text:
# Соня Німр
Соня Німр (араб. سونيا نمر; нар. 1955, Джанін) — палестинська письменниця, оповідачка, перекладачка, етнограф і науковиця. Авторка творів для дітей і молоді арабською й англійською мовами, оповідачка народних казок розмовною арабською мовою. Лавреатка премії Etisalat 2014 року з арабської дитячої літератури за найкращу книгу для молоді «Надзвичайні подорожі до невідомих місць». Доцентка філософії та культурології в Бірзейтському університеті.

## Біографія
Народилася 1955 року у Джаніні, де здобула початкову та середню освіту. Вступила до Бірзейтського університету, де приєдналася до групи студентів, які боролися проти ізраїльської окупації. 1975 року, на другому курсі, ізраїльські військові заарештували її за політичну активність і засудили до трьох років ув'язнення в ізраїльській в'язниці. У в'язниці зацікавилась написанням книжок для дітей. Пізніше переїхала до Великої Британії, де 1990 року здобула ступінь доктора філософії з усної історії в Ексетерському університеті. 1986 року почала писати, працюючи співробітником з питань освіти в Музеї людства в Англії. Її першим доробком стали перекази палестинських народних казок, які вийшли друком арабською мовою. У роки перебування у Великій Британії, Німр зіткнулася з різними поглядами на арабських жінок. Вона сказала, що це одна з головних причин того, що більшість героїв її історій — жінки та дівчата, щоб боротися зі стереотипами та розширювати можливості арабських дівчат. Мама прищепила їй любов до творчості і політичної активності, що пов'язує фемінізм і національне визволення: «Якщо ми звільнимо жінок, це буде кроком до звільнення Палестини».
Після повернення додому 1990 року знову потрапила до в'язниці. Свої перші два оповідання для дітей написала під час ув'язнення, але її твір конфіскували наглядачі. Вона використала досвід як активістки й ув'язненої у своїх творах, а публічні виступи як письменниці, щоб говорити про Палестину та зони бойових дій. Німр розповіла про фізичні, психологічні та сексуальні тортури жінок-в'язнів в ізраїльських в'язницях, а також про опір жінок-в'язнів, у якому вона також брала участь.
Пишучи англійською й арабською мовами, розглядає свої твори як місію від імені палестинських дітей, а також для всіх дітей, які живуть у зонах конфлікту. Висловлювала інтерес «розвитку їхньої уяви та підтримка зв'язку з культурною спадщиною». У своїй роботі над народними казками намагається «переписати» історії для дітей, оскільки вони спочатку були призначені для дорослих, «зберігаючи дух, магію». Використання розмовної мови в написанні викликало деякі суперечки, оскільки видавці хочуть продавати книги на багатьох ринках арабомовного світу, а стандартна арабська мова є формою, яка зазвичай використовується в письмовій формі.
Вперше отримала визнання за свою книгу 2003 року «A Little Piece of Ground», написану спільно з Елізабет Лейрд, яка розповідає історію окупованого Західного берега Йордану очима 12-річного хлопчика. Написана англійською мовою, а потім перекладена арабською, кількома європейськими мовами та японською. 2004 року здобула номінацію на медаль Карнегі у Великій Британії та включена до Почесного списку IBBY. Її книга 2004 року «Історія, яка починається і закінчується брехнею» також потрапила до Почесного списку IBBY. 2007 року «Ghaddar the Ghoul and other Palestinian Stories» вийшла англійською мовою. Наступним міжнародним успіхом стала книга «Дивовижні подорожі до дивних країн», опублікована 2013 року та перекладена кількома мовами. 2014 року отримала премію Etisalat з арабської дитячої літератури за найкращу книгу для молоді та потрапила до Почесного списку IBBY 2014 року. Книгу описали як «феміністичний байковий плюс історичний роман… для різного віку». 2017 року вийшла перша частина запланованої фентезі-трилогії для молоді, «Буревісник» — пригодницька подорож у часі Нур та її друга XVI століття Андаліба, які намагаються дістатися до Єрусалиму та врятувати світ. 2020 року пригоди вийшли англійською мовою у перекладі Марсії Лінкс Куейлі. «Буревісник» увійшов до короткого списку премії Etisalat for Arabic Children Literature 2017 року. Авторка кілька разів ставала номінанткою Меморіальної премії Астред Ліндґрен.
Живе в Рамаллі, працює на факультеті культурології в Бірзейтському університеті.

## Нагороди
- 2003: Номінація на медаль Карнегі / A Little Piece of Ground
- 2004: Почесний список IBBY / A Little Piece of Ground
- Премія Etisalat 2014 року за найкращу книгу для молоді з арабської дитячої літератури / Чудові подорожі до дивних країн
- 2014; Почесний список IBBY / Чудові подорожі до дивних країн
- 2017: Etisalat Award for Arabic Children's Literature Найкращий список для найкращої молодіжної книги / Буревісник[18]
- 2018: Дитяча книжкова премія Шарджі, для молоді / Буревісник
- 2018: Короткий список на Книжкову премію шейха Заїда / Буревісник

title: Соня Німр

wikitext:
{{Письменник}}

'''Соня Німр''' ({{Langx|ar|سونيا نمر}}; {{Нар|1}} 1955, [[Джанін]]) — [[Палестинці|палестинська]] письменниця, оповідачка, перекладачка, [[Етнографія|етнограф]] і науковиця. Авторка творів для дітей і молоді арабською й англійською мовами, оповідачка народних казок розмовною арабською мовою. Лавреатка премії Etisalat 2014 року з арабської дитячої літератури за найкращу книгу для молоді «Надзвичайні подорожі до невідомих місць». Доцентка філософії та культурології в Бірзейтському університеті.

== Біографія ==
Народилася 1955 року у [[Джанін]]і, де здобула початкову та середню освіту. Вступила до Бірзейтського університету, де приєдналася до групи студентів, які боролися проти ізраїльської окупації. 1975 року, на другому курсі, ізраїльські військові заарештували її за політичну активність і засудили до трьох років ув'язнення в ізраїльській в'язниці. У в'язниці зацікавилась написанням книжок для дітей. Пізніше переїхала до [[Велика Британія|Великої Британії]], де 1990 року здобула ступінь доктора філософії з [[Усна історія|усної історії]] в [[Ексетерський університет|Ексетерському університеті]]. 1986 року почала писати, працюючи співробітником з питань освіти в Музеї людства в Англії<ref name="radio">{{Cite web|url=http://www.radionisaa.ps/en/article/489/Inspirational-women-profiles-Sonia-Nimr|title=Inspirational women profiles: Sonia Nimr|website=www.radionisaa.ps|access-date=8 жовтня 2020}}</ref>. Її першим доробком стали перекази палестинських народних казок, які вийшли друком арабською мовою<ref name=":0">{{Cite web|url=https://arablit.org/2017/03/10/ya-novelist-sonia-nimr-on-discovering-and-reinventing-the-treasure-of-palestinian-folktales/|title=YA Novelist Sonia Nimr on Discovering and Reinventing the Treasure of Palestinian Folktales|last=mlynxqualey|date=10 березня 2017|website=ArabLit & ArabLit Quarterly|language=en|access-date=10 жовтня 2020}}</ref>. У роки перебування у Великій Британії, Німр зіткнулася з різними поглядами на арабських жінок. Вона сказала, що це одна з головних причин того, що більшість героїв її історій — жінки та дівчата, щоб боротися зі стереотипами та розширювати можливості арабських дівчат<ref>{{Cite web|url=http://www.radionisaa.ps/article/7830/الكاتبة-سونيا-نمر--معظم-أبطال-قصصي-فتيات-والسبب-الصورة-النمطية-الخاطئة-عن-المرأة-العربية-|title=الكاتبة سونيا نمر :" معظم أبطال قصصي فتيات والسبب الصورة النمطية الخاطئة عن المرأة العربية "|website=www.radionisaa.ps|access-date=10 жовтня 2020}}</ref>. Мама прищепила їй любов до творчості і політичної активності, що пов'язує фемінізм і національне визволення: «Якщо ми звільнимо жінок, це буде кроком до звільнення Палестини»<ref>{{Cite web|url=https://medium.com/@SohaZakZ/سونيا-نمر-قصة-تقرير-bfc4c361f401|title=سونيا نمر {{!}} قصة تقرير|last=Zaben|first=Soha|date=12 червня 2020|website=Medium|language=en|access-date=10 жовтня 2020}}</ref>.

Після повернення додому 1990 року знову потрапила до в'язниці. Свої перші два оповідання для дітей написала під час ув'язнення, але її твір конфіскували наглядачі<ref name=":0"/>. Вона використала досвід як активістки й ув'язненої у своїх творах, а публічні виступи як письменниці, щоб говорити про [[Палестина|Палестину]] та зони бойових дій<ref>{{Cite web|url=https://library.osu.edu/projects/hebrew-lexicon/hbe/hbe00233.htm|title=חדשות בן עזר – 233|website=library.osu.edu|access-date=10 жовтня 2020}}</ref>. Німр розповіла про фізичні, психологічні та сексуальні тортури жінок-в'язнів в ізраїльських в'язницях, а також про опір жінок-в'язнів, у якому вона також брала участь<ref>{{Cite web|url=https://www.maannews.net/news/548117.html|title=ندوة حول تجربة المراة الفلسطينية في التعليم داخل السجن|website=وكـالـة مـعـا الاخـبـارية|language=ar|access-date=11 жовтня 2020}}</ref>.

Пишучи англійською й арабською мовами, розглядає свої твори як місію від імені палестинських дітей, а також для всіх дітей, які живуть у зонах конфлікту. Висловлювала інтерес «розвитку їхньої уяви та підтримка зв'язку з культурною спадщиною»<ref name="radio"/>. У своїй роботі над народними казками намагається «переписати» історії для дітей, оскільки вони спочатку були призначені для дорослих, «зберігаючи дух, магію»<ref name=":0"/>. Використання розмовної мови в написанні викликало деякі суперечки, оскільки видавці хочуть продавати книги на багатьох ринках арабомовного світу, а стандартна арабська мова є формою, яка зазвичай використовується в письмовій формі<ref>{{Cite web|url=http://languagehat.com/marcia-lynx-qualey-on-arabic-literature/|title=languagehat.com : Marcia Lynx Qualey on Arabic Literature.|website=languagehat.com|language=en-US|access-date=10 жовтня 2020}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.asymptotejournal.com/interview/an-interview-with-marcia-lynx-qualey/|title=An interview with Marcia Lynx Qualey – Asymptote|website=www.asymptotejournal.com|language=en|access-date=10 жовтня 2020}}</ref>.

