text:
# Закарпаття у Другій світовій війні
Перед початком Другої світової війни Закарпаття було крайньою східною областю Чехословаччини, відомою як Підкарпатська Русь. У вересні 1938 року край набув статусу автономії, а у березні 1939 року проголосив створення власної незалежної держави під назвою Карпатська Україна. Після короткої війни Угорщина загарбала і приєднала край. У 1944 році Червона Армія вигнала німецькі й угорські війська. На короткий період на цій території було засновано напівдержавне утворення Закарпатська Україна, яке в 1946 році увійшло до складу Української РСР.

## Самостійність і угорська анексія
У листопаді 1938 року за результатами Першого Віденського арбітражу як одного з наслідків Мюнхенської угоди, Третій Рейх й Італія змусили Другу Чехословацьку Республіку поступитися південною третиною Словаччини і півднем Підкарпатської Русі (Карпатської України) на користь Угорського королівства. У проміжку з 14 березня по 15 березня 1939 року Словацька Республіка офіційно оголосила про свою незалежність і Німеччина окупувала Чехію і Моравію, створивши Протекторат Богемії та Моравії.
15 березня Карпатська Україна проголосила державну самостійність, а превелебний Августин Волошин став керівником держави. На це Угорщина відреагувала негайним вторгненням. 18 березня опір незалежного Закарпаття було зламано і край опинився під угорським управлінням. 23 березня Угорщина анексувала нові частини східної Словаччини на захід від Карпатської Русі.
Угорська окупаційна влада розгорнула масовий терор, насамперед проти активних українців. Сотні представників місцевої інтелігенції було запроторено в угорські концтабори, українську молодь примушували вступати у напіввійськову угорську організацію «Левенте».
1939 року створено Крайовий Провід ОУН «Закарпаття». У липні 1942 року проти членів Крайового Проводу та інших причетних до діяльності ОУН угорська влада провела три судові процеси, внаслідок яких усі підсудні були засуджені до тюремного ув'язнення.

## Адміністративно-територіальний поділ
Утворене угорською окупаційною владою Закарпатське губернаторство з центром в Ужгороді поділялося на три адміністративні округи: Ужанський із центром в Ужгороді (Ужгородський, Перечинський, Великоберезнянський райони), Березький із центром у Мукачеві (Мукачівський, Іршавський, Свалявський райони), Мармароський із центром у Хусті (Виноградівський (Севлюський), Хустський, Міжгірський, Тячівський і Рахівський райони). 1940 року назву Тячівського району Мармароської жупи було змінено на Тарацвельдський. До цього району віднесли села Тячівського району за винятком Нижньої Апші, Керекгедь і Тячева. Водночас перестав існувати Виноградівський район, села якого частково відійшли до Хустського та до Іршавського району Березької жупи, а села Гудя (Гевденьгазо), Королево (Кіральгазо), Виноградів (Севлюш), Севлевшегреш, Севлешвегардов, Теково (Текегазо), Тісогетень, Тісосірмо, Сасово (Сасфолу) відійшли до Угочанської жупи.

## Встановлення радянської системи
У жовтні 1944 року внаслідок Карпатсько-Ужгородської наступальної операції Карпатську Україну зайняли радянські війська. Було розпочато будівництво державного апарату управління радянського зразка.
Водночас у край було направлено чехословацьку делегацію, яку очолював Франтішек Нємец. Делегація мала на меті мобілізувати визволене місцеве населення для служби у чехословацькій армії та підготуватися до виборів у співпраці з недавно створеними народними комітетами.
У Карпатській Україні лояльність до чехословацької держави була низькою. Чехословацький уряд у вигнанні на чолі з президентом Едвардом Бенешем у квітні 1944 року видав прокламацію, якою колишні колабораціоністи з числа угорців і німців та москвофільські русинські послідовники Андрія Бродія і партії Фенцика (які співпрацювали з угорцями) позбавлялися права на участь у політичному житті. Таких налічувалося близько третини населення. Іншу третину складали комуністи та їхні прибічники, а ще одна третина населення, імовірно, симпатизувала Чехословацькій Республіці.

## Приєднання до СРСР
Прибувши в Карпатську Україну, чехословацька делегація заснувала штаб-квартиру в Хусті і 30 жовтня видала прокламацію про мобілізацію. Радянські військові сили перешкодили як друкові, так і розсиланню чехословацької прокламації і натомість зайнялися організацією місцевого населення. Протести з боку уряду у вигнанні Бенеша залишалися без уваги. Така радянська діяльність дозволила багатьом місцевим жителям повірити, що радянська анексія неминуча. Чехословацькій делегації також завадили встановити робочі відносини з місцевими народними комітетами, з якими взаємодіяв СРСР.
19 листопада комуністи на зборах у Мукачеві, ухвалили резолюцію, в якій прохали відокремити Закарпатську Україну від Чехословаччини і включити її до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки. 26 листопада З'їзд народних комітетів Закарпатської України одноголосно прийняв резолюцію комуністів. З'їзд обрав Народну раду і доручив відправити у Москву делегацію, щоб обговорити об'єднання. Чехословацьку делегацію попросили покинути Закарпатську Україну.
Між чехословацьким урядом і Москвою почалися переговори. Як чеські, так і словацькі комуністи закликали Бенеша поступитися Карпатською Україною. Радянський Союз погодився відкласти приєднання до післявоєнного періоду, щоб не підривати політику Бенеша, яка відштовхувалася від кордонів, що існували до Мюнхенської змови.
Після Другої світової війни, в червні 1945 року, Чехословаччина і СРСР підписали договір про передачу Карпатської України Радянському Союзу. Чехам і словакам, які проживали в Карпатській Україні і українцям (русинам), що населяли Чехословаччину, надавалося чехословацьке або радянське громадянство на вибір. 1946 року край став частиною Української РСР як її нова область — Закарпатська.

## Наслідки для угорського населення
Наприкінці війни місцевих етнічних угорців спіткала сумна доля. 10 тисяч втекли перед приходом радянських військ. Багатьох із дорослих чоловіків, які залишилися (25 000), було депортовано в Радянський Союз; близько 30 % з них загинули в радянських ГУЛАГах.
Унаслідок військових втрат, еміграції та винищення угромовних євреїв, угорськомовне населення Закарпаття скоротилося з 161 тис. у 1941 р. (угорський перепис) до 66 тис. у 1947 р. (радянський перепис); низька чисельність 1947 р. була почасти наслідком і страху угорців заявляти про свою справжню національність.

## Історична статистика Другої світової війни в Закарпатті
- Перші бої з країнами Осі, напередодні світової війни Закарпаття прийняло 15 березня 1939 року на Красному полі біля міста Хуст
- У березні 1939 року загинуло близько 1 тисячі вояків Карпатської Січі
- На території Закарпаття розташовувалося близько 20 трудових таборів
- Більшість із сімдесяти тисяч працівників трудових таборів працювали на Закарпатті. Близько 15 тисяч вивезено на роботи в Угорщину і близько тисячі на роботи в Німеччину — вони стали остарбайтерами
- Загальна цифра всіх, хто нелегально перейшов кордон в СРСР, склала б 7,5 тис. осіб.
- Звільнено з таборів ГУЛАГу — 2951 втікача
- Померли в таборах СРСР — 882 в'язні.
- У кримінальних справах СРСР — немає відомостей про звільнення або смерть 1700 осіб.
- З території Закарпаття було вивезено до концентраційних таборів 183 395 осіб, з них загинуло 114 982. Зокрема, туди потрапило 112,5 тисяч євреїв, з яких 104 тисячі загинуло

Закарпатці воювали в чотирьох різних за своїм складом, ідеологіями і завданнями арміях:
- Чехословацькій: Перша Чехословацька окрема бригада– 7100 закарпатських українців. У 38-му армію (генерал-полковник Кирило Москаленко) 1-го Українського фронту входив 1-й чехословацький армійський корпус. Його чисельність становила 17 тисяч бійців, серед них — 7,1 тисячі закарпатських українців. Це 42 % особового складу корпусу.
- Радянській: 20 тисяч, в тому числі 535 жінок
- Угорській: понад 50 тисяч закарпатців, більшість загинуло під Воронежем. 1-ша угорська (командувач — генерал-полковник Бела Міклош) розташовувалася приблизно в межах сучасного Закарпаття, а штаб знаходився в Хусті.
- Німецькій: представники німецької національності краю призначалися на службу в німецьку армію згідно з угодою між угорськими і німецькими військовими відомствами — 939 чоловік
- Воювали окремі закарпатці і в чехословацьких частинах у складі союзників — на Близькому Сході, у Північній Африці, навіть в Океанії: найвідоміший з них Михайло Стренк, нагороджений Пурпурним Серцем
- Були вихідці з цього краю і в УПА, ОУН та інших повстанських загонах
- Загалом 50.300 закарпатців у складі різних формувань брали участь в антигітлерівській боротьбі.
- Діяло тридцять антирадянських груп і організацій: відомі керівники А. Цуга, Д.Бандусяк, В. Потушняк, (Донской), М. Киштулинець.
- Партизанські загони і з'єднання, в яких воювало понад 2 тисячі закарпатців: відомі керівники О. Борканюк Ф. Патакі Г. Володін, І. Мельников. І. Косіш. В. Лавров, В. Хомеюс. Д. Уста, І. Прищепа, М. Перечинський, В. Русин. У Закарпаття упродовж липня-жовтня 1944 року по лінії Українського штабу партизанського руху (знаходився у Москві) десантували 8 загонів загальною чисельністю 158 диверсантів, приблизно по двадцять осіб у кожному. Вони розрослися сумарно у двадцять разів і досягнули свого максимуму в 2,7 тисячі партизанів, яким допомагала майже тисяча підпільників із партизанського резерву. Ці фактично радянські напіввійськові загони провели близько 130 операцій та диверсій, знищивши до 3,6 тисячі ворогів, а майже 2 тисячі захопили в полон. Якого-небудь істотного впливу на військово-стратегічний сценарій вони не справили.

Особливості Другої світової війни в Закарпатті:
- Система Арпада: 99 опорних пунктів оборони, 759 дотів і дзотів, 400 дерев'яно-земляних укріплень та інших перепон.
- Східно-Карпатська операція, яка складалася з двох одночасно виконуваних підоперацій — Карпато-Дуклянської (силами 1-ї гвардійської армії 4-го Українського фронту, а також 38-ї армії 1-го Українського фронту, до якої входив і чехословацький корпус) та Карпато-Ужгородської (силами 18-ї армії і 17-го корпусу). В боях за Ужгород 10 частин отримали почесне звання Ужгородських, 11 з'єднань і частин нагороджено орденами, понад 10 тисяч чоловік — орденами і медалями, 30 стали Героями Радянського Союзу. 10 060 убитих, 41 387 поранених, 1 806 пропалих безвісти
- З боку країн Осі в Східно-Карпатській операції армійська група генерала Хейнріці у складі 1-ї німецької танкової армії і 1-ї угорської армії — усього 18 дивізій і 2 гірсько-стрілецькі бригади, 320 тисяч солдатів, 2500 гармат і мінометів. 66 000 чоловік убитими і пораненими, а 28 тисяч — полоненими.
- У боях за Дуклю загинуло близько 800 закарпатців, їхній прах покоїться тепер на двох державних кладовищах- музеях: у м. Дуклі (Польща) та м. Свиднику (Словаччина).
- Закарпатці Герої Радянського Союзу — танкіст Степан Вайда, підпільник Олексій Борканюк
- 31 закарпатець є у списку Праведників народів світу за порятунок євреїв від Голокосту.
- Нині на Закарпатті — 42 військові кладовища і окремі братські могили, в яких поховано 3 147 радянських воїнів. Найбільшим є Пагорб Слави в Ужгороді, де спочивають 924 бійці. Також в області є 270 пам'ятників і пам'ятних знаків про Другу світову війну.

