text:
# Грицак Василь Миколайович
1991рік співзасновник Українського Союзу Інженерів та Науковців (радянських  дисидентів - "шістидесятників") «СВІУ
Васи́ль Микола́йович Грица́к (нар. 17 лютого 1961, с. Гориньград II, Рівненський район, Рівненська область)  — екс-заступник голови  Державної міграційної служби України, народний депутат України  V і  VI скликань, генерал-лейтенант міліції,  кандидат юридичних наук, доцент, Державний службовець першого рангу, Заслужений економіст України, Лауреат  Державної премії в галузі науки і техніки. Учасник бойових дій, нагороджений відзнакою Президента України — «Захиснику Вітчизни».

## Життєпис
З 1979 року по 1981 рік проходив службу в Радянській Армії в Алма-Аті, в/ч 78460, військово-транспортний полк авіації та зв'язку Середньоазіатського військового округу.
Освіта вища. У 1986 році закінчив  Український інститут інженерів водного господарства (м. Рівне), інженер-будівельник. В 1999 році — Одеська державна юридична академія, юрист-правознавець.
З 1986 по 1995 роки — робота на інженерних та керівних посадах в підприємствах м. Харкова та за сумісництвом керівник проєктного відділу УМВС України в  Харківській області, помічник начальника УМВС України в  Харківській області. З 1995 по 2001 рік — помічник ректора Університету внутрішніх справ — начальник відділу капітального будівництва, проректор з економіки і матеріально-технічного забезпечення  Національного Університету внутрішніх справ (Харків). У 1999 році захистив кандидатську дисертацію в докторській спецраді Одеської державної юридичної академії. З 2001 по 2005 рік — начальник Головного управління матеріально-технічного та військового забезпечення  Міністерства внутрішніх справ України, начальник Департаменту ресурсного забезпечення  Міністерства внутрішніх справ України.
З 2006 по 2012 рік —  народний депутат України V (2006—2007 рр.) і  VI (2007—2012 рр.) скликань  Верховної Ради України. Комітет з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності Верховної Ради України. Автор близько 80-ти  проєктів законів України, 35 з яких підписано  Президентами України.
У 2008 році був визнаний переможцем в одній з номінацій престижного світового рейтингу «ID People-2008» за роботу по законодавчому забезпеченню розвитку проєктів з впровадження електронних паспортів.
З 25 квітня 2013 по 04 березня 2014 року заступник Голови Державної міграційної служби України.
З 2008 до теперішнього часу голова Міжнародної громадської організації «Спілка генералів органів внутрішніх справ України».

## Діяльність у Верховній Раді
У 2006 році Народний депутат України Грицак В. М. вніс проєкт Закону України «Про національний демографічний регістр» № 2170 від 14.09.2006 р. З цього моменту законодавчо почалося вирішуватися питання про нову паспортну систему України і ідентифікаційні документи, згідно з новими стандартами ІКАО.
Постановою Верховної ради України № 719-V було приведено паспорт України для виїзду за кордон до європейських стандартів. В. Н. Грицак розробив Закон «Про пріоритетні напрями в діяльності правоохоронних органах України» № 2389-VI. Також розробив Закон «Про охоронну діяльність» (№ 4616-VI), який був успішно прийнятий. Вперше в Україні відрегульовано правові, організаційні та економічні основи впровадження охоронної діяльності всіх форм власності, прав фізичних та юридичних осіб під час здійснення охоронної діяльності.
Грицаком В. М. були розроблені два основоположних проєктів Законів «Про поліцію» і «Про Державну службу правопорядку». На підставі цих законів[джерело?] в 2014 році був прийнятий Закон України «Про Національну поліцію». Автори законопроєктів хотіли передбачити високий контроль над діяльністю міліції. «Скасування деяких звань обґрунтована тим, що в таких уже просто немає потреби. Про це нам говорить знову-таки європейський досвід. А підвищення зарплат призведе до поступової ліквідації корупції, яку, на жаль, за один день викорінити неможливо», — зазначив В. Грицак.
18 травня 2012 року В. Грицаком був внесений проєкт Закону «Про єдиний державний демографічний реєстр і про документи, які підтверджують громадянство України, свідчать особистість і її спеціальний статус». Закон був прийнятий в 2012 році (№ 5492-VI). Таким чином, Україна привела остаточно своє законодавство до світових стандартів в області ідентифікаційних документів. За оцінками світових експертів, більш якісного документа в цій сфері в Європі немає.
Також Грицаком В. М. розроблено ряд Законів «Про організацію правових основ боротьби з організованою злочинністю і корупцією». Брав активну участь в обговорені і голосуванні за вагомі закони в галузі фінансів, економіки, юриспруденції, зовнішньої і внутрішньої політики та інші. За оцінкою експертів був одним з найбільш дисциплінованих і ефективних депутатів в V і VI скликань Верховної Ради України.

## Громадська діяльність
З 2008 року по теперішній час Голова Міжнародної громадської організації «Спілка генералів органів внутрішніх справ України». Державний службовець першого рангу. Президент  Харківського обласного спортивного клубу «Центуріон». Голова громадської організації «Союз зброярів України».

## Лобістська діяльність у Верховній Раді
Журналісти сайту «Наші гроші», що проводить аналіз тендерів України, називають Василя Грицака лобістом концерну «ЄДАПС» у Верховній Раді, який користуючись своїм монопольним становищем, невиправдано завищує ціни на свою продукцію, за яку доводиться платити платникам податків.

## Наукова діяльність
Кандидат юридичних наук, доцент, лауреат  Державної премії в галузі науки і техніки. Лауреат міжнародного конгресу ID World «За значний внесок у розвиток електронних паспортів світу. Український закордонний паспорт» 18 листопада 2008 року (Мілан, Італія). Рішення конкурсної комісії  ОБСЄ, Єврокомісіїта Інтерполу.
Вибрані праці
- Грицак В. М., Поважнюк В. Г. Департамент ресурсного забезпечення МВС України — Київ: Преса України, 2007. — 166 с.
- Грицак В. М., Голуб Ю. М., Ільїн О. В., Большаков В. Н., Федько В. Ф. Зброя підрозділів спеціального призначення — Київ: ТОВ «Імідж Принт», 2008.  — 271 с.
- Грицак В. М., Сичик О. В. Село моє — душа моя: літопис сіл Гориньград-І та Гориньград-ІІ Рівненського району Рівненської області. Історія. Факти. Сучасність. Харків: ФО-П Залогін С. О., 2013. — 336 с.
- Грицак В. М. Свято-Троїцький Храм с. Гориньград Перший: 200 років з дня заснування. — Київ: КВІЦ, 2016. — 192 с.

Опублікував близько 40 наукових статей з питань юриспруденції, міграційної політики та економіки в наукових виданнях  України та інших держав.
Вибрані статті
- Грицак В. М. Взаємовідносини губернаторів та органів міського самоврядування у Російській імперії (друга половина ХІХ ст.) // Вісник Харківського національного університету внутрішніх справ. — 1999. — Випуск 9.
- Грицак В. Правовий стан губернаторів у Російській імперії у 50-60-ті рр. ХІХ ст. //Слобожанщина. — 1999. — № 11. — С. 192—199.
- Грицак В. М. Губернатор в державному механізмі Російської імперії в другій половині ХІХ ст. (на матеріалах Харківської губернії): історико-правове дослідження: автореф. дис. канд. юрид. наук: 12.00.01 / В. М. Грицак. — Одеса, 1999. — 21 с.
- Грицак В. М. Губернаторська влада в Російській імперії у 1870-х-1890-х рр. // 1999. — 2 // Вісник Запорізького юридичного інституту. — 1999. — С. 164—171.
- Грицак В. М. Правовий статус губернаторів у Російський імперії в 50-60-ті рр. XIX ст. // Вісник Харківського національного університету внутрішніх справ. — 1999. — Випуск 7. — Ч. 1 // 1999. — 7. — С. 22—301.
- Грицак В. Н. Актуальные вопросы государства и права. — (Одесская государственная юридическая академия), 1999.
- Грицак В. Н. Актуальные проблемы политики. (Одесская государственная юридическая академия), 1999.
- Грицак В. Н. Юридический вестник. (Одесская государственная юридическая академия), 1999.
- Грицак В. Н. Научный вестник Национальной академии внутренних дел Украины, 1999.
- Грицак В. Н. "Вестник университета внутренних дел Украины", 1999.
- Грицак В. Ощадливість та розумне обмеження витрат — основна вимога до ресурсного забезпечення ОВС //Міліція України. — 2002. —  № 12. — с. 6-7
- Грицак В. Про особливості ресурсного забезпечення ОВС //Міліція України. — 2003.   № 4, С. 7-8. — 67.9(4УКР-4ХАР)301.011.2-1 / Г85
- Грицак В. М. Губернатор в державному механізмі Російської імперії в другій половині ХІХ ст. (на матеріалах Харківської губернії) : монографія / В. М. Грицак.— Х.: Вид-во НУВС, 2003. — 160 с.
- Грицак В. Н. Научные работы Одесской национальной юридической академии, 2003.
- Грицак В. Н. Наше право. (Национальный университет внутренних дел Украины), 2003.
- Грицак В. М. Особливості конституційного устрою федеративних країн Європейського Союзу (досвід децентралізації) // Вісник Запорізького юридичного інституту. — 2004. — № 1. — С. 18—26.
- Грицак В. М. Правова характеристика адміністративно-територіального устрою українських земель у період з 1917 по 1991 р.р. // Бюлетень Міністерства юстиції України: офіц. вид. / засн. М-во юстиції України. — 2004. — № 9. — С. 5—25.
- Грицак В. Н. Актуальные проблемы современной науки в исследованиях молодых ученых. (Национальный университет внутренних дел Украины), 2005.
- Грицак В. Н. Научный вестник Киевского национального университета внутренних дел Украины, 2006.
- Грицак В. Країна готова до впровадження біометричних паспортів // Голос України. — 2007. — 19 грудня (№ 239). — С. 6.
- Грицак В. Н. Вестник Академии прокуратуры Украины, 2007.
- Грицак В. Н. Форум права. (Харьковский национальный университет внутренних дел);— по юридическим наукам, 2007.
- Грицак В. Н. Вестник Харьковского национального университета. — Серия «Право», 2008.
- 67.9(4УКР)308 / З-19 Законодавча реалізація кримінально-правової політики: аналіз законопроектної діяльності Верховної Ради України V скликання з питань кримінального права / В. Д. Швець, В. М. Грицак, Я. І. Василькевич, В. О. Гацелюк. — К. :Атіка, 2008. — 244 с.
- Грицак В. М. Особливості адміністративно-територіального устрою за Конституцією України // Наше право / Ourlaw: наук.-практ. журн. / засн. НУВС, Академія прав.наук України, Верховний Суд України та ін. — 2009. — № 4. — ч. 1. — С. 5—9.
- Грицак В. Адміністративно-територіальний устрій України (1991—1996 рр.): науково-правовий аспект // Вісник Академії прокуратури України: часопис /засн. Академія прокуратури України. — 2009. — № 4. — С. 64—70.
- Грицак В. М. Особливості адміністративно-територіального устрою України у постконституційний період (1996р. і по даний час) // Європейські перспективи: наук.-практ. журн. / ХНУВС, Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана та ін. — 2010. — № 1. — С. 5—17.
- Грицак В. М. Польсько-Литовська доба-як етап становлення адміністративно-територіального устрою українських земель // Наше право / Ourlaw: наук.-практ. журн. / засн. НУВС, Національна академія правових наук України, Верховний Суд України та ін. — 2010. — № 2. — ч. 1. — С. 19—25.
- Грицак В. Конституційно-правові поняття «державний устрій» та «територіальний устрій» і застосування їх у юридичній науці // Віче: теорет. і громад.-політич. журн. / засн. Верховна Рада України. — 2010. — № 7. — С. 8—10.
- Грицак В. Міліція може бути дієздатною, якщо вона належним чином забезпечена необхідними ресурсами // Міліція України: щомісяч. інформ.-попул. та наук.-практ. ілюстр. журн. / співзасн. МВС України та Державний ощадний банк України. — 2010. — № 2. — С. 3—5.
- Грицак В. М. Адміністративно-територіальний устрій на теренах українськиї земель: Галицько-Волинське князівство // Наше право / Ourlaw: наук.-практ. журн. / засн. НУВС, Національна академія правових наук України, Верховний Суд України та ін. — 2011. — № 1. — ч. 2. — С. 27—33.
- Грицак В. М. Політико-територіальний та адміністративно-територіальний устрій держави: проблема співвідношення понять // Європейські перспективи: наук.-практ. журн. / ХНУВС, Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана та ін. — 2011. — № 1. — ч. 2. — С. 10—13.

## Нагороди
- Відзнака Президента України —  «Захиснику Вітчизни» (1999)
- Лауреат  Державної премії в галузі науки і техніки (2003)
- Почесна грамота Кабінету Міністрів України (2003)
- Іменна зброя Міністерства внутрішніх справ України (2003)
- Заслужений економіст України (2004)
- Іменна зброя Міністерства оборони України(2004)
- Почесна грамота Верховної Ради України (2011)
- Нагороди МВС України («Хрест слави», «Закон і честь»,  «Почесний працівник МВС України»,  «Лицар Закону», «За безпеку народу», «За розвиток науки, техніки і освіти I—III ступенів»)
- «За заслуги»  Міністерства юстиції України.
- «За заслуги»  МНС України.
- Відзначений відомчими нагородами: МВС  Російської федерації, Білорусі, Польщі, Угорщини, Молдови, Казахстану,  Вірменії та інших країн.

