text:
# Моравське маркграфство
Моравська марка або Моравське маркграфство (чеськ. Moravské markrabství; нім. Markgrafschaft Mähren) — прикордонна марка Священної Римської імперії, що існувала з 1182 до 1918 р., як одна з Земель Богемської корони. Виникло на теренах Моравського князівства, в різний час було незалежним, напівзалежним, автономним та адміністративною одиницею Австрійської імперії. Територіально розташоване в історичному регіоні Моравія в сучасній Чехії.

## Географія
Маркграфство лежало на схід від власне Богемії, займаючи приблизно вдвічі меншу за неї площу. На півночі Судетські гори, які простягаються до Моравської брами, утворювали кордон із польським Сілезьким герцогством, також включеним до земель Богемської корони за Тренчинським договором 1335 року. На сході та південному сході Західні Карпати відділяли її від сучасної Словаччини. На півдні звивиста річка Тайя позначала кордон із Австрійським герцогством.
Морави, яких зазвичай вважають чеським народом, який розмовляє моравськими діалектами, становили основну частину населення. Згідно з переписом населення Цислейтанії 1910 року, 27,6 % назвали себе німецькими моравами. Ці етнічні німці пізніше будуть вислані після Другої світової війни. Серед інших етнічних меншин були поляки, роми та словаки.

## Історія
Моравське князівство було утворено на слов'янських землях, що раніше входили до складу Великої Моравії. На початку X століття держава впала під навалою угорців. Князь Арпад, після перемоги над об'єднаними військами слов'ян та баварців в битві при Прессбурзі включив територію сучасної Словаччини до складу «Верхньої Угорщини» (угор. Felső-Magyarország), а Моравія перейшла під владу Чеського (Богемського) князівства.
955 року чеський князь Болеслав I в союзі з східно-франкским королем Оттоном I в битві на річці Лех розгромив угорців, після чого їх наступ на центрально-слов'янські землі були зупинені.
999 року Моравію захопив й правив польський король Болеслав Хоробрий. 1019 року Богемський князь Олдржих відвоював у поляків моравські землі та передав їх в управління своєму сину князю Бржетиславу. Після цього землі стали спадковим володіння династії Пржемисловичів.
1182 року за наказом імператора Священної Римської імперії Фрідріха Барбаросси було офіційно утворено Маркграфство Моравії, шляхом злиття трьох удільних князівств Пршемисловичів: Брно, Оломоуць та Зноймо, й передано у володіння князю Конраду II, сину князя Конрада Зноймського.
1247 року майбутній король Богемії Отокар II був призначений маркграфом Моравським. 1310 року, після згасання династії Пржемисловичів, Моравія переходить під владу династії Люксембургів, якою вони правили до 1437 року. 1375 року Моравським маркграфом стає Йост Моравський, який проводив доволі автономну політику й був обраний королем Німеччини 1410 року.
Під час гуситських воєн моравська шляхта залишилась вірними прихильниками імператора Сигізмунда Люксембурга.
1469 року Моравія була окупована угорським королем Матяшем Корвіном, якого підтримала католицька шляхта Моравії. Матвій Корвін проголосив себе чеським королем й став правити Моравією, Сілезією та Лужицькими землями. Проте Їржі з Подєбрад організував рух за проголошення королем Владислава Ягелончика. Суперництво з Корвіна з Владиславом II призвело до того, що під натиском чеських об'єднаних військ було укладено мир у Брно в 1478 році, а 1479 року в Оломоуці. Згідно з угодою обидва претенденти мали право вживати титул чеського короля, але Корвін удержав владу в завойованих завойованих землях.
1526 року чеський трон завоював Фердинанд I Габсбург, а Моравія увійшла в число країв Габсбурзької монархії. Останній раз Моравія управлялася окремо від Богемії 1608 року, коли вона підтримала Матвія в його боротьбі проти імператора Рудольфа II. Після того, як 1611 року Рудольф поступився троном Матвію, Моравія стала управлятися безпосередньо з Відня, а титул маркграфа Моравського було додано до титулу імператорів Священної Римської імперії, а пізніше до титулу імператора Австрійського.
1804 року Моравське маркграфство було виключено до складу Коронних земель Австрійської імперії. 1867 року Моравське маркграфство стало коронною землею в складі Цислейтанії — австрійської частини Австро-Угорщини.
Після Першої світової війни, під час утворення Чехословацької республіки в 1918 році, маркграфство було перетворено в «Моравський край», а пізніше «Моравсько-Сілезький край».

## Державний устрій

### Маркграфи
- 1269—1276: Отокар II (король Богемії)
- 1790—1792: Леопольд II (імператор Священної Римської імперії)

title: Моравське маркграфство

wikitext:
{{Otheruses-2|Моравія (значення)|Моравія}}
{{Infobox Former Country
|native_name = Моравське маркграфство
|conventional_long_name = <small>{{lang-cs|Moravské markrabství}}<br>{{lang-de|Markgrafschaft Mähren}} </small>
|common_name = Моравії
|continent   = Європа
|region      = Центральна Європа
|country     = Чехія
|empire      = Священна Римська імперія
|government_type = монархія|
|year_start  = 1182
|year_end    = 1918
|p1          = Чеське князівство
|image_p1    = [[Image:Přemyslovci_erb.svg|28px|]]
|s1          = Перша Чехословацька Республіка
|flag_s1     = Greater_coat_of_arms_of_Czechoslovakia_(1918-1938_and_1945-1961).svg
|s2          =
|flag_s2     =
|image_flag  = Banner_of_arms_of_Moravia.svg
|image_coat  = Znak Moravy.svg
|coa_size    = 70 px
|symbol      = Моравський орел
|symbol_type = Герб
|image_map   = Locator_Moravia_within_the_Holy_Roman_Empire_(1618).svg
|image_map_caption =
|capital     = Оломоуць
|common_languages = [[Чеська мова|Чеська]], [[Німецька мова|німецька]]
|religion    =
|currency    =
|stat_year1  = 1918
|stat_area1  = 22,222 km² (8,580 sq mi)
|stat_pop1   =
|footnotes   =
}}

'''Моравська марка''' або '''Моравське маркграфство''' ({{lang-cs|Moravské markrabství}}; {{lang-de|Markgrafschaft Mähren}}) — прикордонна [[Марка (адміністративна одиниця)|марка]] [[Священна Римська імперія|Священної Римської імперії]], що існувала з 1182 до 1918 р., як одна з [[Землі Богемської Корони|Земель Богемської корони]]. Виникло на теренах [[Моравське князівство|Моравського князівства]], в різний час було незалежним, напівзалежним, автономним та адміністративною одиницею [[Австрійська імперія|Австрійської імперії]]. Територіально розташоване в історичному регіоні [[Моравія]] в сучасній [[Чехія|Чехії]].

== Географія ==
Маркграфство лежало на схід від власне [[Богемія|Богемії]], займаючи приблизно вдвічі меншу за неї площу. На півночі [[Судети|Судетські гори]], які простягаються до [[Моравська брама|Моравської брами]], утворювали кордон із польським [[Сілезьке князівство|Сілезьким герцогством]], також включеним до [[Землі Богемської Корони|земель Богемської корони]] за [[Тренчинський договір|Тренчинським договором]] 1335 року. На сході та південному сході [[Західні Карпати]] відділяли її від сучасної [[Словаччина|Словаччини]]. На півдні звивиста річка Тайя позначала кордон із [[Австрійське герцогство|Австрійським герцогством]].

Морави, яких зазвичай вважають чеським народом, який розмовляє моравськими діалектами, становили основну частину населення. Згідно з переписом населення [[Цислейтанія|Цислейтанії]] 1910 року, 27,6 % назвали себе німецькими моравами<ref>Pánek, Jaroslav; Tůma, Oldřich (2009). ''A History of the Czech Lands''. Prague: Charles University Press. ISBN 978-80-246-1645-2.</ref>. Ці етнічні німці пізніше будуть вислані після [[Друга світова війна|Другої світової війни]]. Серед інших етнічних меншин були [[поляки]], [[Цигани|роми]] та [[словаки]].

== Історія ==
[[Моравське князівство]] було утворено на слов'янських землях, що раніше входили до складу [[Велика Моравія|Великої Моравії]]. На початку X століття держава впала під [[Завоювання угорцями Паннонського басейну|навалою угорців]]. Князь [[Арпад]], після перемоги над об'єднаними військами слов'ян та [[Баварське герцогство|баварців]] в [[Битва при Прессбурзі (907)|битві при Прессбурзі]] включив територію сучасної Словаччини до складу «[[Верхня Угорщина|Верхньої Угорщини]]» ({{lang-hu|Felső-Magyarország}}), а Моравія перейшла під владу [[Чеське князівство|Чеського (Богемського) князівства]].

955 року чеський князь [[Болеслав I (князь Чехії)|Болеслав I]] в союзі з східно-франкским королем [[Оттон I|Оттоном I]] в [[Битва на річці Лех|битві на річці Лех]] розгромив угорців, після чого їх наступ на центрально-слов'янські землі були зупинені.

999 року Моравію захопив й правив польський король [[Болеслав I Хоробрий|Болеслав Хоробрий]]. 1019 року Богемський князь [[Олдржих (князь Чехії)|Олдржих]] відвоював у поляків моравські землі та передав їх в управління своєму сину князю [[Бржетислав I|Бржетиславу]]. Після цього землі стали спадковим володіння династії [[Пржемисловичі]]в.

1182 року за наказом імператора Священної Римської імперії [[Фрідріх I Барбаросса|Фрідріха Барбаросси]] було офіційно утворено Маркграфство Моравії, шляхом злиття трьох удільних князівств Пршемисловичів: [[Брно]], [[Оломоуць]] та [[Зноймо]], й передано у володіння князю [[Конрад II (князь Чехії)|Конраду II]], сину князя Конрада Зноймського.

1247 року майбутній король Богемії [[Отокар II]] був призначений маркграфом Моравським. 1310 року, після згасання династії Пржемисловичів, Моравія переходить під владу династії [[Люксембурги|Люксембургів]], якою вони правили до 1437 року. 1375 року Моравським маркграфом стає [[Йост Моравський]], який проводив доволі автономну політику й був обраний королем [[Німецьке королівство|Німеччини]] 1410 року.

Під час гуситських воєн моравська шляхта залишилась вірними прихильниками імператора [[Сигізмунд Люксембург|Сигізмунда Люксембурга]].

1469 року Моравія була окупована угорським королем [[Матяш Корвін|Матяшем Корвіном]], якого підтримала католицька шляхта Моравії. Матвій Корвін проголосив себе чеським королем й став правити Моравією, Сілезією та Лужицькими землями. Проте [[Їржі з Подєбрад]] організував рух за проголошення королем [[Владислав II Ягеллончик|Владислава Ягелончика]]. Суперництво з Корвіна з Владиславом II призвело до того, що під натиском чеських об'єднаних військ було укладено мир у Брно в 1478 році, а 1479 року в Оломоуці. Згідно з угодою обидва претенденти мали право вживати титул чеського короля, але Корвін удержав владу в завойованих завойованих землях.

1526 року чеський трон завоював [[Фердинанд I (імператор Священної Римської імперії)|Фердинанд I Габсбург]], а Моравія увійшла в число країв Габсбурзької монархії. Останній раз Моравія управлялася окремо від Богемії 1608 року, коли вона підтримала [[Матвій Габсбург|Матвія]] в його боротьбі проти імператора [[Рудольф II|Рудольфа II]]. Після того, як 1611 року Рудольф поступився троном Матвію, Моравія стала управлятися безпосередньо з Відня, а титул маркграфа Моравського було додано до титулу імператорів Священної Римської імперії, а пізніше до [[Повний титул Імператора Австрії|титулу імператора Австрійського]].

1804 року Моравське маркграфство було виключено до складу Коронних земель [[Австрійська імперія|Австрійської імперії]]. 1867 року Моравське маркграфство стало [[Коронна земля|коронною землею]] в складі [[Цислейтанія|Цислейтанії]] — австрійської частини [[Австро-Угорщина|Австро-Угорщини]].

Після Першої світової війни, під час утворення [[Перша чехословацька республіка|Чехословацької республіки]] в 1918 році, маркграфство було перетворено в «Моравський край», а пізніше «Моравсько-Сілезький край».

== Державний устрій ==

=== Маркграфи ===
* 1269—1276: [[Отокар II]] (король Богемії)
* 1790—1792: [[Леопольд II (імператор Священної Римської імперії)|Леопольд II]] (імператор Священної Римської імперії)

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Meznik, Jaroslav (1999). Lucemburská Morava 1310–1423. Praha: Nakladatelství Lidové noviny. 562 s. ISBN 80-7106-363-0.
* Pánek, Jaroslav; Tůma, Oldřich (2009). A History of the Czech Lands. Prague: Charles University Press. ISBN 978-80-246-1645-2.
* Prinz, Friedrich (1993). Deutsche Geschichte in Osten Europas: Böhmen und Mähren. Berlin: Wolf Jobst Siedler Verlag GmbH. p. 381. ISBN 3-88680-200-0. Retrieved 25 February 2013.
* Urban, Otto (1998). «V.». Czech Society 1848—1918. United Kingdom: Cambridge University Press. ISBN 0-521-43155-7. Retrieved 25 February 2013.
* Válka, Josef (1995). Dějiny Moravy: Morava reformace, renesance a baroka (in Czech). Brno: Muzejní a vlastivědná společnost v Brně. ISBN 9788085048629. Retrieved 7 March 2013
* Wihoda, Martin (2010). Morava v době knížecí 906–1197. Praha: Nakladatelství Lidové noviny. 464 s. ISBN 978-80-7106-563-0.