Найвідоміша фотографія з головним союзницьким прапором Перемоги — було встановлено нашим земляком — Михайло Стренком. Михайло Стренк — русин-українець, сержант Корпусу морської піхоти США, учасник бойових дій в Азіатсько-Тихоокеанському регіоні під час Другої світової війни. Був серед шести військовослужбовців, які підняли прапор США над островом Іодзіма.

title: Закарпаття у Другій світовій війні

wikitext:
{{Картка:Колишня країна
|native_name            = ''Kárpátaljai Kormányzóság''<ref>{{cite book|last1=Fedinec|first1=Csilla|title=Kárpátalja, 1919-2009: történelem, politika, kultúra|trans-title=Закарпаття, 1919-2009: історія, політика, культура|url=http://real.mtak.hu/12998/7/karpatalja_book_hu_final.pdf|date=2010|publisher=Argumentum - MTA Etnikai-nemzeti Kisebbségkutató Intézete|location=Budapest|isbn=978-963-446-596-6|page=163|language=угорською|chapter=A kárpátaljai autonómia kérdése - Teleki Pál kísérlete|trans-chapter=Питання закарпатської автономії — спроба Пала Телекі|accessdate=23 травня 2017|archive-date=7 березня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160307090205/http://real.mtak.hu/12998/7/karpatalja_book_hu_final.pdf}}</ref>
|conventional_long_name = Закарпатське губернаторство<ref name="місюк">{{cite web|title=Анотований перелік описів фондів угорського походження берегівського підрозділу Державного архіву Закарпатської області до 1918/1919 рр. та за 1938–1944/1945 рр.|видавець=[[Державний архів Закарпатської області]]|автор=Михайло Місюк, Олена Куташі|url=http://www.dazo.gov.ua/download/inter/Misyk-Kutashy.pdf|website=dazo.gov.ua|language=українською|accessdate=23 липня 2017|archiveurl=https://web.archive.org/web/20170924183400/http://www.dazo.gov.ua/download/inter/Misyk-Kutashy.pdf|archivedate=24 вересня 2017|deadurl=yes}}</ref>
|common_name            = Закарпаття
|continent              = Європа
|subdivision            = Територія
|nation                 = Угорщина
|status            = Область [[Угорське королівство (1920—1946)|Угорського королівства]]
|government_type        = Військова, згодом цивільна адміністрація
|
|title_leader           = [[Регентський комісаріат Підкарпатської території|Регентський комісар]]
|title_deputy           =
|leader1                = Жиґмонд Перені (1870–1946)
|year_leader1           = 1939—1940
|leader2                = Міклош Козма
|year_leader2           = 1940—1941
|leader3                = Вілмош Пал Томчані
|year_leader3           = 1942—1944
|leader4                = Андраш Вінце
|year_leader4           = 1944
|deputy1                =
|year_deputy1           =
|
|legislature            =
|house1                 =
|house2                 =
|type_house1            =
|type_house2            =
|
|capital                = [[Ужгород|Унгвар]]<ref>{{cite journal|last1=|first1=|title=A m. kir. minisztérium 1939. évi 6.200. M. E. számú rendelete, a Magyar Szent Koronához visszatért kárpátaljai terület közigazgatásának ideiglenes rendezéséről.|trans-title=Розпорядження № 6.200/1939. M. E. угорського королівського міністерства у справах тимчасової адміністрації закарпатських земель, повернених під Святу угорську корону|journal=Magyarországi Rendeletek Tára|date=1939|volume=73|issue=|page=855|publisher=Magyar Királyi Belügyminisztérium|location=Budapest|language=угорською}}</ref>
|latd=|latm=|latNS=|longd=|longm=|longEW=
|national_motto         =
|national_anthem        =
|today                  = {{UKR}}

|
|year_start             = 1939
|year_end               = 1944
|event_start            = [[Карпатська Україна#Окупація Карпатської України|Окупація]]
|date_start             = 15–18 березня 1939
|event_end              = [[Східно-Карпатська операція|Вигнання окупантів]]
|date_end               = 2–28 жовтня 1944<ref>{{cite journal|last1=|first1=|title=A kárpátaljai magyar és német polgári lakosság tömeges elhurcolása szovjet hadifogságba|journal=Orpheus Noster|date=2012|volume=4|issue=2|pages=46–47|trans-title=Депортація мас угорських і німецьких цивільних осіб із Закарпаття у радянські табори для військовополонених|url=http://www.academia.edu/11885029/A_kárpátaljai_magyar_és_német_polgári_lakosság_tömeges_elhurcolása_szovjet_hadifogságba_The_deportation_of_masses_of_Hungarian_and_German_civilians_from_Subcarpathia_to_Soviet_prisoner_of_war_camps_|publisher=Károli Gáspár Református Egyetem|location=Budapest|language=угорською|accessdate=18 червня 2022|archive-date=23 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210823152424/https://www.academia.edu/11885029/A_kárpátaljai_magyar_és_német_polgári_lakosság_tömeges_elhurcolása_szovjet_hadifogságba_The_deportation_of_masses_of_Hungarian_and_German_civilians_from_Subcarpathia_to_Soviet_prisoner_of_war_camps_}}</ref>
|event1                 = Військова адміністрація
|date_event1            = 18 березня 1939<ref>{{cite book|last1=Fedinec|first1=Csilla|title=A kárpátaljai magyarság történeti kronológiája, 1918-1944|trans-title=Історична хронологія угорців у Закарпатті, 1918-1944|url=http://mek.oszk.hu/01800/01843/01843.pdf|date=2002|publisher=Fórum Intézet - Lilium Aurum Könyvkiadó|location=Galánta - Dunaszerdahely|isbn=80-8062-117-9|page=322|language=угорською|chapter=A Kárpátaljai Kormányzóság idõszaka|trans-chapter=Доба Закарпатського губернаторства|accessdate=23 травня 2017|archive-date=24 лютого 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210224185742/http://mek.oszk.hu/01800/01843/01843.pdf}}</ref>
|event2                 = [[Словацько-угорська війна]]
|date_event2            = 23–31 березня 1939
|event3                 = Анексія
|date_event3            = 23 червня 1939<ref>{{cite web|title=1939. évi VI. törvénycikk a Magyar Szent Koronához visszatért kárpátaljai területeknek az országgal egyesítéséről|trans-title=Закон VI від 1939 р. про возз'єднання з країною закарпатських земель, повернених під Святу угорську корону|url=http://1000ev.hu/index.php?a=3&param=8100|website=Ezer év törvényei|language=угорською|accessdate=23 травня 2017|archiveurl=https://web.archive.org/web/20090323033637/http://www.1000ev.hu/index.php?a=3&param=8100|archivedate=23 березня 2009|deadurl=yes}}</ref>
|event4                 = [[Регентський комісаріат Підкарпатської території|Цивільна адміністрація]]
|date_event4            = 7 липня 1939<ref>{{cite book|last1=Fedinec|first1=Csilla|title=A kárpátaljai magyarság történeti kronológiája, 1918-1944|trans-title=Історична хронологія угорців у Закарпатті, 1918-1944|url=http://mek.oszk.hu/01800/01843/01843.pdf|date=2002|publisher=Fórum Intézet - Lilium Aurum Könyvkiadó|location=Galánta - Dunaszerdahely|isbn=80-8062-117-9|page=336|language=угорською|chapter=A Kárpátaljai Kormányzóság idõszaka|trans-chapter=Доба Закарпатського губернаторства|accessdate=23 травня 2017|archive-date=24 лютого 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210224185742/http://mek.oszk.hu/01800/01843/01843.pdf}}</ref>
|event5                 = Військово-операційна зона
|date_event5            = 1 квітня 1944<ref>{{cite journal|last1=|first1=|title=A m. kir. minisztérium 1944. évi 1.440. M. E. számú rendelete, az ország területének egy részén a különleges közigazgatási szabályok életbeléptetéséről.|trans-title=Розпорядження № 1.440/1944. M. E. угорського королівського міністерства з питань оприлюднення спеціальних адміністративних правил на деяких частинах країни|journal=Magyarországi Rendeletek Tára|date=1944|volume=78|issue=|page=428|publisher=Magyar Királyi Belügyminisztérium|location=Budapest|language=угорською}}</ref>
|life_span              =
|era                    = Друга світова війна
|event_pre              =
|date_pre               =
|event_post             = [[Паризькі мирні договори (1947)|Паризький мирний договір]]
|date_post              = 10 лютого 1947
|
|image_flag             = |image_flag             = Flag of the Governorate of Subcarpathia (1941-1944).svg
|flag_type              =
|flag                   = Прапор Угорщини
|image_coat             = Coat of arms of Hungary (1915-1918, 1919-1946; angels).svg
|symbol_type            =
|symbol                 = Герб Угорщини
|image_map              = Hungary in 1941 with territories annexed in 1938-1941.png
|image_map_caption      =
|
|p1                     = Карпатська Україна
|flag_p1                = Flag of Ukraine.svg
|p2                     = [[Перша словацька республіка|Словацька Республіка]]
|flag_p2                = Flag of Slovakia (1939-1945).svg
|s1                     = Закарпатська Україна (1944—1946)
|flag_s1                = Прапор Закарпатської України.png
|
|stat_year1             = 1941
|stat_area1             = 11583
|stat_pop1              = 621916
|ref_area1              =<ref name="stat">{{cite journal|last1=Thirring|first1=Lajos|title=Vármegyéink területe, népességfejlődése, népsűrűsége és közigazgatási felosztása.|trans-title=Територія, приріст і густота населення та адміністративний поділ наших комітатів|url=http://www.ksh.hu/statszemle_archivum#year=1942/issue=04.|journal=Magyar Statisztikai Szemle|date=1942|volume=20|issue=4|page=179|publisher=Magyar Királyi Központi Statisztikai Hivatal|location=Budapest|language=угорською|accessdate=23 травня 2017|archive-date=23 травня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170523042006/http://www.ksh.hu/statszemle_archivum#year=1942/issue=04.}}</ref>
|ref_pop1               =<ref name="stat"/>
|footnotes              = <big>[[Адміністративний поділ]]</big>:<ref>{{cite journal|last1=|first1=|title=A m. kir. belügyminiszter 1939. évi 14.500. számú rendelete, a visszatért kárpátaljai területen a községnevek megállapításáról, továbbá a közigazgatási kirendeltségek és a járások területi beosztásáról.|trans-title=Розпорядження № 14.500/1939. угорського королівського міністра внутрішніх справ про визначення назв муніципалітетів і територіальний поділ адміністративних делегацій і округів відвойованого закарпатського краю|journal=Magyarországi Rendeletek Tára|date=1939|volume=73|issue=|pages=1002–1003|publisher=Magyar Királyi Belügyminisztérium|location=Budapest|language=угорською}}</ref>

* [[Берег (комітат)|Берег]]
* [[Мармарош (комітат)|Мармарош]]
* [[Унг]]
}}
Перед початком [[Друга світова війна|Другої світової війни]] [[Закарпаття]] було крайньою східною областю [[Чехословаччина|Чехословаччини]], відомою як [[Підкарпатська Русь]]. У вересні 1938 року край [[Карпатська Україна|набув статусу автономії]], а у березні [[1939]] року [[Конституційні акти незалежної Карпатської України|проголосив створення власної незалежної держави]] під назвою [[Карпатська Україна]]. Після [[Угорсько-українська війна (1939)|короткої війни]] Угорщина [[Угорська окупація Карпатської України|загарбала і приєднала край]]. У 1944 році [[Червона армія|Червона Армія]] вигнала німецькі й угорські війська. На короткий період на цій території було засновано напівдержавне утворення [[Закарпатська Україна (1944—1946)|Закарпатська Україна]], яке в [[1946]] році увійшло до складу [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|Української РСР]].

== Самостійність і угорська анексія ==
{{докладніше|Угорсько-українська війна (1939)}}
[[Файл:May 1944 - Jews from Carpathian Ruthenia arrive at Auschwitz-Birkenau.jpg|thumb|Євреї Карпатської України прибувають в [[Аушвіц-Біркенау]], травень 1944. Більшість, так і не ставши на облік у табірній системі, була знищена в газових камерах у перші години після прибуття.|281x281пкс]]
У листопаді 1938 року за результатами [[Перший Віденський арбітраж|Першого Віденського арбітражу]] як одного з наслідків [[Мюнхенська угода|Мюнхенської угоди]], [[Третій Рейх]] й [[Королівство Італія (1861—1946)|Італія]] змусили [[Друга Чехословацька Республіка|Другу Чехословацьку Республіку]] поступитися південною третиною [[Словаччина|Словаччини]] і півднем Підкарпатської Русі (Карпатської України) на користь [[Угорське королівство (1920—1946)|Угорського королівства]]. У проміжку з 14 березня по 15 березня 1939 року [[Перша словацька республіка|Словацька Республіка]] офіційно оголосила про свою незалежність і Німеччина [[Німецька окупація Чехословаччини|окупувала Чехію і Моравію]], створивши [[Протекторат Богемії та Моравії]].