Вперше отримала визнання за свою книгу 2003 року «A Little Piece of Ground», написану спільно з Елізабет Лейрд, яка розповідає історію [[Західний берег річки Йордан|окупованого Західного берега Йордану]] очима 12-річного хлопчика. Написана англійською мовою, а потім перекладена арабською, кількома європейськими мовами та японською. 2004 року здобула номінацію на [[медаль Карнегі]] у Великій Британії та включена до [[Міжнародна рада з дитячої та юнацької книги|Почесного списку IBBY]]<ref>{{Cite web|url=http://www.all4palestine.com/ModelDetails.aspx?gid=7&mid=1768&lang=en|title=All 4 Palestine {{!}} Model Role Details|website=www.all4palestine.com|access-date=10 жовтня 2020}}</ref>. Її книга 2004 року «Історія, яка починається і закінчується брехнею» також потрапила до Почесного списку IBBY<ref>{{Cite journal|last=Chengcheng|first=You|date=2016|title=Sonia Nimr: Author – Palestine|url=https://muse.jhu.edu/content/crossref/journals/bookbird/v054/54.2.chengcheng03.html|journal=Bookbird: A Journal of International Children's Literature|language=en|volume=54|issue=2|pages=46|doi=10.1353/bkb.2016.0047|issn=1918-6983}}</ref>. 2007 року «Ghaddar the Ghoul and other Palestinian Stories» вийшла англійською мовою. Наступним міжнародним успіхом стала книга «Дивовижні подорожі до дивних країн», опублікована 2013 року та перекладена кількома мовами. 2014 року отримала премію Etisalat з арабської дитячої літератури за найкращу книгу для молоді та потрапила до Почесного списку [[Міжнародна рада з дитячої та юнацької книги|IBBY]] 2014 року. Книгу описали як «феміністичний байковий плюс історичний роман… для різного віку»<ref>{{Cite web|url=https://arabkidlitnow.com/2018/10/08/sonia-nimrs-wondrous-journeys-in-strange-lands-a-feminist-folk-historical-novel-for-all-ages/|title=Sonia Nimr's 'Wondrous Journeys in Strange Lands': A Feminist Folk-Historical Novel for All Ages|date=8 жовтня 2018|website=ArabKidLitNow!|language=en|access-date=8 жовтня 2020}}</ref>. 2017 року вийшла перша частина запланованої фентезі-трилогії для молоді, «Буревісник» ''—'' пригодницька подорож у часі Нур та її друга XVI століття Андаліба, які намагаються дістатися до Єрусалиму та врятувати світ<ref>{{Cite web|url=https://www.wordswithoutborders.org/article/april-2020-arabic-young-adult-literature-thunderbird-sonia-nimr-qualey|title=Thunderbird|last=Nimr|first=Sonia|website=Words Without Borders|access-date=10 жовтня 2020}}</ref>. 2020 року пригоди вийшли англійською мовою у перекладі Марсії Лінкс Куейлі<ref name="borders">{{Cite web|url=https://www.wordswithoutborders.org/contributor/sonia-nimr|title=Sonia Nimr|website=Words Without Borders|access-date=8 жовтня 2020}}</ref>. «Буревісник» увійшов до короткого списку премії Etisalat for Arabic Children Literature 2017 року. Авторка кілька разів ставала номінанткою [[Меморіальна премія імені Астрід Ліндґрен|Меморіальної премії Астред Ліндґрен]]<ref>{{Cite web|url=https://arabkidlitnow.com/2020/10/22/5-arab-authors-storytellers-and-illustrators-are-candidates-for-this-years-astrid-lindgren-memorial-award/|title=5 Arab Authors, Storytellers, and Illustrators Are Candidates for This Year’s Astrid Lindgren Memorial Award|last=mlynxqualey|date=2020-10-22|website=ArabKidLitNow!|language=en|access-date=2024-12-21}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://arabkidlitnow.com/2019/10/17/4-arabic-language-writers-nominated-for-2020-astrid-lindgren-memorial-award/|title=4 Arabic-language Writers Nominated for 2020 Astrid Lindgren Memorial Award!|last=mlynxqualey|date=2019-10-17|website=ArabKidLitNow!|language=en|access-date=2024-12-21}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://alma.se/en/nomination/candidates/nominated-candidates-2024|title=Nominated candidates 2024}}</ref>.

Живе в [[Рамалла|Рамаллі]], працює на факультеті культурології в Бірзейтському університеті.

== Нагороди ==

* 2003: Номінація на [[медаль Карнегі]] / ''A Little Piece of Ground''
* 2004: [[Міжнародна рада з дитячої та юнацької книги|Почесний список IBBY]] / ''A Little Piece of Ground''
* Премія Etisalat 2014 року за найкращу книгу для молоді з арабської дитячої літератури / ''Чудові подорожі до дивних країн''
* 2014; [[Міжнародна рада з дитячої та юнацької книги|Почесний список IBBY]] / ''Чудові подорожі до дивних країн''
* 2017: Etisalat Award for Arabic Children's Literature Найкращий список для найкращої молодіжної книги / ''Буревісник''<ref>{{Cite web|url=https://arabkidlitnow.com/2019/10/30/6-winners-of-the-2019-etisalat-award-for-arabic-childrens-literature/|title=6 Winners of the 2019 Etisalat Award for Arabic Children's Literature|date=30 жовтня 2019|website=ArabKidLitNow!|language=en|access-date=8 жовтня 2020}}</ref>
* 2018: Дитяча книжкова премія Шарджі, для молоді / ''Буревісник''
* 2018: Короткий список на Книжкову премію шейха Заїда / ''Буревісник''

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Німр Соня}}
[[Категорія:Випускники Ексетерського університету]]
[[Категорія:Дитячі письменники XXI століття]]

title: Соня Німр

Народилася: 1955 · Джанін, Західний берег річки Йордан, Палестинська держава

Країна: Палестинські території

Діяльність: дитяча письменниця, викладачка університету, письменниця

Alma mater: Birzeit Universityd

Заклад: Birzeit Universityd

Нагороди: Etisalat Award for Arabic Children's Literatured


text:
# Юрій II Андрійович
Юрій Андрійович, Юрій II (? — ?) — князь турівський (1228 — кінець XIII ст.). Він був сином Андрія Івановича, правнука Юрія Ярославича, на честь якого, ймовірно, і назвали.
Після смерті батька в битві на річці Калці він не зайняв престол, про що свідчить причина його неповнолітнього статусу. Володарем Турова став Володимир Святополкович. Після його смерті в 1228 році Юрій став князем, а пінські князі не претендували на турівський престол, що свідчить про те, що Пінськ остаточно став столицею Турівської землі. Ймовірно, його дружина була з Чернігівських Волговичів або дочка вийшла заміж за когось із Волговичів. За правління Юрія Андрійовича був найважчий період існування Турівського князівства, на півночі набирає силу литва, на заході — сильне Галицько-Волинське князівство. Майже щороку литва проходила походом Турівщиною в Галицько-Волинське князівство і назад. Хто підтримував Юрія в цьому конфлікті, невідомо, можливо, як пінські князі, галицько-волинські князі, але з огляду на відсутність згадок про походи литви на Турів, можна припустити, що Юрій був нейтральним.
У 1239—1241 рр. зі сходу на Турів прийшла велика небезпека — татаро-монгольська навала. Ослаблене Турівське князівство не змогло чинити належного опору і взимку 1241 року Турів був повністю зруйнований монголо-татарами, що свідчить про тривалу оборону міста. Саме тоді, за легендою, був закиданий немовлятами знаменитий турівський колодязь, після чого протягом семи років із нього текло грудне молоко. Навіть у цій ситуації турівці не здалися: наприкінці 1246 р. відбулася битва з монголо-татарами, і Юрій зберіг свою посаду, але Турівське князівство, швидше за все, потрапило у васальну залежність по відношенню до золотоординського Галицько-Волинського князівства, унаслідок чого в Турові звели оборонну вежу, схожу на Кам'янецьку. Так чи інакше, але Турівському князівству вдалося втриматися, посада туровського князя Юрія перейшла до його сина Семена.

## Нащадки
- Семен — князь Турівський.

wikiname: ukwiki

title: Юрій II Андрійович

in_language: uk

wikitext:
{{Картка:Лідер
| оригінал імені    = Юрый II Андрэевіч
| дата_народження   = невідомо
| дата_смерті       = кінець XIII ст.
| посада            = [[Князі турівські|Князь турівський]]
| попередник        = [[Володимир Святополкович]]
| наступник         = [[Семен Юрійович]]
| початок_терміну   = 1228
| кінець_терміну    = кінець XIII ст.
| династія          = [[Ізяславичі Турівські|Ізяславичі]]
| мати              = дочка київського князя [[Мстислав Романович Старий|Мстислава Романовича Старого]]
| батько            = [[Андрій Іванович (князь турівський)|Андрій Іванович]]
| діти              = [[Семен Юрійович]]
}}

'''Юрій Андрійович, Юрій II''' (? — ?) — [[Князі турівські|князь турівський]] ([[1228]] — кінець XIII ст.). Він був сином [[Андрій Іванович (князь турівський)|Андрія Івановича]], правнука [[Юрій Ярославич|Юрія Ярославича]], на честь якого, ймовірно, і назвали.

Після смерті батька в [[Битва на Калці|битві на річці Калці]] він не зайняв престол, про що свідчить причина його неповнолітнього статусу. Володарем Турова став [[Володимир Святополкович]]. Після його смерті в [[1228]] році Юрій став князем, а пінські князі не претендували на турівський престол, що свідчить про те, що [[Пінськ]] остаточно став столицею Турівської землі. Ймовірно, його дружина була з [[Чернігів]]ських Волговичів або дочка вийшла заміж за когось із Волговичів. За правління Юрія Андрійовича був найважчий період існування Турівського князівства, на півночі набирає силу [[Литва (плем'я)|литва]], на заході — сильне [[Галицько-Волинське князівство]]. Майже щороку [[Литва (плем'я)|литва]] проходила походом Турівщиною в [[Галицько-Волинське князівство]] і назад. Хто підтримував Юрія в цьому конфлікті, невідомо, можливо, як пінські князі, галицько-волинські князі, але з огляду на відсутність згадок про [[Литва (плем'я)|походи литви]] на Турів, можна припустити, що Юрій був нейтральним.

У 1239—1241 рр. зі сходу на Турів прийшла велика небезпека — [[Монгольська навала на Русь|татаро-монгольська навала]]. Ослаблене Турівське князівство не змогло чинити належного опору і взимку [[1241]] року Турів був повністю зруйнований [[Монгольська імперія|монголо-татарами]], що свідчить про тривалу оборону міста. Саме тоді, за легендою, був закиданий немовлятами знаменитий турівський колодязь, після чого протягом семи років із нього текло грудне молоко. Навіть у цій ситуації турівці не здалися: наприкінці [[1246]] р. відбулася битва з монголо-татарами, і Юрій зберіг свою посаду, але Турівське князівство, швидше за все, потрапило у васальну залежність по відношенню до [[Золота Орда|золотоординського]] Галицько-Волинського князівства, унаслідок чого в Турові звели [[Фортифікаційна споруда|оборонну вежу]], схожу на [[Кам'янецька вежа|Кам'янецьку]]. Так чи інакше, але Турівському князівству вдалося втриматися, посада туровського князя Юрія перейшла до його сина [[Семен Юрійович|Семена]].

== Нащадки ==
* [[Семен Юрійович|Семен]] — князь Турівський.

{{start box}}
{{succession box|титул=[[Князь турівський]]|попередник=[[Володимир Святополкович]]|наступник=[[Семен Юрійович]]|роки=[[1228]] — кінець XIII ст.}}
{{end box}}

{{Князі Турівські}}
[[Категорія:Ізяславичі Турівські]]
[[Категорія:Князі турівські]]
[[Категорія:Вікіпедія:Статті з іншим значенням на Вікіданих]]
[[Категорія:Вікіпедія:Статті з ручною вікіфікацією дат у картці]]
[[Категорія:Рік народження відсутній]]
[[Категорія:Правителі Європи XIII століття]]

title: Князь турівський

Князь турівський: 1228 — кінець XIII ст.

Попередник: Володимир Святополкович

Наступник: Семен Юрійович

Народився: невідомо

Помер: кінець XIII ст.

title: Династія Ізяславичі

Батько: Андрій Іванович

Мати: дочка київського князя Мстислава Романовича Старого

Діти: Семен Юрійович


text:
# Неприкаяні
«Неприкаяні» (англ. The Misfits) — американська кінодрама 1961 року режисера Джона Г'юстона. Фільм не мав комерційного успіху на момент його випуску, але отримав позитивні відгуки критики і високо цінується сьогодні.

## Сюжет
Вродлива Рослін Тейбер (Мерилін Монро), яка тільки що розлучилася, у супроводі приятельки Ізабель Стірс (Телма Ріттер) зустрічає двох друзів Гая (Кларк Ґейбл) і Ґвідо (Елай Воллак). Вони збираються провести кілька днів за містом, у будинку Ґвідо, щоб відпочити і зняти напругу. Спочатку все проходить гладко, але коли двоє чоловіків закохуються в Рослін, — друзі показують свої негативні риси характеру, у їхні взаємні відносини заповзають суперництво і ревнощі. Гай незабаром зустрічає старого друга Перса (Монтгомері Кліфт), і вони вчотирьох вибираються на полювання на диких коней — мустангів, і тоді емоції досягають зеніту.

