text:
# U-435
| U-435                                    | U-435                                                                                | U-435                                                                                |
| ---------------------------------------- | --------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | --------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- |
|                                          |                                                                                |                                                                                |
|                                          |                                                                                |                                                                                |
| Зображення підводного човна підтипу VIIC |                                                                                |                                                                                |
| Під прапором                             | Третій Рейх                                                                                | Третій Рейх                                                                                |
| Спуск на воду                            | 30 травня 1941 року                                                                                | 30 травня 1941 року                                                                                |
| Сучасний статус                          | 9 липня 1943 року затоплений західніше Фігейра-да-Фош глибинними бомбами з бомбардувальника «Веллінгтон» 179-ї ескадрильї.                                | 9 липня 1943 року затоплений західніше Фігейра-да-Фош глибинними бомбами з бомбардувальника «Веллінгтон» 179-ї ескадрильї.                                |
| Проєкт                                   |                                                                                |                                                                                |
| Тип ПЧ                                   | Торпедний ДПЧ                                                                                | Торпедний ДПЧ                                                                                |
| Головний конструктор                     | F Schichau GmbH                                                                                | F Schichau GmbH                                                                                |
| Основні характеристики                   |                                                                                |                                                                                |
| Швидкість (надводна)                     | 17,7 вузла                                                                                | 17,7 вузла                                                                                |
| Швидкість (підводна)                     | 7,6 вузла                                                                                | 7,6 вузла                                                                                |
| Робоча глибина занурення                 | 100 м                                                                                | 100 м                                                                                |
| Гранична глибина занурення               | 230 м                                                                                | 230 м                                                                                |
| Автономність плавання                    | 8500 морських миль (15 700 км) на швидкості 10 вузлів (19 км/год) (у надводному положенні) 80 миль (150 км) на швидкості 4 вузли (в підводному положенні) | 8500 морських миль (15 700 км) на швидкості 10 вузлів (19 км/год) (у надводному положенні) 80 миль (150 км) на швидкості 4 вузли (в підводному положенні) |
| Екіпаж                                   | 44—60 осіб                                                                                | 44—60 осіб                                                                                |
| Розміри                                  |                                                                                |                                                                                |
| Довжина найбільша (по КВЛ)               | 67,1 м                                                                                | 67,1 м                                                                                |
| Ширина корпусу найб.                     | 5,5 м                                                                                | 5,5 м                                                                                |
| Висота                                   | 9,6 м                                                                                | 9,6 м                                                                                |
| Середня осадка (по КВЛ)                  | 4,74 м                                                                                | 4,74 м                                                                                |
| Водотоннажність надводна                 | 769 т                                                                                | 769 т                                                                                |
| Озброєння                                |                                                                                |                                                                                |
| Артилерія                                | 1 × 88-мм палубна гармата SK C/35                                                                                | 1 × 88-мм палубна гармата SK C/35                                                                                |
| Торпедно- мінне озброєння                | 4 носових і один кормовий 533-мм ТА. 14 торпед або 26 мін TMA                                                                                | 4 носових і один кормовий 533-мм ТА. 14 торпед або 26 мін TMA                                                                                |
| ППО                                      | 1 × 20-мм зенітна гармата C/30                                                                                | 1 × 20-мм зенітна гармата C/30                                                                                |

U-435 — німецький підводний човен типу VII C Крігсмаріне за часів Другої світової війни. Закладений 11 квітня 1941 року на верфі F Schichau GmbH у Данцігу. Спущений на воду 30 травня 1941 року, 30 серпня 1941 року корабель увійшов до складу ВМС нацистської Німеччини. Єдиним командиром човна був капітан-лейтенант Зігфрід Штрелов.
Проходив службу у складі 5-ї та 11-ї флотилій ПЧ Крігсмаріне. Від 20 січня 1942 до загибелі 9 липня 1943 року U-435 здійснив вісім бойових походів, у яких потопив 9 суден (сумарний тоннаж 53 712 GRT), три військові кораблі (855 тонн) та одне допоміжне військове судно (2456 GRT).

## Перелік затоплених U-435 суден у бойових походах
| №                                                                    | Дата            | Назва             | Тип                                 | Належність      | Водотоннажність (брт) | Вантаж                                                                         | Конвой         | Результат та координати                                                | Наслідки атаки для екіпажу                   | Прим.                                                         |
| -------------------------------------------------------------------- | --------------- | ----------------- | ----------------------------------- | --------------- | --------------------- | ------------------------------------------------------------------------------ | -------------- | ---------------------------------------------------------------------- | -------------------------------------------- | ------------------------------------------------------------- |
| Перший похід (20.01—16.02.1942, 28 діб; Кіль—Кіркенес)               |                 |                   |                                     |                 |                       |                                                                                |                |                                                                        |                                              |                                                               |
| Другий похід (16.03—5.04.1942, 21 доба; Тронгейм—Кіркенес)           |                 |                   |                                     |                 |                       |                                                                                |                |                                                                        |                                              |                                                               |
| 1                                                                    | 30 березня 1942 | SS Effingham      | суховантажне судно                  | США             | 6421                  | 4672 тонн генерального вантажу, зокрема вибухові речовини                      | Конвой PQ 13   | потоплено 70°28′ пн. ш. 35°44′ сх. д. / 70.467° пн. ш. 35.733° сх. д.  | 43 (12 загинуло та 31 врятований)            |                                                               |
| Третій похід (7.04—26.04.1942, 20 діб; Кіркенес—Кіль)                |                 |                   |                                     |                 |                       |                                                                                |                |                                                                        |                                              |                                                               |
| 2                                                                    | 13 квітня 1942  | SS El Occidente   | суховантажне судно                  | Панама          | 6008                  | Генеральні вантажі, а також хром як баласт                                     | Конвой QP 10   | потоплено 73°28′ пн. ш. 28°30′ сх. д. / 73.467° пн. ш. 28.500° сх. д.  | 41 (загинуло 20 осіб, врятований 21)         |                                                               |
| 3                                                                    | 13 квітня 1942  | Harpalion         | суховантажне судно                  | Велика Британія | 5486                  | 600 тонн мінеральних руд (переважно марганцеві руди) як баласт                 | Конвой QP 10   | потоплено 73°33′ пн. ш. 27°19′ сх. д. / 73.550° пн. ш. 27.317° сх. д.  | 70 (загинуло 0 осіб, врятовані 70)           |                                                               |
| Четвертий похід (25.07—31.08.1942, 38 діб; Нарвік—Скьйоменфіорд)     |                 |                   |                                     |                 |                       |                                                                                |                |                                                                        |                                              |                                                               |
| П'ятий похід (16.09—28.09.1942, 13 діб; Скьйоменфіорд—Скьйоменфіорд) |                 |                   |                                     |                 |                       |                                                                                |                |                                                                        |                                              |                                                               |
| 4                                                                    | 20 вересня 1942 | «Леда»            | тральщик                            | Велика Британія | 835                   |                                                                                | Конвой QP 14   | потоплений 76°30′ пн. ш. 5°00′ сх. д. / 76.500° пн. ш. 5.000° сх. д.   | 134 (загинуло 47 осіб, врятовано 87)         |                                                               |
| 5                                                                    | 22 вересня 1942 | SS Bellingham     | суховантажне судно                  | США             | 5345                  | 6100 тонн мінеральних руд та шкура                                             | Конвой QP 14   | потоплений 71°23′ пн. ш. 11°03′ зх. д. / 71.383° пн. ш. 11.050° зх. д. | 75 (загинуло 0 осіб, врятовані 75)           |                                                               |
| 6                                                                    | 22 вересня 1942 | RFA Gray Ranger   | танкер-заправник                    | Велика Британія | 3 313                 | баласт                                                                         | Конвой QP 14   | потоплений 71°23′ пн. ш. 11°03′ зх. д. / 71.383° пн. ш. 11.050° зх. д. | 39 (загинуло 3 чоловіки, врятовані 36)       |                                                               |
| 7                                                                    | 22 вересня 1942 | Ocean Voice       | суховантажне судно                  | Велика Британія | 7 174                 | 858 кубів лісу та 1121 тонн сульфідної целюлози                                | Конвой QP 14   | потоплений 71°23′ пн. ш. 11°03′ зх. д. / 71.383° пн. ш. 11.050° зх. д. | 89 (загинуло 0 осіб, врятовані 89)           |                                                               |
| Шостий похід (30.11.1942—10.01.1943, 42 доби; Берген—Брест)          |                 |                   |                                     |                 |                       |                                                                                |                |                                                                        |                                              |                                                               |
| 8                                                                    | 29 грудня 1942  | Empire Shackleton | катапультне авіаносне торгове судно | Велика Британія | 7068                  | 2000 тонн генерального вантажу, 1000 тонн боєприпасів та літаків               | Конвой ONS 154 | потоплений 43°20′ пн. ш. 27°18′ зх. д. / 43.333° пн. ш. 27.300° зх. д. | 62 (загинуло 0 осіб, врятовані 62)           |                                                               |
| 9                                                                    | 29 грудня 1942  | Norse King        | суховантажне судно                  | Норвегія        | 5701                  | 5453 тонн вугілля                                                              | Конвой ONS 154 | потоплений 43°27′ пн. ш. 27°15′ зх. д. / 43.450° пн. ш. 27.250° зх. д. | 37 (загинуло 37 осіб, жодного вцілілого)     |                                                               |
| 10                                                                   | 30 грудня 1942  | «Фіделіті»        | допоміжне військове судно           | Велика Британія | 2 456                 |                                                                                | Конвой ONS 154 | потоплений 43°23′ пн. ш. 27°07′ зх. д. / 43.383° пн. ш. 27.117° зх. д. | 378 (загинуло 368 осіб, врятувалося лише 10) | Перевозив британських командос та 2 десантно-висадочні засоби |
| 11                                                                   | 30 грудня 1942  | HMS LCV-752       | десантно-висадочний засіб           | Велика Британія | 10                    |                                                                                | Конвой ONS 154 | потоплений 43°23′ пн. ш. 27°07′ зх. д. / 43.383° пн. ш. 27.117° зх. д. |                                              | Потоплений разом з «Фіделіті»                                 |
| 12                                                                   | 30 грудня 1942  | HMS LCV-754       | десантно-висадочний засіб           | Велика Британія | 10                    |                                                                                | Конвой ONS 154 | потоплений 43°23′ пн. ш. 27°07′ зх. д. / 43.383° пн. ш. 27.117° зх. д. |                                              | Потоплений разом з «Фіделіті»                                 |
| Сьомий похід (18.02—25.03.1943, 36 діб; Брест—Брест)                 |                 |                   |                                     |                 |                       |                                                                                |                |                                                                        |                                              |                                                               |
| 13                                                                   | 17 березня 1943 | William Eustis    | суховантажне судно                  | США             | 7 196                 | 7000 тонн цукру та 600 тонн продовольства, зокрема молока, яєць та сухофруктів | Конвой HX 229  | потоплений 50°10′ пн. ш. 35°02′ зх. д. / 50.167° пн. ш. 35.033° зх. д. | 72 (загинуло 0 осіб, врятовані 72)           |                                                               |
| Восьмий похід (20.05—09.07.1943, 51 доба; Брест—загибель)            |                 |                   |                                     |                 |                       |                                                                                |                |                                                                        |                                              |                                                               |
|                                                                      |                 |                   |                                     |                 |                       |                                                                                |                |                                                                        |                                              |                                                               |