15 березня Карпатська Україна проголосила державну самостійність, а [[превелебний]] [[Волошин Августин Іванович|Августин Волошин]] став керівником держави. На це Угорщина відреагувала негайним вторгненням. 18 березня опір незалежного Закарпаття було зламано і край опинився під угорським управлінням. 23 березня Угорщина анексувала нові частини східної Словаччини на захід від Карпатської Русі.

Угорська окупаційна влада розгорнула масовий терор, насамперед проти активних українців. Сотні представників місцевої інтелігенції було запроторено в угорські концтабори, українську молодь примушували вступати у напіввійськову угорську організацію «[[Левенте (організація)|Левенте]]»<ref>{{Cite web |url=https://www.radiosvoboda.org/a/2036489.html |title=Радіо «Свобода»: Визволення Закарпаття від фашизму починалося ГУЛАГом 1939 року |accessdate=23 травня 2017 |archive-date=3 листопада 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181103170525/https://www.radiosvoboda.org/a/2036489.html }}</ref>.

1939 року створено [[Крайовий Провід ОУН]] «Закарпаття»<ref>{{Cite web |url=http://zakinppo.org.ua/kabineti/kabinet-metodiki-vikladannja-suspilnogumanitarnih-ta-hudozhnoestetichnih-disciplin/istorija/2701-tema-uroku-zakarpattja-u-roki-drugoi-svitovoi-vijni-ni-bilim-pljamam-v-istorii-rozuminni-ta-pam-jati |title=Сайт Закарпатського інституту післядипломної педагогічної освіти |accessdate=23 травня 2017 |archive-date=27 травня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170527001446/http://zakinppo.org.ua/kabineti/kabinet-metodiki-vikladannja-suspilnogumanitarnih-ta-hudozhnoestetichnih-disciplin/istorija/2701-tema-uroku-zakarpattja-u-roki-drugoi-svitovoi-vijni-ni-bilim-pljamam-v-istorii-rozuminni-ta-pam-jati }}</ref>. У липні 1942 року проти членів Крайового Проводу та інших причетних до діяльності ОУН угорська влада провела [[Ковнерівські процеси|три судові процеси]], внаслідок яких усі підсудні були засуджені до тюремного ув'язнення.

== Адміністративно-територіальний поділ ==
Утворене угорською окупаційною владою Закарпатське губернаторство з центром в Ужгороді поділялося на три адміністративні округи: Ужанський із центром в Ужгороді (Ужгородський, Перечинський, Великоберезнянський райони), Березький із центром у Мукачеві (Мукачівський, Іршавський, Свалявський райони), Мармароський із центром у Хусті (Виноградівський (Севлюський), Хустський, Міжгірський, Тячівський і Рахівський райони). 1940 року назву Тячівського району Мармароської жупи було змінено на Тарацвельдський. До цього району віднесли села Тячівського району за винятком Нижньої Апші, Керекгедь і Тячева. Водночас перестав існувати Виноградівський район, села якого частково відійшли до Хустського та до Іршавського району Березької жупи, а села Гудя (Гевденьгазо), [[Королево]] (Кіральгазо), [[Виноградів]] (Севлюш), [[Олешник|Севлевшегреш]], [[Підвиноградів|Севлешвегардов]], [[Теково]] (Текегазо), [[Гетиня|Тісогетень]], [[Дротинці|Тісосірмо]], [[Сасово (Берегівський район)|Сасово]] (Сасфолу) відійшли до [[Угочанська жупа|Угочанської жупи]]<ref name="місюк"/>.

== Встановлення радянської системи ==
У жовтні 1944 року внаслідок [[Карпатсько-Ужгородська наступальна операція 1944|Карпатсько-Ужгородської наступальної операції]] Карпатську Україну зайняли [[Червона армія|радянські війська]]. Було розпочато будівництво державного апарату управління радянського зразка<ref name="місюк"/>.

Водночас у край було направлено чехословацьку делегацію, яку очолював Франтішек Нємец. Делегація мала на меті мобілізувати визволене місцеве населення для служби у [[чехословацька армія|чехословацькій армії]] та підготуватися до виборів у співпраці з недавно створеними народними комітетами.

У Карпатській Україні лояльність до чехословацької держави була низькою. [[Чехословацький уряд у вигнанні]] на чолі з президентом [[Едвард Бенеш|Едвардом Бенешем]] у квітні 1944 року видав прокламацію, якою колишні [[колабораціоніст]]и з числа угорців і німців та [[Москвофільство|москвофільські русинські]] послідовники [[Бродій Андрій Іванович|Андрія Бродія]] і [[Руська національно-автономна партія|партії Фенцика]] (які співпрацювали з угорцями) позбавлялися права на участь у політичному житті. Таких налічувалося близько третини населення. Іншу третину складали комуністи та їхні прибічники, а ще одна третина населення, імовірно, симпатизувала Чехословацькій Республіці.

== Приєднання до СРСР ==
{{докладніше|Закарпатська Україна (1944—1946)}}
Прибувши в Карпатську Україну, чехословацька делегація заснувала штаб-квартиру в [[Хуст]]і і 30 жовтня видала прокламацію про мобілізацію. Радянські військові сили перешкодили як друкові, так і розсиланню чехословацької прокламації і натомість зайнялися організацією місцевого населення. Протести з боку уряду у вигнанні Бенеша залишалися без уваги. Така радянська діяльність дозволила багатьом місцевим жителям повірити, що радянська анексія неминуча. Чехословацькій делегації також завадили встановити робочі відносини з місцевими народними комітетами, з якими взаємодіяв СРСР.

19 листопада [[Закарпатська крайова організація Комуністичної партії Чехословаччини|комуністи]] на зборах у [[Мукачево|Мукачеві]], ухвалили резолюцію, в якій прохали відокремити Закарпатську Україну від Чехословаччини і включити її до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки. 26 листопада З'їзд народних комітетів Закарпатської України одноголосно прийняв резолюцію комуністів. З'їзд обрав [[Народна рада Закарпатської України|Народну раду]] і доручив відправити у Москву делегацію, щоб обговорити об'єднання. Чехословацьку делегацію попросили покинути Закарпатську Україну.

Між чехословацьким урядом і Москвою почалися переговори. Як чеські, так і словацькі комуністи закликали Бенеша поступитися Карпатською Україною. Радянський Союз погодився відкласти приєднання до післявоєнного періоду, щоб не підривати політику Бенеша, яка відштовхувалася від кордонів, що існували до [[Мюнхенська угода|Мюнхенської змови]].

Після [[Друга світова війна|Другої світової війни]], в червні 1945 року, Чехословаччина і СРСР підписали [[Договір між СРСР і Чехословацькою Республікою про Закарпатську Україну|договір про передачу Карпатської України Радянському Союзу]]. Чехам і словакам, які проживали в Карпатській Україні і українцям (русинам), що населяли Чехословаччину, надавалося чехословацьке або радянське громадянство на вибір. 1946 року край став частиною [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|Української РСР]] як її нова область — [[Закарпатська область|Закарпатська]].

== Наслідки для угорського населення ==
Наприкінці війни місцевих етнічних угорців спіткала сумна доля. 10 тисяч втекли перед приходом радянських військ. Багатьох із дорослих чоловіків, які залишилися (25 000), було [[Депортація угорців та німців Закарпаття 1944-45 років|депортовано в Радянський Союз]]; близько 30 % з них загинули в радянських [[ГУЛАГ]]ах.

Унаслідок військових втрат, еміграції та винищення угромовних [[євреї]]в, угорськомовне населення Закарпаття скоротилося з 161 тис. у 1941 р. (угорський перепис) до 66 тис. у 1947 р. (радянський перепис); низька чисельність 1947 р. була почасти наслідком і страху угорців заявляти про свою справжню національність.
[[Файл:Map of Ukraine political simple Oblast Transkarpatien.png|thumb|right|279x279px|Розташування Закарпатської області на карті України]]

== Історична статистика Другої світової війни в Закарпатті ==

* Перші бої з країнами Осі, напередодні світової війни Закарпаття прийняло 15 березня 1939 року на Красному полі біля міста Хуст
* У березні 1939 року загинуло близько 1 тисячі вояків Карпатської Січі
* На території Закарпаття розташовувалося близько 20 трудових таборів
* Більшість із сімдесяти тисяч працівників трудових таборів працювали на Закарпатті. Близько 15 тисяч вивезено на роботи в Угорщину і близько тисячі на роботи в Німеччину — вони стали остарбайтерами
* Загальна цифра всіх, хто нелегально перейшов кордон в СРСР, склала б 7,5 тис. осіб.
* Звільнено з таборів ГУЛАГу — 2951 втікача
* Померли в таборах СРСР — 882 в'язні.
* У кримінальних справах СРСР — немає відомостей про звільнення або смерть 1700 осіб.
* З території Закарпаття було вивезено до концентраційних таборів 183 395 осіб, з них загинуло 114 982. Зокрема, туди потрапило 112,5 тисяч євреїв, з яких 104 тисячі загинуло

'''Закарпатці воювали в чотирьох різних за своїм складом, ідеологіями і завданнями арміях:'''

* Чехословацькій: Перша Чехословацька окрема бригада– 7100 закарпатських українців. У 38-му армію (генерал-полковник Кирило Москаленко) 1-го Українського фронту входив 1-й чехословацький армійський корпус. Його чисельність становила 17 тисяч бійців, серед них — 7,1 тисячі закарпатських українців. Це 42 % особового складу корпусу.
* Радянській: 20 тисяч, в тому числі 535 жінок
* Угорській: понад 50 тисяч закарпатців, більшість загинуло під Воронежем. 1-ша угорська (командувач — генерал-полковник Бела Міклош) розташовувалася приблизно в межах сучасного Закарпаття, а штаб знаходився в Хусті.
* Німецькій: представники німецької національності краю призначалися на службу в німецьку армію згідно з угодою між угорськими і німецькими військовими відомствами — 939 чоловік
* Воювали окремі закарпатці і в чехословацьких частинах у складі союзників — на Близькому Сході, у Північній Африці, навіть в Океанії: найвідоміший з них Михайло Стренк, нагороджений Пурпурним Серцем
* Були вихідці з цього краю і в УПА, ОУН та інших повстанських загонах
* Загалом 50.300 закарпатців у складі різних формувань брали участь в антигітлерівській боротьбі.
* Діяло тридцять антирадянських груп і організацій: відомі керівники А. Цуга, Д.Бандусяк, В. Потушняк, (Донской), М. Киштулинець.
* Партизанські загони і з'єднання, в яких воювало понад 2 тисячі закарпатців: відомі керівники О. Борканюк Ф. Патакі Г. Володін, І. Мельников. І. Косіш. В. Лавров, В. Хомеюс. Д. Уста, І. Прищепа, М. Перечинський, В. Русин. У Закарпаття упродовж липня-жовтня 1944 року по лінії Українського штабу партизанського руху (знаходився у Москві) десантували 8 загонів загальною чисельністю 158 диверсантів, приблизно по двадцять осіб у кожному. Вони розрослися сумарно у двадцять разів і досягнули свого максимуму в 2,7 тисячі партизанів, яким допомагала майже тисяча підпільників із партизанського резерву. Ці фактично радянські напіввійськові загони провели близько 130 операцій та диверсій, знищивши до 3,6 тисячі ворогів, а майже 2 тисячі захопили в полон. Якого-небудь істотного впливу на військово-стратегічний сценарій вони не справили.

'''Особливості Другої світової війни в Закарпатті:'''

* Система Арпада: 99 опорних пунктів оборони, 759 дотів і дзотів, 400 дерев'яно-земляних укріплень та інших перепон.
* Східно-Карпатська операція, яка складалася з двох одночасно виконуваних підоперацій — Карпато-Дуклянської (силами 1-ї гвардійської армії 4-го Українського фронту, а також 38-ї армії 1-го Українського фронту, до якої входив і чехословацький корпус) та Карпато-Ужгородської (силами 18-ї армії і 17-го корпусу). В боях за Ужгород 10 частин отримали почесне звання Ужгородських, 11 з'єднань і частин нагороджено орденами, понад 10 тисяч чоловік — орденами і медалями, 30 стали Героями Радянського Союзу. 10 060 убитих, 41 387 поранених, 1 806 пропалих безвісти
* З боку країн Осі в Східно-Карпатській операції армійська група генерала Хейнріці у складі 1-ї німецької танкової армії і 1-ї угорської армії — усього 18 дивізій і 2 гірсько-стрілецькі бригади, 320 тисяч солдатів, 2500 гармат і мінометів. 66 000 чоловік убитими і пораненими, а 28 тисяч — полоненими.
* У боях за Дуклю загинуло близько 800 закарпатців, їхній прах покоїться тепер на двох державних кладовищах- музеях: у м. Дуклі (Польща) та м. Свиднику (Словаччина).
* Закарпатці Герої Радянського Союзу — танкіст Степан Вайда, підпільник Олексій Борканюк
* 31 закарпатець є у списку Праведників народів світу за порятунок євреїв від Голокосту.
* Нині на Закарпатті — 42 військові кладовища і окремі братські могили, в яких поховано 3 147 радянських воїнів. Найбільшим є Пагорб Слави в Ужгороді, де спочивають 924 бійці. Також в області є 270 пам'ятників і пам'ятних знаків про Другу світову війну.