## Ролі виконували
- Мерилін Монро — Рослін Тейбер
- Кларк Ґейбл — Гай Ланґленд
- Елай Воллак — Ґвідо
- Монтгомері Кліфт — Перс Гавленд
- Телма Ріттер — Ізабель Стірс
- Джеймс Бартон — дід Флетчера
- Кевін Маккарті[en] — Реймонд Тейбор
- Рекс Белл[en] — старий ковбой
- Естель Вінвуд — пані з церкви

## Навколо фільму
- Кульмінацією фільму є кадри зняті під час суперечок героїв на дні висохлого озера за 24 км на північний схід від Дейтона у штаті Невада, сьогодні відомого як Місфітс Флет (Misfits Flat). Кларк Ґейбл наполягав на особистому виконанні деяких з його власних трюків, у тому числі, коли його тягнуть близько 120 м по сухому дні озера зі швидкістю більше ніж 48 км за годину.
- «Неприкаяні» останній фільм Кларка Ґейбла (1901—1960), через кілька днів після закінчення зйомок (4 листопада) йому виповнилося 59 років, а 16 листопада він помер.
- У творчій біографії Мерилін Монро стрічка також стала останньою. Вона померла у наступному році.
- Елай Воллак, останній з чотирьох головних дійових осіб, помер 24 червня 2014, через більше ніж 50 років після того як він знявся у фільмі. Він здобув популярність через 3 роки після виходу фільму в ролі Туко («Злий») у спагеті-вестерні «Хороший, поганий, злий» 1966 року, режисера Серджо Леоне.

## Нагороди
- 1993 Нагорода Генезис (Genesis Awards[en]):
  - класичний фільм (Classic Film Award) — «Неприкаяні»

title: Неприкаяні

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Неприкаяні
| оригінальна назва = {{lang-en|The Misfits}}
| зображення        =
| жанр              = [[Драма (жанр)|драма]]
| режисер           = [[Джон Г'юстон]]
| продюсер          = Френк Е. Тейлор
| сценарист         = [[Артур Міллер]]
| актори            = [[Кларк Ґейбл]]
 [[Мерилін Монро]]
 [[Монтгомері Кліфт]]
 [[Телма Ріттер]]
 [[Елай Воллак]]
| оператор          = Расел Метті
| музика            = Алекс Норт
| кінокомпанія      = Seven Arts Productions
| країна            = {{USA}}
| рік               = 1961
| мова              = [[англійська мова|англійська]]
| тривалість        = 124 хв.
| кошторис          = 4 млн $
| касові збори      = 4,1 млн $ (US/CAN)
| ідентифікатор     = 0055184
| рейтинг           = [[IMDb]]: {{рейтинг-10|7.2}}
| сайт              =
| попередній        =
| наступний         =
}}

«'''Неприкаяні'''» ({{lang-en|The Misfits}}) — американська кінодрама 1961 року режисера [[Джон Г'юстон|Джона Г'юстона]]. Фільм не мав комерційного успіху на момент його випуску, але отримав позитивні відгуки критики і високо цінується сьогодні.

== Сюжет ==
Вродлива ''Рослін Тейбер'' ([[Мерилін Монро]]), яка тільки що розлучилася, у супроводі приятельки ''Ізабель Стірс'' ([[Телма Ріттер]]) зустрічає двох друзів ''Гая'' ([[Кларк Ґейбл]]) і ''Ґвідо'' ([[Елай Воллак]]). Вони збираються провести кілька днів за містом, у будинку ''Ґвідо'', щоб відпочити і зняти напругу. Спочатку все проходить гладко, але коли двоє чоловіків закохуються в ''Рослін'', — друзі показують свої негативні риси характеру, у їхні взаємні відносини заповзають суперництво і ревнощі. ''Гай'' незабаром зустрічає старого друга ''Перса'' ([[Монтгомері Кліфт]]), і вони вчотирьох вибираються на полювання на диких коней — [[мустанг]]ів, і тоді емоції досягають зеніту.

== Ролі виконували ==
* [[Мерилін Монро]] — ''Рослін Тейбер''
* [[Кларк Ґейбл]] — ''Гай Ланґленд''
* [[Елай Воллак]] — ''Ґвідо''
* [[Монтгомері Кліфт]] — ''Перс Гавленд''
* [[Телма Ріттер]] — ''Ізабель Стірс''
* Джеймс Бартон — ''дід Флетчера''
* {{нп|Кевін Маккарті (актор)|Кевін Маккарті|en|Kevin McCarthy (actor)}} — ''Реймонд Тейбор''
* {{нп|Рекс Белл||en|Rex Bell}} — ''старий ковбой''
* Естель Вінвуд — ''пані з церкви''

== Навколо фільму ==
* Кульмінацією фільму є кадри зняті під час суперечок героїв на дні висохлого озера за 24 км на північний схід від [[Дейтон (Невада)|Дейтон]]а у штаті Невада, сьогодні відомого як Місфітс Флет (''Misfits Flat''). [[Кларк Ґейбл]] наполягав на особистому виконанні деяких з його власних трюків, у тому числі, коли його тягнуть близько 120 м по сухому дні озера зі швидкістю більше ніж 48 км за годину.
* «Неприкаяні» останній фільм [[Кларк Ґейбл|Кларка Ґейбла]] (1901—1960), через кілька днів після закінчення зйомок (4 листопада) йому виповнилося 59 років, а 16 листопада він помер.
* У творчій біографії [[Мерилін Монро]] стрічка також стала останньою. Вона померла у наступному році.
* [[Елай Воллак]], останній з чотирьох головних дійових осіб, помер 24 червня 2014, через більше ніж 50 років після того як він знявся у фільмі. Він здобув популярність через 3 роки після виходу фільму в ролі ''Туко'' («''Злий''») у [[спагеті-вестерн]]і «[[Хороший, поганий, злий]]» 1966 року, режисера [[Серджо Леоне]].

== Нагороди ==
* [[1993 у кіно|1993]] Нагорода Генезис ({{нп|Genesis Awards}}):
** класичний фільм (''Classic Film Award'') — «Неприкаяні»

== Посилання ==
* {{imdb title|0055184|title=«Неприкаяні»}} {{рейтинг-10|7.2}} (24.02.2023)
{{бібліоінформація}}
{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми США 1961]]
[[Категорія:Чорно-білі фільми США]]
[[Категорія:Фільми-драми США]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми Джона Г'юстона]]

title: англ. The Misfits

Жанр: драма

Режисер: Джон Г'юстон

Продюсер: Френк Е. Тейлор

Сценарист: Артур Міллер

У головних · ролях: Кларк Ґейбл · Мерилін Монро · Монтгомері Кліфт · Телма Ріттер · Елай Воллак

Оператор: Расел Метті

Композитор: Alex Northd

Музика: Алекс Норт

Кінокомпанія: Seven Arts Productions

Дистриб'ютор: United Artists, Netflix і Xfinity Streampixd

Мова: англійська

Країна: США

Кошторис: 4 млн $

Касові збори: 4,1 млн $ (US/CAN)

Рейтинг: IMDb


text:
# Лангенталь
Лангенталь (нім. Langenthal) — місто в Швейцарії в кантоні Берн, адміністративний округ Верхнє Ааргау.

## Географія
Місто розташоване на відстані близько 40 км на північний схід від Берна.
Лангенталь має площу 21,1 км², з яких на 25,3 % дозволяється будівництво (житлове та будівництво доріг), 38,2 % використовуються в сільськогосподарських цілях, 36,3 % зайнято лісами, 0,2 % не є продуктивними (річки, льодовики або гори).

## Історія
Лангенталь вперше згадується в 861 році, як Лангатун. У 12 столітті Лангенталь належав до території лордів Лангенштейна. Згодом тут було створено абатство до якого перейшли землі Лангенштейнів. У 1415 місто належить до Бернської республіки. Протягом наступного століття влада абатства послаблюється, але продовжувала збирати десятини і призначати сільського священника, поки Берн не купив ці права в 1808 році. У 1571 в місті діє два ринки. У 1640 стає центром виробництвом та експорту білизни у Францію, Італію, Іспанію та Португалію.
Наприкінці XVIII століття в місті відкрили пивоварню, з'явились кам'яні мости, нові житлові будинки. Влада міста підтримала Гельветійську республіку.
У 1857 відкрито залізничне сполучення, що дало поштовх до промислового розвитку міста. На початку XX століття стає центром виробництва порцеляни.

## Демографія
2019 року в місті мешкало 16 066 осіб (+4,7 % порівняно з 2010 роком), іноземців було 23,5 %. Густота населення становила 760 осіб/км².
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 19,3 % — особи молодші 20 років, 59,6 % — особи у віці 20—64 років, 21,1 % — особи у віці 65 років та старші. Було 7399 помешкань (у середньому 2,1 особи в помешканні).
Із загальної кількості 12 629 працюючих 116 було зайнятих в первинному секторі, 3689 — в обробній промисловості, 8824 — в галузі послуг.
Популяція населення на графіку:

## Спорт
У місті базується хокейна команда Лангенталь.

## Відомі уродженці
- Голліґер Гайнц — швейцарський композитор.

title: Лангенталь

wikitext:
{{Адміністративна одиниця Швейцарії|CH-BE|0329}}

'''Лангенталь''' ({{lang-de|Langenthal}}) — місто в [[Швейцарія|Швейцарії]] в [[Кантони Швейцарії|кантоні]] [[Берн (кантон)|Берн]], адміністративний округ [[Верхнє Ааргау]]<ref>{{cite web |url=https://www.bfs.admin.ch/bfs/en/home/basics/swiss-official-commune-register.assetdetail.22484825.html |title=Amtliches Gemeindeverzeichnis der Schweiz |date= 01.05.2022 |publisher=Bundesamt für Statistik |accessdate=10 листопада 2022}}{{ref-de}}</ref>.

== Географія ==
Місто розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 40 км на північний схід від [[Берн]]а.
Лангенталь має площу<ref name="data2019">{{cite web |url=https://www.bfs.admin.ch/bfs/de/home/statistiken/regionalstatistik/regionale-portraets-kennzahlen/gemeinden.assetdetail.15864450.html |title=Regionalporträts 2021: Kennzahlen aller Gemeinden  |date= 26.03.2021 |publisher=Bundesamt für Statistik |accessdate=10 листопада 2022}}{{ref-de}}</ref> 21,1 км², з яких на 25,3 % дозволяється будівництво (житлове та будівництво доріг), 38,2 % використовуються в сільськогосподарських цілях, 36,3 % зайнято лісами, 0,2 % не є продуктивними (річки, льодовики або гори).

== Історія ==
Лангенталь вперше згадується в 861 році, як ''Лангатун''. У 12 столітті Лангенталь належав до території лордів Лангенштейна. Згодом тут було створено абатство до якого перейшли землі Лангенштейнів. У [[1415]] місто належить до Бернської республіки. Протягом наступного століття влада абатства послаблюється, але продовжувала збирати десятини і призначати сільського священника, поки Берн не купив ці права в 1808 році. У [[1571]] в місті діє два ринки. У [[1640]] стає центром виробництвом та експорту білизни у Францію, Італію, Іспанію та Португалію.

Наприкінці [[XVIII століття]] в місті відкрили пивоварню, з'явились кам'яні мости, нові житлові будинки. Влада міста підтримала [[Гельветійська республіка|Гельветійську республіку]].

У [[1857]] відкрито залізничне сполучення, що дало поштовх до промислового розвитку міста. На початку [[XX століття]] стає центром виробництва [[Порцеляна|порцеляни]].

== Демографія ==
2019 року в місті мешкало {{formatnum:16066}} осіб<ref name="data2019" /> (+4,7 % порівняно з 2010 роком), іноземців було 23,5 %. [[Густота населення]] становила 760 осіб/км².
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 19,3 % — особи молодші 20 років, 59,6 % — особи у віці 20—64 років, 21,1 % — особи у віці 65 років та старші. Було 7399 помешкань (у середньому 2,1 особи в помешканні).
Із загальної кількості {{formatnum:12629}} працюючих 116 було зайнятих в [[Первинний сектор економіки|первинному секторі]], 3689 — в обробній промисловості, 8824 — в галузі послуг.

