text:
# Мій карпатський дідусь
«Мій карпатський дідусь» (робоча назва «Небо-парасолька») — повнометражний художній фільм у жанрі трагікомедія режисера Заза Буадзе.
Стрічка вийшла у прокат 28 грудня 2023 року.

## Сюжет
За сюжетом, молодий італієць українського походження Мікеле живе життям звичайного підлітка в сонячній Італії. Одного дня все перевертається з ніг на голову, і він змушений вирушати у далеку подорож до маленького села Бережниця в Карпатах, де, як виявилось, у нього є дідусь! Перше знайомство відразу йде не за планом -  дід виявляється тим ще буркотливим стариганем, який не знає жодного слова ані англійською, ані італійською. Та й українська Бережниця - не Генуя. Тож онук планує якнайшвидше повернутись додому, але, схоже, він тут застряг…
Стосунки діда й онука перетворюється на битву двох поколінь, але врешті-решт вони обидва дізнаються про велике значення сім'ї та компромісу.

## У ролях
- Богдан Бенюк — Михайло, дідусь
- Сімоне Коста — Мікеле, онук

## Знімальна група
- Режисер: Заза Буадзе
- Продюсери: Володимир Філіппов, Андрій Суярко, Алла Овсяннікова, Олександр Коваленко
- Копродюсери: Олльга Козаревська (Італія), Серджіо Паскару (Молдова), Мілош Шмідмаєр (Чехія)
- Сценаристи: Грігоріс Карантінакіс, Заза Буадзе
- Оператор: Олександр Земляний
- Художник: Ігор Філіппов
- Композитори: Роман Григорів, Ілля Разумейко

## Виробництво
Заза Буадзе та Григоріс Карантінакіс створили сценарій який отримав назву «Незвичайні грецькі похорони в Карпатах». 5 грудня 2018 року Державне агентство України з питань кіно уклало з ТОВ «„Інсайт Медіа“ Продюсерський центр» контракт про надання кінопроєкту «Незвичайні грецькі похорони в Карпатах» державної фінансової підтримки розміром 14 млн 534 тис. 990 грн при загальній вартості виробництва фільму 32 млн 560 тис. грн (Україна: державна підтримка — 14 млн 534 тис. 990 грн; ТОВ «ІнсайтМедіа» — 1 млн 625 тис. грн; Греція: ко-продюсери, європейські фонди, інвестори — 16 млн 250 тис. грн). 23 травня 2019 року новим режисером стрічки «Незвичайні грецькі похорони в Карпатах» став Заза Буадзе замість Григоріса Карантінакіса. Також змінився й копродукційний склад проєкту. Замість Греції у копродукцію увійшли Італія, Молдова та Чехія.
Першу й основну частину фільму знімали восени 2019 року у Карпатах, у невеличкому селищі Бережниця, яке розташоване неподалік Верховини. Зйомки італійської частини було заплановано на початок 2020 року. Коронавірусна хвороба 2019 внесла зміни у графік зйомок, й фільм вдалось дозняти лише у лютому 2021-го. Повністю зйомки фільму й монтаж було завершено у 2023-му році.
Остаточно фільм отримав прокатну назву «Мій карпатський дідусь».

## Копродукція
- Інсайтмедіа продюсерський центр, Україна
- Air Studio 8, Італія
- Pascaru Production, Молдова
- Bio Illusion, Чехія

## Участь у кінофестивалях
- 2023 — Одеський міжнародний кінофестиваль — номінант[4]

title: Мій карпатський дідусь

wikitext:
{{переписати|дата=лютий 2020}}
{{Фільм
| вид               = повнометражний художній фільм
| українська назва  = Мій карпатський дідусь
| оригінальна назва = Мій карпатський дідусь
| зображення        = Незвичайний грецький похорон у Карпатах.jpeg
| зображення розмір =
| підпис            =
| жанр              = [[трагікомедія]]
| режисер           = [[Заза Буадзе]]
| продюсери         = [[Андрій Суярко]], [[Володимир Філіппов]], [[Алла Овсяннікова]], [[Олександр Коваленко]]
| сценаристи        = [[Грігоріс Карантінакіс]], [[Заза Буадзе]]
| актори            = [[Богдан Бенюк]], [[Сімоне Коста]]
| композитори       = [[Григорів Роман Романович|Роман Григорів]], [[Разумейко Ілля Костянтинович|Ілля Разумейко]]
| музика            =
| оператор          = [[Олександр Земляний]]
| художник          = [[Ігор Філіппов]]
| костюмер          = [[Євгенія Ємельяненко]]
| монтаж            = [[Олексій Шамін]], [[Софія Філіппова]]
| звукорежисер      = [[Володимир Третяков]]
| кінокомпанія      = ІнсайтМедіа продюсерський центр {{small|(Україна)}}
Air Studio 8 {{small|(Італія)}}
Pascaru Production {{small|(Молдова)}}
Bio Illusion  {{small|(Чеська Республика)}}
| дистриб'ютор      = [[Svoe kino]] {{small|(Україна)}}
| тривалість        = 116'
| мова              = [[українська]]
[[англійська]]
[[італійська]]
| озвучення українською =
| країни            = Україна
| рік               = 2023
| дата виходу       = 2023
| касові збори      =
| рейтинг           =
}}

'''«Мій карпатський дідусь»''' ''(робоча назва «Небо-парасолька»)'' — повнометражний художній фільм у жанрі [[трагікомедія]] режисера [[Заза Буадзе]].

Стрічка вийшла у прокат 28 грудня 2023 року.

== Сюжет ==
За сюжетом, молодий італієць українського походження Мікеле живе життям звичайного підлітка в сонячній Італії. Одного дня все перевертається з ніг на голову, і він змушений вирушати у далеку подорож до маленького села [[Бережниця (Верховинський район)|Бережниця]] в Карпатах, де, як виявилось, у нього є дідусь! Перше знайомство відразу йде не за планом -  дід виявляється тим ще буркотливим стариганем, який не знає жодного слова ані англійською, ані італійською. Та й українська Бережниця - не Генуя. Тож онук планує якнайшвидше повернутись додому, але, схоже, він тут застряг…

Стосунки діда й онука перетворюється на битву двох поколінь, але врешті-решт вони обидва дізнаються про велике значення сім'ї та компромісу.

== У ролях ==
* [[Бенюк Богдан Михайлович|Богдан Бенюк]] — ''Михайло, дідусь''
* Сімоне Коста — ''Мікеле, онук''

== Знімальна група ==
* Режисер: [[Заза Буадзе]]
* Продюсери: [[Філіппов Володимир Ігоревич|Володимир Філіппов]], Андрій Суярко, Алла Овсяннікова, Олександр Коваленко
* Копродюсери: Олльга Козаревська (Італія), Серджіо Паскару (Молдова), Мілош Шмідмаєр (Чехія)
* Сценаристи: [[Грігоріс Карантінакіс]], [[Заза Буадзе]]
* Оператор: Олександр Земляний
* Художник: Ігор Філіппов
* Композитори: Роман Григорів, Ілля Разумейко

== Виробництво ==
Заза Буадзе та Григоріс Карантінакіс створили сценарій який отримав назву «Незвичайні грецькі похорони в Карпатах». 5 грудня 2018 року [[Державне агентство України з питань кіно]] уклало з ТОВ «„Інсайт Медіа“ Продюсерський центр» контракт про надання кінопроєкту «Незвичайні грецькі похорони в Карпатах» державної фінансової підтримки розміром 14 млн 534 тис. 990 грн при загальній вартості виробництва фільму 32 млн 560 тис. грн ([[Україна]]: державна підтримка — 14 млн 534 тис. 990 грн; ТОВ «ІнсайтМедіа» — 1 млн 625 тис. грн; [[Греція]]: ко-продюсери, європейські фонди, інвестори — 16 млн 250 тис. грн)<ref>{{Cite web|title=У виробництві трагікомедія Грігоріса Карантінакіса «Незвичайні грецькі похорони в Карпатах»|url=http://dergkino.gov.ua/ua/news/show/1792/u_virobnitstvi_tragikomediya_grigorisa_karantinakisa_nezvichayni_gretski_pohoroni_v_karpatah.html|website=dergkino.gov.ua|accessdate=2020-02-03|archive-date=2020-02-03|archive-url=https://web.archive.org/web/20200203142202/http://dergkino.gov.ua/ua/news/show/1792/u_virobnitstvi_tragikomediya_grigorisa_karantinakisa_nezvichayni_gretski_pohoroni_v_karpatah.html}}</ref>. 23 травня 2019 року новим режисером стрічки «Незвичайні грецькі похорони в Карпатах» став [[Заза Буадзе]] замість [[Григоріс Карантінакіс|Григоріса Карантінакіса]]<ref>{{Cite web|title=Новим режисером стрічки «Незвичайні грецькі похорони в Карпатах» став Заза Буадзе|url=https://detector.media/production/article/167767/2019-05-31-novim-rezhiserom-strichki-nezvichaini-gretski-pokhoroni-v-karpatakh-stav-zaza-buadze/|website=detector.media|date=2019-05-31|accessdate=2020-02-03|language=uk}}</ref>. Також змінився й копродукційний склад проєкту. Замість Греції у копродукцію увійшли Італія, Молдова та Чехія.

Першу й основну частину фільму знімали восени 2019 року у Карпатах, у невеличкому селищі [[Бережниця (Верховинський район)|Бережниця]], яке розташоване неподалік [[Верховина|Верховини]]<ref>{{Cite web|url=https://pravda.if.ua/vidbuvsya-dopremyernyj-pokaz-filmu-mij-karpatskyj-didus1/|title=Відбувся перший допрем'єрний показ фільму «Мій карпатський дідусь» – PRAVDA.IF.UA: Новини твого міста|date=2023-12-13|language=uk|access-date=2024-08-02}}</ref>. Зйомки італійської частини було заплановано на початок 2020 року. [[Коронавірусна хвороба 2019]] внесла зміни у графік зйомок, й фільм вдалось дозняти лише у лютому 2021-го. Повністю зйомки фільму й монтаж було завершено у 2023-му році.

Остаточно фільм отримав прокатну назву «Мій карпатський дідусь».

== Копродукція ==
* Інсайтмедіа продюсерський центр, Україна
* Air Studio 8, Італія
* Pascaru Production, Молдова
* Bio Illusion, Чехія

== Участь у кінофестивалях ==
* [[2023]] — [[Одеський міжнародний кінофестиваль]] — номінант<ref>{{Cite web|title=МІЙ КАРПАТСЬКИЙ ДІДУСЬ / MY CARPATHIAN GRANDPA|url=https://submit.oiff.com.ua/post/мій-карпатський-дідусь-my-carpathian-grandpa|website=OIFF|date=2023-08-04|accessdate=2023-12-23|language=uk|first=Anastasia Aneiros|last=Quintero}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{imdb_id|11650320}}
{{Бібліоінформація}}
{{film-ukr-stub}}
{{Портали|Кінематограф}}
[[Категорія:Фільми України 2021]]
[[Категорія:Фільми України 2023]]
[[Категорія:Фільми українською мовою]]
[[Категорія:Фільми італійською мовою]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми, дія яких відбувається в Україні]]

title: Мій карпатський дідусь

Вид: повнометражний художній фільм

Жанр: трагікомедія

Режисер: Заза Буадзе

Продюсери: Андрій Суярко, Володимир Філіппов, Алла Овсяннікова, Олександр Коваленко

Сценаристи: Грігоріс Карантінакіс, Заза Буадзе

У головних · ролях: Богдан Бенюк, Сімоне Коста

Оператор: Олександр Земляний

Композитори: Роман Григорів, Ілля Разумейко

Монтаж: Олексій Шамін, Софія Філіппова

Художник: Ігор Філіппов

Костюмер: Євгенія Ємельяненко

Звукорежисер: Володимир Третяков

Кінокомпанія: ІнсайтМедіа продюсерський центр (Україна) · Air Studio 8 (Італія) · Pascaru Production (Молдова) · Bio Illusion (Чеська Республика)

Дистриб'ютор: Svoe kino (Україна)

Мова: українська · англійська · італійська

Країна: Україна


text:
# Марк II Константинопольський
Марк II Ксілокарав (грец. Μᾶρκος Β΄ Ξυλοκαράβης , болг. Марк Ксилокарав, мак. Марко Ксилокараф, ? — після 1467) — Вселенський Константинопольський патріарх з 1465 по 1466 рр. У 1467 р. він став архієпископом Охридським, і обіймав цю посаду до своєї смерті.