title: U-435

wikitext:
{{Підводний човен
| Назва                 = U-435
| Оригінал назви        =
| Зображення            = VIIC vector.svg
| Підпис                = Зображення підводного човна підтипу VIIC
| Прапор                = {{GERnazi}}
| Порт                  =
|замовлення судна       = [[16 жовтня]] [[1939]] року
| Закладено             = [[11 квітня]] [[1941]] року
| Спущений              = [[30 травня]] [[1941]] року
| Виведений             =
| Статус                = [[9 липня]] [[1943]] року затоплений західніше [[Фігейра-да-Фош]] глибинними бомбами з [[бомбардувальник]]а [[Vickers Wellington|«Веллінгтон»]] 179-ї ескадрильї.
| Тип                   = Торпедний ДПЧ
| Проєкт                = [[Підводні човни типу VII|типу VII C]]
| КБ                    =
| Головний конструктор  = [[Schichau-Werke|F Schichau GmbH]]
| Силова установка      = дизель-електрична; 2 [[Дизельний двигун|дизельних двигуни]] [[MAN|MAN M 6 V 40/46]] потужність дизелів 2100 к. с., 2 [[електродвигун]]и [[Brown, Boveri & Cie|BBC GG UB 720/8]] — 740 к. с.
| Швидкість надводна    = 17,7 вузла
| Швидкість підводна    = 7,6 вузла
| Робоча глибина        = 100 м
| Гранична глибина      = 230 м
| Екіпаж                = 44—60 осіб
| Автономність          = 8500 морських миль (15 700 км) на швидкості 10 [[Вузол (одиниця швидкості)|вузлів]] (19 км/год) (у надводному положенні)
80 миль (150 км) на швидкості 4 вузли (в підводному положенні)
| Водотоннажність       = 769 т
| Водотоннажність повна = 871 т
| Довжина               = 67,1 м
| Ширина                = 5,5 м
| Висота                = 9,6 м
| Осадка                = 4,74 м
| Артилерія             = 1 × 88-мм [[Корабельна артилерія|палубна гармата]] [[88-мм морська гармата SK C/35|SK C/35]]
| Торпеди               = 4 носових і один кормовий 533-мм [[Торпедний апарат|ТА]]. 14 торпед або 26 мін ''TMA''
| ППО                   = 1 × 20-мм зенітна гармата [[20-мм зенітна гармата FlaK 30/38/Flakvierling|C/30]]
| Авіація               =
| Вартість              =
}}
'''U-435''' — [[U-Boot|німецький підводний човен]] [[Підводні човни типу VII|типу VII C]] [[Військово-морські сили Третього Рейху|Крігсмаріне]] за часів [[Друга світова війна|Другої світової війни]]. Закладений [[11 квітня]] [[1941]] року на верфі ''[[Schichau-Werke|F Schichau GmbH]]'' у [[Гданськ|Данцігу]]. [[Церемонія спуску судна на воду|Спущений на воду]] [[30 травня]] [[1941]] року, [[30 серпня]] [[1941]] року корабель увійшов до складу ВМС нацистської Німеччини. Єдиним командиром човна був [[капітан-лейтенант]] [[Зігфрід Штрелов]]<ref>{{cite web |url=https://uboat.net/boats/u435.html |title=U-435 |publisher=uboat.net |date= |accessdate= |archive-date=24 жовтня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20201024204103/https://uboat.net/boats/u435.html }}{{ref-en}}</ref>.

Проходив службу у складі [[5-та флотилія підводних човнів Крігсмаріне|5-ї]] та [[11-та флотилія підводних човнів Крігсмаріне|11-ї флотилій ПЧ]] Крігсмаріне. Від [[20 січня]] [[1942]] до загибелі [[9 липня]] [[1943]] року U-435 здійснив вісім бойових походів, у яких потопив 9 суден (сумарний тоннаж 53 712 GRT), три військові кораблі (855 тонн) та одне [[допоміжне військове судно]] (2456 GRT).

== Перелік затоплених U-435 суден у бойових походах ==
{{Hidden begin||titlestyle=font-weight:bold|border=1px solid silver;|title=Перелік затоплених суден та кораблів<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/boats/successes/u435.html |title=Ships hit by U-435 |accessdate=13 жовтня 2018 |archive-date=3 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200803182219/https://uboat.net/boats/successes/u435.html }}</ref>}}
{| class="wikitable sortable"
|-
! №
! Дата
! Назва
! Тип
! Належність
! [[Водотоннажність]] ([[Реєстрова тонна|брт]])
! Вантаж
! Конвой
! Результат та координати
! Наслідки атаки для екіпажу
! Прим.
|-
| colspan=11 style="text-align:center" bgcolor=#F0F8FF| '''Перший похід''' (20.01—16.02.1942, 28 діб; [[Кіль (місто)|Кіль]]—[[Кіркенес]])
|-
| colspan=11 style="text-align:center" bgcolor=#F0F8FF| '''Другий похід''' (16.03—5.04.1942, 21 доба; [[Тронгейм]]—[[Кіркенес]])
|-
| 1
|[[30 березня]] [[1942]]
| ''SS Effingham''<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/allies/merchants/ship/1485.html |title=Effingham |accessdate=13 жовтня 2018 |archive-date=19 вересня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200919070647/https://www.uboat.net/allies/merchants/ship/1485.html }}</ref>
| [[суховантажне судно]]
| {{USA48}}
| 6421
| 4672 тонн [[Генеральні вантажі|генерального вантажу]], зокрема [[вибухові речовини]]
| [[Конвой PQ 13]]
| потоплено
{{coord|70|28|N|35|44|E|type:event|name=Effingham}}
| 43 (12 загинуло та 31 врятований)
|
|-
| colspan=11 style="text-align:center" bgcolor=#F0F8FF| '''Третій похід''' (7.04—26.04.1942, 20 діб; [[Кіркенес]]—[[Кіль (місто)|Кіль]])
|-
| 2
| [[13 квітня]] [[1942]]
| ''[[SS El Occidente]]''<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/allies/merchants/ship/1533.html |title=El Occidente |accessdate=13 жовтня 2018 |archive-date=8 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200808122526/https://www.uboat.net/allies/merchants/ship/1533.html }}</ref>
| [[суховантажне судно]]
| {{PAN}}
| 6008
| [[Генеральні вантажі]], а також [[хром]] як баласт
| [[Конвой QP 10]]
| потоплено
{{coord|73|28|N|28|30|E|type:event|name=El Occidente}}
| 41 (загинуло 20 осіб, врятований 21)
|
|-
| 3
| [[13 квітня]] [[1942]]
| ''Harpalion''<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/allies/merchants/ship/1531.html |title=Harpalion |accessdate=13 жовтня 2018 |archive-date=8 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200808125153/https://www.uboat.net/allies/merchants/ship/1531.html }}</ref>
| [[суховантажне судно]]
| {{GBR}}
| 5486
| 600 тонн [[Мінеральні ресурси|мінеральних руд]] (переважно [[марганцеві руди]]) як [[баласт]]
| [[Конвой QP 10]]
| потоплено
{{coord|73|33|N|27|19|E|type:event|name=Harpalion}}
| 70 (загинуло 0 осіб, врятовані 70)
|
|-
| colspan=11 style="text-align:center" bgcolor=#F0F8FF| '''Четвертий похід''' (25.07—31.08.1942, 38 діб; [[Нарвік]]—[[Скьйоменфіорд]])
|-
| colspan=11 style="text-align:center" bgcolor=#F0F8FF| '''П'ятий похід''' (16.09—28.09.1942, 13 діб; [[Скьйоменфіорд]]—[[Скьйоменфіорд]])
|-
| 4
| [[20 вересня]] [[1942]]
| ''[[HMS Leda (J93)|«Леда»]]''<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/allies/merchants/ship/2188.html |title=HMS Leda (J 93) |accessdate=13 жовтня 2018 |archive-date=4 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200804085959/https://www.uboat.net/allies/merchants/ship/2188.html }}</ref>
| [[тральщик]]
| {{GBR}}
| 835
|
| [[Конвой QP 14]]
| потоплений
{{coord|76|30|N|5|00|E|type:event|name=Leda}}
| 134 (загинуло 47 осіб, врятовано 87)
|
|-
| 5
| [[22 вересня]] [[1942]]{{#tag:ref|З 07:18 до 07:19 [[22 вересня]] 1942 року U-435 здійснив [[залп]] п'ятьма торпедами по кораблях [[конвой QP 14|конвою QP 14]], що проходив західніше [[Ян-Маєн]]а, і уразив три цілі: ''Bellingham'', ''Ocean Voice'' та ''Grey Ranger''.|group=Прим.}}
| ''SS Bellingham''<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/allies/merchants/ship/2195.html |title=Bellingham |accessdate=13 жовтня 2018 |archive-date=4 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200804083630/https://www.uboat.net/allies/merchants/ship/2195.html }}</ref>
| [[суховантажне судно]]
| {{USA48}}
| 5345
| 6100 тонн [[Мінеральні ресурси|мінеральних руд]] та [[шкура]]
| [[Конвой QP 14]]
| потоплений
{{coord|71|23|N|11|03|W|type:event|name=Bellingham}}
| 75 (загинуло 0 осіб, врятовані 75)
|
|-
| 6
| [[22 вересня]] [[1942]]
| ''[[RFA Gray Ranger]]''<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/allies/merchants/ship/2194.html |title=Grey Ranger |accessdate=13 жовтня 2018 |archive-date=6 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200806205955/https://www.uboat.net/allies/merchants/ship/2194.html }}</ref>
| [[танкер|танкер-заправник]]
| {{GBR}}
| 3 313
| баласт
| [[Конвой QP 14]]
| потоплений
{{coord|71|23|N|11|03|W|type:event|name=Grey Ranger}}
| 39 (загинуло 3 чоловіки, врятовані 36)
|
|-
| 7
| [[22 вересня]] [[1942]]
| ''Ocean Voice''<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/allies/merchants/ship/2196.html |title=Ocean Voice |accessdate=13 жовтня 2018 |archive-date=3 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200803215008/https://uboat.net/allies/merchants/ship/2196.html }}</ref>
| [[суховантажне судно]]
| {{GBR}}
| 7 174
| 858 кубів лісу та 1121 тонн [[Сульфіди|сульфідної целюлози]]
| [[Конвой QP 14]]
| потоплений
{{coord|71|23|N|11|03|W|type:event|name=Ocean Voice}}
| 89 (загинуло 0 осіб, врятовані 89)
|
|-
| colspan=11 style="text-align:center" bgcolor=#F0F8FF| '''Шостий похід''' (30.11.1942—10.01.1943, 42 доби; [[Берген]]—[[Брест (Франція)|Брест]])
|-
| 8
| [[29 грудня]] [[1942]]
| ''Empire Shackleton''<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/allies/merchants/ship/2557.html |title=Empire Shackleton |accessdate=13 жовтня 2018 |archive-date=8 березня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210308141839/https://www.uboat.net/allies/merchants/ship/2557.html }}</ref>
| [[КАТ судно|катапультне авіаносне торгове судно]]
| {{GBR}}
| 7068
| 2000 тонн [[Генеральні вантажі|генерального вантажу]], 1000 тонн боєприпасів та літаків
| [[Конвой ONS 154]]
| потоплений
{{coord|43|20|N|27|18|W|type:event|name=Empire Shackleton}}
| 62 (загинуло 0 осіб, врятовані 62)
|
|-
| 9
| [[29 грудня]] [[1942]]
| ''Norse King''<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/allies/merchants/ship/2557.html |title=Norse King |accessdate=13 жовтня 2018 |archive-date=8 березня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210308141839/https://www.uboat.net/allies/merchants/ship/2557.html }}</ref>
| [[суховантажне судно]]
| {{NOR}}
| 5701
| 5453 тонн [[вугілля]]
| [[Конвой ONS 154]]
| потоплений
{{coord|43|27|N|27|15|W|type:event|name=Norse King}}
| 37 (загинуло 37 осіб, жодного вцілілого)
|
|-
| 10
| [[30 грудня]] [[1942]]
| ''[[HMS Fidelity (D57)|«Фіделіті»]]''<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/allies/merchants/ship/2560.html |title=HMS Fidelity (D 57) |accessdate=13 жовтня 2018 |archive-date=11 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200811194153/https://www.uboat.net/allies/merchants/ship/2560.html }}</ref>
| [[допоміжне військове судно]]
| {{GBR}}
| 2 456
|
| [[Конвой ONS 154]]
| потоплений
{{coord|43|23|N|27|07|W|type:event|name=Fidelity}}
| 378 (загинуло 368 осіб, врятувалося лише 10)
| Перевозив [[Британські командос|британських командос]] та 2 [[десантно-висадочні засоби]]
|-
| 11
| [[30 грудня]] [[1942]]
| ''HMS LCV-752''<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/allies/merchants/ship/2558.html |title=HMS LCV-752 |accessdate=13 жовтня 2018 |archive-date=3 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200803084007/https://www.uboat.net/allies/merchants/ship/2558.html }}</ref>
| [[десантно-висадочні засоби|десантно-висадочний засіб]]
| {{GBR}}
| 10
|
| [[Конвой ONS 154]]
| потоплений
{{coord|43|23|N|27|07|W|type:event|name=HMS LCV-752}}
|
| Потоплений разом з [[HMS Fidelity (D57)|«Фіделіті»]]
|-
| 12
| [[30 грудня]] [[1942]]
| ''HMS LCV-754''<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/allies/merchants/ship/2559.html |title=HMS LCV-754 |accessdate=13 жовтня 2018 |archive-date=8 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200808061701/https://www.uboat.net/allies/merchants/ship/2559.html }}</ref>
| [[десантно-висадочні засоби|десантно-висадочний засіб]]
| {{GBR}}
| 10
|
| [[Конвой ONS 154]]
| потоплений
{{coord|43|23|N|27|07|W|type:event|name=HMS LCV-754}}
|
| Потоплений разом з [[HMS Fidelity (D57)|«Фіделіті»]]
|-
| colspan=11 style="text-align:center" bgcolor=#F0F8FF| '''Сьомий похід''' (18.02—25.03.1943, 36 діб; [[Брест (Франція)|Брест]]—[[Брест (Франція)|Брест]])
|-
| 13
| [[17 березня]] [[1943]]
| ''William Eustis''<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/allies/merchants/ship/2796.html |title=William Eustis |accessdate=14 жовтня 2018 |archive-date=3 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200803155013/https://uboat.net/allies/merchants/ship/2796.html }}</ref>
| [[суховантажне судно]]
| {{USA48}}
| 7 196
| 7000 тонн цукру та 600 тонн продовольства, зокрема молока, яєць та сухофруктів
| [[Конвой HX 229/SC 122|Конвой HX 229]]
| потоплений
{{coord|50|10|N|35|02|W|type:event|name=William Eustis}}
| 72 (загинуло 0 осіб, врятовані 72)
|
|-
| colspan=11 style="text-align:center" bgcolor=#F0F8FF| '''Восьмий похід''' (20.05—09.07.1943, 51 доба; [[Брест (Франція)|Брест]]—''загибель'')
|-
|
|}
{{hidden end}}

