text:
# Чемпіонат України з футзалу 2018—2019
Чемпіонат України з футзалу 2018—2019 розпочався 15 вересня 2018 року, складатиметься з 18 турів першого етапу та десяти турів другого етапу і закінчиться 15 червня 2019 року. В турнірі бере участь 10 команд.
У цьому сезоні відмовилися від стадії плей-оф, чемпіонат розігруватиметься у два етапи: перший — два кола з роз'їздами, за результатами якого до другого етапу потрапляє шість найкращих команд з набраними очками у матчах між собою. Другий етап команди проводять у два кола з роз'їздами.
Також цього сезону вперше проводиться Кубок Ліги, який розігрується між командами Екстраліги.

## Учасники
- АРПІ (Запоріжжя)
- Енергія (Львів)
- Епіцентр К-Авангард (Одеса)
- ІнБев-НПУ (Київ, Житомир)
- Кардинал-Рівне (Рівне)
- Продексім (Херсон)
- Сокіл (Хмельницький)
- Титан (Покровське)
- Ураган (Івано-Франківськ)
- ХІТ (Київ)

## Турнірна таблиця після регулярного чемпіонату
| №   | Клуб                | І  | В  | Н | П  | М     | О  |
| --- | ------------------- | -- | -- | - | -- | ----- | -- |
| 1.  | ХІТ                 | 18 | 13 | 4 | 1  | 61-34 | 43 |
| 2.  | Ураган              | 18 | 11 | 4 | 3  | 78-38 | 37 |
| 3.  | Продексім           | 18 | 10 | 6 | 2  | 76-43 | 36 |
| 4.  | Кардинал-Рівне      | 18 | 8  | 4 | 6  | 61-51 | 28 |
| 5.  | Титан               | 18 | 9  | 0 | 9  | 54-51 | 27 |
| 6.  | Енергія             | 18 | 7  | 5 | 6  | 34-34 | 26 |
| 7.  | АРПІ                | 18 | 5  | 3 | 10 | 40-56 | 18 |
| 8.  | ІнБев-НПУ           | 18 | 4  | 2 | 12 | 37-78 | 14 |
| 9.  | Сокіл               | 18 | 4  | 2 | 12 | 34-66 | 14 |
| 10. | Епіцентр К-Авангард | 18 | 3  | 2 | 12 | 35-59 | 11 |

Бомбардири:
1. Ігор Салтанов (Кардинал-Рівне) - 19
2. Артем Фаренюк (Ураган) - 17

Турнірна таблиця після матчів за 1-6 місця
| №  | Клуб           | І  | В  | Н | П  | М     | О  |
| -- | -------------- | -- | -- | - | -- | ----- | -- |
| 1. | Продексім      | 20 | 12 | 4 | 4  | 85-44 | 41 |
| 2. | Ургаган        | 20 | 12 | 3 | 5  | 72-44 | 39 |
| 3. | ХІТ            | 20 | 10 | 7 | 3  | 59-39 | 37 |
| 4. | Енергія        | 20 | 6  | 5 | 9  | 38-50 | 23 |
| 5. | Кардинал-Рівне | 20 | 6  | 4 | 10 | 45-61 | 22 |
| 6. | Титан          | 20 | 2  | 0 | 18 | 25-86 | 6  |

Бомбардири:
1. Артем Фаренюк (Ураган) - 20
2. Ігор Салтанов (Кардинал-Рівне) - 19
3. Микола Білоцерківець (Продексім) - 18
4. Михайло Зварич (Продексім) - 14
5. Орест Боргун (ХІТ) - 13
6. Даниїл Абакшин (Ураган) - 13

title: Чемпіонат України з футзалу 2018—2019

wikitext:
{{Infobox sports season
| title            = Чемпіонат України з футзалу 2018/19
| league           = [[Чемпіонат України з футзалу|Екстра-Ліга]]
| sport            = [[Футзал]]
| logo             = Logo1_Ekstra-liga.png
| pixels           = 180px
| caption          =
| duration         = 15.09.2018 — 15.06.2019
| no_of_teams      = 10
| season           = Регулярний сезон
| season_champs    =
| season_champ_name= Продексім
| league_champs    =
| league_champ_name=
| second_place     =
| top_scorer       =Артем Фаренюк - 20
| top_scorer_link  =
| promote          =
| promoted_from    =
| relegate         =
| relegate_to      =
| playoffs         =
| playoffs_link    =
| conf1            =
| conf1_link       =
| conf1_champ      =
| conf1-runner-up  =
| conf2            =
| conf2_link       =
| conf2_champ      =
| conf2-runner-up  =
| finals           =
| finals_link      =
| finals_champ     =
| finals_runner-up =
| seasonslist      = Чемпіонат України з футзалу#Сезони
| seasonslistnames = Чемпіонату України
| prevseason_link  = [[Чемпіонат України з футзалу 2017—2018]]
| prevseason_year  = [[Чемпіонат України з футзалу 2017—2018|2017—2018]]
| nextseason_link  = [[Чемпіонат України з футзалу 2019—2020]]
| nextseason_year  = [[Чемпіонат України з футзалу 2019—2020|2019—2020]]
}}
'''Чемпіонат України з футзалу 2018—2019''' розпочався [[15 вересня]] [[2018]] року, складатиметься з 18 турів першого етапу та десяти турів другого етапу і закінчиться [[15 червня]] [[2019]] року. В турнірі бере участь 10 команд<ref>[http://futsal.com.ua/news/afu-ekstra-liga/vidbulasya-ceremoniya-zherebkuvannya-kalendarya-novogo-sezonu-ekstra-ligy Відбулася церемонія жеребкування календаря нового сезону Екстра-ліги] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181019205559/http://futsal.com.ua/news/afu-ekstra-liga/vidbulasya-ceremoniya-zherebkuvannya-kalendarya-novogo-sezonu-ekstra-ligy |date=2018-10-19 }} // Сайт Асоціації футзалу України (Від 15.08.2018)</ref>.

У цьому сезоні відмовилися від стадії плей-оф, чемпіонат розігруватиметься у два етапи: перший — два кола з роз'їздами, за результатами якого до другого етапу потрапляє шість найкращих команд з набраними очками у матчах між собою. Другий етап команди проводять у два кола з роз'їздами.

Також цього сезону вперше проводиться [[Кубок футзальної Екстраліги|Кубок Ліги]], який розігрується між командами Екстраліги<ref>[http://www.sport.if.ua/futsal/18321.html Екстра-ліга: яким буде формат формат Кубку ліги?] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180608184236/http://sport.if.ua/futsal/18321.html |date=2018-06-08 }} // Обласний спортивний інтернет-портал sport.if.ua (Від 05.06.2018)</ref>.

== Учасники ==
* АРПІ ([[Запоріжжя]])
* [[Енергія (футзальний клуб, Львів)|Енергія]] ([[Львів]])
* Епіцентр К-Авангард ([[Одеса]])
* ІнБев-НПУ ([[Київ]], [[Житомир]])
* [[Кардинал-Рівне]] ([[Рівне]])
* Продексім ([[Херсон]])
* [[Сокіл (Хмельницький)|Сокіл]] ([[Хмельницький]])
* [[Титан-Зоря (футзальний клуб, Покровське)|Титан]] ([[Покровське]])
* [[Ураган (Івано-Франківськ)|Ураган]] ([[Івано-Франківськ]])
* ХІТ ([[Київ]])

== Турнірна таблиця після регулярного чемпіонату ==
{| class="wikitable"
|+
!№
!Клуб
!І
!В
!Н
!П
!М
!О
|-
|1.
|ХІТ
|18
|13
|4
|1
|61-34
|43
|-
|2.
|Ураган
|18
|11
|4
|3
|78-38
|37
|-
|3.
|Продексім
|18
|10
|6
|2
|76-43
|36
|-
|4.
|Кардинал-Рівне
|18
|8
|4
|6
|61-51
|28
|-
|5.
|Титан
|18
|9
|0
|9
|54-51
|27
|-
|6.
|Енергія
|18
|7
|5
|6
|34-34
|26
|-
|7.
|АРПІ
|18
|5
|3
|10
|40-56
|18
|-
|8.
|ІнБев-НПУ
|18
|4
|2
|12
|37-78
|14
|-
|9.
|Сокіл
|18
|4
|2
|12
|34-66
|14
|-
|10.
|Епіцентр К-Авангард
|18
|3
|2
|12
|35-59
|11
|}

'''<big>Бомбардири:</big>'''

# Ігор Салтанов (Кардинал-Рівне) - 19
# Артем Фаренюк (Ураган) - 17
<!-- {| border=0 cellpadding=1 cellspasing=0
{{!-}}
{{!}} bgcolor=BAF8BA width=30 {{!}}
{{!}} — вихід до плей-оф
|} -->
'''<big>Турнірна таблиця після матчів за 1-6 місця</big>'''
{| class="wikitable"
|+
!№
!Клуб
!І
!В
!Н
!П
!М
!О
|-
|1.
|Продексім
|20
|12
|4
|4
|85-44
|41
|-
|2.
|Ургаган
|20
|12
|3
|5
|72-44
|39
|-
|3.
|ХІТ
|20
|10
|7
|3
|59-39
|37
|-
|4.
|Енергія
|20
|6
|5
|9
|38-50
|23
|-
|5.
|Кардинал-Рівне
|20
|6
|4
|10
|45-61
|22
|-
|6.
|Титан
|20
|2
|0
|18
|25-86
|6
|}
'''<big>Бомбардири:</big>'''
# Артем Фаренюк (Ураган) - 20
# Ігор Салтанов (Кардинал-Рівне) - 19
# Микола Білоцерківець (Продексім) - 18
# Михайло Зварич (Продексім) - 14
# Орест Боргун (ХІТ) - 13
# Даниїл Абакшин (Ураган) - 13

== Джерела ==
* {{cite web |url=http://futsal.com.ua/extra-league/positioning_table-2018-2019 | title=Асоціація футзалу України - офіційний сайт. турнірна таблиця - Екстра ліга. |publisher=АФУ |accessdate=19 жовтня 2018}}

== Посилання ==
{{Reflist}}

{{Чемпіонати України з футзалу}}

[[Категорія:Чемпіонат України з футзалу]]
[[Категорія:Сезон 2018—2019 в українському спорті]]
[[Категорія:2018 у футзалі]]
[[Категорія:2019 у футзалі]]

title: Чемпіонат України з футзалу 2018/19

Ліга: Екстра-Ліга

Спорт: Футзал

Найкращий бомбардир: Артем Фаренюк - 20


text:
# Лутон Таун
«Лу́тон Та́ун» (англ. Luton Town Football Club) — англійський футбольний клуб із Лутона. Заснований 11 квітня 1885 року.

## Історія
У команди пішло всього 9 років на те, щоб після підйому з Національної ліги пробитися до АПЛ: у 2014 році вона вийшла до Другої Ліги, 2018 році — до Ліги 1, 2019 році — до Чемпіоншипу, а з сезону 2023/24 виступає вже в АПЛ. Подібне до цього вдавалося лише «Вімблдону» за період з 1977 по 1986 рік.
6 січня 2016 року команду очолив валлійський фахівець Нейтан Джонс, що стало однією з найуспішніших подій у сучасній історії клубу. У сезоні 2016/17 команда посіла 4-те місце, що дозволило їй зіграти у плей-оф за підвищення до Ліги 1, де у півфіналі вони поступилися «Блекпулу».
У сезоні 2017/18 «Лутон» зміг досягти прямого підвищення в класі, посівши в лізі 2-ге місце. У наступному сезоні «капелюшники» відразу виграли першу лігу і вперше з сезону 2006/07 заслужили право виступати в Чемпіоншипі.
У сезоні 2021/22 клуб посів 6-те місце в Чемпіоншипі і вперше за довгі роки отримав шанс зіграти в АПЛ. У стикових матчах команда поступилася «Гаддерсфілду».
У сезоні 2022/23 команда знову пробилась до плей-оф. У півфінальному протистоянні «Лутон» був сильніше за «Сандерленд», а у фінальному матчі на Вемблі в серії пенальті здолали «Ковентрі». Таким чином «Лутон Таун» вперше в історії вийшов до англійської Прем'єр-ліги й вперше з 1992 року отримав право зіграти в елітному дивізіоні.