## Життєпис
Щодо раннього життя Марка, нашим основним джерелом є документ сенату Венеції від 26 червня 1466 року, який наказує венеціанському уряду на Криті не допускати Марка та його батька у випадку, якщо вони спробують знайти притулок на острові. З цього документа такі вчені, як Лоран, роблять висновок, що в червні 1466 року Марк був фактично Патріархом, що він і його сім'я раніше перебували на Криті і що вони виступали проти Східно-Західного союзу церков, створеного у Флорентійській раді та за підтримки Венеційської Республіки.
Марк став митрополитом Адріанопольським у 1464 р., а восени 1465 р. (або на початку 1466 р.) його було обрано Патріархом Константинопольським за підтримки таких світських архонтів, як Великий Хартофілакс Георгій Галесіот і Великий Еклезіарх (тобто Голова ризниці) Мануїл (майбутній патріарх Максим III), а також секретар султана Деметрій Кіріцес. З іншого боку, відомо, що деякі єпископи відмовилися поминати його під час Божественної Літургії, на знак того, що вони не визнають його патріархом, ймовірно, звинувачуючи його в симонії.
Марк зіткнувся головним чином з фракцією, що складалася з шляхтичів колишньої Трапезундської імперії, які були змушені переїхати до Стамбула (Константинополя) після падіння Трапезунду під владу Османів у 1461 році. Ця фракція підтримувала власного кандидата на патріарший престол — майбутнього патріарха Симеона Трапезундського. Симеон досяг успіху в отриманні престолу, подарувавши 2000 монет золота як подарунок уряду Османської імперії, таким чином поклавши початок симонійній практиці, яка позначила історію Константинопольського Патріархату на наступні століття. Однак, згідно з Лораном, який ставить патріархат Марка після Симеона, саме Марк купив патріарший офіс, заплативши 2000 монет золота.
Якою б не була причина, Марка було з приниженням скинуто з престолу, під загрозою побиття камінням восени 1466 або на початку 1467 року. Проте незабаром він був реабілітований і призначений султаном Мехмедом II архієпископом Охридським. Охридське архієпископство було на той час напівавтономним головним релігійним центром Османської Болгарії. Дата смерті Марка невідома.

## Спірна хронологія
Серед вчених немає єдиної думки щодо хронології правління Марка II.
Багато вчених, такі як Кімінас (2009), Рансіман (1985), Грумель (1958)  та єпископ Германос Сардеїсський (1933—1938), а також офіційний веб-сайт Вселенського Патріархату дотримується хронік Доротея Монемвазького і поміщає правління Марка II перед Симеоном I, навіть якщо з деякими дещо іншими припущеннями щодо точних дат правління, однак загалом у діапазоні від 1465 до 1467 років.
Лоран (1968), а за ним Подскальський (1988), вважає, що зіткнення з Симеоном відбулися, коли Марк ще був митрополитом Адріанопольським, і ставить правління Симеона раніше правління Марка. Для порівняння основних пропозицій дивіться Список Патріархів Константинопольських. Лише Лоран припускає другий короткий патріархат Марка після першого правління Діонісія I наприкінці 1471 року.

wikiname: ukwiki

title: Марк II Константинопольський

in_language: uk

wikitext:
{{Особа}}
'''Марк II Ксілокарав''' ({{Lang-el|{{lang|grc|Μᾶρκος Β΄ Ξυλοκαράβης}}}} , {{Lang-bg|Марк Ксилокарав}}, {{Lang-mk|Марко Ксилокараф}}, ? — після 1467) — [[Патріарх Константинопольський|Вселенський Константинопольський патріарх]] з 1465 по 1466 рр.{{R|Chronology}} У 1467 р. він став [[Список охридських архієпископів|архієпископом Охридським]], і обіймав цю посаду до своєї смерті.

== Життєпис ==
Щодо раннього життя Марка, нашим основним джерелом є документ сенату Венеції від 26 червня 1466 року, який наказує венеціанському уряду на Криті не допускати Марка та його батька у випадку, якщо вони спробують знайти притулок на острові. З цього документа такі вчені, як Лоран{{R|Laurent}}, роблять висновок, що в червні 1466 року Марк був фактично Патріархом, що він і його сім'я раніше перебували на Криті і що вони виступали проти Східно-Західного союзу церков, створеного у [[Флорентійський собор|Флорентійській раді]] та за підтримки [[Венеційська республіка|Венеційської Республіки]].

Марк став [[митрополит]]ом [[Едірне|Адріанопольським]] у 1464 р.{{R|Snegarov}}, а восени 1465 р. (або на початку 1466 р.) його було обрано Патріархом Константинопольським за підтримки таких [[Мирянин|світських]] [[архонт]]ів, як Великий Хартофілакс Георгій Галесіот і Великий Еклезіарх (тобто Голова ризниці) Мануїл (майбутній патріарх [[Максим III]]), а також секретар [[Султани Османської імперії|султана]] Деметрій Кіріцес.{{R|Laurent}} З іншого боку, відомо, що деякі єпископи відмовилися поминати його під час [[Свята літургія|Божественної Літургії]], на знак того, що вони не визнають його патріархом, ймовірно, звинувачуючи його в [[Симонія|симонії]].

Марк зіткнувся головним чином з фракцією, що складалася з шляхтичів колишньої [[Трапезундська імперія|Трапезундської імперії,]] які були змушені переїхати до [[Стамбул]]а (Константинополя) після падіння Трапезунду під владу Османів у 1461 році. Ця фракція підтримувала власного кандидата на патріарший престол — майбутнього патріарха [[Симеон I Константинопольський|Симеона Трапезундського]].{{R|Runciman}} Симеон досяг успіху в отриманні престолу, подарувавши 2000 монет золота як подарунок [[Османська імперія|уряду Османської імперії]], таким чином поклавши початок [[Симонія|симонійній]] практиці, яка позначила історію Константинопольського Патріархату на наступні століття.{{R|Runciman}} Однак, згідно з Лораном,{{R|Laurent}} який ставить патріархат Марка після Симеона, саме Марк купив патріарший офіс, заплативши 2000 монет золота.

Якою б не була причина, Марка було з приниженням скинуто з престолу{{R|EP}}, під загрозою [[побиття камінням]] восени 1466 або на початку 1467 року. Проте незабаром він був реабілітований і призначений султаном [[Мехмед II Фатіх|Мехмедом II]] [[Список охридських архієпископів|архієпископом Охридським]].{{R|Snegarov}} [[Охридська архієпархія|Охридське архієпископство]] було на той час напівавтономним головним релігійним центром [[Болгарія у складі Османської імперії|Османської Болгарії]]. Дата смерті Марка невідома.

== Спірна хронологія ==
Серед вчених немає єдиної думки щодо хронології правління Марка II.

Багато вчених, такі як Кімінас (2009),{{R|Kiminas}} Рансіман (1985),{{R|Runciman}} Грумель (1958) {{R|Grumel}} та єпископ Германос Сардеїсський (1933—1938){{R|Sardeon}}, а також офіційний веб-сайт Вселенського Патріархату{{R|EP}} дотримується хронік Доротея Монемвазького і поміщає правління Марка II перед [[Симеон I Константинопольський|Симеоном I]], навіть якщо з деякими дещо іншими припущеннями щодо точних дат правління, однак загалом у діапазоні від 1465 до 1467 років.

Лоран (1968),{{R|Laurent}} а за ним Подскальський (1988),{{R|Podskalsky}} вважає, що зіткнення з Симеоном відбулися, коли Марк ще був митрополитом Адріанопольським, і ставить правління Симеона раніше правління Марка. Для порівняння основних пропозицій дивіться [[Список Константинопольських патріархів|Список Патріархів Константинопольських]]. Лише Лоран припускає другий короткий патріархат Марка після першого правління [[Діонісій I (патріарх Константинопольський)|Діонісія I]] наприкінці 1471 року.

== Примітки ==
{{Reflist|2|refs=<ref name="Snegarov">{{cite book |title= История на Охридската архиепископия-патриаршия, vol 2 |edition=2 |last=Snegarov |first=Ivan |year=1995 |orig-year=1932 |isbn=954-430-345-6 |location=Sofia |pages=184–6}}{{in lang|bg}}</ref>
<ref name="Kiminas">{{cite book |title=The Ecumenical Patriarchate |last=Kiminas |first=Demetrius |year=2009 |publisher=Wildside Press LLC |isbn=978-1-4344-5876-6 |page=37,45}}</ref>
<ref name="EP">{{cite web |url=http://www.ec-patr.org/list/index.php?lang=en&id=165 |title=Mark II |publisher=Ecumenical Patriarchate |access-date=24 липня 2011}}</ref>
<ref name="Chronology">Chronology according to Kiminas (2009). For other proposals see section [[#Chronology|Disputed Chronology]].</ref>
<ref name="Laurent">{{cite journal| last=Vitalien |first=Laurent |title=Les premiers patriarches de Constantinople sous la domination turque (1454-1476) |journal=Revue des études byzantines | issue=26| year=1968 |pages=229-263(241-2,254-5)| doi=10.3406/rebyz.1968.1407}}{{in lang|fr}}</ref>
<ref name="Runciman">{{cite book | last = Runciman | first = Steven | title = The Great Church in captivity | publisher = Cambridge University Press | year = 1985 | isbn = 978-0-521-31310-0 | pages = [https://archive.org/details/greatchurchincap00sirs/page/193 193–4,200] | url-access = registration | url = https://archive.org/details/greatchurchincap00sirs/page/193 }}</ref>
<ref name="Podskalsky">{{cite book | last = Podskalsky | first = Gerhard | title = Griechische Theologie in der Zeit der Türkenherrschaft (1453-1821) : die Orthodoxie im Spannungsfeld der nachreformatorischen Konfessionen des Westens | publisher = C.H. Beck | location = Munchen | year = 1988 | isbn = 978-3-406-32302-7 |page=398 |url=https://books.google.com/books?id=McDOLwBoM9kC&pg=PA398 }}{{in lang|de}}</ref>
<ref name="Sardeon">{{cite journal| author=Σάρδεων Γερμανός  |title=Συµβολή εις τους πατριαρχικούς καταλόγους Κωνσταντινουπόλεως από της αλώσεως και εξής |journal=Ορθοδοξία | issue=8–13| year=1933–38}}{{in lang|el}}</ref>
<ref name="Grumel">{{cite book | last=Grumel| first =Venance | title=Traité d'études byzantines, vol. I: La chronologie| publisher =Presses universitaires de France| location=Paris| year=1958 |page=437}}{{in lang|fr}}</ref>}}

== Джерела ==
* Kiminas, Demetrius (2009). The Ecumenical Patriarchate: A History of Its Metropolitanates with Annotated Hierarch Catalogs. Wildside Press LLC. ISBN 9781434458766.
* Laurent, Vitalien (1968). "Les premiers patriarches de Constantinople sous la domination turque (1454-1476): Succession et chronologie d'après un catalogue inédit". Revue des études byzantines. 26: 229–263. doi:10.3406/rebyz.1968.1407.
* Runciman, Steven (1985) [1968]. The Great Church in Captivity: A Study of the Patriarchate of Constantinople from the Eve of the Turkish Conquest to the Greek War of Independence (2nd ed.). Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 9780521313100.
{{s-start}}
{{succession box|
before=[[Геннадій Схоларій]]|
title=[[Список Константинопольських патріархів|Константинопольський патріарх]]|
years=1465 —1466|
after=[[Симеон I Константинопольський|Симеон I]]}}
{{s-end}}
{{Константинопольські патріархи}}
{{Authority control}}

[[Категорія:Константинопольські патріархи]]

title: Марк II Константинопольський

Народився: · Константинополь

Країна: Східна Римська імперія

Діяльність: священник

Посада: Константинопольський патріархат


text:
# Чулаккурганський сільський округ
Чулаккурга́нський сільський округ (каз. Шолаққорған ауылдық округі, рос. Чулаккурганский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Сузацького району Туркестанської області Казахстану. Адміністративний центр — село Чулаккурган.
Населення — 20908 осіб (2021; 13901 у 2009, 13756 у 1999, 12493 у 1989).
Станом на 1989 рік існувала Чулаккурганська сільська рада (села Абай, Балдису, Жеткеншек, Калініно, Карабулак, Чулаккурган). 2024 року ліквідовано села Жеткеншек та Теріскей.

## Склад
До складу округу входять такі населені пункти:
| Населений пункт   | Колишні назви | Населення, осіб (1989) | Населення, осіб (1999) | Населення, осіб (2009) | Населення, осіб (2021) |
| ----------------- | ------------- | ---------------------- | ---------------------- | ---------------------- | ---------------------- |
| Абай, село        | -             | 612                    | 471                    | 529                    | 636                    |
| Балдису, село     | -             | 425                    | 295                    | 311                    | 326                    |
| Карабулак, село   | -             | 193                    | 195                    | 199                    | 198                    |
| Чулаккурган, село | -             | 8575                   | 8727                   | 7934                   | 19090                  |
| --Жеткеншек, село | -             | 402                    | 348                    | 392                    | 632                    |
| --Теріскей, село  | Калініно      | 2286                   | 3720                   | 4536                   | 26                     |

title: Чулаккурганський сільський округ

wikitext:
{{Сільський округ Казахстану
| назва укр.      = Чулаккурганський сільський округ
| назва ін.       = {{lang-kk|Шолаққорған ауылдық округі}}
| прапор          =
| опис прапора    =
| герб            =
| опис герба      =
| розташування    =
| мапа            =
| область         = [[Туркестанська область]]
| район           = [[сузацький район (Казахстан)|Сузацький район]]
| утворений       =
| населення       = 20908 осіб
| дані            = [[2021]]{{KAZ-pop-stat-2021}}
| площа           = 2704,19<ref>[https://adilet.zan.kz/rus/docs/G22UL00133M Решение Созакского районного маслихата Туркестанской области от 30 сентября 2022 года № 133 «Об утверждении плана по управлению пастбищами и их использованию в Созакском районе на 2022-2023 годы»] - Информационно-правовая система нормативных правовых актов Республики Казахстан {{ref-ru}}</ref>
| густота         = 7,73
| код округу      =
| поштові індекси =
| центр           = село [[Чулаккурган]]
| аули            =
| села            = 4
| інші НП         =
| адреса          =
| вебсторінка     =
| голова округу   =
}}

'''Чулаккурга́нський сільський округ''' ({{lang-kk|Шолаққорған ауылдық округі}}, {{lang-ru|Чулаккурганский сельский округ}}) — [[адміністративний поділ Казахстану|адміністративна одиниця]] у складі [[сузацький район (Казахстан)|Сузацького району]] [[Туркестанська область|Туркестанської області]] [[Казахстан]]у. Адміністративний центр — село [[Чулаккурган]].