== Див. також ==
* [[Список найрезультативніших підводних човнів Німеччини]]
* [[Список найрезультативніших командирів підводних човнів Німеччини]]
* [[Список підводних човнів Третього Рейху]]
* [[Список найбільших суден та кораблів потоплених U-Boot]]
* [[Adua (1936)]]
* [[Д-5 «Спартаківець»]]

== Джерела ==
* [https://web.archive.org/web/20090317084126/http://u-boote.ru/boats/vii.htm Немецкие подводные лодки VII серии]
* {{cite web |url=https://uboat.net/boats/u435.html |title=U-435 |publisher=на uboat.net |accessdate=12 жовтня 2018 |archive-date=24 жовтня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20201024204103/https://uboat.net/boats/u435.html }} {{ref-en}}
* {{книга
|автор          = Блэйр К.
|частина        =
|заголовок      = Подводная война Гитлера (1939—1942): Охотники
|оригінал       = Clay Blair: Hitler's U-Boat War. T. 1: The Hunters, 1939—1942. Nowy Jork: Random House, 1996
|посилання      = https://royallib.com/read/bleyr_kley/podvodnaya_voyna_gitlera_19391942_ohotniki_chast_i.html#41740
|відповідальний = Пер. с англ. A.B. Николаева, И.А. Николаева
|видання        =
|місце          = М.
|видавництво    = ООО «Издательство АСТ»; СПб.: Terra Fantastica
|рік            = 2001
|том            =
|сторінки       =
|сторінок       = 640
|серія          = Военно-историческая библиотека
|isbn           = 5-17-004952-8
|тираж          = 7000
}} {{ref-ru}}

== Примітки ==
;Виноски
{{Reflist|group=Прим.}}

;Джерела
{{reflist|3}}

== Література ==
* Gröner, Erich; Jung, Dieter; Maass, Martin (1991). Die Schiffe der Deutschen Kriegsmarine und Luftwaffe 1939-45 und ihr Verbleib von Erich Gröner. Bearbeitet von Dieter Jung und Martin Maass. München, J. F. Lehmanns Verlag, (1972). {{ref-de}}
* ''М. Э. Морозов, В. А. Нагирняк''. Стальные акулы Гитлера. Серия «VII». — М.: Коллекция, Яуза, Эксмо, 2008. — 144 с. — ISBN 978-5-699-29092-5. {{ref-ru}}
* Snyder, Gerald (1976), The Royal Oak Disaster, Presidio Press, ISBN 0-89141-063-5 {{ref-en}}

== Посилання ==
* [https://uboat.net/boats/patrols/u435.html Patrols by U-435] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200805163226/https://uboat.net/boats/patrols/u435.html |date=5 серпня 2020 }}
* [https://www.uboat.net/types/viic.htm Type VIIC] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170112005425/http://www.uboat.net/types/viic.htm |date=12 січня 2017 }}

{{Портали|Нацистська Німеччина|Друга світова війна|Військова техніка|Морська справа|Війна}}
{{ДПЧ типу VII}}

[[Категорія:Підводні човни Німеччини часів Другої світової війни]]
[[Категорія:Кораблі 1941]]
[[Категорія:Кораблі, побудовані в Данцигу]]
[[Категорія:Підводні човни, затоплені авіацією]]
[[Категорія:Кораблі, що затонули з усім екіпажем]]


text:
# Анаїс Лорендон
Анаїс Лорендон (фр. Anaïs Laurendon; нар. 15 квітня 1985) — колишня французька тенісистка.
Найвищу одиночну позицію світового рейтингу — 180 місце досягла 11 жовтня 2010, парну — 246 місце — 11 липня 2011 року.
Здобула 6 одиночних та 10 парних титулів туру ITF.
Завершила кар'єру 2014 року.

## Фінали ITF
| Легенда          |
| ---------------- |
| турніри $100,000 |
| турніри $75,000  |
| турніри $50,000  |
| турніри $25,000  |
| турніри $10,000  |

### Одиночний розряд: 10 (6–4)
| Результат | Ранг | Дата     | Турнір                   | Покриття   | Суперниця            | Рахунок             |
| --------- | ---- | -------- | ------------------------ | ---------- | -------------------- | ------------------- |
| Перемога  | 1.   | Лип 2005 | ITF Понтеведра, Іспанія  | Ґрунт      | Маріна Коссу         | 6–2, 6–0            |
| Поразка   | 1.   | Лип 2006 | ITF Імола, Італія        | Килим      | Регіна Куликова      | 4–6, 2–6            |
| Перемога  | 2.   | Чер 2009 | ITF Монпельє, Франція    | Ґрунт      | Марія Емілія Салерні | 6–3, 6–2            |
| Поразка   | 2.   | Жов 2009 | ITF Лімож, Франція       | Ґрунт      | Клер Феерстен        | 0–6, 7–5, 3–6       |
| Перемога  | 3.   | Січ 2010 | ITF Гренобль, Франція    | Тверде (i) | Вікторія Ларр'єр     | 6–3, 6–2            |
| Поразка   | 3.   | Бер 2010 | ITF Діжон, Франція       | Тверде (i) | Ганна Півень         | 4–6, 5–7            |
| Перемога  | 4.   | Вер 2010 | ITF Денен, Франція       | Ґрунт      | Стефані Коен-Алоро   | 6–3, 7–5            |
| Поразка   | 4.   | Лип 2011 | ITF Ле-Контамін, Франція | Тверде     | Клер Феерстен        | 6–7(4), 6–2, 6–7(2) |
| Перемога  | 5.   | Кві 2012 | ITF Бол, Хорватія        | Ґрунт      | Бернарда Пера        | 6–4, 4–6, 6–3       |
| Перемога  | 6.   | Тра 2012 | ITF Флоренція, Італія    | Ґрунт      | Магда Лінетт         | 6–4, 6–4            |

