text:
# Життя Пі (фільм)
«Життя Пі» (англ. Life of Pi) — пригодницька драма режисера Енга Лі у форматі 3D. Стрічка знята за однойменним романом Янна Мартеля, опублікованим у 2001 році. Прем'єра відбулася на Нью-Йоркському кінофестивалі 28 вересня 2012. У широкий прокат у США фільм вийшов 21 листопада 2012, в Україні — 1 січня 2013. Американський інститут кіномистецтва назвав фільм однією з десяти найкращих кінокартин року.

## Сюжет
Чоловік, на ім'я Пі розповідає письменникові Яннові Мартелю неймовірну історію про свої пригоди після того, як корабель, на якому він плив із батьками, затонув. Коли йому було 15 років, батько — директор зоопарку — вирішив, що родині доведеться виїхати з Індії, забравши з собою половину тварин, і продати їх у Канаді, щоб почати нове життя. На четвертий день після стоянки в Манілі судно потрапило в шторм, і Пі був єдиним, кому вдалося врятуватися на шлюпці. Після закінчення шторму Пі усвідомлює, що в шлюпці, крім нього, є ще кілька тварин з корабля: гієна, зебра, орангутан Апельсинка і тигр Річард Паркер. Починається боротьба за виживання і врешті Пі залишається в човні наодинці з тигром. На їхньому шляху зустрічаються риби, медузи, кити і загадковий острів заселений сурикатами, що полює на все живе і схожий на венерину мухоловку. Після довгих поневірянь шлюпку прибило до берега у Мексиці і тигр покидає Пі, так з ним і не попрощавшись. Знесиленого хлопця знаходять люди. Пізніше в лікарні його відвідують представники японської компанії власника судна, але вони не вірять у його фантастичну історію, і він змушений їм розповісти більш правдоподібну, але набагато похмурішу версію того, що сталося. Все закінчується тим, що Пі приходить до висновку, що його батько мав рацію, і тварина — не друг людини. Він пропонує письменникові історію на вибір.

## У ролях
- Сурадж Шарма — Пі Патель[4]
  - Аюш Тандон — Пі Патель у ранньому дитинстві
  - Ірфан Хан — дорослий Пі Патель[5]
- Табу — мати Пі[6]
- Аділь Хусейн — батько Пі[5]
- Жерар Депардьє — кок[5]
- Рейф Сполл — Янн Мартель[7]

## Український дубляж
- Українську версію створено у 2012 році творчим колективом компанії Postmodern для компанії 20th Century Fox і компанії Ukrainian Film Distribution.
- Переклад і укладка тексту: Ірини Яценко
- Режисер дубляжу: Костянтин Лінартович
- Звукорежисер: Максим Пономарчук
- Менеджер проєкту: Ірина Туловська
- Ролі дублювали: Станіслав Туловський, Роман Чорний, Дмитро Лінартович, Григорій Герман, Кирило Лепьошкін, Ірина Яценко, Максим Пономарчук, Микола Боклан, Костянтин Лінартович, Владислав Туловський та інші.

## Нагороди та номінації
- 2013 — 11 номінацій на премію «Оскар»: найкращий фільм (Енг Лі, Джил Неттер, Девид Вомарк), режисура (Енг Лі), адаптований сценарій (Девід Мегі), операторська робота (Клаудіо Міранда), монтаж (Тім Скуайрс), музика (Майкл Данна), пісня (Майкл Данна, Бомбей Джайши, «Pi's Lullaby»), робота художника (Девід Гропман, Анна Піннок), візуальні ефекти, запис звуку, звуковий монтаж[8]. Виграв чотири:
  - Найкраща режисерська робота
  - Найкраща операторська робота
  - Найкраща музика до фільму
  - Найкращі візуальні ефекти
- 2013 — 9 номінацій на премію BAFTA: найкращий фільм (Енг Лі, Джил Неттер, Девид Вомарк), режисура (Енг Лі), адаптований сценарій (Девид Мегі), операторська робота (Клаудіо Міранда), монтаж (Тім Скуайрс), музика (Майкл Данна), робота художника (Девід Гропман, Анна Піннок), візуальні ефекти, звук.
- 2013 — 3 номінації на премію «Золотий глобус»: найкращий фільм — драма, найкращий режисер (Енг Лі), найкраща оригінальна музика (Майкл Данна).
- 2013 — 2 номінації на премію «Енні» за найкращу анімацію персонажа (персонажі «Тигр» і «Орангутан»).

## Цікаві факти
- У 2000-ні роки на місце режисера претендували М. Найт Шамелен (M. Night Shyamalan), Альфонсо Куарон і Жан-П'єр Жене[9][10][11].
- Режисер вирішив замінити Тобі Магвайра, який спочатку повинен був зіграти роль Письменника у фільмі, на Рейфа Сполла. Енг Лі визнав Тобі занадто відомим актором, здатним відвернути увагу глядачів від виконавців інших ролей.[7]
- Консультантом фільму виступив Стівен Каллахен — відомий американський мореплавець, який врятувався з затонулого судна, провівши на самоті у відкритому морі 76 діб. Він також виготовив для героя фільму снасті для ловлі риби.

title: Життя Пі (фільм)

wikitext:
{{for|однойменний роман [[Янн Мартель|Янна Мартеля]]|Життя Пі (роман)}}
{{Фільм
| українська назва  = Життя Пі
| оригінальна назва = ''Life of Pi''
| зображення        = Життя Пі, постер.jpg
| зображення розмір =
| підпис            = Офіційний український постер
| жанр              = [[пригоди]]
[[драма (жанр)|драма]]
| режисер           = [[Енг Лі]]
| продюсер          = [[Енг Лі]]
[[Джил Неттер]]
[[Девид Вомарк]]
| сценарист         = [[Девід Мегі]]
[[Янн Мартель]] (роман)
| актори            = [[Сурадж Шарма]]
[[Ірфан Хан]]
[[Рейф Сполл]]
| композитор        = [[Майкл Данна]]
| оператор          = Клаудіо Міранда
| монтаж            =
| кінокомпанія      = [[20th Century Fox]]
Haishang Films
Rhythm and Hues
| дистриб’ютор      =
| тривалість        = 127 хвилин
| бюджет            = 120 млн дол.
| касові збори      = 393 млн дол.
| країна            = {{Країна з прапорцем|США}}
| рік               = 2012
| дата виходу       = [[Сполучені Штати Америки|США]] 28 вересня 2012
[[Україна]] 1 січня 2013
| рейтинг           =
| ідентифікатор     = 0454876
| мова              = [[Англійська мова|англійська]]
[[Французька мова|французька]]
[[Тамільська мова|тамільська]]
| попередній        =
| сайт              =
}}

«'''Життя Пі'''» ({{lang-en|Life of Pi}}) — пригодницька драма режисера [[Енг Лі|Енга Лі]]<ref>[http://www.variety.com/article/VR1118000240 Ang Lee circles 'Life of Pi' film] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121229014147/http://www.variety.com/article/VR1118000240/ |date=29 грудня 2012 }} {{ref-en}}</ref> у [[Стереокінематограф|форматі 3D]]. Стрічка знята за [[Життя Пі (роман)|однойменним романом]] [[Янн Мартель|Янна Мартеля]], опублікованим у 2001 році. Прем'єра відбулася на Нью-Йоркському кінофестивалі 28 вересня 2012. У широкий прокат у США фільм вийшов 21 листопада 2012, в Україні — 1 січня 2013. [[Американський інститут кіномистецтва]] назвав фільм однією з десяти найкращих кінокартин року<ref name="AFI">{{cite web|url=http://www.afi.com/afiawards/|title=AFI MOVIES OF THE YEAR – OFFICIAL SELECTIONS|publisher=[[Американський інститут кіномистецтва]]|accessdate=2012-12-26|archiveurl=https://web.archive.org/web/20121217040846/http://www.afi.com/afiawards/|archivedate=2012-12-17|deadurl=yes}} {{ref-en}}</ref>.

== Сюжет ==
Чоловік, на ім'я Пі розповідає письменникові [[Янн Мартель|Яннові Мартелю]] неймовірну історію про свої пригоди після того, як корабель, на якому він плив із батьками, затонув. Коли йому було 15 років, батько — директор зоопарку — вирішив, що родині доведеться виїхати з [[Індія|Індії]], забравши з собою половину тварин, і продати їх у [[Канада|Канаді]], щоб почати нове життя. На четвертий день після стоянки в Манілі судно потрапило в шторм, і Пі був єдиним, кому вдалося врятуватися на шлюпці. Після закінчення шторму Пі усвідомлює, що в шлюпці, крім нього, є ще кілька тварин з корабля: [[Гієнові|гієна]], [[зебра]], [[орангутан]] ''Апельсинка'' і [[тигр]] ''Річард Паркер''. Починається боротьба за виживання і врешті Пі залишається в човні наодинці з тигром. На їхньому шляху зустрічаються [[риби]], [[медузи]], [[кити]] і загадковий острів заселений [[сурикат]]ами, що полює на все живе і схожий на [[Венерина мухоловка|венерину мухоловку]]. Після довгих поневірянь шлюпку прибило до берега у [[Мексика|Мексиці]] і тигр покидає Пі, так з ним і не попрощавшись. Знесиленого хлопця знаходять люди. Пізніше в лікарні його відвідують представники японської компанії власника судна, але вони не вірять у його фантастичну історію, і він змушений їм розповісти більш правдоподібну, але набагато похмурішу версію того, що сталося. Все закінчується тим, що Пі приходить до висновку, що його батько мав рацію, і тварина — не друг людини. Він пропонує письменникові історію на вибір.

== У ролях ==
* Сурадж Шарма — ''Пі Патель<ref>{{Cite web |url=http://collider.com/life-of-pi-suraj-sharma-ang-lee/56562/ |title=Newcomer Suraj Sharma Cast as Lead in Ang Lee's LIFE OF PI |accessdate=21 січня 2013 |archive-date=29 листопада 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20121129203833/http://collider.com/life-of-pi-suraj-sharma-ang-lee/56562 }}</ref>''
** Аюш Тандон — ''Пі Патель у ранньому дитинстві''
** [[Ірфан Хан]] — ''дорослий Пі Патель<ref name="a"/>''
* [[Табу (акторка)|Табу]] — ''мати Пі<ref>{{Cite web |url=http://indiatoday.intoday.in/story/tabu-to-play-irrfan-mother/1/123979.html |title=Tabu to play Irrfan's mother in 'Life of PI' |accessdate=21 січня 2013 |archive-date=25 січня 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20130125071355/http://indiatoday.intoday.in/story/tabu-to-play-irrfan-mother/1/123979.html }}</ref>''
* Аділь Хусейн — ''батько Пі<ref name="a">{{Cite web |url=http://www.variety.com/article/VR1118028699?refCatId=4026 |title=Trio join 'Life of Pi' cast |accessdate=21 січня 2013 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20101215182035/http://www.variety.com/article/VR1118028699?refCatId=4026 |archivedate=15 грудня 2010 |deadurl=yes }}</ref>''
* [[Жерар Депардьє]] — ''кок<ref name="a"/>''
* [[Рейф Сполл]] — ''[[Янн Мартель]]''<ref name="b">{{Cite web |url=http://www.hollywoodreporter.com/news/tobey-maguire-life-of-pi-oscar-367978 |title=Tobey Maguire Cut From Oscar Contender 'Life of Pi' — The Hollywood Reporter |accessdate=21 січня 2013 |archive-date=28 січня 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20130128111029/http://www.hollywoodreporter.com/news/tobey-maguire-life-of-pi-oscar-367978 }}</ref>

== Український дубляж ==
* Українську версію створено у 2012 році творчим колективом компанії [[Postmodern Postproduction|Postmodern]] для компанії [[20th Century Studios|20th Century Fox]] і компанії [[Ukrainian Film Distribution]].
* Переклад і укладка тексту: Ірини Яценко
* Режисер дубляжу: [[Лінартович Костянтин Костянтинович|Костянтин Лінартович]]
* Звукорежисер: Максим Пономарчук
* Менеджер проєкту: Ірина Туловська
* Ролі дублювали: Станіслав Туловський, [[Чорний Роман В'ячеславович|Роман Чорний]], [[Лінартович Дмитро Костянтинович|Дмитро Лінартович]], Григорій Герман, Кирило Лепьошкін, Ірина Яценко, Максим Пономарчук, [[Боклан Микола Володимирович|Микола Боклан]], Костянтин Лінартович, Владислав Туловський та інші.