== Посилання ==

{{СРІ}}
{{Австрійська імперія}}
{{Австро-Угорщина}}
{{ci}}
{{ac}}

[[Категорія:Історія Моравії]]
[[Категорія:Середньовічна Чехія]]
[[Категорія:Новоісторична Чехія]]
[[Категорія:Австро-Угорщина]]
[[Категорія:Марки Священної Римської імперії]]
[[Категорія:Засновані в Європі 1182]]
[[Категорія:Держави і території, засновані 1182]]
[[Категорія:Богемське королівство]]
[[Категорія:Богемія]]

title: Моравське маркграфство · чеськ. Moravské markrabství · нім. Markgrafschaft Mähren

Чеське князівство: 1182 – 1918 · Перша Чехословацька Республіка

Столиця: Оломоуць

Мови: Чеська, німецька

Форма правління: монархія

title: Площа

title: Населення

Попередник: Наступник

| | Чеське князівство |: | Перша Чехословацька Республіка |


text:
# Centaurea bethurica
Centaurea bethurica — вид квіткових рослин айстрових (Asteraceae). Ендемік: пд. Португалії й пд.-зх та цн. Іспанії.

## Діагностика
Обгортка завширшки 2–4 мм, циліндрично-веретеноподібна, біля основи згладжена.

wikiname: ukwiki

title: Centaurea bethurica

in_language: uk

wikitext:
{{Speciesbox
|taxon = Centaurea bethurica
|authority = E.López & Devesa
|image =
|synonyms =
}}
'''''Centaurea bethurica''''' — [[вид]] квіткових рослин [[айстрові|айстрових]] (Asteraceae). [[Ендемік]]: пд. [[Португалія|Португалії]] й пд.-зх та цн. [[Іспанія|Іспанії]]<ref>{{cite web |url=https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:77095306-1 |назва=''Centaurea bethurica'' |вебсайт=Plants of the World Online |видавець=Kew Science |дата-доступу=14.11.2024}}</ref><ref>{{cite web |url=https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/S67C |назва=''Centaurea bethurica'' |вебсайт=Catalogue of Life |дата-доступу=14.11.2024}}</ref>.

== Діагностика ==
Обгортка завширшки 2–4 мм, циліндрично-веретеноподібна, біля основи згладжена<ref>López, E., & Devesa, J. A. (2008). Taxonomic notes on genus Centaurea L.(Asteraceae) in the Iberian Peninsula. IC cordubensis Font Quer, C. bethurica E. López & Devesa, sp. Nov., and C. schousboei Lange. In Anales del Jardín Botánico de Madrid (Vol. 65, No. 2, pp. 331-341)</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{taxonbar|from=Q18483152}}

[[Категорія:Волошка|bethurica]]
[[Категорія:Флора Португалії]]
[[Категорія:Флора Іспанії]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Айстроцвіті (Asterales)

Родина: Айстрові (Asteraceae)

Рід: Волошка (Centaurea)

Вид: C. bethurica

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Centaurea bethurica · E.López & Devesa


text:
# 4718 Аракі
4718 Аракі (1990 VP3, 1977 DM1, 1977 GD, 1982 RP1, 1986 VM3, 1988 CC7, 4718 Araki) — астероїд головного поясу, відкритий 13 листопада 1990 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,521.

title: 4718 Аракі

wikitext:
{{Планета
| назва = 4718 Аракі
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Тецуя Фудзі]],
[[Кадзуро Ватанабе]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Кітамі]]
| дата відкриття = [[13 листопада]] [[1990]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1990 VP3'''
1977 DM1
1977 GD
1982 RP1
1986 VM3
1988 CC7
4718 Araki
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|4718|2013.12.27|2013.05.11}}</ref>
| епоха = [[4 листопада]] [[2013]] (2 456 600,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,734193734462 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 1,986554665216 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,360374199839 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,158372996386
| орбітальний період = 1324,554142576 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,271789569356 °/д
| середня аномалія = 10,66012978858°
| нахил орбіти = 8,044638252535°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 334,5864273574°
| арг_перицентру = 220,4562698704°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 13,1
| спектр_тип = Sl (SMASSII)
}}

'''4718 Аракі''' ('''1990 VP3''', 1977 DM1, 1977 GD, 1982 RP1, 1986 VM3, 1988 CC7, 4718 Araki) — [[астероїд]] [[Пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[13 листопада]] [[1990]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,521.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Аракі}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (4701-4800)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|4718}}

{{Навігація малих планет|4717 Kaneko|4719 Burnaby|}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1990]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 4718 Аракі

Відкривач: Тецуя Фудзі, · Кадзуро Ватанабе

Місце відкриття: Обсерваторія Кітамі

Дата відкриття: 13 листопада 1990

title: Позначення

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

Орбітальні характеристики: Епоха 4 листопада 2013 (2 456 600,5 JD)

title: Фізичні характеристики

Спектральний тип: Sl (SMASSII)


text:
# Pontiac Torrent
Pontiac Torrent - середньорозмірний кросовер, що випускався компанією General Motors з 2006 по 2009 роки.
Замінивши Aztek, Torrent був злегка переробленою версією Chevrolet Equinox першого покоління.

## Опис
Torrent має ту ж базову конструкцію кузова і механічні елементи, що і Equinox.
Однак у Torrent інші передня і задня частини, що візуально відрізняє його від Equinox. Підвіска також була змінена і стала більш жорсткою і спортивною, а електронний підсилювач кермового управління був відкалібрований, щоб забезпечити більш жорстке і менш штучне відчуття.
Торрент, як і Equinox, мав 3,4-літровий V6 потужністю 185 к.с. (136 кВт) з 5-ступеневою автоматичною коробкою передач Aisin AF33.
Як і у інших моделей Pontiac в лінійці, у Torrent був початковий рівень Base, середній рівень GT і орієнтований на потужність GXP.
GXP відрізнявся більш потужним 3,6-літровим двигуном DOHC SFI V6 і 6-ступеневою автоматичною коробкою передач, а також унікальним обвісом і іншими елементами зовнішнього оформлення.
General Motors неодноразово рекламувала Torrent GXP у телевізійних рекламних роликах, стверджуючи, що Torrent GXP має більшу перевагу в кінських силах, ніж BMW X3, намагаючись зробити Pontiac недорогим конкурентом BMW.

Pontiac Torrent був одним із призів в реаліті-шоу Survivor в 2005 році, а також в шоу Магія Крісс Енджела в тому ж році.

## Двигуни
- 3.4 л LNJ V6
- 3.6 л LY7 V6

title: Pontiac Torrent

wikitext:
{{Без джерел|дата=жовтень 2024}}
{{Картка:Автомобіль
|назва=Pontiac Torrent|зображення=[[Файл:2007 Pontiac Torrent, Front Left, 09-25-2020.jpg|240px]]|виробник=[[Pontiac]]|батьківська_компанія=[[General Motors]]|виробництво={{роки автомобіля|2005|2009}}|клас=Середньорозмірний [[Кросовер (автомобіль)|кросовер]]|компонування=[[Передньомоторна, передньопривідна компоновка]] <br> [[Передньомоторна, повнопривідна компоновка]]|платформа=GMT192|довжина=4796 мм|колісна_база=2858 мм|ширина=1814 мм|висота=1760 мм}}
'''Pontiac Torrent''' - середньорозмірний кросовер, що випускався компанією [[General Motors]] з 2006 по 2009 роки.

Замінивши Aztek, Torrent був злегка переробленою версією [[Chevrolet Equinox]] першого покоління.

== Опис ==
[[Файл:2007 Pontiac Torrent, Rear Left, 09-25-2020.jpg|ліворуч|міні|240x240пкс]]
Torrent має ту ж базову конструкцію кузова і механічні елементи, що і Equinox.

Однак у Torrent інші передня і задня частини, що візуально відрізняє його від Equinox. Підвіска також була змінена і стала більш жорсткою і спортивною, а електронний підсилювач кермового управління був відкалібрований, щоб забезпечити більш жорстке і менш штучне відчуття.

Торрент, як і Equinox, мав 3,4-літровий V6 потужністю 185 к.с. (136 кВт) з 5-ступеневою автоматичною коробкою передач Aisin AF33.
[[Файл:2008 Pontiac Torrent GXP.jpg|ліворуч|міні|241x241px|Pontiac Torrent GXP]]
Як і у інших моделей Pontiac в лінійці, у Torrent був початковий рівень Base, середній рівень GT і орієнтований на потужність GXP.
GXP відрізнявся більш потужним 3,6-літровим двигуном [[DOHC]] SFI V6 і 6-ступеневою автоматичною коробкою передач, а також унікальним обвісом і іншими елементами зовнішнього оформлення.

General Motors неодноразово рекламувала Torrent GXP у телевізійних рекламних роликах, стверджуючи, що Torrent GXP має більшу перевагу в кінських силах, ніж [[BMW X3]], намагаючись зробити Pontiac недорогим конкурентом BMW.<ref>{{Cite AV media |url=https://www.youtube.com/watch?app=desktop&v=67vYcU51LKA&feature=youtu.be |title=Pontiac Torrent Local |date=2009-06-04 |last=Sarah Gavigan |access-date=2025-04-27 |via=YouTube}}</ref>

Pontiac Torrent був одним із призів в реаліті-шоу Survivor в 2005 році, а також в шоу Магія Крісс Енджела в тому ж році. {{clear-left}}

== Двигуни ==

* 3.4 л ''LNJ'' V6
* 3.6 л ''LY7'' V6

== Примітки ==
<references />
== Посилання ==
{{Commonscat}}

[[Категорія:Автомобілі 2000-х]]
[[Категорія:Автомобілі Pontiac|Torrent]]

{{Автомобілі Pontiac}}

title: Pontiac Torrent

Виробник: Pontiac

Батьківська компанія: General Motors

Попередник(и): Pontiac Aztek

Наступник(и): GMC Terrain

Клас: Середньорозмірний кросовер

Компонування: Передньомоторна, передньопривідна компоновка · Передньомоторна, повнопривідна компоновка

Двигун(и): Бензиновий двигун


text:
# Соколовська Уляна Семенівна
Уляна Семенівна Соколовська (Сидорчук) (1943, село Висоцьк, тепер Дубровицького району Рівненської області — 1998, Рівненська область) — українська радянська партійна діячка. Депутат Верховної Ради УРСР 11-го скликання.

## Біографія
Народилася в селянській родині. У 1957—1959 роках — доярка колгоспу імені Леніна села Висоцьк Висоцького району Ровенської області.
У 1959—1963 роках — студентка Кременецького сільськогосподарського технікуму Тернопільської області.
У 1963—1968 роках — обліковець, завідувачка тваринницької ферми, зоотехнік колгоспу імені Леніна села Висоцьк Дубровицького району Ровенської області.
Член КПРС з 1966 року.
У 1968—1975 роках — головний зоотехнік колгоспу «Світанок» Дубровицького району Ровенської області.
У 1975—1983 роках — 2-й секретар Дубровицького районного комітету КПУ Ровенської області.
У 1976 році закінчила Заочну Вищу партійну школу при ЦК КПРС.
У вересні 1983 — 1991 року — 1-й секретар Зарічненського районного комітету КПУ Ровенської області.

## Нагороди
- орден Трудового Червоного Прапора
- орден Знак Пошани
- медалі

title: Соколовська Уляна Семенівна

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Соколовська Уляна Семенівна
| жінка                = так
| зображення           = Соколовська Уляна Семенівна.jpg
| розмір_зображення    = 200 пкс
| дата_народження      =
| місце_народження     =
| дата_смерті          =
| місце_смерті         =
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       = [[українка]]
| військове звання     =
| партія               = [[КПРС]]
| нагороди             = {{Орден Трудового Червоного Прапора}}{{Орден «Знак Пошани»}}
}}
{{Однофамільці|Соколовська}}
'''Уляна Семенівна Соколовська (Сидорчук)''' ({{ДН|||1943}}, село [[Висоцьк (Дубровицький район)|Висоцьк]], тепер [[Дубровицький район|Дубровицького району]] [[Рівненська область|Рівненської області]] — {{ДС|||1998}}, [[Рівненська область]]) — українська радянська партійна діячка. Депутат [[Верховна рада УРСР|Верховної Ради УРСР]] 11-го скликання.

== Біографія ==
Народилася в селянській родині. У 1957—1959 роках — доярка колгоспу імені Леніна села Висоцьк Висоцького району Ровенської області.

У 1959—1963 роках — студентка [[Кременецький лісотехнічний коледж|Кременецького сільськогосподарського технікуму]] Тернопільської області.

У 1963—1968 роках — обліковець, завідувачка тваринницької ферми, зоотехнік колгоспу імені Леніна села Висоцьк Дубровицького району Ровенської області.

Член [[КПРС]] з [[1966]] року.

У 1968—1975 роках — головний зоотехнік колгоспу «Світанок» Дубровицького району Ровенської області.

У 1975—1983 роках — 2-й секретар Дубровицького районного комітету КПУ Ровенської області.

У 1976 році закінчила Заочну Вищу партійну школу при ЦК КПРС.