Найвідоміша фотографія з головним союзницьким прапором Перемоги — було встановлено нашим земляком — Михайло Стренком. Михайло Стренк — русин-українець, сержант Корпусу морської піхоти США, учасник бойових дій в Азіатсько-Тихоокеанському регіоні під час Другої світової війни. Був серед шести військовослужбовців, які підняли прапор США над островом Іодзіма.

== Див. також ==
* [[Регентський комісаріат Підкарпатської території]]
* [[Історія євреїв на Закарпатті ]]
* [[Конституційні акти незалежної Карпатської України]]
* [[Русини]]
* [[Гуцульська Республіка]]
* [[Депортація угорців та німців Закарпаття 1944-45 років]]
* [[Народна рада Закарпатської України]]
* [[Договір між СРСР і Чехословацькою Республікою про Закарпатську Україну]]
* [[Шляхтовська Русь]]
* [[Північна Мармарощина]]

== Примітки ==
{{примітки|2}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20060422195935/http://www.ushmm.org/education/foreducators/guidelines/historical.php A transport of Jews from Carpathian Ruthenia is taken off the trains and assembled on the ramp at Auschwitz-Birkenau] {{ref-en}}
* [http://www.artnet.com/artist/92724/roman-vishniac.html Carpathian Ruthenia before World War II] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101123094655/http://www.artnet.com/artist/92724/roman-vishniac.html |date=23 листопада 2010 }} {{ref-en}}
* [http://www.carpatho-rusyn.org/ The Carpatho-Rusyn Knowledge Base] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181002160451/http://www.carpatho-rusyn.org/ |date=2 жовтня 2018 }} {{ref-en}}
* [http://www.carpatho-rusyn.org/fame/pod.htm Трагічна оповідь про Підкарпатську Русь] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170105090428/http://www.carpatho-rusyn.org/fame/pod.htm |date=5 січня 2017 }} {{ref-en}}

[[Категорія:Історія Закарпатської області]]
[[Категорія:Україна в Другій світовій війні]]
{{Хронологія Чехословаччини, Чехії та Словаччини}}
{{ac}}

title: Kárpátaljai Kormányzóság · Закарпатське губернаторство

1939 – 1944 · Закарпатська Україна (1944—1946)

Столиця: Унгвар

Жиґмонд Перені (1870–1946)

Міклош Козма

Вілмош Пал Томчані

Андраш Вінце

Історичний період: Друга світова війна

• Окупація: 15–18 березня 1939

• Військова адміністрація: 18 березня 1939

• Словацько-угорська війна: 23–31 березня 1939

• Анексія: 23 червня 1939

• Цивільна адміністрація: 7 липня 1939

• Військово-операційна зона: 1 квітня 1944

• Вигнання окупантів: 2–28 жовтня 1944

• Паризький мирний договір: 10 лютого 1947

title: Площа

title: Населення

Густота: 53,7 осіб/км²

Попередник: Наступник

| | Карпатська Україна | | | Словацька Республіка |: | Закарпатська Україна (1944—1946) |

Сьогодні є частиною: Україна

Населення: Адміністративний поділ: - Берег - Мармарош - Унг


text:
# Вальсбург
Вальсбург (нім. Wahlsburg) — сільська громада в Німеччині, знаходиться в землі Гессен. Підпорядковується адміністративному округу Кассель. Входить до складу району Кассель.
Площа — 11,43 км2. Населення становить Невірний параметр metadata 06 633 027 ос. (станом на 31 грудня 2020).

wikiname: ukwiki

title: Вальсбург

in_language: uk

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Вальсбург
| місцева_назва       = Wahlsburg
| тип_НП              = сільська громада
| зображення          = Lippoldsberg Klosterkirche.jpg
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DEU Wahlsburg COA.svg
| прапор              =
| карта               = Wahlsburg in KS mit Labels.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Вальсбург на карті району
| земля               = [[Гессен]]
| округ               = [[Кассель (округ)|Кассель]]
| район               = [[Кассель (район)|Кассель]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 147
| площа               = 11.43
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-HE||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-HE||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-HE|06633027}}
| latd=51 | latm=38| lats=
| longd=09| longm=36| longs=
| поштовий_код        = 37194
| телефонний_код      = 05572, 05571
| стат_код            = 06 6 33 027
| авто_номер          = KS, HOG, WOH
| вебсайт             = [http://www.wahlsburg.de www.wahlsburg.de]
}}
'''Вальсбург''' ({{lang-de|Wahlsburg}}) — сільська громада в [[Німеччина|Німеччині]], знаходиться в [[Землі Німеччини|землі]] [[Гессен]]. Підпорядковується [[Округ (Німеччина)|адміністративному округу]] [[Кассель (округ)|Кассель]]. Входить до складу району [[Кассель (район)|Кассель]].

Площа — 11,43 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-HE|06633027}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-HE||дата}}).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Wahlsburg}}
* [http://www.wahlsburg.de Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190403162325/https://www.wahlsburg.de/ |date=3 квітня 2019 }} {{ref-de}}

{{Район Кассель}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4728486-9}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Гессену]]

title: — сільська громада —

— сільська громада —: Вид Вальсбург

title: Координати: 51°38′ пн. ш. 09°36′ сх. д. / 51.633° пн. ш. 9.600° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Гессен

Округ: Кассель

Район: Кассель

Населення (31 грудня 2020)

Вальсбург на карті району

ВальсбургРозташування на карті Німеччини

- Усього: Невірний параметр metadata 06 633 027

- Густота: Помилка виразу: неочікуваний оператор </км²

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Губино (Пушкіногорський район)
Губино (рос. Губино) — присілок в Пушкіногорському районі Псковської області Російської Федерації.
Населення становить 3 особи. Входить до складу муніципального утворення Муніципальне утворення Пушкіногор'я.

## Історія
Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Муніципальне утворення Пушкіногор'я.

## Населення
| 2001 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- |
| 5    | ↘4   | ↘3   |

title: Губино (Пушкіногорський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Губино
|назва ін.       = Губино
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Псковська область]]
|район           = [[Пушкіногорський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Муніципальне утворення Пушкіногор'я]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 3
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Псковська область
}}
'''Губино''' ({{lang-ru|Губино}}) — [[присілок]] в [[Пушкіногорський район|Пушкіногорському районі]] [[Псковська область|Псковської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 3 особи. Входить до складу муніципального утворення [[Муніципальне утворення Пушкіногор'я]].

== Історія ==

Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Муніципальне утворення Пушкіногор'я<ref>[http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/6000201504020002?index=11&rangeSize=1 Закон Псковской области от 30 марта 2015 года № 1508-ОЗ «О преобразовании муниципальных образований»]</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Губино (Пушкиногорский район)  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Пушкіногорський район}}
{{Pskov-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Пушкіногорського району]]

title: присілок Губино

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Псковська область

Муніципальний район: Пушкіногорський район

Поселення: Муніципальне утворення Пушкіногор'я

title: Основні дані

Населення: ▼ 3

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Губино · Губино


text:
# Гетарія
Гетарія (баск. Getaria (офіційна назва), ісп. Guetaria) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Країна Басків, у провінції Гіпускоа. Населення — 2628 осіб (2009).
Муніципалітет розташований на відстані близько 340 км на північ від Мадрида, 17 км на захід від Сан-Себастьяна.
На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2009 рік)
- Аскісу: 94 особи
- Ейцага: 52 особи
- Гетарія: 2284 особи
- Меагас: 115 осіб
- Сан-Пруденціо: 83 особи

У Гетарії народився Хуан Себастьян Елькано — іспанський мореплавець баскського походження, що очолив експедицію Магеллана після його смерті і уперше у світі здійснив навколосвітню подорож.

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

## Галерея зображень
- Розташування муніципалітету
- Гетарія
- Вид з порту
- Церква Сан-Сальвадор-де-Гетарія
- Хуан Себастьян Елькано, уродженець Гетарії

title: Гетарія

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Гетарія
 | місцева_назва       = {{lang-eu|Getaria}}, {{lang-es|Guetaria}}
 | прапор              =
 | герб                =
 | автономна_спільнота = [[Країна Басків]]
 | провінція           = [[Гіпускоа]]
 | комарка             =
 | широта              = 43.3
 | довгота             = -2.2
 | висота              =
 | населення           = 2628
 | рік_насел           = 2009
 | площа               = 10,6
 | густота             = 247,92
 | поштові_індекси     = 20808
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 20039
 | мер                 = Андоні Арісті
 | рік_обрання         =
 | www                 = http://www.getaria.net/
}}
'''Гетарія''' ({{lang-eu|Getaria}} (офіційна назва), {{lang-es|Guetaria}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Країна Басків]], у провінції [[Гіпускоа]]. Населення — {{formatnum:2628}} осіб (2009).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 340 км на північ від [[Мадрид]]а, 17 км на захід від [[Сан-Себастьян]]а.

На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2009 рік)<ref>{{cite web|url=http://www.ine.es/nomen2/|title=Nomenclátor. Relación de unidades poblacionales|publisher=[[Національний інститут статистики Іспанії]] (INE)|language=іспанською|accessdate=2010-12-22|archiveurl=https://www.webcitation.org/6He6N3VWy?url=http://www.ine.es/nomen2/|archivedate=2013-06-25|deadurl=yes}}</ref>
* Аскісу: 94 особи
* Ейцага: 52 особи
* Гетарія: 2284 особи
* Меагас: 115 осіб
* Сан-Пруденціо: 83 особи

У Гетарії народився [[Хуан Себастьян Елькано]] — іспанський мореплавець баскського походження, що очолив експедицію [[Фернандо Магеллан|Магеллана]] після його смерті і уперше у світі здійснив навколосвітню подорож.

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Guetaria}}

== Галерея зображень ==
<gallery>
Файл:Gipuzkoa municipalities Getaria.JPG|Розташування муніципалітету
Файл:Getariaren goitiko ikuspegia.jpg|Гетарія
Файл:getaria06.jpg|Вид з порту
Файл:Getaria Gipuzkoa 2003 07 20.JPG|Церква Сан-Сальвадор-де-Гетарія
Файл:Elcano-estatua.JPG|Хуан Себастьян Елькано, уродженець Гетарії
</gallery>

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://maps.google.es/maps?f=q&hl=es&q=Getaria&ie=UTF8&z=14&ll=43.294137,-2.213488&spn=0.042543,0.090466&t=k&om=1 Гетарія на Google Maps]
* [http://www.getaria.net Офіційна вебсторінка муніципальної ради] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210609024705/https://www.getaria.net/ |date=9 червня 2021 }}
<!-- * [http://www.festak.com Fotos de Fiestas, Deportes, Cultura de Guetaria] -->
<!-- * [http://www.ingeba.org/lurralde/lurranet/lur27/1115lope.htm Resumen histórico de la Villa de Guetaria formado por Joaquín de Berroeta Zarauz y Bernabé Antonio de Egaña] -->
{{Бібліоінформація}}
{{Муніципалітети Гіпускоа}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети Гіпускоа]]
[[Категорія:Населені пункти, засновані 1209]]

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Країна Басків

Провінція: Гіпускоа

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Андоні Арісті

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Обчислювальна математика
Обчи́слювальна матема́тика — розділ математики, до якого входить коло питань, зв'язаних з виконанням наближених обчислень. У вужчому розумінні, обчислювальна математика — теорія числових методів розв'язування типових математичних задач. Сучасна обчислювальна математика уводить до кола своїх проблем вивчення особливостей обчислень із використанням комп'ютерів.
Обчислювальна математика має широке коло прикладних використань для проведення наукових та інженерних розрахунків. На її основі в останні десятиліття розвинулися нові області обчислювальних наук, наприклад, обчислювальна хімія, обчислювальна біологія тощо.