## Склад команди
Станом на 31 січня 2024
| №  | Поз. | Нац.         | Гравець                                   |
| -- | ---- | ------------ | ----------------------------------------- |
| 1  | ВР   | Англія       | Джеймс Ши                                 |
| 2  | ЗХ   | Англія       | Гебріел Ошо                               |
| 3  | ЗХ   | Англія       | Ден Поттс                                 |
| 4  | ЗХ   | Уельс        | Том Лок'єр (капітан)                      |
| 5  | ЗХ   | Данія        | Мадс Андерсен                             |
| 6  | ПЗ   | Англія       | Росс Барклі                               |
| 7  | НП   | Ірландія     | Чидозі Огбене                             |
| 8  | ПЗ   | Норвегія     | Тело Осгор                                |
| 9  | НП   | Англія       | Карлтон Морріс                            |
| 10 | НП   | Англія       | Колі Вудроу                               |
| 11 | НП   | Англія       | Елайджа Адебайо                           |
| 12 | ЗХ   | Буркіна-Фасо | Ісса Каборе (в оренді з «Манчестер Сіті») |
| 13 | ПЗ   | Зімбабве     | Марвелус Накамба                          |
| 14 | ПЗ   | Нідерланди   | Тахіт Чонг                                |
| 15 | ЗХ   | Англія       | Теден Менгі                               |

| №  | Поз. | Нац.             | Гравець             |
| -- | ---- | ---------------- | ------------------- |
| 16 | ЗХ   | Англія           | Ріс Берк            |
| 17 | ПЗ   | ДР Конго         | Пеллі Руддок Мпанзу |
| 18 | ПЗ   | Англія           | Джордан Кларк       |
| 19 | НП   | Шотландія        | Джейкоб Браун       |
| 23 | ВР   | Нідерланди       | Тім Крул            |
| 24 | ВР   | Бельгія          | Томас Камінскі      |
| 27 | ЗХ   | Японія           | Даїкі Хасіока       |
| 28 | ЗХ   | Республіка Конго | Хріст Макоссо       |
| 29 | ЗХ   | Ямайка           | Амарі Белл          |
| 30 | ПЗ   | Англія           | Андрос Таунсенд     |
| 39 | ПЗ   | Уельс            | Елліот Торп         |
| 44 | НП   | Норвегія         | Лассе Нордос        |
| 45 | ПЗ   | Англія           | Алфі Дауті          |
|    | НП   | Канада           | Арібім Пеппл        |
|    | ПЗ   | Нігерія          | Фред Оньєдінма      |

## Досягнення
- Володар Кубка Ліги: 1987–1988
- Переможець плей-оф Чемпіоншипу: 2022—2023
- Володар Трофею Футбольної Ліги: 2008—2009

## Дербі
Головним принциповим суперником є футбольний клуб «Вотфорд», що розташований у сусідньому Гартфордширі

wikiname: ukwiki

title: Лутон Таун

in_language: uk

wikitext:
{{Футбольний клуб
| назва клубу = Лутон Таун
| емблема = Luton Town F.C..png
| розмір емблеми = 140пкс
| повна назва = Футбольний клуб «Лутон Таун»
| прізвисько =
| коротка назва =
| рік заснування = 1885
| рік розформування =
| місто = [[Лутон]]
| країна = {{ENG}}
| стадіон = «[[Кенілворт Роуд]]»
| вміщує = 10 356
| власник = {{прапорець|ENG}} Девід Вілкінсон
| президент =
| почесний президент =
| головний тренер = {{прапорець|ENG}} Метт Блумфілд
| ліга = [[Чемпіонат Футбольної ліги Англії|Чемпіоншип]]
| сезон = [[Чемпіонат Футбольної ліги Англії 2024—2025|2024/25]]
| місце = {{виліт}} 22 місце (пониження до [[Перша футбольна ліга (Англія)|Першої Ліги]])
| pattern_la1 = _luton2324h
| pattern_b1 = _luton2324h
| pattern_ra1 = _luton2324h
| pattern_sh1 = _luton2324h
| pattern_so1 = _ltfc2324h
| leftarm1 = FF4000
| body1 = FF4000
| rightarm1 = FF4000
| shorts1 = 002244
| socks1 = FFFFFF
| pattern_la2 = _luton2324a
| pattern_b2 = _luton2324a
| pattern_ra2 = _luton2324a
| pattern_sh2 = _luton2324h
| pattern_so2 = _ltfc2324a
| leftarm2 = FFFFFF
| body2 = FFFFFF
| rightarm2 = FFFFFF
| shorts2 = FF4000
| socks2 = FFFFFF
| pattern_la3 = _luton2324t
| pattern_b3 = _luton2324t
| pattern_ra3 = _luton2324t
| pattern_sh3 = _luton2324t
| pattern_so3 = _ltfc2324t
| leftarm3 = 002244
| body3 = 002244
| rightarm3 = 002244
| shorts3 = 002244
| socks3 = 002244
}}

'''«Лу́тон Та́ун»''' ({{lang-en|Luton Town Football Club}}) — англійський [[футбольний клуб]] із [[Лутон]]а. Заснований 11 квітня 1885 року.

== Історія ==
У команди пішло всього 9 років на те, щоб після підйому з [[Національна ліга Англії|Національної ліги]] пробитися до [[Прем'єр-ліга (Англія)|АПЛ]]: у 2014 році вона вийшла до [[Друга футбольна ліга|Другої Ліги]], 2018 році — до [[Перша футбольна ліга (Англія)|Ліги 1]], 2019 році — до [[Чемпіонат Футбольної ліги|Чемпіоншипу]], а з сезону 2023/24 виступає вже в [[Прем'єр-ліга (Англія)|АПЛ]]. Подібне до цього вдавалося лише [[Вімблдон (футбольний клуб, 1889)|«Вімблдону»]] за період з 1977 по 1986 рік.

6 січня 2016 року команду очолив валлійський фахівець Нейтан Джонс, що стало однією з найуспішніших подій у сучасній історії клубу. У сезоні 2016/17 команда посіла 4-те місце, що дозволило їй зіграти у плей-оф за підвищення до [[Перша футбольна ліга (Англія)|Ліги 1]], де у півфіналі вони поступилися [[Блекпул (футбольний клуб)|«Блекпулу»]].

У сезоні 2017/18 «Лутон» зміг досягти прямого підвищення в класі, посівши в лізі 2-ге місце. У наступному сезоні «капелюшники» відразу виграли [[Перша футбольна ліга (Англія)|першу лігу]] і вперше з сезону 2006/07 заслужили право виступати в [[Чемпіонат Футбольної ліги|Чемпіоншипі]].

У сезоні 2021/22 клуб посів 6-те місце в [[Чемпіонат Футбольної ліги|Чемпіоншипі]] і вперше за довгі роки отримав шанс зіграти в АПЛ. У стикових матчах команда поступилася «[[Гаддерсфілд Таун|Гаддерсфілду]]».

У сезоні 2022/23 команда знову пробилась до плей-оф. У півфінальному протистоянні «Лутон» був сильніше за [[Сандерленд (футбольний клуб)|«Сандерленд»]], а у фінальному матчі на [[Вемблі (стадіон)|Вемблі]] в серії пенальті здолали [[Ковентрі Сіті|«Ковентрі»]]. Таким чином «Лутон Таун» вперше в історії вийшов до англійської Прем'єр-ліги й вперше з 1992 року отримав право зіграти в елітному дивізіоні.

== Склад команди ==
{{Squad updated|31 січня 2024}}<ref name="Squad">{{Cite web|title=Чоловічі |url=https://www.lutontown.co.uk/teams/first-team/|access-date=31 січня 2024|publisher=Офіційний сайт ФК «Лутон Таун»}}</ref>
{{fs start}}
{{fs player|no=1|nat=ENG|pos=ВР|name=[[Джеймс Ши]]}}
{{fs player|no=2|nat=ENG|pos=ЗХ|name=[[Гебріел Ошо]]}}
{{fs player|no=3|nat=ENG|pos=ЗХ|name=[[Ден Поттс]]}}
{{fs player|no=4|nat=WAL|pos=ЗХ|name=[[Том Локієр (футболіст)|Том Лок'єр]] {{капітан}}}}
{{fs player|no=5|nat=DEN|pos=ЗХ|name=[[Мадс Андерсен (футболіст)|Мадс Андерсен]]}}
{{fs player|no=6|nat=ENG|pos=ПЗ|name=[[Росс Барклі]]}}
{{fs player|no=7|nat=IRL|pos=НП|name=[[Чидозі Огбене]]}}
{{fs player|no=8|nat=NOR|pos=ПЗ|name=[[Тело Осгор]]}}
{{Fs player|no=9|nat=ENG|pos=НП|name=[[Карлтон Морріс]]}}
{{fs player|no=10|nat=ENG|pos=НП|name=[[Колі Вудроу]]}}
{{fs player|no=11|nat=ENG|pos=НП|name=[[Елайджа Адебайо]]}}
{{fs player|no=12|nat=BFA|pos=ЗХ|name=[[Ісса Каборе]]|other=в оренді з «[[Манчестер Сіті]]»}}
{{fs player|no=13|nat=ZIM|pos=ПЗ|name=[[Марвелус Накамба]]}}
{{fs player|no=14|nat=NED|pos=ПЗ|name=[[Тахіт Чонг]]}}
{{fs player|no=15|nat=ENG|pos=ЗХ|name=[[Теден Менгі]]}}
{{Fs mid}}
{{fs player|no=16|nat=ENG|pos=ЗХ|name=[[Ріс Берк]]}}
{{fs player|no=17|nat=DRC|pos=ПЗ|name=[[Пеллі Руддок Мпанзу]]}}
{{fs player|no=18|nat=ENG|pos=ПЗ|name=[[Джордан Кларк (футболіст)|Джордан Кларк]]}}
{{fs player|no=19|nat=SCO|pos=НП|name=[[Джейкоб Браун (футболіст)|Джейкоб Браун]]}}
{{fs player|no=23|nat=NED|pos=ВР|name=[[Тім Крул]]}}
{{fs player|no=24|nat=BEL|pos=ВР|name=[[Томас Камінскі]]}}
{{fs player|no=27|nat=JPN|pos=ЗХ|name=[[Хасіока Даїкі|Даїкі Хасіока]]}}
{{Fs player|no=28|nat=CGO|pos=DF|name=[[Хріст Макоссо]]}}
{{fs player|no=29|nat=JAM|pos=ЗХ|name=[[Амарі Белл]]}}
{{fs player|no=30|nat=ENG|pos=ПЗ|name=[[Андрос Таунсенд]]}}
{{fs player|no=39|nat=WAL|pos=ПЗ|name=[[Елліот Торп]]}}
{{Fs player|no=44|nat=NOR|pos=FW|name=[[Лассе Сельвог Нордос|Лассе Нордос]]}}
{{fs player|no=45|nat=ENG|pos=ПЗ|name=[[Алфі Дауті]]}}
{{fs player|no=|nat=CAN|pos=НП|name=[[Арібім Пеппл]]}}
{{fs player|no=|nat=NGA|pos=ПЗ|name=[[Фред Оньєдінма]]}}
{{Fs end}}

== Досягнення ==
* Володар [[Кубок Футбольної Ліги|Кубка Ліги]]: [[Кубок Футбольної ліги 1987—1988|1987–1988]]
* Переможець [[плей-оф]] [[Чемпіонат Футбольної ліги|Чемпіоншипу]]: 2022—2023
* Володар [[Трофей Футбольної Ліги|Трофею Футбольної Ліги]]: 2008—2009

== Дербі ==
Головним принциповим суперником є футбольний клуб [[Вотфорд (футбольний клуб)|«Вотфорд»]], що розташований у сусідньому [[Гартфордшир]]і

== Примітки ==
{{reflist}}
== Посилання ==
{{Commonscat-inline|Luton Town FC}}
* [http://www.lutontown.co.uk Офіційний сайт клубу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20010925151622/http://www.lutontown.co.uk/ |date=25 вересня 2001 }} {{ref-en}}

{{Прем'єр-ліга (Англія)}}
{{Склад ФК Лутон Таун}}
{{ФК-доробити}}

[[Категорія:Футбольні клуби Англії]]
[[Категорія:Футбольні клуби, засновані 1885]]
[[Категорія:1885 у британському спорті]]
[[Категорія:Засновані в Англії 1885]]

title: Лутон Таун

Повна назва: Футбольний клуб «Лутон Таун»

Населений пункт: Лутон, Англія

Стадіон: «Кенілворт Роуд»

Власник: Девід Вілкінсон

Головний тренер: Метт Блумфілд

Ліга: Чемпіоншип

22 місце (пониження до Першої Ліги)

Домашня: Виїзна · Запасна


text:
# Зікте
Зікте (нім. Sickte) — громада в Німеччині, розташована в землі Нижня Саксонія. Входить до складу району Вольфенбюттель. Центр об'єднання громад Зікте.
Площа — 25,28 км2. Населення становить 6039 ос. (станом на 31 грудня 2021).

title: Зікте

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Зікте
| місцева_назва       = Sickte
| тип_НП              = громада
| зображення          =
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DEU Sickte COA.svg
| прапор              =
| карта               = Sickte in WF.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Зікте на карті району
| земля               = [[Нижня Саксонія]]
| округ               =
| район               = [[Вольфенбюттель (район)|Вольфенбюттель]]
| об'єднання громад = [[Зікте (об'єднання громад)|Зікте]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 94
| площа               = 25.28
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-NI||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-NI||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-NI|03158030}}
| latd=52 | latm=12| lats=56
| longd=10| longm=38| longs=16
| розміщення_підпису = right
| поштовий_код        = 38173
| телефонний_код      = 05305
| стат_код            = 03 1 58 030
| авто_номер          = WF
| вебсайт             = [http://www.sickte.de/ www.sickte.de]
}}
'''Зікте''' ({{lang-de|Sickte}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], розташована в [[Землі Німеччини|землі]] [[Нижня Саксонія]]. Входить до складу району [[Вольфенбюттель (район)|Вольфенбюттель]]. Центр [[Об'єднання громад (Німеччина)|об'єднання громад]] [[Зікте (об'єднання громад)|Зікте]].