Нагороджений високими церковними нагородами за реконструкцію і реставрацію Свято-Троїцького храму (200 років) в селі Гориньград Перший Рівненського району Рівненської області, а також православних храмів в Харківській, Полтавській, Київській, Рівненській, Волинській та Закарпатській областях.

## Сім'я
- Дружина: Грицак Наталія Василівна.
- Діти: Марина, Ігор, Олександр.

- Брат: Грицак Віталій Миколайович (нар. 11 липня 1964), служив в Афганістані 1983—1985 рр., Нагороджений медаллю «За бойові заслуги», екс-начальник УВС Хмельницької області 2007—2008 рр., Екс-начальник Департаменту охорони при МВС України 2008—2010 рр., депутат Рівненської обласної ради 2010—2015 рр., генерал-майор міліції.
- Дід: Грицак Іван Макарович (нар. 18 березня 1888—1964) — марсовий унтер-офіцер Російського імператорського флоту на Балтиці. Служив на лінкорах «Імператор Олександр ІІ», «Гангут» та навчальному судні «Миколаїв» (1909—1917). Відзначений нагородами: бронзовою пам’ятною медаллю з нагоди святкування 300-річчя дому Романових  (04.03.1913 р.) та срібною медаллю «За усердие» на Станіславській стрічці (19.06.1915 р.). Служив молодшим матросом, матросом ІІ та І ступенів на навчальному судні «Миколаїв» (1909—1911), на  лінійному кораблі «Імператор Олександр ІІ» (1911—1913), знову повернувся на навчальне судно «Миколаїв» в 3-ю роту(1913—1914).  Проходив службу на лінкорі «Гангут» (лінкор російського і радянського флоту, останній за датою закладки та датою спуску на воду з чотирьох дредноутів балтійської серії типу «Севастополь») (1914—1916). З 1916 р. І.М.Грицака було підвищено у званні до марсового унтер-офіцера, про це було зазначено у «Списку нижніх чинів навчального судна “Миколаїв”» від 01.05.1916 р. Після закінчення служби, у 1919 р. повернувся в рідний Гориньград, де до кінця життя працював хліборобом. Помер 04 квітня 1964 р. в с. Гориньград Другий.

## Захоплення
У молодості — бокс, боротьба, зараз — футбол, історія військових битв і  Стародавнього світу.

title: Грицак Василь Миколайович

wikitext:
{{Othernames|Грицак}}
{{Otherpersons|Василь Грицак}}
{{Картка:Лідер
| ім'я = Василь Миколайович Грицак
| зображення =
| посада = Голова Міжнародної громадської організації «Спілка генералів органів внутрішніх справ України»
| попередник =
| наступник =
| початок_терміну = [[2008]]
| кінець_терміну = по т.ч.
| посада2 = Заступник голови [[Державна міграційна служба України|Державної міграційної служби України]].
| попередник2 =
| наступник2 =
| початок_терміну2 = [[2013]]
| кінець_терміну2 = [[2014]]
| посада3 = Начальник Департаменту [[Міністерство внутрішніх справ України | Міністерства внутрішніх справ України]]
| попередник3 =
| наступник3 =
| початок_терміну3 = [[2003]]
| кінець_терміну3 = [[2005]]
| посада4 = Начальник Головного управління [[Міністерство внутрішніх справ України | Міністерства внутрішніх справ України]]
| попередник4 =
| наступник4 =
| початок_терміну4 = [[2001]]
| кінець_терміну4 = [[2003]]
| посада5 = Проректор Національного Університету внутрішніх справ (м. [[Харків]])
| попередник5 =
| наступник5 =
| початок_терміну5 = [[1995]]
| кінець_терміну5 = [[2001]]
| віце-президент =
| прем'єр-міністр =
| президент =
| президент2 =
| президент3 =
| президент4 =
| президент5 =
| дата_народження = 17.02.1961
| місце_народження = [[Гориньград Другий]], [[Рівненський район]], [[Рівненська область]] [[Українська РСР]], [[СРСР]]
| громадянство = {{USSR}}→{{UKR}}
| національність = [[українець]]
| освіта = [[Національний університет водного господарства та природокористування | Український інститут інженерів водного господарства]] (м. [[Рівне]])
[[Національний університет «Одеська юридична академія»|Одеська державна юридична академія]]
| дружина = Наталія Василівна
| діти = Марина, Ігор, Олександр
| родичі = Юрій Грицак
| професія = юрист
| релігія =
| особистий підпис =
| звання = Генерал-лейтенант міліції
| нагороди = {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Медаль Захиснику Вітчизни}}
{{!}} {{Хрест Слави (МВСУ)}}
{{!}}-
{{!}} {{Почесний працівник МВС України (МВСУ)}}
{{!}} {{Лицар Закону (МВСУ)}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Державна премія України в галузі науки і техніки}}
{{!}} {{Почесна грамота Кабінету Міністрів України}}
{{!}} {{Почесна грамота Верховної Ради України}}
{{!}} {{Заслужений економіст України}}
{{!)}}
| партія = позапартійний
}}
1991рік співзасновник Українського Союзу Інженерів та Науковців (радянських  дисидентів - "шістидесятників") «СВІУ{{Депутат
| депутат1    = {{прапорець20|UKR}} [[Народний депутат України]]
| скликання1 = '''[[народні депутати України 5-го скликання|5-го скликання]]''' та '''[[народні депутати України 6-го скликання|6-го скликання]]'''

| партія1 =
| початок1 = травень [[2006]]
| кінець1 = грудень [[2012]]
}}

'''Васи́ль Микола́йович Грица́к''' ({{н.}} [[17 лютого]] [[1961]], с. [[Гориньград Другий|Гориньград II]], [[Рівненський район]], [[Рівненська область]])  — екс-заступник голови [[Державна міграційна служба України | Державної міграційної служби України]], народний депутат України [[Верховна Рада України V скликання | V]] і [[Верховна Рада України VI скликання| VI скликань]], генерал-лейтенант міліції, [[Кандидат наук | кандидат юридичних наук]], [[доцент]], Державний службовець першого рангу, [[Заслужений економіст України]], Лауреат [[Державна премія України в галузі науки і техніки | Державної премії в галузі науки і техніки]]. [[Учасник бойових дій]], нагороджений відзнакою Президента України — «Захиснику Вітчизни».

== Життєпис ==
З 1979 року по 1981 рік проходив службу в [[Радянська армія|Радянській Армії]] в [[Алмати|Алма-Аті]], в/ч 78460, військово-транспортний полк авіації та зв'язку [[Середньоазійський військовий округ|Середньоазіатського військового округу]].

[[Освіта вища]]. У 1986 році закінчив [[Національний університет водного господарства та природокористування | Український інститут інженерів водного господарства]] (м. [[Рівне]]), інженер-будівельник. В 1999 році — [[Національний університет «Одеська юридична академія»|Одеська державна юридична академія]], юрист-правознавець.

З 1986 по 1995 роки — робота на інженерних та керівних посадах в підприємствах м. [[Харків|Харкова]] та за сумісництвом керівник проєктного відділу УМВС України в [[Харківська область | Харківській області]], помічник начальника УМВС України в [[Харківська область | Харківській області]]. З 1995 по 2001 рік — помічник ректора Університету внутрішніх справ — начальник відділу капітального будівництва, [[проректор]] з економіки і матеріально-технічного забезпечення [[Харківський національний університет внутрішніх справ | Національного Університету внутрішніх справ]] (Харків). У 1999 році захистив кандидатську дисертацію в докторській спецраді [[Національний університет «Одеська юридична академія»|Одеської державної юридичної академії]]. З 2001 по 2005 рік — начальник Головного управління матеріально-технічного та військового забезпечення [[Міністерство внутрішніх справ України | Міністерства внутрішніх справ України]], начальник Департаменту ресурсного забезпечення [[Міністерство внутрішніх справ України | Міністерства внутрішніх справ України]].

З 2006 по 2012 рік — [[Верховна Рада України V скликання | народний депутат України V]] (2006—2007 рр.) і [[Верховна Рада України VI скликання | VI]] (2007—2012 рр.) скликань [[Верховна Рада України | Верховної Ради України]]. Комітет з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності[[Верховна Рада України | Верховної Ради України]]. Автор близько 80-ти [[Проєкт закону | проєктів законів України]], 35 з яких підписано [[Президент України | Президентами України]].

У 2008 році був визнаний переможцем в одній з номінацій престижного світового рейтингу «ID People-2008» за роботу по законодавчому забезпеченню розвитку проєктів з впровадження [[електронний паспорт|електронних паспортів]]<ref>{{Cite web |url=http://www.fraza.ua/analitics/24.11.08/60123.html |title=Грицак став першим у світовому рейтингу! |accessdate=9 квітня 2013 |archive-date=10 червня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150610205234/http://fraza.ua/analitics/24.11.08/60123.html }}</ref>.

З 25 квітня 2013<ref>{{Cite web |url=http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/234/2013 |title=УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ № 234/2013 Про призначення В. Грицака заступником Голови Державної міграційної служби України |accessdate=9 березня 2016 |archive-date=15 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160315215532/http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/234/2013 }}</ref> по 04 березня 2014 року заступник Голови [[Державна міграційна служба України|Державної міграційної служби України]].

З 2008 до теперішнього часу голова Міжнародної громадської організації «Спілка генералів органів внутрішніх справ України».

== Діяльність у Верховній Раді ==
У 2006 році Народний депутат України Грицак В. М. вніс проєкт Закону України «Про національний демографічний регістр» № 2170 від 14.09.2006 р<ref name = "Сайт Багнет>'' [http://www.bagnet.org/news/society/6448 ГРИЦАК СТАВ ПЕРШИМ В СВІТОВОМУ РЕЙТИНГУ !] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161022022741/http://www.bagnet.org/news/society/6448 |date=22 жовтня 2016 }} ''. [[Багнет]], 21 листопада 2008</ref>. З цього моменту законодавчо почалося вирішуватися питання про нову паспортну систему України і ідентифікаційні документи, згідно з новими стандартами[[Міжнародна організація цивільної авіації | ІКАО]].

Постановою [[Верховна рада|Верховної ради України]] № 719-V було приведено [[паспорт]] України для виїзду за кордон до європейських стандартів. В. Н. Грицак розробив Закон «Про пріоритетні напрями в діяльності правоохоронних органах України» № 2389-VI. Також розробив Закон «Про охоронну діяльність» (№ 4616-VI), який був успішно прийнятий<ref name="Сайт Nbnews">'' [http://nbnews.com.ua/ru/exc/61759/ Звичайним охоронцям магазинів зброю ніхто видавати не буде — Грицак] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161022022451/http://nbnews.com.ua/ru/exc/61759/|date=22 жовтня 2016}} ''. [[Сайт Nbnews]], 17 жовтня 2012</ref>. Вперше в Україні відрегульовано правові, організаційні та економічні основи впровадження охоронної діяльності всіх форм власності, прав фізичних та юридичних осіб під час здійснення охоронної діяльності.

Грицаком В. М. були розроблені два основоположних проєктів Законів «Про поліцію» і «Про Державну службу правопорядку». На підставі цих законів{{fact}} в 2014 році був прийнятий [[Закон України «Про Національну поліцію»]]. Автори законопроєктів хотіли передбачити високий контроль над діяльністю міліції. «Скасування деяких звань обґрунтована тим, що в таких уже просто немає потреби. Про це нам говорить знову-таки європейський досвід. А підвищення зарплат призведе до поступової ліквідації корупції, яку, на жаль, за один день викорінити неможливо», — зазначив В. Грицак<ref name = "Комсомольская правда в Україні">'' [http://kp.ua/politics/317697-ukraynskuui-mylytsyui-pereymenuuit-v-polytsyui Українську міліцію перейменують в поліцію] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170808194546/http://kp.ua/politics/317697-ukraynskuui-mylytsyui-pereymenuuit-v-polytsyui |date=8 серпня 2017 }} ''[[Комсомольская правда в Україні | kp.ua]], 27 серпня 2011</ref><ref name = "Багнет">'' [http://www.bagnet.org/news/ukraine/187083 МІЛІЦІЯ СТАНЕ ПОЛІЦІЄЮ І ОТРИМАЄ НОВУ суперекономічний і зручна форма (ФОТО)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160914043825/http://www.bagnet.org/news/ukraine/187083 |date=14 вересня 2016 }}''. [[Багнет]] 03 липня 2012</ref>.

18 травня 2012 року В. Грицаком був внесений проєкт Закону «Про єдиний державний демографічний реєстр і про документи, які підтверджують громадянство України, свідчать особистість і її спеціальний статус». Закон був прийнятий в 2012 році (№ 5492-VI). Таким чином, Україна привела остаточно своє законодавство до світових стандартів в області ідентифікаційних документів. За оцінками світових експертів, більш якісного документа в цій сфері в Європі немає<ref name = "УНІАН">'' [http://www.unian.ua/society/669949-vasil-gritsak-ediniy-derjavniy-demografichniy-reestr-nadast-ukrajini-sotsialno-ekonomichni-perevagi.html Василь Грицак: Єдиний державний демографічний реєстр надасть Україні соціально-економічні переваги] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161026233521/http://www.unian.ua/society/669949-vasil-gritsak-ediniy-derjavniy-demografichniy-reestr-nadast-ukrajini-sotsialno-ekonomichni-perevagi.html |date=26 жовтня 2016 }} ''. [[УНІАН]], 5 липня 2012</ref>.