## Історія
Обчислювальна математика виникла дуже давно, ще в стародавньому Межиріччі були розроблені методи добування квадратного кореня. В епоху першої наукової революції 16-17 ст. обчислювальна математика швидко розвивалася, виходячи з практичних потреб, паралельно з математичним аналізом. Зокрема, наближені обчислення широко використовували у небесній механіці для передбачення руху небесних тіл, що привело до встановлення геліоцентричної системи, законів Кеплера, законів Ньютона. XVII та XVIII століттях стали свідками розроблення значної кількості чисельних методів та алгоритмів.
Виконання великої кількості інженерних обчислень у XIX та XX століттях вимагало створення відповідних засобів. Одним із таких засобів стала логарифмічна лінійка, іншим — таблиці функцій. Таблиці трансцендентних функцій друкувалися з великою точністю — до 16 знаків після коми, й значно допомагали проводити розрахунки. Існували механічні пристрої для виконання математичних операцій — арифмометри. У першій половині 20 століття для розв'язку диференціальних рівнянь використовували аналогові електричні схеми.
Винахід комп'ютера в середині 20 століття означав створення універсального інструмента для математичних розрахунків. Поряд із мейнфреймами до широкого розповсюдження персональних комп'ютерів у розпорядженні інженерів та науковців для виконання ручних операцій були калькулятори.
Проблема чотирьох фарб стала першою чисто математичною теоремою доведеною, за допомогою комп'ютера в 1976 році. Це доведення зводиться до вичерпного перебору кількох тисяч варіантів, чого людина зробити не може. Відтоді чисельні обчислення за допомогою комп'ютера увійшли в арсенал засобів математика.

## Задачі обчислювальної математики
До задач обчислювальної математики належать:
- розв'язування систем лінійних рівнянь
- пошук власних значень і векторів матриці
- пошук сингулярних значень і векторів матриці
- розв'язування нелінійних (в тому числі алгебраїчних та трансцендентних) рівнянь
- розв'язування систем нелінійних алгебраїчних рівнянь
- розв'язування диференціальних рівнянь (як звичайних диференціальних рівнянь, так і рівнянь з частинними похідними)
- розв'язування систем диференціальних рівнянь
- розв'язування інтегральних рівнянь
- задачі апроксимації
- задачі інтерполяції
- задачі екстраполяції
- задачі оптимізації
- задачі регресії
- обернені задачі.

Окремим класом задач обчислювальної математики є задачі з використанням послідовностей випадкових чисел, різноманітні методи Монте-Карло, що широко застосувуються в багатьох галузях як власне математики, так і суміжних наук. Для розв'язання цього класу задач необхідна розробка й вдосконалення методів генерації псевдовипадкових чисел із різноманітними розподілами.

## Обмеження представлення чисел у комп'ютері
Основна відмінність обчислювальної математики з використанням комп'ютерів полягає в тому, що при розв'язуванні обчислювальних задач комп'ютер оперує машинними числами, що є дискретною проєкцією дійсних чисел на конкретну архітектуру комп'ютера. Так, наприклад, якщо взяти машинне число завдовжки 8 байтів, у ньому можна запам'ятати тільки 264 різних чисел, тому важливу роль в обчислювальній математиці відіграють оцінки точності алгоритмів та їхня стійкість до представлень машинних чисел у комп'ютері. Саме тому, наприклад, для розв'язування лінійної системи алгебричних рівнянь дуже рідко використовують обчислення оберненої матриці, тому що цей метод може привести до помилкового розв'язку у випадку з сингулярною матрицею, а дуже розповсюджений у лінійній алгебрі метод оснований на обчисленні визначника матриці і її доповнення вимагає набагато більше арифметичних операцій, ніж будь-який стійкий метод розв'язування лінійної системи рівнянь.
Це обмеження не є принциповим. Комп'ютер може виконувати обчислення з довільною точністю, використовуючи звичайне символічне представлення чисел так, як це робила б людина, але, відповідно, це призводить до збільшення часу розрахунків. Зокрема, можливість обчислень з довільною точністю дають популярні програмні продукти: Mathematica, Sage, Maple, MATLAB.

## Чисельні методи
Основним об'єктом вивчення обчислювальної математики є чисельні методи розв'язування різноманітних математичних задач та алгоритмізація цих методів. Серед найважливіших характеристик чисельних методів — збіжність, стійкість, ефективність.
Збіжність методу визначається його спроможністю знайти наближений розв'язок задачі з достатнью точністю за скінченне число кроків. Особливої уваги вимагають ітераційні методи. Збіжність ітераційних методів часто залежить від тих значень, з яких починається ітераційний процес. Чисельний метод повинен будуватися так, щоб бажаний розв'язок був атрактором ітераційної процедури. Дуже часто побудова або вибір методу залежать від уміння математика, не як ремесла, а як мистецтва.
Стійкість чисельного методу з одного боку зумовлена математичною проблемою. Ітераційний процес, наприклад, у залежності від початкових значень, може збігатися до різних атракторів математичної задачі. Результат застосування стійких методів не повинен залежати від зміни почакових значень принаймні в межах деякої області.
Крім математичної стійкості, що визначається початковими умовами, існує також проблема чисельної нестійкості. Кожне обчислення виконується з певною похибкою, зумовленою представленням чисел, округленнями тощо. Накопичення похибок може призвести до виходу стану системи з басейну притягання атрактора, і результат не буде знайдено.
Ефективність методу визначається числом операцій, необхідних для знаходження розв'язку, а також об'ємом пам'яті, потрібної для збереження проміжних результатів. Як число операцій, так і небхідна комп'ютерна пам'ять часто зростають дуже швидко із ростом розмірів системи. Так, наприклад, розв'язок диференціального рівняння з частинними похідними часто зводиться до розв'язку системи лінійних алгебраїчних рівнянь розміності {\displaystyle N^{2}}, де N — число точок, для яких треба знайти розв'язок. Це число точок пропорційне {\displaystyle L^{d}}, де L — число точок в одному вимірі, d — розмірність системи. Для тривимірної системи, розмірність матриці повинна бути порядку {\displaystyle L^{6}}. Наприклад, для 100 точок в кожному вимірі потрібно зберігати принаймні 1012 чисел, а для 1000 точок 1018 чисел. Відповідно збільшується час розрахунків.

## Програмне забезпечення
Алгоритми розв'язування багатьох стандартних задач обчислювальної математики реалізовані на багатьох мовах програмування. Найчастіше для цих цілей використовують мови ФОРТРАН і C. Ці алгоритми скомпоновані в бібліотеки, які можна знайти, наприклад, в репозиторії Netlib. Популярні комерційні бібліотеки — IMSL, NAG, Intel MKL, чи вільна альтернатива GNU Scientific Library.
MATLAB, Mathematica, Maple, S-PLUS, LabVIEW та IDL, а також їх вільні альтернативи Sage, FreeMat, Scilab, GNU Octave (схожа на Matlab), IT++ (бібліотека C++), R (подібна до S-PLUS), Python (з NumPy та SciPy) мають у своєму розпорядженні різноманітні чисельні методи, а також засоби для візуалізації та відображення результатів.

## Виноски
1. ↑  Photograph, illustration, and description of the root(2) tablet from the Yale Babylonian Collection. Архів оригіналу за 13 серпня 2012. Процитовано 28 лютого 2011.

title: Обчислювальна математика

wikitext:
[[Файл:Ybc7289-bw.jpg|thumb|250px|right|[[Вавилон]]ська [[глиняна табличка]] приблизно 1800—1600 років до нашої ери з сучасними анотаціями. Надписи на табличці дають наближене значення [[Квадратний корінь з двох|квадратного кореня з 2]] як суми чотирьох [[Шістдесяткова система числення|шістдесяткових чисел]]: <math> \sqrt{2} = 1 + 24/60 +</math>
 <math>\ 51/60^2  + 10/60^3 = </math>
 <math> 1.41421296\ldots </math><ref>{{Cite web |url=http://it.stlawu.edu/%7Edmelvill/mesomath/tablets/YBC7289.html |title=Photograph, illustration, and description of the ''root(2)'' tablet from the Yale Babylonian Collection |accessdate=28 лютого 2011 |archive-date=13 серпня 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20120813054036/http://it.stlawu.edu/%7Edmelvill/mesomath/tablets/YBC7289.html }}</ref>]]

'''Обчи́слювальна матема́тика''' — розділ [[математика|математики]], до якого входить коло питань, зв'язаних з виконанням наближених обчислень. У вужчому розумінні, обчислювальна математика — теорія [[чисельні методи|числових методів]] розв'язування типових [[математична задача|математичних задач]]. Сучасна обчислювальна математика уводить до кола своїх проблем вивчення особливостей обчислень із використанням [[комп'ютер]]ів.

Обчислювальна математика має широке коло прикладних використань для проведення наукових та інженерних розрахунків. На її основі в останні десятиліття розвинулися нові області обчислювальних наук, наприклад, [[обчислювальна хімія]], [[обчислювальна біологія]] тощо.

== Історія ==

Обчислювальна математика виникла дуже давно, ще в стародавньому [[Межиріччя|Межиріччі]] були розроблені методи добування [[квадратний корінь|квадратного кореня]]. В епоху [[наукова революція|першої наукової революції]] [[16 ст.|16]]-[[17 ст.]] обчислювальна математика швидко розвивалася, виходячи з практичних потреб, паралельно з [[математичний аналіз|математичним аналізом]]. Зокрема, наближені обчислення широко використовували у [[небесна механіка|небесній механіці]] для передбачення руху [[небесне тіло|небесних тіл]], що привело до встановлення [[геліоцентрична система|геліоцентричної системи]], [[закони Кеплера|законів Кеплера]], [[закони Ньютона|законів Ньютона]]. [[17 століття|XVII]] та [[18 століття|XVIII століттях]] стали свідками розроблення значної кількості чисельних методів та [[алгоритм]]ів.

Виконання великої кількості інженерних обчислень у [[19 століття|XIX]] та [[20 століття|XX століттях]] вимагало створення відповідних засобів. Одним із таких засобів стала [[логарифмічна лінійка]], іншим — таблиці функцій. Таблиці [[Трансцендентна функція|трансцендентних функцій]] друкувалися з великою точністю — до 16 знаків після коми, й значно допомагали проводити розрахунки. Існували механічні пристрої для виконання математичних операцій — [[арифмометр]]и. У першій половині 20 століття для розв'язку [[диференціальні рівняння|диференціальних рівнянь]] використовували [[Аналогова ЕОМ|аналогові електричні схеми]].

Винахід [[комп'ютер]]а в середині 20 століття означав створення універсального інструмента для математичних розрахунків. Поряд із [[мейнфрейм]]ами до широкого розповсюдження [[персональний комп'ютер|персональних комп'ютерів]] у розпорядженні інженерів та науковців для виконання ручних операцій були [[калькулятор]]и.

[[Проблема чотирьох фарб]] стала першою чисто математичною [[теорема|теоремою]] доведеною, за допомогою [[комп'ютер]]а в [[1976]] році. Це доведення зводиться до вичерпного перебору кількох тисяч варіантів, чого людина зробити не може. Відтоді чисельні обчислення за допомогою комп'ютера увійшли в арсенал засобів математика.

== Задачі обчислювальної математики ==

До задач обчислювальної математики належать:

* розв'язування [[система лінійних рівнянь|систем лінійних рівнянь]]
* [[Алгоритм обчислення власних значень|пошук власних значень]] і [[власний вектор матриці|векторів]] матриці
* пошук [[сингулярний розклад матриці|сингулярних значень і векторів матриці]]
* розв'язування [[нелінійні алгебраїчні рівняння|нелінійних (в тому числі алгебраїчних та трансцендентних) рівнянь]]
* розв'язування систем нелінійних алгебраїчних рівнянь
* розв'язування [[диференціальні рівняння|диференціальних рівнянь]] (як [[Звичайні диференціальні рівняння|звичайних диференціальних рівнянь]], так і рівнянь з частинними похідними)
* розв'язування систем диференціальних рівнянь
* розв'язування [[інтегральне рівняння|інтегральних рівнянь]]
* задачі [[апроксимація|апроксимації]]
* задачі [[Інтерполяція|інтерполяції]]
* задачі [[екстраполяція|екстраполяції]]
* [[задача оптимізації|задачі оптимізації]]
* задачі [[регресія (статистика)|регресії]]
* обернені задачі.