Площа — 25,28 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-NI|03158030}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-NI||дата}}).

== Галерея ==
<gallery>Файл:Herrenhaus-pt.jpg|
Файл:Sickte-einkaufszentrum.JPG|
Файл:Muehle-sickte.JPG|
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Sickte}}
* [http://www.sickte.de/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170512191937/http://www.sickte.de/ |date=12 травня 2017 }} {{ref-de}}

{{Район Вольфенбюттель}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4218567-1}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Нижньої Саксонії]]

title: Координати: 52°12′56″ пн. ш. 10°38′16″ сх. д. / 52.21556° пн. ш. 10.63778° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Нижня Саксонія

Район: Вольфенбюттель

Об'єднання громад: Зікте

Населення (31 грудня 2021)

Зікте на карті району

ЗіктеРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Боровський Починок
Боровський Починок (рос. Боровский Починок) — присілок у Буйському районі Костромської області Російської Федерації.
Населення становить 7 осіб. Входить до складу муніципального утворення Центральне сільське поселення.

## Історія
У 1929-1936 роках населений пункт належав до Івановської промислової області. Відтак, до 1944 року в складі Івановської області.
Від 2004 року належить до муніципального утворення Центральне сільське поселення.

## Населення
| 2008 | 2010 | 2014 |
| ---- | ---- | ---- |
| 7    | →7   | →7   |

title: Боровський Починок

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Боровський Починок
|назва ін.       = Боровский Починок
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Костромська область]]
|район           = [[Буйський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Центральне сільське поселення (Буйський район)|Центральне сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{стабільно}} 7
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Костромська область
}}
'''Боровський Починок''' ({{lang-ru|Боровский Починок}}) — [[присілок]] у [[Буйський район|Буйському районі]] [[Костромська область|Костромської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 7 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Центральне сільське поселення (Буйський район)|Центральне сільське поселення]].

== Історія ==

У 1929-1936 роках населений пункт належав до [[Івановська промислова область|Івановської промислової області]]. Відтак, до 1944 року в складі Івановської області.

Від 2004 року належить до муніципального утворення Центральне сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/802093069 |title=Закон Костромской области от 09 февраля 2007 года N 112-4-ЗКО «Об административно-территориальном устройстве Костромской области» |access-date=2018-09-21 |archive-date=2020-01-15 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200115000115/http://docs.cntd.ru/document/802093069 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Боровский Починок }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Буйський район}}
{{Kostroma-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Буйського району]]
[[Категорія:Присілки Костромської області]]

title: присілок Боровський Починок

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Костромська область

Муніципальний район: Буйський район

Поселення: Центральне сільське поселення

title: Основні дані

Населення: ▬ 7

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані: · Боровський Починок · Боровський Починок


text:
# 6807 Брюннов
6807 Брюннов (6807 Brünnow) — астероїд головного поясу.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,592.

title: 6807 Брюннов

wikitext:
{{Планета
| назва = 6807 Брюннов
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Корнеліс Йоганнес ван Гаутен|К. Й. ван Гаутен]],
[[Інрід ван Гаутен-Ґроневельд|І. ван Гаутен-Ґроневельд]],
[[Том Герельс|Т. Герельс]]
| місце відкриття = [[Паломарська обсерваторія]]
| дата відкриття = [[24 вересня]] [[1960]]
| метод відкриття =
| на честь = [[Франц Брюннов]]
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''6568 P-L'''
1986 EV
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|6807|2014.04.29|2014.03.28}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,557315459305 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,003873837165 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,280594648235 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,121337130771
| орбітальний період = 1257,970851428 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,286175152302 °/д
| середня аномалія = 138,8398823309°
| нахил орбіти = 4,230220319876°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 359,7038573262°
| арг_перицентру = 82,34917181965°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 14,4
| спектр_тип =
}}

'''6807 Брюннов''' (6807 Brünnow) — [[астероїд]] [[Пояс астероїдів|головного поясу]].

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,592.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Брюннов}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (6801-6900)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|6807}}

{{Навігація малих планет|6806 Kaufmann|6808 Plantin}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1960]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 6807 Брюннов

Відкривач: К. Й. ван Гаутен, · І. ван Гаутен-Ґроневельд, · Т. Герельс

Місце відкриття: Паломарська обсерваторія

Дата відкриття: 24 вересня 1960

title: Позначення

Названа на честь: Франц Брюннов

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Злотники (Познанський повіт)
Злотники (пол. Złotniki, нім. Schlottnick) — село в Польщі, у гміні Сухий Ляс Познанського повіту Великопольського воєводства.
Населення — 3231 особа (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Познанського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 1583    | 399                | 1065             | 119                  |
| Жінки    | 1648    | 384                | 988              | 276                  |
| Разом    | 3231    | 783                | 2053             | 395                  |

title: Злотники (Познанський повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Злотники
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Złotniki}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Zlotniki Pn Sloneczna.JPG
|опис зображення    =  <!--Ulica Słoneczna-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Великопольське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Познанський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Сухий Ляс (гміна){{!}}Сухий Ляс
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 3231
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 61
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = PZ
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0595401
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Злотники}}

'''Злотники''' ({{lang-pl|Złotniki}}, {{lang-de|Schlottnick}}) — село в Польщі, у [[Сухий Ляс (гміна)|гміні Сухий Ляс]] [[Познанський повіт|Познанського повіту]] [[Великопольське воєводство|Великопольського воєводства]].
Населення — {{formatnum:3231}} {{МНОЖИНА:3231|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Познанське воєводство (1975—1998)|Познанського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=1583 |ЧолПре=399 |ЧолПрац=1065 |ЧолПост=119
|Жін=1648 |ЖінПре=384 |ЖінПрац=988 |ЖінПост=276
|Разом=3231 |РазомПре=783 |РазомПрац=2053 |РазомПост=395
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Сухий Ляс}}

[[Категорія:Села Познанського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Великопольське воєводство

Повіт: Познанський повіт

Гміна: Сухий Ляс

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: PZ

OSM: ↑2611312 ·R (Ґміна Сухий Ляс)


text:
# Емпайр (Колорадо)
Емпайр (англ. Empire) — місто (англ. town) в США, в окрузі Клір-Крік штату Колорадо. Населення — 345 осіб (2020).

## Географія
Емпайр розташований за координатами 39°45′35″ пн. ш. 105°40′58″ зх. д. / 39.75972° пн. ш. 105.68278° зх. д. (39.759822, -105.682842).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 0,67 км², з яких 0,66 км² — суходіл та 0,01 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкали 282 особи в 163 домогосподарствах у складі 60 родин. Густота населення становила 421 особа/км².  Було 194 помешкання (290/км²).
Расовий склад населення:
| - 94,3 % — білих - 1,8 % — чорних або афроамериканців - 0,4 % — корінних американців - 2,5 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 1,1 %. Частка іспаномовних становила 3,9 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 13,1 % — особи молодші 18 років, 75,9 % — особи у віці 18—64 років, 11,0 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 49,0 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 116,9 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 118,8 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 58 490 доларів США (медіана — 41 250), а середній дохід на одну сім'ю — 78 424 долари (медіана — 73 750). За межею бідності перебувало 10,3 % осіб, у тому числі 7,7 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 190 осіб. Основні галузі зайнятості: мистецтво, розваги та відпочинок — 33,2 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 11,6 %, роздрібна торгівля — 11,1 %.

title: Емпайр (Колорадо)

wikitext:
{{Otherplaces|Емпайр (значення){{!}}Емпайр}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Емпайр
|оригінальна назва  = {{lang-en|Empire}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Empire cityscape from Douglas Mountain.jpg
|опис зображення= <!-- Empire as seen from Douglas Mountain -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Колорадо
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Клір-Крік (округ, Колорадо)|Клір-Крік]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 0,67
|висота центру НП   = 2626
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 420,90
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −7
|DST                    = −6
|телефонний код         = 303, 720
|поштовий індекс        = 80438
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 0824620
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Емпайр''' ({{lang-en|Empire}}) — місто ({{lang-en|town}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Клір-Крік (округ, Колорадо)|Клір-Крік]] штату [[Колорадо]]. Населення — 345 осіб (2020).

== Географія ==
Емпайр розташований за координатами {{Coord|39|45|35|N|105|40|58|W|type:city_region:US-DE}} (39.759822, -105.682842){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 0,67 км², з яких 0,66 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,01 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1890 = 134
| 1900 = 276
| 1910 = 179
| 1920 = 105
| 1930 = 93
| 1940 = 174
| 1950 = 228
| 1960 = 110
| 1970 = 249
| 1980 = 423
| 1990 = 401
| 2000 = 355
| 2010 = 282
| 2020 = 345
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150426102944/http://www.census.gov/prod/www/decennial.html|archivedate=26 квітня 2015}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкали 282 особи в 163 домогосподарствах у складі 60 родин. [[Густота населення]] становила 421 особа/км².  Було 194 помешкання (290/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 94,3 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 1,8 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,4 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 2,5 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 1,1 %. Частка іспаномовних становила 3,9 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 13,1 % — особи молодші 18 років, 75,9 % — особи у віці 18—64 років, 11,0 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 49,0 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 116,9 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 118,8 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:58490}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:41250}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:78424}} долари (медіана — {{formatnum:73750}}). За межею бідності перебувало 10,3 % осіб, у тому числі 7,7 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 190 осіб. Основні галузі зайнятості: мистецтво, розваги та відпочинок — 33,2 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 11,6 %, роздрібна торгівля — 11,1 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Клір-Крік (округ, Колорадо)}}

[[Категорія:Містечка Колорадо]]
[[Категорія:Населені пункти округу Клір-Крік (Колорадо)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Колорадо

Округ: Клір-Крік

Населення: 345 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 420,90 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−7, влітку UTC-6


text:
# Глізе 536 b
Глізе 536 b також відома як GJ 536 b  належить до класу планет Супер-Земля розміру екзопланети, на орбіті в населеній зоні червоного карлика (M1) зірка Gliese 536. Відстань Глізе 536 b - 33 світлових роках від нашої Сонячної системи.[джерело?]
Відкрив GJ 536 b аспірант Канарського інституту астрофізики і Університету Ла-Лагуна (Іспанія), Алехандро Суарес Маскара і його науковий керівник Рафаель Реболо. Маса GJ 536 b становить приблизно 5,4 маси Землі. Зірка має цикл магнітної активності, аналогічний циклу нашого Сонця, однак більш короткий, що становить приблизно три роки.

title: Глізе 536 b

wikitext:
'''Глізе 536 b''' також відома як '''GJ 536 b''' <ref name="dailyMail">{{cite web|last1=Plummer|first1=Libby|title=New super-Earth is discovered nearby: Exoplanet is found orbiting a star 33 light years away - and there could be more.|url=http://www.dailymail.co.uk/sciencetech/article-3949178/New-super-Earth-discovered-Exoplanet-orbiting-nearby-star-more.html|website=Daily Mail|publisher=Daily Mail|accessdate=2016-11-19|archive-date=21 квітня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180421235412/http://www.dailymail.co.uk/sciencetech/article-3949178/New-super-Earth-discovered-Exoplanet-orbiting-nearby-star-more.html}}</ref><ref name="Science Daily">{{cite web|title=Scientists discover a nearby 'super-Earth' Its short orbital period could help with future studies of biological activity.|url=https://www.sciencedaily.com/releases/2016/11/161116102103.htm|website=Science Daily|accessdate=19 листопада 2016|archive-date=26 січня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180126070720/https://www.sciencedaily.com/releases/2016/11/161116102103.htm}}</ref><ref name="phys.org">{{cite web|title=Scientists discover a nearby superearth|url=http://phys.org/news/2016-11-scientists-nearby-superearth.html|website=Phys.org|accessdate=19 листопада 2016|archive-date=21 листопада 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161121235206/http://phys.org/news/2016-11-scientists-nearby-superearth.html}}</ref> належить до класу планет [[Надземля|Супер-Земля]] розміру [[екзопланета|екзопланети]], на орбіті в населеній зоні [[червоний карлик|червоного карлика]] (M1) зірка [[Gliese 536]]. Відстань Глізе 536 b - 33 світлових роках від нашої Сонячної системи.{{fact}}

Відкрив GJ 536 b аспірант Канарського інституту астрофізики і Університету Ла-Лагуна ([[Іспанія]]), Алехандро Суарес Маскара і його науковий керівник Рафаель Реболо. Маса GJ 536 b становить приблизно 5,4 маси Землі. Зірка має цикл магнітної активності, аналогічний циклу нашого Сонця, однак більш короткий, що становить приблизно три роки. <ref>{{Cite web |url=http://10minut.info/2016/11/uchenye-otkryvayut-superzemlyu-na-rbite-vokrug-blizlezhashhejj-zvezdy/ |title=Архівована копія |accessdate=20 листопада 2016 |archive-date=20 листопада 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161120213133/http://10minut.info/2016/11/uchenye-otkryvayut-superzemlyu-na-rbite-vokrug-blizlezhashhejj-zvezdy/ }}</ref>

== Посилання ==
{{Reflist}}

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Екзопланети]]
[[Категорія:Екзопланети, відкриті 2016]]


text:
# Сліпченко Сергій Олександрович
Сергій Олександрович Сліпченко (1912–1991) — український радянський дипломат. Заступник Міністра закордонних справ УРСР (1955-1965).