== Нагороди та номінації ==
* 2013 — 11 номінацій на премію [[Оскар (85-та церемонія вручення)|«Оскар»]]: найкращий фільм (Енг Лі, Джил Неттер, Девид Вомарк), режисура (Енг Лі), адаптований сценарій (Девід Мегі), операторська робота (Клаудіо Міранда), монтаж (Тім Скуайрс), музика (Майкл Данна), пісня (Майкл Данна, Бомбей Джайши, «Pi's Lullaby»), робота художника (Девід Гропман, Анна Піннок), візуальні ефекти, запис звуку, звуковий монтаж<ref>{{cite web|url=http://www.forbes.ru/stil-zhizni-photogallery/231903-devyat-glavnyh-filmov-pretendentov-na-premii-oskar-2013/photo/2|title=Дев'ять головних фаворитів премії «Оскар-2013»|author=Антон Трофимов|date=10 января 2013 г.|work=[[Forbes]]|publisher=forbes.ru|accessdate=2013-01-14|language=російською|archiveurl=https://www.webcitation.org/6DrP1uZDc?url=http://www.forbes.ru/stil-zhizni-photogallery/231903-devyat-glavnyh-filmov-pretendentov-na-premii-oskar-2013/photo/2|archivedate=2013-01-22|deadurl=yes}} {{ref-ru}}</ref>. Виграв чотири:
** Найкраща режисерська робота
** Найкраща операторська робота
** Найкраща музика до фільму
** Найкращі візуальні ефекти
* 2013 — 9 номінацій на премію [[Премія БАФТА у кіно|BAFTA]]: найкращий фільм (Енг Лі, Джил Неттер, Девид Вомарк), режисура (Енг Лі), адаптований сценарій (Девид Мегі), операторська робота (Клаудіо Міранда), монтаж (Тім Скуайрс), музика (Майкл Данна), робота художника (Девід Гропман, Анна Піннок), візуальні ефекти, звук.
* 2013 — 3 номінації на премію «[[Золотий глобус]]»: найкращий фільм — драма, найкращий режисер (Енг Лі), найкраща оригінальна музика (Майкл Данна).
* 2013 — 2 номінації на премію [[Енні (премія)|«Енні»]] за найкращу анімацію персонажа (персонажі «Тигр» і «Орангутан»).

== Цікаві факти ==
* У 2000-ні роки на місце режисера претендували М. Найт Шамелен (''M. Night Shyamalan''), [[Альфонсо Куарон]] і [[Жан-П'єр Жене]]<ref>{{Cite web |url=http://stage.variety.com/index.asp?layout=awardcentral&jump=news&articleid=VR1117893693 |title='Pi' in sky at Fox 2000 |accessdate=22 січня 2013 |archive-date=20 липня 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20110720200830/http://stage.variety.com/index.asp?layout=awardcentral&jump=news&articleid=VR1117893693 }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://stage.variety.com/index.asp?layout=awardcentral&jump=news&articleid=VR1117920378 |title=Inside Move: New baker for Fox's 'Pi' |accessdate=22 січня 2013 |archive-date=20 липня 2011 |archive-url=https://web.archive.org/web/20110720200902/http://stage.variety.com/index.asp?layout=awardcentral&jump=news&articleid=VR1117920378 }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://www.variety.com/article/VR1117931447 |title=Jeunet gets piece of 'Pi' |accessdate=22 січня 2013 |archive-date=29 грудня 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20121229020402/http://www.variety.com/article/VR1117931447/ }}</ref>.
* Режисер вирішив замінити [[Тобі Магвайр|Тобі Магвайра]], який спочатку повинен був зіграти роль Письменника у фільмі, на Рейфа Сполла. Енг Лі визнав Тобі занадто відомим актором, здатним відвернути увагу глядачів від виконавців інших ролей.<ref name="b"/>
* Консультантом фільму виступив [[Стівен Каллахен]] — відомий американський мореплавець, який врятувався з затонулого судна, провівши на самоті у відкритому морі 76 діб. Він також виготовив для героя фільму снасті для ловлі риби.

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
{{Вікіпосилання
|Тема               = Життя Пі
|Вікіцитати         = Життя Пі (фільм)
|Вікіджерела        =
|Вікісховище        =
}}
* {{official|http://www.lifeofpimovie.com|фільму «Життя Пі»}}
* [https://www.youtube.com/watch?v=o_kldW0fxrs Український трейлер до «Життя Пі»]
* [https://detector.media/kritika/article/78062/2013-01-10-zhittya-pi-ukrainska-versiya/ Життя Пі: українська версія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180718071632/http://detector.media/kritika/article/78062/2013-01-10-zhittya-pi-ukrainska-versiya/ |date=18 липня 2018 }} 10 січня 2013, detector.media
* {{imdb title|id=0454876|title=«Життя Пі»}}
* {{Rotten Tomatoes|life-of-pi|«Життя Пі»}}
* {{Mojo title|lifeofpi|Життя Пі}}
* {{amg movie|481149|Життя Пі}} {{рейтинг-5|4}}

{{Нормативний контроль|#F2DB8E}}
{{Премія Оскар за найкращі візуальні ефекти}}
{{Премія «Сатурн» за найкращий фільм-фентезі}}

[[Категорія:Фільми США 2012]]
[[Категорія:Пригодницькі фільми США]]
[[Категорія:Фільми-драми США]]
[[Категорія:Фільми IMAX]]
[[Категорія:Екранізації канадських літературних творів]]
[[Категорія:Фільми 20th Century Fox]]
[[Категорія:Фільми про релігію]]
[[Категорія:Фільми про виживання]]
[[Категорія:Твори з ненадійними оповідачами]]
[[Категорія:Фільми про сиріт]]
[[Категорія:Фільми, дія яких відбувається на човнах]]
[[Категорія:Суперечки про непристойність у фільмах]]

title: Life of Pi

Life of Pi: Офіційний український постер

Жанр: пригоди · драма

Режисер: Енг Лі

Продюсер: Енг Лі · Джил Неттер · Девид Вомарк

Сценарист: Девід Мегі · Янн Мартель (роман)

На основі: Життя Пі

У головних · ролях: Сурадж Шарма · Ірфан Хан · Рейф Сполл

Оператор: Клаудіо Міранда

Композитор: Майкл Данна

Кінокомпанія: 20th Century Fox · Haishang Films · Rhythm and Hues

Дистриб'ютор: 20th Century Fox, InterCom і Netflix

Тривалість: 127 хвилин

Мова: англійська · французька · тамільська

Країна: США

Дата виходу: США 28 вересня 2012 · Україна 1 січня 2013

Кошторис: 120 млн дол.

Касові збори: 393 млн дол.

q: Цитати у Вікіцитатах?

CMNS: Життя Пі у Вікісховищі?


text:
# Українська революційно-демократична спілка
Справа «Української революційно-демократичної спілки», або Українська революційно-демократична спілка — організація, що проходила по справі ОДПУ в УСРР у 1931—1933 роках, імовірно сфабрикована радянськими органами безпеки. За нею були заарештовані студенти, аспіранти, вчителі, колишні міліціонери, селяни, які висловлювали невдоволення радянською політикою на селі, зокрема хлібозаготівлями напередодні та на початку Голодомору. За версією слідчих організація мала центральний провід у Києві та відгалуження в різних регіонах України.
Лідерами організації радянські органи державної безпеки назвали аспіранта Інституту біохімії ВУАН Сергія Єрофійовича Підгайного, аспіранта Київського гірничого інституту Миколу Чорноуса, міліціонера Григорія Коляду, студента Київського інституту профосвіти Віталія Безпояска, аспіранта Інституту хімії ВУАН Олександра Купріяновича Хоменка, студента Київського медичного інституту Левка Клименка.
За справою було загалом засуджено 70 осіб, з них 2 жінок. Наймолодша з них, студентка Марія Татарченко була засуджена спочатку до 3 років таборів, а надалі до 5 років. Серед інших учасників «змови» — аспірант Інституту хімії ВУАН Олексій Аврамович Сиротенко.
За вироком було розстріляно 19 осіб, 6 засуджено на 10 років таборів, 35 — до 5 років таборів, 2 вислано до Північного краю на 3 роки, 6 засуджено до 3 років таборів, 2 осіб звільнено.
Окремі ще живі на той час засуджені та їхні родичі у другій половині 1950-х намагалися домогтися реабілітації як жертв репресій, однак радянська прокуратура відмовила їм у цьому. Засуджених членів організації реабілітували у 1989-1990 роках.

wikiname: ukwiki

in_language: uk

wikitext:
'''Справа «Української революційно-демократичної спілки»''', або '''Українська революційно-демократична спілка''' — організація, що проходила по справі [[ОДПУ]] в УСРР у 1931—1933 роках, імовірно сфабрикована радянськими органами безпеки. За нею були заарештовані студенти, аспіранти, вчителі, колишні міліціонери, селяни, які висловлювали невдоволення радянською політикою на селі, зокрема хлібозаготівлями напередодні та на початку Голодомору. За версією слідчих організація мала центральний провід у Києві та відгалуження в різних регіонах України.

Лідерами організації радянські органи державної безпеки назвали аспіранта [[Інститут біохімії імені О. В. Палладіна НАН України|Інституту біохімії ВУАН]] Сергія Єрофійовича Підгайного, аспіранта Київського гірничого інституту Миколу Чорноуса, міліціонера Григорія Коляду, студента Київського інституту профосвіти Віталія Безпояска, аспіранта Інституту хімії ВУАН Олександра Купріяновича Хоменка, студента [[Київський медичний інститут|Київського медичного інституту]] Левка Клименка.

За справою було загалом засуджено 70 осіб, з них 2 жінок. Наймолодша з них, студентка Марія Татарченко була засуджена спочатку до 3 років таборів, а надалі до 5 років.<ref>Бондаренко П. С. [http://mdu.in.ua/Nauch/spetsrada/DOCTOR/disertacija-bondarenko_p.s.pdf Жіночий досвід сталінських репресій 1930-х рр. (на матеріалах УРСР)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210811162310/http://mdu.in.ua/Nauch/spetsrada/DOCTOR/disertacija-bondarenko_p.s.pdf |date=11 серпня 2021 }}. — Кваліфікаційна наукова праця на правах рукопису. Дисертація на здобуття ступеня доктора філософії за спеціальністю 032 Історія та археологія. — Горлівський інститут іноземних мов ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет», Бахмут / Маріупольський державний університет, Маріуполь, 2021. С. 72</ref> Серед інших учасників «змови» — аспірант Інституту хімії ВУАН Олексій Аврамович Сиротенко.

За вироком було розстріляно 19 осіб, 6 засуджено на 10 років таборів, 35 — до 5 років таборів, 2 вислано до Північного краю на 3 роки, 6 засуджено до 3 років таборів, 2 осіб звільнено.

Окремі ще живі на той час засуджені та їхні родичі у другій половині 1950-х намагалися домогтися реабілітації як жертв репресій, однак радянська прокуратура відмовила їм у цьому. Засуджених членів організації реабілітували у 1989-1990 роках.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://irbis-nbuv.gov.ua/ulib/item/UKR0000591 За сценарієм ДПУ: Кримінальна справа «Українська революційно-демократична спілка»: Док. і матеріали] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210807220529/http://irbis-nbuv.gov.ua/ulib/item/UKR0000591 |date=7 серпня 2021 }} / Наук. ред.: П. Т. Тронько, Р. Я. Пиріг. — К.: Інститут історії України НАН України, 2004. — 452 с.

[[Категорія:Репресії в Україні]]
[[Категорія:Політичні судові процеси в СРСР]]


text:
# Венсель (Жура)
Венсе́ль (фр. Vincelles) — колишній муніципалітет у Франції, у регіоні Бургундія-Франш-Конте, департамент Жура. Населення — 391 осіб (2011).
Муніципалітет був розташований на відстані близько 350 км на південний схід від Парижа, 85 км на південний захід від Безансона, 11 км на південний захід від Лонс-ле-Соньє.

## Історія
У 1956-2015 роках муніципалітет перебував у складі регіону Франш-Конте. Від 1 січня 2016 року належав до нового об'єднаного регіону Бургундія-Франш-Конте.
1 січня 2017 року Венсель, Бонно, Грюсс i Версія було об'єднано в новий муніципалітет Валь-Соннетт.

## Демографія
Динаміка населення (Insee, Ehess ):
Розподіл населення за віком та статтю (2006):
| Стать                                                                                | Всього | До 15 років | 15-24 | 25-44 | 45-64 | 65-85 | Понад 85 |
| --------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ------ | ----------- | ----- | ----- | ----- | ----- | -------- |
| Чоловіки                                                                                | 184    | 32          | 16    | 52    | 64    | 20    | 0        |
| Жінки                                                                                | 164    | 24          | 8     | 36    | 80    | 12    | 4        |
| \| Статево-вікова піраміда \| Статево-вікова піраміда \| Статево-вікова піраміда \| \| ----------------------- \| ----------------------- \| ----------------------- \| \| Чоловіки \| Вік \| Жінки \| \| 0 \| 85 + \| 4 \| \| 0 \| 80-84 \| 4 \| \| 4 \| 75-79 \| 0 \| \| 4 \| 70-74 \| 4 \| \| 12 \| 65-69 \| 4 \| \| 12 \| 60-64 \| 8 \| \| 28 \| 55-59 \| 32 \| \| 16 \| 50-54 \| 12 \| \| 8 \| 45-49 \| 28 \| \| 16 \| 40-44 \| 8 \| \| 8 \| 35-39 \| 8 \| \| 12 \| 30-34 \| 12 \| \| 16 \| 25-29 \| 8 \| \| 12 \| 20-24 \| 4 \| \| 4 \| 15-20 \| 4 \| \| 24 \| 10-14 \| 4 \| \| 0 \| 5-9 \| 12 \| \| 8 \| 0-4 \| 8 \| |        |             |       |       |       |       |          |
| Статево-вікова піраміда                                                                                |        |             |       |       |       |       |          |
| Чоловіки                                                                                | Вік    | Жінки       |       |       |       |       |          |
| 0                                                                                | 85 +   | 4           |       |       |       |       |          |
| 0                                                                                | 80-84  | 4           |       |       |       |       |          |
| 4                                                                                | 75-79  | 0           |       |       |       |       |          |
| 4                                                                                | 70-74  | 4           |       |       |       |       |          |
| 12                                                                                | 65-69  | 4           |       |       |       |       |          |
| 12                                                                                | 60-64  | 8           |       |       |       |       |          |
| 28                                                                                | 55-59  | 32          |       |       |       |       |          |
| 16                                                                                | 50-54  | 12          |       |       |       |       |          |
| 8                                                                                | 45-49  | 28          |       |       |       |       |          |
| 16                                                                                | 40-44  | 8           |       |       |       |       |          |
| 8                                                                                | 35-39  | 8           |       |       |       |       |          |
| 12                                                                                | 30-34  | 12          |       |       |       |       |          |
| 16                                                                                | 25-29  | 8           |       |       |       |       |          |
| 12                                                                                | 20-24  | 4           |       |       |       |       |          |
| 4                                                                                | 15-20  | 4           |       |       |       |       |          |
| 24                                                                                | 10-14  | 4           |       |       |       |       |          |
| 0                                                                                | 5-9    | 12          |       |       |       |       |          |
| 8                                                                                | 0-4    | 8           |       |       |       |       |          |

## Економіка
2010 року серед 264 осіб працездатного віку (15—64 років) 198 були активними, 66 — неактивними (показник активності 75,0%, у 1999 році було 70,1%). З 198 активних мешканців працювала 181 особа (94 чоловіки та 87 жінок), безробітними було 17 (10 чоловіків та 7 жінок). Серед 66 неактивних 13 осіб було учнями чи студентами, 41 — пенсіонерами, 12 були неактивними з інших причин.