### Парний розряд: 21 (10–11)
| Результат | Ранг | Дата      | Турнір                           | Покриття   | Партнерка          | Суперниці                            | Рахунок             |
| --------- | ---- | --------- | -------------------------------- | ---------- | ------------------ | ------------------------------------ | ------------------- |
| Перемога  | 1.   | Жов 2004  | ITF Куарту-Сант'Елена, Італія    | Тверде     | Орелі Веді         | Сандра Заглавова Раффаелла Бінді     | 6–3, 3–6, 6–3       |
| Поразка   | 1.   | Січ 2005  | ITF Гренобль, Франція            | Тверде (i) | Емілі Баке         | Мервана Югич-Салкич Дарія Юрак       | 2–6, 2–6            |
| Поразка   | 2.   | Лют 2005  | ITF Албуфейра, Португалія        | Тверде     | Емілі Баке         | Ленка Брошова Яна Юріцова            | 4–6, 6–2, 2–6       |
| Поразка   | 3.   | Лют 2005  | ITF Портіман, Португалія         | Тверде     | Лінда Смоленакова  | Ірина Бурячок Ольга Панова           | 4–6, 2–6            |
| Поразка   | 4.   | Чер 2006  | ITF Монпельє, Франція            | Ґрунт      | Марі-Перрін Бодуен | Клер Жалад Амандін Сенля             | 6–4, 3–6, 1–6       |
| Поразка   | 5.   | Сер 2006  | ITF Гардоне-Валь-Тромпія, Італія | Ґрунт      | Емелія Дезідеріо   | Валентіна Сульпіціо Вердіана Верарді | 1–6, 3–6            |
| Перемога  | 2.   | Сер 2006  | ITF Єзі, Італія                  | Ґрунт      | Штефані Гайднер    | Кільдін Шевальє Елена В'янелло       | 6–0, 6–3            |
| Перемога  | 3.   | Вер 2006  | ITF Лімож, Франція               | Тверде (i) | Кіка Гоґендорн     | Шеразад Рей Кло Ґамбе                | 6–2, 6–4            |
| Поразка   | 6.   | Бер 2009  | ITF Ам'єн, Франція               | Ґрунт (i)  | Б'янка Хинку       | Ольга Брозда Магдалена Кіщиньська    | 2–6, 1–6            |
| Поразка   | 7.   | Лип 2009  | ITF Ле-Контамін, Франція         | Тверде     | Ніколь Рінер       | Лаура Йоана Пар Патрицья Сандуська   | 2–6, 3–6            |
| Перемога  | 4.   | Бер 2010  | ITF Діжон, Франція               | Тверде (i) | Естель Гізар       | Ольга Брозда Магдалена Кіщиньська    | 7–5, 7–5            |
| Перемога  | 5.   | Лип 2010  | ITF Віго, Іспанія                | Тверде     | Анна Сміт          | Софія Квацабая Юстіна Озга           | 6–3, 6–1            |
| Перемога  | 6.   | Сер 2010  | Ladies Open Hechingen, Німеччина | Ґрунт      | Ірина-Камелія Бегу | Юлія Шруфф Еріка Сема                | 6–2, 4–6, [10–8]    |
| Поразка   | 8.   | Кві 2011  | ITF К'яссо, Швейцарія            | Ґрунт      | Клер Феерстен      | Івонн Мойсбургер Катрін Верле-Шеллер | 3–6, 3–6            |
| Перемога  | 7.   | Лип 2011  | ITF Штутгарт, Німеччина          | Ґрунт      | Дарія Юрак         | Гана Бірнерова Штефані Фогт          | 4–6, 6–1, [10–0]    |
| Перемога  | 8.   | Кві 2012  | ITF Бол, Хорватія                | Ґрунт      | Ніколе Клеріко     | Джесіка Малечкова Тереза Сміткова    | 6–2, 6–0            |
| Поразка   | 9.   | Тра 2012  | ITF Флоренція, Італія            | Ґрунт      | Ніколе Клеріко     | Джоя Барб'єрі Андрея Вейдяну         | 2–6, 7–6, [8–10]    |
| Поразка   | 10.  | Sepr 2012 | ITF Роттердам, Нідерланди        | Ґрунт      | Морґан Понс        | Каролін Даніелс Франціска Кеніґ      | 3–6, 4–6            |
| Перемога  | 9.   | Вер 2012  | ITF Анталія, Туреччина           | Ґрунт      | Катержина Ванькова | Дьяна Бузян Б'янка Хинку             | 7–5, 6–3            |
| Поразка   | 11.  | Жов 2012  | ITF Анталія, Туреччина           | Ґрунт      | Катержина Ванькова | Єлизавета Янчук Світлана Пироженко   | 6–7(0), 6–2, [7–10] |
| Перемога  | 10.  | Жов 2012  | ITF Анталія, Туреччина           | Ґрунт      | Катержина Ванькова | Альона Фоміна Ліна Джорческа         | 6–2, 6–4            |

wikiname: ukwiki

title: Анаїс Лорендон

in_language: uk

wikitext:
{{Тенісист
|ім'я_гравця         = Анаїс Лорендон
 Anaïs Laurendon
|фото                =
|громадянство        = {{FRA}}
|місце_проживання    = [[Париж]], Франція
|дата_народження     =
|місце_народження    =
|дата_смерті         =
|місце_смерті        =
|зріст               = 169
|вага                =
|початок_кар'єри     = 2001
|завершення_кар'єри  = 2014
|робоча_рука         = права (одноручний бекхенд)
|тренер              =
|призові_гроші       = $128,394
|одиночні_результати             = {{tennis record|won=232|lost=175}}
|одиночних_титулів               = 6 ITF
|найвища_одиночна_позиція        = Ранг 180 (11 жовтня 2010)
|поточна_одиночна_позиція        =
|результати_Australian_Open      = К1р ([[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 2011, жінки, одиночний розряд|2011]])
|результати_Roland_Garros        = 1р ([[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 2003, жінки, одиночний розряд|2003]])
|результати_Wimbledon            =
|результати_US_Open              = К1р ([[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2010, жінки, одиночний розряд|2010]], [[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2011, жінки, одиночний розряд|2011]])
|результати_на_World_Tour_Finals =
|результати_Олімпіади            =
|парні_результати                  = {{tennis record|won=95|lost=88}}
|парних_титулів                    = 10 ITF
|найвища_парна_позиція             = Ранг 246 (11 липня 2011)
|результати_парні_Australian_Open  =
|результати_парні_Roland_Garros    = 1р ([[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 2003, жінки, парний розряд|2003]])
|результати_парні_Wimbledon        =
|результати_парні_US_Open          =
|результати_парні_Олімпіади        =
|результати_мікст_Australian_Open  =
|результати_мікст_Roland_Garros    =
|результати_мікст_Wimbledon        =
|результати_мікст_US_Open          =
|результати_мікст_Олімпіади        =
|останнє_оновлення   =
|медалі              =
}}

'''Анаїс Лорендон''' ({{lang-fr|Anaïs Laurendon}}; нар. 15 квітня 1985) — колишня французька тенісистка.
Найвищу одиночну позицію світового рейтингу — 180 місце досягла 11 жовтня 2010, парну — 246 місце — 11 липня 2011 року.
Здобула 6 одиночних та 10 парних титулів туру ITF.
Завершила кар'єру 2014 року.

== Фінали ITF ==
{| class="wikitable" style="font-size:85%"
!Легенда
|- style="background:#f88379;"
| турніри $100,000
|- style="background:#f7e98e;"
| турніри $75,000
|- style="background:#addfad;"
| турніри $50,000
|- style="background:lightblue;"
| турніри $25,000
|- style="background:#f0f8ff;"
| турніри $10,000
|}

=== Одиночний розряд: 10 (6–4) ===
{| class="sortable wikitable" style="font-size:97%;"
!Результат
!class="unsortable"|Ранг
!{{Ns}}Дата{{Ns}}
!Турнір
!Покриття
!Суперниця
!class="unsortable" | Рахунок
|- style="background:#f0f8ff;"
| bgcolor="98FB98"|Перемога
| 1.
| Лип 2005
| ITF [[Понтеведра]], Іспанія
| Ґрунт
| {{flagicon|FRA}} Маріна Коссу
| 6–2, 6–0
|- style="background:#f0f8ff;"
| bgcolor="FFA07A"|Поразка
| 1.
| Лип 2006
| ITF [[Імола]], Італія
| Килим
| {{flagicon|RUS}} [[Куликова Регіна Олександрівна|Регіна Куликова]]
| 4–6, 2–6
|- style="background:lightblue;"
| bgcolor="98FB98"|Перемога
| 2.
| Чер 2009
| ITF [[Монпельє]], Франція
| Ґрунт
| {{flagicon|ARG}} [[Марія Емілія Салерні]]
| 6–3, 6–2
|- style="background:lightblue;"
| bgcolor="FFA07A"|Поразка
| 2.
| Жов 2009
| ITF [[Лімож]], Франція
| Ґрунт
| {{flagicon|FRA}} [[Клер Феерстен]]
| 0–6, 7–5, 3–6
|- style="background:#f0f8ff;"
| bgcolor="98FB98"|Перемога
| 3.
| Січ 2010
| ITF [[Гренобль]], Франція
| Тверде (i)
| {{flagicon|FRA}} [[Вікторія Ларр'єр]]
| 6–3, 6–2
|- style="background:#f0f8ff;"
| bgcolor="FFA07A"|Поразка
| 3.
| Бер 2010
| ITF [[Діжон]], Франція
| Тверде (i)
| {{flagicon|UKR}} Ганна Півень
| 4–6, 5–7
|- style="background:lightblue;"
| bgcolor="98FB98"|Перемога
| 4.
| Вер 2010
| ITF [[Денен]], Франція
| Ґрунт
| {{flagicon|FRA}} [[Стефані Коен-Алоро]]
| 6–3, 7–5
|- style="background:lightblue;"
| bgcolor="FFA07A"|Поразка
| 4.
| Лип 2011
| ITF [[Ле-Контамін-Монжуа|Ле-Контамін]], Франція
| Тверде
| {{flagicon|FRA}} Клер Феерстен
| 6–7(4), 6–2, 6–7(2)
|- style="background:#f0f8ff;"
| bgcolor="98FB98"|Перемога
| 5.
| Кві 2012
| ITF [[Бол]], Хорватія
| Ґрунт
| {{flagicon|CRO}} [[Бернарда Пера]]
| 6–4, 4–6, 6–3
|- style="background:#f0f8ff;"
| bgcolor="98FB98"|Перемога
| 6.
| Тра 2012
| ITF [[Флоренція]], Італія
| Ґрунт
| {{flagicon|POL}} [[Магда Лінетт]]
| 6–4, 6–4
|}