## Біографія
Народився в 1912 році. У 1935 році закінчив Вищу партійну школу при ЦК КП (б) України.
З 1953 року — заступник завідувача Політичним відділом МЗС Української РСР.
У 1953–1954 рр. — Завідувач Політичним відділом і член колегії МЗС УРСР.
У червні 1955 — квітні 1965 року — заступник міністра закордонних справ УРСР.
З 4 березня 1965 по 10 червня 1970 рр. — Надзвичайний і повноважний посол СРСР в Замбії.
У 1970–1972 рр. — Співробітник МЗС СРСР.
З 26 грудня 1972 по 2 квітня 1980 рр. — Надзвичайний і повноважний посол СРСР в Танзанії.
З 1980 році співробітник Інституту Африки АН СРСР.

## Сім'я
- Старший син Олександр Сліпченко — український дипломат, працював послом України в Данії, Норвегії, Швеції та Ізраїлі.[1][2]
- Молодший син Віктор Сліпченко — російський дипломат[3], консультант Центру енергетики та безпеки, член редакційної колегії журналу «Ядерний клуб». Випускник Московського державного інституту міжнародних відносин (МДІМВ). В 1968–2009 рр. — Перебував на дипломатичній роботі в Центральному апараті МЗС СРСР і Росії, а також ООН. Учасник переговорів з питань обмеження озброєнь, в тому числі за Договором про всеосяжну заборону ядерних випробувань. У 2005–2009 рр. — Експерт Комітету з нерозповсюдження ЗМЗ Ради Безпеки ООН, заснованого резолюцією 1540. Автор низки статей та публікацій, серед яких  Одна жизнь дипломата-разоруженца : (памятные записки, или записки по памяти) / В. С. Слипченко ; Совет ветеранов МИД РФ. - Москва : Memories, 2009. - 111, [1] с., [8] л. ил. ; 20 см. - 100 экз. - ISBN 978-5-903116-76-8.[4]

title: Сліпченко Сергій Олександрович

wikitext:
{{Otherpersons|Сліпченко}}
{{Картка:Лідер
| ім'я = Сергій Олександрович Сліпченко
| жінка =
| зображення =
| підпис =
| початок_терміну = [[1955]]
| кінець_терміну = [[1965]]
| попередник =
| наступник = [[Кисіль Анатолій Степанович|Анатолій Кисіль]]
| дата_народження =
| місце_народження =
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| виборчий_округ =
| дружина =
| чоловік =
| діти = [[Сліпченко Олександр Сергійович|Олександр Сліпченко]]<br/>Віктор Сліпченко
| професія = [[Дипломат]]
| релігія =
| нагороди =
| посада = {{прапорець20|URSR}} Заступник Міністра закордонних справ УРСР
| посада2 =
| початок_терміну2 =
| кінець_терміну2 =
| попередник2 =
| наступник2 =
| президент2 =
}}
'''Сергій Олександрович Сліпченко''' ([[1912]]–[[1991]]) — український радянський [[дипломат]]. Заступник Міністра закордонних справ УРСР (1955-1965).

== Біографія ==
Народився в 1912 році. У 1935 році закінчив Вищу партійну школу при ЦК КП (б) України.

З [[1953]] року — заступник завідувача Політичним відділом МЗС [[Українська РСР|Української РСР]].

У [[1953]]–[[1954]] рр. — Завідувач Політичним відділом і член колегії [[МЗС України|МЗС УРСР]].

У червні [[1955]] — квітні [[1965]] року — заступник міністра закордонних справ УРСР.

З [[4 березня]] [[1965]] по [[10 червня]] [[1970]] рр. — Надзвичайний і повноважний посол СРСР в [[Замбія|Замбії]].

У [[1970]]–[[1972]] рр. — Співробітник МЗС СРСР.

З [[26 грудня]] [[1972]] по [[2 квітня]] [[1980]] рр. — Надзвичайний і повноважний посол СРСР в [[Танзанія|Танзанії]].

З 1980 році співробітник Інституту Африки АН СРСР.

== Сім'я ==
* Старший син '''[[Сліпченко Олександр Сергійович|Олександр Сліпченко]]''' — [[Україна|український]] [[дипломат]], працював послом України в Данії, Норвегії, Швеції та Ізраїлі.<ref>[http://www.osvita.lviv.ua/textes/slipchenko.html Інтерв'ю з Олександром Сергійовичем Сліпченко для Інтернет-видання “Українська освіта”]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref><ref>[http://vsesvit-journal.com/index.php?option=com_content&task=view&id=966&Itemid=41 Олександр Сліпченко: «…Ми були першими українцями, які відвідали штаб-квартиру НАТО у Брюсселі»]</ref>
* Молодший син '''Віктор Сліпченко''' — [[РФ|російський]] [[дипломат]]<ref>[http://ceness-russia.org/rus/confmaterials/252/422/ СЕКЦИОННОЕ ЗАСЕДАНИЕ 8: Исполнение Резолюции 1540 Совета Безопасности ООН]</ref>, консультант Центру енергетики та безпеки, член редакційної колегії журналу «Ядерний клуб». Випускник Московського державного інституту міжнародних відносин (МДІМВ). В 1968–2009 рр. — Перебував на дипломатичній роботі в Центральному апараті МЗС СРСР і Росії, а також [[ООН]]. Учасник переговорів з питань обмеження озброєнь, в тому числі за Договором про всеосяжну заборону ядерних випробувань. У 2005–2009 рр. — Експерт Комітету з нерозповсюдження ЗМЗ Ради Безпеки ООН, заснованого резолюцією 1540. Автор низки статей та публікацій, серед яких  Одна жизнь дипломата-разоруженца : (памятные записки, или записки по памяти) / В. С. Слипченко ; Совет ветеранов МИД РФ. - Москва : Memories, 2009. - 111, [1] с., [8] л. ил. ; 20 см. - 100 экз. - ISBN 978-5-903116-76-8.<ref>[http://ceness-russia.org/index.php?id=392 Центр энергетики и безопасности]</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* «Дипломатический словарь» под ред. А. А. Громыко, А. Г. Ковалева, П. П. Севостьянова, С. Л. Тихвинского в 3-х томах, М., «Наука», 1985–1986. — Т. 3, с. 42.

== Посилання ==
* [http://www.knowbysight.info/SSS/03626.asp Біографія в ''Довідник з історії Комуністичної партії і Радянського Союзу 1898–1991'']
* [http://www.proza.ru/2009/03/27/633 Біографія на ''proza.ru'']

[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Діячі УРСР]]
[[Категорія:Дипломати СРСР]]
[[Категорія:Українські дипломати]]
[[Категорія:Заступники Міністра закордонних справ України]]
[[Категорія:Члени КПРС]]
[[Категорія:Посли СРСР в Замбії]]
[[Категорія:Посли СРСР в Танзанії]]

Наступник: Анатолій Кисіль

Народився: 13 вересня 1912 · Одеса, Херсонська губернія, Російська імперія

Відомий як: дипломат

Місце роботи: Інститут Африки РАН

Політична партія: КПРС

Діти: Олександр Сліпченко · Віктор Сліпченко

Професія: Дипломат

Нагороди: орден Вітчизняної війни II ступеня · орден Трудового Червоного Прапора · медаль «За відвагу» · медаль «За оборону Ленінграда» · медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»


text:
# ТЕС Тишрін
ТЕС Тишрін – теплова електростанція у південній частині Сирії, за три десятки кілометрів на південний схід від околиць Дамаска.
У 1993 – 1994 роках на майданчику станції ввели в експлуатацію два конденсаційні блоки з паровими турбінами потужністю по 200 МВт, котрі в 1995-му доповнили двома встановленими на роботу у відкритому циклі газовими турбінами потужністю по 112,5 МВт. Паливна ефективність перших двох блоків становила 34-35%, тоді як для газових турбін це показник складав 30%.
У 2009-му електростанцію доповнили створеним за технологією комбінованого парогазового циклу енергоефективним блоком потужністю 450 МВт. В його складі діють дві газові турбіни потужністю по 160 МВт, які через котли-утилізатори живлять одну парову турбіну.
На початку 2010-х індійська корпорація BHEL узялась за проект по доповненню станції двома паровими турбінами потужністю по 200 МВт, проте громадянська війна в Сирії завадила цим роботам. У 2019-му з’явились повідомлення про повернення підрядника до виконання проекту.
Станцію спорудили з розрахунку на спалювання нафти. В 1992-му до району Дамаску проклали газопровід Омар І, котрий подає ресурс з комплексу підготовки газу родовища Омар, що дозволило перевести ТЕС Тишрін на використання блакитного палива (у 2003 – 2005 роках споживання станцією природного газу становило 0,37 – 0,45 млрд м3 на рік).
Для станції обрали технологічну схему з використанням повітряного («сухого») охолодження.
Зв’язок із енергосистемою країни відбувається по ЛЕП, розрахованим на роботу під напругою 230 кВ та 400 кВ.

title: ТЕС Тишрін

wikitext:
{{Теплоелектростанція
|Назва                           = ТЕС Тишрін
|Зображення                      =
|Розташування                    = {{SYR}}, [[Харран-аль-Авамід (нохія)|Харран-аль-Авамід]]
|Збудована                       = 1993 – 1994 (блоки 1 – 2), 1995 (газотурбінні блоки), 2009 (парогазовий блок)
|Модернізація                 =
|Паливо                          = природний газ
|Водозабір                       = повітряне охолодження
|Енергоблоки                 = 2х200 + 2х112,5 + 1х450
|Котли                           = Красный котельщик ТГМЕ-206АСО (1 – 2)
|Турбіни                         = парові ЛМЗ K-208-130-9 (1 – 2), газові Fiat Avio TG 50 D5 (газотурбінні блоки), 2 газові + 1 парова (парогазовий блок)
|Генератори                      = Электротяжмаш ТГВ-200МУЗ (блоки 1 – 2), Alstom T240/370-Y-3 (газотурбінні блоки),
|Електрична потужність           =  1075
|Теплова потужність              =
|Виробництво електрики           =
|Річне виробництво тепла         =
|Керівник                        =
|Кількість працівників           =
|Материнська компанія            = Public Establishment for Electricity Generation and Transmission (PEEGT)
|Сайт                            =
|Дані оновлено                   =
}}

'''ТЕС Тишрін''' – теплова електростанція у південній частині [[Сирія|Сирії]], за три десятки кілометрів на південний схід від околиць [[Дамаск|Дамаска]].

У 1993 – 1994 роках на майданчику станції ввели в експлуатацію два конденсаційні блоки з паровими турбінами потужністю по 200 МВт, котрі в 1995-му доповнили двома встановленими на роботу у відкритому циклі газовими турбінами потужністю по 112,5 МВт. Паливна ефективність перших двох блоків становила 34-35%, тоді як для газових турбін це показник складав 30%.

У 2009-му електростанцію доповнили створеним за технологією комбінованого парогазового циклу енергоефективним блоком потужністю 450 МВт. В його складі діють дві газові турбіни потужністю по 160 МВт, які через котли-утилізатори живлять одну парову турбіну.

На початку 2010-х індійська корпорація BHEL узялась за проект по доповненню станції двома паровими турбінами потужністю по 200 МВт, проте [[громадянська війна в Сирії]] завадила цим роботам. У 2019-му з’явились повідомлення про повернення підрядника до виконання проекту.