У 2010 році в муніципалітеті числилось 170 оподаткованих домогосподарств, у яких проживали 389,5 особи, медіана доходів виносила 19 235 євро на одного особоспоживача

title: Венсель (Жура)

wikitext:
{{Муніципалітет Франції
|колишній = так
|назва         = Венсель
|місцева_назва = Vincelles
|герб          =
|регіон        = [[Бургундія-Франш-Конте]]
|департамент   = [[Жура (департамент)|Жура]]
|округ         = [[Лонс-ле-Соньє (округ)|Лонс-ле-Соньє]]
|кантон        = [[Бофор (кантон)|Бофор]]
|альтерн_мапа  = <!-- порожнє для метрополії -->
|широта      = 46.6008333333
|довгота     = 5.47972222222
|висота_мін  = 194
|висота_макс = 440
|населення     = 391
|рік_насел     = 2011-01-01
|площа         = 6,29
|густота       = 62,16
|поштові_індекси  = 39190
|телефонний_код =
|код_INSEE     = 39576
|мер  = Brigitte Monnet
|мандат  = 2014-2020
|тел =
|email =
|www           =
}}
{{Otheruses|Венсель}}

'''Венсе́ль''' ({{lang-fr|Vincelles}}) — колишній [[Комуна (Франція)|муніципалітет]] у [[Франція|Франції]], у регіоні [[Бургундія-Франш-Конте]], департамент [[Жура (департамент)|Жура]]. Населення — {{formatnum:391}} осіб (2011)<ref name="dem1">{{cite web |url=http://insee.fr/fr/ppp/bases-de-donnees/recensement/populations-legales/departement.asp?dep=39&annee=2013#dep_V |title=Кількість населення у 2011 році |publisher=[[INSEE]] |accessdate=28 вересня 2014 |archive-date=8 квітня 2013 |archive-url=https://www.webcitation.org/6FjkCovly?url=http://insee.fr/fr/ppp/bases-de-donnees/recensement/populations-legales/departement.asp?dep=39#dep_V }}{{ref-fr}}</ref>.

Муніципалітет був розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 350 км на південний схід від [[Париж]]а, 85 км на південний захід від [[Безансон]]а, 11 км на південний захід від [[Лонс-ле-Соньє]].

== Історія ==

У [[1956]]-[[2015]] роках муніципалітет перебував у складі регіону [[Франш-Конте]]. Від [[1 січня]] [[2016]] року належав до нового об'єднаного регіону [[Бургундія-Франш-Конте]]<ref name="reform law">[http://www.legifrance.gouv.fr/affichTexte.do;jsessionid=9FECBA9D9314D1D2C093CF793C886ED5.tpdila21v_1?idSectionTA=JORFSCTA000030109623&cidTexte=JORFTEXT000030109622&dateTexte=29990101 relative à la délimitation des régions, aux élections régionales et départementales et modifiant le calendri] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190920052236/https://www.legifrance.gouv.fr/affichTexte.do;jsessionid=9FECBA9D9314D1D2C093CF793C886ED5.tpdila21v_1?idSectionTA=JORFSCTA000030109623&cidTexte=JORFTEXT000030109622&dateTexte=29990101 |date=20 вересня 2019 }} {{ref-fr}}</ref>.

1 січня 2017 року Венсель, [[Бонно]], [[Грюсс]] i [[Версія (Жура)|Версія]] було об'єднано в новий муніципалітет [[Валь-Соннетт]].

== Демографія ==
{{Демографія/FRA/Vincelles (Jura)}}

Розподіл населення за віком та статтю (2006)<ref>{{cite web|url=http://www.insee.fr/fr/themes/detail.asp?reg_id=99&ref_id=pop-sexe-age-quinquennal|title=Population selon le sexe et l'âge...2006|language=фр.|trans_title=Населення за статтю та віком...2006|publisher=[[INSEE]]|accessdate=2011-06-27|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AQXA0POL?url=http://www.insee.fr/fr/themes/detail.asp?reg_id=99|archivedate=4 вересня 2012}}</ref>:
{{СВ-Таблиця-Піраміда
|макс=32|всього=348
|ч0=8|ж0=8
|ч5=0|ж5=12
|ч10=24|ж10=4
|ч15=4|ж15=4
|ч20=12|ж20=4
|ч25=16|ж25=8
|ч30=12|ж30=12
|ч35=8|ж35=8
|ч40=16|ж40=8
|ч45=8|ж45=28
|ч50=16|ж50=12
|ч55=28|ж55=32
|ч60=12|ж60=8
|ч65=12|ж65=4
|ч70=4|ж70=4
|ч75=4|ж75=0
|ч80=0|ж80=4
|ч85=0|ж85=4
}}

== Економіка ==
{{Економічна зайнятість у Франції
|рік= 2010 |працездатні=264
|активні=198 |показник активності=75,0% |рік старий=1999 |показник активності старий=70,1%
|працювало=181 |працювало чол=94 |працювало жін=87
|безробітні=17 |безробітні чол=10 |безробітні жін=7
|неактивні=66 |учні=13 |пенсіонери=41 |інші неактивні=12
|примітка=<ref>{{cite web| url=http://www.insee.fr/fr/themes/detail.asp?reg_id=99&ref_id=base-cc-emploi-pop-active-2010| title=Base chiffres clés : emploi - population active 2010| language=фр.| trans_title=Базисні показники: зайнятість та активність населення в 2010 році| publisher=[[Національний інститут статистики і економічних досліджень Франції|INSEE]]| accessdate=15 листопада 2013| archive-date=26 квітня 2014| archive-url=https://web.archive.org/web/20140426043035/http://www.insee.fr/fr/themes/detail.asp?reg_id=99&ref_id=base-cc-emploi-pop-active-2010}} (наближені дані, в 1999 році тимчасова зайнятість врахована частково)</ref>
}}
У 2010 році в муніципалітеті числилось 170 оподаткованих домогосподарств, у яких проживали 389,5 особи, медіана доходів виносила {{formatnum:19235}} євро на одного особоспоживача<ref>{{cite web|url=http://www.insee.fr/fr/themes/detail.asp?reg_id=99&ref_id=base-cc-rev-fisc-loc-menage|title=Revenus fiscaux des ménages en 2010 | language=фр.|trans_title=Оподатковані доходи домогосподарств у 2010 році | publisher=[[Національний інститут статистики і економічних досліджень Франції|INSEE]]|accessdate=18 жовтня 2013|archive-date=29 серпня 2012|archive-url=https://www.webcitation.org/6AHExs6zH?url=http://www.insee.fr/fr/themes/detail.asp?reg_id=99 }} Діти та онуки які проживали у двох місцях враховані як 0,5 особи в обох місцях проживання. Перша особа у домогосподарстві це один особоспоживач (ОС), інші дорослі — по 0,5 ОС, діти до 14 років — по 0,3 ОС.</ref>

== Сусідні муніципалітети ==

{{Розташування
 |центр = Венсель
 |пн_зх = [[Треналь]]
 |пн_сх = [[Сезансе]]
 |пд_зх = [[Бофор (Жура)|Бофор]]
 |пд_сх = [[Ротальє]]
 |пн    = [[Сент-Аньє (Жура)|Сент-Аньє]]
 |зх = [[Мальре (Жура)|Мальре]]<br />[[Бонно]]
 |сх = [[Грюсс]]
 |пд    = [[Версія (Жура)|Версія]]
}}

== Посилання ==

* [https://web.archive.org/web/20070312225458/http://www.ign.fr/affiche_rubrique.asp?rbr_id=1087&CommuneId=39703 Венсель на сайті французького Національного інституту географії]
* [https://web.archive.org/web/20121020212022/http://recensement.insee.fr/searchResults.action?zoneSearchField=&codeZone=39576-COM Венсель на сайті французького Національного інституту статистики й економічних досліджень]

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів департаменту Жура]]

== Примітки ==
{{Портал|Франція}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети департаменту Жура}}

[[Категорія:Колишні муніципалітети департаменту Жура]]

title: Венсель · Vincelles

Країна: Франція

Регіон: Бургундія-Франш-Конте

Департамент: Жура

Округ: Лонс-ле-Соньє

Кантон: Бофор

title: Влада

Мер · Мандат: Brigitte Monnet · 2014-2020


text:
# Ліндсі Слоун
Ліндсі Слоун Лейкін-Роллінз (англ. Lindsay Sloane Leikin-Rollins; нар. 8 серпня 1977, Лонг-Айленд, Нью-Йорк) — американська акторка.

## Біографія
Ліндсі Слоун Лейкін народилася на Лонг-Айленді, штат Нью-Йорк, у родині Рене, дитячого бібліотекаря, та Джоуї Лейкіна, менеджера з продажу. Переїхавши до Лос-Анджелеса, у віці восьми років Слоун підписала контракт з агентом.
Її перша поява на телебаченні була в ролі Еліс Педермейр у серіалі «Чудові роки» з 1991 по 1993 рік. Пізніше вона зіграла Валері Біркхед у серіалі «Сабріна — юна відьма» з 1997 по 1999 рік і знялася у фільмі «Сабріна під водою» у ролі іншого персонажа, русалки на ім'я Фін.
Вона пробувалась на багато ролей в ряді телевізійних шоу. Так, з'являлася в епізодах серіалів «Дарма і Грег», «Моє так зване життя», «Шоу 70-х», «Західне крило», «Антураж» та інших.
Вона також знялася у таких фільмах, як «Добийся успіху», «Весільна вечірка», «Наречена з того світу», «Копи на підхваті», «Випадковий чоловік» і «Нестерпні боси».

## Фільмографія
| Рік  | Назва (оригінал)                                       | Роль           | Інше |
| ---- | ------------------------------------------------------ | -------------- | ---- |
| 1999 | Сім подружок (Seven Girlfriends)                       | Дафна          |      |
| 2000 | Добийся успіху (Bring It On)                           | Big Red        |      |
| 2003 | Весільна вечірка (The In-Laws)                         | Мелісса Пейсер |      |
| 2003 | (Exposed)                                              | Мінні          |      |
| 2006 | Телевізор (The TV Set)                                 | Лорель Саймон  |      |
| 2008 | Наречена з того світу (Over Her Dead Body)             | Хлоя Міллз     |      |
| 2008 | Випадковий чоловік (The Accidental Husband)            | Марсі          |      |
| 2009 | Шість жінок Генрі Лефея (The Six Wives of Henry Lefay) | Отем           |      |
| 2010 | Надто крута для тебе (She's Out of My League)          | Марні          |      |
| 2010 | Копи на підхваті (The Other Guys)                      | Франсин        |      |
| 2011 | Стара добра оргія (A Good Old Fashioned Orgy)          | Лаура          |      |
| 2011 | Нестерпні боси (Horrible Bosses)                       | Стейсі Арбус   |      |
| 2012 | (Darling Companion)                                    | Еллі           |      |
| 2014 | Нестерпні боси 2 (Horrible Bosses 2)                   | Стейсі Арбус   |      |
| 2019 | Коханці (Endings, Beginnings)                          | Біллі          |      |

### Серіали
| Рік       |    | Українська назва     | Оригінальна назва         | Роль                  |
| --------- | -- | -------------------- | ------------------------- | --------------------- |
| 1990      | с  |                      | Why, Charlie Brown, Why?  | старша сестра (голос) |
| 1991—1993 | с  | Чудові роки          | The Wonder Years          | Еліс Педермейр        |
| 1994      | с  | Моє так зване життя  | My So-Called Life         | Рут                   |
| 1995      | с  |                      | CBS Schoolbreak Special   | Тіна                  |
| 1996—1997 | с  |                      | Mr. Rhodes                | Зої Міллер            |
| 1997—1999 | с  | Сабріна — юна відьма | Sabrina the Teenage Witch | Валері Біркхед        |
| 1999      | тф | Сабріна під водою    | Sabrina Down Under        | Фін                   |
| 2000—2001 | с  |                      | Grosse Pointe             | Марсі                 |
| 2001      | с  |                      | Going to California       | Ліса                  |
| 2004      | с  |                      | The Stones                | Карлі Стоун           |
| 2006—2007 | с  |                      | Help Me Help You          | Саша Гофманн          |
| 2011      | с  |                      | Funny or Die Presents     |                       |
| 2011      | с  | Косяки               | Weeds                     | Максін                |
| 2014—2017 | с  |                      | Playing House             | Тіна Стейджерман      |
| 2015—2017 | с  |                      | The Odd Couple            | Емілі                 |

title: Ліндсі Слоун

wikitext:
{{Актор
| bgcolour             = pink
|жінка                 = 1
| ім'я                 = Ліндсі Слоун<br/>''Lindsay Sloane''
| зображення           = Lindsay Sloane 2011 Shankbone.JPG
| розмір               =
| підпис               = Ліндсі Слоун (2011)
| ім'я_при_народженні  = Ліндсі Слоун Лейкін-Роллінз/ {{lang-en|Lindsay Sloane Leikin-Rollins}}
| дата_народження      = 8.8.1977
| інші_імена           =
| громадянство         = {{USA}}
| національність       =
| рід_діяльності       = [[акторка]]
| роки_діяльності      = 1990 — дотепер
| дружина              =
| чоловік              =
| діти                 =
| сторінка_в_інтернеті =
| провідні_ролі        =
| нагороди             =
}}
'''Ліндсі Слоун Лейкін-Роллінз''' ({{lang-en|Lindsay Sloane Leikin-Rollins}}; {{н|ж}} {{дн|8|8|1977}}, [[Лонг-Айленд]], [[Нью-Йорк (штат)|Нью-Йорк]]) — [[Американці США|американська]] [[акторка]].