Також Грицаком В. М. розроблено ряд Законів «Про організацію правових основ боротьби з організованою злочинністю і корупцією». Брав активну участь в обговорені і голосуванні за вагомі закони в галузі фінансів, економіки, юриспруденції, зовнішньої і внутрішньої політики та інші. За оцінкою експертів був одним з найбільш дисциплінованих і ефективних депутатів в V і VI скликань Верховної Ради України<ref name = "Верховна рада">'' [http://iportal.rada.gov.ua/news/Plenarni_zasidannya/33842.html ЗАВЕРШИЛАСЯ ШОСТА СЕСІЯ ВЕРХОВНОЇ РАДИ УКРАЇНИ VI СКЛИКАННЯ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161022024800/http://iportal.rada.gov.ua/news/Plenarni_zasidannya/33842.html |date=22 жовтня 2016 }} ''. [[Верховна рада]], 10 липня 2010</ref>.

== Громадська діяльність ==
З 2008 року по теперішній час Голова Міжнародної громадської організації «Спілка генералів органів внутрішніх справ України». Державний службовець першого рангу. Президент [[Харківська область | Харківського обласного]] спортивного клубу «Центуріон». Голова громадської організації «Союз зброярів України».

== Лобістська діяльність у Верховній Раді ==

Журналісти сайту «<nowiki/>[[Наші гроші з Денисом Бігусом|Наші гроші]]<nowiki/>», що проводить аналіз [[Тендер (конкурс)|тендерів]] України, називають Василя Грицака [[Лобізм|лобістом]] концерну «[[ЄДАПС]]» у [[Верховна Рада України|Верховній Раді]], який користуючись своїм [[монополізм|монопольним]] становищем, невиправдано завищує ціни на свою продукцію, за яку доводиться платити платникам податків.<ref>{{Cite web |url=http://www.epravda.com.ua/publications/2013/03/13/365479/ |title=«Дружба з ЄДАПСом на мільярди» // Олексій Шалайський, Юрій Ніколов, «Наші Гроші», 13 березня 2013 |accessdate=28 квітня 2013 |archive-date=25 квітня 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20130425064907/http://www.epravda.com.ua/publications/2013/03/13/365479/ }}</ref><ref>[http://nashigroshi.org/2012/10/26/zaplatyv-podatky-a-edapsu/ «Заплатив податки? А ЄДАПСу?» // Юрій Ніколов, «Наші Гроші», 26 жовтня 2012]</ref>

== Наукова діяльність ==
[[Кандидат наук |Кандидат юридичних наук]], [[доцент]], [[лауреат]] [[Державна премія України в галузі науки і техніки | Державної премії в галузі науки і техніки]]. Лауреат міжнародного конгресу ID World «За значний внесок у розвиток електронних паспортів світу. Український закордонний паспорт» 18 листопада 2008 року ([[Мілан]], [[Італія]]). Рішення конкурсної комісії [[Організація з безпеки і співробітництва в Європі | ОБСЄ]], [[Європейська комісія |Єврокомісіїта]] [[Інтерпол]]у<ref name="Фраза">''[http://fraza.ua/analitics/24.11.08/60123/deputat_gricak_stal_pervym_v_mirovom_reytinge.html "Депутат Грицак стал первым в мировом рейтинге"]{{Недоступне посилання}}''. [[Фраза|Фраза.ua]], 24 ноября 2008</ref>.

;Вибрані праці
* ''Грицак В. М., Поважнюк В. Г.'' Департамент ресурсного забезпечення МВС України — Київ: Преса України, 2007. — 166 с.
* ''Грицак В. М., Голуб Ю. М., Ільїн О. В., Большаков В. Н., Федько В. Ф.'' Зброя підрозділів спеціального призначення — Київ: ТОВ «Імідж Принт», 2008.  — 271 с.
* ''Грицак В. М., Сичик О. В.'' Село моє — душа моя: літопис сіл Гориньград-І та Гориньград-ІІ Рівненського району Рівненської області. Історія. Факти. Сучасність. Харків: ФО-П Залогін С. О., 2013. — 336 с.
* ''Грицак В. М.'' Свято-Троїцький Храм с. Гориньград Перший: 200 років з дня заснування. — Київ: КВІЦ, 2016. — 192 с.

Опублікував близько 40 наукових статей з питань юриспруденції, міграційної політики та економіки в наукових виданнях [[Україна | України]] та інших держав.

;Вибрані статті
* ''Грицак В. М.'' Взаємовідносини губернаторів та органів міського самоврядування у Російській імперії (друга половина ХІХ ст.) // Вісник Харківського національного університету внутрішніх справ. — 1999. — Випуск 9.
* ''Грицак В.'' Правовий стан губернаторів у Російській імперії у 50-60-ті рр. ХІХ ст. //Слобожанщина. — 1999. — № 11. — С. 192—199.
* ''Грицак В. М.'' Губернатор в державному механізмі Російської імперії в другій половині ХІХ ст. (на матеріалах Харківської губернії): історико-правове дослідження: автореф. дис. канд. юрид. наук: 12.00.01 / В. М. Грицак. — Одеса, 1999. — 21 с.
* ''Грицак В. М.'' Губернаторська влада в Російській імперії у 1870-х-1890-х рр. // 1999. — 2 // Вісник Запорізького юридичного інституту. — 1999. — С. 164—171.
* ''Грицак В. М.'' Правовий статус губернаторів у Російський імперії в 50-60-ті рр. XIX ст. // Вісник Харківського національного університету внутрішніх справ. — 1999. — Випуск 7. — Ч. 1 // 1999. — 7. — С. 22—301.
* ''Грицак В. Н.'' Актуальные вопросы государства и права. — (Одесская государственная юридическая академия), 1999.
* ''Грицак В. Н.'' Актуальные проблемы политики. (Одесская государственная юридическая академия), 1999.
* ''Грицак В. Н.'' Юридический вестник. (Одесская государственная юридическая академия), 1999.
* ''Грицак В. Н.'' Научный вестник Национальной академии внутренних дел Украины, 1999.
* ''Грицак В. Н.'' "Вестник университета внутренних дел Украины", 1999.
* ''Грицак В.'' Ощадливість та розумне обмеження витрат — основна вимога до ресурсного забезпечення ОВС //Міліція України. — 2002. —  № 12. — с. 6-7
* ''Грицак В.'' Про особливості ресурсного забезпечення ОВС //Міліція України. — 2003.   № 4, С. 7-8. — 67.9(4УКР-4ХАР)301.011.2-1 / Г85
* ''Грицак В. М.'' Губернатор в державному механізмі Російської імперії в другій половині ХІХ ст. (на матеріалах Харківської губернії) : монографія / В. М. Грицак.— Х.: Вид-во НУВС, 2003. — 160 с.
* ''Грицак В. Н.'' Научные работы Одесской национальной юридической академии, 2003.
* ''Грицак В. Н.'' Наше право. (Национальный университет внутренних дел Украины), 2003.
* ''Грицак В. М.'' Особливості конституційного устрою федеративних країн Європейського Союзу (досвід децентралізації) // Вісник Запорізького юридичного інституту. — 2004. — № 1. — С. 18—26.
* ''Грицак В. М.'' Правова характеристика адміністративно-територіального устрою українських земель у період з 1917 по 1991 р.р. // Бюлетень Міністерства юстиції України: офіц. вид. / засн. М-во юстиції України. — 2004. — № 9. — С. 5—25.
* ''Грицак В. Н.'' Актуальные проблемы современной науки в исследованиях молодых ученых. (Национальный университет внутренних дел Украины), 2005.
* ''Грицак В. Н.'' Научный вестник Киевского национального университета внутренних дел Украины, 2006.
* ''Грицак В.'' Країна готова до впровадження біометричних паспортів // [[Голос України]]. — 2007. — 19 грудня (№ 239). — С. 6.
* ''Грицак В. Н.'' Вестник Академии прокуратуры Украины, 2007.
* ''Грицак В. Н.'' Форум права. (Харьковский национальный университет внутренних дел);— по юридическим наукам, 2007.
* ''Грицак В. Н.'' Вестник Харьковского национального университета. — Серия «Право», 2008.
* 67.9(4УКР)308 / З-19 Законодавча реалізація кримінально-правової політики: аналіз законопроектної діяльності Верховної Ради України V скликання з питань кримінального права / В. Д. Швець, В. М. Грицак, Я. І. Василькевич, В. О. Гацелюк. — К. :Атіка, 2008. — 244 с.
* ''Грицак В. М.'' Особливості адміністративно-територіального устрою за Конституцією України // Наше право / Ourlaw: наук.-практ. журн. / засн. НУВС, Академія прав.наук України, Верховний Суд України та ін. — 2009. — № 4. — ч. 1. — С. 5—9.
* ''Грицак В.'' Адміністративно-територіальний устрій України (1991—1996 рр.): науково-правовий аспект // Вісник Академії прокуратури України: часопис /засн. [[Національна академія прокуратури України|Академія прокуратури України]]. — 2009. — № 4. — С. 64—70.
* ''Грицак В. М.'' Особливості адміністративно-територіального устрою України у постконституційний період (1996р. і по даний час) // Європейські перспективи: наук.-практ. журн. / ХНУВС, [[Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана]] та ін. — 2010. — № 1. — С. 5—17.
* ''Грицак В. М.'' Польсько-Литовська доба-як етап становлення адміністративно-територіального устрою українських земель // Наше право / Ourlaw: наук.-практ. журн. / засн. НУВС, [[Національна академія правових наук України]], [[Верховний Суд (Україна)|Верховний Суд України]] та ін. — 2010. — № 2. — ч. 1. — С. 19—25.
* ''Грицак В.'' Конституційно-правові поняття «державний устрій» та «територіальний устрій» і застосування їх у юридичній науці // Віче: теорет. і громад.-політич. журн. / засн. [[Верховна Рада України]]. — 2010. — № 7. — С. 8—10.
* ''Грицак В.'' Міліція може бути дієздатною, якщо вона належним чином забезпечена необхідними ресурсами // Міліція України: щомісяч. інформ.-попул. та наук.-практ. ілюстр. журн. / співзасн. [[Міністерство внутрішніх справ України|МВС України]] та [[Державний ощадний банк України]]. — 2010. — № 2. — С. 3—5.
* ''Грицак В. М.'' Адміністративно-територіальний устрій на теренах українськиї земель: Галицько-Волинське князівство // Наше право / Ourlaw: наук.-практ. журн. / засн. НУВС, [[Національна академія правових наук України]], [[Верховний Суд (Україна)|Верховний Суд України]] та ін. — 2011. — № 1. — ч. 2. — С. 27—33.
* ''Грицак В. М.'' Політико-територіальний та адміністративно-територіальний устрій держави: проблема співвідношення понять // Європейські перспективи: наук.-практ. журн. / [[Харківський національний університет внутрішніх справ|ХНУВС]], [[Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана]] та ін. — 2011. — № 1. — ч. 2. — С. 10—13.

== Нагороди ==
* Відзнака Президента України — [[ Медаль «Захиснику Вітчизни» | «Захиснику Вітчизни»]] (1999)
* Лауреат [[Державна премія України в галузі науки і техніки | Державної премії в галузі науки і техніки]] (2003)
* [[Почесна грамота Кабінету Міністрів України]] (2003)
* [[Іменна вогнепальна зброя (Україна) | Іменна зброя Міністерства внутрішніх справ України]] (2003)
* [[Заслужений економіст України]] (2004)
* [[Іменна вогнепальна зброя (Україна) | Іменна зброя Міністерства оборони України]](2004)
* [[Почесна грамота Верховної Ради України]] (2011)
* Нагороди МВС України ([[Хрест Слави|«Хрест слави»]], «Закон і честь», [[Почесний працівник МВС України | «Почесний працівник МВС України»]], [[Лицар Закону | «Лицар Закону»]], «За безпеку народу», «За розвиток науки, техніки і освіти I—III ступенів»)
* «За заслуги» [[Міністерство юстиції України | Міністерства юстиції України]].
* «За заслуги» [[Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій і в справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи | МНС України]].
* Відзначений відомчими нагородами: МВС [[Росія | Російської федерації]], [[Білорусь|Білорусі]], [[Міністерство внутрішніх справ (Польща)|Польщі]], [[Угорщина|Угорщини]], [[Молдова|Молдови]], [[Казахстан]]у, [[Вірменія | Вірменії]] та інших країн.
Нагороджений високими церковними нагородами за реконструкцію і реставрацію Свято-Троїцького храму (200 років) в селі [[Гориньград Перший]] [[Рівненський район|Рівненського району]] [[Рівненська область|Рівненської області]], а також православних храмів в Харківській, Полтавській, Київській, Рівненській, Волинській та Закарпатській областях.

== Сім'я ==
* Дружина: Грицак Наталія Василівна.
* Діти: Марина, Ігор, Олександр.