У вересні 1983 — 1991 року — 1-й секретар [[Зарічненський район|Зарічненського]] районного комітету КПУ Ровенської області.

== Нагороди ==
* [[орден Трудового Червоного Прапора]]
* [[орден Знак Пошани]]
* медалі

== Джерела ==
* Депутати Верховної Ради УРСР. 11-е скликання — 1985 р.

== Посилання ==
* [http://dubrlibr.rv.ua/raybibl/vusotsk/osobu.php Особистості краю]. Дубровицька централізована система публічно-шкільних бібліотек.

[[Категорія:Члени КПРС]]
[[Категорія:Депутати Верховної Ради УРСР 11-го скликання]]

title: Соколовська Уляна Семенівна

Народилася: 1943 · Висоцьк, Домбровицький район, Ровенська область, Українська РСР, СРСР

Померла: 1998 · Рівненська область, Україна

Країна: СРСР

Національність: українка

Діяльність: державна діячка

Alma mater: Кременецький лісотехнічний коледж і Вища партійна школа при ЦК КПРС

Партія: КПРС

Нагороди: Орден Трудового Червоного Прапора · Орден «Знак Пошани»


text:
# Унія реальної політики
Унія реальної політики (пол. Unia Polityki Realnej, UPR) — польська консервативно-ліберальна політична партія, заснована як асоціація Руху реальної політики 14 листопада 1987 року в Юзефові. Підписантами були Ришард Чарнецький, Стефан Кісілевський, Януш Корвін-Мікке, Станіслав Міхалкевич, Роберт Смоктуновіч і Анджей Садовський. 6 грудня 1990 року група була зареєстрована як партія під назвою «Консервативно-ліберальна партія Unia Polityki Realna» (назва «Об'єднання реальної політики» була прийнята асоціацією восени 1988 року). UPR увійшла в партію «Національний рух», створену 10 грудня 2014 року, співпрацюючи з нею до 2016 року. У 2015–2019 роках УПР тісно співпрацювала з рухом Кукіз'15.

## Цілі
Метою партії є створення мінімальної держави, обмеженої виконанням основних функцій, таких як забезпечення:
- безпеки для своїх громадян,
- необхідна інфраструктура для ефективного функціонування,
- фінансування початкової та середньої освіти,
- прожитковий мінімум для пенсіонерів,
- фінансування лікування тяжких та лежачих хворих.

## Історія

### UPR як об’єднання
7 квітня 1989 р. як об'єднання було зареєстровано Союз «Реальна політика». Її президентом став Януш Корвін-Мікке, першим віце-президентом став Лех Прухно-Врублевський, другим віце-президентом став Войцех Мерклейн, а секретарем став Станіслав Міхалкевич. Януш Корвін-Мікке подав свою кандидатуру на президентських виборах у 1990 році, але не набрав 100 000 підписів, що завадило йому зареєструватися.

### Партійна діяльність у сеймі
На парламентських виборах у Польщі в 1991 році за UPR було віддано 253 024 голоси (2,26 %) по всій країні. Партія представила до Сейму трьох депутатів: Януша Корвіна-Мікке (від Познані), Леха Прухно-Врублевського (від Варшави) та Анджея Селяньчика (від Катовіце). Під час каденції до парламентської групи УНР увійшов депутат Антоній Дзержинський (з Легниці). У своїй діяльності в Сеймі депутати UPR зосереджувалися на економічних питаннях, зокрема приватизації та реприватизації.
Найважливішою ініціативою UPR став проект люстраційної постанови, внесений Янушем Корвін-Мікке, який наказував міністру внутрішніх справ оприлюднити імена депутатів, сенаторів, міністрів, воєвод, суддів і прокурорів, які були таємними співробітниками УБ і SB. Постанова була прийнята Сеймом 28 травня 1992 року, а бурхлива реакція проти її виконання стала прямою причиною падіння уряду Яна Ольшевського (докладніше в статті Список Мацеревича).

### Діяльність у 1993–2009 рр
На парламентських виборах 1993 року за УНР було віддано 438 559 голосів (3,2%). Проте, незважаючи на значне зростання підтримки, УНР не внесла до парламенту жодного представника (це були перші парламентські вибори, на яких було запроваджено 5% виборчий бар’єр). У червні 1995 р. до UPR приєднався депутат Ян Скробіш, обраний за списком КПН (від BBWR).
Під час президентських виборів 1995 року Януш Корвін-Мікке отримав 428 969 голосів (2,4%).
У грудні 1995 року Маріуш Дзержавський (заступник президента партії з 1991 року) разом із фракцією своїх прихильників намагався скинути тодішнього президента Януша Корвіна-Мікке. Через невдачу він разом із групою активістів UPR вийшов із партії і в січні 1996 року заснував Stronnictwo Polityki Realnej, ставши її президентом. У 1997 році СПР приєдналася до Виборчої акції «Солідарність». Незабаром воно припинило свою діяльність.

### UPR з 2011 року
Після відходу активістів, які створили нову партію Януша Корвіна-Мікке, припинилися суперечки навколо керівництва УНР, яке з лютого 2011 року очолив Бартош Йозвяк. У червні того ж року UPR уклала угоду з Правою РП про балотування за списками партії на парламентських виборах. Правий комітет набрав 0,24% голосів.
11 листопада 2012 р. UPR разом із кількома іншими організаціями (напр. «Загальнопольська молодь» і «Національно-радикальний табір») спільно створили ширше неформальне угруповання «Національний рух». 13 червня 2013 року було створено нове молодіжне крило партії – існуючу Молодіжну секцію UPR замінено на Об’єднання «Молодь за реальну політику». Проте співпраця товариства з UPR була послаблена.
На виборах до Європарламенту 2014 року активісти УНР були у списках комітету РН (який набрав 1,4% голосів, не досягнувши виборчого бар'єру). На місцевих виборах того ж року УНР була також у списках комітету РН.

## Символіка UPR
На прапорі Союзу реальної політики зображено колірну варіацію хреста св. Георгія, покровителя лицарів. Кольори прапора символізують: боротьбу за вірність (синій), чистоту (білий) і свободу (чорний). Крайова влада УПР інколи використовує прапор із біло-червоною стрічкою, що йде по діагоналі під хрестом, а місцева влада – зі стрічкою в кольорах краю, або гербом, розміщеним на нижньому лівому кантоні прапора.

title: Унія реальної політики

wikitext:
{{Політична партія
| назва_партії =
| країна =
| дата_заснування = [[14 листопада]] [[1987]] (асоціація)
[[6 грудня]] [[1990]] (партія)
}}{{Політика Польщі}}
[[Файл:UPR_flag.svg|міні| Прапор УПР]]

'''Унія реальної політики''' ({{lang-pl|Unia Polityki Realnej}}, '''UPR''') — польська [[Консервативний лібералізм|консервативно-ліберальна]] [[політична партія]], заснована як асоціація '''Руху реальної політики''' 14 листопада 1987 року в [[Юзефув (Отвоцький повіт)|Юзефові]]. Підписантами були [[Ришард Чарнецький]], [[Стефан Кіселевський|Стефан Кісілевський]], [[Януш Корвін-Мікке]], Станіслав Міхалкевич, Роберт Смоктуновіч і Анджей Садовський. 6 грудня 1990 року група була зареєстрована як партія під назвою «Консервативно-ліберальна партія Unia Polityki Realna» (назва «Об'єднання реальної політики» була прийнята асоціацією восени 1988 року)<ref name="historia">{{Cite web|url=http://www.upr.gniezno.pl/index.php?option=com_content&task=view&id=26&Itemid=37|title=Historia UPR|accessdate=2023-01-11|archive-date=2009-11-24|archive-url=https://web.archive.org/web/20091124144347/http://www.upr.gniezno.pl/index.php?option=com_content&task=view&id=26&Itemid=37}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20091124144347/http://www.upr.gniezno.pl/index.php?option=com_content&task=view&id=26&Itemid=37 |date=2009-11-24 }}</ref>. UPR увійшла в партію «Національний рух», створену 10 грудня 2014 року, співпрацюючи з нею до 2016 року. У 2015–2019 роках УПР тісно співпрацювала з рухом [[Kukiz'15|Кукіз'15]].

== Цілі ==
Метою партії є створення мінімальної держави, обмеженої виконанням основних функцій, таких як забезпечення:

* безпеки для своїх громадян,
* необхідна інфраструктура для ефективного функціонування,
* фінансування початкової та середньої освіти,
* прожитковий мінімум для пенсіонерів,
* фінансування лікування тяжких та лежачих хворих.

== Історія ==

=== UPR як об’єднання ===
7 квітня 1989 р. як об'єднання було зареєстровано Союз «Реальна політика». Її президентом став [[Януш Корвін-Мікке]], першим віце-президентом став Лех Прухно-Врублевський, другим віце-президентом став Войцех Мерклейн, а секретарем став Станіслав Міхалкевич. Януш Корвін-Мікке подав свою кандидатуру [[Президентські вибори в Польщі 1990|на президентських виборах у 1990]] році, але не набрав 100 000 підписів, що завадило йому зареєструватися<ref name="historia"/>.

=== Партійна діяльність у сеймі ===
На [[Парламентські вибори в Польщі 1991|парламентських виборах у Польщі в 1991]] році за UPR було віддано 253 024 голоси (2,26 %) по всій країні<ref name="historia"/>. Партія представила до Сейму трьох депутатів: [[Януш Корвін-Мікке|Януша Корвіна-Мікке]] (від [[Познань|Познані]]), Леха Прухно-Врублевського (від [[Варшава|Варшави]]) та Анджея Селяньчика (від [[Катовиці|Катовіце]]). Під час каденції до парламентської групи УНР увійшов депутат Антоній Дзержинський (з [[Легниця|Легниці]]). У своїй діяльності в Сеймі депутати UPR зосереджувалися на економічних питаннях, зокрема [[Приватизація|приватизації]] та [[Реприватизація|реприватизації]].

Найважливішою ініціативою UPR став проект люстраційної постанови, внесений Янушем Корвін-Мікке, який наказував [[Міністерство внутрішніх справ та управління Польщі|міністру внутрішніх справ]] оприлюднити імена депутатів, [[Сенатор|сенаторів]], [[Міністр|міністрів]], [[Воєвода|воєвод]], [[Суддя|суддів]] і [[Прокурор|прокурорів]], які були таємними співробітниками [[Міністерство громадської безпеки (Польща)|УБ]] і [[Служба безпеки ПНР|SB]]. Постанова була прийнята [[Сейм Республіки Польща|Сеймом]] 28 травня 1992 року, а бурхлива реакція проти її виконання стала прямою причиною падіння уряду [[Ян Ольшевський|Яна Ольшевського]] (докладніше в статті Список Мацеревича)<ref name="historia"/>.

=== Діяльність у 1993–2009 рр ===
[[Файл:Popiela_Wojciech.jpg|ліворуч|міні| Войцех Попела на виборчому з'їзді UPR (2007)]]
На парламентських виборах 1993 року за УНР було віддано 438 559 голосів (3,2%)<ref name="historia"/>. Проте, незважаючи на значне зростання підтримки, УНР не внесла до парламенту жодного представника (це були перші парламентські вибори, на яких було запроваджено 5% виборчий бар’єр). У червні 1995 р. до UPR приєднався депутат Ян Скробіш, обраний за списком [[Конфедерація незалежної Польщі|КПН]]<ref name="historia" /> (від BBWR).

Під час президентських виборів 1995 року Януш Корвін-Мікке отримав 428 969 голосів (2,4%)<ref name="historia"/>.

У грудні 1995 року Маріуш Дзержавський (заступник президента партії з 1991 року) разом із фракцією своїх прихильників намагався скинути тодішнього президента Януша Корвіна-Мікке. Через невдачу він разом із групою активістів UPR вийшов із партії і в січні 1996 року заснував Stronnictwo Polityki Realnej, ставши її президентом. У 1997 році СПР приєдналася до Виборчої акції «Солідарність». Незабаром воно припинило свою діяльність.

=== UPR з 2011 року ===
[[Файл:Bartosz_Józwiak.jpg|міні| Бартош Йозвяк]]
Після відходу активістів, які створили нову партію Януша Корвіна-Мікке, припинилися суперечки навколо керівництва УНР, яке з лютого 2011 року очолив Бартош Йозвяк. У червні того ж року UPR уклала угоду з Правою РП про балотування за списками партії [[Парламентські вибори в Польщі 2011|на парламентських виборах]]<ref>{{Cite web|url=http://prawicarzeczypospolitej.org/aktualnosci,pokaz,994|title=Prawica Rzeczypospolitej i Unia Polityki Realnej wystartują w wyborach do Sejmu wspólnie na liście Prawicy Rzeczypospolitej|date=10 czerwca 2011}}</ref>. Правий комітет набрав 0,24% голосів<ref>{{Cite web|url=https://wybory2011.pkw.gov.pl/wsw/pl/000000.html|title=Serwis PKW – Wybory 2011}}</ref>.

11 листопада 2012 р. UPR разом із кількома іншими організаціями (напр. «Загальнопольська молодь» і [[Національно-радикальний табір (1993)|«Національно-радикальний табір]]<nowiki/>») спільно створили ширше неформальне угруповання «Національний рух». 13 червня 2013 року було створено нове молодіжне крило партії – існуючу Молодіжну секцію UPR замінено на Об’єднання «Молодь за реальну політику». Проте співпраця товариства з UPR була послаблена.