== Біографія ==
Ліндсі Слоун Лейкін народилася на Лонг-Айленді, штат Нью-Йорк, у родині Рене, дитячого бібліотекаря, та Джоуї Лейкіна, менеджера з продажу. Переїхавши до Лос-Анджелеса, у віці восьми років Слоун підписала контракт з агентом.

Її перша поява на телебаченні була в ролі Еліс Педермейр у серіалі «Чудові роки» з 1991 по 1993 рік. Пізніше вона зіграла Валері Біркхед у серіалі «[[Сабріна — юна відьма (телесеріал)|Сабріна — юна відьма]]» з 1997 по 1999 рік і знялася у фільмі «Сабріна під водою» у ролі іншого персонажа, русалки на ім'я Фін.

Вона пробувалась на багато ролей в ряді телевізійних шоу. Так, з'являлася в епізодах серіалів «Дарма і Грег», «[[Моє так зване життя]]», «Шоу 70-х», «[[Західне крило (телесеріал)|Західне крило]]», «[[Антураж (серіал)|Антураж]]» та інших.

Вона також знялася у таких фільмах, як «[[Добийся успіху (фільм)|Добийся успіху]]», «[[Весільна вечірка]]», «[[Наречена з того світу]]», «[[Копи на підхваті]]», «[[Випадковий чоловік]]» і «[[Нестерпні боси]]».

== Фільмографія ==
{|class="wikitable" style="font-size: 90%;" border="2" cellpadding="4" background: #f9f9f9;
|- align="center"
! style="background:#B0C4DE;" | Рік
! style="background:#B0C4DE;" | Назва (оригінал)
! style="background:#B0C4DE;" | Роль
! style="background:#B0C4DE;" | Інше
|-
| 1999 || Сім подружок (Seven Girlfriends) || Дафна ||
|-
| 2000 || [[Добийся успіху (фільм)|Добийся успіху]] (Bring It On) || Big Red ||
|-
| 2003 || [[Весільна вечірка]] (The In-Laws) || Мелісса Пейсер ||
|-
| 2003 || (Exposed) || Мінні ||
|-
| 2006 || [[Телевізор (фільм)|Телевізор]] (The TV Set) || Лорель Саймон ||
|-
| 2008 || [[Наречена з того світу]] (Over Her Dead Body) || Хлоя Міллз ||
|-
| 2008 || [[Випадковий чоловік]] (The Accidental Husband) || Марсі ||
|-
| 2009 || Шість жінок Генрі Лефея (The Six Wives of Henry Lefay) || Отем ||
|-
| 2010 || [[Надто крута для тебе]] (She's Out of My League) || Марні ||
|-
| 2010 || [[Копи на підхваті]] (The Other Guys) || Франсин ||
|-
| 2011 || [[Стара добра оргія]] (A Good Old Fashioned Orgy) || Лаура ||
|-
| 2011 || [[Нестерпні боси]] (Horrible Bosses) || Стейсі Арбус ||
|-
| 2012 || (Darling Companion) || Еллі ||
|-
| 2014 || [[Нестерпні боси 2]] (Horrible Bosses 2) || Стейсі Арбус ||
|-
| 2019 || [[Коханці (фільм, 2019)|Коханці]] (Endings, Beginnings)  || Біллі ||
|}

=== Серіали ===
{{УФільміВерх}}
{{УСеріалі|1990|||Why, Charlie Brown, Why?|старша сестра (голос)}}
{{УСеріалі|1991|1993| Чудові роки |The Wonder Years|Еліс Педермейр}}
{{УСеріалі|1994|| [[Моє так зване життя]] |My So-Called Life|Рут}}
{{УСеріалі|1995|||CBS Schoolbreak Special|Тіна}}
{{УСеріалі|1996|1997||Mr. Rhodes|Зої Міллер}}
{{УСеріалі|1997|1999| [[Сабріна — юна відьма (телесеріал)|Сабріна — юна відьма]] |Sabrina the Teenage Witch|Валері Біркхед}}
{{УтФільмі|1999| Сабріна під водою |Sabrina Down Under| Фін}}
{{УСеріалі|2000|2001||Grosse Pointe|Марсі}}
{{УСеріалі|2001|||Going to California|Ліса}}
{{УСеріалі|2004|||The Stones|Карлі Стоун}}
{{УСеріалі|2006|2007||Help Me Help You|Саша Гофманн}}
{{УСеріалі|2011|||Funny or Die Presents|}}
{{УСеріалі|2011|| [[Косяки (телесеріал)|Косяки]] |Weeds|Максін}}
{{УСеріалі|2014|2017||Playing House|Тіна Стейджерман}}
{{УСеріалі|2015|2017||The Odd Couple|Емілі}}
{{УФільміНиз}}

== Посилання ==
{{Commons|Lindsay Sloane}}
* {{IMDb name|0005441}}

{{DEFAULTSORT:Слоун Ліндсі}}
[[Категорія:Американські телеакторки]]
[[Категорія:Американські кіноакторки]]

title: Ліндсі Слоун · Lindsay Sloane

Ім'я при народженні: Ліндсі Слоун Лейкін-Роллінз/ англ. Lindsay Sloane Leikin-Rollins

Народилася: 8 серпня 1977 (47 років) · Нью-Йорк, Нью-Йорк, США

Громадянство: США

Діяльність: акторка

Alma mater: Chatsworth High Schoold

Роки діяльності: 1990 — дотепер


text:
# Церква Святого Дмитрія Солунського (Татарів)
Церква Святого Дмитрія Солунського (Татарів) — діюча гуцульська дерев'яна церква в с. Татарів Івано-Франківської області, Україна, пам'ятка архітектури національного значення.

## Історія
Церква датована ХІХ ст (1856-1870 роки), побудована за проектом польського архітектора Менчинського Ф. та посвячена на честь великомученика Димитрія Солунського. Розташовується біля дороги Н09 в центрі села, навколо храму розташоване кладовище, з іншої сторони якого тече річка Прут. У радянський період (1954-1987 рр.) церква була закрита та охоронялась як пам'ятка архітектури Української РСР (№ 1139). Церква була покрита гонтом до кінця 1980-х років, коли її частково перекрили бляхою.  Після реставрації, проведеної у 2017 р., центру знову перекрили гонтом. Церкву використовує громада  Української греко-католицької церкви.

## Архітектура
Церква п'ятизрубна, хрестоподібна в плані з великим квадратним центральним зрубом нави та короткими бічними раменами, побудована в гуцульському стилі з смереки, розташована на кам'яному фундаменті. Бруси зрубів з’єднані врубами в простий замок з подвійним вирізом та шипом. Шатровий дах нави з невеликим ліхтарем та маківкою розташовується на восьмисторонній основі, яка лежить на квадратному зрубі нави та висотою не перевищує вершин двоскатних дахів бокових зрубів. Дахи бокових зрубів теж мають невеликі маківки з хрестами. До вівтаря примикають ризниці. Церква має широке  опасання, яке розташовується  на вінцях зрубів, які мають фігурні вирізи. Храм перекритий гонтом. В середині зруби поєднані арковими переходами.

В церкві зберігся темперний живопис ХІХ ст. Відповідно до напису на  іконі Св. Миколая Чудотворця з п'ятиярусного церковного іконостасу він був розписаний Антонієм Оржеховським.
- Головний фасад церкви

## Дзвіниця
До складу пам'ятки входить двоярусна дерев'яна дзвінниця. Перший ярус дзвіниці квадратний, збудований зі зрубу, а другий має каркасну структуру та вісім стін з голосниками. Дзвіниця має опасання та шатровий восьмигранний дах.

wikitext:
{{Визначна пам’ятка
|назва =
|будівник =
|сховище =
|стан =
|закінчення будівництва =
|початок будівництва =
|встановлений =
|перша згадка =
|архітектор =
|скульптор =
|матеріал =
|місцева_назва =
|архітектурний стиль =
|координати =
|місце розташування =
|країна =
|статус =
|зображення_підпис =
|зображення_розмір = 250пкс
|зображення =
|вебсторінка = }}
'''Церква Святого Дмитрія Солунського (Татарів)''' — діюча [[Гуцульська церква|гуцульська дерев'яна церква]] в с. [[Татарів]]  [[Івано-Франківська область|Івано-Франківської області]], [[Україна]], [[пам'ятка архітектури національного значення]].<ref>{{Cite web|title=Дмитрівська церква, 18 ст. - с.Татарів (Кремінці), Івано-Франківська обл.|url=http://encyclosights.com/object_details.php?ln=3&id=1373|website=Енциклопедія пам'яток України|accessdate=2021-03-21}}</ref>

== Історія ==
[[Файл:Generalgouvernement 1944 III Holzkirche in Tatarów.jpg|ліворуч|міні|Дерев'яна церква у Татарові на поштовій марці [[Генеральна губернія|Генеральної губернії]] (1944)]]
Церква датована [[XIX століття|ХІХ]] ст (1856-1870 роки), побудована за проектом польського [[Архітектор|архітектора]] Менчинського Ф. та посвячена на честь великомученика [[Димитрій Солунський|Димитрія Солунського]]. Розташовується біля дороги [[Автошлях Н 09|Н09]] в центрі села, навколо храму розташоване [[кладовище]], з іншої сторони якого тече [[Прут|річка Прут]]. У радянський період ([[1954]]-[[1987]] рр.) церква була закрита та охоронялась як пам'ятка архітектури [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|Української РСР]] (№ [[Список пам'яток архітектури Української РСР, що перебувають під охороною держави|1139]])<ref>{{Cite web|url=https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/442-79-п#Text|website=zakon.rada.gov.ua|accessdate=2021-03-17|title=П О С Т А Н О В А  РАДА МІНІСТРІВ УКРАЇНСЬКОЇ РСР  від 6 вересня 1979 р. N 442 Про доповнення списку пам'яток містобудування    і архітектури Української РСР, що перебувають під охороною держави|archive-date=12 квітня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210412092438/https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/442-79-п#Text}}</ref>. Церква була покрита [[Ґонт|гонтом]] до кінця 1980-х років, коли її частково перекрили [[Бляха|бляхою]].  Після реставрації, проведеної у [[2017]] р., центру знову перекрили гонтом. Церкву використовує громада  [[Українська греко-католицька церква|Української греко-католицької церкви]]<ref name=":0">{{Cite web|title=Церква село Татарів|url=http://decerkva.org.ua/fra/yaremche-tatariv.html|website=decerkva.org.ua|accessdate=2021-03-21|archive-date=29 січня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200129195329/http://decerkva.org.ua/fra/yaremche-tatariv.html}}</ref><ref name=":1">{{Cite web|title=Церква Святого Дмитрія у Татарові|url=http://iftourism.com/places/cerkva-svyatogo-dmitriya-u-tatarovi|website=IF Tourism|accessdate=2021-03-21|language=en}}</ref><ref name=":5">{{Cite web|title=Церква Св. Дмитра, Татарів|url=http://itinery.com.ua/object/view/cerkov-sv-dmitriya-tatarov|website=itinery.com.ua|accessdate=2021-03-21|language=ua}}</ref><ref>{{Cite web|title=Церква святого Дмитра в Татарові|url=https://zabytki.in.ua/uk/2891/tserkva-svyatogo-dmitra-v-tatarovi|website=zabytki.in.ua|accessdate=2021-03-23|archive-date=28 лютого 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210228213234/https://zabytki.in.ua/uk/2891/tserkva-svyatogo-dmitra-v-tatarovi}}</ref><ref name=":6">{{Cite web|title=Церква святого Дмитра в Татарові|url=https://zabytki.in.ua/uk/2891/tserkva-svyatogo-dmitra-v-tatarovi|website=zabytki.in.ua|accessdate=2021-03-23|archive-date=28 лютого 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210228213234/https://zabytki.in.ua/uk/2891/tserkva-svyatogo-dmitra-v-tatarovi}}</ref>.