* Брат: [[Грицак Віталій Миколайович]] ({{н.}} 11 липня 1964), служив в [[Війна в Афганістані (1979—1989)|Афганістані]] 1983—1985 рр., Нагороджений [[Медаль «За бойові заслуги» (СРСР)|медаллю «За бойові заслуги»]], екс-начальник УВС [[Хмельницька область|Хмельницької області]] 2007—2008 рр., Екс-начальник Департаменту охорони при [[Міністерство внутрішніх справ України|МВС України]] 2008—2010 рр., депутат [[Рівненська обласна рада|Рівненської обласної ради]] 2010—2015 рр., генерал-майор міліції.
* Дід: Грицак Іван Макарович ({{н.}} 18 березня 1888—1964) — марсовий [[унтер-офіцер]] [[Російський імператорський флот|Російського імператорського флоту]] на Балтиці. Служив на [[Лінійний корабель|лінкорах]] «Імператор Олександр ІІ», «Гангут» та навчальному судні «Миколаїв» (1909—1917). Відзначений нагородами: [[Медаль «В пам'ять 300-річчя царювання дому Романових»|бронзовою пам’ятною медаллю з нагоди святкування 300-річчя]] [[Романови|дому Романових]]  (04.03.1913 р.) та срібною медаллю «За усердие» на Станіславській стрічці (19.06.1915 р.). Служив молодшим [[матрос|матросом]], матросом ІІ та І ступенів на навчальному судні «Миколаїв» (1909—1911), на [[Лінійний корабель | лінійному кораблі]] «Імператор Олександр ІІ» (1911—1913), знову повернувся на навчальне судно «Миколаїв» в 3-ю роту(1913—1914).  Проходив службу на лінкорі «Гангут» (лінкор російського і радянського флоту, останній за датою закладки та датою спуску на воду з чотирьох дредноутів балтійської серії типу «Севастополь») (1914—1916). З 1916 р. І.М.Грицака було підвищено у званні до марсового унтер-офіцера, про це було зазначено у «Списку нижніх чинів навчального судна “Миколаїв”» від 01.05.1916 р. Після закінчення служби, у 1919 р. повернувся в рідний Гориньград, де до кінця життя працював хліборобом. Помер 04 квітня 1964 р. в с. [[Гориньград Другий]].

== Захоплення ==
У молодості — [[бокс]], [[боротьба]], зараз — [[футбол]], історія військових битв і [[Стародавній світ | Стародавнього світу]].

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* {{cite web|url=http://file.liga.net/person/207-vasilii-gricak.html|title=Грицак Василий Николаевич. Досье|publisher=ЛІГА. Досье|lang=ru|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160414125748/http://file.liga.net/person/207-vasilii-gricak.html|archivedate=14 квітня 2016|ref=ЛІГА. Досье|accessdate=3 квітня 2016}}
* {{cite web|url=http://ru.golos.ua/politika/12_12_21_gritsak_vasiliy_nikolaevich|title=Грицак Василий Николаевич. Досье|publisher=Голос.UA|lang=ru|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160417150411/http://ru.golos.ua/politika/12_12_21_gritsak_vasiliy_nikolaevich|archivedate=17 квітня 2016|ref=Голос.UA|accessdate=3 квітня 2016}}
* {{cite web|url=http://dozor.kharkov.ua/file/gritsak/|title=Грицак Василий Николаевич. Досье|publisher=Городской Дозор|lang=ru|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160417181127/http://dozor.kharkov.ua/file/gritsak/|archivedate=17 квітня 2016|ref=Городской Дозор|accessdate=3 квітня 2016}}
* [https://web.archive.org/web/20080125060407/http://gska2.rada.gov.ua/pls/site/p_exdeputat?d_id=8750&skl=6 сайт ВРУ]
* [http://dovidka.com.ua/fcontent.php?parm=h.smWniR2KMeWEaF6.YQiQ__ Довідник «Хто є хто в Україні», видавництво «К. І. С.»]
* [http://www.logos.biz.ua/proj/vodn/150.htm Дані на сторінці ТОВ "Видавничий центр «Логос Україна»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160416002006/http://www.logos.biz.ua/proj/vodn/150.htm |date=16 квітня 2016 }}
* [http://dovidka.com.ua/user/?code=389009 Інтернет-довідник «Офіційна Україна сьогодні»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160413225742/http://dovidka.com.ua/user/?code=389009 |date=13 квітня 2016 }}

[[Категорія:Народні депутати України 5-го скликання]]
[[Категорія:Народні депутати України 6-го скликання]]
[[Категорія:Уродженці Рівненського району]]
[[Категорія:Українські міліціонери]]
[[Категорія:Випускники Одеської юридичної академії]]

title: Заступник голови Державної міграційної служби України.

title: Начальник Департаменту Міністерства внутрішніх справ України

title: Начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України

title: Проректор Національного Університету внутрішніх справ (м. Харків)

Народився: 17 лютого 1961 (64 роки) · Гориньград Другий, Рівненський район, Рівненська область Українська РСР, СРСР

Відомий як: політик

Громадянство: СРСР→ Україна

Національність: українець

Освіта: Український інститут інженерів водного господарства (м. Рівне) · Одеська державна юридична академія

Alma mater: НУВГП, Національний університет «Одеська юридична академія» і Національна академія внутрішніх справ

Політична партія: позапартійний

У шлюбі з: Наталія Василівна

Діти: Марина, Ігор, Олександр

Рідня: Юрій Грицак

Професія: юрист

Звання: Генерал-лейтенант міліції

Нагороди: | Медаль «Захиснику Вітчизни» | «Хрест Слави» (МВС України) | | «Почесний працівник МВС України» | «Лицар Закону» (МВС України) | | Державна премія України в галузі науки і техніки | Почесна грамота Кабінету Міністрів України | Почесна грамота Верховної Ради України | Заслужений економіст України |

title: Звання

Медаль «Захиснику Вітчизни»: «Хрест Слави» (МВС України)

«Почесний працівник МВС України»: «Лицар Закону» (МВС України)

title: Звання

Державна премія України в галузі науки і техніки: Почесна грамота Кабінету Міністрів України · Почесна грамота Верховної Ради України · Заслужений економіст України


text:
# Зайцева Ніна Володимирівна
Ніна Володимирівна Зайцева (нар. 22 травня 1946, Чкалов, СРСР) — радянський і російський учений-гігієніст, академік РАМН (2011), академік РАН (2013).

## Біографія
Народилася 22 травня 1946 року в Оренбурзі.
У 1969 році — з відзнакою закінчила Пермський державний медичний інститут за спеціальністю «Санітарія».
З 1967 по 1969 рік — лаборант кафедри комунальної гігієни Пермського державного медичного інституту.
З 1971 по 1996 роки — працювала в Пермському політехнічному інституті, де пройшов шлях від старшого наукового співробітника до професора кафедри.
У 1983 році — захистила докторську дисертацію.
З 1996 року по січень 2018 року — директор, а в даний час — науковий керівник Федерального наукового центру медико-профілактичних технологій управління ризиками здоров'ю населення Федеральної служби з нагляду в сфері захисту прав споживачів і благополуччя людини (Перм).
У 2000 році — обрана членом-кореспондентом РАМН.
У 2011 році — обрана академіком РАМН.
У 2013 році — стала академіком Російської академії наук (в рамках приєднання РАМН і РАСГН до РАН).

## Наукова діяльність
Спеціаліст в галузі фундаментальних і прикладних аспектів гігієни.
Розробник наукових основ з актуальних фундаментальних та прикладних проблем профілактичної медицини, екології людини та гігієни навколишнього середовища, зокрема системної оцінки і прогнозу параметрів і мультифакторіальних взаємозв'язків показників здоров'я населення при комплексній дії чинників довкілля, а також методології багатофакторного аналізу поліморфозу захворювань з екологічно детермінованим генезом розвитку.
Під керівництвом Ніни Зайцевої захищено 20 докторських і 42 кандидатських дисертацій.
Автор понад 850 опублікованих наукових робіт, в тому числі 9 монографій, 17 книг, 3 атласів, 270 основних журнальних статей, понад 60 нормативно-методичних та інформаційно-методичних документів, 58 авторських свідоцтв і патентів РФ на винаходи.

### Науково-організаційна діяльність
- член редколегії журналу «Вісник Санкт-Петербурзької державної медичної Академії ім. І. І. Мечникова»;
- член міжнародного товариства «International Society of Exposure Science» (ISES);
- член Міжнародного товариства з епідеміології навколишнього середовища «International Society for Environmental Epidemiology» (ISEE).

## Нагороди
- Заслужений діяч науки Російської Федерації (2000)[2]
- Почесний громадянин Пермського краю (2009)

## Вибрані праці
- Научные основы оценки воздействия химических факторов риска на сердечно-сосудистую систему и организация профилактической модели амбулаторно-поликлинической помощи / М. А. Землянова, М. Я. Подлужная, А. Ю. Зубарев, Н. В. Зайцева // Научные основы оценки воздействия химических факторов риска на сердечно-сосудистую систему и организация профилактической модели амбулаторно-поликлинической помощи: монография. — Пермь: Кн. формат, 2009. — 280 с.
- Гигиеническая индикация последствий для здоровья при внешнесредовой экспозиции химических факторов / Г. Г. Онищенко, Н. В. Зайцева, М. А. Землянова // Гигиеническая индикация последствий для здоровья при внешнесредовой экспозиции химических факторов: монография. / Федер. служба по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека, Федер. науч. центр мед.-профилакт. технологий упр. рисками здоровью населения. — Пермь: Кн. формат, 2011. — 531 с.
- Цитогенетические маркеры и гигиенические критерии хромосомных нарушений у населения и работников в условиях воздействия химических факторов с мутагенной активностью (на примере металлов, ароматических углеводородов, формальдегида) / Н. В. Зайцева, М. А. Землянова, В. Б. Алексеев, С. Г. Щербина // Цитогенетические маркеры и гигиенические критерии хромосомных нарушений у населения и работников в условиях воздействия химических факторов с мутагенной активностью (на примере металлов, ароматических углеводородов, формальдегида): монография. / Федер. служба по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека, Федер. науч. центр мед.-профилакт. технологий упр. рисками здоровью населения. — Пермь: Кн. формат, 2013. — 221 с.
- Анализ риска здоровью в стратегии государственного социально-экономического развития / Г. Г. Онищенко, Н. В. Зайцева, И. В. Май, П. З. Шур, А. Ю. Попова, В. Б. Алексеев, О. В. Долгих, М. А. Землянова, Т. В. Нурисламова, П. В. Трусов, Т. С. Уланова, О. Ю. Устинова, Е. Е. Андреева, Е. М. Власова, О. И. Голева, Д. А. Кирьянов, С. В. Клейн, В. Г. Костарев, Н. А. Лебедева-несевря, К. П. Лужецкий, О. А. Маклакова, А. Е. Носов, Н. Г. Атискова, А. О. Барг, С. А. Вековшинина, М. Р. Камалтдинов, Н. В. Никифорова, А. С. Сбоев, Э. В. Седусова, М. Ю. Цинкер, В. М. Чигвинцев, Д. М. Шляпников // Анализ риска здоровью в стратегии государственного социально-экономического развития: монография. / Рос. акад. наук, Федер. служба по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека, Федер. науч. центр мед.-профилакт. технологий упр. рисками здоровью населения. — Пермь: Изд-во ПНИПУ, 2014. — 737 с.[3]

wikiname: ukwiki

title: Зайцева Ніна Володимирівна

in_language: uk

wikitext:
{{ПІП}}
{{Науковець
}}
'''Ніна Володимирівна Зайцева''' (нар. [[22 травня]] [[1946]], [[Оренбург|Чкалов]], [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]]) — радянський і російський учений-гігієніст, академік [[Російська академія медичних наук|РАМН]] (2011), [[Дійсні члени Російської академії наук|академік РАН]] (2013).

== Біографія ==
Народилася 22 травня 1946 року в Оренбурзі.

У 1969 році — з відзнакою закінчила [[Пермський державний медичний університет|Пермський державний медичний інститут]] за спеціальністю «Санітарія».

З 1967 по 1969 рік — лаборант кафедри комунальної гігієни Пермського державного медичного інституту.

З 1971 по 1996 роки — працювала в [[Пермський державний технічний університет|Пермському політехнічному інституті]], де пройшов шлях від старшого наукового співробітника до професора кафедри.

У 1983 році — захистила докторську дисертацію.

З 1996 року по січень 2018 року — директор, а в даний час — науковий керівник Федерального наукового центру медико-профілактичних технологій управління ризиками здоров'ю населення [[Федеральна служба з нагляду в сфері захисту прав споживачів і благополуччя людини|Федеральної служби з нагляду в сфері захисту прав споживачів і благополуччя людини]] (Перм).

У 2000 році — обрана [[Члени-кореспонденти РАМН|членом-кореспондентом РАМН]].

У 2011 році — обрана [[Дійсні члени РАМН|академіком РАМН]].

У 2013 році — стала академіком [[Російська академія наук|Російської академії наук]] (в рамках приєднання [[Російська академія медичних наук|РАМН]] і [[Російська академія сільськогосподарських наук|РАСГН]] до РАН).<ref name="ras" />

== Наукова діяльність ==
Спеціаліст в галузі фундаментальних і прикладних аспектів гігієни.

Розробник наукових основ з актуальних фундаментальних та прикладних проблем профілактичної медицини, екології людини та гігієни навколишнього середовища, зокрема системної оцінки і прогнозу параметрів і мультифакторіальних взаємозв'язків показників здоров'я населення при комплексній дії чинників довкілля, а також методології багатофакторного аналізу поліморфозу захворювань з екологічно детермінованим генезом розвитку.