Станцію спорудили з розрахунку на спалювання нафти. В 1992-му до району Дамаску проклали газопровід [[Омар I-II|Омар І]], котрий подає ресурс з комплексу підготовки газу родовища Омар, що дозволило перевести ТЕС Тишрін на використання блакитного палива (у 2003 – 2005 роках споживання станцією природного газу становило 0,37 – 0,45 млрд м3 на рік).

Для станції обрали технологічну схему з використанням повітряного («сухого») охолодження.

Зв’язок із енергосистемою країни відбувається по ЛЕП, розрахованим на роботу під напругою 230 кВ та 400 кВ.<ref>{{Cite web|title=Teshreen (Tishrin) OCGT Power Project Syria - GEO|url=http://globalenergyobservatory.org/geoid/41667|website=globalenergyobservatory.org|accessdate=2020-04-26}}</ref><ref>{{Cite web|title=Teshreen (Tishrin) Thermal Power Project Syria - GEO|url=http://globalenergyobservatory.org/geoid/41666|website=globalenergyobservatory.org|accessdate=2020-04-26}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://depositonce.tu-berlin.de/bitstream/11303/5226/4/al_abboud_nidal.pdf|title=SPATIALLY AND TEMPORALLY HIGHLY RESOLVED OPTIMIZATION OF THE SYRIAN ENERGY SUPPLY SYSTEM Nidal Al Abboud|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=}}</ref><ref>{{Cite web|title=CV Oil & Gas Engineer, Noise Control Enclosure Designer FEM ABAQUS, ANSYS, SAP2000 software|url=http://www.oil-offshore-marine.com/show_cv.php?id=109137|website=www.oil-offshore-marine.com|accessdate=2020-04-26}}</ref><ref>{{Cite web|title=Tishreen Power Plant Extension Project - Harran Awameed, Damascus|url=https://www.toec-int.com/en/project/76|website=www.toec-int.com|accessdate=2020-04-26|archive-date=2021-05-12|archive-url=https://web.archive.org/web/20210512164301/http://toec-int.com/en/project/76}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210512164301/http://toec-int.com/en/project/76 |date=2021-05-12 }}</ref><ref>{{Cite web|title=BHEL Transportation Of Tg Stators From Bhel Haridwar To Mumbai Tender Notice 14699998|url=https://www.asiantender.com/indian-tender-0014699998.htm|website=www.asiantender.com|accessdate=2020-04-26}}</ref><ref>{{Cite web|title=STC Projects {{!}} References|url=http://www.stc-sy.com/reference.html|website=www.stc-sy.com|accessdate=2020-04-26}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Теплові електростанції Сирії|Тишрін]]
[[Категорія:Парогазові електростанції комбінованого циклу|Тишрін]]
[[Категорія:Газотурбінні електростанції|Тишрін]]
[[Категорія:Теплові електростанції на нафті|Тишрін]]
[[Категорія:Теплові електростанції з системами сухого охолодження|Тишрін]]
[[Категорія:1993 у Сирії]]

title: ТЕС Тишрін

Розташування: Сирія, Харран-аль-Авамід

Вид палива: природний газ

Водозабір: повітряне охолодження

Котельні агрегати: Красный котельщик ТГМЕ-206АСО (1 – 2)


text:
# Вулиця Миколи Грінченка
Вулиця Мико́ли Грі́нченка — вулиця в Солом'янському та Голосіївському районах міста Києва, місцевості Протасів яр, Деміївка. Пролягає від вулиці Протасів Яр до Саперно-Слобідської вулиці.
Прилучаються вулиці Байкова та Володимира Брожка.

## Історія
Частина майбутньої вулиці (між вулицею Байковою та вулицею Володимира Брожка) сформована в 2-й половині 1920-х років як шлях без назви. Решту вулиці прокладено наприкінці 1940-х — на початку 1950-х років (крім заключного відрізку).
У 1950-х роках відрізок між вулицями Протасів Яр та Байковою складав частину Лінійної вулиці, решта у 1955–1961 роках мала назву Камська вулиця (до 1955 року — (2-га) вулиця Левицького). Сучасна назва — з 1961 року.
До 2001 року кінцевою частиною вулиці, що мала вигляд невеликого проїзду (яка досягала Ізюмської вулиці та Червоноармійського провулку), пролягала трамвайна лінія. Коли колію було знято, ця частина вулиці, непроїжджа до того, остаточно занепала і була перекрита для руху, тому певний час вулиця Грінченка пролягала до вулиці Володимира Брожка.
Однак у середині 2000-х років було прокладено новий відрізок вулиці від вулиці Володимира Брожка під Деміївським шляхопроводом до Саперно-Слобідської вулиці, а «стару» частину вулиці реконструйовано, розширено і фактично перетворено на швидкісну магістраль.

## Особливості вулиці
Вздовж усього непарного боку вулиці пролягає залізниця, відтак забудова присутня лише з парного боку. А вздовж третини довжини вулиці з парного боку знаходиться Байкове кладовище.
Незважаючи на те, що сама вулиця сформована лише у 1930–50-ті роки, на ній існує давніша забудова — на території фабрики «Роза» знаходиться декілька споруд кінця XIX — початку ХХ століття — це залишки військового сухарного заводу, що існував тут з кінця XIX століття. Будівлі згоріли під час подій 1917–1920 років, стояли пусткою до 1930 року і були відновлені та включені до складу споруд новоствореної ткацької фабрики «Роза Люксембург» (з 1990-х років — «Роза»).

## Установи та заклади
- № 2/1 — Трикотажна фабрика «Роза»;
- № 4 — бізнес-центр «Горизонт Парк».
- № 4 — офіс компанії ТОВ "Сіка Україна"

- № 4 – бізнес-центр «Горизонт Парк»

title: Вулиця Миколи Грінченка

wikitext:
{{не плутати|Вулиця Бориса Грінченка (Київ)|Вулиця Бориса Грінченка}}
{{Вулиця України
 |назва = Вулиця Миколи Грінченка
 |населений пункт = [[Київ]]
 |місцевість =[[Протасів Яр (місцевість)|Протасів яр]], [[Деміївка]]
 |район =[[Солом'янський район|Солом'янський]], [[Голосіївський район|Голосіївський]]
 |на карті =
 |фото =  M Grinchenko vul.JPG
 |розмір_фото =
 |підпис =
 |назва на честь = [[Грінченко Микола Олексійович|Миколи Грінченка]]
 |колишні назви = Лінійна, Камська, (2-га) вулиця Левицького
 |протяжність = 3,0 км
 |координати п    =  {{Coord|50|25|35.9|N|30|30|19.9|E|scale:3000|display=inline,title}}
 |координати к    =  {{Coord|50|24|17.8|N|30|31|47.3|E|scale:3000}}
 |покриття = [[асфальт]]
 |рух = автомобільний
 |індекс = 03038, 01601
 |метро = {{лкм|2}}«{{м|Олімпійська}}»
{{лкм|2}}«{{м|Палац "Україна"}}»
{{лкм|2}}«{{м|Либідська}}»,
 |автобус = {{ка}}5
 |трамвай = [[Київський трамвай|лінія]] існувала до 2001 року
 |тролейбус = {{ктр}}40, 40к (на початку)
 |залізниця = {{зпл|Протасів Яр}}(на початку)
[[Київ-Деміївський]] (у кінці)
 |маршрутні таксі =
 |зупинки = «Байкове кладовище», «Вулиця Миколи Грінченка»
 |будівлі =
 |архітектурні пам'ятки =
 |пам'ятники =
 |храми =
 |державні установи =
 |навчальні заклади =
 |заклади культури =
 |медичні заклади =
 |аптеки =
 |пошта =
 |комерція =
 |забудова =
 |підприємства =
 |парки  =
}}
'''Вулиця Мико́ли Грі́нченка''' — [[вулиця]] в [[Солом'янський район|Солом'янському]] та [[Голосіївський район|Голосіївському районах]] міста [[Київ|Києва]], місцевості [[Протасів Яр (місцевість)|Протасів яр]], [[Деміївка]]. Пролягає від вулиці [[вулиця Протасів Яр|Протасів Яр]] до [[Саперно-Слобідська вулиця|Саперно-Слобідської вулиці]].

Прилучаються вулиці [[Байкова вулиця (Київ)|Байкова]] та [[вулиця Володимира Брожка|Володимира Брожка]].

== Історія ==

Частина майбутньої вулиці (між [[Байкова вулиця (Київ)|вулицею Байковою]] та [[вулиця Володимира Брожка|вулицею Володимира Брожка]]) сформована в 2-й половині [[1920-ті|1920-х років]] як шлях без назви. Решту вулиці прокладено наприкінці [[1940-ві|1940-х]] — на початку [[1950-ті|1950-х років]] (крім заключного відрізку).

У [[1950-ті|1950-х роках]] відрізок між вулицями Протасів Яр та Байковою складав частину ''Лінійної вулиці'', решта у [[1955]]–[[1961]] роках мала назву ''Камська вулиця'' (до 1955 року — ''(2-га) вулиця Левицького''{{рвкмр2|857}}). Сучасна назва — з [[1961]] року{{рвкмр2|2259}}.

До [[2001]] року кінцевою частиною вулиці, що мала вигляд невеликого проїзду (яка досягала [[Ізюмська вулиця (Київ)|Ізюмської вулиці]] та [[Провулок Руслана Лужевського|Червоноармійського провулку]]), пролягала [[Київський трамвай|трамвайна лінія]]. Коли колію було знято, ця частина вулиці, непроїжджа до того, остаточно занепала і була перекрита для руху, тому певний час вулиця Грінченка пролягала до вулиці Володимира Брожка.

Однак у середині [[2000-ні|2000-х років]] було прокладено новий відрізок вулиці від вулиці Володимира Брожка під [[Автовокзальний шляхопровід|Деміївським шляхопроводом]] до Саперно-Слобідської вулиці, а «стару» частину вулиці реконструйовано, розширено і фактично перетворено на швидкісну магістраль.

== Особливості вулиці ==
Вздовж усього непарного боку вулиці пролягає залізниця, відтак забудова присутня лише з парного боку. А вздовж третини довжини вулиці з парного боку знаходиться [[Байкове кладовище]].

Незважаючи на те, що сама вулиця сформована лише у [[1930-ті|1930]]–[[1950-ті|50-ті]] роки, на ній існує давніша забудова — на території фабрики «Роза» знаходиться декілька споруд кінця XIX — початку ХХ століття — це залишки військового сухарного заводу, що існував тут з кінця [[XIX століття]]. Будівлі згоріли під час подій 1917–1920 років, стояли пусткою до [[1930]] року і були відновлені та включені до складу споруд новоствореної ткацької фабрики «Роза Люксембург» (з [[1990-ті|1990-х]] років — «Роза»).

== Установи та заклади ==
* № 2/1 — Трикотажна фабрика «Роза»;
* № 4 — бізнес-центр «Горизонт Парк».
* № 4 — офіс компанії ТОВ "Сіка Україна"
<gallery>
Бізнес-центр «Горизонт Парк».jpg|№ 4 – бізнес-центр «Горизонт Парк»
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
{{Вікіпосилання|Портал=Київ|Портал-зображення=Flag of Kyiv Kurovskyi.svg}}
{{век|http://wek.kiev.ua/uk/Грінченка_Миколи_вулиця}}
{{вк75|С=50}}
{{вк95|=58}}
{{вк05|С=24}}
{{кед82|С=146}}
{{вк15|58|Грінченка Миколи вулиця}}
{{мкк||Грінченка Миколи вулиця}}

{{кв-нзв}}
{{Деміївка}}

{{DEFAULTSORT:Грінченка Миколи вулиця}}
[[Категорія:Вулиці Солом'янського району]]
[[Категорія:Вулиці Голосіївського району]]
[[Категорія:Вулиці Києва, названі на честь людей]]

title: Вулиця Миколи Грінченка · Київ

Місцевість: Протасів яр, Деміївка

Район: Солом'янський, Голосіївський

Назва на честь: Миколи Грінченка

title: Колишні назви

title: Загальні відомості

title: Транспорт

Найближчі станції метро: «Олімпійська» · «Палац "Україна"» · «Либідська»

Автобуси: А 5

Трамваї: лінія існувала до 2001 року

Тролейбуси: Тр 40, 40к (на початку)

Найближчі залізничні станції: з. п. Протасів Яр(на початку) · Київ-Деміївський (у кінці)

Рух: автомобільний

Покриття: асфальт

title: Зовнішні посилання

П: Портал «Київ»

d: Інформація у Вікіданих?

CMNS: Файли у Вікісховищі?


text:
# Думіно (Архангельська область)
Думіно (рос. Думино) — присілок в Каргопольському районі Архангельської області Російської Федерації.
Населення становить 0 осіб. Органом місцевого самоврядування до 2020 року було Печниковське муніципальне утворення.