=== Парний розряд: 21 (10–11) ===
{| class="sortable wikitable"
!Результат
!class="unsortable"|Ранг
!{{Ns}}Дата{{Ns}}
!Турнір
!Покриття
!Партнерка
!Суперниці
!class="unsortable" | Рахунок
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 1.
| Жов 2004
| ITF [[Куарту-Сант'Елена]], Італія
| Тверде
| {{flagicon|FRA}} [[Орелі Веді]]
| {{flagicon|CZE}} [[Сандра Заглавова]]
 {{flagicon|ITA}} Раффаелла Бінді
| 6–3, 3–6, 6–3
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 1.
| Січ 2005
| ITF [[Гренобль]], Франція
| Тверде (i)
| {{flagicon|FRA}} [[Емілі Баке]]
| {{flagicon|BIH}} [[Мервана Югич-Салкич]]
 {{flagicon|CRO}} [[Дарія Юрак]]
| 2–6, 2–6
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 2.
| Лют 2005
| ITF [[Албуфейра]], Португалія
| Тверде
| {{flagicon|FRA}} Емілі Баке
| {{flagicon|SVK}} Ленка Брошова
 {{flagicon|SVK}} Яна Юріцова
| 4–6, 6–2, 2–6
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 3.
| Лют 2005
| ITF [[Портіман]], Португалія
| Тверде
| {{flagicon|SVK}} Лінда Смоленакова
| {{flagicon|UKR}} [[Бурячок Ірина Олегівна|Ірина Бурячок]]
 {{flagicon|RUS}} [[Панова Ольга Олександрівна|Ольга Панова]]
| 4–6, 2–6
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 4.
| Чер 2006
| ITF [[Монпельє]], Франція
| Ґрунт
| {{flagicon|FRA}} Марі-Перрін Бодуен
| {{flagicon|FRA}} Клер Жалад
 {{flagicon|FRA}} Амандін Сенля
| 6–4, 3–6, 1–6
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 5.
| Сер 2006
| ITF [[Гардоне-Валь-Тромпія]], Італія
| Ґрунт
| {{flagicon|ITA}} Емелія Дезідеріо
| {{flagicon|ITA}} [[Валентіна Сульпіціо]]
 {{flagicon|ITA}} [[Вердіана Верарді]]
| 1–6, 3–6
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 2.
| Сер 2006
| ITF [[Єзі]], Італія
| Ґрунт
| {{flagicon|AUT}} [[Штефані Гайднер]]
| {{flagicon|FRA}} [[Кільдін Шевальє]]
 {{flagicon|ITA}} Елена В'янелло
| 6–0, 6–3
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 3.
| Вер 2006
| ITF [[Лімож]], Франція
| Тверде (i)
| {{flagicon|NED}} Кіка Гоґендорн
| {{flagicon|FRA}} [[Шеразад Рей]]
 {{flagicon|FRA}} Кло Ґамбе
| 6–2, 6–4
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 6.
| Бер 2009
| ITF [[Ам'єн]], Франція
| Ґрунт (i)
| {{flagicon|ROU}} Б'янка Хинку
| {{flagicon|POL}} [[Ольга Брозда]]
 {{flagicon|POL}} [[Магдалена Кіщиньська]]
| 2–6, 1–6
|- style="background:lightblue;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 7.
| Лип 2009
| ITF [[Ле-Контамін-Монжуа|Ле-Контамін]], Франція
| Тверде
| {{flagicon|SUI}} [[Ніколь Рінер]]
| {{flagicon|ROU}} [[Лаура Йоана Пар]]
 {{flagicon|POL}} Патрицья Сандуська
| 2–6, 3–6
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 4.
| Бер 2010
| ITF [[Діжон]], Франція
| Тверде (i)
| {{flagicon|FRA}} Естель Гізар
| {{flagicon|POL}} Ольга Брозда
 {{flagicon|POL}} Магдалена Кіщиньська
| 7–5, 7–5
|- style="background:lightblue;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 5.
| Лип 2010
| ITF [[Віго]], Іспанія
| Тверде
| {{flagicon|GBR}} [[Анна Сміт (тенісистка)|Анна Сміт]]
| {{flagicon|GEO}} [[Софія Квацабая]]
 {{flagicon|GER}} [[Юстіна Озга]]
| 6–3, 6–1
|- style="background:lightblue;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 6.
| Сер 2010
| [[Ladies Open Hechingen]], Німеччина
| Ґрунт
| {{flagicon|ROU}} [[Ірина-Камелія Бегу]]
| {{flagicon|GER}} [[Юлія Шруфф]]
 {{flagicon|JPN}} [[Сема Еріка|Еріка Сема]]
| 6–2, 4–6, [10–8]
|- style="background:lightblue;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 8.
| Кві 2011
| ITF [[К'яссо]], Швейцарія
| Ґрунт
| {{flagicon|FRA}} Клер Феерстен
| {{flagicon|AUT}} [[Івонн Мойсбургер]]
 {{flagicon|GER}} [[Катрін Верле-Шеллер]]
| 3–6, 3–6
|- style="background:lightblue;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 7.
| Лип 2011
| ITF [[Штутгарт]], Німеччина
| Ґрунт
| {{flagicon|CRO}} Дарія Юрак
| {{flagicon|CZE}} [[Гана Бірнерова]]
 {{flagicon|LIE}} [[Штефані Фогт]]
| 4–6, 6–1, [10–0]
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 8.
| Кві 2012
| ITF [[Бол]], Хорватія
| Ґрунт
| {{flagicon|ITA}} [[Ніколе Клеріко]]
| {{flagicon|CZE}} [[Джесіка Малечкова]]
 {{flagicon|CZE}} [[Тереза Сміткова]]
| 6–2, 6–0
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 9.
| Тра 2012
| ITF [[Флоренція]], Італія
| Ґрунт
| {{flagicon|ITA}} Ніколе Клеріко
| {{flagicon|ITA}} [[Джоя Барб'єрі]]
 {{flagicon|ROU}} Андрея Вейдяну
| 2–6, 7–6, [8–10]
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 10.
| Sepr 2012
| ITF [[Роттердам]], Нідерланди
| Ґрунт
| {{flagicon|FRA}} Морґан Понс
| {{flagicon|GER}} [[Каролін Даніелс]]
 {{flagicon|GER}} Франціска Кеніґ
| 3–6, 4–6
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 9.
| Вер 2012
| ITF [[Анталія]], Туреччина
| Ґрунт
| {{flagicon|CZE}} [[Катержина Ванькова]]
| {{flagicon|ROU}} [[Дьяна Бузян]]
 {{flagicon|ROU}} Б'янка Хинку
| 7–5, 6–3
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 11.
| Жов 2012
| ITF [[Анталія]], Туреччина
| Ґрунт
| {{flagicon|CZE}} Катержина Ванькова
| {{flagicon|UKR}} [[Янчук Єлизавета Юріївна|Єлизавета Янчук]]
 {{flagicon|BLR}} [[Пироженко Світлана Олександрівна|Світлана Пироженко]]
| 6–7(0), 6–2, [7–10]
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 10.
| Жов 2012
| ITF [[Анталія]], Туреччина
| Ґрунт
| {{flagicon|CZE}} Катержина Ванькова
| {{flagicon|UKR}} [[Фоміна Альона Сергіївна|Альона Фоміна]]
 {{flagicon|MKD}} [[Ліна Джорческа]]
| 6–2, 6–4
|}

== Посилання ==
* {{WTA}}
* {{ITF profile}}

{{DEFAULTSORT:Лорендон Анаїс}}

[[Категорія:Французькі тенісистки]]

title: Анаїс Лорендон · Anaïs Laurendon

Громадянство: Франція

Місце проживання: Париж, Франція

Дата народження: 15 квітня 1985 (39 років)

Місце народження: Сент-Етьєн

Робоча рука: права (одноручний бекхенд)

title: Одиночний розряд

Титулів: 6 ITF

title: Мейджори

title: Парний розряд

Титулів: 10 ITF

title: Мейджори


text:
# Британський Цейлон
Британський Цейлон (синг. බ්‍රිතාන්‍ය ලංකාව Britanya Lankava, там. பிரித்தானிய இலங்கை Birithaniya Ilangai) — період історії Шрі-Ланки, починаючи з моменту завоювання Великою Британією спільно з державою Канді голландських володінь на Шрі-Ланці до 1796 року і закінчуючи утворенням домініону Цейлон в 1948 році.

## Британське завоювання голландських володінь
У 1795 році Республіка Об'єднаних провінцій була завойована Францією. Новостворена Батавська республіка виступила на боці Франції в її війнах з Великою Британією. На Шрі-Ланці це призвело до того, що англійці, які уклали військовий союз з Кандійською державою, до 1796 завоювали всі голландські володіння.
З 1796 по 1798 роки захоплена англійцями територія перебувала у складі Мадраського президентства Індії, і управління островом здійснювалося представниками англійського військового командування та директорами Британської Ост-Індської компанії. Непомірні податки і відкритий грабіж місцевого населення службовцями Компанії стали причиною селянського повстання, що охопило в 1797 році прибережні райони південного заходу і півночі острова, і пригніченого лише через рік англо-сипайськими частинами.

## Утворення колонії
У 1798 році були проведені зміни в системі управління. На чолі цивільної та військової адміністрації був поставлений губернатор, відповідальний перед Міністерством у справах колоній; контроль же над збором податків і торговими монополіями залишалися в руках чиновників Ост-Індської компанії. Система двоїстого управління проіснувала аж до 1800 року, коли Цейлон був повністю виведений зі складу Мадраського президентства і перетворений в окрему британську королівську колонію. Британське панування над прибережними районами Цейлону було закріплено Ам'єнським мирним договором 1802.
У перше десятиліття XIX століття англійці формували політику на острові, виходячи з досвіду своїх попередників — голландців, багато з яких залишилися на Цейлоні і надійшли на службу в Британську Ост-Індську компанію. Релігійна політика колоніальних властей поставила в нерівне становище храми і монастирі різних областей острова, і вивільнила буддійську сангху з-під централізованого контролю з боку світської адміністрації. Поширення християнства і прояв християнізованого прошарку цейлонця привели до створення ще більш складної релігійної ситуації. Політика експропріації храмової земельної власності, позбавлення буддистів багатьох привілеїв зробила сангху опозиційною британським колонізатором, вела до активного включення її радикальних членів в громадсько-політичну діяльність.
У 1806 році була знята введена голландцями заборона на проповідь католицизму, в результаті чого активну пропаганду християнства на острові вели англіканці, баптисти, методисти та католики. Англійська влада прагнула створити християнізований прошарок серед місцевого населення, який служив би провідником британської політики.