Окремим класом задач обчислювальної математики є задачі з використанням послідовностей випадкових чисел, різноманітні [[метод Монте-Карло|методи Монте-Карло]], що широко застосувуються в багатьох галузях як власне математики, так і суміжних наук. Для розв'язання цього класу задач необхідна розробка й вдосконалення методів генерації [[Псевдовипадкова послідовність|псевдовипадкових чисел]] із різноманітними розподілами.

== Обмеження представлення чисел у комп'ютері ==

Основна відмінність обчислювальної математики з використанням комп'ютерів полягає в тому, що при розв'язуванні обчислювальних задач комп'ютер оперує [[машинне число|машинними числами]], що є дискретною проєкцією [[дійсне число|дійсних чисел]] на конкретну [[архітектура комп'ютера|архітектуру комп'ютера]]. Так, наприклад, якщо взяти машинне число завдовжки 8 [[байт]]ів, у ньому можна запам'ятати тільки 264 різних чисел, тому важливу роль в обчислювальній математиці відіграють оцінки точності [[алгоритм]]ів та їхня [[стійкість]] до представлень машинних чисел у [[комп'ютер]]і. Саме тому, наприклад, для розв'язування [[СЛАР|лінійної системи алгебричних рівнянь]] дуже рідко використовують обчислення [[обернена матриця|оберненої матриці]], тому що цей метод може привести до помилкового розв'язку у випадку з [[сингулярна матриця|сингулярною матрицею]], а дуже розповсюджений у [[лінійна алгебра|лінійній алгебрі]] метод оснований на обчисленні [[визначник матриці|визначника матриці]] і її доповнення вимагає набагато більше арифметичних операцій, ніж будь-який стійкий метод розв'язування лінійної системи рівнянь.

Це обмеження не є принциповим. Комп'ютер може виконувати [[Довга арифметика|обчислення з довільною точністю]], використовуючи звичайне символічне представлення чисел так, як це робила б людина, але, відповідно, це призводить до збільшення часу розрахунків. Зокрема, можливість обчислень з довільною точністю дають популярні програмні продукти: [[Mathematica]], [[Sage]], [[Maple]], [[MATLAB]].

== Чисельні методи ==
{{main|Чисельні методи}}

Основним об'єктом вивчення обчислювальної математики є чисельні методи розв'язування різноманітних математичних задач та алгоритмізація цих методів. Серед найважливіших характеристик чисельних методів — [[Границя|збіжність]], [[стійкість]], [[ефективність]].

Збіжність методу визначається його спроможністю знайти наближений розв'язок задачі з достатнью [[точність|точністю]] за скінченне число кроків. Особливої уваги вимагають [[ітерація|ітераційні методи]]. Збіжність ітераційних методів часто залежить від тих значень, з яких починається ітераційний процес. Чисельний метод повинен будуватися так, щоб бажаний розв'язок був [[атрактор]]ом ітераційної процедури. Дуже часто побудова або вибір методу залежать від уміння математика, не як ремесла, а як мистецтва.

Стійкість чисельного методу з одного боку зумовлена математичною проблемою. Ітераційний процес, наприклад, у залежності від початкових значень, може збігатися до різних атракторів математичної задачі. Результат застосування стійких методів не повинен залежати від зміни почакових значень принаймні в межах деякої області.

Крім математичної стійкості, що визначається початковими умовами, існує також проблема чисельної нестійкості. Кожне обчислення виконується з певною [[похибка|похибкою]], зумовленою представленням чисел, [[округлення]]ми тощо. Накопичення похибок може призвести до виходу стану системи з [[басейн притягання|басейну притягання]] атрактора, і результат не буде знайдено.

Ефективність методу визначається числом операцій, необхідних для знаходження розв'язку, а також об'ємом пам'яті, потрібної для збереження проміжних результатів. Як число операцій, так і небхідна [[комп'ютерна пам'ять]] часто зростають дуже швидко із ростом розмірів системи. Так, наприклад, розв'язок [[Диференціальне рівняння з частинними похідними|диференціального рівняння з частинними похідними]] часто зводиться до розв'язку [[система лінійних алгебраїчних рівнянь|системи лінійних алгебраїчних рівнянь]] розміності <math>N^2</math>, де ''N'' — число точок, для яких треба знайти розв'язок. Це число точок пропорційне <math> L^d </math>, де ''L'' — число точок в одному вимірі, ''d'' — розмірність системи. Для тривимірної системи, розмірність матриці повинна бути порядку <math>L^6 </math>. Наприклад, для 100 точок в кожному вимірі потрібно зберігати принаймні 1012 чисел, а для 1000 точок 1018 чисел. Відповідно збільшується час розрахунків.

== Програмне забезпечення ==

Алгоритми розв'язування багатьох стандартних задач обчислювальної математики реалізовані на багатьох [[мова програмування|мовах програмування]]. Найчастіше для цих цілей використовують мови [[ФОРТРАН]] і [[C (мова програмування)|C]]. Ці алгоритми скомпоновані в бібліотеки, які можна знайти, наприклад, в [[Репозиторій|репозиторії]] [[Netlib]]. Популярні комерційні бібліотеки — [[IMSL]], [[NAG]], [[Intel MKL]], чи вільна альтернатива [[GNU Scientific Library]].

[[MATLAB]], [[Mathematica]], [[Maple]], [[S-PLUS]], [[LabVIEW]] та {{Нп|IDL (мова програмування)|IDL||IDL (programming language)}}, а також їх вільні альтернативи [[Sage]], [[FreeMat]], [[Scilab]], [[GNU Octave]] (схожа на Matlab), [[IT++]] (бібліотека [[C++]]), [[R (мова програмування)|R]] (подібна до [[S-PLUS]]), [[Python]] (з [[NumPy]] та [[SciPy]]) мають у своєму розпорядженні різноманітні чисельні методи, а також засоби для візуалізації та відображення результатів.

== Джерела ==
* К. И. Бабенко. Основы численного анализа. Москва. Наука. 1986.
* Канторович Л. В., Крылов В. И. Приближенные методы высшего анализа. Москва — Ленинград. ГИИТЛ. 1949.
* Hildebrand, F. B. (1974). Introduction to Numerical Analysis (2nd edition ed.). McGraw-Hill. ISBN 0-07-028761-9.
* Leader, Jeffery J. (2004). Numerical Analysis and Scientific Computation. Addison Wesley. ISBN 0-201-73499-0.
* Trefethen, Lloyd N. (2006). «Numerical analysis», 20 pages. In: Timothy Gowers and June Barrow-Green (editors), Princeton Companion of Mathematics, Princeton University Press.
* Higham, Nicholas J. (1966). Accuracy and Stability of Numerical Algorithms (Society for Industrial and Applied Mathematics, ISBN 0-89871-355-2).

== Виноски ==
{{reflist}}

{{Розділи математики}}
{{Кібернетика}}
{{Інформатика}}

[[Категорія:Чисельні методи]]


text:
# Плач (поезія трубадурів)
Плач (окс. planh або plaing) — різновид персональної сірвенти в поезії трубадурів, писався з нагоди смерті близької людини за зразком середньовічної траурної пісні planctus, зазвичай латинською мовою. Відрізнявся від planctus тим, що мав виключно світський характер. Французький лінгвіст Альфред Женруа підрозділив плачі в поезії трубадурів на три різних типи: присвячені покровителям, членам родини і друзям або дамі поета.

## Відомі твори
У плачі за провансальським сеньйором і трубадуром Блакацем, що був написаний трубадуром Сорделло в 1237 році, обігрується поширений середньовічний літературний мотив «з'їденого серця». Сорделло, перераховуючи імена європейських владик, які на його думку не мають належної доблесті, радить їм скуштувати серце благородного Блакаца і таким чином набратися сміливості. В «Плачі за Блакацем» Сорделло згадує найбільш злободенні політичні події, а серед монархів, яким пропонується серце сміливця, — Фрідріха II, Людовика IX, Генріха III, Фердинанда III та інших. Твір викликав широкий резонанс серед трубадурів. Трубадур Бертран д'Аламанон у своїй поетичній відповіді не погоджується з Сорделло: серце гідної людини не повинно дістатися боягузам, нехай краще його візьмуть прекрасні дами. А Пейре Бремон Ріс Новас йде далі і пропонує розділити не тільки серце, але і все тіло Блакаца. У Данте у ролі провідника його і Вергілія у «Чистилище», Сорделло представляє душі вельмож-«героїв» «Плачу за Блакацем». Ірландський поет В. Б. Єйтс у своєму вірші на смерть Чарлза Парнелла запозичує образ з «Плачу за Блакацем», пропонуючи серце знаменитого борця за гомрул ірландським політикам.

## Хронологічна таблиця плачів
| Трубадур, автор твору              | Назва                                                  | Дата      | Особа, яка оплакується                   |
| ---------------------------------- | ------------------------------------------------------ | --------- | ---------------------------------------- |
| Серкамон                           | Lo plaing comens iradamen                              | 1137      | Гійом X (герцог Аквитанії)               |
| Гіраут де Борнель                  | S'anc jorn aqui joi e solaz                            | 1173      | Раймбаут Оранський                       |
| Гійом де Бергедан                  | Cousiros chan e planh e plor                           | 1180      | Понс де Матаплана                        |
| Бертран де Борн ?                  | Si tuit li dol el plor el marrimen                     | 1183      | Генріх Молодий                           |
| Бертран де Борн                    | Mon chan fenisc el dol et ab maltraire                 | 1183      | Генріх Молодий                           |
| Фолькет Марсельський               | Si com cel qu'es tan greujat                           | 1192      | Барраль (віконт Марсельский)             |
| Гаусельм Файдіт                    | Fortz causa es que tot lo major dan                    | 1199      | Річард Левине Серце                      |
| Гіраут де Борнель                  | Planh e sospir e plor e chan                           | 1199      | Еймар V (віконт Ліможський)              |
| Понс де Капдуель                   | De totz caitius sui eu aicel que plus                  | ????      | Азалаіс, дружина Озиля де Меркьора       |
| Гійом Ож'єр Новелла                | Cascus plor e planh son damnatge                       | 1209      | Раймунд Роже (віконт Безьє)              |
| Ланфранк Чігала                    | Eu non chan ges pes talan de chantar                   | 1210-і    | Берленда                                 |
| Гіро де Калансон                   | Bels senher Deus, quo pot esser sofritz                | 1211      | Фердинанд, інфант Кастильський           |
| Гаваудан                           | Crezens fis verais et entiers                          | 1212      | Анонімна дама                            |
| Аймерік де Пегільян                | Ja no cugei quem pogues oblidar                        | 1212      | Еццо VI Есте і Боніфачо, граф Веронський |
| Аймерік де Пегільян                | S'eu chantei alegres ni jauzens                        | 1212      | Еццо VI Есте і Боніфачо, граф Веронський |
| Дауде де Прадас                    | Be deu esser solatz marritz                            | 1220—1230 | Юг Брюне                                 |
| Аймерік де Пегільян                | Ara par be que Valors se desfai                        | 1220      | Гільєльмо Маласпіна                      |
| Аймерік де Пегільян                | De tot en tot es ar de mi partitz                      | ????      | «добра графиня Biatritz»                 |
| Сорделло                           | Planher vol En Blacatz en aquest leugier so            | 1237      | Блакац                                   |
| Бертран д'Аламанон                 | Mout m'es greu d'En Sordel quar l'es faillitz sos sens | 1237      | Блакац                                   |
| Пейре Бремон Рікас Новас           | Pus partit an lo cor En Sordel e'n Bertrans            | 1237      | Блакац                                   |
| Аймерік де Беленуа                 | Ailas, per que viu lonjamen ni dura                    | 1242      | Нуньо Санчес                             |
| Аймерік де Пегільян ?              | Ab marrimen angoissos et ab plor                       | 1245      | Раймунд Беренгер IV (граф Провансу)      |
| Рігаут де Барбезьєу (приписується) | En chantan (ieu) plaing e sospir                       | 1245      | Раймунд Беренгер IV (граф Провансу)      |
| Боніфачіо Кальво                   | S'ieu ai perdut, no s'en podon jauzir                  | 1250—1265 | Анонімна дама                            |
| Бертран Карбонель                  | S'ieu anc nulh tems chantei alegramen                  | 1252—1265 | P. G. (можливо, Пейре Гійом Тулузький)   |
| Понс Сантоль                       | Marritz com hom malsabens ab frachura                  | 1260      | Guilhem de Montanhagol                   |
| Раймон Гаусельм                    | Cascus planh lo sieu damnatge                          | 1262      | Гіраут д'Аланан, городянин Безьє         |
| Анонім                             | Totas honors e tug fag benestan                        | 1266      | Манфред (король Сицилії)                 |
| Бартоломе Зорзі                    | Sil mons fondes a meravilha gran                       | 1268      | Конрадін і Фрідріх I (маркграф Бадена)   |
| Пауле де Марсела                   | Razos no nes que hom deja cantar                       | 1268      | Barral II dels Baus                      |
| Анонім                             | En chantan m'aven a retraire                           | 1269      | Gregorio de Montelungo                   |
| Гійом д'Отполь ?                   | Fortz tristors es e salvatj'a retraire                 | 1270      | Людовик IX (король Франції)              |
| Гіраут Рик'єр                      | Ples de tristor, marritz e doloiros                    | 1270      | Амальрік IV Нарбоннський                 |
| Хуан Естеве                        | Aissi quol malanans                                    | 1270      | Амальрік IV Нарбоннський                 |
| Mahieu de Quercy                   | Tan sui marritz que nom puesc alegrar                  | 1276      | Хайме I (король Арагона)                 |
| Сервері де Джирона                 | Si per tristor per dol ni per cossire                  | 1276      | Хайме I (король Арагона)                 |
| Сервері де Джирона                 | Joys ni solatz, pascors, abrils ni mais                | 1276      | Раймон де Кардона                        |
| Хуан Естеве                        | Planhen ploran ab desplazer                            | 1289      | Гійом де Лодева                          |
| Раймон Менюде                      | Ab grans dolors et ab grans merrimens                  | ????      | Daude de Bossaguas                       |
| Раймон де Корне                    | Aras quan vey de bos homes fraytura                    | 1324      | Еймон VII Альбре                         |
| Анонім                             | Glorios Dieus, don totz bens ha creysensa              | 1343      | Роберт (король Неаполя)                  |