Під керівництвом Ніни Зайцевої захищено 20 докторських і 42 кандидатських дисертацій.

Автор понад 850 опублікованих наукових робіт, в тому числі 9 монографій, 17 книг, 3 атласів, 270 основних журнальних статей, понад 60 нормативно-методичних та інформаційно-методичних документів, 58 авторських свідоцтв і патентів РФ на винаходи.<ref name="ras" />

=== Науково-організаційна діяльність ===

* член редколегії журналу «Вісник Санкт-Петербурзької державної медичної Академії ім. І. І. Мечникова»;
* член міжнародного товариства «International Society of Exposure Science» (ISES);
* член Міжнародного товариства з епідеміології навколишнього середовища «International Society for Environmental Epidemiology» (ISEE).

== Нагороди ==

* [[Заслужений діяч науки Російської Федерації]] (2000)<ref>{{Cite web|url=http://www.kremlin.ru/acts/bank/15719|title=Указ Президента Российской Федерации от 20.06.2000 № 1148|publisher=kremlin.ru|accessdate=2018-10-30|archive-date=22 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190622131044/http://www.kremlin.ru/acts/bank/15719}}</ref>
* Почесний громадянин Пермського краю (2009)

== Вибрані праці ==
* Научные основы оценки воздействия химических факторов риска на сердечно-сосудистую систему и организация профилактической модели амбулаторно-поликлинической помощи / М. А. Землянова, М. Я. Подлужная, А. Ю. Зубарев, Н. В. Зайцева // Научные основы оценки воздействия химических факторов риска на сердечно-сосудистую систему и организация профилактической модели амбулаторно-поликлинической помощи: монография. — Пермь: Кн. формат, 2009. — 280 с.
* Гигиеническая индикация последствий для здоровья при внешнесредовой экспозиции химических факторов / Г. Г. Онищенко, Н. В. Зайцева, М. А. Землянова // Гигиеническая индикация последствий для здоровья при внешнесредовой экспозиции химических факторов: монография. / Федер. служба по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека, Федер. науч. центр мед.-профилакт. технологий упр. рисками здоровью населения. — Пермь: Кн. формат, 2011. — 531 с.
* Цитогенетические маркеры и гигиенические критерии хромосомных нарушений у населения и работников в условиях воздействия химических факторов с мутагенной активностью (на примере металлов, ароматических углеводородов, формальдегида) / Н. В. Зайцева, М. А. Землянова, В. Б. Алексеев, С. Г. Щербина // Цитогенетические маркеры и гигиенические критерии хромосомных нарушений у населения и работников в условиях воздействия химических факторов с мутагенной активностью (на примере металлов, ароматических углеводородов, формальдегида): монография. / Федер. служба по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека, Федер. науч. центр мед.-профилакт. технологий упр. рисками здоровью населения. — Пермь: Кн. формат, 2013. — 221 с.
* Анализ риска здоровью в стратегии государственного социально-экономического развития / Г. Г. Онищенко, Н. В. Зайцева, И. В. Май, П. З. Шур, А. Ю. Попова, В. Б. Алексеев, О. В. Долгих, М. А. Землянова, Т. В. Нурисламова, П. В. Трусов, Т. С. Уланова, О. Ю. Устинова, Е. Е. Андреева, Е. М. Власова, О. И. Голева, Д. А. Кирьянов, С. В. Клейн, В. Г. Костарев, Н. А. Лебедева-несевря, К. П. Лужецкий, О. А. Маклакова, А. Е. Носов, Н. Г. Атискова, А. О. Барг, С. А. Вековшинина, М. Р. Камалтдинов, Н. В. Никифорова, А. С. Сбоев, Э. В. Седусова, М. Ю. Цинкер, В. М. Чигвинцев, Д. М. Шляпников // Анализ риска здоровью в стратегии государственного социально-экономического развития: монография. / Рос. акад. наук, Федер. служба по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека, Федер. науч. центр мед.-профилакт. технологий упр. рисками здоровью населения. — Пермь: Изд-во ПНИПУ, 2014. — 737 с.<ref>[http://pstu.ru/basic/glossary/staff/?sid=2125 Страница] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181108025730/http://pstu.ru/basic/glossary/staff/?sid=2125 |date=8 листопада 2018 }} на сайте [[Пермський державний технічний університет|ПНИПУ]]</ref>

== Примітки ==
{{Reflist|refs=<ref name="ras">{{cite web|url=http://www.ras.ru/news/shownews.aspx?id=965426c2-4794-43bc-8a95-10b79f1d8c7a|title=Юбилей академика Зайцевой Нины Владимировны|publisher=ras.ru|accessdate=2018-10-30}}</ref>}}

== Посилання ==
* {{Ras.ru employee|62664|Нины Владимировны Зайцевой}}
* [http://www.mathnet.ru/rus/person78099 Профиль Нины Владимировны Зайцевой] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190622132437/http://www.mathnet.ru/rus/person78099 |date=22 червня 2019 }}на математическом портале Math-Net.Ru
* [http://www.psu.ru/personalnye-stranitsy-prepodavatelej/z/nina-vladimirovna-zajtseva Страница] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190622131044/http://www.psu.ru/personalnye-stranitsy-prepodavatelej/z/nina-vladimirovna-zajtseva |date=22 червня 2019 }} на сайте [[Пермський державний університет|ПГНИУ]]
* [http://pstu.ru/basic/glossary/staff/?sid=2125 Страница] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181108025730/http://pstu.ru/basic/glossary/staff/?sid=2125 |date=8 листопада 2018 }} на сайте [[Пермський державний технічний університет|ПНИПУ]]
* [http://fcrisk.ru/node/25 Страница] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190622131043/http://fcrisk.ru/node/25 |date=22 червня 2019 }} на сайте ФНЦ медико-профилактических технологий управления рисками здоровью населения
* {{Cite web|url=http://пермскоеземлячество.рф/award/years/2015/zaitseva_nina_vladimirovna_452|title=Зайцева Нина Владимировна — Лауреаты — Строгановская премия|publisher=пермскоеземлячество.рф|accessdate=2018-10-30|archive-date=19 червня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210619235132/https://xn--b1afaaaktleeshbpqir1gsh.xn--p1ai/award/years/2015/zaitseva_nina_vladimirovna_452/}}

[[Категорія:Жінки-науковці]]
[[Категорія:Гігієністи]]
[[Категорія:Вікіпедія:Статті з іншим значенням на Вікіданих]]
[[Категорія:Заслужені діячі науки Російської Федерації]]
[[Категорія:Академіки РАМН]]
[[Категорія:Доктори медичних наук]]
[[Категорія:Уродженці Оренбурга]]
[[Категорія:Радянські медики]]
[[Категорія:Російські медики]]
[[Категорія:Академіки РАН]]

title: Зайцева Ніна Володимирівна

Народилася: 22 травня 1946 (78 років) · Оренбург, РРФСР, СРСР

Діяльність: науковиця

Науковий ступінь: доктор медичних наук

Нагороди: заслужений діяч науки Російської Федерації


text:
# Сушенець
Сушенець (пол. Suszeniec) — село в Польщі, у гміні Мщонув Жирардовського повіту Мазовецького воєводства.
Населення — 63 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Скерневицького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 32      | 9                  | 20               | 3                    |
| Жінки    | 31      | 3                  | 22               | 6                    |
| Разом    | 63      | 12                 | 42               | 9                    |

title: Сушенець

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Сушенець
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Suszeniec}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Мазовецьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Жирардовський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Мщонув (гміна){{!}}Мщонув
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 63
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 46
|поштовий індекс        = 96-323
|автомобільний код      = WZY
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0732849
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Сушенець''' ({{lang-pl|Suszeniec}}) — село в Польщі, у [[Мщонув (гміна)|гміні Мщонув]] [[Жирардовський повіт|Жирардовського повіту]] [[Мазовецьке воєводство|Мазовецького воєводства]].
Населення — {{formatnum:63}} {{МНОЖИНА:63|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Скерневицьке воєводство|Скерневицького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=32 |ЧолПре=9 |ЧолПрац=20 |ЧолПост=3
|Жін=31 |ЖінПре=3 |ЖінПрац=22 |ЖінПост=6
|Разом=63 |РазомПре=12 |РазомПрац=42 |РазомПост=9
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Мщонув}}

[[Категорія:Села Жирардовського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Мазовецьке воєводство

Повіт: Жирардовський повіт

Гміна: Мщонув

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: WZY

OSM: ↑337028 ·R (Ґміна Мщонув)


text:
# Юзеф Кабан
Юзеф Кабан, після 1950 року — Корський (пол. Józef Kaban, Korski, 1886, Краків — 1969, там само) — польський архітектор, який працював переважно в Лодзі.

## Біографія
Закінчив краківську Вищу промислову школу у 1902—1907 роках. Навчався у Краківській академії мистецтв. Відбував практику в архітектора Славомира Одживольського. Завдяки стипендії графині Ледуховської 1912 року розпочав навчання у політехніці Дрездена, яке не вдалось завершити через початок війни. Короткий час працював повітовим архітектором у Тарнобжегу, а від 1920 року — повітовий архітектор у Лодзі. Від 1921 року був також дієцезіальним архітектором, виконав велику кількість проектів храмів. Під час німецької окупації у 1940—1945 роках перебував у Кракові. Пізніше повернувся до Лодзі, де працював далі спільно із сином, також архітектором. Звання архітектора отримав лише 1951 року у Краківській гірничій академії. У 1960-х роках повернувся до Кракова, де 1969 року помер.
Член журі конкурсу проектів робітничих осель для місцевостей Полесє Константиновське і Нове Рокіче в Лодзі.
У своїй творчості еволюціонував, починаючи від «свійських» мотивів, через звернення до неокласицизму до модернізму 1930-х років. Належить до найвидатніших архітекторів Лодзі міжвоєнного періоду. Син, Вітольд Корський (нар. 1918) — архітектор.

## Роботи
- Проект житлового однородинного будинку з оточенням. Розрахований для виставки. отримав «другу почесну згадку» на конкурсі Делегації архітекторів польських і Комітету виставки 1911 року.[2] На виставці експонувався макет.[3]
- Рисунки і типові проекти сільських хат, створені для виданої 1915 року збірки «Odbudowa polskiej wsi» (Відбудова польського села). Це зокрема рисунок «Дорога до костелу» відбудованого села, проекти п'ятьох двокімнатних хат із господарськими приміщеннями (одна у співавторстві зі Стефаном Вонсом, ще дві — з Володимиром Тетмаєром). Ще одна двокімнатна хата з окремою стайнею і стодолою.[4]
- Типові проекти будинків для двох родин держслужбовців, дому купця, дому книготорговця, створені для збірки «Odbudowa polskiego miasteczka» (Відбудова польського містечка), виданої 1916 року.[5]
- Три варіанти проектів типових військових надгробків, створених на спільний конкурс товариства «Польське ужиткове мистецтво», Краківського технічно-промислового музею і Спілки товариств охорони краси краю. Здобули друге місце. Опубліковані в каталозі 1916 року.[6]
- Проект костелу в селі Нови Бедонь (1921).[7]
- Єпископський палац у стилі неокласицизму на вулиці Скорупки, 1 у Лодзі (1922—1924).
- Проект каплиці в селі Нове Злотно, тепер місцевість Лодзі (1925).[8]
- Конкурсний проект торгового центру в Познані. Здобув перше місце на конкурсі 1927 року. Проект створено при співпраці Еугеніуша Татари і Віктора Геслера.[9]
- Проект будинку Міністерства освіти і релігії у Варшаві. Не здобув відзнак на конкурсі 1927 року, але був придбаний журі.[10]
- Будинок Польського акціонерного телефонного товариства в Лодзі (1926—1929).
- Будівля окружного суду в Лодзі на площі генерала Домбровського і вулиці президента Нарутовича. Перший проект від 1925 року не був реалізований. Наступний, зменшений, від 1927 року, був реалізований у 1929—1930 роках. Інтер'єри, оздоблення, умеблювання розробив також Юзеф Кабан. Керував спорудженням Францішек Карпінський.[11]
- Проект Будинку культури і мистецтв ім. Адама Асника в Каліші. Здобув перше місце на закритому конкурсі в серпні 1938 року.[12]
- Костел святої Терези в Лодзі (1950—1960).
- Великий театр у Лодзі (1949—1963).

title: Юзеф Кабан

wikitext:
{{Архітектор
|зображення                =
|розмір                    =
|підпис                    =
|ім'я                      = Юзеф Кабан
|справжнє ім'я             =
|громадянство              =
|дата народження           = 1886
|місце народження          = [[Краків]]
|дата смерті               = 1969
|місце смерті              = там само
|працював у містах         = [[Лодзь]]
|стиль                     =
|найважливіші споруди      =
|містобудівні проєкти      =
|реставрація пам'яток      =
|нереалізовані проєкти     =
|наукові праці             =
|нагороди                  =
|Commons                   = Józef Kaban
}}
[[Файл:Łodź, Piotrkowska, knihovna arcidiecéze.JPG|міні|267пкс|Єпископський палац у Лодзі]]
[[Файл:PAST Lodz.jpg|міні|267пкс|Будинок телефонної компанії в Лодзі]]
'''Юзеф Кабан''', після 1950 року — '''Корський''' ({{lang-pl|Józef Kaban, Korski}}, [[1886]], [[Краків]] — [[1969]], там само) — польський архітектор, який працював переважно в Лодзі.