## Британське завоювання держави Канді
Після захоплення колишніх голландських володінь на Шрі-Ланці англійці направили свої військові, політичні та ідеологічні зусилля на завоювання Кандійської держави. В результаті складних інтриг і підкупу англійцям вдалося домогтися підтримки з боку частини Кандійської знаті, невдоволеної діями правителя Шрі Викрама Раджасінгхі, який, намагаючись зміцнити збройні сили Кандійської держави для захисту від англійців, обмежив привілеї місцевої верхівки, ввів нові податки, зазіхнув на власність буддійського духовенства. Це відштовхнуло від нього багатьох колишніх прихильників і привело їх до відкритого союзу з англійцями.
У 1815 році Кандійська держава було окупована британськими військами і включена до складу королівської колонії Цейлон. Колишній правитель Канді був позбавлений влади і висланий в Мадрас, а територія колишнього Кандійської держави склала окрему адміністративну область, передану у ведення англійського резидента, підзвітна губернатору прибережних районів. Усвідомлюючи, що панування в центральних районах острова залежить від того, чи вдасться зберегти союз з тією частиною аристократії і уряду, яка підтримала їх у боротьбі з останнім Кандійської правителем, англійська адміністрація зробила кроки щодо її залученню до державно-колоніального апарату.

## Колоніальні перетворення першої половини XIX століття
Велике селянське повстання, що охопило внутрішні райони острова в 1817—1818 роках, переконало англійську владу в необхідності якнайшвидшої адміністративно-політичної та економічної перебудови на знову окупованих територіях з метою якнайшвидшої стабілізації становища в колонії. Представники Кандійської земельної знаті і верхівка буддійського духовенства були послідовно позбавлені багатьох привілеїв і поставлені в залежність від британської колоніальної адміністрації.
У 1820-х роках були підготовлені умови для створення на Цейлоні плантаційного господарства. Розпочаті конфіскації храмових і общинних земель та земельних володінь Кандійського правителя і вірного йому оточення на користь британської корони заклали його економічну основу. Бурхливий розвиток плантаційного господарства поставило адміністрацію перед необхідністю створення більш сприятливих умов для приватного капіталістичного підприємництва. Першими плантаторами на Цейлоні стали чиновники колоніальної адміністрації, але з 1845 року, за розпорядженням Міністерства у справах колоній, їм було заборонено займатися вирощуванням плантаційний культур до закінчення терміну служби. Це призвело до залучення в плантаційний сектор Цейлону англійського приватного капіталу.

## Політичні перетворення середини XIX століття
У першій половині XIX століття при генерал-губернаторові була створений Законодавча рада, і реорганізований існувавша раніше Виконавча рада. До складу Виконавчої ради увійшли п'ять вищих чиновників англійського колоніального апарату. Законодавча рада включалав дев'ять офіційних (англійці) і шість неофіційних членів (троє представляли інтереси англійського приватного підприємництва, троє — верхівку цейлонського суспільства).
У 1864 році неофіційні члени Законодавчої ради на чолі з Дж. Уоллом вперше проголосували проти схвалення політики англійських колоніальних властей, в тому числі і в галузі розвитку плантаційного сектора. Рішення було прийнято голосами офіційних членів, однак сам факт опозиції отримав широкий резонанс серед несформованого середнього класу прибережних районів. У листопаді 1864 року всі шість неофіційних членів Законодавчої ради відмовилися від своїх посад і заснували першу суспільно-політичну організацію в країні — цейлонську лігу. Влада була вимушена піти на деякі поступки, і Законодавчій раді було надано право контролю над бюджетом.

## Цейлон в кінці XIX— початку XX століть
З введенням в 1870-х роках грошової форми земельного податку посилився процес обезземелення в цейлонських селах. Утримання селянських ділянок ставало все більш дорогим, і багато селянських господарств стали переходити до часткового використання своїх земель під експортні культури плантацій, що давали велику грошову виручку з одиниці площі. Це призвело до падіння виробництва рису; після 1885 року кількість імпортованого рису перевершувало місцеве виробництво.
Загибель кавових плантацій в результаті хвороби кавового аркуша в 1870-і роки привела до зубожіння значної частини сільського населення, вимушеного закладати або продавати землі, на яких воно займалося вирощуванням кавового дерева. З кінця 1870-х — початку 1880-х років основною плантаційною культурою на Цейлоні стає чайний кущ. Послідовне розширення площ під чайними плантаціями сприяло швидкому збільшенню виробництва готової продукції та розвитку промисловості по переробці чайного листа. Перехід до створення акціонерних компаній з виробництва чаю спричинив за собою створення нових організаційних форм керівництва — керуючих агентств, що дозволили багатьом англійським плантаторам повернутися на батьківщину і перетворитися на рантьє, що живуть на дивіденди з капіталу, вкладеного в чайні плантації.
До початку XX століття 90 % в експорті займали три основні плантаційні культури — чай, каучук та продукти кокосової пальми. Склалося розмежування «сфер впливу»: англійський капітал займав ключові позиції в виробництві, переробки та експорті чаю та інших основних експортних культур, місцевий же капітал вкладався у виробництво так званих другорядних експортних культур (арекова пальма, тютюн, шоколадне дерево, цитронелла), в дрібні текстильні і харчові підприємства, у видобуток графіту і дорогоцінного каміння.
Диференційована політика британської адміністрації щодо різних релігійних громад призвела до посилення етноконфесійної конфронтації. Послідовно наростало протистояння між сингалами-буддистами і тамілами-індуїстами. Зростаючі шовіністичні настрої сингальських націоналістів призвели до виникнення на рубежі XX століття вкрай націоналістичного руху під керівництвом Мунідаси Кумаратунга, спрямованого на створення «чисто сингальского суспільства» на Цейлоні, і було основою для пізнішого оформлення просингальських партій. В 1905 році буддійські активісти створили цейлонську лігу соціальних реформ під керівництвом Ананди Кумарасвамі. Конфлікт між буддистами і мусульманами привів до того, що мусульманська буржуазія відкрито стала на бік колоніальних властей і виступила проти передачі влади в руки цейлонців.
В 1910 році була здійснена реформа Законодавчої ради, закріплена конституцією 1912 року. Згідно з реформою, число членів Ради було збільшено до 21 людини із збереженням більшості за офіційними членами (11 проти 10 неофіційних). Шість офіційних членів (2 рівнинних сингала, 2 таміла, 1 Кандійських сингала, 1 мавр) призначалися генерал-губернатором, який зберігав всю повноту влади, 4 — обиралися на основі високого майнового та освітнього цензу. У число обраних членів входили 2 європейця, 1 бюргер (нащадок від шлюбів голландців з представниками місцевого населення) та 1 «освічений цейлонець».

## Цейлон в роки Першої світової війни
Після оголошення Цейлону воюючою стороною члени Законодавчої ради одноголосно проголосували за надання додаткових фінансових коштів метрополії. Зростання цін на продовольство і предмети першої необхідності, гостра нестача продуктів харчування вели до посилення невдоволення політикою британської влади, з одного боку, і до наростання протиріч між різними соціальними, етнічними та конфесійними групами — з іншого. В результаті в 1915 році відбулося повстання, в ході якого прозвучали як антиколоніальні заклики, так і проявилося прагнення окремих угруповань використати повстання в своїх вузькокорисливих цілях, добившись у колоніальної адміністрації окремих поступок за рахунок загальнонаціональних інтересів.

## Цейлон у міжвоєнний період
В 1919 році виникла перша загальноцейлонська націоналістична організація — Цейлонський національний конгрес (ЦНК). В 1921 році всередині ЦНК стався розкол, що призвів до відокремлення тамільських націоналістів, що почали боротьбу за збільшення тамільського представництва в Законодавчій раді, що закріпило традицію побудови політичних партій по національно-релігійним принципом. Проте ні ЦНК, ні Цейлонський тамільський конгрес, ні Цейлонський індійський конгрес (захищав «індійських тамілів»), ні Цейлонська мусульманська ліга (висловлювала вимоги цейлонських маврів) не виставляли своїх представників на виборах до Законодавчої ради як партії: їх представники брали участь у виборах як незалежні кандидати, що не зобов'язані дотримуватися програми своєї партії.
В 1923 році була прийнята Конституція Меннінга-Девоншира, відповідно до якої склад членів Законодавчої ради було збільшено до 49, число обраних членів — до 34 осіб (з них 23 обиралися за територіальним, а 11 — за общинним принципом). За англійським губернатором Цейлону залишалося право вето. Виборче право поширювалося на 4 % населення. Провінції отримали можливість здійснювати управління і проводити соціально-економічні заходи в рамках своєї юрисдикції.
З другої половини 1920-х років змінюється концепція політики Великої Британії в Південній Азії у зв'язку з приходом до влади в метрополії лейбористів. Концепція лейбористів в колоніальному питанні полягала в ідеї поступової трансформації імперії в Британську співдружність націй. Тому в 1927 році на Цейлоні почала свою діяльність комісія Дономора, результатом роботи якої стало прийняття конституції 1931 року, що передбачала введення загального виборчого права і скасування общинного принципу формування законодавчих органів. На зміну Законодавчій раді прийшов Державна рада, що обирається загальним голосуванням за територіальною ознакою.
До кінця 1937 року англійський уряд визнав за необхідне змінити конституцію, доручивши це генерал-губернатору Колдекотту. Обговорення «Депеші реформ» Колдекотта визначило політичне життя країни в другій половині 1930-х років і тривало аж до початку Другої світової війни.

## Цейлон у роки Другої світової війни
5 вересня 1939 року англійський губернатор Цейлону виступив у Державній раді із заявою про те, що Цейлон є воюючою стороною. Державна рада схвалила рішення про виділення коштів на зміцнення оборони країни, а також запровадження нормованого розподілу продуктів харчування, текстилю та ряду промислових товарів. Англійська адміністрація ввела закон «Про захист Цейлону», що давав владі право розпуску будь-якої політичної організації, а також заборони на проведення зборів і демонстрацій.
Зі вступом у Другу світову війну Японії зросло стратегічне значення Цейлону. Порти Коломбо і Тринкомалі були перетворені на військові бази. У березні 1942 року в Коломбо прибув англійський командувач збройними силами Цейлону Дж. Лейтон, який став головою не тільки військових, а й цивільних адміністративних властей. У Пераденії (поблизу міста Канді) розмістився штаб командування збройних сил союзників в країнах Південно-Східної Азії на чолі з лордом Маунтбеттеном.
У 1942 році на Келанійській сесії ЦНК його лідери поставили своєю метою домогтися від англійських колоніальних властей обіцянки розглянути питання про надання Цейлону самоврядування після закінчення війни. Відповідно до досягнутих домовленостей в 1944 році на Цейлоні почала роботу Комісія Соулбері для вироблення основ майбутнього державного устрою країни. В 1943 році на базі існуючих гуртків з вивчення марксизму була утворена Комуністична партія Цейлону.