## Історія
Від 1937 року належить до Архангельської області.
Від 2004 року належить до муніципального утворення Печниковське муніципальне утворення.

## Населення
| 2002 | 2010 | 2012 |
| ---- | ---- | ---- |
| 0    | →0   | →0   |

title: Думіно (Архангельська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Думіно
|назва ін.       = Думино
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Архангельська область]]
|район           = [[Каргопольський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Печниковське муніципальне утворення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{стабільно}} 0
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Архангельська область
}}
'''Думіно''' ({{lang-ru|Думино}}) — [[присілок]] в [[Каргопольський район|Каргопольському районі]] [[Архангельська область|Архангельської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 0 осіб. Органом місцевого самоврядування до 2020 року було [[Печниковське муніципальне утворення]].

== Історія ==

Від 1937 року належить до Архангельської області.

Від 2004 року належить до муніципального утворення Печниковське муніципальне утворення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/962010293 |title=Областной закон от 23 сентября 2004 года N 258-внеоч.-ОЗ «О статусе и границах муниципальных образований Архангельской области» |access-date=2018-10-05 |archive-date=2018-10-05 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181005194711/http://docs.cntd.ru/document/962010293 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Думино (Архангельская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Каргопольський район}}
{{Arkhangelsk-obl-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Каргопольського району]]

title: присілок Думіно

Суб'єкт Російської Федерації: Архангельська область

Муніципальний район: Каргопольський район

Поселення: Печниковське муніципальне утворення

title: Основні дані

Населення: ▬ 0

Основні дані:
Мапа
· Думіно · Думіно


text:
# Лопухіна Маріамна Андріанівна
Маріамна Андріанівна Лопухіна (в шлюбі Давидова), (нар.1871, Матусів — пом.3 березня 1961) — французька художниця українського походження.

## Біографія
Народилася 16 лютого 1871 року. Батько Адріан Андріанович Лопухін (нар.1831 — пом.09.04.1905), син власника Златополя. Мати Ольга Іванівна Орлова, донька генерал-лейтенанта, генерал-ад'ютанта, похідного отамана донських козачих полків, власника великого українського маєтку Матусів — Івана Олексійовича Орлова (нар.1795 — пом.1874).
Лопухіни були багатими і володіли великими маєтками в Україні; але дід Маріамни розтратив свою частку сімейного багатства, як це зробив і єдиний син його брата, отож батько Маріамни та його близькі виявилися майже розореними. Син Івана Орлова був змушений продати сімейний дім у Матусові й батьки Маріамни вирішили його купити. Для цього мати мала не тільки продати свою невеличку власність, але й взяти позику в банку. Це на все життя поставило їх у скрутне становище, оскільки утримання заможного дому та обслуги було витратним.
Маріамна була другою з п'ятьох доньок, сестра Варвара померла в 1890-х роках від тифу. Виховувалася вдома гувернантками.
Взимку відвідувала Київ. У треті такі відвідини мати винайняла багате приміщення з танцювальною залою та вітальнею, де познайомилася з офіцером кавалерії Левом Давидовим та його сестрою Тасею (Наталкою). Після пікніків у Камянці
12 листопада 1899 року одружилася з Давидовим та оселилася у Царському Селі.
Смерть сестри Варвари через тиф в березні 1890-х пригнітила батьків Маріамни, особливо матір. Щоб розвіяти траур, сім'я їде на зиму до Парижа. Перебування там дає змогу Маріамеі вивчати живопис.
У 1902 році Маріамна народила доньку Олену. З 1903-го до 1905 живе між Влоцлавеком та Кам'янкою у зв'язку з роботою чоловіка, з 1908 — ще і в Дібрівці. Зимою 1908/1909 рр. подорожувала з сім'єю Європою: Генуя, Ніцца Французька Рив'єра, Морос. На зворотньому шляху відвідує замок поблизу Конкарно, де мешкає старша сестра Юлія з чоловіком Жоржем Куртеном. Після повернення у Дібрівку познайомилися з власниками Тимошівки — Шимановськими, які мали двох синів: піаніста Фелікса та композитора Кароля. Іноді відвідували музичні вечори сусідів.
Після початку в 1914 році Першої світової чоловіка мобілізують до війська, а Маріамна з донькою переїжджає до Києва. Після захоплення столиці більшовиками прямують до Одеси, звідти до Константинополя, Рима, і врешті до Парижа, де живуть до 1924 року дуже скрутно. В 1924 році вирушають в Конкарно, Бретань, де жила Юлія і були поховані батьки. У 1932 році Маріамна повертається до Парижа й 1949 року емігрує до США, де й помирає у 1961 році. У 1983 році її донька Олена Левівна Василіва мешкала на Лонг-Айленді.

## Мистецька діяльність
В Парижі в 1890-х вивчає живопису в Академії Жуліана та Академії Гранд Шом'єр.
В Росії Маріанна здобула славу карикатуристки, але коли після Жовтневого перевороту 1917 року в 1919-му втекла з України, полишивши в Матусові маєток зі своїми карикатурами та акварелями, весь її творчий доробок був знищений більшовиками. За кордоном вона для маленької онуки Ірини, яка ніколи не була в Україні, створила альбом з 82 акварелей із жанровими сценками про життя сім'ї в Україні, з поясненнями майже до кожного малюнка. Текст і зображення спрощені, щоб зацікавити дитину. І щоб зберегти в пам'яті історію сім'ї — дуже ретельні, від облич родичів до забарвлення шпалер. Легкі, веселі, з безліччю цікавих побутових деталей — їжа, костюми, типажі, інтер'єри. Дуже незвичний стиль малюнка: у кожної картинки стислі пояснення, гумористичні «промовисті» назви. Проте крізь цей стиль чітко проглядається талановита майстриня з французькою освітою.
Альбом упорядкувала внучата небога чоловіка Ольга Давидова-Дакс і видала кількома мовами.

## Галерея
- Матусів. Гувернантки.
- Матусів. Репетиція.
- Матусів. Домашня церква.
- Матусів. Домашня церква.
- Матусів. Кабінет батька Адріана.
- Матусів. Прийшла зима.
- Матусів. Різдво у церкві Вознесіння.
- Матусів. Лазня.
- Матусів. Прийом батьками священика Гапона.
- Візит до Гапона у відповідь.
- Матусів. Танці у попа Гапона.
- Матусів. Вечір Великого четверга.
- Матусів. Великдень.
- Матусів. До Парижа!
- Кам'янка. Пікнік.
- Матусів. Весілля М. А. Лопухіної та Л. О. Давидова.
- Кам'янка. Палац Давидових.
- Кам'янка. Палац Давидових.
- Кам'янка. Супровід Плеського.
- Кам'янка. Вперше затопили.
- Кам'янка. Микола Давидов з доньками: Варею, Марією та Ніною.
- Кам'янка. Микола, Олександра та Єлизавета Давидови.
- Кам'янка. Святий Вечір.
- Кам'янка. Святий Вечір.
- Кам'янка. Різдвяна ялинка.
- Кам'янка. Полювання.
- Кам'янка. У польській таверні.
- Кам'янка. Огляд посіяного.
- Кам'янка. У клуні.
- Кам'янка. У єврейській крамниці.
- Кам'янка. Марія Миколаївна.
- Кам'янка. Кухня Давидових.
- Кам'янка. Чаювання.
- Кам'янка. Під час страйку 1905 року.
- Кам'янка. Оформлення заповіту Миколою Давидовим.
- Кам'янка. Поспішаємо на пожежу у Підлісне.
- Кам'янка. Прибуття драгунів.
- Кам'янка. Це корова, а не слон.
- Кам'янка. Зимові пташки.

title: Лопухіна Маріамна Андріанівна

wikitext:
{{Особа
|ім'я              = Лопухіна Маріамна Андріанівна
|жінка             = +
|місце_проживання  = [[Франція]]
|інші_імена        =
|зображення        = M Lopukhin M A Lopuchin.jpg
|розмір_зображення = 200px
|підпис_зображення = <small>''Фрагмент з автопортретом Маріамни''</small>
|ім'я_при_народженні =
|дата_народження   = 16.02.1871
|місце_народження  = [[Матусів]], [[Україна]]
|дата_смерті       = 3.3.1961
|місце_смерті      =
|причина_смерті    =
|відомий_(відома)  =
|рід_діяльності    = карикатуристка, [[художниця]]
|титул             =
|платня            =
|термін            =
|попередник        =
|наступник         =
|партія            =
|головував_(-ла)   =
|конфесія          =
|батько            = Адріан Адріанович Лопухін
|мати              = Ольга Іванівна Орлова
|чоловік           = Лев Олександрович Давидов
|діти              = донька Олена
|родичі            = [[Лопухіни]]
|сторінка_в_інтернеті =
|примітки          =
|employer          =
|зріст             =
|вага              =
|автограф          =
|розмір автографа  =
|нагороди          =
|герб              = Lopukhin v3 p8.gif
}}
'''Маріамна Андріанівна Лопухіна''' ([[Дошлюбне та шлюбне прізвище|в шлюбі]] '''Давидова'''), ({{н|а}}[[16 лютого 1871 року|1871]], [[Матусів]] — {{с|а}}[[3 березня]] [[1961]]) — французька художниця українського походження.

== Біографія ==
Народилася 16 лютого [[1871]] року. Батько [[Лопухіни|Адріан Андріанович Лопухін]] ({{н}}[[1831]] — {{с}}09.04.[[1905]]), син власника [[Златопіль (місто)|Златополя]]. Мати Ольга Іванівна Орлова, донька [[генерал-лейтенант]]а, [[генерал-ад'ютант]]а, похідного отамана донських козачих полків, власника великого українського маєтку [[Матусів]] — [[Орлов Іван Олексійович|Івана Олексійовича Орлова]] ({{н}}[[1795]] — {{с}}[[1874]]).

[[Лопухіни]] були багатими і володіли великими маєтками в Україні; але дід Маріамни розтратив свою частку сімейного багатства, як це зробив і єдиний син його брата, отож батько Маріамни та його близькі виявилися майже розореними. Син Івана Орлова був змушений продати сімейний дім у Матусові й батьки Маріамни вирішили його купити. Для цього мати мала не тільки продати свою невеличку власність, але й взяти позику в банку. Це на все життя поставило їх у скрутне становище, оскільки утримання заможного дому та обслуги було витратним.

Маріамна була другою з п'ятьох доньок, сестра Варвара померла в 1890-х роках від тифу. Виховувалася вдома гувернантками.

Взимку відвідувала [[Київ]]. У треті такі відвідини мати винайняла багате приміщення з танцювальною залою та вітальнею, де познайомилася з офіцером кавалерії Левом Давидовим та його сестрою Тасею (Наталкою). Після пікніків у [[Кам'янка (Черкаська область)|Камянці]]
[[12 листопада]] [[1899]] року одружилася з Давидовим та оселилася у [[Пушкін (місто)|Царському Селі]].

Смерть сестри Варвари через [[тиф]] в березні 1890-х пригнітила батьків Маріамни, особливо матір. Щоб розвіяти траур, сім'я їде на зиму до [[Париж]]а. Перебування там дає змогу Маріамеі вивчати живопис.

У [[1902]] році Маріамна народила доньку Олену. З [[1903]]-го до 1905 живе між [[Влоцлавек]]ом та [[Кам'янка (Черкаська область)|Кам'янкою]] у зв'язку з роботою чоловіка, з [[1908]] — ще і в [[Дібрівка (Новомиргородський район)|Дібрівці]]. Зимою 1908/1909 рр. подорожувала з сім'єю Європою: [[Генуя]], [[Ніцца]] [[Французька Рив'єра]], Морос. На зворотньому шляху відвідує замок поблизу [[Конкарно]], де мешкає старша сестра Юлія з чоловіком Жоржем Куртеном. Після повернення у Дібрівку познайомилися з власниками [[Тимошівка (Кам'янський район)|Тимошівки]] — Шимановськими, які мали двох синів: [[піаніст]]а Фелікса та [[композитор]]а [[Кароль Шимановський|Кароля]]. Іноді відвідували музичні вечори сусідів.

Після початку в [[1914]] році [[Перша світова війна|Першої світової]] чоловіка мобілізують до війська, а Маріамна з донькою переїжджає до Києва. Після захоплення столиці більшовиками прямують до [[Одеса|Одеси]], звідти до [[Константинополь|Константинополя]], [[Рим]]а, і врешті до [[Париж]]а, де живуть до [[1924]] року дуже скрутно. В [[1924]] році вирушають в [[Конкарно]], [[Бретань]], де жила Юлія і були поховані батьки. У [[1932]] році Маріамна повертається до Парижа й [[1949]] року емігрує до [[Сполучені Штати Америки|США]], де й помирає у [[1961]] році. У [[1983]] році її донька Олена Левівна Василіва мешкала на [[Лонг-Айленд]]і.

