водних видів спорту 2013|Барселона 2013]] |{{nowrap|група, довільна програма}}}}
{{MedalBronze | {{nowrap|[[Чемпіонат світу з водних видів спорту 2013|Барселона 2013]]}} |група, комбінація}}
{{MedalCompetition |Чемпіонати Європи}}
{{MedalGold | [[Чемпіонат Європи з водних видів спорту 2014|Берлін 2014]] |група, комбінація}}
{{MedalGold | [[Чемпіонат Європи з водних видів спорту 2016|Лондон 2016]] |група, довільна програма}}
{{MedalSilver | [[Чемпіонат Європи з водних видів спорту 2016|Лондон 2016]] |група, технічна програма}}
{{MedalSilver | [[Чемпіонат Європи з водних видів спорту 2016|Лондон 2016]] |група, комбінація}}
| show-medals         = yes
}}
'''Ольга Владиславівна Золотарьова''' ({{нар|а}} [[27 грудня]] [[1994]], [[Харків]], [[Україна]]) — українська спортсменка, що виступає в [[Синхронне плавання|синхронному плаванні]]. Дворазова бронзова призерка чемпіонатів світу з водних видів спорту (2013). Дворазова чемпіонка та призерка чемпіонатів Європи з водних видів спорту.

== Виступи на Олімпіадах ==
{|class = "wikitable"
!Олімпіада!! Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2016|Ріо 2016]] || [[Синхронне плавання на літніх Олімпійських іграх 2016 — групи|групи]] ||4
|-
|}

== Посилання ==
* [http://fina.infostradasports.com/asp/lib/TheASP.asp?pageid=8937&sportid=120&personid=1039351 Ольга Золотарьова] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151124205720/http://fina.infostradasports.com/asp/lib/TheASP.asp?pageid=8937&sportid=120&personid=1039351 |date=24 листопада 2015 }} на сайті FINA

[[Категорія:Українські синхронні плавчині]]
[[Категорія:Синхронні плавчині на літніх Олімпійських іграх 2016]]
[[Категорія:Українські учасники літніх Олімпійських ігор 2016]]
[[Категорія:Уродженці Харкова]]
[[Категорія:Призери з синхронного плавання чемпіонатів світу з водних видів спорту]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Україна

Народження: 27 грудня 1994 (30 років) · Харків, Україна

Вага: 62 кг

title: Спорт

Країна: Україна

Вид спорту: синхронне плавання

title: Чемпіонати світу

Бронза: Барселона 2013 · група, довільна програма

Бронза: Барселона 2013 · група, комбінація

title: Чемпіонати Європи

Золото:
Берлін 2014 · група, комбінація
Лондон 2016 · група, довільна програма

Срібло:
Лондон 2016 · група, технічна програма
Лондон 2016 · група, комбінація