Населення — 20908 осіб ([[2021]]; 13901 у [[2009]], 13756 у [[1999]], 12493 у [[1989]]).

Станом на 1989 рік існувала '''Чулаккурганська сільська рада''' (села Абай, Балдису, Жеткеншек, Калініно, Карабулак, ''Чулаккурган''). [[2024]] року ліквідовано села '''Жеткеншек''' та '''Теріскей'''<ref>https://adilet.zan.kz/rus/docs/V24U0663613</ref>.

== Склад ==
До складу округу входять такі населені пункти:
{| align="center" class="standard" class="wikitable sortable"
|+
! |Населений пункт
! |Колишні назви
! |Населення,
осіб ([[1989]])
! |Населення,
осіб ([[1999]])
! |Населення,
осіб ([[2009]])
! |Населення,
осіб ([[2021]])
|-----
| [[абай (Сузацький район)|Абай]], село
| -
| align="right"| 612
| align="right"| 471
| align="right"| 529
| align="right"| 636
|-----
| [[Балдису]], село
| -
| align="right"| 425
| align="right"| 295
| align="right"| 311
| align="right"| 326
|-----
| [[карабулак (Сузацький район)|Карабулак]], село
| -
| align="right"| 193
| align="right"| 195
| align="right"| 199
| align="right"| 198
|-----
| [[Чулаккурган]], село
| -
| align="right"| 8575
| align="right"| 8727
| align="right"| 7934
| align="right"| 19090
|-----
| --Жеткеншек, село
| -
| align="right"| 402
| align="right"| 348
| align="right"| 392
| align="right"| 632
|-----
| --Теріскей, село
| Калініно
| align="right"| 2286
| align="right"| 3720
| align="right"| 4536
| align="right"| 26
|+
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Сузацький район (Казахстан)}}

{{Kazakhstan-geo-stub}}

[[Категорія:Сільські округи Сузацького району (Казахстан)]]

title: Основні дані

Область: Туркестанська область

Район: Сузацький район

Густота населення: 7,73 осіб/км²

title: Населені пункти

Адміністративний центр: село Чулаккурган


text:
# Прапор Верхньосадового
Прапор Верхньосадового затверджений 3 серпня 2004 р. рішенням  Верхньосадівської сільської ради.

## Опис прапора
Зелене прямокутне полотнище із співвідношенням сторін 2:3, з червоною діагональною смужкою з верхнього від древка кута, облямованою вузькими чорно-білими смужками. У центрі червоної смуги білий меч із золотим руків'ям, покладений на жовтий лавровий вінок. Згори жовте виноградне гроно з жовтими листками, а знизу — жовте яблуко із жовтим листком. Ширина червоної смуги становить 3/8 ширини прапора.

title: Прапор Верхньосадового

wikitext:
{{Картка:Прапор|
|назва        = Прапор Верхньосадового
|зображення   = Flag of Verhnesadovoe (Sevastopol).svg
|використання = 110000
|пропорції    = 2:3
|затверджений = [[3 серпня]] [[2004]]
|дизайн       =
|колір1       = зелений
|колір2       = червоний
|колір3       = жовтий
|тип          = сільський
}}

'''Прапор [[Верхньосадове|Верхньосадового]]''' затверджений [[3 серпня]] [[2004]] р. рішенням [[Верхньосадівська сільська рада| Верхньосадівської сільської ради]].

== Опис прапора ==
Зелене прямокутне полотнище із співвідношенням сторін 2:3, з червоною діагональною смужкою з верхнього від [[древко|древка]] кута, облямованою вузькими чорно-білими смужками. У центрі червоної смуги білий [[меч]] із золотим руків'ям, покладений на жовтий [[лавр]]овий [[вінок]]. Згори жовте [[виноград]]не гроно з жовтими листками, а знизу — жовте [[яблуко]] із жовтим листком. Ширина червоної смуги становить 3/8 ширини прапора.

== Див. також ==
* [[Герб Верхньосадового]]
* [[Верхньосадове]]

== Посилання ==
* [http://www.heraldry.com.ua/index.php3?lang=U&context=info&id=3485#verh Українська геральдика]
{{Прапори населених пунктів Бахчисарайського району}}
[[Категорія:Верхньосадове]]
[[Категорія:Прапори сіл АР Крим|Верхньосадове]]

title: Прапор Верхньосадового

Затверджений: 3 серпня 2004

Кольори: | | зелений | | | червоний | | | жовтий |

Тип: сільський


text:
# Джеймі Гемптон
Джеймі Гемптон (англ. Jamie Hampton; нар. 8 січня 1990) — колишня американська тенісистка.
Найвищу одиночну позицію світового рейтингу — 24 місце досягла 29 липня, 2013, парну — 74 місце — 21 травня, 2012 року.
Здобула 5 одиночних та 5 парних титулів туру ITF.
Найвищим досягненням на турнірах Великого шолома було 4 коло в одиночному розряді.
Завершила кар'єру 2020 року.

## Фінали турнірів WTA

### Одиночний розряд: 1 (поразка)
| Легенда                       |
| ----------------------------- |
| Турніри Великого шолома (0–0) |
| Premier M & Premier 5 (0–0)   |
| Premier (0–1)                 |
| International (0–0)           |

| Результат | Дата           | Турнір                       | Покриття | Суперниця     | Рахунок  |
| --------- | -------------- | ---------------------------- | -------- | ------------- | -------- |
| Поразка   | 22 червня 2013 | Eastbourne International, UK | Трава    | Олена Весніна | 2–6, 1–6 |

### Парний розряд: 1 (поразка)
| Легенда                       |
| ----------------------------- |
| Турніри Великого шолома (0–0) |
| Premier M & Premier 5 (0–0)   |
| Premier (0–0)                 |
| International (0–1)           |

| Результат | Дата            | Турнір                    | Покриття | Партнерка      | Суперниці                 | Рахунок          |
| --------- | --------------- | ------------------------- | -------- | -------------- | ------------------------- | ---------------- |
| Поразка   | 18 вересня 2011 | Tournoi de Québec, Канада | Тверде   | Анна Татішвілі | Ракел Атаво Абігейл Спірс | 1–6, 6–3, [6–10] |

## Фінали ITF
| турніри $100,000 |
| турніри $75,000  |
| турніри $50,000  |
| турніри $25,000  |
| турніри $10,000  |

### Одиночний розряд: 12 (5–7)
| Результат | Ранг | Дата             | Місце                  | Покриття | Суперниця            | Рахунок       |
| Поразка   | 1.   | 25 червня 2006   | ITF Форт-Верт, США     | Тверде   | Алекса Ґлетч         | 4–6, 1–6      |
| Поразка   | 2.   | 23 червня 2008   | ITF Вічита, США        | Тверде   | Лорен Ембрі          | 3–6, 4–6      |
| Перемога  | 3.   | 18 жовтня 2009   | ITF Клівленд, США      | Тверде   | Кайл Макфілліпс      | 6-4, 6-1      |
| Поразка   | 4.   | 24 січня 2010    | ITF Лутц, США          | Ґрунт    | Менді Мінелла        | 2–6, 6–4, 2–6 |
| Поразка   | 5.   | 7 березня 2010   | ITF Гаммонд, США       | Тверде   | Чжан Шуай            | 2–6, 1–6      |
| Поразка   | 6.   | 11 квітня 2010   | ITF Джексон, США       | Ґрунт    | Мір'яна Лучич-Бароні | 5–7, 3–6      |
| Перемога  | 7.   | 18 квітня 2010   | ITF Оспрі, США         | Ґрунт    | Флоренсія Молінеро   | 6–1, 6–3      |
| Перемога  | 8.   | 27 червня 2010   | Boston Challenger, США | Тверде   | Медісон Бренгл       | 6–2, 6–1      |
| Перемога  | 9.   | 11 липня 2010    | ITF Грейпвайн, США     | Тверде   | Нара Курумі          | 6–3, 6–4      |
| Перемога  | 10.  | 13 вересня 2010  | ITF Реддінг, США       | Тверде   | Єлена Панджич        | 3–6, 6–1, 6–4 |
| Поразка   | 11.  | 7 листопада 2010 | Grapevine Classic, США | Тверде   | Варвара Лепченко     | 6–7(1), 4–6   |
| Поразка   | 12.  | 7 серпня 2011    | Vancouver Open, Канада | Тверде   | Александра Возняк    | 3–6, 1–6      |

### Парний розряд: 9 (5–4)
| Результат | Ранг | Дата              | Турнір                   | Покриття | Партнерка            | Суперниці                           | Рахунок             |
| --------- | ---- | ----------------- | ------------------------ | -------- | -------------------- | ----------------------------------- | ------------------- |
| Поразка   | 1.   | 21 вересня 2009   | ITF Обрегон, Мексика     | Тверде   | Вітні Джонс          | Наталія Гітлер Андреа Кох-Бенвенуто | 6–7, 4–6            |
| Перемога  | 2.   | 18 жовтня 2009    | ITF Клівленд, США        | Ґрунт    | Грейс Мін            | Тарака Бертранд Елізабет Лампкін    | 6–1, 6–2            |
| Поразка   | 3.   | 8 листопада 2009  | ITF Рок-Гілл, США        | Ґрунт    | Лорен Албанезе       | Шерон Фічмен Анна Татішвілі         | 6–7(5), 6–4, [3–10] |
| Перемога  | 4.   | 3 квітня 2010     | ITF Пелам, США           | Ґрунт    | Меллорі Сесіл        | Чжань Цзіньвей Ніколь Кріз          | 6–4, 6–3            |
| Перемога  | 5.   | 13 лютого 2011    | ITF Мідленд, США         | Тверде   | Анна Татішвілі       | Ірина Фалконі Алісон Ріск           | w/o                 |
| Поразка   | 6.   | 7 серпня 2011     | Vancouver Open, Канада   | Тверде   | Ноппаван Летчівакарн | Крістіна Плішкова Кароліна Плішкова | 7–5, 2–6, [2–10]    |
| Поразка   | 7.   | 9 жовтня 2011     | Kansas City Classic, США | Тверде   | Айла Том'янович      | Марія Абрамович Ева Грдінова        | 6–2, 2–6, [4–10]    |
| Перемога  | 8.   | 1 листопада 2011  | Grapevine Classic, США   | Тверде   | Чжан Шуай            | Ліндсей Лі-Вотерс Меган Мултон-Леві | 6–4, 6–0            |
| Перемога  | 9.   | 13 листопада 2011 | Phoenix Classic, США     | Тверде   | Айла Томлянович      | Марія Санчес Ясмін Шнак             | 3–6, 6–3, 6–3       |

## Часова шкала результатів на турнірах Великого шлему
| W | Ф | ПФ | ЧФ | #Р | КТ | К# | DNQ | A | NH |

### Одиночний розряд
| Турнір                                 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | SR     | W–L  |
| -------------------------------------- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ------ | ---- |
| Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу |      | 1р   | 2р   | 3р   |      |      | 0 / 3  | 3–3  |
| Відкритий чемпіонат Франції з тенісу   |      | LQ   | 1р   | 2р   |      |      | 0 / 2  | 3–2  |
| Вімблдонський турнір                   |      |      | 2р   | 1р   |      |      | 0 / 1  | 1–2  |
| Відкритий чемпіонат США з тенісу       | 1р   | 1р   | 1р   | 3р   |      |      | 0 / 4  | 2–4  |
| В-П                                    | 0–1  | 0–2  | 2–4  | 7–4  | 0–0  | 0–0  | 0 / 11 | 9–11 |

### Парний розряд
| Турнір                                 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | SR    | W–L |
| -------------------------------------- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ----- | --- |
| Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу |      |      |      |      |      |      |      |      |      |      | 0 / 0 | 0–0 |
| Відкритий чемпіонат Франції з тенісу   |      |      |      |      |      |      |      |      |      |      | 0 / 0 | 0–0 |
| Вімблдонський турнір                   |      |      |      |      |      |      |      |      |      |      | 0 / 0 | 0–0 |
| Відкритий чемпіонат США з тенісу       | 1р   | 1р   | 1р   |      | 2р   | 1р   |      |      |      |      | 0 / 5 | 1–5 |
| В-П                                    | 0–1  | 0–1  | 0–1  | 0–0  | 1–1  | 0–1  | 0–0  | 0–0  | 0–0  | 0–0  | 0 / 5 | 1–5 |

title: Джеймі Гемптон

wikitext:
{{Othernames|Гемптон (прізвище)|Гемптон}}
{{Тенісист
|ім'я_гравця         = Джеймі Гемптон
 Jamie Hampton
|фото                = Hampton RG13 (5) (9379233670).jpg
|громадянство        = {{USA}}
|місце_проживання    = [[Оберн (Алабама)|Оберн]], Алабама, США
|дата_народження     = 8 січня 1990
|місце_народження    = [[Франкфурт-на-Майні]], [[Федеративна Республіка Німеччина (1949—1990)]]
|дата_смерті         =
|місце_смерті        =
|зріст               = 173
|вага                =
|початок_кар'єри     = Вересень 2009
|завершення_кар'єри  = Травень 2020
|робоча_рука         = права
|бекхенд = дворучний
|тренер              =
|призові_гроші       = US$ 1,017,477
|одиночні_результати             = 184–113
|одиночних_титулів               = 5 ITF
|найвища_одиночна_позиція        = Ранг 24 (29 липня 2013)
|поточна_одиночна_позиція        =
|результати_Australian_Open      = 3р ([[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 2013, жінки, одиночний розряд|2013]])
|результати_Roland_Garros        = 4р ([[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 2013, жінки, одиночний розряд|2013]])
|результати_Wimbledon            = 2р ([[Вімблдонський турнір 2012, жінки, одиночний розряд|2012]])
|результати_US_Open              = 3р ([[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2013, жінки, одиночний розряд|2013]])
|результати_на_World_Tour_Finals =
|результати_Олімпіади            =
|парні_результати                  = 47–40
|парних_титулів                    = 5 ITF
|найвища_парна_позиція             = Ранг 74 (21 травня 2012)
|результати_парні_Australian_Open  =
|результати_парні_Roland_Garros    =
|результати_парні_Wimbledon        =
|результати_парні_US_Open          = 2р ([[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2010, жінки, парний розряд|2010]])
|результати_парні_Олімпіади        =
|результати_мікст_Australian_Open  =
|результати_мікст_Roland_Garros    =
|результати_мікст_Wimbledon        =
|результати_мікст_US_Open          =
|результати_мікст_Олімпіади        =
|останнє_оновлення   =
|медалі              =
}}

'''Джеймі Гемптон''' ({{lang-en|Jamie Hampton}}; {{н|ж}} 8 січня 1990) — колишня американська тенісистка.
Найвищу одиночну позицію світового рейтингу — 24 місце досягла 29 липня, 2013, парну — 74 місце — 21 травня, 2012 року.
Здобула 5 одиночних та 5 парних титулів туру ITF.
Найвищим досягненням на турнірах Великого шолома було 4 коло в одиночному розряді.
Завершила кар'єру 2020 року.