== Мистецька діяльність ==

В Парижі в 1890-х вивчає [[живопис]]у в [[Академія Жуліана|Академії Жуліана]] та [[Академія Ґранд-Шомьєр|Академії Гранд Шом'єр]].

В [[Російська імперія|Росії]] Маріанна здобула славу карикатуристки, але коли після [[Жовтневий переворот 1917|Жовтневого перевороту 1917]] року в [[1919]]-му втекла з України, полишивши в [[Матусів|Матусові]] маєток зі своїми карикатурами та акварелями, весь її творчий доробок був знищений більшовиками.<ref>[http://www.angelfire.com/pa/ImperialRussian/grb/rom238.html О. Давидова-Дакс ''Спогади про Росію перед революцією''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140517151925/http://www.angelfire.com/pa/ImperialRussian/grb/rom238.html |date=17 травня 2014 }}{{ref-en}}</ref> За кордоном вона для маленької онуки Ірини, яка ніколи не була в Україні, створила альбом з 82 акварелей із жанровими сценками про життя сім'ї в Україні, з поясненнями майже до кожного малюнка. Текст і зображення спрощені, щоб зацікавити дитину. І щоб зберегти в пам'яті історію сім'ї — дуже ретельні, від облич родичів до забарвлення шпалер. Легкі, веселі, з безліччю цікавих побутових деталей — їжа, костюми, типажі, інтер'єри. Дуже незвичний стиль малюнка: у кожної картинки стислі пояснення, гумористичні «промовисті» назви. Проте крізь цей стиль чітко проглядається талановита майстриня з французькою освітою.
Альбом упорядкувала внучата небога чоловіка Ольга Давидова-Дакс і видала кількома мовами.<ref>[http://www.amazon.com/s/ref=dp_byline_sr_book_2?ie=UTF8&field-author=Olga+Davydoff+Dax&search-alias=books&text=Olga+Davydoff+Dax&sort=relevancerank Книги О.Давидової-Дакс]{{ref-en}}</ref><ref>[http://books.google.com.ua/books?id=8AYUtwAACAAJ&dq=inauthor:%22Olga+Davydoff+Dax%22&hl=uk&sa=X&ei=2jR3U-0Wps_hBNybgegM&ved=0CDUQ6AEwAQ Спогади про Росію перед революцією] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140517182710/http://books.google.com.ua/books?id=8AYUtwAACAAJ&dq=inauthor:%22Olga+Davydoff+Dax%22&hl=uk&sa=X&ei=2jR3U-0Wps_hBNybgegM&ved=0CDUQ6AEwAQ |date=17 травня 2014 }}{{ref-nl}}</ref><ref>[http://books.google.com.ua/books?id=jJyAAAAACAAJ&dq=inauthor:%22Olga+Davydoff+Dax%22&hl=uk&sa=X&ei=2jR3U-0Wps_hBNybgegM&ved=0CEYQ6AEwAw Спогади про Росію перед революцією] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140517153513/http://books.google.com.ua/books?id=jJyAAAAACAAJ&dq=inauthor:%22Olga+Davydoff+Dax%22&hl=uk&sa=X&ei=2jR3U-0Wps_hBNybgegM&ved=0CEYQ6AEwAw |date=17 травня 2014 }}{{ref-fi}}</ref>

== Галерея ==

<gallery>
Файл:M Lopukhin Governesses.jpg|''Матусів. Гувернантки''.
Файл:M Lopukhin Repetition.jpg|''Матусів. Репетиція''.
Файл:M Lopukhin Home Church in MatoosivI.jpg|''Матусів. Домашня церква''.
Файл:M Lopukhin Home Church in MatoosivII.jpg|''Матусів. Домашня церква''.
Файл:M Lopukhin Father's cabinet.jpg|''Матусів. Кабінет батька Адріана''.
Файл:M Lopukhin Winter Has Come.jpg|''Матусів. Прийшла зима''.
Файл:M Lopukhin Cristmass in Ascension Church.jpg|''Матусів. Різдво у церкві Вознесіння''.
Файл:M Lopukhin Bathhouse in Matoosiv.jpg|''Матусів. Лазня.''
Файл:M Lopukhin Agaphon Visit.jpg|''Матусів. Прийом батьками священика Гапона''.
Файл:M Lopukhin Return Visit.jpg|''Візит до Гапона у відповідь''.
Файл:M Lopukhin Dancing.jpg|''Матусів. Танці у попа Гапона''.
Файл:M Lopukhin Great Thursday Evening.jpg|''Матусів. Вечір Великого четверга''.
Файл:M Lopukhin Easter.jpg|''Матусів. Великдень''.
Файл:M Lopukhin To Paris.jpg|''Матусів. До Парижа!''
Файл:M Lopukhin Picnic.jpg|''Кам'янка. Пікнік''.
Файл:M Lopukhin Wedding.jpg|''Матусів. Весілля М. А. Лопухіної та Л. О. Давидова''.
Файл:M Lopukhin Kamenka HouseI.jpg|''Кам'янка. Палац Давидових''.
Файл:M Lopukhin Kamenka HouseII.jpg|''Кам'янка. Палац Давидових''.
Файл:M Lopukhin Convoy of Plessky.jpg|''Кам'янка. Супровід Плеського''.
Файл:M Lopukhin First Flooded Furnace.jpg|''Кам'янка. Вперше затопили''.
Файл:M Lopukhin N Davydoff with Daughters.jpg|''Кам'янка. Микола Давидов з доньками: Варею, Марією та Ніною''.
Файл:M Lopukhin Uncle&Two Aunts.jpg|''Кам'янка. Микола, Олександра та Єлизавета Давидови''.
Файл:M Lopukhin Cristmass Eve I.jpg|''Кам'янка. Святий Вечір''.
Файл:M Lopukhin Cristmass Eve II.jpg|''Кам'янка. Святий Вечір''.
Файл:M Lopukhin Cristmass Tree.jpg|''Кам'янка. Різдвяна ялинка''.
Файл:M Lopukhin Shooting.jpg|''Кам'янка. Полювання''.
Файл:M Lopukhin In Polish Taverne.jpg|''Кам'янка. У польській таверні''.
Файл:M Lopukhin Browse Sowing.jpg|''Кам'янка. Огляд посіяного''.
Файл:M Lopukhin In the Ambar.jpg|''Кам'янка. У клуні''.
Файл:M Lopukhin Jewish Store.jpg|''Кам'янка. У єврейській крамниці''.
Файл:M Lopukhin Maria Nikolayevna.jpg|''Кам'янка. Марія Миколаївна''.
Файл:M Lopukhin The Kitchen.jpg|''Кам'янка. Кухня Давидових''.
Файл:M Lopukhin Tea Drinking II.jpg|''Кам'янка. Чаювання''.
Файл:M Lopukhin During Strike1905.jpg|''Кам'янка. Під час страйку 1905 року''.
Файл:M Lopukhin Uncle Nikolaj.jpg|''Кам'янка. Оформлення заповіту Миколою Давидовим''.
Файл:M Lopukhin We Hasten to Pidlisny.jpg|''Кам'янка. Поспішаємо на пожежу у [[Підлісне (Олександрівський район)|Підлісне]]''.
Файл:M Lopukhin Arrive the Dragons.jpg|''Кам'янка. Прибуття драгунів''.
Файл:M Lopukhin Cow.jpg|''Кам'янка. Це корова, а не слон''.
Файл:M Lopukhin Winter Birds.jpg|''Кам'янка. Зимові пташки''.
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==

* [http://ptitza.livejournal.com/423468.html А тепер моє…] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170301155820/http://ptitza.livejournal.com/423468.html |date=1 березня 2017 }} {{ref-ru}}
* [http://ptitza.livejournal.com/425367.html#cutid1 Ще трохи Лопухіної] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220308203703/https://ptitza.livejournal.com/425367.html#cutid1 |date=8 березня 2022 }}{{ref-ru}}

== Див. також ==
* [[Матусів]]
* [[Кам'янка (Черкаська область)|Кам'янка]]
* [[Жінки-художниці]]
{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Уродженці Матусева]]
[[Категорія:Українські художниці]]

title: Лопухіна Маріамна Андріанівна

Народилася: 16 лютого 1871 · Матусів, Україна

Померла: 3 березня 1961 (90 років)

Країна: Франція

Місце проживання: Франція

Діяльність: карикатуристка, художниця

Галузь: малярство

Alma mater: Академія Жуліана і Академія Ґранд-Шом'єр

Знання мов: англійська

Батько: Адріан Адріанович Лопухін

Мати: Ольга Іванівна Орлова

Родичі: Лопухіни

У шлюбі з: Лев Олександрович Давидов

Діти: донька Олена


text:
# Бунчук (геральдика)
Бунчук — рідкісна поширеною фігурою в геральдиці в гербі з невеликим геральдичним проникненням. Це був символ гідності та стандарт, який використовувався лідерами кочових племен, зокрема турецьких племінних об'єднань в Османській імперії протягом приблизно 400 років.

## Опис
Бунчук зображується у вигляді жердини, як правило, заввишки з людину, «увінчану» півмісяцем і прикріпленим внизу звисаючим кінським хвостом, що й дало йому назву другу назву — «кінський хвіст». Геральдична фігура тримається фігурою або приколюється. Тинктура не обмежується одним кольором.

## Приклади
Як стверджує геральдист Максиміліан Гріцнер, бунчук відомий в угорських, російських і шведських гербовниках.
В українській геральдиці бунчук символізує козацтво і вживається у ряді старшинських гербів, зокрема, Косачів.
На гербі герцога Падуанського чорний сфінкс тримає бунчук.
- Герб Араз роду Смольських
- Герб старшинського роду Лихопоїв-Башевських
- Жан Туссен Аррігі де Казанова
- Герб Батурина
- Герб Нямежиса (Литва)
- Герб гміни Телятин (Польща)
- Герб Запорізької області
- Герб Ніжинського району
- Герб Краснодарського краю (від 2004 року).

## Вебпосилання
- Rossschweif (Heraldik) на Heraldik-Wiki

title: Бунчук (геральдика)

wikitext:
{{Картка герба
|назва              = Бунчук
|зображення         =
|зображення_розмір  = 150
|середній           =
|середній_розмір    = 150
|середній_підпис    =
|малий              =
|малий_розмір       = 150
|малий_підпис       =
|зображення2        =
|зображення2_розмір = 150
|зображення2_підпис =
|зображення3        =
|зображення3_розмір =
|зображення3_підпис =
|носій              =
|дата_затвердження  =
|нашоломник         =
|корона             =
|шолом              =
|щит                =
|щитотримачі        =
|основа             =
|девіз              =
|ордени             =
|інші_елементи      =
|ранні_версії       =
|використання       =
}}
'''Бунчук''' — рідкісна [[Негеральдичні фігури|поширеною фігурою]] в [[Геральдика|геральдиці]] в [[герб]]і з невеликим геральдичним проникненням. Це був символ гідності та стандарт, який використовувався лідерами кочових племен, зокрема турецьких племінних об'єднань в [[Османська імперія|Османській імперії]] протягом приблизно 400 років.

== Опис ==
[[Бунчук]] зображується у вигляді жердини, як правило, заввишки з людину, «увінчану» [[Місяць (геральдика)|півмісяцем]] і прикріпленим внизу звисаючим кінським хвостом, що й дало йому назву другу назву — «кінський хвіст». [[Гербові фігури|Геральдична фігура]] тримається фігурою або приколюється. [[Тинктури|Тинктура]] не обмежується одним кольором.

== Приклади ==
Як стверджує [[Геральдичний художник|геральдист]] [[Максиміліан Гріцнер,]] бунчук відомий в угорських, російських і шведських [[гербовник]]ах.

В українській геральдиці бунчук символізує козацтво і вживається у ряді старшинських гербів, зокрема, [[Косачі|Косачів]].