На [[Вибори до Європейського парламенту 2014|виборах до Європарламенту 2014]] року активісти УНР були у списках комітету РН<ref>{{Cite web|url=https://pe2014.pkw.gov.pl/pl/komitety/view/45.html|title=Serwis PKW – Wybory 2014}}</ref> (який набрав 1,4% голосів, не досягнувши виборчого бар'єру<ref>{{Cite web|url=http://pe2014.pkw.gov.pl/pl/|title=Serwis PKW – Wybory 2014}}</ref>). На місцевих виборах того ж року УНР була також у списках комітету РН.

== Символіка UPR ==
[[Файл:POL_2005_Platforma_Korwin-Mikke06.JPG|міні| Прапор UPR]]
На прапорі Союзу реальної політики зображено колірну варіацію [[Хрест святого Георгія|хреста св.]] [[Хрест святого Георгія|Георгія]], покровителя лицарів. Кольори прапора символізують: боротьбу за вірність (синій), чистоту (білий) і свободу (чорний). Крайова влада УПР інколи використовує прапор із біло-червоною стрічкою, що йде по діагоналі під хрестом, а місцева влада – зі стрічкою в кольорах краю, або гербом, розміщеним на нижньому лівому кантоні прапора.

== Див. також ==

* [[Праві (політика)|Праві]]
* [[Конституційна партія (США)|Конституційна партія]] (США),
* [[Лібертаріанська партія (США)|Лібертаріанська партія]] (США),
* [[Партія незалежності Сполученого Королівства|Партія незалежності]] Великої Британії ([[Велика Британія]]), Freemen ([[Чехія]]),
* [[Партія прогресу (Норвегія)]],
* [[Австрійська партія свободи|Партія свободи Австрії]] (Австрія),
* [[Швейцарська народна партія]] (Швейцарія),
* [[Ліга Півночі|Північна ліга]] (Італія)

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Бібліографія ==
{{Вікіцитати|Unia Polityki Realnej}}{{Вікіновини|Portal:Unia Polityki Realnej|Unia Polityki Realnej}}

* {{Cite web|url=http://uniapolitykirealnej.org.pl/program-spoleczno-gospodarczy-unii-polityki-realnej/|title=Program społeczno-gospodarczy Unii Polityki Realnej}}

== Посилання ==

* [http://www.upr.org.pl/ Веб-сайт Real Politics Union]

{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Політичні партії Польщі]]
[[Категорія:Засновані в Польщі 1990]]

title: Унія реальної політики ·

Країна: Республіка Польща

Голова партії: Януш Корвін-Мікке, Stanisław Michalkiewiczd, Януш Корвін-Мікке, Stanisław Wojterad, Jacek Borońd, Wojciech Popielad, Stanisław Żółtekd, Bolesław Witczakd і Bartosz Józwiakd

Дата заснування: 14 листопада 1987 (асоціація) 6 грудня 1990 (партія)

Штаб-квартира: Варшава, Республіка Польща

title: Унія реальної політики ·

Ідеологія: націонал-консерватизм


text:
# Богданівка (Житомирський район)
Богдані́вка — село в Україні, у Березівській сільській територіальній громаді Житомирського району Житомирської області. Кількість населення становить 9 осіб (2001). До 1956 року — хутір.

## Населення
Відповідно до результатів перепису населення СРСР, кількість населення, станом на 12 січня 1989 року, становила 20 осіб. Станом на 5 грудня 2001 року, відповідно до перепису населення України, кількість мешканців села становила 9 осіб.

## Історія
До 1923 року — хутір Троянівської волості Житомирського повіту Волинської губернії. Станом на 10 жовтня 1925 року значиться в складі Садківської сільської ради Троянівського району Волинської округи. 28 травня 1928 року, в складі сільської ради, увійшло до Пулинського району, 30 квітня 1930 року — до складу Черняхівського району, 17 жовтня 1935 року — Житомирської міської ради, 14 травня 1939 року — до складу новоствореного Житомирського району Житомирської області. В довіднику адміністративно-територіального устрою Української РСР 1946 року пропущений.
У 1956 році віднесений до категорії сіл. 12 травня 1958 року підпорядковане Березівській сільській раді Житомирського району. Офіційно взяте на облік 16 вересня 1960 року, відповідно до рішення Житомирського облвиконкому № 960 «Про уточнення обліку населених пунктів області». 30 грудня 1962 року, в складі сільської ради, увійшло до Коростишівського району, 4 січня 1965 року — повернуте до складу відновленого Житомирського району.
У 2020 році територію та населені пункти Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 711-р від 12 червня 2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Житомирської області», включено до складу Березівської сільської територіальної громади Житомирського району Житомирської області.

title: Богданівка (Житомирський район)

wikitext:
{{Село
 | назва           = Богданівка
 | область         = [[Житомирська область]]
 | район           = [[Житомирський район]]
 | громада         = [[Березівська сільська громада (Житомирська область)|Березівська сільська громада]]
 | розташування    =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | засновано       =
 | населення       = 9 (2001)
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 0,124
 | ref-площа       =
 | щільність       = 72,58
 | поштовий індекс = 12493<ref>{{Cite web |url=http://services.ukrposhta.com/postindex_new/default.aspx |title=Поштові індекси та відділення поштового зв’язку України |accessdate=22 лютого 2020 |archive-date=18 листопада 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191118055506/http://services.ukrposhta.com/postindex_new/default.aspx }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191118055506/http://services.ukrposhta.com/postindex_new/default.aspx |date=2019-11-18 }}</ref>
 | телефонний код  =
 | координати      =  {{coord|50|16|53|N|28|25|22|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 50 || lat_min = 16 || lat_sec = 53
   | lon_deg = 28 || lon_min = 25 || lon_sec = 22
 | висота          = 224
 | ref-висота      =
 | водойма         =
 | адреса          = вул. Ватутіна, 31, с. Березівка, Житомирський р-н, Житомирська обл., 12411
 | облікова картка =
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 }}
{{Otheruses|тип=НП}}
'''Богдані́вка''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Березівська сільська громада (Житомирська область)|Березівській сільській територіальній громаді]] [[Житомирський район|Житомирського району]] [[Житомирська область|Житомирської області]]. Кількість населення становить 9 осіб (2001). До 1956 року — [[хутір]].

== Населення ==
Відповідно до результатів [[перепис населення СРСР (1989)|перепису населення]] СРСР, кількість населення, станом на 12 січня 1989 року, становила 20 осіб. Станом на 5 грудня 2001 року, відповідно до [[Перепис населення України (2001)|перепису населення]] України, кількість мешканців села становила 9 осіб<ref>{{cite web |title=Населення Житомирської області |url=http://pop-stat.mashke.org/ukraine-census-perm/zytomyrska.htm |website=pop-stat.mashke.org |accessdate=14 травня 2022 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20210904204102/http://pop-stat.mashke.org/ukraine-census-perm/zytomyrska.htm |archivedate=4 вересня 2021 року}}</ref>.

== Історія ==
До 1923 року — хутір [[Троянівська волость (Житомирський повіт)|Троянівської волості]] [[Житомирський повіт (Волинська губернія)|Житомирського повіту]] [[Волинська губернія|Волинської губернії]]. Станом на 10 жовтня 1925 року значиться в складі [[Садківська сільська рада (Житомирський район)|Садківської]] сільської ради [[Троянівський район|Троянівського району]] [[Волинська округа|Волинської округи]]. 28 травня 1928 року, в складі сільської ради, увійшло до [[Пулинський район|Пулинського району]], 30 квітня 1930 року — до складу [[Черняхівський район|Черняхівського району]], 17 жовтня 1935 року — [[Житомирська міська рада|Житомирської міської ради]], 14 травня 1939 року — до складу новоствореного [[Житомирський район (1939—2020)|Житомирського району]] Житомирської області. В довіднику адміністративно-територіального устрою Української РСР 1946 року пропущений.

У 1956 році віднесений до категорії сіл. 12 травня 1958 року підпорядковане [[Березівська сільська рада (Житомирський район)|Березівській сільській раді]] Житомирського району. Офіційно взяте на облік 16 вересня 1960 року, відповідно до рішення Житомирського облвиконкому № 960 «Про уточнення обліку населених пунктів області». 30 грудня 1962 року, в складі сільської ради, увійшло до [[Коростишівський район|Коростишівського району]], 4 січня 1965 року — повернуте до складу відновленого Житомирського району<ref name="Довідник">{{cite web |title=Адміністративно-територіальний устрій Житомирщини 1795-2006 роки. |url=http://resource.history.org.ua/item/0014239 |website=[[Інститут історії України НАН України]] |publisher=Упор. Р.А. Кондратюк, Д.Я. Самолюк, Б.Ш. Табачник. Довідник: офіційне видання. Житомир, видавництво «Волинь». 2007 |accessdate=14 травня 2022 |page=109, 205, 509, 570 |language=українська |archive-date=8 жовтня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20211008124156/http://resource.history.org.ua/item/0014239 }}</ref>.

У 2020 році територію та населені пункти Березівської сільської ради [[Житомирський район (1939—2020)|Житомирського району]] Житомирської області, відповідно до розпорядження [[Кабінет Міністрів України|Кабінету Міністрів України]] № 711-р від 12 червня 2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Житомирської області», включено до складу Березівської сільської територіальної громади Житомирського району Житомирської області<ref>{{cite web |title=Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Житомирської області |url=https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/711-2020-р#Text |website=zakon.rada.gov.ua|accessdate=3 жовтня 2021 |archive-date=9 січня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210109055623/https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/711-2020-р#Text }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/zhitomirskaja/1591 Погода в селі Богданівка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305084330/http://weather.in.ua/ua/zhitomirskaja/1591 |date=5 березня 2016 }}

{{Бібліоінформація}}
{{Березівська сільська громада (Житомирський район)}}

[[Категорія:Села Житомирської області]]

title: село Богданівка

Країна: Україна

Область: Житомирська область

Район: Житомирський район

Тер. громада: Березівська сільська громада

title: Основні дані

Густота населення: 72,58 осіб/км²

title: Географічні дані

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Богданівка

title: Мапа

Мапа: Богданівка у Вікісховищі


text:
# Might & Magic Heroes VII
Might & Magic Heroes VII — відеогра жанру покрокової стратегії, розроблена Limbic Entertainment і видана Ubisoft 29 вересня 2015 року. Є сьомою частиною в серії Heroes of Might and Magic.
Події гри розгортаються між MMH VI та HoMM V, показуючи історію різних фракцій, з яких герцог Іван повинен дізнатися як йому слід вчинити для порятунку імперії.

## Ігровий процес

### Основи
Подібно до попередніх ігор серії, в Might & Magic Heroes VII гравець керує героями, які у фентезійному світі подорожують, розбудовують міста, збирають армії та воюють з ворогами. Більшість дій відбувається на так званій карті пригод, місцевості, де зображені міста, джерела ресурсів, простори між ними та армії. Ігровий процес поділений на дні, за кожен герой може пройти певну відстань і звести одну споруди в місті, яким володіє. Коли минає 7 днів, починається новий тиждень, оновлюються можливості в деяких об'єктах на карті пригод і стають доступні нові війська для найму.

### Карта пригод
Карта поділена на зони, які контролюються замками і приносять ресурси від шахт і лісопилок, яких є сім видів (золото, дерево, руда, кристали, зоряне срібло, тіньова сталь, драконова сталь). На картах пригод в Might & Magic Heroes VII зʼявилися інтерактивні об'єкти. Так, періодично дається можливість ламати завали і мости, лагодити пошкоджені об'єкти, влаштовувати обвали.
Герой може самостійно ходити картою без військ, а війська — без героя у вигляді каравану.

### Герої
Герої водять з собою армії, захоплюють нові території, підбирають нічийні ресурси і виконують сюжетні завдання. Кожен герой має свої схильності і слоти для екіпіровки, куди поміщуються зброя, обладунки та магічні предмети. Кожен одягнений на героя предмет впливає на його самого і його армію. В боях чи за пожертвування знайдених скарбів герой отримує досвід, що піднімає рівень його розвитку. З кожним рівнем параметри персонажа зростають, а також дається одне очко вміння. В Might & Magic Heroes VII система умінь представлена колом, поділеним на сектори, відповідно до здібностей, таких як дипломатія чи різного роду магія. Сектори в свою чергу поділені за рівнем оволодіння здібностями. Опанування новою здібністю або відкриття наступного рівня в ній вимагає вільного очка умінь. Коли всі рівні вивчено, відкривається одна з трьох унікальних і особливо сильних можливостей.
На відміну від Might & Magic Heroes VI, в цій грі немає оцінки вчинків героя і притаманної йому династичної зброї.

### Бої
Битви відбуваються при зіткненні героя з ворогами і проходять на аренах з квадратною розміткою, де протиборчі сторони стають по різні боки. Бій триває впродовж кількох кроків, поки одна зі сторін не буде знищена чи не втече. За один крок почергово ходять всі загони, представлені однією істотою з показником реальної кількості істот в ньому. Гравець вказує військам куди переміщатися і кого та як атакувати. Також він може чаклувати, щоб підтримати свої війська або завдати шкоди ворожим, і застосовувати особливі вміння військ. Вигляд поля бою залежить від місцевості, де герой зіткнувся з ворогом. Всі війська отримують бонуси за атаки з флангів і тилу. Часом трапляються битви-засідки, де вороги нападають з двох сторін відразу. В боях стали доступні засоби підтримки, унікальні для кожної фракції, наприклад, намет першої допомоги. Нововведенням стали швидкі розрахунки кожної битви на вибір, коли комп'ютер одразу розраховує результати, а в разі програшу гравець може переграти бій в звичайному режимі.