== Архітектура ==

Церква [[Зруб (архітектура)|п'ятизрубна]], хрестоподібна в плані з великим квадратним центральним зрубом [[Нава (архітектура)|нави]] та короткими бічними [[Рамена (архітектура)|раменами]], побудована в гуцульському стилі з [[Ялина європейська|смереки]], розташована на кам'яному [[Фундамент|фундаменті]]. Бруси зрубів з’єднані врубами в простий замок з подвійним вирізом та шипом. Шатровий дах нави з невеликим [[Ліхтар (архітектура)|ліхтарем]] та [[Маківка (архітектура)|маківкою]] розташовується на восьмисторонній основі, яка лежить на квадратному зрубі нави та висотою не перевищує вершин двоскатних [[Дах|дахів]] бокових зрубів. Дахи бокових зрубів теж мають невеликі маківки з [[Хрест|хрестами]]. До [[Вівтар|вівтаря]] примикають [[Ризниця|ризниці]]. Церква має широке  [[опасання]], яке розташовується  на вінцях зрубів, які мають фігурні вирізи. Храм перекритий гонтом. В середині зруби поєднані [[Арка|арковими]] переходами<ref name=":5" /><ref name=":2" /><ref name=":3">{{Cite web|title=Церква село Татарів|url=http://decerkva.org.ua/fra/yaremche-tatariv.html|website=decerkva.org.ua|accessdate=2021-03-21|archive-date=29 січня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200129195329/http://decerkva.org.ua/fra/yaremche-tatariv.html}}</ref><ref name=":6" /><ref name=":4" />.

В церкві зберігся [[Темпера|темперний живопис]] ХІХ ст. Відповідно до напису на  [[Ікона|іконі]] [[Святий Миколай|Св. Миколая Чудотворця]] з п'ятиярусного церковного [[Іконостас|іконостасу]] він був розписаний Антонієм Оржеховським<ref name=":0" /><ref name=":2">{{Cite web|title=Татарів|url=https://castles.com.ua/tatarow.html|website=castles.com.ua|accessdate=2021-03-21|archive-date=14 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220314043951/https://castles.com.ua/tatarow.html}}</ref><ref>{{Cite web|title=Татарів {{!}} Яремче|url=https://yaremche.org/district/26|website=yaremche.org|accessdate=2021-03-23|archive-date=24 вересня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200924211122/https://yaremche.org/district/26}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200924211122/https://yaremche.org/district/26 |date=2020-09-24 }}</ref>.<gallery widths="180" heights="140">
Файл:Татарів Церква Святого Дмитрія Солунського.jpg|Головний фасад церкви
</gallery>

== Дзвіниця ==

До складу пам'ятки входить [[Ярус (архітектура)|двоярусна]] дерев'яна [[Дзвіниця|дзвінниця.]] Перший ярус дзвіниці квадратний, збудований зі зрубу, а другий має [[Каркас (конструкція)|каркасну]] структуру та вісім стін з [[Голосник|голосниками]]. Дзвіниця має опасання та [[Шатровий стиль|шатровий]] восьмигранний дах<ref name=":1" /><ref name=":3" /><ref name=":2" /><ref name=":4">{{Cite web|title=Татарів с Церква св.Дмитра 1985 г. Памятники градостроительства и архитектуры|url=https://www.pslava.info/TatarivS_CerkSvDmytra_1985PamjatnykyGradostroytelstva,198308.html|website=www.pslava.info|accessdate=2021-03-21|archive-date=7 грудня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20171207130856/http://www.pslava.info/TatarivS_CerkSvDmytra_1985PamjatnykyGradostroytelstva,198308.html}}</ref>.

== Див. також ==

* [[Вознесенська церква (Ясіня)]];
* [[Церква Благовіщення Пречистої Діви Марії (Коломия)]];
* [[Церква святого Василія Великого (Черче)|Церква святого Василія Великого (Черче);]]
* [[Церква чуда Святого Архистратига Михаїла (Дора)]];
* [[Церква Чуда Архангела Михаїла (Черемошна)|Церква Чуда Архангела Михаїла (Черемошна).]]

== Примітки ==
{{reflist|2|colwidth=30em}}
[[Категорія:Пам'ятки архітектури України національного значення]]
[[Категорія:Народна архітектура України]]
[[Категорія:Церкви Святого Димитрія Солунського]]
[[Категорія:Церкви Коломийської єпархії УГКЦ]]
[[Категорія:Гуцульська архітектура]]
[[Категорія:Церкви Надвірнянського району]]
[[Категорія:Дерев'яні храми Івано-Франківської області]]
[[Категорія:Давні храми УГКЦ]]

{{Портали|Храми східної традиції|Християнство|Архітектура|Дерев'яна архітектура|Івано-Франківщина|Галичина|Україна}}

title: Церква Святого Дмитрія Солунського

Тип: церква

Статус спадщини: пам'ятка архітектури національного значення України [ 1 ]

Країна: Україна : ISO3166-1 alpha-3: UKR ; ISO3166-1 цифровий: 804 ;

Розташування: Івано-Франківська область Татарів


text:
# Приватна IP-адреса
Приватна IP-адреса (англ. private IP address), також звана внутрішньою, внутрішньомережевою, локальною або «сірою» — IP-адреса, що належить до спеціального діапазону, що не використовується в мережі Інтернет. Такі адреси призначені для застосування в локальних мережах, розподіл таких адрес ніким не контролюється. У зв'язку з дефіцитом вільних IP-адрес, провайдери все частіше роздають своїм абонентам саме внутрішньомережеві адреси, а не зовнішні.
Іноді приватні адреси називають неанонсованими, зовнішні (так звані «білі IP») — анонсованими.

## Приватні діапазони IP-адрес
Наступні діапазони визначені IANA як адреси, виділені локальним мережам:
IPv4
- 10.0.0.0 — 10.255.255.255 (маска підмережі для безкласової (CIDR) адресації: 255.0.0.0 або /8)
- 100.64.0.0 — 100.127.255.255 (маска підмережі для безкласової (CIDR) адресації: 255.192.0.0 або /10). Ця підмережа рекомендована RFC 6598 для використання у якості адрес для  CGN (Carrier-Grade NAT).
- 172.16.0.0 — 172.31.255.255 (маска підмережі для безкласової (CIDR) адресації: 255.240.0.0 або /12)
- 192.168.0.0 — 192.168.255.255 (маска підмережі для безкласової (CIDR) адресації: 255.255.0.0 або /16)
- Також для петльових інтерфейсів (не використовується для обміну між вузлами мережі) зарезервований діапазон 127.0.0.0 — 127.255.255.255 .

Див
IPv6
- fc00 :: / 7 — . 7 -бітний префікс адреси[4]

## Плутанина понять приватних і динамічних адрес
Існує тенденція плутати поняття приватної IP-адреси та динамічної, помилково вважаючи, що всі адреси, що виділяються провайдером динамічно — приватні, а фіксовані адреси (закріплені статично) — зовнішні. Під динамічним виділенням адреси вузлу мережі розуміється привласнення нової адреси для кожної сесії з'єднання (оренда адреси, відсутність постійно закріпленого за вузлом адреси), таким чином присвоюватися можуть як приватні, так і зовнішні адреси.

## Як машини з приватними адресами виходять в Інтернет
Пакети, що йдуть з внутрішніх IP-адрес або на них, магістральні маршрутизатори не пропускають. Тобто, внутрішньомережеві машини, якщо не вживати ніяких заходів, ізольовані від інтернету. Тим не менш, є кілька технологій, які дозволяють виходити таким машинам в інтернет.

### Сервер-посередник
Багато зі старих інтернет-служб (електронна пошта, IRC, Usenet) спеціально спроектовані для машин, які не мають прямого виходу в Інтернет. Для цього в самих протоколах передбачена естафетна передача інформації. Розглянемо її на прикладі електронної пошти.
Корпоративний поштовий сервер має дві IP-адреси: внутрішню і зовнішню. Для відправки пошти користувач по протоколу SMTP зв'язується з сервером. Сервер від свого імені виходить в інтернет і переправляє пошту далі по ланцюжку. На цей же сервер по протоколу SMTP надходить вхідна кореспонденція. Щоб перевірити ящик, користувачі з'єднуються з сервером по протоколу POP3.
Для Всесвітньої павутини була придумана технологія «сервер-посередник» (або англійською «проксі-сервер»). Машина з приватною адресою звертається до проксі-сервера і посилає на нього команди HTTP. Проксі-сервер зв'язується з вебсервером від свого імені.
Така конструкція задовольнила найважливіші потреби внутрішньомережевих користувачів. Однак мінусом є складна архітектура сервера-посередника: адже він повинен підтримувати безліч різних протоколів. А по протоколах, які посередник не підтримує або які не розраховані на естафетну передачу (наприклад, мережеві ігри) вихід в інтернет неможливий. Одні програми (ICQ, Skype, P2P — частина протоколу BitTorrent) проходять крізь проксі-сервери, «загортаючи» свій протокол в HTTP-пакети, інші (Subversion, зв'язок з трекером в протоколі BitTorrent) — спочатку реалізують свій протокол поверх HTTP. Але це все напівзаходи. Наступна технологія, NAT, дозволила внутрішньомережевим машинам виходити в інтернет з будь-якого прикладного протоколу.
Проксі-сервери працюють на прикладному рівні і тому можуть налагоджувати цензуру сайтів, кешувати сторінки для економії трафіку — тому проксі-сервери застосовуються в корпоративних мережах і понині (навіть якщо інші протоколи працюють через NAT). Крім того, сервери-посередники застосовуються для особливих завдань, на які NAT не здатний (наприклад, для передачі файлів в месенджерах, коли обидві машини за NAT'ом).

### Трансляція мережевих адрес (NAT)
Технологія була задокументована в 1994 році. Маршрутизатор, який реалізує NAT (англ. Network Address Translation), пропускаючи пакет, що йде з локальної мережі, замінює адресу відправника своєю. Коли маршрутизатор отримує відповідь від сервера, він по таблиці відкритих з'єднань встановлює адресата і ретранслює йому відповідь.
Через NAT внутрішньомережний комп'ютер може налагоджувати зв'язок з будь-яким сервером Інтернету з будь-якого прикладного протоколу. Але у NAT є й недоліки. З машиною з приватною IP-адресою зв'язатися можна тільки зсередини локальної мережі. З одного боку, це робить локальну мережу недоступною для багатьох атак ззовні. З іншого боку, в деяких службах Інтернету (тимчасових мережах, мережевих іграх, передачі файлів в месенджерах) це створює проблеми: якщо у одного з комп'ютерів IP-адреса приватна, а в іншого зовнішня, ініціатором з'єднання буде клієнт з приватною IP; якщо приватні в обох — прямий обмін між ними складніший. Втім, NAT-маршрутизатор може встановити перенаправлення портів: коли за певним порту зв'язуються з маршрутизатором, він передає пакети однієї з машин. Зазвичай порти перенаправляють вручну, налаштуванням маршрутизатора, але існують і механізми автоматичного перенаправлення портів: UPnP і STUN.
Деякі протоколи (наприклад, FTP в активному режимі) вимагають можливості встановлення з'єднання від сервера до клієнта. У цих випадках маршрутизатору доводиться втручатися в протокол на прикладному рівні (технологія «шлюз прикладного рівня»).

### Мережевий тунель
Тунель — технологія, коли пакети мережевого рівня «загортаються» в пакети більш високих рівнів (наприклад, транспортного). Це дозволяє налагодити віртуальну локальну мережу поверх мережі зовсім іншого пристрою. Існує багато технологій тунелювання (PPPoE, VPN, Hamachi та інші), зі своїми областями застосування. Зокрема, тунелі можуть :
- Виходити в інтернет тільки тоді, коли користувач явно цього бажає. Такі «непостійні» з'єднання були актуальні в домомережах початку 2000-х років, коли локальний трафік був дешевий або безкоштовний, зовнішній — дорогий.
- Забезпечувати «прямий» зв'язок внутрішньомережевих машин одної з одною (наприклад, для мережевих ігор), коли прямий шлях неможливий. Зрозуміло, такий «прямий» зв'язок відбувається через сервер-посередник .
- Налагодити «локальну» мережу для ПЗ, яке працює на широкомовних пакетах — наприклад, для тих же ігор.
- Заходити через інтернет в корпоративну локальну мережу.

title: Приватна IP-адреса

wikitext:
'''Приватна IP-адреса'''<ref>Джеффри Шапиро, Джим Бойс и др. [http://books.google.com.ua/books?id=OropAe1mq4QC&printsec=frontcover&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false Windows Server 2003. Библия пользователя.] — К.: Диалектика, 2004. — С. 513. — 1216 с. — (Библия пользователя). — ISBN 5-8459-0653-9</ref><ref> Рэнд Моримото, Кентон Гардиньери др. [http://books.google.com.ua/books?id=dPnDCrLjJugC&printsec=frontcover&redir_esc=y#v=onepage&q&f=falseMicrosoft Windows Server 2003. Полное руководство.] — 2-е издание. — М.: Вильямс, 2006. — С. 123. — 1312 с. — (Полное руководство). — ISBN 5-8459-0776-4</ref> ({{lang-en|private IP address}}), також звана внутрішньою, внутрішньомережевою, локальною або «сірою» — [[IP-адреса]], що належить до спеціального діапазону, що не використовується в мережі [[Інтернет]]. Такі адреси призначені для застосування в [[Локальна мережа|локальних мережах]], розподіл таких адрес ніким не контролюється. У зв'язку з дефіцитом вільних IP-адрес, провайдери все частіше роздають своїм абонентам саме внутрішньомережеві адреси, а не зовнішні.

Іноді приватні адреси називають неанонсованими, зовнішні (так звані «білі IP») — анонсованими.