На гербі герцога Падуанського чорний сфінкс тримає бунчук.
<gallery>
Araż,_herb_szlachecki.jpg|Герб Араз роду Смольських
Lihopoy_11-45.png|Герб старшинського роду Лихопоїв-Башевських
Blason_Jean-Thomas_Arrighi_de_Casanova_(1778-1853)_duc_de_Padoue.svg|Жан Туссен Аррігі де Казанова
Hlukhiv_gerb.png|[[Герб Батурина]]
Nemėžio herbas.png|Герб Нямежиса (Литва)
POL_gmina_Telatyn_COA.png|Герб гміни [[Телятин (гміна)|Телятин]] (Польща)
Coat_of_arms_of_Zaporizhia_Oblast.svg|[[Герб Запорізької області]]
Nizhinskiy_rayon_gerb.png|[[Герб Ніжинського району]]
Coat of Arms of Krasnodar Krai.svg|[[Герб Кубані|Герб Краснодарського краю]] (від 2004 року).
</gallery>

== Див. також ==
* [[Бунчук]]

== Вебпосилання ==
* [https://heraldik-wiki.de/index.php?title=Rossschweif_(Heraldik) Rossschweif (Heraldik)] на [[:de:Heraldik-Wiki|Heraldik-Wiki]]

== Література ==
* Maximilian Gritzner: ''Grosses und allgemeines Wappenbuch.'' Bauer und Raspe, Nürnberg 1888, S. 125. (Nachdruck Salzwasser Verlag GmbH, Paderborn, 2013, ISBN 978-3-84603-670-9).
{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Гербові фігури]]


text:
# Цзяньюань (140—135 до н. е.)
Цзяньюа́нь (кит.: 建元; піньїнь: Jiànyuán) — девіз правління в 140—135 рр. до н. е. роках імператора Лю Че династії Хань. Значення — «Створення основ». Перший девіз правління в історії Східної Азії.

## Таблиця років
| Роки Цзяньюань          | 1               | 2               | 3               | 4               | 5               | 6               |
| Шістдесятирічний цикл   | 140 р. до н. е. | 139 р. до н. е. | 138 р. до н. е. | 137 р. до н. е. | 136 р. до н. е. | 135 р. до н. е. |
| Григоріанський календар | 辛丑            | 壬寅            | 癸卯            | 甲辰            | 乙巳            | 丙午            |

title: Цзяньюань (140—135 до н. е.)

wikitext:
{{Otheruses2|Цзяньюань}}
{{Знаки|建|元}}

'''Цзяньюа́нь''' ({{zh|c=建元|p=Jiànyuán}}) — [[девіз правління]] в 140—135 рр. до н. е. роках імператора [[Лю Че]] династії [[династія Хань|Хань]]. Значення — «Створення основ». Перший девіз правління в історії [[Східна Азія|Східної Азії]].

== Таблиця років ==
{| class="wikitable" style="background-color:#ffffff;text-align:center"
|- style="background-color:#cccccc;font-weight:bold"
|Роки Цзяньюань ||1||2 ||3 ||4 ||5 ||6
|-
|[[Шістдесятирічний цикл]]||140 р. до н. е.||139 р. до н. е.||138 р. до н. е.||137 р. до н. е.||136 р. до н. е.||135 р. до н. е.
|-
|[[Григоріанський календар]]||[[辛丑]]||[[壬寅]]||[[癸卯]]||[[甲辰]]||[[乙巳]]||[[丙午]]
|}

== Джерела та література ==
{{Рубель Історія сходу}}

{{Девіз правління|Хань|—|Юаньґуан (134 — 129 до Р.Х.){{!}}Юаньґуан}}

[[Категорія:Китайські девізи правління]]
[[Категорія:Династія Хань]]


text:
# Нечаєв Андрій Юрійович
Андрій Юрійович Нечаєв (псевдоніми: Андрій Левицький, Ілля Новак; нар. 16 квітня 1971, Київ) — український письменник, сценарист відеоігор, співзасновник літературного порталу Litnet (Букнет) і КЛФ «Чумацький шлях». Мешкає в Болгарії.

## Біографія
Значна частина дитинства Андрія Нечаєва пройшла в Чорнобилі, де працювала його бабуся (вона була співробітником місцевого парткому).
Навчався на філологічному факультеті Київського державного університету, за фахом ніколи не працював.
Перша публікація у фантастиці — оповідання «Майже повна темрява. Прийшов шаман» (рос. Почти полная тьма. Пришел шаман) у журналі «Порог» в 2002 році.
У 2005 році на конвенті «Єврокон» був названий найкращим письменником-дебютантом Європи. Працював над сценарієм комп'ютерних ігор «Герої знищених імперій» і «S.T.A.L.K.E.R.: Чисте небо», а також над книжковими циклами по ним.

title: Нечаєв Андрій Юрійович

wikitext:
{{Однофамільці|Нечаєв}}
{{Однофамільці|Левицький}}
{{Однофамільці|Новак}}
{{Письменник
|ім'я                = Андрій Юрійович Левицький
|оригінал імені      = Андрей Юрьевич Левицкий
|мовою               = ru
|ім'я при народженні = Андрій Юрійович Нечаєв
|псевдоніми          = Андрій Левицький,<br>Ілля Новак
|зображення          =
|підпис              = Фотографія 2016 року.
|дата народження     =
|місце народження    =
|національність      =
|громадянство        = {{UKR}}
|alma mater          =
|мова творів         = {{російська}}
|рід діяльності      = [[прозаїк]], [[сценарист]]
|роки активності     = з [[2002]] року
|напрямок            = постапокаліптика
|жанр                = [[наукова фантастика]]
|magnum opus         = [[Серія книг S.T.A.L.K.E.R.|S.T.A.L.K.E.R.]]
|член політичної партії =
|батько              =
|мати                =
|дружина             =
|діти =
|нагороди            = [[Єврокон|EuroCon (ESFS Awards)]], 2005 — Найкращий дебют
|сайт                = <!--[http://www.levitsk.ru www.levitsk.ru]-->
|автограф            =
|примітки            =
}}
'''Андрій Юрійович Нечаєв'''<ref name="англ. джерело">{{cite web
 |url                 = https://www.kyivpost.com/business/ukrainian-duo-make-money-new-model-book-publishing.html
 |назва               = Ukrainian duo make money from new model of book publishing
 |автор = Mariya Kapinos
 |дата                = March 26, 2018
 |видавець            = [[Kyiv Post]]
 |мовою               = [[англійська мова|EN]]
 |переклад-назви      = Український дует заробляє гроші на новій моделі книговидавництва
}}</ref><ref name="укр. джерело"/><ref name="Лінія">{{cite web
 |url                 = https://defence-line.org/2021/03/shhe-raz-pro-buknet-chastina-2/
 |назва               = Ще раз про Букнет (частина 2)
 |прізвище1           = Литовченко
 |ім'я1               = Тимур
 |автор-посилання1    = Литовченко Тимур Іванович
 |дата                = 7 БЕРЕЗНЯ 2021
 |вебсайт             = Линия обороны
 |цитата              = Першого я трохи знаю особисто, а тому бути об’єктивним тут не можу. Андрій Нечаєв — він же Андрій Левицький, він же Ілля Новак… 2000 рік, залита яскравим сонечком кухня на київській Оболоні, за столиком розташувалися четверо письменників-фантастів, які в той день заснували Клуб любителів фантастики «Чумацький шлях». Отже, головним батьком-засновником і новоспеченим головою того КЛФу був я, одним з чотирьох батьків-засновників — Ілля Новак, він же Андрій Левицький.
}}</ref> (псевдоніми: '''Андрій Левицький'''<ref name="англ. джерело"/><ref name="Лінія"/>, ''Ілля Новак''<ref name="Лінія"/>; {{н}} {{дн|16|04|1971}}, {{мн|Київ}}) — [[Українці|український]] письменник, сценарист відеоігор, співзасновник літературного порталу [[Букнет|Litnet (Букнет)]]<ref name="англ. джерело"/><ref name="укр. джерело">{{cite web
 |url                 = http://ms.detector.media/web/online_media/u_platformi_samvidavu_litnet_zyavitsya_ukrainska_versiya/
 |назва               = У платформи самвидаву Litnet з’явиться українська версія
 |дата                = 17 лютого 2018
 |видавець            = Media Sapiens
}}</ref> і {{Comment|КЛФ|Клуб любителів фантастики}} [[Чумацький шлях (КЛФ)|«Чумацький шлях»]].<ref>{{cite web
 |url                 = http://tim-lit.narod.ru/CLF-ukr.html
 |назва               = КЛФ «ЧУМАЦЬКИЙ ШЛЯХ»
 |вебсайт             = [[Литовченко Тимур Іванович|Тимур ЛИТОВЧЕНКО]] (особистий сайт)
}}</ref><ref name="Лінія"/> Мешкає в [[Болгарія|Болгарії]].

== Біографія ==

Значна частина дитинства Андрія Нечаєва пройшла в [[Чорнобиль|Чорнобилі]], де працювала його бабуся (вона була співробітником місцевого парткому).<ref>{{cite web
 |url            = http://chornobyl.in.ua/levitckiy-anomaly.html
 |назва          = Андрей Левицкий о себе, Чернобыле и его новой книге «Аномалы»
 |автор          = Сергей Паскевич
 |дата           =
 |місяць         = Февраль
 |рік            = 2012
 |вебсайт        =chornobyl.in.ua|мовою          = [[російська мова|RU]]
 |переклад-назви = Андрій Левицький про себе, Чорнобиль і свою нову книжку «Аномали»
 |accessdate     = 2018-07-17
 |archive-date   = 2018-07-17
 |archive-url    = https://web.archive.org/web/20180717184052/http://chornobyl.in.ua/levitckiy-anomaly.html
}}</ref>

Навчався на [[філологія|філологічному]] факультеті [[Київський національний університет імені Тараса Шевченка|Київського державного університету]], за фахом ніколи не працював.

Перша публікація у фантастиці — оповідання «Майже повна темрява. Прийшов шаман» ({{lang-ru|Почти полная тьма. Пришел шаман}}) у журналі «Порог» в 2002 році.

У 2005 році на конвенті «[[Єврокон]]» був названий найкращим письменником-дебютантом Європи. Працював над сценарієм комп'ютерних ігор «[[Герої знищених імперій]]» і «[[S.T.A.L.K.E.R.: Чисте небо]]», а також над книжковими циклами по ним.

== Бібліографія ==
У 2004-му році був запрошений компанією GSC Game World для роботи над сценарієм комп'ютерної гри Heroes of Annihilated Empires, після випуску якої продовжував співпрацю з GSC і, по суті, якийсь час був позаштатним співробітником компанії. Разом зі сценаристами GSC працював над сценарієм першого аддона гри S.T.A.L.K.E.R .: Чисте небо. У 2007 році видавництво Ексмо запропонувало Левицькому написати кілька романів для книжкової серії за мотивами S.T.A.L.K.E.R.а. Перший роман Андрій Левицького в цій серії, «Вибір зброї», (втім, як і всі наступні книги) викликав неоднозначну реакцію фанатів, які звинувачують автора в відході від канонів ігровий всесвіту. Що, однак, не завадило Левицькому згодом стати найпопулярнішим автором серії (за опитуванням студії GSC Game World, в якому взяло участь кілька десятків тисяч чоловік). За кілька років у серії S.T.A.L.K.E.R. у Андрія Левицького вийшли наступні книги:
* «Вибір зброї»
* «Серце Зони»
* «Мисливці на мутантів» (спільно з Левом Жаков)
* «Воїни Зони» (у співавторстві з Олексієм Бобла)
* «Змієнята» (спільно з Левом Жаков)
* «Череп мутанта» (спільно з Віктором Ночкин)
* «Сага смерті. Туман»
* «С. Х. В. А. Т. К. А.»
* «Стежками мутантів»
* «Сліпа удача»
* «Троє проти зони»
* «Новий вибір зброї»
* «Народження Зони»
* «Сага смерті. Петля антисвіту»
* «Сага смерті. Мережа антисвіту»
* «Усвідомлення»
* «Антізона» написана поза стилю сталкер і не в його стилістиці
* «Квест на виживання»
* «Поклик армади»
* «Чорний суддя»
* «Мисливці за артефактами»
* «Війна Зони»

Саме Левицький привів у серію художника Івана Хівренка, що став пізніше дуже відомим серед фанатів S.T.A.L.K.E.R.a (першою роботою Хівренка для цієї серії була обкладинка роману «Вибір зброї»). Також саме завдяки Левицькому в серію потрапили такі автори, як Олексій Боблі, Лев Жаков, Віктор Ночкін і Олександр Шакіл.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{LinkedIn URL|https://www.linkedin.com/in/andrii-nechaiev-254567120}}
* [https://www.livelib.ru/author/215912-andrej-levitskij LiveLib: Андрей Левицкий — биография, книги, отзывы, цитаты]
* [https://fantlab.ru/autor386 Лаборатория Фантастики: Андрей Левицкий]

[[Категорія:Наукові фантасти України]]

title: Андрей Юрьевич Левицкий

Ім'я при народженні: Андрій Юрійович Нечаєв

Псевдонім: Андрій Левицький, · Ілля Новак

Народився: 16 квітня 1971 (53 роки) · Київ, Українська РСР, СРСР

Громадянство: Україна

Діяльність: прозаїк, сценарист

Alma mater: Філологічний факультет Київського університету

Мова творів: російська

Роки активності: з 2002 року

Напрямок: постапокаліптика

Жанр: наукова фантастика

Нагороди: EuroCon (ESFS Awards), 2005 — Найкращий дебют