### Міста
В містах можна наймати війська, купляти корисні речі, обмінювати ресурси, вивчати магію та наймати нових героїв. Розвиток міста відбувається шляхом зведення будівель, які дають щотижневий приріст якогось виду істот або ж спеціальні можливості. Одні споруди відкривають доступ до інших, проте існують взаємовиключні. Тобто, гравець повинен обрати яку саме звести, а інша стане недоступною в цьому місті. Скасувати вибір неможливо, а сама схема зв'язків між спорудами ускладнилася, порівняно з попередніми іграми. Екрани міст двовимірні та в більшості статичні, за винятком таких об'єктів як полум'я, вода чи потоки магії.
В Might & Magic Heroes VII неможливо перебудувати захоплене місто іншої фракції на місто своєї. Гравець може призначати героїв намісниками міст, що збільшує якісь парметри міста. Також є можливість засилати до ворожих міст диверсантів, котрі будуть зменшувати приріст певних істот чи грабувати навколишні шахти.

### Ігрові режими
- Кампанія: дозволяє зіграти в сюжету історію за участю різних фракцій на різних картах, поступово розкриваючи цілісну історію.
- Одиночна гра: гра за обраними параметрами (фракція, складність, колір гравця, ліміт часу, швидкість боїв тощо) на одній з доступних карт.
- Багатокористувацька гра: гра за обраними параметрами проти інших гравців онлайн, у режимі Hotseat або через LAN.
- Дуель: миттєва битва без подорожей і розвитку міст та героїв. Гравець лише обирає попередньо визначених героїв, склад армії, її колір та арену[4].

### Фракції
У кожної фракції є свій набір військ, заклять, тактик, та по 6 класів героїв, з яких 3 мають магічне спрямування і 3 — фізичне. Набираючи досвід в боях, герой отримує очки, які витрачає на розвиток умінь, що залежать від його фракції та класу. Всі уміння представлені у вигляді колеса, розбитого на 10 секцій, що мають 3 рівні. До максимального рівня можна розвинути тільки три секції. Війська поділяються на рівні: 3 базових, 3 — еліти, і 2 чемпіонів. Житла обох видів чемпіонів не можуть бути побудовані разом в одному і тому ж замку. Війська підтримки поділяються на облогові, атакуючі та лікувальні. В деяких фракцій той самий юніт підтримки поєднує кілька функцій.
У грі відсутні, на відміну від попередньої частини, система репутації крові/сліз та династичних реліквій, а всі кампанії (крім фінальної) доступні одразу ж після першого запуску гри. Фракції мають спеціалізацію за ресурсами. Так Твердиня більшою мірою використовує дерево, а Лісовий союз більше потребує зоряного срібла.
В головному меню міститься енциклопедія з інформацією про істот, героїв та історія всіх фракцій.
Притулок — фракція представлена Священною імперією Сокола, об'єднаною королем Ронаном Великим. Держава поділена на шість герцогств (Грифона, Вовка, Бика, Гончої, Єдинорога і Оленя) і велику кількість баронств. На час дії гри імператриця Мів і її діти були вбиті демонопоклонниками, що спричинило міжусобиці.
Війська Притулку володіють високим бойовим духом і захистом, а в бою покладаються на піхоту. В більшості використовують магію Світла, яка служить для підтримки військ.
Класи героїв: Поборник, Лицар, Паладин; Інквізитор, Священик, Сповідник.
Істоти: Арбалетник (Снапер), Лютий вовк (Срібношкурий вовк), Страж (Легіонер); Вершник (Кірасир), Вартовий (Юстиціар), Капелан (Абат); Ландскнехт (Майстер меча), Серафим (Небесний воїн).
Підтримка: Послушниця Ельрата, Баліста, Катапульта.
Академія — союз Срібних міст, заснований адептами пророка Сар-Ілама. Ці міста, розташовані в південних пустелях Таллана, населені магами, котрі проводять магічні експерименти і дослідження. Свого часу Академія створила орків і різноманітних чудовиськ, а також від магів відкололися некроманти.
Академія більше за інші фракції знається на магії та вміє конструювати магічні механізми.
Класи героїв: Маг-воїн, Алхімік, Шериф; Бойовий маг, Чарівник, Чародій.
Істоти: Кабір (Кабір-майстер), Горгулья (Обсидіанова горгулья), Голем (Пісковиковий голем); Джин (Джин-медіум), Ракшас (Ракшас-раджа), Учень (Послідовник); Таємничий орел (Симург), Колос (Титан).
Підтримка: Намет зцілення, Піраміда, Велика піраміда.
Некрополіс — маги з дому Етерна, яких палий ангел Белкет навчив забороненій некромантії, опанували магією, яка піднімає мертвих. Некроманти з часом стали поклонятися Богині-павуку, богині смерті, а Белкет відвернувся від них. Вцілілі після війн з рештою магів, некроманти осіли в західній частині Ерешу зі столицею в місті Нар-Ереш, плануючи помсту.
Некроманти вміють піднімати мерців у вигляді рухомих скелетів і привидів. Їхні війська повільні та незграбні, проте чисельні.
Класи героїв: Ебеновий лицар, Лицар смерті, Кістяний страж; Некромант, Бальзамувальник, Архон.
Істоти: Скелет (Скелет-гопліт), Привид (Баньші), Ебеновий павук (Павук смерті); Вампір (Лорд вампірів), Ліч (Архіліч), Ламасу (Чумий ламасу); Темний вершник (Темний жнець), Кістяний дракон (Примарний дракон).
Підтримка: Павук-плювальник, Намтару.
Твердиня — кочові племена орків та інших істот, створених магами спочатку для війни, а потім обернених на рабів. Зрештою орки повстали і проголосили себе вільним народом. Непокірні племена не поклоняються жодним богам, вірячи тільки в Батька-Небо і Матір-Землю.
Племена мають високий бойовий дух, а їхні війська, хоч мало захищені, дуже рухливі. Вони використовують особливу магію Крові поряд із заклинаннями шаманів.
Класи героїв: Зачинатель війни, Варвар, Отаман; Прикликач бурі, Шаман, Формувач землі.
Істоти: Громила (Руйнівник), Гарпія (Фурія), Гнолл (Гнолл-мисливець); Кентавр (Кентавр-мародер), Піщана віверна (Отруйна віверна), Вершник на василіску (Пікінер на василіску); Циклоп (Розлютований циклоп), Бегемот (Древній бегемот).
Підтримка: Приборканий циклоп, Сноходець.
Лісовий союз — ельфи та інші лісові істоти під правлінням короля Аларона утворюють Лісовий союз. Раніше через свавілля короля Арніеля від Союзу відділилися прибічники королеви Туїдхани, що пішли під землю і заснували Лігу тіней. Ельфи поклоняються дракону Землі Сіланні, тому захищають все живе.
В бою покладаються на швидкість і стрільців.
Класи героїв: Месник, Рейнджер, Доглядач; Сіятель шипів, Містик, Співець зірок.
Істоти: Мисливець (Мисливець-майстер), Дріада (Дріада дуба), Піксі (Фея); Друїд (Старший друїд), Місячний олень (Сонячний олень), Танцівник з лезами (Майстер лез); Зелений дракон (Смарагдовий дракон), Ент (Древній ент).
Підтримка: Великий елементал Землі, Баліста, Матір ентів.
Підземелля — коли верховний король Арніель вирішив узурпувати владу місцевих ельфійських королів і зробити свій титул спадкоємним, королева Туїдхана проголосила своє королівство — Тарлад — незалежним від верховного короля. В пошуках союзників королева звернулася до Безликих. За свою допомогу поставили вимогу надалі служити Малассі, дракону Темряви. З цієї причини послідовники Туїдхани стали називатися Темними ельфами. Разом з безликими вони вирушивли в підземелля, де стикнулися з гномами та обʼєдналися, утворивши державу Ігг-Шайл або ж Лігу тіней.
Підземелля покладається на хитрощі та приховування. Темні ельфи є майстерними шпигунами і маніпуляторами.
Класи героїв: Тіньовий поборник, Темне лезо, Спритник; Темний пророк, Чаклун, Ткач тіней.
Істоти: Ассасин (Тінь), Троглодит (Хтонічний троглодит), Переслідувач (Слідопит); Мінотавр (Мінотавр-страж), Мандрівник (Бездушний), Медуза (Медуза-чаклунка); Печерна гідра (Темна гідра), Тіньовий дракон (Чорний дракон).
Підтримка: Тіньовий спостерігач, Безликий.

## Сюжет
Дія гри розгортається в часовому проміжку між Heroes VI і Heroes V. Через десять років після вбивства імператриці Мів Імперію Сокола роздирають міжусобиці. Втомлений війною Іван отримує від найсильнішого герцога Шеймуса пропозицію одружитися зі своєю дочкою та стати ерцгерцогом. Тіньова рада різних народів Ашану розцінює це як поразку і радить не слухати Шеймуса, адже потім він збере сили і піде війною на Івана. Ангел Муразель висуває ідею, щоб кожен із членів Тіньової ради розповів історію про героїв свого народу і переконав цим Івана битися до кінця. Той згоджується, але за умови, що розказані історії матимуть щасливий фінал.

### Кампанії
Прикрощі, призначені долею
Кампанія Лісового союзу, оповідач  — Ласір. В Часи легенд ельф води Шалдан в морській подорожі потрапив у шторм і опинився на невідомих берегах. Він розшукує спосіб вижити в цих землях і знайти інших ельфів.
Лють і гординя
Кампанія Твердині, оповідач  — Кенте. В 422 році вождь Дженго збирається напасти на місто магів Аль-Бетіль. Його помічниця Імані бажає визволити створених магами звіролюдей і укласти з цими істотами союз.
Розгнуздане зухвальство
Кампанія Притулку, оповідач  — Муразель. В 469 році Томас, син герцога Вовка, покинув дім, не бажаючи служити імператору. В подорожах він опиняється втягнутим у конфлікт з рештами герцогств.
Історія про мага і його джина
Кампанія Академії, оповідач  — Таніс. В 476 році Сьомого дракона в Семи містах орки повстають проти своїх творців. Амбітна Фахада замислює скористатися цим для своїх планів.
Неосягненна велич
Кампанія Підземелля, оповідач  — Йорген. Після укладення Сутінкового пакту затяжна війна між безликими та ангелами припинилася. Проте в 575 році безликий Еребус зібрав героїв з числа Темних ельфів та намірився підбурити народи Ашану до нової війни.
Щось невідворотне
Кампанія Некрополісу, оповідач — Анастасія. В 770 році в Семи містах вводиться заборона на некромантію. На некромантів починаються гоніння і врешті його противники добираються до головного міста некромантів — Аль-Бетіль. Але некромант Анастасія рятується з міста.
Сирець майбутніх спогадів
Кампанія, в якій Іван робить свій вибір. Для її відкриття слід завершити принаймні дві інші.

## Розробка
Гру було анонсовано 13 серпня 2014 року на міжнародній виставці електронних розваг Gamescom, на якій демонструвався трейлер майбутньої гри. Розробкою зайнялася німецька студія Limbic Entertainment. Незадовго було запущено офіційний вебсайт, на якому зареєстровані користувачі могли коментувати процес розробки і впливати на нього голосуваннями. Початково пропонувалося чотири фракції (Притулок, Академія Чаклунства, Твердиня, Некрополіс), а п'яту мало визначити голосування. Між Північними кланами і Лісовим союзом більшість голосів випала на останню. Додаткове голосування визначило набір істот цієї фракції. Наступним відбулося голосування за шосту фракцію, де з-поміж Інферно та Підземелля користувачі віддали перевагу Підземеллю. Деякі істоти з Інферно в підсумку стали нейтральними істотами, яких можна зустріти на карті пригод.
У квітня 2015 розробники анонсували підготовку до бета-версії гри. 4 травня 2015 відкрився запис на бета-тестування, що почався 3 червня. Доступ надавався тим, хто оформив попереднє замовлення гри. До 17 червня 2015 тривало тестування, пропонована версія надавала Притулок і Академію та дві карти.
Про продовження бета-тестування стало відомо 5 серпня. Воно продовжилося з 26 серпня по 7 вересня і так само було доступне тільки для тих, хто оформив попереднє замовлення. Впродовж розробки періодично публікувалися матеріали про оновлення, ігровий процес і світ гри. Датою випуску кінцевої версії було анонсовано 29 вересня 2015 року.

## Доповнення
- Trial by fire — випущене 4 серпня 2016, додає фракцію Фортеця, представлену гномами, і кампанію за них. Також надає нових істот, артефакти і карти[18].