Популяція населення на графіку:<ref name=HDS>{{HDS|192|Langenthal}}</ref><ref>[http://www.pxweb.bfs.admin.ch/Database/German_40%20-%20Eidgenössische%20Volkszählung/40.4%20-%201850-2000/40.4%20-%201850-2000.asp?lang=1&prod=40&secprod=4&openChild=true Swiss Federal Statistical Office STAT-TAB Bevölkerungsentwicklung nach Region, 1850—2000] {{webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140930162751/http://www.pxweb.bfs.admin.ch/Database/German_40%20-%20Eidgenössische%20Volkszählung/40.4%20-%201850-2000/40.4%20-%201850-2000.asp?lang=1&prod=40&secprod=4&openChild=true |date=2014-09-30 }} {{de icon}} accessed 29 січня 2011</ref>
<timeline>
Colors=
  id:lightgrey value:gray(0.9)
  id:darkgrey  value:gray(0.8)
ImageSize  = width:1020 height:210
PlotArea   = top:10 left:100 bottom:50 right:100
AlignBars  = justify
DateFormat = x.y
Period     = from:0 till:15000
TimeAxis   = orientation:vertical
AlignBars  = justify
ScaleMajor = gridcolor:darkgrey increment:3000 start:0
ScaleMinor = gridcolor:lightgrey increment:600 start:0
PlotData=
  color:yellowgreen width:40   mark:(line,white) align:center
  bar:1764 from:start till:1327 text:"1,327"
  bar:1850 from:start till:3032 text:"3,032"
  bar:1860 from:start till:3075 text:"3,075"
  bar:1870 from:start till:3637 text:"3,637"
  bar:1880 from:start till:4101 text:"4,101"
  bar:1888 from:start till:4095 text:"4,095"
  bar:1900 from:start till:4799 text:"4,799"
  bar:1910 from:start till:5963 text:"5,963"
  bar:1920 from:start till:6280 text:"6,280"
  bar:1930 from:start till:7257 text:"7,257"
  bar:1941 from:start till:8036 text:"8,036"
  bar:1950 from:start till:8933 text:"8,933"
  bar:1960 from:start till:10974 text:"10,974"
  bar:1970 from:start till:13007 text:"13,007"
  bar:1980 from:start till:13408 text:"13,408"
  bar:1990 from:start till:14350 text:"14,350"
  bar:2000 from:start till:14078 text:"14,078"
</timeline>

== Спорт ==
У місті базується хокейна команда [[Лангенталь (хокейний клуб)|Лангенталь]].

== Відомі уродженці ==
* [[Голліґер Гайнц]] — швейцарський композитор.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.langenthal.ch Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120610231034/http://www.bzl-langenthal.ch/ |date=10 червня 2012 }} {{ref-de}}

{{Верхнє Ааргау}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Міста Швейцарії]]
[[Категорія:Громади Берну]]
[[Категорія:Населені пункти, засновані 861]]

title: нім. Langenthal

Герб: Прапор

Країна: Швейцарія

Кантон: Берн

Номерний знак: BE

Офіційна мова: швейцарський варіант німецької мови


text:
# Луїс Лієндо
Луїс Ігнасіо Лієндо (ісп. Luis Ygnacio Liendo; нар. 25 листопада 1980, Каракас) — венесуельський борець греко-римського стилю, триразовий срібний та дворазовий бронзовий призер Панамериканських чемпіонатів, чемпіон, срібний та бронзовий призер Панамериканських ігор, чемпіон Південноамериканських ігор, чемпіон, срібний та бронзовий призер Центральноамериканських і Карибських ігор, чемпіон Боліваріанських ігор, учасник Олімпійських ігор.

## Життєпис
Боротьбою почав займатися з 1990 року.
Виступав за борцівський клуб IND Ла-Вега. Тренер — Маріо Фігуероа.

## Спортивні результати на міжнародних змаганнях

### Виступи на Олімпіадах
| Змагання                    | Збірна    | Вагова категорія                 | Місце |
| --------------------------- | --------- | -------------------------------- | ----- |
| Літні Олімпійські ігри 2012 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | 12    |

### Виступи на Чемпіонатах світу
| Змагання                        | Збірна    | Вагова категорія                 | Місце |
| ------------------------------- | --------- | -------------------------------- | ----- |
| Чемпіонат світу з боротьби 2002 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | 16    |
| Чемпіонат світу з боротьби 2005 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | 12    |
| Чемпіонат світу з боротьби 2007 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | 21    |
| Чемпіонат світу з боротьби 2009 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 66 кг | 27    |
| Чемпіонат світу з боротьби 2011 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | 5     |

### Виступи на Панамериканських чемпіонатах
| Змагання                                   | Збірна    | Вагова категорія                 | Місце  |
| ------------------------------------------ | --------- | -------------------------------- | ------ |
| Панамериканський чемпіонат з боротьби 1993 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 68 кг | 5      |
| Панамериканський чемпіонат з боротьби 2002 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | Бронза |
| Панамериканський чемпіонат з боротьби 2003 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | Срібло |
| Панамериканський чемпіонат з боротьби 2005 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | Срібло |
| Панамериканський чемпіонат з боротьби 2006 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | 5      |
| Панамериканський чемпіонат з боротьби 2007 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | Бронза |
| Панамериканський чемпіонат з боротьби 2008 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | 5      |
| Панамериканський чемпіонат з боротьби 2011 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | Срібло |

### Виступи на Панамериканських іграх
| Змагання                  | Збірна    | Вагова категорія                 | Місце  |
| ------------------------- | --------- | -------------------------------- | ------ |
| Панамериканські ігри 2003 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | Срібло |
| Панамериканські ігри 2007 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | Бронза |
| Панамериканські ігри 2011 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | Золото |

### Виступи на Південноамериканських іграх
| Змагання                       | Збірна    | Вагова категорія                 | Місце  |
| ------------------------------ | --------- | -------------------------------- | ------ |
| Південноамериканські ігри 2014 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 66 кг | Золото |

### Виступи на Центральноамериканських і Карибських іграх
| Змагання                                                | Збірна    | Вагова категорія                 | Місце  |
| ------------------------------------------------------- | --------- | -------------------------------- | ------ |
| Центральноамериканські і Карибські ігри 2006            | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | Золото |
| Центральноамериканські і Карибські ігри 2010 (Маягуес)  | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | Срібло |
| Центральноамериканські і Карибські ігри 2014 (Сан-Хуан) | Венесуела | греко-римська боротьба, до 66 кг | Бронза |
| Центральноамериканські і Карибські ігри 2014 (Веракрус) | Венесуела | греко-римська боротьба, до 66 кг | 7      |

### Виступи на Боліваріанських іграх
| Змагання                 | Збірна    | Вагова категорія                 | Місце  |
| ------------------------ | --------- | -------------------------------- | ------ |
| Боліваріанські ігри 2013 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 66 кг | Золото |

### Виступи на інших змаганнях
| Змагання                                                      | Збірна    | Вагова категорія                 | Місце  |
| ------------------------------------------------------------- | --------- | -------------------------------- | ------ |
| Олімпійський кваліфікаційний турнір з боротьби 2004 (Ташкент) | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | 9      |
| Гран-прі Іспанії з боротьби 2011                              | Венесуела | греко-римська боротьба, до 66 кг | 12     |
| Trophee Milone 2012                                           | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | Золото |
| Міжнародний турнір Любомира Івановича-Гедзи 2012              | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | Золото |
| Кубок Владислава Пітласинські 2012                            | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | 13     |
| Гран-прі Іспанії з боротьби 2012                              | Венесуела | греко-римська боротьба, до 60 кг | Золото |

### Виступи на змаганнях молодших вікових груп
| Змагання                                      | Збірна    | Вагова категорія                 | Місце |
| --------------------------------------------- | --------- | -------------------------------- | ----- |
| Чемпіонат світу з боротьби серед юніорів 2000 | Венесуела | греко-римська боротьба, до 63 кг | 4     |

title: Луїс Лієндо

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = [[Файл:Wrestling pictogram.svg|25 px]] Луїс Лієндо
| повне_ім'я = Луїс Ігнасіо Лієндо
| зображення =
| розмір_зображення   = 300пкс
| підпис =
| прізвисько =
| національність =
| місце_проживання =
| дата_народження = 25.11.1980
| місце_народження = [[Каракас]], [[Венесуела]]
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 169 см
| вага = 65 кг
| вебсторінка =
| країна = {{VEN}}
| вид_спорту = [[Боротьба (спорт)|боротьба]]
| дисципліна = [[греко-римська боротьба]]
| студентська_команда =
| клуб  = IND Ла-Вега
| команда =
| нац._збірна = {{VEN}}
| статус_професіонала =
| тренери = [[Маріо Фігуероа]]
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| спортивне_звання =
| нагороди =
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry | 	{{VEN}} }}
{{MedalCompetition|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби|Панамериканські чемпіонати з боротьби]]}}
{{MedalBronze|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 2002|Маракайбо 2002]]|греко-римська боротьба, до 60 кг}}
{{MedalSilver|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 2003|Гватемала 2003]]|греко-римська боротьба, до 60 кг}}
{{MedalSilver|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 2005|Гватемала 2005]]|греко-римська боротьба, до 60 кг}}
{{MedalBronze|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 2007|Сан-Сальвадор 2007]]|греко-римська боротьба, до 60 кг}}
{{MedalSilver|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 2011|Ріонегро 2011]]|греко-римська боротьба, до 60 кг}}
{{MedalCompetition|[[Панамериканські ігри]]}}
{{MedalSilver|[[Панамериканські ігри 2003|Санто-Домінго 2003]]|греко-римська боротьба, до 60 кг}}
{{MedalBronze|[[Панамериканські ігри 2007|Ріо-де-Жанейро 2007]]|греко-римська боротьба, до 60 кг}}
{{MedalGold|[[Панамериканські ігри 2011|Гвадалахара 2011]]|греко-римська боротьба, до 60 кг}}
{{MedalCompetition|[[Південноамериканські ігри]]}}
{{MedalGold|[[Південноамериканські ігри 2014|Сантьяго-де-Чилі 2014]]|греко-римська боротьба, до 66 кг}}
{{MedalCompetition|[[Центральноамериканські і Карибські ігри]]}}
{{MedalGold|[[Центральноамериканські і Карибські ігри 2006|Картахена 2006]]|греко-римська боротьба, до 60 кг}}
{{MedalSilver|[[Центральноамериканські і Карибські ігри 2010 (Маягуес)|Маягуес 2010]]|греко-римська боротьба, до 60 кг}}
{{MedalBronze|[[Центральноамериканські і Карибські ігри 2014 (Сан-Хуан)|Сан-Хуан 2014]]|греко-римська боротьба, до 66 кг}}
{{MedalCompetition|[[Боліваріанські ігри]]}}
{{MedalGold|[[Боліваріанські ігри 2013|Трухільйо 2013]]|греко-римська боротьба, до 66 кг}}
| show-medals = yes
}}
'''Луїс Ігнасіо Лієндо''' ({{lang-es|Luis Ygnacio Liendo}}; {{н}} {{ДН|25|11|1980}}, [[Каракас]]) — [[Венесуела|венесуельський]] [[Боротьба (спорт)|борець]] [[греко-римська боротьба|греко-римського стилю]], триразовий срібний та дворазовий бронзовий призер [[Панамериканський чемпіонат з боротьби|Панамериканських чемпіонатів]], чемпіон, срібний та бронзовий призер [[Панамериканські ігри|Панамериканських ігор]], чемпіон [[Південноамериканські ігри|Південноамериканських ігор]], чемпіон, срібний та бронзовий призер [[Центральноамериканські і Карибські ігри|Центральноамериканських і Карибських ігор]], чемпіон [[Боліваріанські ігри|Боліваріанських ігор]], учасник [[Олімпійські ігри|Олімпійських ігор]].

== Життєпис ==

Боротьбою почав займатися з 1990 року.