== Приватні діапазони IP-адрес ==

Наступні діапазони визначені [[IANA]] як адреси, виділені локальним мережам:

<big>[[IPv4]]</big>

* 10.0.0.0 — 10.255.255.255 ([[маска підмережі]] для безкласової (CIDR) адресації: 255.0.0.0 або /8)
* 100.64.0.0 — 100.127.255.255 (маска підмережі для безкласової (CIDR) адресації: 255.192.0.0 або /10). Ця підмережа рекомендована [https://www.rfc-editor.org/rfc/rfc6598 RFC 6598] для використання у якості адрес для  CGN (Carrier-Grade NAT).
* 172.16.0.0 — 172.31.255.255 (маска підмережі для безкласової (CIDR) адресації: 255.240.0.0 або /12)
* 192.168.0.0 — 192.168.255.255 (маска підмережі для безкласової (CIDR) адресації: 255.255.0.0 або /16)
* Також для петльових інтерфейсів (не використовується для обміну між вузлами мережі) зарезервований діапазон 127.0.0.0 — 127.255.255.255 .

Див<ref>[http://tools.ietf.org/html/rfc1918 RFC1918 — Address Allocation for Private Internets]</ref>

<big>[[IPv6]]</big>

* fc00 :: / 7 — . 7 -бітний [[префікс]] адреси<ref>[http://tools.ietf.org/html/rfc4193 RFC4193 — Unique Local IPv6 Unicast Addresses]</ref>

== Плутанина понять приватних і динамічних адрес ==

Існує тенденція плутати поняття приватної IP-адреси та динамічної, помилково вважаючи, що всі адреси, що виділяються провайдером динамічно — приватні, а фіксовані адреси (закріплені статично) — зовнішні. Під динамічним виділенням адреси вузлу мережі розуміється привласнення нової адреси для кожної сесії з'єднання (оренда адреси, відсутність постійно закріпленого за вузлом адреси), таким чином присвоюватися можуть як приватні, так і зовнішні адреси.

== Як машини з приватними адресами виходять в Інтернет ==

Пакети, що йдуть з внутрішніх IP-адрес або на них, магістральні маршрутизатори не пропускають. Тобто, внутрішньомережеві машини, якщо не вживати ніяких заходів, ізольовані від інтернету. Тим не менш, є кілька технологій, які дозволяють виходити таким машинам в інтернет.

=== Сервер-посередник ===

{{main|IRC|Usenet|SMTP|Проксі-сервер}}

Багато зі старих інтернет-служб ([[електронна пошта]], [[IRC]], [[Usenet]]) спеціально спроектовані для машин, які не мають прямого виходу в Інтернет. Для цього в самих протоколах передбачена естафетна передача інформації. Розглянемо її на прикладі електронної пошти.

Корпоративний [[поштовий сервер]] має дві IP-адреси: внутрішню і зовнішню. Для відправки пошти користувач по протоколу [[SMTP]] зв'язується з сервером. Сервер від свого імені виходить в інтернет і переправляє пошту далі по ланцюжку. На цей же сервер по протоколу SMTP надходить вхідна кореспонденція. Щоб перевірити ящик, користувачі з'єднуються з сервером по протоколу [[POP3]].

Для [[Всесвітня павутина|Всесвітньої павутини]] була придумана технологія «сервер-посередник» (або англійською «[[проксі-сервер]]»). Машина з приватною адресою звертається до проксі-сервера і посилає на нього команди HTTP. Проксі-сервер зв'язується з [[Вебсервер|вебсервером]] від свого імені.

Така конструкція задовольнила найважливіші потреби внутрішньомережевих користувачів. Однак мінусом є складна архітектура сервера-посередника: адже він повинен підтримувати безліч різних протоколів. А по протоколах, які посередник не підтримує або які не розраховані на естафетну передачу (наприклад, мережеві ігри) вихід в інтернет неможливий. Одні програми ([[ICQ]], [[Skype]], [[P2P]] — частина протоколу BitTorrent) проходять крізь проксі-сервери, «загортаючи» свій протокол в [[HTTP]]-пакети, інші ([[Subversion]], зв'язок з трекером в протоколі BitTorrent) — спочатку реалізують свій протокол поверх [[HTTP]]. Але це все напівзаходи. Наступна технологія, NAT, дозволила внутрішньомережевим машинам виходити в інтернет з будь-якого прикладного протоколу.

Проксі-сервери працюють на [[Прикладний рівень|прикладному рівні]] і тому можуть налагоджувати цензуру сайтів, [[Кеш|кешувати]] сторінки для економії трафіку — тому проксі-сервери застосовуються в корпоративних мережах і понині (навіть якщо інші протоколи працюють через NAT). Крім того, сервери-посередники застосовуються для особливих завдань, на які [[NAT]] не здатний (наприклад, для передачі файлів в месенджерах, коли обидві машини за NAT'ом).

=== Трансляція мережевих адрес (NAT) ===

{{main|NAT}}

Технологія була задокументована в 1994 році. [[Маршрутизатор]], який реалізує NAT ({{lang-en|Network Address Translation}}), пропускаючи пакет, що йде з локальної мережі, замінює адресу відправника своєю. Коли маршрутизатор отримує відповідь від сервера, він по таблиці відкритих з'єднань встановлює адресата і ретранслює йому відповідь.

Через NAT внутрішньомережний комп'ютер може налагоджувати зв'язок з будь-яким сервером Інтернету з будь-якого прикладного протоколу. Але у NAT є й недоліки. З машиною з приватною IP-адресою зв'язатися можна тільки зсередини локальної мережі. З одного боку, це робить локальну мережу недоступною для багатьох атак ззовні. З іншого боку, в деяких службах Інтернету (тимчасових мережах, мережевих іграх, передачі файлів в месенджерах) це створює проблеми: якщо у одного з комп'ютерів IP-адреса приватна, а в іншого зовнішня, ініціатором з'єднання буде клієнт з приватною IP; якщо приватні в обох — прямий обмін між ними складніший. Втім, NAT-маршрутизатор може встановити перенаправлення портів: коли за певним порту зв'язуються з маршрутизатором, він передає пакети однієї з машин. Зазвичай порти перенаправляють вручну, налаштуванням маршрутизатора, але існують і механізми автоматичного перенаправлення портів: [[UPnP]] і [[STUN]].

Деякі протоколи (наприклад, [[FTP]] в активному режимі) вимагають можливості встановлення з'єднання від сервера до клієнта. У цих випадках маршрутизатору доводиться втручатися в протокол на прикладному рівні (технологія «шлюз прикладного рівня»).

=== Мережевий тунель ===

{{main|Тунельний_протокол}}

Тунель — технологія, коли пакети мережевого рівня «загортаються» в пакети більш високих рівнів (наприклад, [[Транспортний рівень|транспортного]]). Це дозволяє налагодити віртуальну локальну мережу поверх мережі зовсім іншого пристрою. Існує багато технологій тунелювання ([[PPPoE]], [[VPN]], [[LogMeIn Hamachi|Hamachi]] та інші), зі своїми областями застосування. Зокрема, тунелі можуть :

* Виходити в інтернет тільки тоді, коли користувач явно цього бажає. Такі «непостійні» з'єднання були актуальні в домомережах початку 2000-х років, коли локальний трафік був дешевий або безкоштовний, зовнішній — дорогий.
* Забезпечувати «прямий» зв'язок внутрішньомережевих машин одної з одною (наприклад, для мережевих ігор), коли прямий шлях неможливий. Зрозуміло, такий «прямий» зв'язок відбувається через сервер-посередник .
* Налагодити «локальну» мережу для ПЗ, яке працює на широкомовних пакетах — наприклад, для тих же ігор.
* Заходити через інтернет в корпоративну локальну мережу.

== Див. також ==
* [[Локальна мережа]]
* [[CIDR|Безкласова маршрутизація]]
* [[Localhost]]

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:TCP/IP]]
[[Категорія:Мережева архітектура]]


text:
# Баю-Блу (Луїзіана)
Баю-Блу (англ. Bayou Blue) — переписна місцевість (CDP) в США, в округах Лафурш і Террбонн штату Луїзіана. Населення — 13 352 особи (2020).

## Географія
Баю-Блу розташований за координатами 29°37′57″ пн. ш. 90°40′8″ зх. д. / 29.63250° пн. ш. 90.66889° зх. д. (29.632526, -90.668843).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 60,92 км², з яких 60,25 км² — суходіл та 0,67 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкали 12 352 особи в 4232 домогосподарствах у складі 3271 родини. Густота населення становила 203 особи/км².  Було 4514 помешкання (74/км²).
Расовий склад населення:
| - 81,1 % — білих - 7,4 % — чорних або афроамериканців - 5,7 % — корінних американців - 0,3 % — азіатів - 2,9 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 2,6 %. Частка іспаномовних становила 5,2 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 28,6 % — особи молодші 18 років, 63,7 % — особи у віці 18—64 років, 7,7 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 31,6 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 98,1 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 96,8 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 68 801 долар США (медіана — 55 543), а середній дохід на одну сім'ю — 77 696 доларів (медіана — 63 614). Медіана доходів становила 60 821 долар для чоловіків та 25 424 долари для жінок. За межею бідності перебувало 16,2 % осіб, у тому числі 25,8 % дітей у віці до 18 років та 8,4 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 5397 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 16,3 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 14,0 %, роздрібна торгівля — 12,8 %.

title: Баю-Блу (Луїзіана)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Баю-Блу
|оригінальна назва  = {{lang-en|Bayou Blue}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Луїзіана
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ (парафія)
|район       = [[Лафурш (парафія)|Лафурш]], [[Террбонн (парафія)|Террбонн]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 60,92
|висота центру НП   = 2
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 202,76
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −6
|DST                    = −5
|телефонний код         = 985
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 2205175
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Баю-Блу''' ({{lang-en|Bayou Blue}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в округах [[Лафурш (парафія)|Лафурш]] і [[Террбонн (парафія)|Террбонн]] штату [[Луїзіана]]. Населення — {{formatnum:13352}} особи (2020).

== Географія ==
Баю-Блу розташований за координатами {{Coord|29|37|57|N|90|40|8|W|type:city_region:US-DE}} (29.632526, -90.668843){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 60,92 км², з яких 60,25 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,67 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2010 = 12352
| 2020 = 13352
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкали {{formatnum:12352}} особи в {{formatnum:4232}} домогосподарствах у складі {{formatnum:3271}} родини. [[Густота населення]] становила 203 особи/км².  Було 4514 помешкання (74/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 81,1 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 7,4 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 5,7 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,3 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 2,9 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 2,6 %. Частка іспаномовних становила 5,2 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 28,6 % — особи молодші 18 років, 63,7 % — особи у віці 18—64 років, 7,7 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 31,6 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 98,1 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 96,8 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:68801}} [[долар США]] (медіана — {{formatnum:55543}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:77696}} доларів (медіана — {{formatnum:63614}}). Медіана доходів становила {{formatnum:60821}} долар для чоловіків та {{formatnum:25424}} долари для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 16,2 % осіб, у тому числі 25,8 % дітей у віці до 18 років та 8,4 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:5397}} осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 16,3 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 14,0 %, роздрібна торгівля — 12,8 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Лафурш (округ, Луїзіана)}}
{{Террбонн (округ, Луїзіана)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Луїзіани]]
[[Категорія:Населені пункти округу Лафурш (Луїзіана)]]
[[Категорія:Населені пункти округу Террбонн (Луїзіана)]]

title: Країна

Штат: Луїзіана

Округ (парафія): Лафурш, Террбонн

Висота центру: 2 м

Густота населення: 202,76 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−6, влітку UTC-5

OSM: ↑1836612 ·R (Лафурш)


text:
# 1620-ті до н. е.

## Події
- Приблизно 1628 або 1627 року до н. е. відбулося катастрофічне Мінойське виверження. Вибух вулкана на острові Санторіні в Егейському морі та подальші землетрус і цунамі призвели до занепаду Мінойської цивілізації. [1]

## Правителі
- XV (гіксоська) та XVI (фіванська) династія в Стародавньому Єгипті. Можливо, Абідосська династія.
- Початок правління царя Вавилону Самсу-дітана (останній з І Вавилонської (аморейської) династії).
- Династія Шан в Китаї.

title: 1620-ті до н. е.

wikitext:
{{Навігація для десятиліття|-163}}

== Події ==
* Приблизно [[1628 до н.е.|1628]] або [[1627 до н.е.|1627]] року до н. е. відбулося катастрофічне [[Мінойське виверження]]. Вибух [[Санторіні (вулкан)|вулкана]] на острові [[Санторіні]] в [[Егейське море|Егейському морі]] та подальші землетрус і цунамі призвели до занепаду [[Мінойська цивілізація|Мінойської цивілізації]]. <ref>{{cite book |прізвище=Дейвіс |ім'я=Норман | автор-посилання=Норман Дейвіс  |назва="'''[[Європа. Історія]]'''" |дата-доступу=2016-02-13 |рік=1996 |видавець=[[Основи (видавництво)|Основи]] |розміщення=Київ |isbn=978-966-500-338-0 |сторінка=107-112}}</ref>

== Правителі ==
* [[П'ятнадцята династія єгипетських фараонів|XV (гіксоська)]] та [[Шістнадцята династія єгипетських фараонів|XVI (фіванська)]] династія в Стародавньому Єгипті. Можливо, [[Абідосська династія]].
* Початок правління царя Вавилону Самсу-дітана (останній з І Вавилонської (аморейської) династії).
* [[Династія Шан]] в Китаї.