== Біографія ==
Закінчив краківську Вищу промислову школу у [[1902]]—[[1907]] роках. Навчався у [[Академія образотворчих мистецтв у Кракові|Краківській академії мистецтв]]. Відбував практику в архітектора [[Славомир Одживольський|Славомира Одживольського]]. Завдяки стипендії графині Ледуховської 1912 року розпочав навчання у політехніці Дрездена, яке не вдалось завершити через початок війни. Короткий час працював повітовим архітектором у [[Тарнобжег]]у, а від [[1920]] року — повітовий архітектор у [[Лодзь|Лодзі]]. Від [[1921]] року був також дієцезіальним архітектором, виконав велику кількість проектів храмів. Під час німецької окупації у [[1940]]—[[1945]] роках перебував у Кракові. Пізніше повернувся до Лодзі, де працював далі спільно із сином, також архітектором. Звання архітектора отримав лише [[1951]] року у Краківській гірничій академії. У [[1960-ті|1960-х]] роках повернувся до Кракова, де [[1969]] року помер.

Член журі конкурсу проектів робітничих осель для місцевостей Полесє Константиновське і Нове Рокіче в Лодзі.<ref>Kronika // Rzeczy Piękne. — 1928. — № 4—6. — S. 60.</ref>

У своїй творчості еволюціонував, починаючи від «свійських» мотивів, через звернення до неокласицизму до модернізму [[1930-ті|1930-х]] років. Належить до найвидатніших архітекторів Лодзі міжвоєнного періоду. Син, Вітольд Корський (нар. 1918) — архітектор.

== Роботи ==
* Проект житлового однородинного будинку з оточенням. Розрахований для виставки. отримав «другу почесну згадку» на конкурсі Делегації архітекторів польських і Комітету виставки [[1911]] року.<ref>Rozstrzygnięcie konkursu na typy domów mieszkalnych // Architekt. — 1912. — № 6—7. — S. 75.</ref> На виставці експонувався макет.<ref>Architekt. — 1912. — № 10. — S. 106—107, tabl. 33.</ref>
* Рисунки і типові проекти сільських хат, створені для виданої [[1915]] року збірки «Odbudowa polskiej wsi» (Відбудова польського села). Це зокрема рисунок «Дорога до костелу» відбудованого села, проекти п'ятьох двокімнатних хат із господарськими приміщеннями (одна у співавторстві зі Стефаном Вонсом, ще дві — з Володимиром Тетмаєром). Ще одна двокімнатна хата з окремою стайнею і стодолою.<ref>Odbudowa polskiej wsi: projekty chat i zagród włościańskich / pod red. [[Владислав Екельський|Wł. Ekielskiego]]. — Kraków: Obywatelski Komitet Odbudowy Wsi i Miast, 1915.</ref>
* Типові проекти будинків для двох родин держслужбовців, дому купця, дому книготорговця, створені для збірки «Odbudowa polskiego miasteczka» (Відбудова польського містечка), виданої [[1916]] року.<ref>Odbudowa polskiego miasteczka: projekty domów / opr. przez Grono Architektów Polskich, wyd. pod red. J. Gałęzowskiego. — Kraków : Obywatelski Komitet Odbudowy Wsi i Miast, 1916. — S. 34—35, 64—65, 73.</ref>
* Три варіанти проектів типових військових надгробків, створених на спільний конкурс товариства «Польське ужиткове мистецтво», Краківського технічно-промислового музею і Спілки товариств охорони краси краю. Здобули друге місце. Опубліковані в каталозі [[1916]] року.<ref>Nagrobki / Muzeum Techniczno-Przemysłowe w Krakowie. — Kraków : Drukarnia Uniwersytetu Jagiellońskiego, 1916. — S. 9—12.</ref>
* Проект костелу в селі Нови Бедонь ([[1921]]).<ref>Architektura i Budownictwo. — 1927. — № 8—9. — S 281.</ref>
* Єпископський палац у стилі неокласицизму на вулиці Скорупки, 1 у Лодзі ([[1922]]—[[1924]]).
* Проект каплиці в селі Нове Злотно, тепер місцевість Лодзі ([[1925]]).<ref>Architektura i Budownictwo. — 1927. — № 8—9. — S 274.</ref>
* Конкурсний проект торгового центру в [[Познань|Познані]]. Здобув перше місце на конкурсі [[1927]] року. Проект створено при співпраці Еугеніуша Татари і Віктора Геслера.<ref>Konkurs na budowę centralnej hali targowej w Poznaniu // Architektura i Budownictwo. — 1927. — № 2. — S 33—35.</ref>
* Проект будинку Міністерства освіти і релігії у Варшаві. Не здобув відзнак на конкурсі [[1927]] року, але був придбаний журі.<ref>Architektura i Budownictwo. — 1927. — № 7. — S 208—209.</ref>
* Будинок Польського акціонерного телефонного товариства в Лодзі ([[1926]]—[[1929]]).
* Будівля окружного суду в Лодзі на площі генерала Домбровського і вулиці президента Нарутовича. Перший проект від [[1925]] року не був реалізований. Наступний, зменшений, від [[1927]] року, був реалізований у [[1929]]—[[1930]] роках. Інтер'єри, оздоблення, умеблювання розробив також Юзеф Кабан. Керував спорудженням Францішек Карпінський.<ref>''Kaban J.'' Gmach sądu okręgowego w Łodzi // Architektura i Budownicwo. — 1933. — № 2. — S. 39—41.</ref>
* Проект Будинку культури і мистецтв ім. Адама Асника в Каліші. Здобув перше місце на закритому конкурсі в серпні [[1938]] року.<ref>''T. W.'' O projekcie budowy Domu Kultury i Sztuki im. A. Asnyka // ABC Kaliskie. — 18 sierpnia 1938. — № 227; Z posiedzenia Komitetu Budowy Domu Kultury i Sztuki im. A. Asnyka // ABC Kaliskie. — 17 sierpnia 1938. — № 226.</ref>
* Костел святої Терези в Лодзі ([[1950]]—[[1960]]).
* Великий театр у Лодзі ([[1949]]—[[1963]]).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
{{Портал|Мистецтво}}
* ''Stefański K.'' Kaban [od 1950 r. Korski] Józef // Ludzie, którzy zbudowali Łódź: leksykon architektów i budowniczych. — Łódź : Księży Młyn, 2009. — S. 81—83. — ISBN 978-83-61253-44-0.

{{DEFAULTSORT:Кабан Юзеф}}

[[Категорія:Польські архітектори]]
[[Категорія:Уродженці Кракова]]
[[Категорія:Померли в Кракові]]
[[Категорія:Персоналії:Лодзь]]
[[Категорія:Архітектори XX століття]]
[[Категорія:Випускники Краківської академії мистецтв]]

title: Юзеф Кабан

Народження: 1886Краків

Смерть: 1969там само

Країна · (підданство): Республіка Польща

Діяльність: архітектор

Праця в містах: Лодзь

Нагороди: City of Łódź Awardd


text:
# Телескоп імені Джеймса Клерка Максвелла
Телеско́п і́мені Дже́ймса Клерка Ма́ксвела (англ. James Clerk Maxwell Telescope, JCMT) — субміліметровий телескоп діаметром 15 м, розташований поблизу вершини Мауна-Кея (Гаваї). Один із найбільших субміліметрових телескопів.

До 28 лютого 2015 року телескопом керував Об'єднаний астрономічний центр, потім його передали до Східноазійської обсерваторії.
Разом із Калтецькою субміліметровою обсерваторією телескоп Максвелла утворили перший субміліметровий інтерферометр.
ТДКМ — найбільший субміліметровий телескоп у світі[джерело?]. Зазвичай його застосовують для вивчення Сонячної системи, міжзоряного пилу та газу й далеких галактик.
Головне дзеркало має стільникову конструкцію й складається з 276 панелей. Параболічна форма дзеркала підтримується системою активної оптики з точністю близько 24 мікрон.
На Мауна-Кея ТДКМ мав друге за розміром головне дзеркало (найбільше належало до Антенного масиву дуже великої бази)[джерело?].

title: Телескоп імені Джеймса Клерка Максвелла

wikitext:
{{Картка Телескоп}}
'''Телеско́п і́мені Дже́ймса Клерка Ма́ксвела''' ({{lang-en|James Clerk Maxwell Telescope, JCMT}}) — [[Субміліметрова астрономія|субміліметровий]] [[телескоп]] діаметром 15 м, розташований поблизу вершини [[Мауна-Кея]] ([[Гаваї (острів)|Гаваї]]). Один із найбільших субміліметрових телескопів.
<br/>До 28 лютого 2015 року телескопом керував [[Об'єднаний астрономічний центр]], потім його передали до [[Східноазійська обсерваторія|Східноазійської обсерваторії]]<ref name="stfc.ac.uk_3519"/>.

Разом із [[Калтекська субміліметрова обсерваторія|Калтецькою субміліметровою обсерваторією]] телескоп Максвелла утворили перший субміліметровий [[інтерферометр]].

ТДКМ — найбільший субміліметровий телескоп у світі{{Джерело?}}. Зазвичай його застосовують для вивчення [[Сонячна система|Сонячної системи]], [[міжзоряний пил|міжзоряного пилу]] та газу й далеких галактик.

[[Головне дзеркало]] має стільникову конструкцію й складається з 276 панелей. [[Параболічна антена|Параболічна]] форма дзеркала підтримується системою [[активна оптика|активної оптики]] з точністю близько 24 [[мікрометр|мікрон]]<ref name="eao_about-jcmt"/>.
На Мауна-Кея ТДКМ мав друге за розміром головне дзеркало (найбільше належало до [[Антенний масив дуже великої бази|Антенного масиву дуже великої бази]]){{Джерело?}}.

== Див. також ==
* [[Обсерваторія Мауна-Кеа]]
* [[Надзвичайно великий телескоп]]
* [[Тридцятиметровий телескоп]]

== Джерела ==
{{reflist|refs=
<ref name="stfc.ac.uk_3519">{{Cite web|url=http://www.stfc.ac.uk/3519.aspx|title=JCMT now under new ownership |publisher= {{comment| STFC| Science & Technology Facilities Council}} |date=1 березня 2015 |accessdate=2015-03-13|url-status=dead|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150316205311/http://www.stfc.ac.uk/3519.aspx|archivedate=2015-03-16}}</ref>

<ref name="eao_about-jcmt">{{cite web|title=About the JCMT |url=https://www.eaobservatory.org/jcmt/about-jcmt/|work=[[Східноазійська обсерваторія|EAO]] |date= |accessdate=2024-09-01}}</ref>
}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20080926060519/http://www.jach.hawaii.edu/JCMT/ JCMT homepage] at [[Об'єднаний астрономічний центр|Joint Astronomy Centre]]
* [http://www.wikimapia.org/#y=19822842&x=-155477346&z=18&l=0&m=a JCMT] at [[Вікімапія|Wikimapia]]

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Радіотелескопи]]
[[Категорія:Телескопи США]]
[[Категорія:Обсерваторія Мауна-Кеа]]

{{astro-stub}}
{{Hawaii-stub}}

title: Телескоп імені Джеймса Клерка Максвелла

На честь: Джеймс Клерк Максвелл

Частина від: Телескоп горизонту подій

Розташування: Гаваї

Стиль телескопа: радіотелескоп


text:
# Вуглевич Андрій Ярославович
Андрій Ярославович Вуглевич (1998-2024) — український військовослужбовець, учасник російсько-української війни.

## Нагороди
- Орден Богдана Хмельницького III ступеня[1].

title: Вуглевич Андрій Ярославович

wikitext:
{{Військовик2
| ім'я                = Андрій Вуглевич
| оригінал імені      = Вуглевич Андрій Ярославович
| портрет             =Вуглевич Андрій Ярославович.jpg
| підпис              =
| дата народження     = 5.2.1998
| місце народження    = [[Підгородище]], [[Львівська область]]
| дата смерті         = 3.7.2024
| місце смерті        = Поблизу [[Вовчанськ]]а [[Харківська область|Харківської області]]
| причина смерті      =
| національність      = [[Українці|українець]]
| університет         = [[Національний університет «Львівська політехніка»]]
| ступінь             =
| прізвисько          = Людоєд
| партія              =
| країна              = {{UKR}}
| вид збройних сил    =
| рід військ          = {{FДШВ ЗСУ}}
| роки служби         =
| звання              = {{Ранг|країна=Україна|звання=Молодший лейтенант}}
| формування          = {{82 ОДШБр ЗСУ|2}}
| командування        =
| битви               =
| нагороди            = {{Орден Богдана Хмельницького III ступеня}}
}}
'''Андрій Ярославович Вуглевич''' (1998-2024) — український військовослужбовець, учасник російсько-української війни.