== Фінали турнірів WTA ==
=== Одиночний розряд: 1 (поразка) ===
{|class="wikitable" style="font-size:90%;
|-
! Легенда
|-
| style="background:#f3e6d7;"|Турніри Великого шолома (0–0)
|-
| style="background:#e9e9e9;"|Premier M & Premier 5 (0–0)
|-
| style="background:#d4f1c5;"|Premier (0–1)
|-
| International (0–0)
|}

{|class=wikitable
!style="width:50px"|Результат
!style="width:130px"|Дата
!style="width:200px"|Турнір
!style="width:60px"|Покриття
!style="width:170px"|Суперниця
!style="width:100px" class="unsortable"|Рахунок
|- style="background:#d4f1c5;"
|bgcolor=FFA07A|Поразка
|22 червня 2013
|[[Eastbourne International]], UK
|Трава
|{{flagicon|RUS}} [[Весніна Олена Сергіївна|Олена Весніна]]
|2–6, 1–6
|}

=== Парний розряд: 1 (поразка) ===
{|class="wikitable" style="font-size:90%;
|-
! Легенда
|-
| style="background:#f3e6d7;"|Турніри Великого шолома (0–0)
|-
| style="background:#e9e9e9;"|Premier M & Premier 5 (0–0)
|-
| style="background:#d4f1c5;"|Premier (0–0)
|-
| International (0–1)
|}

{|class=wikitable
!style="width:50px"|Результат
!style="width:130px"|Дата
!style="width:200px"|Турнір
!style="width:60px"|Покриття
!style="width:170px"|Партнерка
!style="width:170px"|Суперниці
!style="width:120px" class="unsortable"|Рахунок
|-
|style="background:#ffa07a;"|Поразка
|18 вересня 2011
|[[Tournoi de Québec]], Канада
|Тверде
|{{flagicon|GEO}} [[Анна Татішвілі]]
|{{flagicon|USA}} [[Ракел Атаво]]
{{flagicon|USA}} [[Абігейл Спірс]]
|1–6, 6–3, [6–10]
|}

== Фінали ITF ==
{|class="wikitable" style="font-size:85%; width:13%;"
|- style="background:#f88379;"
| турніри $100,000
|- style="background:#f7e98e;"
| турніри $75,000
|- style="background:#addfad;"
| турніри $50,000
|- style="background:lightblue;"
| турніри $25,000
|- style="background:#f0f8ff;"
| турніри $10,000
|}

=== Одиночний розряд: 12 (5–7) ===
{|class="sortable wikitable"
|-
| span="130"|Результат
! span="75"|Ранг
! span="130"|Дата
! span="250"|Місце
! span="75"|Покриття
! span="150"|Суперниця
! span="115"|Рахунок
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 1.
| 25 червня 2006
| ITF [[Форт-Верт]], США
| Тверде
| {{flagicon|USA}} [[Алекса Ґлетч]]
| 4–6, 1–6
|- bgcolor="#f0f8ff"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 2.
| 23 червня 2008
| ITF [[Вічита]], США
| Тверде
| {{flagicon|USA}} [[Лорен Ембрі]]
| 3–6, 4–6
|- style="background:#f0f8ff;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 3.
| 18 жовтня 2009
| ITF [[Клівленд]], США
| Тверде
| {{flagicon|USA}} [[Кайл Макфілліпс]]
| 6-4, 6-1
|-style="background:lightblue;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 4.
| 24 січня 2010
| ITF [[Лутц (Флорида)|Лутц]], США
| Ґрунт
| {{flagicon|LUX}} [[Менді Мінелла]]
| 2–6, 6–4, 2–6
|-style="background:lightblue;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 5.
| 7 березня 2010
| ITF Гаммонд, США
| Тверде
| {{flagicon|CHN}} [[Чжан Шуай]]
| 2–6, 1–6
|- bgcolor=lightblue
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 6.
| 11 квітня 2010
| ITF Джексон, США
| Ґрунт
| {{flagicon|CRO}} [[Мір'яна Лучич-Бароні]]
| 5–7, 3–6
|-style="background:lightblue;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 7.
| 18 квітня 2010
| ITF [[Оспрі (Флорида)|Оспрі]], США
| Ґрунт
| {{flagicon|ARG}} [[Флоренсія Молінеро]]
| 6–1, 6–3
|-style="background:#addfad;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 8.
| 27 червня 2010
| Boston Challenger, США
| Тверде
| {{flagicon|USA}} [[Медісон Бренгл]]
| 6–2, 6–1
|-style="background:#addfad;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 9.
| 11 липня 2010
| ITF [[Грейпвайн (Техас)|Грейпвайн]], США
| Тверде
| {{flagicon|JPN}} [[Нара Курумі]]
| 6–3, 6–4
|- style="background:lightblue;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 10.
| 13 вересня 2010
| ITF Реддінг, США
| Тверде
| {{flagicon|CRO}} [[Єлена Панджич]]
| 3–6, 6–1, 6–4
|-style="background:#addfad;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 11.
| 7 листопада 2010
| [[Grapevine Women's $50,000 Tennis Classic|Grapevine Classic]], США
| Тверде
| {{flagdeco|USA}} [[Варвара Лепченко]]
| 6–7(1), 4–6
|-style="background:#f88379;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 12.
| 7 серпня 2011
| [[Vancouver Open]], Канада
| Тверде
| {{flagicon|CAN}} [[Александра Возняк]]
| 3–6, 1–6
|}

=== Парний розряд: 9 (5–4) ===
{|class="sortable wikitable" style=font-size:97%
! Результат
! Ранг
! Дата
! Турнір
! Покриття
! Партнерка
! Суперниці
! class="unsortable"|Рахунок
|- bgcolor=f0f8ff
| bgcolor=FFA07A |Поразка
| 1.
| 21 вересня 2009
| ITF Обрегон, Мексика
| Тверде
| {{flagicon|USA}} [[Вітні Джонс]]
| {{flagicon|BRA}} [[Наталія Гітлер]]
 {{flagicon|CHI}} [[Андреа Кох-Бенвенуто]]
| 6–7, 4–6
|-
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 2.
| 18 жовтня 2009
| ITF [[Клівленд]], США
| Ґрунт
| {{flagicon|USA}} [[Грейс Мін]]
| {{flagicon|USA}} [[Тарака Бертранд]]
 {{flagicon|USA}} [[Елізабет Лампкін]]
| 6–1, 6–2
|- style="background:lightblue;"
| bgcolor=FFA07A|Поразка
| 3.
| 8 листопада 2009
| ITF Рок-Гілл, США
| Ґрунт
| {{flagicon|USA}} [[Лорен Албанезе]]
| {{flagicon|CAN}} [[Шерон Фічмен]]
 {{flagicon|USA}} [[Анна Татішвілі]]
| 6–7(5), 6–4, [3–10]
|- style="background:lightblue;"
| style="background:#98fb98;"|Перемога
| 4.
| 3 квітня 2010
| ITF Пелам, США
| Ґрунт
| {{flagicon|USA}} [[Меллорі Сесіл]]
| {{flagicon|TPE}} [[Чжань Цзіньвей]]
 {{flagicon|AUS}} [[Ніколь Кріз]]
| 6–4, 6–3
|- style="background:#f88379;"
| bgcolor=98FB98 | Перемога
| 5.
| 13 лютого 2011
| ITF Мідленд, США
| Тверде
| {{flagicon|USA}} Анна Татішвілі
| {{flagicon|USA}} [[Ірина Фалконі]]
 {{flagicon|USA}} [[Алісон Ріск]]
| w/o
|- style="background:#f88379;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 6.
| 7 серпня 2011
| [[Vancouver Open]], Канада
| Тверде
| {{flagicon|THA}} [[Ноппаван Летчівакарн]]
| {{flagicon|CZE}} [[Крістіна Плішкова]]
 {{flagicon|CZE}} [[Кароліна Плішкова]]
| 7–5, 2–6, [2–10]
|- style="background:#addfad;"
| style="background:#ffa07a;"|Поразка
| 7.
| 9 жовтня 2011
| [[Q Hotel & Spa Women's Pro Tennis Classic|Kansas City Classic]],
США
| Тверде
| {{flagicon|AUS}} [[Айла Том'янович]]
| {{flagicon|CRO}} [[Марія Абрамович]]
 {{flagicon|CZE}} [[Ева Грдінова]]
| 6–2, 2–6, [4–10]
|- style="background:#addfad;"
| bgcolor=98FB98 | Перемога
| 8.
| 1 листопада 2011
| Grapevine Classic, США
| Тверде
| {{flagicon|CHN}} [[Чжан Шуай]]
| {{flagicon|USA}} [[Ліндсей Лі-Вотерс]]
 {{flagicon|USA}} [[Меган Мултон-Леві]]
| 6–4, 6–0
|- style="background:#f7e98e;"
| bgcolor=98FB98 | Перемога
| 9.
| 13 листопада 2011
| [[Goldwater Women's Tennis Classic|Phoenix Classic]], США
| Тверде
| {{flagicon|AUS}} Айла Томлянович
| {{flagicon|USA}} [[Марія Санчес]]
 {{flagicon|USA}} [[Ясмін Шнак]]
| 3–6, 6–3, 6–3
|}

== Часова шкала результатів на турнірах Великого шлему ==
{{Performance key|short=yes|active=no}}

=== Одиночний розряд ===
{|class=wikitable style=text-align:center;font-size:97%
!width=150|Турнір!!width=35|[[Тур WTA 2010|2010]]!!width=35|[[Тур WTA 2011|2011]]!!width=35|[[Тур WTA 2012|2012]]!!width=35|[[Тур WTA 2013|2013]]!!width=35|[[Тур WTA 2014|2014]]!!width=45|[[Тур WTA 2015|2015]]!!{{Tooltip|SR|Strike rate}}!!width=45|{{Tooltip|W–L|В-П}}
|-
|align=left|[[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу]]
|
|bgcolor=afeeee|[[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 2011, жінки, одиночний розряд|1р]]
|bgcolor=afeeee|[[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 2012, жінки, одиночний розряд|2р]]
|bgcolor=afeeee|[[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу 2013, жінки, одиночний розряд|3р]]
|
|
|0 / 3
|3–3
|-
|align=left|[[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу]]
|
|[[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 2016, жінки, одиночний розряд, кваліфікація|LQ]]
|bgcolor=afeeee|[[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 2012, жінки, одиночний розряд|1р]]
|bgcolor=afeeee|[[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 2013, жінки, одиночний розряд|2р]]
|
|
|0 / 2
|3–2
|-
|align=left|[[Вімблдонський турнір]]
|
|
|bgcolor=afeeee|[[Вімблдонський турнір 2012, жінки, одиночний розряд|2р]]
|bgcolor=afeeee|[[Вімблдонський турнір 2013, жінки, одиночний розряд|1р]]
|
|
|0 / 1
|1–2
|-
|align=left|[[Відкритий чемпіонат США з тенісу]]
|bgcolor=afeeee|[[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2010, жінки, одиночний розряд|1р]]
|bgcolor=afeeee|[[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2011, жінки, одиночний розряд|1р]]
|bgcolor=afeeee|[[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2012, жінки, одиночний розряд|1р]]
|bgcolor=afeeee|[[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2013, жінки, одиночний розряд|3р]]
|
|
|0 / 4
|2–4
|-
!style=text-align:left|В-П
!0–1
!0–2
!2–4
!7–4
!0–0
!0–0
!0 / 11
!9–11
|}