== Посилання ==
<references/>

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Десятиліття]]
[[Категорія:XVII століття до н. е.]]


text:
# Едвард Саїд
Е́двард Ваді́ Саї́д (англ. Edward Wadie Saïd, араб. إدوارد وديع سعيد; нар. 1 листопада 1935, Єрусалим — пом. 25 вересня 2003, Нью-Йорк) — американський літературний критик палестинського походження, палестинський політичний активіст. Основоположник постколоніальної теорії.
У своєму дослідженні «Орієнталізм» Саїд проаналізував упереджене ставлення Заходу до Сходу протягом історії.

## Біографія
Едвард Саїд народився 1 листопада 1935 в Єрусалимі. Його батько був палестинським бізнесменом і мав американське громадянство, а мати була палестинкою-християнкою. В 1948 р. під час арабо-ізраїльскої війни його родина стала біженцями в США. Саїд вчився в Принстонському й Гарвардському університетах, з 1963 р. — професор англійської літератури й компаративістики в Колумбійському університеті, з 1999 р. — президент Асоціації сучасних мов. Критикував американську політику на Близькому Сході. Був також музичним критиком. Помер Едвард Саїд 25 вересня 2003 р. в Нью-Йорку від лейкемії.

## Основні твори
- Орієнталізм (Orientalism, 1978)
- Палестинське питання (The Question of Palestine, 1979)
- Іслам у фокусі. Як засоби масової інформації та фахівці формують наше бачення решти світу (Covering Islam: How the Media and the Experts Determine How We See the Rest of the World, 1981)
- Культура й імперіялізм (Culture and Imperialism, 1993)
- Щодо пізнього стилю. Музика та література проти шерсті (On Late Style: Music and Literature Against the Grain, 2007)

## Українські переклади
- Едвард В. Саїд. Вступ до книги «Орієнталізм» // «Всесвіт» (Київ). — 1996. — №3. — Стор. 146-155.
- Едвард В. Саїд. Орієнталізм. — К.: «Основи», 2001. — 511 с.
- Едвард Саїд. Зіткнення невігластв // «Критика» (Київ). — 2001. — №11 (49).
- Едвард Саїд. Думки про Америку // «Критика» (Київ). — 2002. — №5 (55).
- Едвард Саїд. Публічна роль письменників та інтелектуалів // «Критика» (Київ). — 2003. — №1-2 (63-64).
- Едвард Саїд. Культура й імперіялізм. — К.: «Критика», 2007. — 608 с.
- Едвард В. Саїд. Про Жана Жене // «Всесвіт» (Київ). — 2011. — №7/8. — Стор. 206-217.
- Едвард Саїд. Гуманізм і демократична критика. – К.: «Медуза», 2014. – 144 с.

title: Едвард Саїд

wikitext:
{{Науковець
| ім'я               = Едвард Саїд
| портрет            =
| зображення_розмір  =
| зображення_підпис  =
| дата народження    = 1.11.1935
| місце народження   = [[Єрусалим]], [[Палестина]]
| дата смерті        = 25.9.2003
| місце смерті       = [[Нью-Йорк]], [[Сполучені Штати Америки|США]]
| резиденція         =
| громадянство       =
| національність     = палестинець
| галузь             =
| заклад             = [[Колумбійський університет]]
| Alma Mater         = [[Гарвардський університет]]
| відомий через      = [[постколоніалізм]]
| звання             =
| ступінь            = професор
| учні               =
| нагороди           =
| примітки           =
}}

'''Е́двард Ваді́ Саї́д''' ({{lang-en|Edward Wadie Saïd}}, {{lang-ar|إدوارد وديع سعيد}}; нар. [[1 листопада]] [[1935]], [[Єрусалим]] — пом. [[25 вересня]] [[2003]], [[Нью-Йорк]]) — американський літературний критик палестинського походження, палестинський політичний активіст. Основоположник [[Постколоніалізм|постколоніальної теорії]].

У своєму дослідженні «Орієнталізм» Саїд проаналізував упереджене ставлення Заходу до Сходу протягом історії.

== Біографія ==

Едвард Саїд народився [[1 листопада]] [[1935]] в [[Єрусалим]]і. Його батько був палестинським бізнесменом і мав американське громадянство, а мати була палестинкою-християнкою. В 1948 р. під час арабо-ізраїльскої війни його родина стала біженцями в США. Саїд вчився в Принстонському й Гарвардському університетах, з 1963 р. — професор англійської літератури й компаративістики в Колумбійському університеті, з 1999 р. — президент {{не перекладено|Асоціація сучасних мов|Асоціації сучасних мов|en|Modern Language Association}}. Критикував американську політику на Близькому Сході. Був також музичним критиком. Помер Едвард Саїд 25 вересня 2003 р. в Нью-Йорку від лейкемії.

== Основні твори ==

* Орієнталізм (Orientalism, 1978)
* Палестинське питання (The Question of Palestine, 1979)
* Іслам у фокусі. Як засоби масової інформації та фахівці формують наше бачення решти світу (Covering Islam: How the Media and the Experts Determine How We See the Rest of the World, 1981)
* Культура й імперіялізм (Culture and Imperialism, 1993)
* Щодо пізнього стилю. Музика та література проти шерсті (On Late Style: Music and Literature Against the Grain, 2007)

== Українські переклади ==
* Едвард В. Саїд. Вступ до книги «Орієнталізм» // «Всесвіт» (Київ). — 1996. — №3. — Стор. 146-155.
* Едвард В. Саїд. Орієнталізм. — К.: «Основи», 2001. — 511 с.
* Едвард Саїд. Зіткнення невігластв // «Критика» (Київ). — 2001. — №11 (49).
* Едвард Саїд. Думки про Америку // «Критика» (Київ). — 2002. — №5 (55).
* Едвард Саїд. Публічна роль письменників та інтелектуалів // «Критика» (Київ). — 2003. — №1-2 (63-64).
* Едвард Саїд. Культура й імперіялізм. — К.: «Критика», 2007. — 608 с.
* Едвард В. Саїд. [https://www.vsesvit-journal.com/old/content/view/904/41/ Про Жана Жене] // «Всесвіт» (Київ). — 2011. — №7/8. — Стор. 206-217.
* Едвард Саїд. Гуманізм і демократична критика. – К.: «[[Медуза (видавництво)|Медуза]]», 2014. – 144 с.
{{wikiquote}}

== Див. також ==
* [[Культурний імперіалізм]]
* [[Постколоніалізм]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{commonscat|Edward Said}}
* [http://edward-said.narod.ru/orientalism.htm Е. Саїд. «Орієнталізм»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131109013211/http://edward-said.narod.ru/orientalism.htm |date=9 листопада 2013 }}
* [http://edward-said.narod.ru/culture.htm Е. Саїд. «Культура й імперіялізм»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141205064251/http://edward-said.narod.ru/culture.htm |date=5 грудня 2014 }}
* [http://books.google.com.ua/books/about/Культура_й_імперіяліз.html?id=QpWd6N0iHVIC&redir_esc=y «Культура й імперіялізм» на GoogleBooks]
* [http://vpered.wordpress.com/2010/04/27/said-collaboration-independence-liberation/ Едвард Саїд. Колаборація, незалежність і визволення (глава з книги «Культура й імперіялізм», 1993)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161019091945/https://vpered.wordpress.com/2010/04/27/said-collaboration-independence-liberation/ |date=19 жовтня 2016 }}
* [http://www.litteralis.com/2011/10/edward-said-the-clash-of-ignorance/ Едвард Саїд. Зіткнення невігластва (2001)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120709052454/http://www.litteralis.com/2011/10/edward-said-the-clash-of-ignorance/ |date=9 липня 2012 }}
* [http://vsesvit-journal.com/index.php?option=com_content&task=view&id=904&Itemid=41 Едвард Саїд. Про Жана Жене (2003)]
* [http://vpered.wordpress.com/2009/05/31/thompson-said-and-poland/ Єва М. Томпсон. Едвард Саїд і польське питання (2005)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140514065540/http://vpered.wordpress.com/2009/05/31/thompson-said-and-poland/ |date=14 травня 2014 }}
* [http://vpered.wordpress.com/2009/11/30/samokhin-voluntary-exiles-freedom/ Ігор Самохін. Свобода добровільного вигнанця (2008)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131218101819/http://vpered.wordpress.com/2009/11/30/samokhin-voluntary-exiles-freedom/ |date=18 грудня 2013 }}
* [http://commons.com.ua/publichna-rol-intelektualiv/#more-17600 Едвард Саїд. Публічна роль інтелектуалів. Уривок із книги «Гуманізм і демократична критика»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150318032645/http://commons.com.ua/publichna-rol-intelektualiv/#more-17600 |date=18 березня 2015 }}
* [https://commons.com.ua/uk/sayid-oriyentalizm-ta-marksizm/ Стас Сергієнко. Едвард Саїд і марксизм: нотатки на полях «Орієнталізму»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200615235746/https://commons.com.ua/uk/sayid-oriyentalizm-ta-marksizm/ |date=15 червня 2020 }}
* ''Тоні Джадт.'' [https://commons.com.ua/uk/edvard-sayid-i-palestinske-pitannya/ Едвард Саїд і палестинське питання] // [[Спільне (журнал)|Спільне]]. — 1 квітня 2024

{{Бібліоінформація}}

{{bio-stub}}

{{DEFAULTSORT:Саїд Едвард}}
[[Категорія:Літературознавці США]]
[[Категорія:Письменники США]]
[[Категорія:Арабські літературознавці]]
[[Категорія:Викладачі Колумбійського університету]]
[[Категорія:Дослідники колоніалізму]]
[[Категорія:Політичні філософи]]
[[Категорія:Автори нехудожньої літератури США XXI століття]]
[[Категорія:Уродженці Єрусалима]]
[[Категорія:Ліванці США]]
[[Категорія:Палестинці США]]
[[Категорія:Випускники Принстонського університету]]
[[Категорія:Американські агностики]]
[[Категорія:Постколоніалізм]]
[[Категорія:Іслам і політика]]
[[Категорія:Випускники Гарвардського університету]]

title: англ. Edward Wadie Said

Народився: 1 листопада 1935 · Єрусалим, Палестина

Помер: 25 вересня 2003 (67 років) · Нью-Йорк, США · ·лейкоз

Країна: США · Підмандатна Палестина

Національність: палестинець

Діяльність: письменник, літературний критик, журналіст, філософ, музикознавець, політолог, перекладач, дослідник

Alma mater: Гарвардський університет

Заклад: Колумбійський університет

Науковий ступінь: професор

Членство: Американська академія мистецтв і наук · Американська академія мистецтв та літератури · Arab Academy of Damascusd

Відомий завдяки: постколоніалізм

Брати, сестри: Rosemarie Said Zahland · Jean Said Makdisid

У шлюбі з: Mariam C. Saidd · Maire Jaanusd

Діти: Wadih Edward Saidd · Najla Saidd

Родичі: Khalil Beidasd

Нагороди: Грант Ґуґґенгайма (1972) Американська книжкова преміяd (1996) Книжкова премія Анісфілд-Вулф (2000) Міжнародна премія Ноніноd (1998) Мессенджерівські лекціїd (1986) honorary doctorate from the University of Paris-VIId (10 жовтня 2001)


text:
# Повість про невідомого актора
Повість про невідомого актора (рос. «Повесть о неизвестном актёре») — радянський фільм-драма режисера  Олександра Зархі, знятий у 1976 році.

## Сюжет
Павло Павлович Горяєв немолодий актор. Багато років він грає в провінційному театрі на провідних ролях. Режисер вистави за п'єсою, яку писали для Горяєва, бере молодого актора на його роль. Горяєв спочатку впадає у відчай та йде з театру. Через деякий час він осмислює те, що трапилося, і розуміє, що настав час гідно піти зі сцени.

## У ролях
- Євген Євстигнєєв — Павло Павлович Горяєв
- Алла Демидова — Ольга Сергіївна Светільникова
- Ігор Кваша — Віктор Ілліч Верещагін
- Катерина Гражданська — Катя
- Ангеліна Степанова — Марія Горяєва
- Ігор Старигін — Вадим Горяєв
- Владислав Стржельчик — Михайло Сергійович Тверський
- Валентин Гафт — режисер Роман Семенович Знаменський
- Михайло Кононов — Петя Стрижов
- Микола Трофімов — Петро Хомич
- Володимир Піцек — Курочкін
- Павло Винник — Ферапонтов
- Борис Бітюков — Лузанов
- Міра Ардова — дружина Вадима Горяєва
- Валентина Березуцька — секретарка у директора
- Валентин Брилєєв — актор
- Анатолій Голік — Саша
- Олександра Данилова — акторка в трупі провінційного театру
- Іван Жеваго —  Іван Семенович
- Світлана Коновалова —  адміністраторка в театрі
- Ніна Магер —  мама Каті
- Ірина Мурзаєва —  стара акторка
- Микола Сморчков —  актор
- Валентина Телегіна —  епізод
- Віра Бурлакова —  акторка
- Еммануїл Геллер —  актор

## Знімальна група
- Режисер-постановник:  Олександр Зархі
- Сценаристи:  Володимир Валуцький,  Олександр Зархі
- Оператор: Петро Шумський
- Композитор:  Альфред Шнітке
- Художник:  Георгій Колганов

title: Повість про невідомого актора

wikitext:
{{Фільм
|українська назва = Повість про невідомого актора
|оригінальна назва = {{lang-ru|Повесть о неизвестном актёре}}
|зображення = Повість про невідомого актора.jpg
|жанр       = драма
|режисер    =[[Зархі Олександр Григорович | Олександр Зархі]]
|сценарист  =[[Валуцький Володимир Іванович | Володимир Валуцький]]
[[Зархі Олександр Григорович | Олександр Зархі]]
|Продюсер   =
|Актори     =[[Євстигнєєв Євген Олександрович | Євген Євстигнєєв]]
[[Демидова Алла Сергіївна | Алла Демидова]]
|оператор   =[[Петро Шумський]]
|композитор =[[Шнітке Альфред Гаррійович | Альфред Шнітке]]
|художник   =[[Колганов Георгій Миколайович | Георгій Колганов]]
|кінокомпанія =[[Мосфільм]]
|країна     = {{USSR}}
|тривалість = 83 [[хвилина|хв]]
|рік        = 1976
| ідентифікатор =0127738
}}
'''Повість про невідомого актора''' ({{lang-ru|«Повесть о неизвестном актёре»}}) — радянський фільм-драма режисера [[Зархі Олександр Григорович| Олександра Зархі]], знятий у 1976 році.