## Оцінки і відгуки
| Агрегатор    | Оцінка |
| ------------ | ------ |
| GameRankings | 64%    |
| Metacritic   | 66/100 |

| Видання | Оцінка |
| ------- | ------ |
| IGN     | 6.4/10 |

Незадовго після виходу гра зібрала посередні оцінки критиків і гравців. На агрегаторі GameRankings середня оцінка склала 64 %, а на Metacritic — 66 балів зі 100.
Оглядачі з IGN оцінили гру у 6,4 з 10, написавши у вердикті: «В Might and Magic Heroes 7 дуже мало нового і це добре, позаяк вона прийшла до класичного стилю тактичних рольових подорожей та битв, і меню, яке робить управління ресурсами простим, зрозумілим, дає героям неспішно мандрувати без частих повернень […] Might and Magic Heroes 7 вірне, проте забаґовне продовження, яке відкопало дуже старий стиль ПК-гри.»
Російський ресурс 3DNews дав 7 балів, позитивно відгукнувшись про класичний для серії ігровий процес, але розкритикував громіздкий інтерфейс, посереднє графічне й звукове оформлення та численні баґи.
Ігроманія описала Might & Magic Heroes VII як мішанину з попередніх ігор серії, яка не має власного образу: «Сьомі „Герої“ — це безлад. У них немає свого вигляду (лише насмикані з різних ігор моделі і музика), немає стрижня (лише боязкі спроби зробити „як раніше“), немає нічого по-справжньому особливого».

title: Might & Magic Heroes VII

wikitext:
{{Відеогра
 | назва               = Might & Magic Heroes VII
 | зображення          = M&M Heroes VII box.jpg
 | розмір              = 250px
 | логотип             =
 | розробник           = [[Limbic Entertainment]]
 | видавець            = [[Ubisoft]]
 | поширювач           =
 | локалізатор         =
 | дизайнер            =
 | дата випуску        = 29 вересня 2015
 | жанр                = [[покрокова стратегія]]
 | платформа           = {{vgpl|Windows}}
 | роздільна здатність =
 | рушій               = [[Unreal Engine 3]]
 | режим               = однокористувацький, багатокористувацький
 | версія              = 31895
 | рейтинг             = [[PEGI]]: 16+
 | носій               = [[цифрова дистрибуція]], [[DVD]]
 | керування           = миша і клавіатура
 | серія               = [[Heroes of Might and Magic]]
 | попередня гра       = [[Might & Magic: Heroes VI]]
 | наступна гра        =
 | ліцензія            =
 | українська          =
 | сайт                =
}}
'''Might & Magic Heroes VII''' — відеогра жанру [[Покрокова стратегія|покрокової стратегії]], розроблена [[Limbic Entertainment]] і видана [[Ubisoft]] 29 вересня 2015 року. Є сьомою частиною в серії [[Heroes of Might and Magic]].

Події гри розгортаються між [[Might & Magic: Heroes VI|MMH VI]] та [[Heroes of Might and Magic V|HoMM V]], показуючи історію різних фракцій, з яких герцог Іван повинен дізнатися як йому слід вчинити для порятунку імперії.

== Ігровий процес ==
[[Файл:Might & Magic Heroes VII gameplay.png|ліворуч|міні|300x300пкс|Герой знайшов ресурси на карті пригод недалеко від ворожої армії]]

=== Основи ===
Подібно до попередніх ігор серії, в Might & Magic Heroes VII гравець керує героями, які у фентезійному світі подорожують, розбудовують міста, збирають армії та воюють з ворогами. Більшість дій відбувається на так званій карті пригод, місцевості, де зображені міста, джерела ресурсів, простори між ними та армії. Ігровий процес поділений на дні, за кожен герой може пройти певну відстань і звести одну споруди в місті, яким володіє. Коли минає 7 днів, починається новий тиждень, оновлюються можливості в деяких об'єктах на карті пригод і стають доступні нові війська для найму.

=== Карта пригод ===
Карта поділена на зони, які контролюються замками і приносять ресурси від шахт і лісопилок, яких є сім видів (золото, дерево, руда, кристали, зоряне срібло, тіньова сталь, драконова сталь<ref>{{Cite web|title = The resources in He {{!}} Might & Magic® Heroes 7 {{!}} Ubisoft Official|url = https://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/the-resources-in-heroes-vii|website = mmh7.ubi.com|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 4 жовтня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20151004121544/https://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/the-resources-in-heroes-vii}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151004121544/https://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/the-resources-in-heroes-vii |date=2015-10-04 }}</ref>). На картах пригод в Might & Magic Heroes VII зʼявилися інтерактивні об'єкти. Так, періодично дається можливість ламати завали і мости, лагодити пошкоджені об'єкти, влаштовувати обвали.

Герой може самостійно ходити картою без військ, а війська — без героя у вигляді каравану<ref name=":0">{{Cite web|title = Чего ждать от Might & Magic: Heroes VII|url = http://kanobu.ru/articles/chego-zhdat-ot-might-and-magic-heroes-vii-369195/|accessdate = 2015-10-03|archive-date = 4 жовтня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20151004133844/http://kanobu.ru/articles/chego-zhdat-ot-might-and-magic-heroes-vii-369195/}}</ref>.

=== Герої ===
Герої водять з собою армії, захоплюють нові території, підбирають нічийні ресурси і виконують сюжетні завдання. Кожен герой має свої схильності і слоти для екіпіровки, куди поміщуються зброя, обладунки та магічні предмети. Кожен одягнений на героя предмет впливає на його самого і його армію. В боях чи за пожертвування знайдених скарбів герой отримує досвід, що піднімає рівень його розвитку. З кожним рівнем параметри персонажа зростають, а також дається одне очко вміння. В Might & Magic Heroes VII система умінь представлена колом, поділеним на сектори, відповідно до здібностей, таких як дипломатія чи різного роду магія. Сектори в свою чергу поділені за рівнем оволодіння здібностями. Опанування новою здібністю або відкриття наступного рівня в ній вимагає вільного очка умінь. Коли всі рівні вивчено, відкривається одна з трьох унікальних і особливо сильних можливостей.

На відміну від Might & Magic Heroes VI, в цій грі немає оцінки вчинків героя і притаманної йому династичної зброї.

=== Бої ===
Битви відбуваються при зіткненні героя з ворогами і проходять на аренах з квадратною розміткою, де протиборчі сторони стають по різні боки. Бій триває впродовж кількох кроків, поки одна зі сторін не буде знищена чи не втече. За один крок почергово ходять всі загони, представлені однією істотою з показником реальної кількості істот в ньому. Гравець вказує військам куди переміщатися і кого та як атакувати. Також він може чаклувати, щоб підтримати свої війська або завдати шкоди ворожим, і застосовувати особливі вміння військ. Вигляд поля бою залежить від місцевості, де герой зіткнувся з ворогом. Всі війська отримують бонуси за атаки з флангів і тилу. Часом трапляються битви-засідки, де вороги нападають з двох сторін відразу. В боях стали доступні засоби підтримки, унікальні для кожної фракції, наприклад, намет першої допомоги. Нововведенням стали швидкі розрахунки кожної битви на вибір, коли комп'ютер одразу розраховує результати, а в разі програшу гравець може переграти бій в звичайному режимі<ref name=":0" />.

=== Міста ===
В містах можна наймати війська, купляти корисні речі, обмінювати ресурси, вивчати магію та наймати нових героїв. Розвиток міста відбувається шляхом зведення будівель, які дають щотижневий приріст якогось виду істот або ж спеціальні можливості. Одні споруди відкривають доступ до інших, проте існують взаємовиключні. Тобто, гравець повинен обрати яку саме звести, а інша стане недоступною в цьому місті. Скасувати вибір неможливо, а сама схема зв'язків між спорудами ускладнилася, порівняно з попередніми іграми. Екрани міст двовимірні та в більшості статичні, за винятком таких об'єктів як полум'я, вода чи потоки магії.

В Might & Magic Heroes VII неможливо перебудувати захоплене місто іншої фракції на місто своєї. Гравець може призначати героїв намісниками міст, що збільшує якісь парметри міста. Також є можливість засилати до ворожих міст диверсантів, котрі будуть зменшувати приріст певних істот чи грабувати навколишні шахти<ref name=":0" />.

=== Ігрові режими ===
* '''Кампанія:''' дозволяє зіграти в сюжету історію за участю різних фракцій на різних картах, поступово розкриваючи цілісну історію.
* '''Одиночна гра:''' гра за обраними параметрами (фракція, складність, колір гравця, ліміт часу, швидкість боїв тощо) на одній з доступних карт.
* '''Багатокористувацька гра:''' гра за обраними параметрами проти інших гравців онлайн, у режимі Hotseat або через LAN.
* '''Дуель:''' миттєва битва без подорожей і розвитку міст та героїв. Гравець лише обирає попередньо визначених героїв, склад армії, її колір та арену<ref>{{Cite web|title = Beta|url = https://mmh7.ubi.com/en/game|website = mmh7.ubi.com|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 13 вересня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20150913013546/http://mmh7.ubi.com/en/game}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150913013546/http://mmh7.ubi.com/en/game |date=2015-09-13 }}</ref>.

=== Фракції ===
У кожної фракції є свій набір військ, заклять, тактик, та по 6 класів героїв, з яких 3 мають магічне спрямування і 3 — фізичне. Набираючи досвід в боях, герой отримує очки, які витрачає на розвиток умінь, що залежать від його фракції та класу. Всі уміння представлені у вигляді колеса, розбитого на 10 секцій, що мають 3 рівні. До максимального рівня можна розвинути тільки три секції. Війська поділяються на рівні: 3 базових, 3 — еліти, і 2 чемпіонів. Житла обох видів чемпіонів не можуть бути побудовані разом в одному і тому ж замку. Війська підтримки поділяються на облогові, атакуючі та лікувальні. В деяких фракцій той самий юніт підтримки поєднує кілька функцій<ref>{{Cite web|title = Might & Magic: Heroes VII — настоящее наследие. Из первых рук|url = http://www.3dnews.ru/911555|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 18 вересня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20150918212931/http://www.3dnews.ru/911555}}</ref>.

У грі відсутні, на відміну від попередньої частини, система репутації крові/сліз та династичних реліквій, а всі кампанії (крім фінальної) доступні одразу ж після першого запуску гри. Фракції мають спеціалізацію за ресурсами. Так Твердиня більшою мірою використовує дерево, а Лісовий союз більше потребує зоряного срібла.

В головному меню міститься енциклопедія з інформацією про істот, героїв та історія всіх фракцій.

'''Притулок''' — фракція представлена Священною імперією Сокола, об'єднаною королем Ронаном Великим. Держава поділена на шість герцогств (Грифона, Вовка, Бика, Гончої, Єдинорога і Оленя) і велику кількість баронств. На час дії гри імператриця Мів і її діти були вбиті демонопоклонниками, що спричинило міжусобиці.

Війська Притулку володіють високим бойовим духом і захистом, а в бою покладаються на піхоту. В більшості використовують магію Світла, яка служить для підтримки військ.

''Класи героїв: Поборник, Лицар, Паладин; Інквізитор, Священик, Сповідник.''

''Істоти: Арбалетник (Снапер), Лютий вовк (Срібношкурий вовк), Страж (Легіонер); Вершник (Кірасир), Вартовий (Юстиціар), [[Капелан]] ([[Абат]]); [[Ландскнехт]] (Майстер меча), Серафим (Небесний воїн).''

''Підтримка: Послушниця Ельрата, Баліста, Катапульта<ref>{{Cite web|title = Haven {{!}} Might & Magic® Heroes 7|url = https://mmh7.ubi.com/en/factions/haven|website = mmh7.ubi.com|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 11 вересня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20150911001805/https://mmh7.ubi.com/en/factions/haven}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150911001805/https://mmh7.ubi.com/en/factions/haven |date=2015-09-11 }}</ref>.''

'''Академія''' — союз Срібних міст, заснований адептами пророка Сар-Ілама. Ці міста, розташовані в південних пустелях Таллана, населені магами, котрі проводять магічні експерименти і дослідження. Свого часу Академія створила орків і різноманітних чудовиськ, а також від магів відкололися некроманти.

Академія більше за інші фракції знається на магії та вміє конструювати магічні механізми.

''Класи героїв: Маг-воїн, Алхімік, Шериф; Бойовий маг, Чарівник, Чародій.''

''Істоти: [[Кабіри|Кабір]] (Кабір-майстер), [[Ґаргулья|Горгулья]] (Обсидіанова горгулья), [[Ґолем|Голем]] ([[Пісковик]]овий голем); [[Джин (іслам)|Джин]] (Джин-медіум), [[Ракшаси|Ракшас]] (Ракшас-раджа), Учень (Послідовник); Таємничий орел ([[Сімург|Симург]]), Колос (Титан).''

''Підтримка: Намет зцілення, Піраміда, Велика піраміда<ref>{{Cite web|title = Academy {{!}} Might & Magic® Heroes 7|url = https://mmh7.ubi.com/en/factions/academy|website = mmh7.ubi.com|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 28 вересня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20150928044955/http://mmh7.ubi.com/en/factions/academy}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150928044955/http://mmh7.ubi.com/en/factions/academy |date=2015-09-28 }}</ref>.''

'''Некрополіс''' — маги з дому Етерна, яких палий ангел Белкет навчив забороненій некромантії, опанували магією, яка піднімає мертвих. Некроманти з часом стали поклонятися Богині-павуку, богині смерті, а Белкет відвернувся від них. Вцілілі після війн з рештою магів, некроманти осіли в західній частині Ерешу зі столицею в місті Нар-Ереш, плануючи помсту.

Некроманти вміють піднімати мерців у вигляді рухомих скелетів і привидів. Їхні війська повільні та незграбні, проте чисельні.