=== Парний розряд ===
{| class="wikitable" style="text-align:center;font-size:97%"
! width="150" |Турнір!! width="35" |[[Тур WTA 2006|2006]]!! width="35" |[[Тур WTA 2007|2007]]!! width="35" |[[Тур WTA 2008|2008]]!! width="35" |[[Тур WTA 2009|2009]]!! width="35" |[[Тур WTA 2010|2010]]!! width="35" |[[Тур WTA 2011|2011]]!! width="35" |[[Тур WTA 2012|2012]]!! width="35" |[[Тур WTA 2013|2013]]!! width="35" |[[Тур WTA 2014|2014]]!![[Тур WTA 2015|2015]]!! width="45" |{{Tooltip|SR|Strike rate}}!! width="45" |{{Tooltip|W–L|В-П}}
|-
| align="left" |[[Відкритий чемпіонат Австралії з тенісу]]
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|0 / 0
|0–0
|-
| align="left" |[[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу]]
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|0 / 0
|0–0
|-
| align="left" |[[Вімблдонський турнір]]
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|0 / 0
|0–0
|-
| align="left" |[[Відкритий чемпіонат США з тенісу]]
| bgcolor="afeeee" |[[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2006, жінки, парний розряд|1р]]
| bgcolor="afeeee" |[[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2007, жінки, парний розряд|1р]]
| bgcolor="afeeee" |[[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2008, жінки, парний розряд|1р]]
|
| bgcolor="afeeee" |[[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2010, жінки, парний розряд|2р]]
| bgcolor="afeeee" |[[Відкритий чемпіонат США з тенісу 2011, жінки, парний розряд|1р]]
|
|
|
|
|0 / 5
|1–5
|-
! style="text-align:left" |В-П
!0–1
!0–1
!0–1
!0–0
!1–1
!0–1
!0–0
!0–0
!0–0
!0–0
!0 / 5
!1–5
|}

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
{{Commonscat}}
* {{WTA}}
* {{ITF profile}}

{{DEFAULTSORT:Гемптон Джеймі}}
[[Категорія:Народились 1990]]
[[Категорія:Тенісистки США]]
[[Категорія:Американці південнокорейського походження]]
[[Категорія:Жінки США XXI століття]]
[[Категорія:Спортсмени Оберна (Алабама)]]

title: Джеймі Гемптон · Jamie Hampton

Громадянство: США

Місце проживання: Оберн, Алабама, США

Дата народження: 8 січня 1990 (35 років)

Місце народження: Франкфурт-на-Майні, Федеративна Республіка Німеччина (1949—1990)

Вага: 68 кг

Початок кар'єри: Вересень 2009

Завершення кар'єри: Травень 2020

Робоча рука: права

Бекхенд: дворучний

title: Одиночний розряд

Титулів: 5 ITF

title: Мейджори

title: Парний розряд

Найвища позиція: Ранг 74 (21 травня 2012)

title: Мейджори


text:
# Гербовецький Успенський монастир
Гербовецький Успенський монастир (рум. Mănăstirea Hîrbovăț) — чоловічий монастир Унгенської та Ниспоренської єпархії Молдовсько-Кишинівської митрополії Російської православної церкви в селі Гербовець (Хирбовець) Калараського району Молдови.

## Історія
За переказами, монастир був заснований у XVII столітті як скит ченцями Бершадського Преображенського монастиря, що втікали від переслідування з боку уніатів. Згідно з легендою один із цих ченців на ім'я Іоаннікій був горбатий (рум. гырбовит), що і дало назву монастирю. У 1730 році скит був відновлений (за іншою версією, заснований) боярином Костянтином Карпузом. Тоді ж було збудовано дерев'яну Успенську церкву.
Скит був тричі спалений турками та татарами. Під час останньої пожежі 1812 року було втрачено весь монастирський архів. У 1813 році скит увійшов до складу новоствореної Кишинівської та Хотинської єпархії Російської православної церкви і перетворений на позаштатний гуртожильний монастир.
У 1816 році коштом начальника кишинівської жандармерії Стефана Лупу (що пізніше прийняв схиму з ім'ям Серапіон) був побудований кам'яний Успенський храм. У 1860—1872 у монастирі перебував на спокої колишній архієпископ Могилівський Анатолій (Мартинівський). Тут він помер і був похований. За архімандритів Ієронімі та Нафанаїлі було збудовано кам'яний собор Зіслання Святого Духа, освячений у 1870 році. У 1872 в монастирі відкрито духовне училище.
1954 року в монастирі було 120 ченців. У 1962 році монастир ліквідовано радянською владою. Монастирське майно було конфісковано. Книги, ікони та церковне начиння вивезли та спалили на околиці села. Частину книг та начиння вдалося врятувати ігумену Веніаміну (Гросу).
У 1960-1980-х роках у приміщеннях монастиря розташовувалася школа для психічно хворих дітей. В Успенській церкві було влаштовано склад, а в Свято-Духівській церкві — клуб. У 1988—1989 роках шкільна адміністрація розпочала відновлення монастиря. У 1992 році школу було закрито. Наказом Міністерства науки і освіти Республіки Молдова від 11 червня 1993 року будівлі монастиря повернуто Церкві. Рішенням Священного синоду Російської православної церкви від 5 травня 1995 року монастир було знову відкрито.

## Настоятелі
- Архімандрит Серафим (1805—1827)
- Архімандрит Іоаннікій (1827—1851)
- Архімандрит Митрофан (1851—1852)
- Архімандрит Тихін (1852—1853)
- Ігумен Геронтій (1853—1857)
- Архімандрит Ієронім (1857—1863)
- Архімандрит Нафанаїл (1863—1873)
- Архімандрит Серафим (1873—1875)
- Ігумен Леонід (1875—1879)
- Архімандрит Іларіон (1879—1885)
- Ігумен Сінісій (1885—1887)
- Ігумен Ісая (1887—1888)
- Ієромонах Никодим (1888—1890)
- Архімандрит Паїсій (1890—1891)
- Ігумен Леонід (1891—1893)
- Архімандрит Інокентій (1893—1906)
- Архімандрит Феогност (1906)
- Архімандрит Феогност (1918)
- Ігумен Серафим (до 1992)
- Ігумен Нікандр (Мунтяну)
- Архімандрит Іоанн (Мошнегуцу)[3]
- Ігумен Сава (Бурдужа)
- Архімандрит Спірідон (Марин)

Рішенням Священного Синоду від 26 грудня 2012 року на посаді священноархімандрита монастиря затверджено єпископа Унгенського і Ніспоренського Петра (Мустяце).

## На грошах та марках
- Банкнота 50 лей
- Пам'ятна монета 50 лей (2000 рік)
- Молдавська марка (2000 рік)

title: Гербовецький Успенський монастир

wikitext:
{{Монастир}}

'''Гербовецький Успенський монастир''' ({{Lang-mo|Mănăstirea Hîrbovăț}}) — чоловічий монастир [[Унгенська та Ніспоренська єпархія|Унгенської та Ниспоренської єпархії]] [[Молдовська православна церква|Молдовсько-Кишинівської митрополії]] [[Російська православна церква|Російської православної церкви]] в селі Гербовець ([[Гирбовец (Калараський район)|Хирбовець]]) [[Калараський район|Калараського району]] [[Молдова|Молдови]].

== Історія ==
За переказами, монастир був заснований у [[XVII століття|XVII столітті]] як скит ченцями Бершадського Преображенського монастиря, що втікали від переслідування з боку уніатів. Згідно з легендою один із цих ченців на ім'я Іоаннікій був горбатий ({{Lang-mo|гырбовит}}), що і дало назву монастирю. У 1730 році скит був відновлений (за іншою версією, заснований) боярином Костянтином Карпузом. Тоді ж було збудовано дерев'яну Успенську церкву<ref name="ПЭ">{{Православна енциклопедія|164657|ГЕРБОВЕЦКИЙ В ЧЕСТЬ УСПЕНИЯ ПРЕСВЯТОЙ БОГОРОДИЦЫ МУЖСКОЙ МОНАСТЫРЬ|11|193—194|Мелинти М. В.}}</ref>.

Скит був тричі спалений турками та татарами<ref name="Hîrbovăț">{{Cite web|title=Istoria Mănăstirii|accessdate=2018-08-27|publisher=Mănăstirea Hîrbovăț|url=http://manastireahirbovat.md/istoria-manastirii/|language=ro|archivedate=2016-03-06|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160306114223/http://manastireahirbovat.md/istoria-manastirii/|deadurl=no}}</ref>. Під час останньої пожежі 1812 року було втрачено весь монастирський архів. У 1813 році скит увійшов до складу новоствореної [[Кишинівська єпархія|Кишинівської та Хотинської єпархії]] Російської православної церкви і перетворений на позаштатний гуртожильний монастир<ref name="ПЭ"/>.

У 1816 році коштом начальника кишинівської жандармерії Стефана Лупу (що пізніше прийняв схиму з ім'ям Серапіон) був побудований кам'яний Успенський храм. У 1860—1872 у монастирі перебував на спокої колишній [[Могилівська та Мстиславська єпархія|архієпископ Могилівський]] [[Анатолій Мартиновський|Анатолій (Мартинівський)]]. Тут він помер і був похований<ref name="ПЭ"/>. За архімандритів Ієронімі та Нафанаїлі було збудовано кам'яний собор Зіслання Святого Духа, освячений у 1870 році<ref name="Hîrbovăț"/>. У 1872 в монастирі відкрито духовне училище<ref name="ПЭ" />.

1954 року в монастирі було 120 ченців. У 1962 році монастир ліквідовано радянською владою. Монастирське майно було конфісковано. Книги, ікони та церковне начиння вивезли та спалили на околиці села. Частину книг та начиння вдалося врятувати ігумену Веніаміну (Гросу)<ref name="ПЭ"/>.

У 1960-1980-х роках у приміщеннях монастиря розташовувалася школа для психічно хворих дітей. В Успенській церкві було влаштовано склад, а в Свято-Духівській церкві — клуб<ref name="ПЭ"/>. У 1988—1989 роках шкільна адміністрація розпочала відновлення монастиря. У 1992 році школу було закрито<ref name="Hîrbovăț"/>. Наказом Міністерства науки і освіти Республіки Молдова від 11 червня 1993 року будівлі монастиря повернуто [[Молдовська православна церква|Церкві]]. Рішенням [[Священний синод Російської православної церкви|Священного синоду Російської православної церкви]] від 5 травня 1995 року монастир було знову відкрито<ref name="ПЭ" />.

== Настоятелі ==

* Архімандрит Серафим (1805—1827)
* Архімандрит Іоаннікій (1827—1851)
* Архімандрит [[Митрофан Віцинський|Митрофан]] (1851—1852)
* Архімандрит Тихін (1852—1853)
* Ігумен Геронтій (1853—1857)
* Архімандрит [[Ієронім (Геппнер)|Ієронім]] (1857—1863)
* Архімандрит Нафанаїл (1863—1873)
* Архімандрит Серафим (1873—1875)
* Ігумен Леонід (1875—1879)
* Архімандрит Іларіон (1879—1885)
* Ігумен Сінісій (1885—1887)
* Ігумен Ісая (1887—1888)
* Ієромонах Никодим (1888—1890)
* Архімандрит Паїсій (1890—1891)
* Ігумен Леонід (1891—1893)
* Архімандрит Інокентій (1893—1906)
* Архімандрит Феогност (1906)
* Архімандрит Феогност (1918)
* Ігумен Серафим (до 1992)
* Ігумен Нікандр (Мунтяну)
* Архімандрит [[Іоанн (Мошнегуцу)]]<ref>{{Cite web|last=|title=Иоанн, епископ Сорокский, викарий Кишиневской епархии (Мошнегуцу Иван Викторович)|date=|accessdate=2018-08-27|website=Патриархия.ru|url=http://www.patriarchia.ru/db/text/3921773.html|archivedate=2019-06-21|archiveurl=https://web.archive.org/web/20190621105143/http://www.patriarchia.ru/db/text/3921773.html|deadurl=no}}</ref>
* Ігумен Сава (Бурдужа)
* Архімандрит Спірідон (Марин)

Рішенням Священного Синоду від 26 грудня 2012 року на посаді священноархімандрита монастиря затверджено єпископа Унгенського і Ніспоренського [[Петро (Мустяце)|Петра (Мустяце)]]<ref>{{Cite web|title=Петр, епископ Унгенский и Ниспоренский (Мустяцэ Валерий Иванович)|accessdate=2018-08-27|website=Патриархия.ru|url=http://www.patriarchia.ru/db/text/159794.html|archivedate=2012-04-21|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120421124757/http://www.patriarchia.ru/db/text/159794.html|deadurl=no}}</ref>.

== На грошах та марках ==
<gallery>
MD 50 lei rev.jpg|Банкнота 50 лей
MD-2000-50lei-Hîrbovăț.png|Пам'ятна монета 50 лей (2000 рік)
Stamp of Moldova 150.gif|Молдавська марка (2000 рік)
</gallery>

== Див. також ==
* [[Гербовецька ікона Божої Матері]]

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Література ==
* {{Православна енциклопедія|164657|ГЕРБОВЕЦКИЙ В ЧЕСТЬ УСПЕНИЯ ПРЕСВЯТОЙ БОГОРОДИЦЫ МУЖСКОЙ МОНАСТЫРЬ|11|193—194|Мелинти М. В.}}
* {{Православна енциклопедія|164655|ГЕРБОВЕЦКАЯ ИКОНА БОЖИЕЙ МАТЕРИ|11|192—193|Зайцева Д. А.}}
* {{ВТ-ЕСБЕ|Гербовецкий Успенский монастырь}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Православні монастирі Успіння Пресвятої Богородиці]]
[[Категорія:Монастирі Православної церкви Молдови]]
[[Категорія:Сторінки з неперевіреними перекладами]]


text:
# Гагік I (цар Кахетії)
Гагік I (*გაგიკი, Գագիկ, д/н —1058) — 2-й цар (мепе) Кахетії (Кахеті-Ереті) з 1039 до 1058 року.