title: Плач (поезія трубадурів)

wikitext:
{{Інші значення|Плач (значення)}}
'''Плач''' ({{lang-oc|planh}} або ''plaing'') — різновид персональної [[сірвента|сірвенти]] в поезії [[трубадури|трубадурів]], писався з нагоди смерті близької людини за зразком середньовічної траурної пісні {{iw|planctus}}, зазвичай [[латинська мова|латинською мовою]]. Відрізнявся від ''planctus'' тим, що мав виключно світський характер. Французький лінгвіст Альфред Женруа підрозділив плачі в поезії трубадурів на три різних типи: присвячені покровителям, членам родини і друзям або дамі поета.

== Відомі твори ==
У плачі за провансальським сеньйором і трубадуром [[Блакац]]ем, що був написаний трубадуром [[Сорделло]] в 1237 році, обігрується поширений середньовічний літературний мотив «з'їденого серця». Сорделло, перераховуючи імена європейських владик, які на його думку не мають належної доблесті, радить їм скуштувати серце благородного Блакаца і таким чином набратися сміливості. В «Плачі за Блакацем» Сорделло згадує найбільш злободенні політичні події, а серед монархів, яким пропонується серце сміливця, — [[Фрідріх II (імператор Священної Римської імперії)|Фрідріха II]], [[Людовик IX (король Франції)|Людовика IX]], [[Генріх III (король Англії)|Генріха III]], [[Фердинанд III (король Кастилії)|Фердинанда III]] та інших. Твір викликав широкий резонанс серед трубадурів. Трубадур [[Бертран д'Аламанон]] у своїй поетичній відповіді не погоджується з Сорделло: серце гідної людини не повинно дістатися боягузам, нехай краще його візьмуть прекрасні дами. А Пейре Бремон Ріс Новас йде далі і пропонує розділити не тільки серце, але і все тіло Блакаца. У [[Данте Аліг'єрі|Данте]] у ролі провідника його і Вергілія у «Чистилище», Сорделло представляє душі вельмож-«героїв» «Плачу за Блакацем». Ірландський поет [[Вільям Батлер Єйтс|В. Б. Єйтс]] у своєму вірші на смерть Чарлза Парнелла запозичує образ з «Плачу за Блакацем», пропонуючи серце знаменитого борця за [[гомрул]] ірландським політикам.

== Хронологічна таблиця плачів ==
{{legend|#E6E6AA|Сеньйор, покровитель трубадура|border=1px solid #AAAAAA}}
{{legend|#AACC99|Інший трубадур|border=1px solid #AAAAAA}}
{{legend|#CCEEFF|Дама|border=1px solid #AAAAAA}}
{{legend|#FFB6B6|Друг|border=1px solid #AAAAAA}}

{| class="wikitable" style="text-align:center;"
|-
!Трубадур, автор твору
!Назва
!Дата
!Особа, яка оплакується
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Серкамон]]
|''Lo plaing comens iradamen''
|1137
|[[Гійом X (герцог Аквитанії)]]
|- style="background:#AACC99"
|[[Гіраут де Борнель]]
|''S'anc jorn aqui joi e solaz''
|1173
|[[Раймбаут д'Ауренга|Раймбаут Оранський]]
|-style="background:#AACC99"
|[[Гійом де Бергедан]]
|''Cousiros chan e planh e plor''
|1180
|[[Понс де Матаплана]]
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Бертран де Борн]] ?
|''Si tuit li dol el plor el marrimen''
|1183
|[[Генріх Молодий]]
|- style="background:#E6E6AA"
|Бертран де Борн
|''Mon chan fenisc el dol et ab maltraire''
|1183
|Генріх Молодий
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Фолькет Марсельський]]
|''Si com cel qu'es tan greujat''
|1192
|[[Барраль (віконт Марсельский)]]
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Гаусельм Файдіт]]
|''Fortz causa es que tot lo major dan''
|1199
|[[Річард Левине Серце]]
|- style="background:#E6E6AA"
|Гіраут де Борнель
|''Planh e sospir e plor e chan''
|1199
|[[Еймар V (віконт Ліможський)]]
|- style="background:#CCEEFF"
|[[Понс де Капдуель]]
|''De totz caitius sui eu aicel que plus''
|????
|Азалаіс, дружина Озиля де Меркьора
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Гійом Ож'єр Новелла]]
|''Cascus plor e planh son damnatge''
|1209
|[[Раймунд Роже (віконт Безьє)]]
|- style="background:#CCEEFF"
|[[Ланфранк Чігала]]
|''Eu non chan ges pes talan de chantar''
|1210-і
|Берленда
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Гіро де Калансон]]
|''Bels senher Deus, quo pot esser sofritz''
|1211
|Фердинанд, інфант Кастильський
|- style="background:#CCEEFF"
|[[Гаваудан]]
|''Crezens fis verais et entiers''
|1212
|Анонімна дама
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Аймерік де Пегільян]]
|''Ja no cugei quem pogues oblidar''
|1212
|Еццо VI Есте і Боніфачо, граф Веронський
|- style="background:#E6E6AA"
|Аймерік де Пегільян
|''S'eu chantei alegres ni jauzens''
|1212
|Еццо VI Есте і Боніфачо, граф Веронський
|- style="background:#AACC99"
|[[Дауде де Прадас]]
|''Be deu esser solatz marritz''
|1220—1230
|[[Юг Брюне]]
|- style="background:#E6E6AA"
|Аймерік де Пегільян
|''Ara par be que Valors se desfai''
|1220
|[[Гільєльмо Маласпіна]]
|- style="background:#CCEEFF"
|Аймерік де Пегільян
|''De tot en tot es ar de mi partitz''
|????
|«''добра графиня Biatritz''»
|- style="background:#AACC99"
|[[Сорделло]]
|''Planher vol En Blacatz en aquest leugier so''
|1237
|[[Блакац]]
|- style="background:#AACC99"
|[[Бертран д'Аламанон]]
|''Mout m'es greu d'En Sordel quar l'es faillitz sos sens''
|1237
|Блакац
|- style="background:#AACC99"
|[[Пейре Бремон Рікас Новас]]
|''Pus partit an lo cor En Sordel e'n Bertrans''
|1237
|Блакац
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Аймерік де Беленуа]]
|''Ailas, per que viu lonjamen ni dura''
|1242
|[[Нуньо Санчес]]
|- style="background:#E6E6AA"
|Аймерік де Пегільян ?
|''Ab marrimen angoissos et ab plor''
|1245
|[[Раймунд Беренгер IV (граф Провансу)]]
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Рігаут де Барбезьєу]] (приписується)
|''En chantan (ieu) plaing e sospir''
|1245
|Раймунд Беренгер IV (граф Провансу)
|- style="background:#CCEEFF"
|[[Боніфачіо Кальво]]
|''S'ieu ai perdut, no s'en podon jauzir''
|1250—1265
|Анонімна дама
|- style="background:#AACC99"
|[[Бертран Карбонель]]
|''S'ieu anc nulh tems chantei alegramen''
|1252—1265
|P. G. (можливо, [[Пейре Гійом Тулузький]])
|- style="background:#AACC99"
|[[Понс Сантоль]]
|''Marritz com hom malsabens ab frachura''
|1260
|{{iw|Guilhem de Montanhagol}}
|- style="background:#FFB6B6"
|[[Раймон Гаусельм]]
|''Cascus planh lo sieu damnatge''
|1262
|Гіраут д'Аланан, городянин Безьє
|- style="background:#E6E6AA"
|Анонім
|''Totas honors e tug fag benestan''
|1266
|[[Манфред (король Сицилії)]]
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Бартоломе Зорзі]]
|''Sil mons fondes a meravilha gran''
|1268
|[[Конрадін]] і [[Фрідріх I (маркграф Бадена)]]
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Пауле де Марсела]]
|''Razos no nes que hom deja cantar''
|1268
|[[Barral II dels Baus]]
|- style="background:#E6E6AA"
|Анонім
|''En chantan m'aven a retraire''
|1269
|[[Gregorio de Montelungo]]
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Гійом д'Отполь]] ?
|''Fortz tristors es e salvatj'a retraire''
|1270
|[[Людовик IX (король Франції)]]
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Гіраут Рик'єр]]
|''Ples de tristor, marritz e doloiros''
|1270
|[[Амальрік IV Нарбоннський]]
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Хуан Естеве]]
|''Aissi quol malanans''
|1270
|Амальрік IV Нарбоннський
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Mahieu de Quercy]]
|''Tan sui marritz que nom puesc alegrar''
|1276
|[[Хайме I (король Арагона)]]
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Сервері де Джирона]]
|''Si per tristor per dol ni per cossire''
|1276
|Хайме I (король Арагона)
|- style="background:#E6E6AA"
|Сервері де Джирона
|''Joys ni solatz, pascors, abrils ni mais''
|1276
|[[Раймон де Кардона]]
|- style="background:#E6E6AA"
|Хуан Естеве
|''Planhen ploran ab desplazer''
|1289
|[[Гійом де Лодева]]
|- style="background:#FFB6B6"
|[[Раймон Менюде]]
|''Ab grans dolors et ab grans merrimens''
|????
|Daude de Bossaguas
|- style="background:#E6E6AA"
|[[Раймон де Корне]]
|''Aras quan vey de bos homes fraytura''
|1324
|[[Еймон VII Альбре]]
|- style="background:#E6E6AA"
|Анонім
|''Glorios Dieus, don totz bens ha creysensa''
|1343
|[[Роберт (король Неаполя)]]
|-
|}

== Література ==
* {{книга
|автор =
|частина =
|назва = Песни трубадуров
|відповідальний = Сост., перевод, комментарии [[Найман Анатолій Генріхович|А. Г. Наймана]]. Отв. редактор [[Гаспаров Михайло Леонович|М. Л. Гаспаров]]
|місце = М
|видавництво = Наука
|рік = 1979
|сторінок = 260
|тираж = 30000
|ref = Песни трубадуров
}}
* Jeanroy, Alfred. ''La poésie lyrique des troubadours''. Toulouse: Privat, 1934.
* A. Pillet, H. Carstens. Bibliographie der Troubadurs. Halle, 1933.

[[Категорія:Трубадури]]


text:
# Вулиця Проектна (Тернопіль)
Вулиця Проектна — одна з вулиць в мікрорайоні «Пронятин» міста Тернополя. Розташована у західній частині мікрорайону.

## Відомості
Вулиця була приєднана до Тернополя як частина колишнього села Пронятин у 1985 році. Розпочинається від вулиці Петра Батьківського, пролягає на північ. В цієї вулиці є численні відгалуження, одне з яких примикає до вулиці Калинової. На вулиці розташовані приватні будинки, активно будуються нові.