== Нагороди ==
* [[Орден Богдана Хмельницького (Україна)|Орден Богдана Хмельницького]] III ступеня<ref>{{Cite web|url=https://www.president.gov.ua/documents/6342024-52129|назва=Указ Президента України №634/2024 «Про відзначення державними нагородами України»|видавець=[[Президент України]]|дата=17 вересня 2024|url-архіву=https://web.archive.org/web/20241215075650/https://www.president.gov.ua/documents/6342024-52129|дата-архіву=2024-12-15|мертвий-url=dead|дата-доступу=5 лютого 2025}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://www.koroldanylo.com.ua/news/syogodni_lvivshhina_proshhajetsia_z_ruslanom_lenkom_ta_andrijem_vuglevicem_7461 Сьогодні Львівщина прощається з Русланом Ленком та Андрієм Вуглевичем]
* [https://varta1.com.ua/news/u-subotu-lvivshchina-poproshchaietsya-z-26-richnim-geroiem-andriyaiem-vuglevichem_383110.html У суботу Львівщина попрощається з 26-річним Героєм Андрієм Вуглевичем]

{{учасники РУВ|загинув=так}}
[[Категорія:Випускники Львівської політехніки]]
[[Категорія:Українські воїни, загиблі під час російського вторгнення в Україну 2022]]

title: Загальна інформація

Народження: 5 лютого 1998 · Підгородище, Львівська область

Смерть: 3 липня 2024 (26 років) · Поблизу Вовчанська Харківської області

Псевдо: Людоєд

title: Військова служба

Приналежність: Україна

Рід військ: ДШВ

Формування: 82 ОДШБр

title: Нагороди та відзнаки

Нагороди та відзнаки: Орден Богдана Хмельницького III ступеня (Україна)


text:
# Найкращий тиждень мого життя (телесеріал)
«Найкращий тиждень мого життя» — український комедійний телесеріал розповідає про найабсурдніші життєві ситуації, які можуть статися з молодятами напередодні весілля.

## Сюжет
Закохані Ольга та Ігор мають за тиждень одружитися. Вони вирішують до весілля пожити в батьків нареченої. Весільна колотнеча – досить відома ситуація багатьом. Ігор – вродливий юнак, хороший кондитер. Однак його спроби сподобатися батькам нареченої – тестю-генералу та іншим родичам – обертаються проти нього. Низка невдалих пригод частенько ставить його у незручне становище, а з комічних ситуацій, в які він потрапляє, йому не завжди вдається вийти переможцем.
Стрічка-комедія – це ремейк на відомий британський фільм «Найгірший тиждень мого життя», що вийшов у прокат у 2004 році та йшов упродовж трьох сезонів і отримав схвальні відгуки глядачів та кінокритиків.  Головну чоловічу роль зіграв актор Костянтин Октябрський, жіночу виконала Катерина Вострикова. Режисер – Семен Горов.
Чудовий комедійний серіал для всієї родини, веселий, багато легкого іскрометного гумору.

## У ролях
- Костянтин Октябрський – Ігор
- Катерина Вострикова – Оля
- Володимир Горянський – Віктор Сергійович
- Ольга Сумська – Анастасія Валеріївна
- Володимир Ніколаєнко – Толік
- Леся Самаєва – Світу
- Ніна Антонова – бабуся
- Андрій Кронглевскій – Денис
- Денис Мартинов – Артем
- Юрій Горбунов – Валентин
- Катерина Рубашкіна – Віка
- Євгенія М'якенька – Тамара
- Дмитро Оськін – Олександр Давидович
- Ольга Радчук – Ірина ЗАГС
- Ксенія Хижняк – Люба
- Володимир Ращук – Гліб
- Катерина Кістень – Тітка Рая
- Віктор Цекало – Шапіро
- Стася Ровинская – Аня

## Знімальна група
Продюсери:
- Олександр Ткаченко – генеральний продюсер
- Олена Васильєва
- Антон Лірник
- Надія Мирна – виконавчий продюсер
- Сергій Чудаєв – виконавчий продюсер
- Тетяна Кондратюк – креативний продюсер
- Сергій Лущик – креативний продюсер

Автори сценарію:
- Антон Лірник
- Микита Глущенко
- Сергій Лущик
- Галуст Мазманян

Режисер:
- Семен Горов

Композитор:
- Сергій Могилевський

Оператор:
- Денис Свояк

Художник:
- Анна Присич – постановник
- Ірина Гергель – по костюмах
- Віктор Кулішов – по декораціях

Монтажери:
- Сергій Тузюк
- Шота Гамісонія
- Дмитро Станев

wikitext:
{{Картка:Телебачення
|ширина             =
|назва              = "Найкращий" тиждень мого життя
|оригінальна назва  = "Лучшая" неделя моей жизни
|плакат             =
|тип                = [[телесеріал]]
|жанр               = [[Комедія]]
|ведучий            =
|формат зображення  =
|формат звуку       =
|зйомка             = багатокамерна
|тривалість серії   =
|тривалість         =
|компанія           =
|керівник проєкту   =
|керівник об'єднання=
|сценарист          = [[Антон Лірник]]
 [[Микита Глущенко]]
 [[Сергій Лущик]]
|режисер            = [[Семен Горов]]
|ідея               =
|оператор           = [[Денис Свояк]]
|монтаж             = [[Сергій Тузюк]]
|розробка           =
|продюсер           = [[Ткаченко Олександр Владиславович|Олександр Ткаченко]]
 Олена Васильєва
 [[Антон Лірник]]
|виконавчий продюсер= [[Надія Мирна]]
 [[Сергій Чудаєв]]
|актори             =
|narrated           =
|opentheme          =
|endtheme           =
|композитор         = [[Сергій Могилевський]]
|країна             = Україна
|місце              =
|мова               = [[російська мова]]
|телеканал          = {{прапорець|UKR}} [[1+1]] (2016)
|перша поява        =
|перший показ українською =
|на екранах з       = 10 жовтня 2016
|на екранах до      = ?
|кількість сезонів  =
|кількість серій    = 16
|список серій       =
|chronology         =
|preceded_by        =
|followed_by        =
|схожі передачі     =
|сайт               = https://1plus1.ua/najkrasij-tizden-mogo-zitta
|imdb_id            =
|tv_com_id          =
}}
'''«Найкращий тиждень мого життя»''' — [[Україна|український]] [[комедія|комедійний]] [[телесеріал]] розповідає про найабсурдніші життєві ситуації, які можуть статися з молодятами напередодні весілля.

== Сюжет ==
Закохані Ольга та Ігор мають за тиждень одружитися. Вони вирішують до весілля пожити в батьків нареченої. Весільна колотнеча – досить відома ситуація багатьом. Ігор – вродливий юнак, хороший кондитер. Однак його спроби сподобатися батькам нареченої – тестю-генералу та іншим родичам – обертаються проти нього. Низка невдалих пригод частенько ставить його у незручне становище, а з комічних ситуацій, в які він потрапляє, йому не завжди вдається вийти переможцем.

Стрічка-комедія – це [[ремейк]] на відомий британський фільм «Найгірший тиждень мого життя», що вийшов у прокат у [[2004]] році та йшов упродовж трьох сезонів і отримав схвальні відгуки глядачів та кінокритиків.  Головну чоловічу роль зіграв актор [[Костянтин Октябрський]], жіночу виконала [[Катерина Вострикова]]. Режисер – [[Семен Горов]].
Чудовий комедійний серіал для всієї родини, веселий, багато легкого іскрометного гумору.
<ref name="about">{{Cite web |url=https://1plus1.ua/ru/najkrasij-tizden-mogo-zitta#about |title=Найкращий тиждень мого життя — Про серіал |accessdate=15 вересня 2017 |archive-date=30 вересня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170930131604/https://1plus1.ua/ru/najkrasij-tizden-mogo-zitta#about }}</ref>

== У ролях ==
* [[Октябрський Костянтин Володимирович|Костянтин Октябрський]] – ''Ігор''
* [[Катерина Вострикова]] – ''Оля''
* [[Володимир Горянський]] – ''Віктор Сергійович''
* [[Ольга Сумська]] – ''Анастасія Валеріївна''
* [[Володимир Ніколаєнко]] – ''Толік''
* [[Леся Самаєва]] – ''Світу''
* [[Ніна Антонова]] – ''бабуся''
* [[Андрій Кронглевскій]] – ''Денис''
* [[Денис Мартинов]] – ''Артем''
* [[Юрій Горбунов]] – ''Валентин''
* [[Катерина Рубашкіна]] – ''Віка''
* [[Євгенія М'якенька]] – ''Тамара''
* [[Дмитро Оськін]] – ''Олександр Давидович''
* [[Радчук Ольга Василівна|Ольга Радчук]] – ''Ірина ЗАГС''
* [[Ксенія Хижняк]] – ''Люба''
* [[Володимир Ращук]] – ''Гліб''
* [[Катерина Кістень]] – ''Тітка Рая''
* [[Віктор Цекало]] – ''Шапіро''
* [[Стася Ровинская]] – ''Аня''

== Знімальна група ==
Продюсери:
* [[Олександр Ткаченко]] – ''генеральний продюсер''
* [[Олена Васильєва]]
* [[Антон Лірник]]
* [[Надія Мирна]] – ''виконавчий продюсер''
* [[Сергій Чудаєв]] – ''виконавчий продюсер''
* [[Тетяна Кондратюк]] – ''креативний продюсер''
* [[Сергій Лущик]] – ''креативний продюсер''

Автори сценарію:
* [[Антон Лірник]]
* [[Микита Глущенко]]
* [[Сергій Лущик]]
* [[Галуст Мазманян]]

Режисер:
* [[Семен Горов]]

Композитор:
* [[Сергій Могилевський]]

Оператор:
* [[Денис Свояк]]

Художник:
* [[Анна Присич]] – ''постановник''
* [[Ірина Гергель]] – ''по костюмах''
* [[Віктор Кулішов]] – ''по декораціях''

Монтажери:
* [[Сергій Тузюк]]
* [[Шота Гамісонія]]
* [[Дмитро Станев]]

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Кінокомедії України]]
[[Категорія:Телесеріали «1+1»]]
[[Категорія:Телесеріали, дія яких відбувається в Україні]]

title: "Лучшая" неделя моей жизни ·

Тип: телесеріал

Жанр: Комедія

Знімання: багатокамерна

Сценарист: Антон Лірник · Микита Глущенко · Сергій Лущик

Режисер: Семен Горов

Оператор: Денис Свояк

Монтаж: Сергій Тузюк

Продюсер: Олександр Ткаченко · Олена Васильєва · Антон Лірник

Виконавчий продюсер: Надія Мирна · Сергій Чудаєв

Композитор: Сергій Могилевський

Країна-виробник: Україна

Мова оригіналу: російська мова

Перший показ: 10 жовтня 2016 — ?


text:
# Пісняр-лісовик сизий
Пісняр-лісовик сизий (Setophaga caerulescens) — дрібний комахоїдний птах з роду Setophaga родини піснярових (Parulidae).

## Поширення
Пісняр-лісовик сизий у гніздовий період поширений на сході Північної Америки. На зимівлю мігрує до східного узбережжя Центральної Америки і на Кариби. Гніздиться переважно нижньому ярусі листяних і змішаних хвойно-листяних лісів з густим підліском.

title: Пісняр-лісовик сизий

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Пісняр-лісовик сизий
| image = Dendroica caerulescens m RBG.jpg
| image_width = 250px
| image_caption = самець
| image2 = Dendroica caerulescens f Tommy Thompson Park.jpg
| image2_width = 250px
| image2_caption = самиця
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref>[https://www.iucnredlist.org/details/22721673/0 Інформація про пісняра-лісовика сизого на міжнародному сайті природоохоронного статусу видів BirdLife International]</ref>
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| familia = [[Піснярові]] (Parulidae)
| genus = [[Пісняр-лісовик]] (Setophaga)
| species = Пісняр-лісовик сизий
| binomial = ''Setophaga caerulescens''
| binomial_authority = ([[Йоганн Фрідріх Ґмелін|Gmelin]], 1789)
| range_map_caption = Поширення пісняра-лісовика сизого {{leftlegend|#FFFF00|у гніздовий період|outline=gray}}{{leftlegend|#0000FF|на зимівлі|outline=gray}}
| range_map = DendroicaCaerulescensMap.svg
| synonyms =
''Dendroica caerulescens''
}}

'''Пісняр-лісовик сизий'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Setophaga caerulescens'') — дрібний комахоїдний птах з роду [[Пісняр-лісовик|Setophaga]] родини [[Піснярові|піснярових]] (Parulidae).

== Поширення ==
Пісняр-лісовик сизий у гніздовий період поширений на сході [[Північна Америка|Північної Америки]]. На зимівлю [[міграція птахів|мігрує]] до східного узбережжя [[Центральна Америка|Центральної Америки]] і на [[Кариби]]. Гніздиться переважно нижньому ярусі листяних і змішаних хвойно-листяних лісів з густим [[підлісок|підліском]]<ref>[https://www.audubon.org/field-guide/bird/black-throated-blue-warbler Black-throated Blue Warbler (Setophaga caerulescens)/Guide to North American Birds. National Audubon Society]{{ref-en}}</ref>.

== Посилання ==
{{reflist}}

{{Птахи-доробити}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Піснярові]]
[[Категорія:Птахи, описані 1789]]
[[Категорія:Птахи Канади]]
[[Категорія:Птахи США]]
[[Категорія:Птахи Карибів]]

title: ?Пісняр-лісовик сизий

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Родина: Піснярові (Parulidae)

Рід: Пісняр-лісовик (Setophaga)

Вид: Пісняр-лісовик сизий

Вікісховище: Setophaga caerulescens


text:
# Горбенко Олексій Архипович
Олексій Архипович Горбе́нко (11 квітня 1919, Ржищів — 17 січня 2010, Київ) — український живописець; член Спілки радянських художників України з 1951 року.