Виступав за борцівський клуб IND Ла-Вега. [[Тренер]] — [[Маріо Фігуероа]].

{{доробити розділ}}

== Спортивні результати на міжнародних змаганнях ==

=== Виступи на Олімпіадах ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Боротьба на літніх Олімпійських іграх 2012|Літні Олімпійські ігри 2012]] || {{КраїнаОІ|VEN |літніх|2012}} || [[Боротьба на літніх Олімпійських іграх 2012 — греко-римська боротьба, до 60 кг|греко-римська боротьба, до 60 кг]] || 12
|-
|}

=== Виступи на Чемпіонатах світу ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби 2002]] ||{{VEN}}|| [[Чемпіонат світу з боротьби 2002 — греко-римська боротьба, до 60 кг|греко-римська боротьба, до 60 кг]] || 16
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби 2005]] ||{{VEN}}|| [[Чемпіонат світу з боротьби 2005 — греко-римська боротьба, до 60 кг|греко-римська боротьба, до 60 кг]] || 12
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби 2007]] ||{{VEN}}|| [[Чемпіонат світу з боротьби 2007 — греко-римська боротьба, до 60 кг|греко-римська боротьба, до 60 кг]] || 21
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби 2009]] ||{{VEN}}|| [[Чемпіонат світу з боротьби 2009 — греко-римська боротьба, до 66 кг|греко-римська боротьба, до 66 кг]] || 27
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби 2011]] ||{{VEN}}|| [[Чемпіонат світу з боротьби 2011 — греко-римська боротьба, до 60 кг|греко-римська боротьба, до 60 кг]] || 5
|-
|}

=== Виступи на Панамериканських чемпіонатах ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 1993]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 68 кг || 5
|-
|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 2002]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 60 кг || {{Бронзова медаль}}
|-
|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 2003]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 60 кг || {{Срібна медаль}}
|-
|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 2005]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 60 кг || {{Срібна медаль}}
|-
|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 2006]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 60 кг || 5
|-
|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 2007]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 60 кг || {{Бронзова медаль}}
|-
|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 2008]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 60 кг || 5
|-
|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 2011]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 60 кг || {{Срібна медаль}}
|-
|}

=== Виступи на Панамериканських іграх ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Панамериканські ігри 2003]] ||{{VEN}}|| [[Боротьба на Панамериканських іграх 2003|греко-римська боротьба, до 60 кг]] || {{Срібна медаль}}
|-
|[[Панамериканські ігри 2007]] ||{{VEN}}|| [[Боротьба на Панамериканських іграх 2007|греко-римська боротьба, до 60 кг]] || {{Бронзова медаль}}
|-
|[[Панамериканські ігри 2011]] ||{{VEN}}|| [[Боротьба на Панамериканських іграх 2011|греко-римська боротьба, до 60 кг]] || {{Золота медаль}}
|-
|}

=== Виступи на Південноамериканських іграх ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Південноамериканські ігри 2014]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 66 кг || {{Золота медаль}}
|-
|}

=== Виступи на Центральноамериканських і Карибських іграх ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Центральноамериканські і Карибські ігри 2006]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 60 кг || {{Золота медаль}}
|-
|[[Центральноамериканські і Карибські ігри 2010 (Маягуес)]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 60 кг || {{Срібна медаль}}
|-
|[[Центральноамериканські і Карибські ігри 2014 (Сан-Хуан)]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 66 кг || {{Бронзова медаль}}
|-
|[[Центральноамериканські і Карибські ігри 2014 (Веракрус)]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 66 кг || 7
|-
|}

=== Виступи на Боліваріанських іграх ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Боліваріанські ігри 2013]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 66 кг || {{Золота медаль}}
|-
|}

=== Виступи на інших змаганнях ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Боротьба на літніх Олімпійських іграх 2004 — кваліфікація|Олімпійський кваліфікаційний турнір з боротьби 2004 (Ташкент)]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 60 кг || 9
|-
|[[Гран-прі Іспанії з боротьби 2011]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 66 кг || 12
|-
|[[Trophee Milone 2012]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 60 кг || {{Золота медаль}}
|-
|[[Міжнародний турнір Любомира Івановича-Гедзи 2012]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 60 кг || {{Золота медаль}}
|-
|[[Кубок Владислава Пітласинські 2012]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 60 кг || 13
|-
|[[Гран-прі Іспанії з боротьби 2012]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 60 кг || {{Золота медаль}}
|-
|}

=== Виступи на змаганнях молодших вікових груп ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби серед юніорів 2000]] ||{{VEN}}|| греко-римська боротьба, до 63 кг || 4
|-
|}

== Джерела ==

* {{ІПНН-Борець|89CEF37DA3A1455495A5A2B66D443DAB|}}
* {{cite web
|url = http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/li/luis-ygnacio-liendo-1.html
|назва = Олімпійський профіль
|прізвище =
|ім'я =
|дата =
|веб-сайт = sport.references.com
|видавець =
|дата-доступу = 12.01.2023
|url-архіву = https://web.archive.org/web/20130924164754/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/li/luis-ygnacio-liendo-1.html
|дата-архіву = 24.09.2013
}} {{ref-en}}
* {{olympedia|123696}}

== Посилання ==

* {{UWW/HR}}

{{Olympic-bio-stub}}
{{Борець-доробити}}
{{Venezuela-sport-bio-stub}}
{{DEFAULTSORT:Лієндо Луїс}}

[[Категорія:Уродженці Каракаса]]
[[Категорія:Венесуельські борці греко-римського стилю]]
[[Категорія:Борці греко-римського стилю на літніх Олімпійських іграх 2012]]
[[Категорія:Чемпіони Панамериканських ігор з греко-римської боротьби]]
[[Категорія:Чемпіони Південноамериканських ігор з греко-римської боротьби]]
[[Категорія:Срібні призери Панамериканських ігор]]
[[Категорія:Бронзові призери Панамериканських ігор]]
[[Категорія:Призери Панамериканських ігор 2003 року]]
[[Категорія:Призери Панамериканських ігор 2007 року]]
[[Категорія:Призери Панамериканських ігор 2011 року]]
[[Категорія:Венесуельські чемпіони Панамериканських ігор]]
[[Категорія:Венесуельські срібні призери Панамериканських ігор]]
[[Категорія:Венесуельські бронзові призери Панамериканських ігор]]
[[Категорія:Венесуельські чемпіони Південноамериканських ігор]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Венесуела

Народження: 25 листопада 1980 (44 роки) · Каракас, Венесуела

Вага: 65 кг

title: Спорт

Країна: Венесуела

Вид спорту: боротьба

Дисципліна: греко-римська боротьба

Клуб: IND Ла-Вега

Нац. збірна: Венесуела

Тренери: Маріо Фігуероа

title: Панамериканські чемпіонати з боротьби

Бронза: Маракайбо 2002 · греко-римська боротьба, до 60 кг

Бронза: Сан-Сальвадор 2007 · греко-римська боротьба, до 60 кг

Срібло: Гватемала 2003 · греко-римська боротьба, до 60 кг

Срібло: Гватемала 2005 · греко-римська боротьба, до 60 кг

Срібло: Ріонегро 2011 · греко-римська боротьба, до 60 кг

title: Панамериканські ігри

Срібло: Санто-Домінго 2003 · греко-римська боротьба, до 60 кг

Бронза: Ріо-де-Жанейро 2007 · греко-римська боротьба, до 60 кг

Золото: Гвадалахара 2011 · греко-римська боротьба, до 60 кг

title: Південноамериканські ігри

Золото: Сантьяго-де-Чилі 2014 · греко-римська боротьба, до 66 кг

title: Центральноамериканські і Карибські ігри

Золото: Картахена 2006 · греко-римська боротьба, до 60 кг

Срібло: Маягуес 2010 · греко-римська боротьба, до 60 кг

Бронза: Сан-Хуан 2014 · греко-римська боротьба, до 66 кг

title: Боліваріанські ігри

Золото: Трухільйо 2013 · греко-римська боротьба, до 66 кг


text:
# Моніка Пирек
Моніка Зоф'я Пирек-Рокита (пол. Monika Zofia Pyrek-Rokita, 11 серпня 1980) — польська легкоатлетка, олімпійка. Займається стрибками з жердиною.

## Особисті рекорди
| Тип рекорду                            | Результат | МІсце проведення   | Дата            |
| -------------------------------------- | --------- | ------------------ | --------------- |
| Стрибок з жердиною(Відкритий стадіони) | 4,82      | Німеччина Штутгарт | 22 вересня 2007 |
| Стрибок з жердиною(Закрите приміщення) | 4,76      | Україна Донецьк    | 12 лютого 2006  |
| Стрибки у висоту                       | 1,70      |                    | 1997            |

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада   | Дисципліна         | Місце |
| ----------- | ------------------ | ----- |
| Сідней 2000 | стрибки з жердиною | 7     |
| Афіни 2004  | стрибки з жердиною | 4     |
| Пекін 2008  | стрибки з жердиною | 5     |
| Лондон 2012 | стрибки з жердиною | =15   |

title: Моніка Пирек

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = Monika Pyrek
| повне_ім'я = Monika Zofia Pyrek
| зображення = Monika Pyrek 2007.jpg
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[поляки|полька]]
| місце_проживання =
| дата_народження = 11.8.1980
| місце_народження = [[Гдиня]]
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 168 см
| вага = 57 кг
| вебсторінка  =
| країна = [[Польща]]
| вид_спорту = [[легка атлетика]]
| дисципліна =
| студентська_команда =
| клуб = Wiaczesław Kalinczenko
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| медалі =
| show-medals = yes
}}
'''Моніка Зоф'я Пирек-Рокита''' ({{lang-pl|Monika Zofia Pyrek-Rokita}}, [[11 серпня]] [[1980]]) — [[Польща|польська]] [[легка атлетика|легкоатлетка]], [[Олімпійські ігри|олімпійка]]. Займається [[Стрибки з жердиною|стрибками з жердиною]].

== Особисті рекорди ==
{| class="wikitable"
|+
!Тип рекорду
!Результат
!МІсце проведення
!Дата
|-
|Стрибок з жердиною(''Відкритий стадіони'')
|4,82
|{{Країна з прапорцем|Німеччина}} [[Штутгарт]]
|22 вересня 2007
|-
|Стрибок з жердиною(''Закрите приміщення'')
|4,76
|{{Країна з прапорцем|Україна}} [[Донецьк]]
|12 лютого 2006
|-
|[[Стрибки у висоту]]
|1,70
|
|1997
|}

== Виступи на Олімпіадах ==

{|class = "wikitable"
!Олімпіада!! Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2000|Сідней 2000]] || [[стрибки з жердиною]] || 7
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 2004|Афіни 2004]] || [[стрибки з жердиною]] || 4
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 2008|Пекін 2008]] || [[стрибки з жердиною]] || 5
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 2012|Лондон 2012]] || [[стрибки з жердиною]] || =15
|-

|}

== Посилання ==
* [http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/py/monika-pyrek-1.html Досьє на sport.references.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090318155235/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/py/monika-pyrek-1.html |date=18 березня 2009 }}

{{Poland-sport-bio-stub}}
{{Athletics-bio-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Пирек Моніка}}

[[Категорія:Польські стрибунки з жердиною]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 2000]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 2004]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 2008]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 2012]]
[[Категорія:Кавалери Лицарського хреста ордена Відродження Польщі]]
[[Категорія:Уродженці Гдині]]
[[Категорія:Призери чемпіонатів Європи з легкої атлетики]]
[[Категорія:Спортсмени Гдині]]
[[Категорія:Польські олімпійці]]
[[Категорія:Польські олімпійські легкоатлети та легкоатлетки]]
[[Категорія:Срібні призери чемпіонатів світу з легкої атлетики]]
[[Категорія:Бронзові призери чемпіонатів світу з легкої атлетики]]

title: Загальна інформація

Національність: полька

Громадянство: Республіка Польща

Народження: 11 серпня 1980 (45 років) · Гдиня

Вага: 57 кг

Alma mater: Гданський університет

title: Спорт

Країна: Польща

Вид спорту: легка атлетика

Дисципліна: стрибки з жердиною

Клуб: Wiaczesław Kalinczenko


text:
# Нодевей (Айова)
Нодевей (англ. Nodaway) — місто (англ. city) в США, в окрузі Адамс штату Айова. Населення — 74 особи (2020).