## Життєпис
Походив з вірменської династії Кюрінянів. Другий син Давида I, царя Ташир-Дзорагетського царства, й Зоракерцель, доньки Давида, князя Кахетії. Після загибелі свого вуйка Квіріке III наприкінці 1037 або напочатку 1038 року за підтримки батька висунув свої права на трон Кахетії. Останню захопив Баграт IV, цар Картлі. Втім, за підтримки знаті Гагік став царем, коронувавшись в Телаві. Втім, він стикнувся з претендентом на трон — Ашотом Марілелі (чоловіком іншої сестри Квіріке III). Його підтримував цар Картлі. В свою чергу Гагік I уклав союз з Ліпарітом IV Орбеліані, ериставом ериставі. Вони домовилися розділити Тифліський емірат, лівобережна частина якого замком Ісані повинна була бути приєднана до Кахетії. Щоб не допустити поразки емірату Баграт IV у 1040 році зняв облогу Тифліса. Натомість сам Гагік зумів зміцнити владу над Кахеті-Ереті, змусивши Марілелі залишатися у власному замку.
У 1045 році після ліквідації Анійського царства (його було приєднано до Візантійської імперії) підтримував Ташир-Дзогаретське царство проти Карського царства, проте без особливого успіху. В цей час Баграт IV шляхом перемовин зумів захопити Тифліський емірат. За цих обставин Гагік I вирішив з ним встановити дружні відносини. Але у 1046 році разом з батьком підтримав повстання Ліпаріта IV Орбеліані проти царя Картлі. Влітку 1047 року в союзі з Ташир-Дзорагтеом та Ліпаритом здобув перемогу над Багратом IV в Сісаретській битві. Але вже у 1048 році уклав мирний договір з останнім.
В подальшому Гагік I не проводив активної зовнішньої політики, обмежуючись обороною своїх кордонів. Залишався союзником Орбеліані. Спирався на союз зі своїм братом Кюріке II, що на той час став царем Ташир-Дзорагета. Спільно з Багратом IV діяв проти Абу-л Гасана Лашкарі, еміра Гянджи. У 1050-х роках його царство зазнало перших нападів сельджуків. Втім, Гагік I помер ще до вторгнення їх війська  до Кахетії. Йому спадкував син Аґсартан I.

title: Гагік I (цар Кахетії)

wikitext:
{{Правитель
|посада                 = [[цар]] [[Кахетинське царство|Кахетії]]
|країна                 =
|ім'я                   = Гагік I
|зображення             =
|підпис                 =
|початок повноважень    = [[1039]]
|закінчення повноважень = [[1058]]
|попередник             = під владою Картлі
|наступник              = [[Аґсартан I]]
|коронація              =
|інші титули            =
|віце-президент         =
|партія                 =
|дата народження        = невідомо
|місце народження       =
|дата смерті            = {{ДС|||1058}}
|місце смерті           =
|в шлюбі                =
|діти                   =
|династія               =[[Кюріняни]]
|батько                 =[[Давид I Безземельний]]
|мати                   =Зоракерцель
}}
'''Гагік I''' (*''გაგიკი'', ''Գագիկ'', д/н —[[1058]]) — 2-й [[цар]] (мепе) [[Кахетинське царство|Кахетії]] (Кахеті-Ереті) з 1039 до 1058 року.

== Життєпис ==
Походив з вірменської династії [[Кюріняни|Кюрінянів]]. Другий син [[Давид I Безземельний|Давида I]], царя Ташир-Дзорагетського царства, й Зоракерцель, доньки Давида, князя Кахетії. Після загибелі свого вуйка [[Квіріке III]] наприкінці 1037 або напочатку 1038 року за підтримки батька висунув свої права на трон Кахетії. Останню захопив Баграт IV, цар Картлі. Втім, за підтримки знаті Гагік став царем, коронувавшись в Телаві. Втім, він стикнувся з претендентом на трон — Ашотом Марілелі (чоловіком іншої сестри Квіріке III). Його підтримував цар Картлі. В свою чергу Гагік I уклав союз з Ліпарітом IV Орбеліані, ериставом ериставі. Вони домовилися розділити Тифліський емірат, лівобережна частина якого замком Ісані повинна була бути приєднана до Кахетії. Щоб не допустити поразки емірату Баграт IV у 1040 році зняв облогу Тифліса. Натомість сам Гагік зумів зміцнити владу над Кахеті-Ереті, змусивши Марілелі залишатися у власному замку.

У 1045 році після ліквідації Анійського царства (його було приєднано до Візантійської імперії) підтримував Ташир-Дзогаретське царство проти Карського царства, проте без особливого успіху. В цей час Баграт IV шляхом перемовин зумів захопити Тифліський емірат. За цих обставин Гагік I вирішив з ним встановити дружні відносини. Але у 1046 році разом з батьком підтримав повстання Ліпаріта IV Орбеліані проти царя Картлі. Влітку 1047 року в союзі з Ташир-Дзорагтеом та Ліпаритом здобув перемогу над Багратом IV в Сісаретській битві. Але вже у 1048 році уклав мирний договір з останнім.

В подальшому Гагік I не проводив активної зовнішньої політики, обмежуючись обороною своїх кордонів. Залишався союзником Орбеліані. Спирався на союз зі своїм братом [[Кюріке II]], що на той час став царем Ташир-Дзорагета. Спільно з Багратом IV діяв проти Абу-л Гасана Лашкарі, еміра Гянджи. У 1050-х роках його царство зазнало перших нападів сельджуків. Втім, Гагік I помер ще до вторгнення їх війська  до Кахетії. Йому спадкував син [[Аґсартан I]].

== Джерела ==
* Минорский В. Ф. История Ширвана и Дербенда X—XI веков. — М.: Издательство восточной литературы, 1963. — 296 с. {{ref-ru}}
* Cyril Toumanoff: Manuel de Généalogie et de Chronologie pour le Caucase chrétien (Arménie, Géorgie, Albanie). Rom 1976.
* Мкртумян Г. Царство Кахети-Эрети и армяно-грузинские отношения (XI в. — начало XII в.). (rus.) // Լրաբեր Հասարակական Գիտությունների : Ист.-филол. журн.. — Bakı, 1981. — Səh. 95-105. — ISSN 0320-8117.

[[Категорія:Царі Кахетії]]
[[Категорія:Правителі Європи XI століття]]

title: цар Кахетії

Попередник: під владою Картлі

Наступник: Аґсартан I

Дата народження: невідомо

Династія: Кюріняни

Батько: Давид I Безземельний

Мати: Зоракерцель


text:
# Мірабіліт (селище)
Мірабілі́т (рос. Мирабилит) — селище у складі Кулундинського району Алтайського краю, Росія. Адміністративний центр Мірабілітської сільської ради.

## Населення
Населення — 420 осіб (2010; 463 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 59 %

title: Мірабіліт (селище)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = селище
 | тип_род         = селища
 | назва           = Мірабіліт
 | назва ін.       = {{lang-ru|Мирабилит}}
 | карта розташування1 = Росія Алтайський край
 | герб            =
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Алтайський край]]
 | район           = [[кулундинський район|Кулундинський]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[мірабілітська сільська рада|Мірабілітська сільрада]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 420 осіб ([[2010]]{{RUS-ZAB-census-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 52
 | lat_min= 33
 | lat_sec= 52
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 79
 | lon_min= 01
 | lon_sec= 00
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Мірабіліт (значення)}}

'''Мірабілі́т''' ({{lang-ru|Мирабилит}}) — [[селище]] у складі [[кулундинський район|Кулундинського району]] [[алтайський край|Алтайського краю]], [[Росія]]. Адміністративний центр [[мірабілітська сільська рада|Мірабілітської сільської ради]].

== Населення ==
Населення — 420 осіб ([[2010]]; 463 у [[2002]]{{RUS-CHI-lingvarium}}).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 59 %

== Джерела ==
* {{Карта|N-44-123}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=52.566752&lon=79.021225&z=12&show=/13223217/ru/Мирабилит На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=52.566752&lon=79.021225&z=12&show=/13223217/ru/Мирабилит |date=25 серпня 2011 }}

{{altay-kr-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}
{{кулундинський район}}

[[Категорія:Населені пункти Кулундинського району]]
[[Категорія:Селища Алтайського краю]]

title: селище Мірабіліт

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Алтайський край

Муніципальний район: Кулундинський

Поселення: Мірабілітська сільрада

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Мірабіліт · Мірабіліт


text:
# The National (Шотландія)
The National — шотландська щоденна газета, що належить видавництву Newsquest, яка почала публікацію 24 листопада 2014 року і стала першою щоденною газетою у Шотландії, що підтримала шотландську незалежність. Запущена у відповідь на заклики читачів Newsquest на хвилі шотландського референдуму про незалежність 2014 року.

title: The National (Шотландія)

wikitext:
{{Газета
|назва      =
|лого       =
|зображення =
|підпис     =
|тип        = щоденна газета
|обсяг      =
|ціна       =
|видавець   = Herald & Times Group
|редактор   =  Каллум Бейрд
|головний редактор =
|політична належність = [[Шотландський націоналізм]]
|мова  = англійська; [[Шотландська гельська мова|гельська]];
|тираж =
|головний офіс = 200 Renfield Street [[Глазго|Glasgow]] G2 3QB
|ISSN =
}}
{{otheruses}}
'''The National''' — шотландська щоденна газета, що належить видавництву Newsquest, яка почала публікацію 24 листопада 2014 року і стала першою щоденною газетою у Шотландії, що підтримала шотландську незалежність. Запущена у відповідь на заклики читачів Newsquest на хвилі [[Референдум про незалежність Шотландії 2014|шотландського референдуму про незалежність 2014 року]].

== Посилання ==
* {{Офіційний сайт|http://www.thenational.scot/|газети}}
{{Газета-доробити}}
{{Ізольована стаття}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:ЗМІ Шотландії]]
[[Категорія:Газети Великої Британії]]
[[Категорія:Друковані видання, засновані 2014]]
[[Категорія:Підприємства Глазго]]
[[Категорія:Засновані у Великій Британії 2014]]

title: The National

Країна: Велика Британія

Тип: щоденна газета

Мова: англійська; гельська

Політична належність: Шотландський націоналізм

Територія: Шотландія

Видавець: Herald & Times Group

Формат: компакт

Періодичність: 1 доба

Засновано: 24 листопада 2014

Власник: Newsquestd

Редактор: Каллум Бейрд

Головний офіс: 200 Renfield Street Glasgow G2 3QB


text:
# Баринова Олена Петрівна
Олена Петрівна Баринова (Барінова-Нечаєва; нар. 1952, Черняховськ, Калінінградська область, РРФСР, СРСР) — радянська мультиплікаторка і режисерка, театральна художниця.

## Біографія
Олена Баринова народилася 13 січня 1952 року в Черняховську (Калінінградська область). Навчалася (1969—71) у Ленінградському державному інституті театру, музики та кінематографії (на факультеті театральних художників)
У 1976 році закінчила режисерський факультет ВДІКу. Працювала на студіях «Київнаукфільм» (1976-84) та «Союзмультфільм» (1985—96).
Мультфільми поставлені в жанрі казок, нерідко з елементами сатири-гротеску (найбільш відомий — «Савушкін, який не вірив у чудеса») або пародії (у мультфільмі «Золоте курча» обігрується ряд елементів з «Осіннього марафону»). Керівник дитячої студії «Школа анімаційного мистецтва» з 1996 року.
З 2005 року — кураторка факультету художників-аніматорів Коледжу кіно, ТБ та мультимедіа при ВДІКу.
У 2008 році почала знімати продовження серії мультфільмів «Троє з Простоквашино», але в 2009 р. проект було зупинено через брак фінансування. Надалі продовження («Весна в Простоквашино» 2010 р., серіал «Простоквашино» 2018 р.) були зняті іншими режисерами.
Була одружена з російським кінорежисером Леонідом Нечаєвим, розлучилася.

## Нагороди та призи
- «Хто отримає ананас?»:
  - 1978 — Бронзова медаль ВДНГ;
  - 1978 — ВКФ «Молодість-78» у Києві, Приз;
- «Пиріг зі сміяницею» — 1980 — ВКФ «Молодість-80» у Києві, Гран-прі;
- «Золоте курча»:
  - 1981 — ВКФ «Казка» в Москві, Приз;
  - 1981 — ВКФ «Молодість-81» у Києві, Приз;
- «Савушкін, який не вірив у чудеса»:
  - 1983 — Всесоюзний Фестиваль мистецтв «Молоді голоси», Приз;
  - 1984 — ВКФ у Києві, Друга премія.[3]

## Фільмографія
Режисер-постановник мультфільмів:
- «Хто отримає ананас?» (1978)
- «Пиріг зі сміяницею» (1980)
- «Золоте курча» (1981)
- «Ба-бу-сю!» (1982)
- «Савушкін, який не вірив у чудеса» (1983)
- «Твій люблячий друг» (1984)
- «Три новели» (1986)

Сценарист:
- «Савушкін, який не вірив у чудеса» (1983)
- «Пітер Пен» (1987)

title: Баринова Олена Петрівна

wikitext:
{{Однофамільці|Баринова}}
{{Кінематографіст}}
'''Олена Петрівна Баринова''' (''Барінова-Нечаєва''; нар. [[1952]], [[Черняховськ]], [[Калінінградська область]], [[РРФСР]], [[СРСР]]) — радянська [[мультиплікатор]]ка і режисерка, театральна художниця.