## Біографія
Народився 11 квітня 1919 року в містечку Ржищеві (нині місто в Обухівському районі Київської області, Україна) в багатодітній сім'ї. У 1939 році закінчив Київський художній технікум, почав працювати й паралельно навчатися в Київському художньому інституті.
Брав участь у радянсько-фінській і німецько-радянській війнах. Був учасником оборони Ленінграду, прориву його блокади. Дійшов до Берліну. Член ВКП(б) з 1943 року.
Протягом 1945—1950 років продовжив навчання у Київському художньому інституті. Був учнем Михайла Іванова, Сергія Григор'єва, Тетяни Яблонської. Дипломна робота — картина «Рада Праці та Оборони» (керівник Олексій Шовкуненко).
Після здобуття фахової освіти працював у Київському інженерно-будівельному інституті: доцент з 1964 року, професор з 1983 року; з 2003 року — консультант кафедри малюнку та живопису.
Мешкав у Києві в будинку на вулиці Пітерській, № 10, квартира № 38. Помер у Києві 17 січня 2010 року.

## Творчість
Працював в галузі станкового живопису, створював жанрові картини, портрети, пейзажі. Серед робіт:
- «Золота осінь» (1951);
- «На схилах Дніпра» (1953);
- «Осінній сон» (1954);
- «Володимир Ленін за роботою» (1956);
- «Портрет студентки Сі-Ца-Чжень» (1957);
- «Портрет аспіранта-корейця Тянь Хі У» (1957);
- «Портрет болгарської студентки Н. Павлової» (1957);
- «Портрет телятниці А. Буряк» (1958, Білоцерківський краєзнавчий музей);
- «Портрет свинаря І. А. Гайдака» (1959);
- «Портрет двічі Героя Соціалістичної Праці Ольги Диптан» (1960);
- «О. І. Києвич» (1962);
- «На рідній землі (Тарас Шевченко на Чорній горі)» (1964);
- «Портрет генерал-майора авіації В. Н. Необогатова» (1964);
- триптих «Незабутнє» (1965—1967);
- «Портрет льотчика-космонавта Павла Поповича» (1966);
- «Портрет Юрія Гагаріна» (1968);
- «Вихід у космос» (1968);
- «Портрет письменника М. Т. Котиша» (1968);
- «У політ» (1969);
- «Зустріч космонавта Павла Поповича у Києві» (1970);
- «Вечір на Дніпрі (Леся Українка)» (1970);
- «Хірург Євген Скляренко» (1970);
- «Портрет поета Дирміта Ґулія» (1970);
- «Квіти сину» (1973);
- «Леся Українка» (1980);
- «Пам'ять серця» (1980);
- «Портрет Сергія Корольова» (1983);
- «Площа Жовтневої Революції» (1983);
- «Ромашки» (2001);
- «Польові квіти» (2003);
- «Піони» (2005);

серії
- «Вірменські пейзажі» (1970—1999);
- «Герої підпілля і партизанського руху в Україні» (1986—1990);
- «Герої космосу» (1986—1990);
- «Діячі науки й культури» (1986—1991)

Брав участь у республіканських, всесоюзних, закордонних мистецьких виставках з 1943 року. Персональні виставки відбулися у Ленінграді у 1943 році, Алматі у 1975 році, Києві у 1953, 1954, 1955, 1962 й 1967, 1982, 1987 роках.
Крім вище згаданого музею роботи художника зберігаються в Національному художньому музеї України, Національному музеї «Київська картинна галерея».
Автор книг та навчальних посібників:
- «Курс акварельного живопису» (1977);
- «Методичні основи акварельного живопису» (1989);
- «Образотворчі матеріали та їх технічні особливості» (1989);
- «Художньо-технічні прийоми архітектурної графіки» (1991);
- «Акварельний живопис для архітекторів» (1991);
- «Термінологія образотворчого мистецтва» (1993)[2].

## Відзнаки
- Нагороджений:
  - орденами Червоної Зірки (24 травня 1945), Вітчизняної війни II ступеня (6 квітня 1985)[3];
  - медалями «За оборону Ленінграда» (30 червня 1943), «За бойові заслуги» (7 березня 1944), «За відвагу» (30 червня 1944), «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 років», «За взяття Кенігсберга» (9 червня 1945)[4], «Ветеран праці» (1982)[2];
- Заслужений художник УРСР з 1980 року.

title: Горбенко Олексій Архипович

wikitext:
{{ПІП}}
{{художник|зображення =Олексій Горбенко.jpg}}
'''Олексій Архипович Горбе́нко''' ([[11 квітня]] [[1919]], [[Ржищів]] — [[17 січня]] [[2010]], [[Київ]]) — український [[Живопис|живописець]]; член [[Національна спілка художників України|Спілки радянських художників України]] з 1951 року.

== Біографія ==
Народився [[11 квітня]] [[1919]] року в містечку [[Ржищів|Ржищеві]] (нині місто в [[Обухівський район|Обухівському районі]] [[Київська область|Київської області]], [[Україна]]) в [[багатодітна сім'я|багатодітній сім'ї]]. У 1939 році закінчив Київський художній технікум, почав працювати й паралельно навчатися в [[Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури|Київському художньому інституті]]<ref name="РАКМ">[https://www.facebook.com/368566046947090/posts/643093116161047/ Горбенко Олексій Архипович / Ржищівський археолого-краєзнавчий музей на facebook.com.].</ref>.

Брав участь у [[Радянсько-фінська війна (1939—1940)|радянсько-фінській]] і [[Німецько-радянська війна|німецько-радянській]] війнах. Був учасником оборони Ленінграду, прориву його [[Блокада Ленінграда|блокади]]. Дійшов до [[Берлін]]у<ref name="РАКМ"/>. Член [[ВКП(б)]] з 1943 року.

Протягом 1945—1950 років продовжив навчання у Київському художньому інституті. Був учнем [[Іванов Михайло Інокентійович|Михайла Іванова]], [[Григор'єв Сергій Олексійович|Сергія Григор'єва]], [[Яблонська Тетяна Нилівна|Тетяни Яблонської]]. [[Дипломна робота]] — [[картина]] «Рада Праці та Оборони» (керівник [[Шовкуненко Олексій Олексійович|Олексій Шовкуненко]]).

Після здобуття фахової освіти працював у [[Київський національний університет будівництва і архітектури|Київському інженерно-будівельному інституті]]: [[доцент]] з 1964 року, [[професор]] з 1983 року; з 2003 року — консультант кафедри малюнку та живопису.

Мешкав у [[Київ|Києві]] в будинку на [[Лондонська вулиця|вулиці Пітерській]], № 10, квартира № 38. Помер у Києві [[17 січня]] [[2010]] року.

== Творчість ==
Працював в галузі [[станковий живопис|станкового живопису]], створював [[жанрове малярство|жанрові картини]], [[портрет]]и, [[пейзаж]]і. Серед робіт:
{{стовпці|4}}
* «Золота осінь» (1951);
* «На схилах Дніпра» (1953);
* «Осінній сон» (1954);
* «Володимир Ленін за роботою» (1956);
* «Портрет студентки Сі-Ца-Чжень» (1957);
* «Портрет аспіранта-корейця Тянь Хі У» (1957);
* «Портрет болгарської студентки Н. Павлової» (1957);
* «Портрет телятниці А. Буряк» (1958, [[Білоцерківський краєзнавчий музей]]);
* «Портрет свинаря І. А. Гайдака» (1959);
* «Портрет двічі Героя Соціалістичної Праці Ольги Диптан» (1960);
* «О. І. Києвич» (1962);
* «На рідній землі (Тарас Шевченко на Чорній горі)» (1964);
* «Портрет генерал-майора авіації В. Н. Необогатова» (1964);
* [[триптих]] «Незабутнє» (1965—1967);
* «Портрет льотчика-космонавта Павла Поповича» (1966);
* «Портрет Юрія Гагаріна» (1968);
* «Вихід у космос» (1968);
* «Портрет письменника М. Т. Котиша» (1968);
* «У політ» (1969);
* «Зустріч космонавта Павла Поповича у Києві» (1970);
* «Вечір на Дніпрі (Леся Українка)» (1970);
* «Хірург Євген Скляренко» (1970);
* «Портрет поета Дирміта Ґулія» (1970);
* «Квіти сину» (1973);
* «Леся Українка» (1980);
* «Пам'ять серця» (1980);
* «Портрет Сергія Корольова» (1983);
* «Площа Жовтневої Революції» (1983);
* «Ромашки» (2001);
* «Польові квіти» (2003);
* «Піони» (2005);
;серії
* «Вірменські пейзажі» (1970—1999);
* «Герої підпілля і партизанського руху в Україні» (1986—1990);
* «Герої космосу» (1986—1990);
* «Діячі науки й культури» (1986—1991)
</div>
Брав участь у республіканських, всесоюзних, закордонних мистецьких [[виставка]]х з 1943 року. Персональні виставки відбулися у Ленінграді у 1943 році, [[Алмати|Алматі]] у 1975 році, Києві у 1953, 1954, 1955, 1962 й 1967, 1982, 1987 роках.

Крім вище згаданого музею роботи художника зберігаються в [[Національний художній музей України|Національному художньому музеї України]], [[Національний музей «Київська картинна галерея»|Національному музеї «Київська картинна галерея»]].

Автор книг та навчальних посібників:
{{стовпці|2}}
* «Курс акварельного живопису» (1977);
* «Методичні основи акварельного живопису» (1989);
* «Образотворчі матеріали та їх технічні особливості» (1989);
* «Художньо-технічні прийоми архітектурної графіки» (1991);
* «Акварельний живопис для архітекторів» (1991);
* «Термінологія образотворчого мистецтва» (1993)<ref name="РАКМ1">[https://www.facebook.com/photo/?fbid=643092739494418&set=pcb.643093116161047 Горбенко Олексій Архипович / Ржищівський археолого-краєзнавчий музей на facebook.com.]</ref>.
</div>

== Відзнаки ==
* Нагороджений:
** [[орден]]ами [[орден Червоної Зірки|Червоної Зірки]] (24 травня 1945), [[орден Вітчизняної війни|Вітчизняної війни]] II ступеня (6 квітня 1985)<ref>[https://pamyat-naroda.ru/heroes/podvig-chelovek_yubileinaya_kartoteka1511459177 Горбенко Алексей Архипович. / Память народа. Юбилейная картотека.] {{ref-ru}}</ref>;
** [[медаль|медалями]] [[медаль «За оборону Ленінграда»|«За оборону Ленінграда»]] (30 червня 1943), [[медаль «За бойові заслуги» (СРСР)|«За бойові заслуги»]] (7 березня 1944), [[медаль «За відвагу»|«За відвагу»]] (30 червня 1944), [[медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»|«За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 років»]], [[медаль «За взяття Кенігсберга»|«За взяття Кенігсберга»]] (9 червня 1945)<ref>[https://pamyat-naroda.ru/heroes/person-hero82374513 Горбенко Алексей Архипович. / Память народа.] {{ref-ru}}</ref>, [[медаль «Ветеран праці»|«Ветеран праці»]] (1982)<ref name="РАКМ1"/>;
* [[Заслужений художник України|Заслужений художник УРСР]] з 1980 року.

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Література ==
* Горбенко Олексій Архипович // {{УРХ|С=111}};
* Горбенко, Алексей Архипович // Художники народов СССР. Биобиблиографический словарь в 6 томах / ответственный редактор Т. Н. Горина, главный составитель и библиограф [[Вольценбург Оскар Едуардович|О. Э. Вольценбург]] и другие — Москва: Издательство «Искусство», 1976. — Том 3 (Георгадзе—Елгин). С. 110. {{ref-ru}};
* {{УРЕ|3|стаття =Горбенко Олексій Архипович}};
* Горбенко Олексій Архипович // {{МУ-92|177}};
* Горбенко Олексій Архипович // {{МУ-97|167}};
* {{ЕСУ|том=6|автор=В. М. Прядко|стаття=Горбенко Олексій Архипович|id=31078}}

{{нк}}
{{Портали|Біографії|Живопис|Освіта|Київ}}

[[Категорія:Учасники радянсько-фінської війни]]
[[Категорія:Радянські військовики Другої світової війни]]
[[Категорія:Члени КПРС]]
[[Категорія:Українські живописці]]
[[Категорія:Радянські художники]]
[[Категорія:Українські портретисти]]
[[Категорія:Радянські художники-портретисти]]
[[Категорія:Українські пейзажисти]]
[[Категорія:Радянські художники-пейзажисти]]
[[Категорія:Художники Києва]]
[[Категорія:Радянські професори]]
[[Категорія:Радянські педагоги]]

[[Категорія:Члени Національної спілки художників України]]

title: Горбенко Олексій Архипович

Народження: 11 квітня 1919 ( 1919-04-11 ) Ржищів , Київський повіт , Київська губернія , УНР

Країна: УНР СРСР Україна

Жанр: жанрове малярство , портрет і пейзаж

Навчання: Київський державний художній інститут ( 1950 )

Вчитель: Іванов Михайло Інокентійович , Григор'єв Сергій Олексійович , Яблонська Тетяна Нилівна і Шовкуненко Олексій Олексійович

Діяльність: художник , викладач

Працівник: Київський інженерно-будівельний інститут

Член: Спілка радянських художників України

Партія: ВКП(б)

Учасник: радянсько-фінська війна і німецько-радянська війна