## Географія
Нодевей розташований за координатами 40°56′12″ пн. ш. 94°53′43″ зх. д. / 40.93667° пн. ш. 94.89528° зх. д. (40.936549, -94.895383).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 1,39 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 114 осіб у 47 домогосподарствах у складі 31 родини. Густота населення становила 82 особи/км².  Було 62 помешкання (45/км²).
Расовий склад населення:
| - 98,2 % — білих |

До двох чи більше рас належало 1,8 %. Частка іспаномовних становила 0,0 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 27,2 % — особи молодші 18 років, 54,4 % — особи у віці 18—64 років, 18,4 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 39,0 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 100,0 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 88,6 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 38 072 долари США (медіана — 35 000), а середній дохід на одну сім'ю — 46 048 доларів (медіана — 39 063). За межею бідності перебувало 37,1 % осіб, у тому числі 42,4 % дітей у віці до 18 років та 11,1 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 53 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 30,2 %, транспорт — 20,8 %, роздрібна торгівля — 17,0 %.

title: Нодевей (Айова)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Нодевей
|оригінальна назва  = {{lang-en|Nodaway}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Nodaway, IA.jpg
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Айова
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Адамс (округ, Айова)|Адамс]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 1,39
|висота центру НП   = 330
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 82,01
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = -6
|DST                    = -5 <!--Якщо є літній час -->
|телефонний код         = 712
|поштовий індекс        = 50857
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 1956865
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Нодевей''' ({{lang-en|Nodaway}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Адамс (округ, Айова)|Адамс]] штату [[Айова]]. Населення — 74 особи (2020).

== Географія ==
Нодевей розташований за координатами {{Coord|40|56|12|N|94|53|43|W|type:city_region:US-DE}} (40.936549, -94.895383){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 1,39 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
|1910 =323
|1920 =340
|1930 =334
|1940 =270
|1950 =233
|1960 =204
|1970 =176
|1980 =185
|1990 =153
|2000 =132
|2010 =114
| 2020 = 74
|1880 =108
|2016 =106
|footnote = Джерело:<ref>{{cite web|url=http://factfinder.census.gov|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|title=American FactFinder|accessdate=11 грудня 2021|archive-date=26 лютого 2012|archive-url=https://www.webcitation.org/65jESGrbU?url=http://factfinder2.census.gov/legacy/aff_sunset.html}}</ref><br/>[http://data.iowadatacenter.org/datatables/PlacesAll/plpopulation18502000.pdf Iowa Data Center]
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало 114 осіб у 47 домогосподарствах у складі 31 родини. [[Густота населення]] становила 82 особи/км².  Було 62 помешкання (45/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 98,2 % — [[Расовий склад США|білих]]
|}
До двох чи більше рас належало 1,8 %. Частка іспаномовних становила 0,0 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 27,2 % — особи молодші 18 років, 54,4 % — особи у віці 18—64 років, 18,4 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 39,0 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 100,0 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 88,6 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:38072}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:35000}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:46048}} доларів (медіана — {{formatnum:39063}}). За межею бідності перебувало 37,1 % осіб, у тому числі 42,4 % дітей у віці до 18 років та 11,1 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 53 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 30,2 %, транспорт — 20,8 %, роздрібна торгівля — 17,0 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Адамс (округ, Айова)}}

[[Категорія:Міста Айови]]
[[Категорія:Населені пункти округу Адамс (Айова)]]

title: Країна

Штат: Айова

Округ: Адамс

Населення: 74 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 82,01 осіб/км²

Часовий пояс: UTC-6, влітку UTC-5


text:
# Кров і ґрунт
«Кров та земля» (нім. Blut und Boden, скорочено Blubo) — складова ідеології Третього Рейху, що розглядає взаємозв'язок національного походження («крові») і рідної землі, що дає нації прожиток («земля»), як основоположну константу, стрижень націонал-соціалістичної расової політики та культурно-політичного виховання.

## Теорія
На підставі теорії «крові та землі» носієм і зразком народних традицій, що найбільш зберегли зв'язок з рідною землею, було німецьке селянство. Крім цього, поняття «ґрунту» означало не тільки збереження своїх земель, а й завоювання нових для «німецької крові та німецького плуга», тобто розширення життєвого простору (зокрема — натиск на Схід). Ідеологія «крові і ґрунту» в Німеччині виникла та поширилися наприкінці XIX століття серед расистських і націоналістичних навчань. Її критики вказували на те, що ця ідеологія служить для виправдання злочинної політики націй, які бажають забезпечити своє процвітання шляхом розв'язування воєн і знищення інших, «менш гідних» народів. Виправданням ж повинні були служити расистські обґрунтовані посилання на особливу цінність і чистоту крові народу-агресора.
Вперше поняття «крові і ґрунту» згадується в 1922 році у філософській роботі О. Шпенглера «Занепад Європи», у якій ідеться про «боротьбу між кров'ю і ґрунтом за внутрішнє додавання (форму) вирощеного (на цьому ґрунті) виду тварин або людини». Потім його використовує Август Винниг у своїх книгах «Звільнення» (1926) і «Рейх як республіка» (1928), які починалися з тези: Кров і ґрунт — це доля народів. Лише в 1930 році теорія «крові і ґрунту» сформувалася в певну націонал-соціалістичну доктрину — у творі Ріхарда Дарре «Нова аристократія із крові і ґрунту». У цій роботі розкривалися зв'язку між расовими, господарськими та аграрно-політичними основами в ідеології націонал-соціалістів.

На виконання вимог теорії «крові і ґрунту» після приходу в Німеччині до влади НСРПН, у вересні 1933 року приймається «Імперський закон спадкування», де особливо було виділено видатне положення в суспільстві німецького селянства і його захист. Зокрема, цим законом стверджувалося, що
...Імперський уряд захищатиме спадкові традиції і звичаї селянства, щоб зберегти природне джерело крові німецького народу. Селянські господарства мають бути захищені від непосильних боргів і розділів при їх успадкуванні… Селянином може бути тільки німецький громадянин, з німецької або близькоспорідненої кров'ю…
Крім цього ідеологія «крові і ґрунту» містила також елементи ламаркизму, стверджуючи, що етнічні особливості народів тісно пов'язані з географічним середовищем, в якій ці народи формуються і проживають — пов'язуючи таким чином ще більше поняття «крові» і «ґрунту» між собою. Тільки на рідній землі можуть найбільш повно розкритися таланти і можливості породженої нею «крові».
Тези ідеології «крові і ґрунту» намагався заперечувати філософ Мартін Хайдеггер у своїх Фрейбургских лекціях 1933 року, вказуючи, що: «Кров і ґрунт хоч і є потужною і необхідною, проте недостатньою умовою для існування якого-небудь народу».
У січні 1934 року в Берліні було засновано видавництво Blut und Boden Verlag GmbH. У 1935 році воно було переведене в Гослар, пізніше повернулася знову в Берлін. Тут друкувалася література, покликана впроваджувати в маси націонал-соціалістську ідеологію «крові і ґрунту». У 1945 році видання такої літератури було припинено, саме видавництво було закрито в 1958 році.

title: Кров і ґрунт

wikitext:
[[Файл:Blut und Boden.svg|right|185px]]
'''«Кров та земля»''' ({{lang-de|Blut und Boden}}, скорочено Blubo) — складова [[Ідеологія|ідеології]] [[Третій Рейх|Третього Рейху]], що розглядає взаємозв'язок національного походження (''«крові»'') і рідної землі, що дає нації прожиток (''«земля»''), як основоположну константу, стрижень [[Націонал-соціалізм|націонал-соціалістичної]] [[Нацистська расова політика|расової політики]] та культурно-політичного виховання.

== Теорія ==

На підставі теорії «крові та землі» носієм і зразком народних традицій, що найбільш зберегли зв'язок з рідною землею, було німецьке селянство. Крім цього, поняття «ґрунту» означало не тільки збереження своїх земель, а й завоювання нових для «німецької крові та німецького плуга», тобто розширення життєвого простору (зокрема — натиск на Схід). Ідеологія «крові і ґрунту» в Німеччині виникла та поширилися наприкінці XIX століття серед расистських і націоналістичних навчань. Її критики вказували на те, що ця ідеологія служить для виправдання злочинної політики націй, які бажають забезпечити своє процвітання шляхом розв'язування воєн і знищення інших, «менш гідних» народів. Виправданням ж повинні були служити расистські обґрунтовані посилання на особливу цінність і чистоту крові народу-агресора.

Вперше поняття «крові і ґрунту» згадується в 1922 році у філософській роботі [[Освальд Шпенглер|О. Шпенглера]] «<nowiki/>[[Присмерк Європи|Занепад Європи]]<nowiki/>», у якій ідеться про «боротьбу між кров'ю і ґрунтом за внутрішнє додавання (форму) вирощеного (на цьому ґрунті) виду тварин або людини». Потім його використовує [[Винниг, Август|Август Винниг]] у своїх книгах «<nowiki/>[[Звільнення (1926)|Звільнення]]<nowiki/>» (1926) і «<nowiki/>[[Рейх як республіка (1928)|Рейх як республіка]]<nowiki/>» (1928), які починалися з тези: Кров і ґрунт — це доля народів. Лише в 1930 році теорія «крові і ґрунту» сформувалася в певну націонал-соціалістичну [[Доктрина|доктрину]] — у творі [[Ріхард Дарре|Ріхарда Дарре]] «<nowiki/>[[Нова аристократія із крові і ґрунту (1936)|Нова аристократія із крові і ґрунту]]<nowiki/>». У цій роботі розкривалися зв'язку між расовими, господарськими та аграрно-політичними основами в ідеології націонал-соціалістів.

На виконання вимог теорії «крові і ґрунту» після приходу в Німеччині до влади [[Націонал-соціалістична робітнича партія Німеччини|НСРПН]], у вересні 1933 року приймається «<nowiki/>[[Імперський закон спадкування]]<nowiki/>», де особливо було виділено видатне положення в суспільстві німецького селянства і його захист. Зокрема, цим законом стверджувалося, що<blockquote>...Імперський уряд захищатиме спадкові традиції і звичаї селянства, щоб зберегти природне джерело крові німецького народу. Селянські господарства мають бути захищені від непосильних боргів і розділів при їх успадкуванні… Селянином може бути тільки німецький громадянин, з німецької або близькоспорідненої кров'ю…</blockquote>Крім цього ідеологія «крові і ґрунту» містила також елементи [[Ламаркізм|ламаркизму]], стверджуючи, що етнічні особливості народів тісно пов'язані з географічним середовищем, в якій ці народи формуються і проживають — пов'язуючи таким чином ще більше поняття «крові» і «ґрунту» між собою. Тільки на рідній землі можуть найбільш повно розкритися таланти і можливості породженої нею «крові».

Тези ідеології «крові і ґрунту» намагався заперечувати філософ [[Мартін Гайдеггер|Мартін Хайдеггер]] у своїх Фрейбургских лекціях 1933 року, вказуючи, що: «Кров і ґрунт хоч і є потужною і необхідною, проте недостатньою умовою для існування якого-небудь народу».

У січні 1934 року в Берліні було засновано видавництво Blut und Boden Verlag GmbH. У 1935 році воно було переведене в Гослар, пізніше повернулася знову в Берлін. Тут друкувалася література, покликана впроваджувати в маси націонал-соціалістську ідеологію «крові і ґрунту». У 1945 році видання такої літератури було припинено, саме видавництво було закрито в 1958 році.