## Транспорт
Одним з відгалужень вулиці курсує комунальний автобусний маршрут №23, який зупиняється неподалік вулиці Хутірської.

title: Вулиця Проектна (Тернопіль)

wikitext:
{{Вулиця України
 |назва = Вулиця Проектна
 |населений пункт = [[Тернопіль]]
 |названа на честь =
 |на карті =
 |фото =
 |підпис =
 |австрійська назва укр =
 |австрійська назва нім =
 |польська назва укр =
 |польська назва пол =
 |радянська назва укр =
 |радянська назва рос =
 |протяжність =
 |місцевість = [[Пронятин]]
 |індекс =
 |телефони =
 |автобус =
 |тролейбус =
 |маршрутні таксі =
 |зупинки =
 |заклади культури =
 |архітектурні пам'ятки =
 |пам'ятники =
 |храми =
 |державні установи =
 |навчальні заклади =
 |медичні заклади =
 |аптеки =
 |комерція =
}}
'''Вулиця Проектна''' — одна з вулиць в мікрорайоні «[[Пронятин]]» міста [[Тернопіль|Тернополя]]. Розташована у західній частині мікрорайону.

== Відомості ==
Вулиця була приєднана до Тернополя як частина колишнього села Пронятин у [[1985]] році. Розпочинається від вулиці [[Вулиця Петра Батьківського (Тернопіль)|Петра Батьківського]], пролягає на північ. В цієї вулиці є численні відгалуження, одне з яких примикає до вулиці [[Вулиця Калинова (Тернопіль)|Калинової]]. На вулиці розташовані приватні будинки, активно будуються нові.

== Транспорт ==
Одним з відгалужень вулиці курсує [[Автобусні маршрути Тернополя|комунальний автобусний маршрут]] №23, який зупиняється неподалік вулиці [[Вулиця Хутірська (Тернопіль)|Хутірської]].

== Див. також ==
* [[Вулиці Тернополя]]
* [[Пронятин]]

== Посилання ==
* [https://www.openstreetmap.org/relation/4071812 Вулиця на карті]

[[Категорія:Вулиці Тернополя]]

title: Вулиця Проектна · Тернопіль

Місцевість: Пронятин

title: Зовнішні посилання

У проєкті OpenStreetMap: пошук у Nominatim


text:
# Голденвілл (Оклахома)
Голденвілл (англ. Holdenville) — місто (англ. city) в США, в окрузі Г'юз штату Оклахома. Населення — 5934 особи (2020).

## Географія
Голденвілл розташований за координатами 35°5′3″ пн. ш. 96°24′1″ зх. д. / 35.08417° пн. ш. 96.40028° зх. д. (35.084125, -96.400325).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 12,56 км², з яких 12,51 км² — суходіл та 0,06 км² — водойми.

### Клімат
| Клімат : Голденвілл     | Клімат : Голденвілл | Клімат : Голденвілл | Клімат : Голденвілл | Клімат : Голденвілл | Клімат : Голденвілл | Клімат : Голденвілл | Клімат : Голденвілл | Клімат : Голденвілл | Клімат : Голденвілл | Клімат : Голденвілл | Клімат : Голденвілл | Клімат : Голденвілл | Клімат : Голденвілл |
| Показник                | Січ.                | Лют.                | Бер.                | Квіт.               | Трав.               | Черв.               | Лип.                | Серп.               | Вер.                | Жовт.               | Лист.               | Груд.               | Рік                 |
| Абсолютний максимум, °C | 27,2                | 32,2                | 35,6                | 36,7                | 36,7                | 42,2                | 44,4                | 47,8                | 45,0                | 37,8                | 31,1                | 28,9                | 47,8                |
| Середній максимум, °C   | 10,0                | 12,8                | 17,8                | 22,8                | 26,1                | 31,1                | 34,4                | 35,0                | 31,1                | 24,4                | 17,2                | 11,7                | 22,9                |
| Середній мінімум, °C    | −1,1                | 0,6                 | 5,0                 | 10,0                | 15,0                | 19,4                | 21,7                | 21,1                | 17,2                | 11,1                | 4,4                 | 0,0                 | 10,4                |
| Абсолютний мінімум, °C  | −24,4               | −22,8               | −18,3               | −6,1                | 0,6                 | 7,8                 | 10,0                | 8,3                 | 0,0                 | −10                 | −11,7               | −17,8               | −24,4               |
| Норма опадів, мм        | 53                  | 51                  | 71                  | 107                 | 152                 | 117                 | 84                  | 81                  | 99                  | 84                  | 61                  | 56                  | 1013                |
| Днів з дощем            | 4,8                 | 4,7                 | 5,9                 | 6,9                 | 7,5                 | 7,4                 | 6                   | 5,8                 | 6,1                 | 5,4                 | 4,1                 | 5                   | 69,6                |
| Вологість повітря, %    | 69                  | 67                  | 61                  | 58                  | 66                  | 64                  | 63                  | 59                  | 56                  | 58                  | 60                  | 66                  | 62                  |
| ----------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- |
| Джерело: weather.com    |                     |                     |                     |                     |                     |                     |                     |                     |                     |                     |                     |                     |                     |

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкала 5771 особа в 1796 домогосподарствах у складі 1158 родин. Густота населення становила 459 осіб/км².  Було 2229 помешкань (177/км²).
Расовий склад населення:
| - 63,2 % — білих - 17,6 % — корінних американців - 11,1 % — чорних або афроамериканців - 0,3 % — азіатів - 0,1 % — вихідців з тихоокеанських островів - 2,3 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 5,4 %. Частка іспаномовних становила 4,7 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,8 % — особи молодші 18 років, 65,9 % — особи у віці 18—64 років, 13,3 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 36,0 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 146,8 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 158,9 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 39 671 долар США (медіана — 29 719), а середній дохід на одну сім'ю — 50 024 долари (медіана — 39 688). Медіана доходів становила 32 292 долари для чоловіків та 22 218 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 22,7 % осіб, у тому числі 32,9 % дітей у віці до 18 років та 13,4 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 1559 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 26,0 %, публічна адміністрація — 12,5 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 12,1 %.

title: Голденвілл (Оклахома)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Голденвілл
|оригінальна назва  = {{lang-en|Holdenville}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = F99 HOLDENVILLE MUNICIPAL AIRPORT FLIGHT CDG-IAH 777 F-GSQM (10350666965).jpg
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Оклахома
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Г'юз (округ, Оклахома)|Г'юз]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 12,56
|висота центру НП   = 264
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 459,47
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −6
|DST                    = −5
|телефонний код         = 405
|поштовий індекс        = 74848-5651
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4035400
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Голденвілл''' ({{lang-en|Holdenville}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Г'юз (округ, Оклахома)|Г'юз]] штату [[Оклахома]]. Населення — 5934 особи (2020).

== Географія ==
Голденвілл розташований за координатами {{Coord|35|5|3|N|96|24|1|W|type:city_region:US-DE}} (35.084125, -96.400325){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 12,56 км², з яких 12,51 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,06 км² — [[водойма|водойми]].

=== Клімат ===
{{Клімат міста
| Місто_род = : Голденвілл

| Січ_а_макс = 27.2
| Лют_а_макс = 32.2
| Бер_а_макс = 35.6
| Кві_а_макс = 36.7
| Тра_а_макс = 36.7
| Чер_а_макс = 42.2
| Лип_а_макс = 44.4
| Сер_а_макс = 47.8
| Вер_а_макс = 45.0
| Жов_а_макс = 37.8
| Лис_а_макс = 31.1
| Гру_а_макс = 28.9
| Рік_а_макс = 47.8

| Січ_сер_макс = 10.0
| Лют_сер_макс = 12.8
| Бер_сер_макс = 17.8
| Кві_сер_макс = 22.8
| Тра_сер_макс = 26.1
| Чер_сер_макс = 31.1
| Лип_сер_макс = 34.4
| Сер_сер_макс = 35.0
| Вер_сер_макс = 31.1
| Жов_сер_макс = 24.4
| Лис_сер_макс = 17.2
| Гру_сер_макс = 11.7
| Рік_сер_макс = 22.9

| Січ_сер_мін = -1.1
| Лют_сер_мін = 0.6
| Бер_сер_мін = 5.0
| Кві_сер_мін = 10.0
| Тра_сер_мін = 15.0
| Чер_сер_мін = 19.4
| Лип_сер_мін = 21.7
| Сер_сер_мін = 21.1
| Вер_сер_мін = 17.2
| Жов_сер_мін = 11.1
| Лис_сер_мін = 4.4
| Гру_сер_мін = 0.0
| Рік_сер_мін = 10.4

| Січ_а_мін = -24.4
| Лют_а_мін = -22.8
| Бер_а_мін = -18.3
| Кві_а_мін = -6.1
| Тра_а_мін = 0.6
| Чер_а_мін = 7.8
| Лип_а_мін = 10.0
| Сер_а_мін = 8.3
| Вер_а_мін = 0.0
| Жов_а_мін = -10.0
| Лис_а_мін = -11.7
| Гру_а_мін = -17.8
| Рік_а_мін = -24.4

| Січ_сер_опади = 53
| Лют_сер_опади = 51
| Бер_сер_опади = 71
| Кві_сер_опади = 107
| Тра_сер_опади = 152
| Чер_сер_опади = 117
| Лип_сер_опади = 84
| Сер_сер_опади = 81
| Вер_сер_опади = 99
| Жов_сер_опади = 84
| Лис_сер_опади = 61
| Гру_сер_опади = 56
| Рік_сер_опади = 1013

| Січ_дощ =  4.8
| Лют_дощ =  4.7
| Бер_дощ =  5.9
| Кві_дощ =  6.9
| Тра_дощ =  7.5
| Чер_дощ =  7.4
| Лип_дощ =  6
| Сер_дощ =  5.8
| Вер_дощ =  6.1
| Жов_дощ =  5.4
| Лис_дощ =  4.1
| Гру_дощ =  5
| Рік_дощ =  69.6

| Січ_вол =  69
| Лют_вол =  67
| Бер_вол =  61
| Кві_вол =  58
| Тра_вол =  66
| Чер_вол =  64
| Лип_вол =  63
| Сер_вол =  59
| Вер_вол =  56
| Жов_вол =  58
| Лис_вол =  60
| Гру_вол =  66
| Рік_вол =  62

| Джерело =  weather.com
| br = 1
}}

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1900 = 749
| 1910 = 2296
| 1920 = 2932
| 1930 = 7268
| 1940 = 6632
| 1950 = 6192
| 1960 = 5712
| 1970 = 5181
| 1980 = 5469
| 1990 = 4792
| 2000 = 4732
| 2010 = 5771
| 2020 = 5934
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web |url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html |title=Census of Population and Housing |publisher=Census.gov |accessdate=4 червня 2015  |archiveurl=https://web.archive.org/web/20150426102944/http://www.census.gov/prod/www/decennial.html |archivedate=26 квітня 2015 |df= }}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкала {{formatnum:5771}} особа в {{formatnum:1796}} домогосподарствах у складі {{formatnum:1158}} родин. [[Густота населення]] становила 459 осіб/км².  Було 2229 помешкань (177/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 63,2 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 17,6 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 11,1 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,3 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,1 % — вихідців з [[Тихий океан|тихоокеанських островів]]
* 2,3 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 5,4 %. Частка іспаномовних становила 4,7 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,8 % — особи молодші 18 років, 65,9 % — особи у віці 18—64 років, 13,3 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 36,0 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 146,8 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 158,9 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:39671}} [[долар США]] (медіана — {{formatnum:29719}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:50024}} долари (медіана — {{formatnum:39688}}). Медіана доходів становила {{formatnum:32292}} долари для чоловіків та {{formatnum:22218}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 22,7 % осіб, у тому числі 32,9 % дітей у віці до 18 років та 13,4 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:1559}} осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 26,0 %, публічна адміністрація — 12,5 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 12,1 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Г'юз (округ, Оклахома)}}

[[Категорія:Міста Оклахоми]]
[[Категорія:Населені пункти округу Г'юз (Оклахома)]]
[[Категорія:Окружні центри Оклахоми]]
[[Категорія:Населені пункти США, засновані 1898]]

title: Країна

Прапор: Печатка · Редагувати інформацію у Вікіданих

title: Країна

Країна: США

Штат: Оклахома

Округ: Г'юз

Густота населення: 459,47 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−6, влітку UTC-5