## Цейлон після Другої світової війни
У жовтні 1945 року на базі пропозицій Комісії Соулбері була підготовлена «Біла книга» з текстом нової цейлонської конституції, яка, однак, не передбачала повної незалежності для острова, а зберігала його в сфері британської юрисдикції. Пост генерал-губернатора передавався представникам цейлонського суспільства, тим не менш глава законодавчої влади призначався англійським урядом.
У ході протиборства навколо положень Конституції Соулбері стався розкол всередині ЦНК: з нього вийшла права угруповання, яка підтримала англійські пропозиції і утворила Об'єднану національну партію (ОНП). ОНП зайняла провідні позиції в Державній раді і Раді міністрів, ЦНК ж став партією опозиції, відійшов на другий план як потенційний правонаступник владних повноважень від англійської сторони. Тамільські партії, а також Цейлонська мусульманська ліга стояли осторонь від діяльності як ОНП, так і ЦНК, вважаючи їх просингальськими утвореннями, і домагалися від англійської сторони встановлення системи «збалансованого представництва», тобто надання 50 % місць у законодавчих органах сингалам і 50 % місць — представникам національних меншин.
4 лютого 1948 року був офіційно створений домініон Цейлон.

title: Британський Цейлон

wikitext:
{{Історична держава
|назва                         =Цейлон
|самоназва                     = {{lang-en|Ceylon}}
|статус                        = [[Колонія]] [[Британська імперія|Британської імперії]]
|прапор                        = Flag of Ceylon (1875–1948).svg
|опис_прапору                  =
|герб                          = British Ceylon seal.svg
|опис_герба                    =
|карта                         = Sri Lanka (orthographic projection).svg
|опис                          =
|p1                            =Голландський Цейлон
|flag_p1                       = Flag of the Dutch East India Company.svg
|p2                            =Канді (держава)
|flag_p2                       = King of Kandy.svg
|p3                            =
|flag_p3                       =
|p4                            =
|flag_p4                       =
|утворено                      = [[1796]]
|ліквідовано                   = [[1948]]
|s1                            = Домініон Цейлон
|flag_s1                       = Flag of Ceylon (1951–1972).svg
|s2                            =
|flag_s2                       =
|s3                            =
|flag_s3                       =
|s4                            =
|flag_s4                       =
|девіз                         =
|столиця                       = [[Коломбо]]
|мова                          = [[Англійська мова|англійська]], [[Сингальська мова|сингальська]], [[Тамільська мова|тамільська]]
|площа                         =
|населення                     =
|форма_правління               = [[конституційна монархія]]
|династія                      =
|титул_правителів              =
|правитель1                    =
|рік_правителя1                =
|титул_правителів2             =
|правитель2                    =
|рік_правителя2                =
|титул_правителів3             =
|правитель3                    =
|рік_правителя3                =
|титул_правителів4             =
|правитель4                    =
|рік_правителя4                =
|титул_правителів5             =
|правитель5                    =
|рік_правителя5                =
|титул_правителів6             =
|правитель6                    =
|рік_правителя6                =
|релігія                       =[[християнство]], [[індуїзм]], [[буддизм]], [[іслам]]
|додатковий_параметр1          =
|вміст_параметра1              =
|Етап1                         =
|Дата1                         =
|Рік1                          =
|Етап2                         =
|Дата2                         =
|Рік2                          =
|Етап3                         =
|Дата3                         =
|Рік3                          =
|Етап4                         =
|Дата4                         =
|Рік4                          =
|Етап5                         =
|Дата5                         =
|Рік5                          =
|Етап6                         =
|Дата6                         =
|Рік6                          =
|додатковий_параметр2          =
|вміст_параметра2              =
|до                            =
|д1                            =
|д2                            =
|д3                            =
|д4                            =
|д5                            =
|д6                            =
|д7                            =
|після                         =
|п1                            =
|п2                            =
|п3                            =
|п4                            =
|п5                            =
|п6                            =
|п7                            =
|прим                          =
}}
'''Британський Цейлон''' ({{lang-si|බ්‍රිතාන්‍ය ලංකාව}} ''Britanya Lankava'', {{lang-ta|பிரித்தானிய இலங்கை}} ''Birithaniya Ilangai'') — період історії [[Шрі-Ланка|Шрі-Ланки]], починаючи з моменту завоювання [[Велика Британія|Великою Британією]] спільно з державою [[Канді (держава)|Канді]] голландських володінь на Шрі-Ланці до [[1796]] року і закінчуючи утворенням домініону Цейлон в [[1948]] році.

== Британське завоювання голландських володінь ==
У 1795 році [[Республіка Об'єднаних провінцій]] була завойована [[Франція|Францією]]. Новостворена [[Батавська республіка]] виступила на боці Франції в її [[Революційні війни|війнах з Великою Британією]]. На Шрі-Ланці це призвело до того, що англійці, які уклали військовий союз з Кандійською державою, до 1796 завоювали всі голландські володіння.

З 1796 по 1798 роки захоплена англійцями територія перебувала у складі [[Мадраське президентство|Мадраського президентства]] Індії, і управління островом здійснювалося представниками англійського військового командування та директорами [[Британська Ост-Індська компанія|Британської Ост-Індської компанії]]. Непомірні податки і відкритий грабіж місцевого населення службовцями Компанії стали причиною селянського повстання, що охопило в 1797 році прибережні райони південного заходу і півночі острова, і пригніченого лише через рік англо-сипайськими частинами.

== Утворення колонії ==
У 1798 році були проведені зміни в системі управління. На чолі цивільної та військової адміністрації був поставлений [[Британський губернатор Цейлону|губернатор]], відповідальний перед [[Міністерство у справах колоній|Міністерством у справах колоній]]; контроль же над збором податків і торговими монополіями залишалися в руках чиновників Ост-Індської компанії. Система двоїстого управління проіснувала аж до 1800 року, коли Цейлон був повністю виведений зі складу Мадраського президентства і перетворений в окрему британську королівську колонію. Британське панування над прибережними районами Цейлону було закріплено [[Ам'єнський мир|Ам'єнським мирним договором 1802]].

У перше десятиліття XIX століття англійці формували політику на острові, виходячи з досвіду своїх попередників — голландців, багато з яких залишилися на Цейлоні і надійшли на службу в Британську Ост-Індську компанію. Релігійна політика колоніальних властей поставила в нерівне становище храми і монастирі різних областей острова, і вивільнила буддійську ''сангху'' з-під централізованого контролю з боку світської адміністрації. Поширення християнства і прояв християнізованого прошарку цейлонця привели до створення ще більш складної релігійної ситуації. Політика експропріації храмової земельної власності, позбавлення буддистів багатьох привілеїв зробила ''сангху'' опозиційною британським колонізатором, вела до активного включення її радикальних членів в громадсько-політичну діяльність.

У 1806 році була знята введена голландцями заборона на проповідь католицизму, в результаті чого активну пропаганду християнства на острові вели [[англіканці]], [[баптисти]], [[методисти]] та [[католики]]. Англійська влада прагнула створити християнізований прошарок серед місцевого населення, який служив би провідником британської політики.

== Британське завоювання держави Канді ==
{{main|Англо-Кандійські війни}}
Після захоплення колишніх голландських володінь на Шрі-Ланці англійці направили свої військові, політичні та ідеологічні зусилля на завоювання Кандійської держави. В результаті складних інтриг і підкупу англійцям вдалося домогтися підтримки з боку частини Кандійської знаті, невдоволеної діями правителя Шрі Викрама Раджасінгхі, який, намагаючись зміцнити збройні сили Кандійської держави для захисту від англійців, обмежив привілеї місцевої верхівки, ввів нові податки, зазіхнув на власність буддійського духовенства. Це відштовхнуло від нього багатьох колишніх прихильників і привело їх до відкритого союзу з англійцями.

У 1815 році Кандійська держава було окупована британськими військами і включена до складу королівської колонії Цейлон. Колишній правитель Канді був позбавлений влади і висланий в [[Мадрас]], а територія колишнього Кандійської держави склала окрему адміністративну область, передану у ведення англійського резидента, підзвітна губернатору прибережних районів. Усвідомлюючи, що панування в центральних районах острова залежить від того, чи вдасться зберегти союз з тією частиною аристократії і уряду, яка підтримала їх у боротьбі з останнім Кандійської правителем, англійська адміністрація зробила кроки щодо її залученню до державно-колоніального апарату.

== Колоніальні перетворення першої половини XIX століття ==
Велике селянське повстання, що охопило внутрішні райони острова в 1817—1818 роках, переконало англійську владу в необхідності якнайшвидшої адміністративно-політичної та економічної перебудови на знову окупованих територіях з метою якнайшвидшої стабілізації становища в колонії. Представники Кандійської земельної знаті і верхівка буддійського духовенства були послідовно позбавлені багатьох привілеїв і поставлені в залежність від британської колоніальної адміністрації.

У 1820-х роках були підготовлені умови для створення на Цейлоні плантаційного господарства. Розпочаті конфіскації храмових і общинних земель та земельних володінь Кандійського правителя і вірного йому оточення на користь британської корони заклали його економічну основу. Бурхливий розвиток плантаційного господарства поставило адміністрацію перед необхідністю створення більш сприятливих умов для приватного капіталістичного підприємництва. Першими плантаторами на Цейлоні стали чиновники колоніальної адміністрації, але з 1845 року, за розпорядженням Міністерства у справах колоній, їм було заборонено займатися вирощуванням плантаційний культур до закінчення терміну служби. Це призвело до залучення в плантаційний сектор Цейлону англійського приватного капіталу.

== Політичні перетворення середини XIX століття ==
У першій половині XIX століття при генерал-губернаторові була створений Законодавча рада, і реорганізований існувавша раніше Виконавча рада. До складу Виконавчої ради увійшли п'ять вищих чиновників англійського колоніального апарату. Законодавча рада включалав дев'ять офіційних (англійці) і шість неофіційних членів (троє представляли інтереси англійського приватного підприємництва, троє — верхівку цейлонського суспільства).