== Біографія ==
Олена Баринова народилася [[13 січня]] 1952 року в [[Черняховськ]]у ([[Калінінградська область]]). Навчалася (1969—71) у [[Російський державний інститут сценічних мистецтв|Ленінградському державному інституті театру, музики та кінематографії]] (на факультеті театральних художників)

У [[1976|1976 році]] закінчила режисерський факультет [[Всеросійський державний інститут кінематографії|ВДІКу]]. Працювала на студіях «<nowiki/>[[Київнаукфільм]]<nowiki/>» (1976-84) та «<nowiki/>[[Союзмультфільм]]<nowiki/>» (1985—96).

Мультфільми поставлені в жанрі казок, нерідко з елементами сатири-гротеску (найбільш відомий — «Савушкін, який не вірив у чудеса») або пародії (у мультфільмі «<nowiki/>[[Золоте курча (мультфільм)|Золоте курча]]<nowiki/>» обігрується ряд елементів з «<nowiki/>[[Осінній марафон (фільм)|Осіннього марафону]]<nowiki/>»). Керівник дитячої студії «Школа анімаційного мистецтва» з [[1996|1996 року]].

З [[2005|2005 року]] — кураторка факультету художників-аніматорів Коледжу кіно, ТБ та мультимедіа при [[Всеросійський державний інститут кінематографії|ВДІКу]].

У 2008 році почала знімати продовження серії мультфільмів «[[Троє з Простоквашино (серія фільмів)|Троє з Простоквашино]]»<ref>{{Cite web|url=https://www.unian.ua/society/130829-cherez-30-rokiv-multfilm-prostokvashino-matime-prodovjennya.html|назва=Через 30 років мультфільм "Простоквашино" матиме продовження|видавець=[[УНІАН]]|дата=17 липня 2008|url-архіву=https://web.archive.org/web/20140930032810/https://www.unian.ua/society/130829-cherez-30-rokiv-multfilm-prostokvashino-matime-prodovjennya.html|дата-архіву=2014-09-30|мертвий-url=no|дата-доступу=27 січня 2023}}</ref>, але в 2009 р. проект було зупинено через брак фінансування<ref>https://www.mk.ru/culture/article/2009/09/03/345074-bez-nashego-prostokvashino.html</ref>. Надалі продовження («[[Весна в Простоквашино]]» 2010 р., серіал «Простоквашино» 2018 р.) були зняті іншими режисерами.

Була одружена з російським кінорежисером [[Нечаєв Леонід Олексійович|Леонідом Нечаєвим]], розлучилася.

== Нагороди та призи ==

* «Хто отримає ананас?»:
** {{Рік у кіно|1978}} — Бронзова медаль ВДНГ;
** {{Рік у кіно|1978}} — ВКФ «Молодість-78» у Києві, Приз;
* «[[Пиріг зі сміяницею]]» — {{Рік у кіно|1980}} — ВКФ «Молодість-80» у Києві, Гран-прі;
* «<nowiki/>[[Золоте курча (мультфільм)|Золоте курча]]<nowiki/>»:
** {{Рік у кіно|1981}} — ВКФ «Казка» в Москві, Приз;
** {{Рік у кіно|1981}} — ВКФ «Молодість-81» у Києві, Приз;
* «Савушкін, який не вірив у чудеса»:
** {{Рік у кіно|1983}} — Всесоюзний Фестиваль мистецтв «Молоді голоси», Приз;
** {{Рік у кіно|1984}} — ВКФ у Києві, Друга премія.<ref>{{Книга
|автор = [[Капков, Сергей Владимирович|Сергей Капков]]
|заголовок = [[Энциклопедия отечественной мультипликации]]
|посилання =
|відповідальний =
|місце = М.
|видавництво = Алгоритм
|рік = 2006
|том =
|сторінок = 816
|сторінки =
|ISBN = 5-9265-0319-4
|тираж = 3000
}} Стр. 95-96.
</ref>

== Фільмографія ==
'''Режисер-постановник мультфільмів:'''
* «[[Хто отримає ананас?]]» (1978)
* «[[Пиріг зі сміяницею]]» (1980)
* «[[Золоте курча (мультфільм)|Золоте курча]]» (1981)
* «[[Ба-бу-сю!]]» (1982)
* «[[Савушкін, який не вірив у чудеса]]» (1983)
* «Твій люблячий друг» (1984)
* «Три новели» (1986)

'''Сценарист:'''
* «[[Савушкін, який не вірив у чудеса]]» (1983)
* «[[Пітер Пен (фільм, 1987)|Пітер Пен]]» (1987)

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Джерела ==
* [https://www.animator.ru/db/?p=show_person&pid=1359 Фільмографія на animator.ru]
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Кінематографісти XX століття]]
[[Категорія:Радянські аніматори]]
[[Категорія:Українські аніматори]]
[[Категорія:Російські аніматори]]
[[Категорія:Режисери анімації]]
[[Категорія:Працівники Київнаукфільму]]

title: Баринова Олена Петрівна

Місце народження: Черняховськ, СРСР

Громадянство: СРСР · Росія

Alma mater: Російський державний інститут сценічних мистецтв і Всеросійський державний інститут кінематографії

Професія: аніматорка, кінорежисерка, сценаристка

Заклад: Київська кіностудія науково-популярних фільмів


text:
# Карл Кельцер
Карл Кельцер (нім. Karl Kölzer; 13 березня 1912, Леверкузен — 14 січня 1983) — німецький офіцер-підводник, капітан-лейтенант крігсмаріне.

## Біографія
В 1931 році вступив на флот. З 1939 року — старший штурман на підводному човні U-21, з 1940 року — на U-101. З жовтня 1941 по 15 травня 1942 року — командир U-2. В червні-липні 1942 року пройшов курс командира човна. В липні-серпні — ад'ютант в 21-й флотилії. З серпня 1942 по червень 1943 року — інструктор 1-ї навчальної дивізії підводних човнів. З 11 серпня 1943 по 19 січня 1944 року — командир U-1221. З лютого 1944 року — навчальний офіцер 1-го навчального дивізіону підводних човнів. З квітня 1944 по 8 травня 1945 року — інструктор 3-ї навчальної дивізії підводних човнів.

## Звання
- Оберлейтенант-цур-зее (1 жовтня 1942)
- Капітан-лейтенант (1 квітня 1945)

## Нагороди
- Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу (4 роки)

title: Карл Кельцер

wikitext:
{{Особа
|нагороди = {{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу}}
}}
'''Карл Кельцер''' ({{lang-de|Karl Kölzer}}; [[13 березня]] [[1912]], [[Леверкузен]] — [[14 січня]] [[1983]]) — німецький офіцер-підводник, [[капітан-лейтенант]] [[крігсмаріне]].

== Біографія ==
В 1931 році вступив на флот. З 1939 року — старший штурман на підводному човні [[U-21 (1936)|U-21]], з 1940 року — на [[U-101 (1940)|U-101]]. З жовтня 1941 по 15 травня 1942 року — командир [[U-2 (1935)|U-2]]. В червні-липні 1942 року пройшов курс командира човна. В липні-серпні — ад'ютант в [[21-ша флотилія підводних човнів Крігсмаріне|21-й флотилії]]. З серпня 1942 по червень 1943 року — інструктор 1-ї навчальної дивізії підводних човнів. З 11 серпня 1943 по 19 січня 1944 року — командир [[U-1221]]. З лютого 1944 року — навчальний офіцер 1-го навчального дивізіону підводних човнів. З квітня 1944 по 8 травня 1945 року — інструктор 3-ї навчальної дивізії підводних човнів.

== Звання ==

* [[Оберлейтенант-цур-зее]] (1 жовтня 1942)
* [[Капітан-лейтенант]] (1 квітня 1945)

== Нагороди ==

* [[Медаль «За вислугу років у Вермахті»]] 4-го класу (4 роки)

== Посилання ==

* [http://www.ubootarchiv.de/ubootwiki/index.php/Karl_Kölzer Біографічні дані.]
* [https://www.uboat.net/men/commanders/636.html Кельцер на сайті uboat.net]

== Примітки ==
{{DEFAULTSORT:Кельцер Карл}}
[[Категорія:Капітан-лейтенанти крігсмаріне]]
[[Категорія:Німецькі підводники Другої світової війни]]
[[Категорія:Командири підводних човнів]]

title: нім. Karl Kölzer

Народився: 13 березня 1912 · Opladend, Леверкузен, Кельн, Рейнська провінція, Королівство Пруссія, Німецька імперія

Помер: 14 січня 1983 (70 років)

Діяльність: офіцер ВМФ Німеччини, підводник, солдат

Знання мов: німецька

Учасник: Друга світова війна

Військове звання: Kapitänleutnant


text:
# Голови центрального митного органу України
Список персон, які очолювали центральний орган виконавчої влади України, що керував митницею в Україні.

## Державний митний комітет України (1991-1996)
| № | Час повноважень                  | Портрет | Ім'я                      |
| 1 | 11 грудня 1991 — 11 березня 1993 |         | Коваль Олексій Михайлович |
| 2 | 11 березня 1993 — 14 жовтня 1994 |         | Колос Анатолій Вікторович |
| 3 | 14 жовтня 1994 — 11 липня 1995   |         | Кравченко Юрій Федорович  |
| 4 | 11 липня 1995 — 22 квітня 1998   |         | Деркач Леонід Васильович  |

## Державна митна служба України (1996—2012)
| № | Час повноважень                     | Портрет | Ім'я                                  |
| 1 | 11 липня 1995 — 22 квітня 1998      |         | Деркач Леонід Васильович              |
| 2 | 07 травня 1998 — 12 листопада 2001  |         | Соловков Юрій Петрович                |
| 3 | 22 листопада 2001 — 25 лютого 2005  |         | Каленський Микола Миколайович         |
| 2 | 4 березня 2005 — 8 вересня 2005     |         | Скомаровський Володимир Володимирович |
| 3 | 23 вересня 2005 — 24 грудня 2007    |         | Єгоров Олександр Борисович            |
| 4 | 24 грудня 2007 — 28 січня 2009      |         | Хорошковський Валерій Іванович        |
| 5 | 28 січня 2009 — 22 березня 2010     |         | Макаренко Анатолій Вікторович         |
| 6 | 22 березня 2010 — 22 листопада 2012 |         | Калєтнік Ігор Григорович              |

## Міністерство доходів і зборів України (2012-2014)
| № | Час повноважень                 | Портрет | Ім'я                          |
| 1 | 24 грудня 2012 — 27 лютого 2014 |         | Клименко Олександр Вікторович |

## Державна фіскальна служба України (2014-2019)
| №     | Час повноважень                   | Портрет | Ім'я                        |
| 1     | 01 березня 2014 — 24 лютого 2015  |         | Білоус Ігор Олегович        |
| 2     | 05 травня 2015 — 03 березня 2017  |         | Насіров Роман Михайлович    |
| в. о. | 03 березня 2017 — 05 вересня 2018 |         | Продан Мирослав Васильович  |
| в. о. | 05 вересня 2018 — 17 липня 2019   |         | Власов Олександр Сергійович |

## Державна митна служба України (2019-2024)
| №     | Час повноважень                       |  | Портрет | Ім'я                           |
| 1     | 05 липня 2019 — 24 квітня 2020        |  |         | Нефьодов Максим Євгенович      |
| в. о. | 24 квітня 2020 — 19 серпня 2020       |  |         | Муратов Ігор Михайлович        |
| в. о. | 19 серпня 2020 — 22 жовтня 2020       |  |         | Павловський Андрій Віталійович |
| в. о. | 22 жовтня 2020 — 18 листопада 2020    |  |         | Єнтіс Євгеній Федорович        |
| 2     | 18 листопада 2020 — 04 листопада 2021 |  |         | Рябікін Павло Борисович        |
| в.о.  | 05 листопада 2021 — 01 лютого 2023    |  |         | Демченко Вячеслав Вадимович    |
| в.о.  | 02 лютого 2023 —                      |  |         | Звягінцев Сергій Борисович     |

wikitext:
'''Список персон''', які очолювали центральний орган виконавчої влади України, що керував [[Митниця в Україні|митницею в Україні]].