''Класи героїв: Ебеновий лицар, Лицар смерті, Кістяний страж; Некромант, Бальзамувальник, Архон.''

''Істоти: Скелет (Скелет-[[Гопліти|гопліт]]), Привид (Баньші), [[Ебенове дерево|Ебеновий]] павук (Павук смерті); [[Вампір]] (Лорд вампірів), [[Ліч (нежить)|Ліч]] (Архіліч), [[Ламасу]] (Чумий ламасу); Темний вершник (Темний жнець), Кістяний дракон (Примарний дракон).''

''Підтримка: Павук-плювальник, Намтару<ref>{{Cite web|title = Necropolis {{!}} Might & Magic® Heroes 7|url = https://mmh7.ubi.com/en/factions/necropolis|website = mmh7.ubi.com|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 11 вересня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20150911001819/https://mmh7.ubi.com/en/factions/necropolis}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150911001819/https://mmh7.ubi.com/en/factions/necropolis |date=2015-09-11 }}</ref>.''

'''Твердиня''' — кочові племена орків та інших істот, створених магами спочатку для війни, а потім обернених на рабів. Зрештою орки повстали і проголосили себе вільним народом. Непокірні племена не поклоняються жодним богам, вірячи тільки в Батька-Небо і Матір-Землю.

Племена мають високий бойовий дух, а їхні війська, хоч мало захищені, дуже рухливі. Вони використовують особливу магію Крові поряд із заклинаннями шаманів.

''Класи героїв: Зачинатель війни, Варвар, Отаман; Прикликач бурі, Шаман, Формувач землі.''

''Істоти: Громила (Руйнівник), Гарпія (Фурія), [[Гнолл]] (Гнолл-мисливець); Кентавр (Кентавр-мародер), Піщана [[Виверн|віверна]] (Отруйна віверна), Вершник на [[Василіск|василіску]] (Пікінер на василіску); Циклоп (Розлютований циклоп), Бегемот (Древній бегемот).''

''Підтримка: Приборканий циклоп, Сноходець<ref>{{Cite web|title = Stronghold {{!}} Might & Magic® Heroes 7|url = https://mmh7.ubi.com/en/factions/stronghold|website = mmh7.ubi.com|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 28 вересня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20150928050714/http://mmh7.ubi.com/en/factions/stronghold}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150928050714/http://mmh7.ubi.com/en/factions/stronghold |date=2015-09-28 }}</ref>.''

'''Лісовий союз''' — ельфи та інші лісові істоти під правлінням короля Аларона утворюють Лісовий союз. Раніше через свавілля короля Арніеля від Союзу відділилися прибічники королеви Туїдхани, що пішли під землю і заснували Лігу тіней. Ельфи поклоняються дракону Землі Сіланні, тому захищають все живе.

В бою покладаються на швидкість і стрільців.

''Класи героїв: Месник, Рейнджер, Доглядач; Сіятель шипів, Містик, Співець зірок.''

''Істоти: Мисливець (Мисливець-майстер), [[Дріади|Дріада]] (Дріада дуба), [[Піксі]] (Фея); [[Друїди|Друїд]] (Старший друїд), Місячний олень (Сонячний олень), Танцівник з лезами (Майстер лез); Зелений дракон (Смарагдовий дракон), Ент (Древній ент).''

''Підтримка: Великий елементал Землі, Баліста, Матір ентів<ref>{{Cite web|title = Sylvan {{!}} Might & Magic® Heroes 7|url = https://mmh7.ubi.com/en/factions/sylvan|website = mmh7.ubi.com|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 11 вересня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20150911001812/https://mmh7.ubi.com/en/factions/sylvan}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150911001812/https://mmh7.ubi.com/en/factions/sylvan |date=2015-09-11 }}</ref>.''

'''Підземелля''' — коли верховний король Арніель вирішив узурпувати владу місцевих ельфійських королів і зробити свій титул спадкоємним, королева Туїдхана проголосила своє королівство — Тарлад — незалежним від верховного короля. В пошуках союзників королева звернулася до Безликих. За свою допомогу поставили вимогу надалі служити Малассі, дракону Темряви. З цієї причини послідовники Туїдхани стали називатися Темними ельфами. Разом з безликими вони вирушивли в підземелля, де стикнулися з гномами та обʼєдналися, утворивши державу Ігг-Шайл або ж Лігу тіней.

Підземелля покладається на хитрощі та приховування. Темні ельфи є майстерними шпигунами і маніпуляторами.

''Класи героїв: Тіньовий поборник, Темне лезо, Спритник; Темний пророк, Чаклун, Ткач тіней.''

''Істоти: Ассасин (Тінь), Троглодит (Хтонічний троглодит), Переслідувач (Слідопит); [[Мінотавр]] (Мінотавр-страж), Мандрівник (Бездушний), Медуза (Медуза-чаклунка); Печерна гідра (Темна гідра), Тіньовий дракон (Чорний дракон).''

''Підтримка: Тіньовий спостерігач, Безликий<ref>{{Cite web|title = Dungeon {{!}} Might & Magic® Heroes 7|url = https://mmh7.ubi.com/en/factions/dungeon|website = mmh7.ubi.com|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 27 вересня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20150927025933/https://mmh7.ubi.com/en/factions/dungeon}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150927025933/https://mmh7.ubi.com/en/factions/dungeon |date=2015-09-27 }}</ref>.''

== Сюжет ==

Дія гри розгортається в часовому проміжку між Heroes VI і Heroes V. Через десять років після вбивства імператриці Мів Імперію Сокола роздирають міжусобиці. Втомлений війною Іван отримує від найсильнішого герцога Шеймуса пропозицію одружитися зі своєю дочкою та стати ерцгерцогом. Тіньова рада різних народів Ашану розцінює це як поразку і радить не слухати Шеймуса, адже потім він збере сили і піде війною на Івана. Ангел Муразель висуває ідею, щоб кожен із членів Тіньової ради розповів історію про героїв свого народу і переконав цим Івана битися до кінця. Той згоджується, але за умови, що розказані історії матимуть щасливий фінал.

=== Кампанії ===
'''Прикрощі, призначені долею'''

Кампанія Лісового союзу, оповідач  — Ласір. В Часи легенд ельф води Шалдан в морській подорожі потрапив у шторм і опинився на невідомих берегах. Він розшукує спосіб вижити в цих землях і знайти інших ельфів.

'''Лють і гординя'''

Кампанія Твердині, оповідач  — Кенте. В 422 році вождь Дженго збирається напасти на місто магів Аль-Бетіль. Його помічниця Імані бажає визволити створених магами звіролюдей і укласти з цими істотами союз.

'''Розгнуздане зухвальство'''

Кампанія Притулку, оповідач  — Муразель. В 469 році Томас, син герцога Вовка, покинув дім, не бажаючи служити імператору. В подорожах він опиняється втягнутим у конфлікт з рештами герцогств.

'''Історія про мага і його джина'''

Кампанія Академії, оповідач  — Таніс. В 476 році Сьомого дракона в Семи містах орки повстають проти своїх творців. Амбітна Фахада замислює скористатися цим для своїх планів.

'''Неосягненна велич'''

Кампанія Підземелля, оповідач  — Йорген. Після укладення Сутінкового пакту затяжна війна між безликими та ангелами припинилася. Проте в 575 році безликий Еребус зібрав героїв з числа Темних ельфів та намірився підбурити народи Ашану до нової війни.

'''Щось невідворотне'''

Кампанія Некрополісу, оповідач — Анастасія. В 770 році в Семи містах вводиться заборона на некромантію. На некромантів починаються гоніння і врешті його противники добираються до головного міста некромантів — Аль-Бетіль. Але некромант Анастасія рятується з міста.

'''Сирець майбутніх спогадів'''

Кампанія, в якій Іван робить свій вибір. Для її відкриття слід завершити принаймні дві інші.

== Розробка ==
Гру було анонсовано 13 серпня 2014 року на міжнародній виставці електронних розваг [[Gamescom]], на якій демонструвався трейлер майбутньої гри. Розробкою зайнялася німецька студія [[Limbic Entertainment]]. Незадовго було запущено офіційний вебсайт, на якому зареєстровані користувачі могли коментувати процес розробки і впливати на нього голосуваннями. Початково пропонувалося чотири фракції (Притулок, Академія Чаклунства, Твердиня, Некрополіс), а п'яту мало визначити голосування. Між Північними кланами і Лісовим союзом більшість голосів випала на останню<ref>{{Cite web|title = Sylvan vs. Fortress {{!}} Might & Magic® Heroes 7 {{!}} Ubisoft Official|url = https://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/sylvan-vs-fortress-you-choose|website = mmh7.ubi.com|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 10 жовтня 2014|archive-url = https://web.archive.org/web/20141010005450/http://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/sylvan-vs-fortress-you-choose}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141010005450/http://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/sylvan-vs-fortress-you-choose |date=2014-10-10 }}</ref>. Додаткове голосування визначило набір істот цієї фракції<ref>{{Cite web|title = Vote for the Sylv {{!}} Might & Magic® Heroes 7 {{!}} Офиц. сайт Ubisoft|url = https://mmh7.ubi.com/ru/blog/post/view/vote-for-the-sylvan-line-up|website = mmh7.ubi.com|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 25 вересня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20150925123522/https://mmh7.ubi.com/ru/blog/post/view/vote-for-the-sylvan-line-up}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150925123522/https://mmh7.ubi.com/ru/blog/post/view/vote-for-the-sylvan-line-up |date=2015-09-25 }}</ref>. Наступним відбулося голосування за шосту фракцію, де з-поміж Інферно та Підземелля користувачі віддали перевагу Підземеллю<ref>{{Cite web|title = Dungeon vs. Infer {{!}} Might & Magic® Heroes 7 {{!}} Офиц. сайт Ubisoft|url = https://mmh7.ubi.com/ru/blog/post/view/dungeon-vs-inferno-you-choose|website = mmh7.ubi.com|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 29 червня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20150629220909/https://mmh7.ubi.com/ru/blog/post/view/dungeon-vs-inferno-you-choose}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150629220909/https://mmh7.ubi.com/ru/blog/post/view/dungeon-vs-inferno-you-choose |date=2015-06-29 }}</ref>. Деякі істоти з Інферно в підсумку стали нейтральними істотами, яких можна зустріти на карті пригод<ref>{{Cite web|title = Here Be Neutrals {{!}} Might & Magic® Heroes 7 {{!}} Ubisoft Official|url = https://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/here-be-neutrals|website = mmh7.ubi.com|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 25 вересня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20150925123124/https://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/here-be-neutrals}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150925123124/https://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/here-be-neutrals |date=2015-09-25 }}</ref>.

У квітня 2015 розробники анонсували підготовку до бета-версії гри. 4 травня 2015 відкрився запис на бета-тестування, що почався 3 червня. Доступ надавався тим, хто оформив попереднє замовлення гри. До 17 червня 2015 тривало тестування, пропонована версія надавала Притулок і Академію та дві карти<ref>{{Cite web|title = Beta - Update avail {{!}} Might & Magic® Heroes 7 {{!}} Ubisoft Official|url = https://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/beta-update-available|website = mmh7.ubi.com|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 31 серпня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20150831081638/http://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/beta-update-available}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150831081638/http://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/beta-update-available |date=2015-08-31 }}</ref>.

Про продовження бета-тестування стало відомо 5 серпня. Воно продовжилося з 26 серпня по 7 вересня і так само було доступне тільки для тих, хто оформив попереднє замовлення. Впродовж розробки періодично публікувалися матеріали про оновлення, ігровий процес і світ гри. Датою випуску кінцевої версії було анонсовано 29 вересня 2015 року<ref>{{Cite web|title = MMH7 available on S {{!}} Might & Magic® Heroes 7 {{!}} Ubisoft Official|url = https://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/mmh7-available-on-september-29th|website = mmh7.ubi.com|accessdate = 2015-09-12|archive-date = 2 жовтня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20151002160120/https://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/mmh7-available-on-september-29th}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151002160120/https://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/mmh7-available-on-september-29th |date=2015-10-02 }}</ref>.

== Доповнення ==
* '''Trial by fire''' — випущене 4 серпня 2016, додає фракцію Фортеця, представлену гномами, і кампанію за них. Також надає нових істот, артефакти і карти<ref>{{Cite web|url=https://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/might-magic-heroes-vii-trial-by-fire-now-available|title=Might & Magic Heroe {{!}} Might & Magic® Heroes 7 {{!}} Ubisoft Official|website=mmh7.ubi.com|accessdate=2016-11-03|archive-date=4 листопада 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161104015823/https://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/might-magic-heroes-vii-trial-by-fire-now-available}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161104015823/https://mmh7.ubi.com/en/blog/post/view/might-magic-heroes-vii-trial-by-fire-now-available |date=2016-11-04 }}</ref>.