== Сюжет ==
Павло Павлович Горяєв немолодий актор. Багато років він грає в провінційному театрі на провідних ролях. [[Режисер]] вистави за п'єсою, яку писали для Горяєва, бере молодого актора на його роль. Горяєв спочатку впадає у відчай та йде з театру. Через деякий час він осмислює те, що трапилося, і розуміє, що настав час гідно піти зі сцени.

== У ролях ==
* [[Євстигнєєв Євген Олександрович|Євген Євстигнєєв]] — ''Павло Павлович Горяєв
* [[Демидова Алла Сергіївна|Алла Демидова]] — ''Ольга Сергіївна Светільникова
* [[Кваша Ігор Володимирович|Ігор Кваша]] — ''Віктор Ілліч Верещагін
* Катерина Гражданська — ''Катя
* [[Степанова Ангеліна Йосипівна|Ангеліна Степанова]] — ''Марія Горяєва
* [[Старигін Ігор Володимирович|Ігор Старигін]] — ''Вадим Горяєв
* [[Стржельчик Владислав Гнатович|Владислав Стржельчик]] — ''Михайло Сергійович Тверський
* [[Гафт Валентин Йосипович|Валентин Гафт]] — ''режисер Роман Семенович Знаменський
* [[Кононов Михайло Іванович|Михайло Кононов]] — ''Петя Стрижов
* [[Трофімов Миколай Миколайович|Микола Трофімов]] — ''Петро Хомич
* [[Піцек Володимир Кіндратович|Володимир Піцек]] — ''Курочкін
* [[Винник Павло Борисович|Павло Винник]] — ''Ферапонтов
* [[Бітюков Борис Валентинович|Борис Бітюков]] — ''Лузанов
* [[Ардова Міра Валерьянівна|Міра Ардова]] — ''дружина Вадима Горяєва
* [[Березуцька Валентина Федорівна|Валентина Березуцька]] — ''секретарка у директора
* [[Брилєєв Валентин Андрійович|Валентин Брилєєв]] — ''актор
* [[Голик Анатолій Федорович|Анатолій Голік]] — ''Саша
* [[Данилова Олександра Сергіївна|Олександра Данилова]] — ''акторка в трупі провінційного театру
* [[Жеваго Іван Семенович|Іван Жеваго]] — '' Іван Семенович
* [[Коновалова Світлана Сергіївна|Світлана Коновалова]] — '' адміністраторка в театрі
* Ніна Магер — '' мама Каті
* [[Мурзаєва Ірина Всеволодівна|Ірина Мурзаєва]] — '' стара акторка
* [[Сморчков Микола Гаврилович|Микола Сморчков]] — '' актор
* [[Телегіна Валентина Петрівна|Валентина Телегіна]] — '' епізод
* [[Бурлакова Віра Миколаївна|Віра Бурлакова]] — '' акторка
* [[Геллер Еммануїл Савелійович|Еммануїл Геллер]] — '' актор

== Знімальна група ==
* Режисер-постановник: [[Зархі Олександр Григорович | Олександр Зархі]]
* Сценаристи: [[Валуцький Володимир Іванович | Володимир Валуцький]], [[Зархі Олександр Григорович | Олександр Зархі]]
* Оператор: [[Петро Шумський]]
* [[Композитор]]: [[Шнітке Альфред Гаррійович | Альфред Шнітке]]
* Художник: [[Колганов Георгій Миколайович | Георгій Колганов]]

== Посилання ==
* {{imdb|id=0127738|name=''Повість про невідомого актора''}}
{{Бібліоінформація}}
{{Фільми Олександра Зархі}}
{{Портали|Кінематограф}}
[[Категорія:Фільми СРСР 1976]]
[[Категорія:Фільми Олександра Зархі]]
[[Категорія:Фільми-драми СРСР]]
[[Категорія:Фільми студії «Мосфільм»]]

title: рос. Повесть о неизвестном актёре

Жанр: драма

Режисер: Олександр Зархі

Сценарист: Володимир Валуцький · Олександр Зархі

У головних · ролях: Євген Євстигнєєв · Алла Демидова

Оператор: Петро Шумський

Композитор: Альфред Шнітке

Художник: Георгій Колганов

Кінокомпанія: Мосфільм

Тривалість: 83 хв

Мова: російська

Країна: СРСР


text:
# Дагмар Кеслінг
Дагмар Кеслінг (нім. Dagmar Käsling; нар. 15 лютого 1947) — німецька легкоатлетка, яка спеціалізувалася в бігу на короткі дистанції.

## Із життєпису
Виступала за збірну НДР.
Олімпійська чемпіонка в естафеті 4×400 метрів (1972).
Олімпійська фіналістка (7-е місце) у бігу на 400 метрів (1972).
Ексрекордсменка світу та Європи в естафеті 4×400 метрів (співавторка трьох ратифікованих рекордів).
По завершенні змагальної кар'єри взяла шлюб зі спринтером Герхардом Люненшлоссом (нім. Gerhard Lühnenschloß).
Професор Університета Отто фон Ґеріке у галузі спортивної науки.

## Основні міжнародні виступи
| Рік  | Змагання         | Місто   | Місце | Дисципліна | Примітки |
| ---- | ---------------- | ------- | ----- | ---------- | -------- |
| 1972 | Олімпійські ігри | Мюнхен  | 7     | 400 м      |          |
| 1972 | 1                | 4×400 м |       |            |          |

## Визнання
- Кавалер Ордена «За заслуги перед Вітчизною» II ступеня (1972)

title: Дагмар Кеслінг

wikitext:
{{Картка:Легкоатлет
| ім'я             = Дагмар Кеслінг
| зображення       = Dagmar Käsling.jpg
| підпис           = Дагмар Кеслінг (1972)
| повне ім'я       =
| оригінал імені   = Dagmar Käsling
| прізвисько       =
| дата народження  = 15.02.1947
| місце народження =
| дата смерті      =
| місце смерті     =
| громадянство     = {{GDR}}→{{GER}}
| зріст            =
| вага             =
| клуб             =
| тренери          =
| роки кар'єри     =
| дисципліна1      = [[біг на 400 метрів|400 м]]
| рекорд1          = 51,5{{AthAbbr|h}} (1972)
| нагороди         = {{Орден «За заслуги перед Вітчизною» II ступеня (НДР)}}
| звання           =
| медалі           =
{{MedalCompetition | [[Легка атлетика на Олімпійських іграх|Олімпійські ігри]] }}
{{MedalGold | [[Легка атлетика на літніх Олімпійських іграх 1972|1972 Мюнхен]] | 4×400 м }}
| вікісховище      =
}}

'''Дагмар Кеслінг''' ({{lang-de|Dagmar Käsling}}; {{нар|ж}} {{дата народження|15|2|1947}}) — німецька легкоатлетка, яка спеціалізувалася в [[спринт (легка атлетика)|бігу на короткі дистанції]].

== Із життєпису ==

Виступала за збірну [[Німецька Демократична Республіка|НДР]].

Олімпійська чемпіонка в естафеті 4×400 метрів (1972).

Олімпійська фіналістка (7-е місце) у бігу на 400 метрів (1972).

Ексрекордсменка світу та Європи в естафеті 4×400 метрів (співавторка трьох ратифікованих рекордів).

По завершенні змагальної кар'єри взяла шлюб зі спринтером Герхардом Люненшлоссом ({{lang-de|Gerhard Lühnenschloß}}).

Професор [[Університет Отто фон Ґеріке|Університета Отто фон Ґеріке]] у галузі спортивної науки.

== Основні міжнародні виступи ==

{| {{Таблиця результатів|Event=yes}}
|-
| rowspan=2|1972
| rowspan=2, align=left|[[Легка атлетика на літніх Олімпійських іграх 1972|Олімпійські ігри]]
| rowspan=2, align=left|{{Прапорець|FRG}} [[Мюнхен]]
| 7
| [[біг на 400 метрів|400 м]]
|
|-
| {{Gold01}}
| [[естафетний біг 4×400 метрів|4×400 м]]
|
|}

== Визнання ==

* Кавалер [[Орден «За заслуги перед Вітчизною» (НДР)|Ордена «За заслуги перед Вітчизною»]] II ступеня (1972)

== Примітки ==
{{reflist}}

== Бібліографія ==

* {{Книга
 |автор             = Günter Thiess, Peter Tschiene, Helmut Nickel, '''Dagmar Lühnenschloss''', Ulrich Wille, Berndt Barth, Arturo Hotz, Andreas Hohmann
 |заголовок     = Der sportliche Wettkampf: Vorbereitung - Durchführung - Auswertung (Trainerbibliothek / Bundesausschuss zur Förderung des Leistungssports)
 |посилання     = https://www.amazon.de/-/en/Günter-Thiess/dp/3894170662
 |видавництво = Philippka
 |рік                 = 1997
 |сторінок       = 2008
 |isbn                   = 978-3894170660
 |назва             =
 |archivedate            = 9 липня 2021
 |archiveurl             = https://web.archive.org/web/20210709181617/https://www.amazon.de/-/en/Günter-Thiess/dp/3894170662
}} {{ref-de}}
* {{Книга
 |автор             = '''Dagmar Lühnenschloss''', Bernd Dierks
 |заголовок     = Schnelligkeit (Praxisideen - Schriftenreihe für Bewegung, Spiel und Sport)
 |посилання     = https://www.amazon.de/-/en/Dagmar-Lühnenschloss/dp/3778001612
 |видавництво = Hofmann-Verlag GmbH & Co. KG
 |рік                 = 2005
 |сторінок       = 160
 |isbn                   = 978-3778001615
 |назва             =
 |archivedate            = 9 липня 2021
 |archiveurl             = https://web.archive.org/web/20210709181238/https://www.amazon.de/-/en/Dagmar-Lühnenschloss/dp/3778001612
}} {{ref-de}}

== Джерела ==

* [https://www.worldathletics.org/athletes/german-dem-rep/dagmar-kasling-014372725 Дагмар Кеслінг] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210709181525/https://www.worldathletics.org/athletes/german-dem-rep/dagmar-kasling-014372725 |date=9 липня 2021 }} — профіль на сайті [[Світова легка атлетика|Світової легкої атлетики]] {{ref-en}}
* {{Olympedia|69693}}
* [http://trackfield.brinkster.net/Profile.asp?ID=1251&Gender=W Дагмар Кеслінг] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210709181253/http://trackfield.brinkster.net/Profile.asp?ID=1251&Gender=W |date=9 липня 2021 }} — профіль на сайті trackfield.brinkster.net {{ref-en}}
* {{Книга:Легка атлетика. Енциклопедія (2012-2013)|частина=Кёслинг-Люненшлосс (Käsling-Lunenschloss) Дагмар|том=1|сторінки=343}}
* [https://media.aws.iaaf.org/misc/eBook/publication/contents/templates/Progression_of_world_athletics_records.pdf Довідник з хронології світових рекордів] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210831155804/https://media.aws.iaaf.org/misc/eBook/publication/contents/templates/Progression_of_world_athletics_records.pdf |date=31 серпня 2021 }} на сайті [[Світова легка атлетика|Світової легкої атлетики]] {{ref-en}}

{{S-start|wide=70}}
{{s-ach|rec}}
{{Скринька наступництва
| титул      = Рекордсменка [[хронологія світових рекордів з легкої атлетики – 4×400 метрів (жінки)|світу]] та [[хронологія рекордів Європи з легкої атлетики – 4×400 метрів (жінки)|Європи]] з естафетного бігу 4×400 метрів
| роки       = 5 липня 1972 — 31 липня 1976
| попередник = {{GDR}}
| наступник  = {{GDR}}
}}
{{S-end}}

{{Олімпійські чемпіони з естафетного бігу 4×400 метрів}}

{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Кеслінг Дагмар}}

[[Категорія:Німецькі бігунки на короткі дистанції]]
[[Категорія:Німецькі легкоатлетки]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 1972]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 1972]]
[[Категорія:Східнонімецькі олімпійські чемпіони]]
[[Категорія:Рекордсмени світу з легкої атлетики]]
[[Категорія:Рекордсмени Європи з легкої атлетики]]
[[Категорія:Спортсмени Магдебурга]]
[[Категорія:Східнонімецькі олімпійські легкоатлети та легкоатлетки]]

title: Загальна інформація

Оригінал імені: Dagmar Käsling

Народження: 15 лютого 1947 (78 років) · Магдебург, Саксонія-Ангальт, НДР

Громадянство: НДР→ Німеччина

Вага: 59 кг

title: Особисті рекорди

title: Нагороди

title: Олімпійські ігри

Золото: 1972 Мюнхен · 4×400 м