== Державний митний комітет України (1991-1996) ==
{{also|Державний митний комітет України#Голови}}
{| class="wikitable"
|bgcolor="#f4a460"|'''№'''
|bgcolor="#f4a460"|'''Час повноважень'''
|bgcolor="#f4a460"|'''Портрет'''
|bgcolor="#f4a460"|'''Ім'я'''
|-
|-
|1
|[[11 грудня]] [[1991]] — [[11 березня]] [[1993]]
|
|[[Коваль Олексій Михайлович]]
|-
|-
|2
|[[11 березня]] [[1993]] — [[14 жовтня]] [[1994]]
|
|[[Колос Анатолій Вікторович]]
|-
|-
|3
|[[14 жовтня]] [[1994]] — [[11 липня]] [[1995]]
|
|[[Кравченко Юрій Федорович]]
|-
|-
|4
|[[11 липня]] [[1995]] — [[22 квітня]] [[1998]]
|
|[[Деркач Леонід Васильович]]
|-
|-
|}

== Державна митна служба України (1996—2012) ==
{{also|Державна митна служба України (1996)#Голови}}
{| class="wikitable"
|bgcolor="#f4a460"|'''№'''
|bgcolor="#f4a460"|'''Час повноважень'''
|bgcolor="#f4a460"|'''Портрет'''
|bgcolor="#f4a460"|'''Ім'я'''
|-
|-
|1
|[[11 липня]] [[1995]] — [[22 квітня]] [[1998]]
|
|[[Деркач Леонід Васильович]]
|-
|2
|[[4 березня|07 травня]] [[2005|1998]] — [[8 вересня|12 листопада]] [[2005|2001]]
|
|[[Соловков Юрій Петрович]]
|-
|3
|[[4 березня|22 листопада]] [[2005|2001]] — [[8 вересня|25 лютого]] [[2005]]
|
|Каленський Микола Миколайович
|-
|2
|[[4 березня]] [[2005]] — [[8 вересня]] [[2005]]
|
|[[Скомаровський Володимир Володимирович]]
|-
|-
|3
|[[23 вересня]] [[2005]] — [[23 вересня|24 грудня]] [[2007]]
|
|[[Єгоров Олександр Борисович]]
|-
|4
|[[24 грудня]] [[2007]] — [[28 січня]] [[2009]]
|
|[[Хорошковський Валерій Іванович]]
|-
|5
|[[28 січня]] [[2009]] — [[22 березня]] [[2010]]
|
|[[Макаренко Анатолій Вікторович]]
|-
|6
|[[22 березня]] [[2010]] — [[22 листопада]] [[2012]]
|
|[[Калєтнік Ігор Григорович]]
|-
|-
|}

== Міністерство доходів і зборів України (2012-2014) ==
{| class="wikitable"
|bgcolor="#f4a460"|'''№'''
|bgcolor="#f4a460"|'''Час повноважень'''
|bgcolor="#f4a460"|'''Портрет'''
|bgcolor="#f4a460"|'''Ім'я'''
|-
|-
|1
|[[24 грудня]] [[2012]] — [[27 лютого]] [[2014]]
|
|[[Клименко Олександр Вікторович]]
|-
|-
|-
|}

== Державна фіскальна служба України (2014-2019) ==
{| class="wikitable"
|bgcolor="#f4a460"|'''№'''
|bgcolor="#f4a460"|'''Час повноважень'''
|bgcolor="#f4a460"|'''Портрет'''
|bgcolor="#f4a460"|'''Ім'я'''
|-
|-
|1
|[[24 грудня|01 березня]] [[2012|2014]] — [[27 лютого|24 лютого]] [[2014|2015]]
|
|[[Білоус Ігор Олегович]]
|-
|-
|2
|[[24 грудня|05 травня]] [[2012|2015]] — [[27 лютого|03 березня]] [[2014|2017]]
|
|[[Насіров Роман Михайлович]]
|-
|в. о.
|[[24 грудня|03 березня]] [[2012|2017]] — [[27 лютого|05 вересня]] [[2014|2018]]
|
|[[Продан Мирослав Васильович]]
|-
|в. о.
|[[24 грудня|05 вересня]] [[2012|2018]] — [[27 лютого|17 липня]] [[2014|2019]]
|
|[[Власов Олександр Сергійович]]
|-
|-
|}

== Державна митна служба України (2019-2024) ==
{| class="wikitable"
|bgcolor="#f4a460"|'''№'''
|bgcolor="#f4a460"|'''Час повноважень'''
|
|bgcolor="#f4a460"|'''Портрет'''
|bgcolor="#f4a460"|'''Ім'я'''
|-
|-
|1
|[[24 грудня|05 липня]] [[2012|2019]] — [[27 лютого|24 квітня]] [[2014|2020]]
|
|
|[[Нефьодов Максим Євгенович]]<ref>{{Cite news|title=|url=|work=Вікіпедія|date=|last=|first=}}</ref>
|-
|-
|в. о.
|[[24 грудня|24 квітня]] [[2012|2020]] — [[19 серпня|19 серпня]] [[2014|2020]]
|
|
|Муратов Ігор Михайлович
|-
|-
|в. о.
|[[19 серпня|19 серпня]] [[2012|2020]] — 22 жовтня 2020
|
|
|Павловський Андрій Віталійович
|-
|в. о.
|22 жовтня 2020 — 18 листопада 2020
|
|
|Єнтіс Євгеній Федорович<ref>{{Cite web|title=Назначен новый руководитель Таможни|url=https://www.epravda.com.ua/rus/news/2020/10/22/666536/|website=Экономическая правда|accessdate=2020-10-22|language=ru|archive-date=28 жовтня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201028220710/https://www.epravda.com.ua/rus/news/2020/10/22/666536/}}</ref>
|-
|2
|18 листопада 2020 — 04 листопада 2021
|
|
|[[Рябікін Павло Борисович]]<ref>{{Cite web|title=Кабмин назначил Рябикина главой Гостаможслужбы|url=https://www.rbc.ua/rus/news/kabmin-naznachil-ryabikina-glavoy-gostamozhsluzhby-1605704641.html|website=РБК-Украина|accessdate=2020-11-18|language=ru|archive-date=27 листопада 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201127235613/https://www.rbc.ua/rus/news/kabmin-naznachil-ryabikina-glavoy-gostamozhsluzhby-1605704641.html}}</ref>
|-
|в.о.
|05 листопада 2021 — 01 лютого 2023
|
|
|[[Демченко Вячеслав Вадимович]]<ref>{{Cite web|title=Кабінет Міністрів України - Про тимчасове покладення виконання обов’язків Голови Державної митної служби України на Демченка В. В.|url=https://www.kmu.gov.ua/npas/pro-timchasove-pokladennya-vikonannya-obovyazkiv-golovi-derzhavnoyi-mitnoyi-sluzhbi-ukrayini-na-demchenka-v-v-1403-041121|website=www.kmu.gov.ua|accessdate=2021-11-04|language=ua|archive-date=7 лютого 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220207083812/https://www.kmu.gov.ua/npas/pro-timchasove-pokladennya-vikonannya-obovyazkiv-golovi-derzhavnoyi-mitnoyi-sluzhbi-ukrayini-na-demchenka-v-v-1403-041121}}</ref>
|-
|в.о.
|02 лютого 2023 —
|
|
|Звягінцев Сергій Борисович
|-
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{stub}}
[[Категорія:Списки українських осіб]]
[[Категорія:Митні установи в Україні]]


text:
# Мессьє 35

Мессьє 35 (також відоме як М35 та NGC 2168) є розсіяним скупченням в сузір'ї Близнюків.

## Історія відкриття
Скупчення описано Геміном під назвою «Підошва». Пізніше воно було описано Жаном Філіпом де Шезо в 1745 році і незалежно перевідкрито Джоном Бевісом до 1750 року.

## Спостереження
М35 розташоване на самому західному кінці сузір'я Близнюків. Найкращий час для спостережень — зима. На хорошому темному небі скупчення з деякими труднощами можна розглянути і неозброєним оком — воно лежить у північній вершині майже рівнобедреного трикутника з бічною стороною η Gem — 1 Gem. У бінокль скупчення видно як дифузну пляма з кількома зануреними в нього тьмяними зірками. У середній апертури (150 мм) телескопа скупчення розсипається на десятки різних по яскравості білих зірок хаотично розкиданих по полю зору.
У скупчення є особливість. Приблизно на пів градуса від нього на південний захід розташоване неяскрава компактна пляма NGC 2158, яку недосвідчені спостерігачі іноді приймають за знову відкриту ними комету. При апертурі телескопа від 250 мм, ця «комета» при великому збільшенні розпадається приблизно на десять дуже тьмяних зірок, а ще більш великі телескопи показують десятки зірок у цьому далекому розсіяному скупченні.

### Сусіди по небу з каталогу Мессьє
- М1 — (на захід в сузір'ї Тельця) знаменита «Крабоподібна» туманність;
- М36, М37, М38 — (на північний захід, у сузір'ї Візничого) яскраві розсіяні скупчення;
- М78, М42, М43 — (на південь, в сузір'ї Оріона) яскраві дифузні туманності

### Послідовність спостереження в «Марафоні Мессьє»
… М36 → М37 →М35 → М41 → М50 …

## Навігатори
Координати:  06г 09.1м 00с, +24° 21′ 00″

title: Мессьє 35

wikitext:
{{ Скупчення |
| name = Мессьє 35
| type = [[Розсіяне скупчення]]
| image = M35atlas.jpg
| epoch = [[J2000.0]]
| discoverer =  [[де Шезо Жан Філіп|Жан Філіп де Шезо]]
| discovery_date = [[1745]]
| class = III2m
| ra = {{RA|06|09.1}}<ref name="simbad">
{{cite web
 |title       = SIMBAD Astronomical Database
 |work        = Results for Messier 35
 |url         = http://simbad.u-strasbg.fr/simbad/sim-basic?Ident=M35&submit=SIMBAD+search
 |accessdate  = 2006-12-08
 |archiveurl  = https://www.webcitation.org/6HdKgEZ7T?url=http://simbad.u-strasbg.fr/simbad/sim-basic?Ident=M35
 |archivedate = 2013-06-25
 |deadurl     = no
}}
</ref>
| dec = {{DEC|+24|21}}<ref name="simbad" />
| dist_ly = 2800
| dist_pc = 850
| appmag_v = 5.30
| size_v = 25,00′ × 25,00′
| constellation  = [[Близнята (сузір'я)|Близнята]]
| mass_kg =
| mass_msol =
| radius_ly = св.років
| v_hb =
| age =
| notes =
| names = M 35, NGC 2168,

C 0605-243, OCl 466,

Mel 41, Cr 82, Lund 207
}}

'''Мессьє 35''' (також відоме як '''М35''' та '''NGC 2168''') є [[Розсіяне скупчення|розсіяним скупченням]] в [[Сузір'я|сузір'ї]] [[Близнята (сузір'я)|Близнюків]].

== Історія відкриття ==
Скупчення описано [[Гемін]]ом під назвою «Підошва». Пізніше воно було описано [[Жан Філіп де Шезо|Жаном Філіпом де Шезо]] в [[1745]] році і незалежно перевідкрито [[Джон Бевіс|Джоном Бевісом]] до [[1750]] року.

== Цікаві характеристики ==

== Спостереження ==
[[Файл: Gemini constellation map ua lite.png | thumb | left | 200px | Розсіяне скупчення M35 в сузір'ї Близнюків]]
М35 розташоване на самому західному кінці сузір'я Близнюків. Найкращий час для спостережень — зима. На хорошому темному небі скупчення з деякими труднощами можна розглянути і неозброєним оком — воно лежить у північній вершині майже рівнобедреного трикутника з бічною стороною η Gem — 1 Gem. У бінокль скупчення видно як дифузну пляма з кількома зануреними в нього тьмяними зірками. У середній [[Апертура|апертури]] (150 мм) телескопа скупчення розсипається на десятки різних по яскравості білих зірок хаотично розкиданих по полю зору.

У скупчення є особливість. Приблизно на пів градуса від нього на південний захід розташоване неяскрава компактна пляма [[NGC 2158]], яку недосвідчені спостерігачі іноді приймають за знову відкриту ними комету. При [[Апертура|апертурі]] телескопа від 250 мм, ця «комета» при великому збільшенні розпадається приблизно на десять дуже тьмяних зірок, а ще більш великі телескопи показують десятки зірок у цьому далекому розсіяному скупченні.

=== Сусіди по небу з каталогу Мессьє ===
* [[Крабоподібна туманність|М1]] — (на захід в сузір'ї Тельця) знаменита «Крабоподібна» туманність;
* [[Мессьє 36|М36]], [[Мессьє 37|М37]], [[Мессьє 38|М38]] — (на північний захід, у сузір'ї Візничого) яскраві розсіяні скупчення;
* [[Мессьє 78|М78]], [[Туманність Оріона|М42]], [[Туманність Де Майрана|М43]] — (на південь, в сузір'ї Оріона) яскраві дифузні туманності

=== Послідовність спостереження в «Марафоні Мессьє» ===
… [[Мессьє 36|М36]] → [[Мессьє 37|М37]] →'''М35''' → [[Скупчення Малий Вулик|М41]] → [[Мессьє 50|М50]] …

== Зображення ==

== Див. також ==
* [[Список об'єктів Мессьє]]
*[[Новий загальний каталог|Новий Загальний Каталог]]

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{Зовнішні посилання NGC|{{{NGC|2168}}} |}}
* [http://www.seds.org/messier/m/m035.html Messier 35, SEDS Messier pages]

== Навігатори ==
{{Каталог Месьє}}
{{Sky|06|09.1|00||24|21|00|2800}}

{{Портали|Астрономія}}

[[Категорія:Об'єкти NGC]]
[[Категорія:Близнята (сузір'я)]]
[[Категорія:Об'єкти Мессьє]]
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1745]]
[[Категорія:Рукав Оріона]]

title: Мессьє 35

Розсіяне скупчення: Зоряні скупчення

title: Історія дослідження

Відкривач: Жан Філіп де Шезо

title: Дані спостережень · (Епоха J2000.0)

Відстань: 2800 св. років · 850 пк

Сузір'я: Близнята

title: Фізичні характеристики