== Література і мистецтво ==

У роки правління в Німеччині націонал-соціалістів в країні зародилася і розвивалася особливого роду літературний напрям «крові і ґрунту» (т. н. «Blubo-Literatur»), у творах якого розроблялися ідеї виникнення і становлення чистокровної [[Арійська раса|арійської]] селянської раси панів. У Німеччині видавалися такого роду романи з життя селян, переселенців і «завойовників земель». Серед писали в цьому жанрі слід назвати таких авторів, як [[Герхард Шуман]], [[Герберт Беме]], [[Генріх Анкер|Генріх Анакер]], [[Геріберт Менцель]], [[Йозефа Беренс-Тотеноль]].

В образотворчому мистецтві часів націонал-соціалізму в Німеччині ця тема також знайшла широке втілення — особливо в живопису і [[Монументальність|монументальної]] скульптури. Створюються численні твори, що вихваляють працьовитість і старанність німецького селянина, хоробрість арійського солдата, плодючість німецької жінки, надійність і вірність у німецькій родині. Серед інших художників, що виконували цей соціальне замовлення, слід згадати таких майстрів, як [[Адольф Циглер]], [[Пауль Падуа]], [[Вернер Пейнер]], [[Артур Кампф]], [[Арно Брекер]], [[Йозеф Торак]]. Багато з них були відзначені нагородами та преміями і стали провідними діячами в культурній політиці НСРПН.

== Посилання ==
{{commonscat|Blut und Boden}}
* [[Дмитро Донцов]]. [https://m.youtube.com/watch?v=JxupNgaARsY# Кантата НАЦІОНАЛІЗМ.] Українська Видавнича Спілка. Лондон, 1966. Ліга Визволення України — Третє видання справлене автором — 363 с.
* [http://www.europaeische-aktion.org/Artikel/ua/Pro-krow-grunt-ta-Gajdjeggjera_135.html Про кров, ґрунт та Гайдеґґера] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161024025525/http://www.europaeische-aktion.org/Artikel/ua/Pro-krow-grunt-ta-Gajdjeggjera_135.html |date=24 жовтня 2016 }}

{{Нацизм}}

[[Категорія:Ідеологія]]
[[Категорія:Третій Рейх]]
[[Категорія:Німецькі слова та фрази]]
[[Категорія:Політичні гасла]]
[[Категорія:Мова націонал-соціалізму]]


text:
# Елайджа Адебайо
Ела́йджа Ануолува́по Адеба́йо (англ. Elijah Anuoluwapo Adebayo; нар. 7 січня 1998, Лондон) — англійський футболіст, нападник клубу «Лутон Таун».

## Клубна кар'єра
Почав займатися футболом у віці 9 років в структурі клубу «Фулгем». В юнацьких командах грав на позиції центрального захисника, перед тим як змінив своє амплуа на нападника. Після переведення до складу основної команди був відправлений в низку оренд. В 2016 і 2017 роках виступав за команди нижчих ліг Англії «Слау Таун» і «Богнор-Риджіс Таун». В січні 2018 року відправився в оренду в клуб «Челтнем Таун». В липні приєднався до «Свіндон Тауна» до кінця сезону, а 31 січня 2019 року до клубу «Стівенідж».
По завершенні сезону 2018–19 залишив «Фулгем» і в червні 2019 року підписав контракт з клубом «Волсолл» з Другої ліги Англії
1 лютого 2021 року підписав контракт з клубом Чемпіоншипу «Лутон Таун». За підсумками сезону 2022–23 його команда перемогла у фіналі плей-оф «Ковентрі Сіті» і здобула підвищення до Прем'єр-ліги, повернувшись до найвищого дивізіону чемпіонату Англії вперше з 1992 року.
12 серпня 2023 року дебютував в Прем'єр-лізі, вийшовши в стартовому складі в матчі проти «Брайтон енд Гоув Альбіон». 3 жовтня 2023 року в матчі проти «Бернлі» відзначився першим голом в Прем'єр-лізі.
30 січня 2024 року в матчі Прем'єр-ліги проти клубу «Брайтон енд Гоув Альбіон» оформив свій перший в кар'єрі хет-трик. Адебайо став автором першого в історії хет-трика «Лутон Тауна» в Прем'єр-лізі і першим гравцем клубу, що забив 3 голи у найвищому дивізіоні чемпіонату Англії після Ларса Ельструпа, який відзначився у воротах «Норвіч Сіті» у вересні 1990 року. Також його хет-трик став першим на стадіоні «Кенілворт Роуд» після Марка Стайна, який це зробив проти «Оксфорд Юнайтед» в лютому 1988 року. За хет-трик, який допоміг команді здобути її найбільшу перемогу в Прем'єр-лізі, був номінований на звання найкращого гравця місяця (за січень 2024 року).

## Особисте життя
Народився в Лондоні, має нігерійське походження. Його батько родом з Ремо, штат Огун.

## Досягнення
«Лутон Таун»
- Переможець плей-оф Чемпіоншипу: 2022–23

title: Елайджа Адебайо

wikitext:
{{Othernames|Адебайо}}
{{Футболіст
| ім'я = Елайджа Адебайо
| зображення = Elijah Adebayo at Borehamwood (cropped).jpg
| повне-ім'я = Елайджа Ануолувапо Адебайо
| дата-народження = 07.01.1998
| місце-народження = [[Лондон]], [[Англія]]
| зріст = 193 см
| вага =
| прізвисько =
| громадянство = {{ENG}}
| позиція = [[Нападник (футбол)|нападник]]
| поточний-клуб = {{Прапорець|ENG}} «[[Лутон Таун]]»
| номер = 11
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|ENG}} «[[Фулгем (футбольний клуб)|Фулгем]]»
| юнацькі-роки = 2007–2016
| клубний гравець = {{Футболіст початок}} {{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|2016–2019| {{Прапорець|ENG}} | «[[Фулгем (футбольний клуб)|Фулгем]]» | 0 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2016|{{оренда}}{{Прапорець|ENG}} | «Слау Таун» | 6 |3}}
{{Футболіст рядок 1|2017|{{оренда}}{{Прапорець|ENG}} | «Богнор-Риджіс Таун» | 6 |5}}
{{Футболіст рядок 0|2018|{{оренда}}{{Прапорець|ENG}} | «[[Челтнем Таун]]» | 7 |2}}
{{Футболіст рядок 1|2018–2019|{{оренда}}{{Прапорець|ENG}} | «[[Свіндон Таун]]» | 25 |5}}
{{Футболіст рядок 0|2019|{{оренда}}{{Прапорець|ENG}} | «[[Стівенідж (футбольний клуб)|Стівенідж]]» | 2 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2019–2021|{{Прапорець|ENG}} | «[[Волсолл (футбольний клуб)|Волсолл]]» | 55 |18}}
{{Футболіст рядок 0|2021–{{т.ч.}}| {{Прапорець|ENG}} | «[[Лутон Таун]]» | 166 |43}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної =
| пк-поновлення = 5 квітня 2025
| збірна-поновлення =
}}
'''Ела́йджа Ануолува́по Адеба́йо''' ({{Lang-en|Elijah Anuoluwapo Adebayo}}; {{н}} [[7 січня]] [[1998]], [[Лондон]]) — [[Англія|англійський]] [[футбол]]іст, [[Нападник (футбол)|нападник]] клубу «[[Лутон Таун]]».

== Клубна кар'єра ==
Почав займатися футболом у віці 9 років в структурі клубу «[[Фулгем (футбольний клуб)|Фулгем]]». В юнацьких командах грав на позиції [[захисник (футбол)|центрального захисника]], перед тим як змінив своє амплуа на [[нападник (футбол)|нападника]]<ref>{{cite web |url=https://www.fulhamfc.com/player-profiles/elijah-adebayo |title=Elijah Adebayo |lang=en |access-date=2024-01-31 |publisher=Офіційний сайт ФК «Фулгем»|archive-date=2014-09-05 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140905101731/https://www.fulhamfc.com/player-profiles/elijah-adebayo |deadlink=yes }}</ref>. Після переведення до складу основної команди був відправлений в низку оренд. В 2016 і 2017 роках виступав за команди нижчих ліг Англії «Слау Таун» і «Богнор-Риджіс Таун»<ref>{{cite web |url=https://www.fulhamfc.com/player-profiles/elijah-adebayo |title=Elijah Adebayo |lang=en |access-date=2024-01-31|publisher=Офіційний сайт ФК «Фулгем»|archive-date=2017-07-26 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170726002139/https://www.fulhamfc.com/player-profiles/elijah-adebayo |deadlink=yes }}</ref>. В січні 2018 року відправився в оренду в клуб «[[Челтнем Таун]]»<ref>{{cite web |url=https://www.bbc.co.uk/sport/football/42621398 |title=Elijah Adebayo: Fulham striker joins Cheltenham Town on loan|publisher=''[[BBC Sport]]'' |date=2018-01-09 |lang=en |access-date=2024-01-31 |archive-date=2022-11-14 |archive-url=https://web.archive.org/web/20221114020951/https://www.bbc.com/sport/football/42621398 |deadlink=no }}</ref>. В липні приєднався до «[[Свіндон Таун]]а» до кінця сезону<ref>{{cite web |url=https://www.bbc.co.uk/sport/football/44752515 |title=Swindon Town: Luke McCormick, Martin Smith and Elijah Adebayo join League Two club|publisher=''BBC Sport''|date=2018-07-07 |lang=en |access-date=2024-01-31|archive-date=2022-11-14 |archive-url=https://web.archive.org/web/20221114020948/https://www.bbc.com/sport/football/44752515 |deadlink=no }}</ref>, а 31 січня 2019 року до клубу «[[Стівенідж (футбольний клуб)|Стівенідж]]»<ref>{{cite web |url=https://www.bbc.co.uk/sport/football/47070273 |title=Stevenage sign Byrne on permanent deal and four players on loan|publisher=''BBC Sport''|date=2019-01-31 |lang=en |access-date=2024-01-31 |archive-date=2022-11-14 |archive-url=https://web.archive.org/web/20221114021537/https://www.bbc.com/sport/football/47070273 |deadlink=no }}</ref>.

По завершенні сезону 2018–19 залишив «Фулгем» і в червні 2019 року підписав контракт з клубом «[[Волсолл (футбольний клуб)|Волсолл]]» з [[Друга футбольна ліга|Другої ліги Англії]]<ref>{{cite web|url=http://www.fulhamfc.com/news/2019/may/17/player-departures|title=Player Departures|date=17 травня 2019|access-date=31 січня 2024|publisher=Офіційний сайт ФК «Фулгем»|archive-date=17 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190617140609/http://www.fulhamfc.com/news/2019/may/17/player-departures|url-status=live}}</ref><ref>{{cite web|url=https://www.bbc.co.uk/sport/football/48764531|title=Elijah Adebayo: Former Fulham forward joins Walsall|date=25 травня 2019|access-date=31 січня 2024|publisher=[[BBC Sport]]|archive-date=24 травня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210524150853/https://www.bbc.co.uk/sport/football/48764531|url-status=live}}</ref>

1 лютого 2021 року підписав контракт з клубом [[Чемпіонат Футбольної ліги Англії|Чемпіоншипу]] «[[Лутон Таун]]»<ref>{{cite web |url=https://www.bbc.co.uk/sport/football/55896442 |title=Tom Ince & Elijah Adebayo: Luton Town bolster forward options on deadline day|publisher=''BBC Sport''|date=2021-02-01 |lang=en |access-date=2024-01-31|archive-date=2023-04-10 |archive-url=https://web.archive.org/web/20230410113608/https://www.bbc.com/sport/football/55896442 |deadlink=no }}</ref>. За підсумками сезону 2022–23 його команда перемогла у [[Плей-оф Англійської футбольної ліги 2023|фіналі плей-оф]] «[[Ковентрі Сіті]]» і здобула підвищення до [[Прем'єр-ліга (Англія)|Прем'єр-ліги]], повернувшись до найвищого дивізіону чемпіонату Англії вперше з 1992 року.<ref>{{cite web|url=https://www.premierleague.com/news/3489757|title=Luton Town secure promotion to Premier League|publisher=Офіційний сайт англійської Прем'єр-ліги|date=2023-05-28|access-date=2024-01-31|lang=en}}</ref><ref>{{cite web|url=https://www.lutontown.co.uk/news/2023/july/adebayo-interview/|title=Elijah Adebayo. “It feels great to see everyone"|publisher=Офіційний сайт ФК «Лутон Таун»|date=2023-07-06|access-date=2024-01-31|lang=en}}</ref>