У 1864 році неофіційні члени Законодавчої ради на чолі з Дж. Уоллом вперше проголосували проти схвалення політики англійських колоніальних властей, в тому числі і в галузі розвитку плантаційного сектора. Рішення було прийнято голосами офіційних членів, однак сам факт опозиції отримав широкий резонанс серед несформованого середнього класу прибережних районів. У листопаді 1864 року всі шість неофіційних членів Законодавчої ради відмовилися від своїх посад і заснували першу суспільно-політичну організацію в країні — цейлонську лігу. Влада була вимушена піти на деякі поступки, і Законодавчій раді було надано право контролю над бюджетом.

== Цейлон в кінці XIX — початку XX століть ==
З введенням в 1870-х роках грошової форми земельного податку посилився процес обезземелення в цейлонських селах. Утримання селянських ділянок ставало все більш дорогим, і багато селянських господарств стали переходити до часткового використання своїх земель під експортні культури плантацій, що давали велику грошову виручку з одиниці площі. Це призвело до падіння виробництва рису; після [[1885]] року кількість імпортованого рису перевершувало місцеве виробництво.

Загибель кавових плантацій в результаті хвороби кавового аркуша в 1870-і роки привела до зубожіння значної частини сільського населення, вимушеного закладати або продавати землі, на яких воно займалося вирощуванням кавового дерева. З кінця 1870-х — початку 1880-х років основною плантаційною культурою на Цейлоні стає чайний кущ. Послідовне розширення площ під чайними плантаціями сприяло швидкому збільшенню виробництва готової продукції та розвитку промисловості по переробці чайного листа. Перехід до створення акціонерних компаній з виробництва чаю спричинив за собою створення нових організаційних форм керівництва — керуючих агентств, що дозволили багатьом англійським плантаторам повернутися на батьківщину і перетворитися на рантьє, що живуть на дивіденди з капіталу, вкладеного в чайні плантації.

До початку XX століття 90 % в експорті займали три основні плантаційні культури — чай, каучук та продукти кокосової пальми. Склалося розмежування «сфер впливу»: англійський капітал займав ключові позиції в виробництві, переробки та експорті чаю та інших основних експортних культур, місцевий же капітал вкладався у виробництво так званих другорядних експортних культур (арекова пальма, тютюн, шоколадне дерево, цитронелла), в дрібні текстильні і харчові підприємства, у видобуток графіту і дорогоцінного каміння.

Диференційована політика британської адміністрації щодо різних релігійних громад призвела до посилення етноконфесійної конфронтації. Послідовно наростало протистояння між сингалами-буддистами і тамілами-індуїстами. Зростаючі шовіністичні настрої сингальських націоналістів призвели до виникнення на рубежі XX століття вкрай націоналістичного руху під керівництвом Мунідаси Кумаратунга, спрямованого на створення «чисто сингальского суспільства» на Цейлоні, і було основою для пізнішого оформлення просингальських партій. В [[1905]] році буддійські активісти створили цейлонську лігу соціальних реформ під керівництвом Ананди Кумарасвамі. Конфлікт між буддистами і мусульманами привів до того, що мусульманська буржуазія відкрито стала на бік колоніальних властей і виступила проти передачі влади в руки цейлонців.

В [[1910]] році була здійснена реформа Законодавчої ради, закріплена конституцією [[1912]] року. Згідно з реформою, число членів Ради було збільшено до 21 людини із збереженням більшості за офіційними членами (11 проти 10 неофіційних). Шість офіційних членів (2 рівнинних сингала, 2 таміла, 1 Кандійських сингала, 1 мавр) призначалися генерал-губернатором, який зберігав всю повноту влади, 4 — обиралися на основі високого майнового та освітнього цензу. У число обраних членів входили 2 європейця, 1 ''бюргер'' (нащадок від шлюбів голландців з представниками місцевого населення) та 1 «освічений цейлонець».

== Цейлон в роки Першої світової війни ==
Після оголошення Цейлону воюючою стороною члени Законодавчої ради одноголосно проголосували за надання додаткових фінансових коштів метрополії. Зростання цін на продовольство і предмети першої необхідності, гостра нестача продуктів харчування вели до посилення невдоволення політикою британської влади, з одного боку, і до наростання протиріч між різними соціальними, етнічними та конфесійними групами — з іншого. В результаті в [[1915]] році відбулося повстання, в ході якого прозвучали як антиколоніальні заклики, так і проявилося прагнення окремих угруповань використати повстання в своїх вузькокорисливих цілях, добившись у колоніальної адміністрації окремих поступок за рахунок загальнонаціональних інтересів.

== Цейлон у міжвоєнний період ==
В [[1919]] році виникла перша загальноцейлонська націоналістична організація — Цейлонський національний конгрес (ЦНК). В [[1921]] році всередині ЦНК стався розкол, що призвів до відокремлення тамільських націоналістів, що почали боротьбу за збільшення тамільського представництва в Законодавчій раді, що закріпило традицію побудови політичних партій по національно-релігійним принципом. Проте ні ЦНК, ні Цейлонський тамільський конгрес, ні Цейлонський індійський конгрес (захищав «індійських тамілів»), ні Цейлонська мусульманська ліга (висловлювала вимоги цейлонських маврів) не виставляли своїх представників на виборах до Законодавчої ради як партії: їх представники брали участь у виборах як незалежні кандидати, що не зобов'язані дотримуватися програми своєї партії.

В [[1923]] році була прийнята Конституція Меннінга-Девоншира, відповідно до якої склад членів Законодавчої ради було збільшено до 49, число обраних членів — до 34 осіб (з них 23 обиралися за територіальним, а 11 — за общинним принципом). За англійським губернатором Цейлону залишалося право вето. Виборче право поширювалося на 4 % населення. Провінції отримали можливість здійснювати управління і проводити соціально-економічні заходи в рамках своєї юрисдикції.

З другої половини 1920-х років змінюється концепція політики Великої Британії в Південній Азії у зв'язку з приходом до влади в метрополії лейбористів. Концепція лейбористів в колоніальному питанні полягала в ідеї поступової трансформації імперії в Британську співдружність націй. Тому в [[1927]] році на Цейлоні почала свою діяльність комісія Дономора, результатом роботи якої стало прийняття конституції [[1931]] року, що передбачала введення загального виборчого права і скасування общинного принципу формування законодавчих органів. На зміну Законодавчій раді прийшов Державна рада, що обирається загальним голосуванням за територіальною ознакою.

До кінця [[1937]] року англійський уряд визнав за необхідне змінити конституцію, доручивши це генерал-губернатору Колдекотту. Обговорення «Депеші реформ» Колдекотта визначило політичне життя країни в другій половині 1930-х років і тривало аж до початку Другої світової війни.

== Цейлон у роки Другої світової війни ==
[[5 вересня]] [[1939]] року англійський губернатор Цейлону виступив у Державній раді із заявою про те, що Цейлон є воюючою стороною. Державна рада схвалила рішення про виділення коштів на зміцнення оборони країни, а також запровадження нормованого розподілу продуктів харчування, текстилю та ряду промислових товарів. Англійська адміністрація ввела закон «Про захист Цейлону», що давав владі право розпуску будь-якої політичної організації, а також заборони на проведення зборів і демонстрацій.

Зі вступом у Другу світову війну [[Японська імперія|Японії]] зросло стратегічне значення Цейлону. Порти [[Коломбо]] і [[Тринкомалі]] були перетворені на військові бази. У березні [[1942]] року в Коломбо прибув англійський командувач збройними силами Цейлону Дж. Лейтон, який став головою не тільки військових, а й цивільних адміністративних властей. У Пераденії (поблизу міста [[Канді]]) розмістився штаб командування збройних сил союзників в країнах Південно-Східної Азії на чолі з [[Луїс Маунтбеттен|лордом Маунтбеттеном]].

У 1942 році на Келанійській сесії ЦНК його лідери поставили своєю метою домогтися від англійських колоніальних властей обіцянки розглянути питання про надання Цейлону самоврядування після закінчення війни. Відповідно до досягнутих домовленостей в [[1944]] році на Цейлоні почала роботу Комісія Соулбері для вироблення основ майбутнього державного устрою країни. В [[1943]] році на базі існуючих гуртків з вивчення марксизму була утворена [[Комуністична партія Шрі-Ланки|Комуністична партія Цейлону]].

== Цейлон після Другої світової війни ==
У жовтні [[1945]] року на базі пропозицій Комісії Соулбері була підготовлена «Біла книга» з текстом нової цейлонської конституції, яка, однак, не передбачала повної незалежності для острова, а зберігала його в сфері британської юрисдикції. Пост генерал-губернатора передавався представникам цейлонського суспільства, тим не менш глава законодавчої влади призначався англійським урядом.

У ході протиборства навколо положень Конституції Соулбері стався розкол всередині ЦНК: з нього вийшла права угруповання, яка підтримала англійські пропозиції і утворила Об'єднану національну партію (ОНП). ОНП зайняла провідні позиції в Державній раді і Раді міністрів, ЦНК ж став партією опозиції, відійшов на другий план як потенційний правонаступник владних повноважень від англійської сторони. Тамільські партії, а також Цейлонська мусульманська ліга стояли осторонь від діяльності як ОНП, так і ЦНК, вважаючи їх просингальськими утвореннями, і домагалися від англійської сторони встановлення системи «збалансованого представництва», тобто надання 50 % місць у законодавчих органах сингалам і 50 % місць — представникам національних меншин.

[[4 лютого]] 1948 року був офіційно створений [[домініон Цейлон]].

== Література ==
* «Історія Сходу» (в 6 т.). Т.IV «Схід у новий час (кінець XVIII — початок XX в.)», Кн. 1 — М .: Изд-во «Східна література» РАН, 2004. — ISBN 5-02-018102-1
* «Історія Сходу» (в 6 т.). Т.IV «Схід у новий час (кінець XVIII — початок XX в.)», Кн. 2 — М .: Изд-во «Східна література» РАН, 2005. — ISBN 5-02-018102-1
* «Історія Сходу» (в 6 т.). Т.V «Схід у новітній час: 1914—1945 рр.» — М .: Изд-во «Східна література» РАН, 2006. — ISBN 5-02-018102-1
{{^|1em}} {{Території Британської імперії}}
[[Категорія:Засновані в Азії 1815]]
[[Категорія:Новоісторична Шрі-Ланка]]
[[Категорія:Колишні колонії Великої Британії]]
[[Категорія:Новітня історія Шрі-Ланки]]

Столиця: Коломбо

Мова(и): англійська, сингальська, тамільська

Релігія: християнство, індуїзм, буддизм, іслам

Форма правління: конституційна монархія

Прапор: Герб

Попередник: Наступник

| | Голландський Цейлон | | | Канді (держава) |: | Домініон Цейлон |