== Оцінки і відгуки ==
{{VG Reviews
|1UP =
|Atrip =
|AdvGamers =
|Allgame =
|CVG =
|Edge =
|EGM =
|EuroG =
|Fam =
|G4 =
|GameFan =
|GamePro =
|GRadar =
|GameRev =
|GI =
|GMaster =
|GSpot =
|GSpy =
|GT =
|GameZone =
|GB =
|IGN =6.4/10
|MaxPC =
|MobyGames =
|N64 =
|NP =
|NWR =
|ONM =
|OXM =
|OXMUK =
|PCGUK =
|PCGUS =
|PCPP =
|PCZone =
|Play =
|OPM =
|OPMUK =
|OPMAU =
|PSM =
|PSM3 =
|TX =
|TDT =
|TG =
|XPlay =
|XA =
|IM =

|GN =
|GP =
|PUA =
|SHP =
|DPK =
|OG =

|MC =66/100
|GR =64%
}}

Незадовго після виходу гра зібрала посередні оцінки критиків і гравців. На агрегаторі [[GameRankings]] середня оцінка склала 64 %<ref>{{Cite web|title = Might & Magic Heroes VII for PC - GameRankings|url = http://www.gamerankings.com/pc/828954-might-and-magic-heroes-vii/index.html|website = www.gamerankings.com|accessdate = 2015-10-04|archive-date = 1 жовтня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20151001161450/http://www.gamerankings.com/pc/828954-might-and-magic-heroes-vii/index.html}}</ref>, а на [[Metacritic]] — 66 балів зі 100<ref>{{Cite web|title = Might & Magic Heroes VII|url = http://www.metacritic.com/game/pc/might-magic-heroes-vii|website = Metacritic|accessdate = 2015-10-04|archive-date = 4 жовтня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20151004111403/http://www.metacritic.com/game/pc/might-magic-heroes-vii}}</ref>.

Оглядачі з [[IGN]] оцінили гру у 6,4 з 10, написавши у вердикті: «В Might and Magic Heroes 7 дуже мало нового і це добре, позаяк вона прийшла до класичного стилю тактичних рольових подорожей та битв, і меню, яке робить управління ресурсами простим, зрозумілим, дає героям неспішно мандрувати без частих повернень […] Might and Magic Heroes 7 вірне, проте забаґовне продовження, яке відкопало дуже старий стиль ПК-гри.»<ref>{{Cite web|title = Might & Magic Heroes 7 Review - IGN|url = http://www.ign.com/articles/2015/10/02/might-magic-heroes-7-review|accessdate = 2015-10-04|archive-date = 4 жовтня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20151004181423/http://www.ign.com/articles/2015/10/02/might-magic-heroes-7-review}}</ref>

Російський ресурс [[3DNews]] дав 7 балів, позитивно відгукнувшись про класичний для серії ігровий процес, але розкритикував громіздкий інтерфейс, посереднє графічне й звукове оформлення та численні баґи<ref>{{Cite web|title = Might & Magic: Heroes VII — совет семерых. Рецензия|url = http://www.3dnews.ru/921202|accessdate = 2015-10-04|archive-date = 5 жовтня 2015|archive-url = https://web.archive.org/web/20151005231752/http://www.3dnews.ru/921202}}</ref>.

[[Игромания|Ігроманія]] описала Might & Magic Heroes VII як мішанину з попередніх ігор серії, яка не має власного образу: «Сьомі „Герої“ — це безлад. У них немає свого вигляду (лише насмикані з різних ігор моделі і музика), немає стрижня (лише боязкі спроби зробити „як раніше“), немає нічого по-справжньому особливого»<ref>{{Cite web|url=http://www.igromania.ru/articles/563580/Obzor_chto_ne_tak_s_Might_Magic_Heroes_VII.htm|title=Рецензии > Обзор: что не так с Might & Magic: Heroes VII|website=www.igromania.ru|accessdate=2016-11-11|archive-date=15 листопада 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161115044125/http://www.igromania.ru/articles/563580/Obzor_chto_ne_tak_s_Might_Magic_Heroes_VII.htm}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Джерела ==
* [https://mmh7.ubi.com/en/blog Офіційний вебсайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141008185157/http://mmh7.ubi.com/en/blog |date=8 жовтня 2014 }}
* [http://store.steampowered.com/app/321960 Сторінка гри в Steam] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150927233038/http://store.steampowered.com/app/321960 |date=27 вересня 2015 }}

{{Might and magic (серія)}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Heroes of Might and Magic]]
[[Категорія:Покрокові стратегії]]
[[Категорія:Ігри для Windows]]
[[Категорія:Відеоігри 2015]]
[[Категорія:Відеоігри із підтримкою Steam Workshop]]
[[Категорія:Ігри Limbic Entertainment]]

title: Might & Magic Heroes VII

Розробник: Limbic Entertainment

Видавець: Ubisoft

Дистриб'ютор: Steam, Ubisoft Stored і Epic Games Store

Жанр(и): покрокова стратегія

Платформа: Microsoft Windows

Дата випуску: 29 вересня 2015

Мова: англійська, французька, італійська, німецька, іспанська, чеська, угорська, корейська, польська, російська, бразильський варіант португальської мови, традиційна китайська і румунська

Вік. обмеження: PEGI: 16+

title: Творці

Композитор(и): Роб Кінгd

title: Технічні деталі

Рушій: Unreal Engine 3

Носій: цифрова дистрибуція, DVD

title: Heroes of Might and Magic

Попередня гра: Might & Magic: Heroes VI


text:
# Шевченко Євген Вікторович
Шевченко Євген Вікторович (нар. 16 жовтня 1987, Дніпродзержинськ, УРСР) — український футболіст, нападник.

## Життєпис
Народився в Дніпродзержинську, футболом розпочав займатися в місцевому «Континент-Прометеї». У ДЮФЛУ до 2002 року виступав у дніпродзержинських клубах «Ікар» та «Сталь», а з 2002 по 2003 рік захищав кольори дніпропетровського «АТБ-Олімп».
Дорослу футбольну кар'єру розпочав у 2004 році в складі другої команди дніпродзержинської «Сталі», яка виступала в Суперлізі Дніпропетровської області. У футболці «Сталі-2» до 2006 року зіграв 18 матчів (4 голи) в обласному чемпіонаті. У 2007 році перейшов до полтавської «Ворскли», але через високу конкуренцію в першій команді виступав виключно за аматорський ДЮФШ полтавчан (4 матчі).
Напередодні початку сезону 2007/08 років перейшов у «Кремінь». Дебютував у футболці кременчуцького клубу 8 серпня 2007 року в нічийному (3:3, поразка в серії пенальті з рахунком 2:3) виїзному поєдинку 2-о попереднього раунду кубку України проти «Єдності» (Плиски). Євген вийшов на поле на 61-й хвилині, замінивши Сергія Кікотя. У Другій лізі дебютував за кременчужан 14 серпня 2007 року в переможному (4:1) виїзному поєдинку 4-о туру групи Б проти донецького «Титану». Шевченко вийшов на поле на 76-й хвилині, замінивши Максима Сутулу. У футболці «Кременя» в Другій лізі зіграв 10 матчів, ще 1 поєдинок провів у кубку України.
У 2010 році знову захищав кольори «Сталі-2» у Суперлізі Дніпропетровської області.

title: Шевченко Євген Вікторович

wikitext:
{{Однофамільці|Шевченко}}
{{Футболіст
| ім'я              = Євген Шевченко
| зображення        =
| зображення розмір =
| підпис            =
| повне-ім'я        = Євген Вікторович Шевченко
| дата-народження   = 16.10.1987
| місце-народження  = [[Кам'янське|Дніпродзержинськ]], [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|УРСР]]
| дата-смерті       =
| місце-смерті      =
| зріст             = 187 см
| вага              = 72 кг
| прізвисько        =
| громадянство      = {{UKR}}
| позиція           = [[Нападник (футбол)|нападник]]
| поточний-клуб     = ''завершив кар'єру''
| номер             =
| юнацькі-клуби     = {{Прапорець|UKR}} «Континент-Прометей»
{{Прапорець|UKR}} «Ікар»
{{Прапорець|UKR}} [[Сталь (Кам'янське)|«Сталь» (Дн.)]]
{{Прапорець|UKR}} «АТБ-Олімп» (Дніпроп.)
| юнацькі-роки      =
1999—2001
2001
2002—2003
| клуби =
| роки =
| ігри(голи) =
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2007|{{Прапорець|UKR}}|[[Кремінь (футбольний клуб)|«Кремінь»]] |11|0}}
{{Футболіст кінець}}
| футзал-клуби =
| футзал-роки =
| футзал-ігри(голи) =
| клубний гравець футзал =
| пляжний-клуби =
| пляжний-роки =
| пляжний-ігри(голи) =
| гравець пляжний футбол =
| збірна-команда =
| збірна-роки =
| збірна-ігри(голи) =
| гравець збірної =
| тренер-команда =
| тренер-сезон =
| тренер-місце =
| тренер =
| суддя-громадянство =
| суддя-місто =
| суддя-категорія =
| суддя-професія =
| суддя =
| звання =
| нагороди =
| пк-поновлення =
| збірна-поновлення =
| дата-оновлення =
| вікісховище =
| nocat =
}}

'''Шевченко Євген Вікторович''' ({{н}} [[16 жовтня]] [[1987]], [[Кам'янське|Дніпродзержинськ]], [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|УРСР]]) — [[Україна|український]] [[футболіст]], [[Нападник (футбол)|нападник]].

== Життєпис ==
Народився в [[Кам'янське|Дніпродзержинську]], футболом розпочав займатися в місцевому «Континент-Прометеї». У [[Дитячо-юнацька футбольна ліга України|ДЮФЛУ]] до 2002 року виступав у дніпродзержинських клубах «Ікар» та [[Сталь (Кам'янське)|«Сталь»]], а з 2002 по 2003 рік захищав кольори дніпропетровського «АТБ-Олімп».

Дорослу футбольну кар'єру розпочав у 2004 році в складі другої команди дніпродзержинської «Сталі», яка виступала в [[Чемпіонат Дніпропетровської області з футболу|Суперлізі Дніпропетровської області]]. У футболці «Сталі-2» до 2006 року зіграв 18 матчів (4 голи) в обласному чемпіонаті. У 2007 році перейшов до полтавської [[Ворскла (футбольний клуб)|«Ворскли»]], але через високу конкуренцію в першій команді виступав виключно за аматорський ДЮФШ полтавчан (4 матчі).

Напередодні початку сезону 2007/08 років перейшов у [[Кремінь (футбольний клуб)|«Кремінь»]]. Дебютував у футболці кременчуцького клубу 8 серпня 2007 року в нічийному (3:3, поразка в серії пенальті з рахунком 2:3) виїзному поєдинку 2-о попереднього раунду [[Кубок України з футболу|кубку України]] проти [[Єдність (Плиски)|«Єдності» (Плиски)]]. Євген вийшов на поле на 61-й хвилині, замінивши [[Кікоть Сергій Миколайович|Сергія Кікотя]]<ref>[http://footballfacts.ru/matches/864623-3-3 «Єдність» (Плиски) - «Кремінь» (Кременчук)] {{ref-ru}}</ref>. У [[Чемпіонат України з футболу: друга ліга|Другій лізі]] дебютував за кременчужан 14 серпня 2007 року в переможному (4:1) виїзному поєдинку 4-о туру групи Б проти донецького [[Титан (Донецьк)|«Титану»]]. Шевченко вийшов на поле на 76-й хвилині, замінивши [[Сутула Максим Григорович|Максима Сутулу]]<ref>[http://footballfacts.ru/matches/813763-4-1 «Титан» (Донецьк) - «Кремінь» (Кременчук)] {{ref-ru}}</ref>. У футболці «Кременя» в Другій лізі зіграв 10 матчів, ще 1 поєдинок провів у [[Кубок України з футболу|кубку України]].

У 2010 році знову захищав кольори «Сталі-2» у Суперлізі Дніпропетровської області.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://footpass.ffu.ua/uk/players/6666 Статистика виступів гравця на офіційному сайті ФФУ]
* [https://www.upl.ua/ua/people/view/55565 Візитна картка футболіста на офіційному сайті УПЛ]
{{нк}}

[[Категорія:Уродженці Кам'янського]]
[[Категорія:Українські футболісти]]
[[Категорія:Футболісти «Кременя»]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Євген Вікторович Шевченко

Народження: 16 жовтня 1987 (37 років)

Вага: 72 кг

Громадянство: Україна

Позиція: нападник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: завершив кар'єру

title: Юнацькі клуби

«Континент-Прометей» · «Ікар» · «Сталь» (Дн.) · «АТБ-Олімп» (Дніпроп.)

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Кремінь» · 11 · (0)

Професіональні клуби*: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.


text:
# Тайгета
Тайге́та (грец. Ταϋγέτη) — дочка Атланта, одна з плеяд. Від Зевса народила Лакедемона.

title: Тайгета

wikitext:
{{Міфічний персонаж}}
'''Тайге́та''' ({{lang-el|Ταϋγέτη}}) — дочка [[Атлант]]а, одна з [[Плеяди|плеяд]]. Від [[Зевс]]а народила [[Лакедемон (міфологія)|Лакедемона]].

== Примітки ==
 {{reflist}}

== Література ==
* [[Словник античної міфології]]. — К.: Наукова думка, 1985. — 236 сторінок.
* [[Войтех Замаровський]]. Боги и герои античных сказаний: Словарь: Пер. с чеш. — , М.: Республика, 1994. — 399 с.: ил. — ISBN 5-250-01575-1.
{{Плеяди}}
{{Давньогрецька міфологія}}
{{Нормативний контроль}}
[[Категорія:Персонажі за алфавітом]]
[[Категорія:Давньогрецькі богині]]

title: Тайгета

Батько: Атлант

Мати: Плейона

Діти: Лакедемон і Ніоба