12 серпня 2023 року дебютував в Прем'єр-лізі, вийшовши в стартовому складі в матчі проти «[[Брайтон енд Гоув Альбіон]]».<ref>{{cite web|url=https://www.lutontown.co.uk/news/2023/august/report-brighton/|title=Full Report. Brighton 4-1 Town|publisher=Офіційний сайт ФК «Лутон Таун»|date=2023-08-12|access-date=2024-01-31|lang=en}}</ref><ref>{{cite web|url=https://www.premierleague.com/news/3692018|title=Premier League homegrown debuts 2023/24|publisher=Офіційний сайт англійської Прем'єр-ліги|date=2024-01-24|access-date=2024-01-31|lang=en}}</ref> 3 жовтня 2023 року в матчі проти «[[Бернлі (футбольний клуб)|Бернлі]]» відзначився першим голом в Прем'єр-лізі.<ref>{{cite web|author=Jacob Steinberg|url=https://www.theguardian.com/football/2023/oct/03/luton-burnley-premier-league-match-report|title=Jacob Bruun Larsen sinks Luton to give Burnley first win of season|website=[[The Guardian]]|date=2023-10-03|access-date=2024-01-31|lang=en}}</ref><ref>{{cite web|url=https://www.premierleague.com/news/3719865|title=Bruun Larsen's stunning strike gives Burnley their first win|publisher=Офіційний сайт англійської Прем'єр-ліги|date=2023-10-03|access-date=2024-01-31|lang=en}}</ref>

30 січня 2024 року в матчі Прем'єр-ліги проти клубу «Брайтон енд Гоув Альбіон» оформив свій перший в кар'єрі [[хет-трик]].<ref>{{cite web|url=https://www.premierleague.com/news/3873410|title=Adebayo: It's been an incredible journey|publisher=Офіційний сайт англійської Прем'єр-ліги|date=2024-01-31|access-date=2024-01-31|lang=en}}</ref><ref name="хет-трик">{{cite web|url=https://www.premierleague.com/news/3871579|title=Adebayo hat-trick lifts Luton out of relegation zone|publisher=Офіційний сайт англійської Прем'єр-ліги|date=2024-01-30|access-date=2024-01-31|lang=en}}</ref> Адебайо став автором першого в історії хет-трика «Лутон Тауна» в Прем'єр-лізі і першим гравцем клубу, що забив 3 голи у найвищому дивізіоні чемпіонату Англії після [[Ларс Ельструп|Ларса Ельструпа]], який відзначився у воротах «[[Норвіч Сіті]]» у вересні 1990 року.<ref name="хет-трик"/><ref>{{cite web|url=https://www.lutontown.co.uk/news/2024/january/report-luton-town-4-0-brighton/|title=Report. Formidable Hatters thrash Seagulls|publisher=Офіційний сайт ФК «Лутон Таун»|date=2024-01-30|access-date=2024-01-31|lang=en}}</ref> Також його хет-трик став першим на стадіоні «[[Кенілворт Роуд]]» після Марка Стайна, який це зробив проти «[[Оксфорд Юнайтед]]» в лютому 1988 року.<ref name="хет-трик"/> За хет-трик, який допоміг команді здобути її найбільшу перемогу в Прем'єр-лізі, був номінований на звання [[Гравець місяця англійської Прем'єр-ліги|найкращого гравця місяця]] (за січень 2024 року).<ref>{{cite web|url=https://www.premierleague.com/news/3880919|title=Vote for January's EA SPORTS Player of the Month|publisher=Офіційний сайт англійської Прем'єр-ліги|date=2024-02-08|access-date=2024-02-09|lang=en}}</ref>

== Особисте життя ==
Народився в [[Лондон]]і, має нігерійське походження. Його батько родом з Ремо, [[Огун (штат)|штат Огун]].<ref>{{cite web|url=http://allnigeriasoccer.com/read_news.php?nid=22180|title=Central Defender Turned Striker Elijah Adebayo Continues To Catch The Eye At Fulham|date=25 лютого 2017|access-date=21 квітня 2018|publisher=All Nigeria Soccer|archive-date=20 квітня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180420075638/http://allnigeriasoccer.com/read_news.php?nid=22180|url-status=live}}</ref>

== Досягнення ==
;«Лутон Таун»
* Переможець плей-оф [[Чемпіонат Футбольної ліги Англії|Чемпіоншипу]]: [[Плей-оф Англійської футбольної ліги 2023|2022–23]]

== Примітки ==
{{reflist|3}}

== Посилання ==
* [https://www.lutontown.co.uk/teams/first-team/forward/elijah-adebayo/ Профіль] на офіційному сайті «Лутон Таун» {{ref-en}}

{{нк}}
{{Склад ФК Лутон Таун}}

{{DEFAULTSORT:Адебайо Елайджа}}
[[Категорія:Уродженці Лондона]]
[[Категорія:Англійські футболісти]]
[[Категорія:Футболісти «Фулгема»]]
[[Категорія:Футболісти «Челтнем Таун»]]
[[Категорія:Футболісти «Свіндон Тауна»]]
[[Категорія:Футболісти «Стівеніджа»]]
[[Категорія:Футболісти «Волсолла»]]
[[Категорія:Футболісти «Лутон Тауна»]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Елайджа Ануолувапо Адебайо

Народження: 7 січня 1998 (27 років)

Громадянство: Англія

Позиція: нападник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Лутон Таун»

title: Юнацькі клуби

«Фулгем»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Фулгем» · 0 · (0)

→ «Слау Таун» · 6 · (3)

→ «Богнор-Риджіс Таун» · 6 · (5)

→ «Челтнем Таун» · 7 · (2)

→ «Свіндон Таун» · 25 · (5)

→ «Стівенідж» · 2 · (0)

«Волсолл» · 55 · (18)

2021–т. ч.: «Лутон Таун» · 166 · (43)

Професіональні клуби*: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 5 квітня 2025.


text:
# Каное з Пессе
Каное з Пессе (нід. Kano van Pesse) —  човен-довбанка, знайдений в Нідерландах, найдавніший знайдений човен у світі. Виявлений в 1955 р. у болотистому ґрунті в селищі Пессе поблизу міста Гогевен, провінція Дренте. Радіовуглецевим методом датується близько 8040—7510 рр. до н. е.

## Опис
Розміри каное становлять 298 см x 44 см. Човен виготовлений з деревини сосни звичайної, обробленої сокирами з кременю або рогу оленя. Човном користувалися досить тривалий час, після чого він затонув у болоті.
У зв'язку з критичними публікаціями, в яких стверджувалося, що знайдений предмет не міг бути човном, оскільки був непридатний для плавання, в 2001 р. археологи провели експеримент, створивши репліку човна й успішно перевіривши його на плавучість в озері біля села Віттефеен поблизу м. Ассен. Каное виставлено для демонстрації в експозиції історичного та художнього музею Дренте у м. Ассен.

title: Каное з Пессе

wikitext:
{{Археологічна пам'ятка
|назва = Каное з Пессе
|місце_збереження_матеріалів = [[Музей Дренте]] в м.[[Ассен]]
|державна_приналежність =
|країна = [[Нідерланди]]
|населений_пункт = [[Пессе]]
|зображення = Boomstamkano van Pesse, Drents Museum, 1955-VIII-2.jpg
|доба = [[Мезоліт]]
|датування = 9-8 тис. до н.е.
|long =
|дата_відкриття = 1955 р
|місцева_назва = {{lang-nl|Kano van Pesse}}
|регіон = Провінція  [[Дренте]]
}}
'''Каное з Пессе''' ({{lang-nl|Kano van Pesse}})<ref>{{Cite web |url=http://www.drentsmuseum.nl/index.cfm?pid=22 |title=Website Drents Museum |accessdate=24 січня 2012 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20101206042547/http://www.drentsmuseum.nl/index.cfm?pid=22 |archivedate=6 грудня 2010 |deadurl=yes }}</ref> —  [[човен-довбанка]], знайдений в Нідерландах, найдавніший знайдений човен у світі<ref>{{Cite web|title=History of Boats|url=http://www.iro.umontreal.ca/~vaucher/History/Prehistoric_Craft/|website=www.iro.umontreal.ca|accessdate=2021-02-10|archive-date=6 березня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210306010114/http://www.iro.umontreal.ca/~vaucher/History/Prehistoric_Craft/}}</ref>. Виявлений в 1955 р. у болотистому ґрунті в селищі [[Пессе]] поблизу міста [[Гогевен]], провінція [[Дренте]]. Радіовуглецевим методом датується близько 8040—7510 рр. до н. е<ref>{{Cite web|title=boot van pesse {{!}} Just another WordPress site|url=http://bootvanpesse.com/|accessdate=2021-11-22|language=en-US|archive-date=22 листопада 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211122090238/http://bootvanpesse.com/}}</ref><ref>«[http://www.archeoforum.nl/Pesse10.html Oudste bootje ter wereld kon werkelijk varen] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210325203909/https://www.archeoforum.nl/Pesse10.html |date=25 березня 2021 }}». ''Leeuwarder Courant'' (in Dutch). ANP. 12 April 2001. Retrieved December 4, 2011</ref>.

== Опис ==
[[Файл:Drents Museum prehistoric 8943.jpg|міні|Каное з Пессе в експозиції історичного [[Музей Дренте|музея в Дренте]]|ліворуч]]
Розміри каное становлять 298 см x 44 см<ref name="Vonk">Vonk, HJ (1973). ''Dit land van hei en hunebedden.''Hoorn: Westfriesland. ISBN 90-205-0794-X</ref>. Човен виготовлений з деревини [[Сосна звичайна|сосни звичайної]], обробленої сокирами з [[кремінь|кременю]] або рогу оленя. Човном користувалися досить тривалий час, після чого він затонув у болоті.

У зв'язку з критичними публікаціями, в яких стверджувалося, що знайдений предмет не міг бути човном, оскільки був непридатний для плавання, в 2001 р. археологи провели експеримент, створивши репліку човна й успішно перевіривши його на плавучість в озері біля села Віттефеен поблизу м. Ассен. Каное виставлено для демонстрації в експозиції історичного та художнього [[Музей Дренте|музею Дренте]] у м. [[Ассен]].

== Див. також ==
* [[Човен-довбанка]]
*[[Нуаян-сюр-Сенська довбанка]]
*[[Штральзундзькі човни-довбанки|Штральзундські човни-довбанки]]
* [[Генсонський човен-довбанка|Генсонський човен-довбанка<br />]]
== Примітки ==
{{Reflist}}
== Посилання ==
* [http://www.archeoforum.nl/Pesse.html Archeoforum, De Boot van Pesse] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111109064804/http://www.archeoforum.nl/Pesse.html |date=9 листопада 2011 }} de «varkenstrog controverse» in detail en een verslag over de vaarkwaliteiten van de boot van Pesse.
* [http://www.bootvanpesse.nl De boot van Pesse — Dutch version] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211128113653/http://bootvanpesse.nl/ |date=28 листопада 2021 }}
* [http://www.bootvanpesse.com De boot van Pesse — English version] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220102002619/http://bootvanpesse.com/ |date=2 січня 2022 }}

== Література ==
* G.D. van der Heide, Scheepsarcheologie in Nederland.

{{Традиційні човни народів світу}}

[[Категорія:Гребні човни]]
[[Категорія:Європа середньокам'яної доби]]
[[Категорія:Археологія Нідерландів]]
[[Категорія:Дренте]]
[[Категорія:Кораблі, що зберігаються в музеях]]
[[Категорія:Археологічні відкриття 1955]]
[[Категорія:Човни-довбанки]]

title: нід. Kano van Pesse

Країна: Нідерланди

Регіон: Провінція Дренте

Населений пункт: Пессе

title: Історія

Датування: 9-8 тис. до н.е.

Періоди: Мезоліт

title: Дослідження

Місце збереження матеріалів: Музей Дренте в м.Ассен