text:
# Ящірка грузинська
Я́щірка грузи́нська (Darevskia rudis) — представник роду скельних ящірок родини Справжні ящірки. Має 5 підвидів. Інша назва «трабзонська ящірка».

## Опис
Загальна довжина досягає 25 см. Верхня сторона тулуба самців світло-зелена, оливково-зелена або бура, самок — темно-піщана або оливково-сіра. Центральна смуга утворена зосередженими посередині спини великими витягнутими впоперек чорними або темно-бурими плямами та обмежена з боків більш-менш широкими, позбавленими малюнка, смужками. Бічні смуги утворені зазвичай 3 рядками чорних або бурих кругів з добре помітними білими (блакитними на рівні передніх лап) центрами. Черево й нижня сторона голови та горло самців зеленувато-жовтого, жовтуватого, сизо-зеленуватого, блакитного забарвлення. Самки мають жовтувате або зеленувате черево. У період парування крайні черевні щитки самців і межуючі з ними ділянки тулуба стають яскраво-синіми або фіолетовими.
Голова у грузинської ящірки помітно стиснута. Міжщелепний  щиток відділений від лобоносового.  У дорослих особин дрібні щитки скроневої області можуть нести на собі короткі притуплені шипики. Комір слабо зазубрений. По середній лінії горла проходять 20-34 лусочки. Луска тулуба опукла, помітно збільшена з боків, іноді зі слабко виражені поздовжніми реберцями, чіткішими у задній третині спини і на межі з черевом. Навколо середини тулуба 38-58 луски. Анальний щиток великий, попереду нього симетрично розташовані 1 великий або рідше 2—3 дрібніших преанальних.

## Спосіб життя
Полюбляє скелі та виходи гірських порід по берегах річок і на схилах, переважно у зоні лісу, зрідка мешкає на деревах. Місцями проникає у гірсько-степову зону. Ховається у тріщинах й порожнечах між камінням. У горах зустрічається до висоти 2400 м над рівнем моря. Активна з лютого-березня до жовтня-листопада. Харчується комахами та дрібними безхребетними.
Це яйцекладна ящірка. Самиця відкладає до 6 яєць.

## Розповсюдження
Мешкає в межах західного Кавказу (Азербайджан, Грузія), а на півночі - у гірській Інгушетії, Чечні та Дагестані (Росія), у північній Туреччині.

## Підвиди
- Lacerta rudis bischoffi
- Lacerta rudis obscura
- Lacerta rudis macromaculata
- Lacerta rudis svanetica
- Lacerta rudis chechenica

title: Ящірка грузинська

wikitext:
{{Taxobox
| name = '''Ящірка грузинська'''
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| image = Darevskia rudis - Spiny-Tailed Lizard 02.jpg
| image_caption =
| image_width =
| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| subphylum = [[Черепні]] (Craniata)
| infraphylum = [[Хребетні]] (Vertebrata)
| classis = [[Плазуни]] (Reptilia)
| ordo = [[Лускаті]] (Squamata)
| subordo = [[Ящірки]] (Lacertilia)
| familia = [[Ящіркові]] (Lacertidae)
| subfamilia = Lacertinae
| genus = [[Скельна ящірка]]
| species = ''' Ящірка грузинська'''
| binomial = ''Darevskia rudis''
| binomial_authority = [[Якоб фон Бедріага|Bedriaga]], 1886
| range_map =
| range_map_caption =
| commons =
| wikispecies =
| ncbi = 122393
| itis =
| synonyms =
}}
'''Я́щірка грузи́нська''' (''Darevskia rudis'') — представник роду [[Скельна ящірка|скельних ящірок]] родини [[Справжні ящірки]]. Має 5 підвидів. Інша назва «трабзонська ящірка».

== Опис ==
Загальна довжина досягає 25 см. Верхня сторона тулуба самців світло-зелена, оливково-зелена або бура, самок — темно-піщана або оливково-сіра. Центральна смуга утворена зосередженими посередині спини великими витягнутими впоперек чорними або темно-бурими плямами та обмежена з боків більш-менш широкими, позбавленими малюнка, смужками. Бічні смуги утворені зазвичай 3 рядками чорних або бурих кругів з добре помітними білими (блакитними на рівні передніх лап) центрами. Черево й нижня сторона голови та горло самців зеленувато-жовтого, жовтуватого, сизо-зеленуватого, блакитного забарвлення. Самки мають жовтувате або зеленувате черево. У період парування крайні черевні щитки самців і межуючі з ними ділянки тулуба стають яскраво-синіми або фіолетовими.

Голова у грузинської ящірки помітно стиснута. Міжщелепний  щиток відділений від лобоносового.  У дорослих особин дрібні щитки скроневої області можуть нести на собі короткі притуплені шипики. Комір слабо зазубрений. По середній лінії горла проходять 20-34 лусочки. Луска тулуба опукла, помітно збільшена з боків, іноді зі слабко виражені поздовжніми реберцями, чіткішими у задній третині спини і на межі з черевом. Навколо середини тулуба 38-58 луски. Анальний щиток великий, попереду нього симетрично розташовані 1 великий або рідше 2—3 дрібніших преанальних.

== Спосіб життя ==
Полюбляє скелі та виходи гірських порід по берегах річок і на схилах, переважно у зоні лісу, зрідка мешкає на деревах. Місцями проникає у гірсько-степову зону. Ховається у тріщинах й порожнечах між камінням. У горах зустрічається до висоти 2400 м над рівнем моря. Активна з лютого-березня до жовтня-листопада. Харчується [[комахи|комахами]] та дрібними [[безхребетні|безхребетними]].

Це яйцекладна ящірка. Самиця відкладає до 6 яєць.

== Розповсюдження ==
Мешкає в межах західного Кавказу ([[Азербайджан]], [[Грузія]]), а на півночі - у гірській [[Інгушетія|Інгушетії]], [[Чечня|Чечні]] та [[Дагестан]]і (Росія), у північній [[Туреччина|Туреччині]].

== Підвиди ==
* ''Lacerta rudis bischoffi''
* ''Lacerta rudis obscura''
* ''Lacerta rudis macromaculata''
* ''Lacerta rudis svanetica''
* ''Lacerta rudis chechenica''

== Джерела ==
* Словник-довідник із зоології. – К., 2002.
* Informatie over de Darevskia- soorten (Engelstalig).
* [http://www.iucnredlist.org/apps/redlist/details/164633/0 Ящірка грузинська на вебсторінці] [[МСОП]]

[[Категорія:Тварини, описані 1886]]
[[Категорія:Справжні ящірки]]
[[Категорія:Плазуни Азії]]
[[Категорія:Плазуни Азербайджану]]
[[Категорія:Плазуни Грузії]]
[[Категорія:Плазуни Росії]]
[[Категорія:Плазуни Туреччини]]

title: ?Ящірка грузинська

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Підтип: Черепні (Craniata)

Інфратип: Хребетні (Vertebrata)

Клас: Плазуни (Reptilia)

Ряд: Лускаті (Squamata)

Підряд: Ящірки (Lacertilia)

Родина: Ящіркові (Lacertidae)

Підродина: Lacertinae

Рід: Скельна ящірка

Вид: Ящірка грузинська

Вікісховище: Darevskia rudis


text:
# Баришниково (Курська область)
Баришниково (рос. Барышниково) — присілок в Курському районі Курської області Російської Федерації.
Населення становить 257 осіб. Входить до складу муніципального утворення Полівська сільрада.

## Історія
Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю Східна Слобожанщина.
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Полівська сільрада.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 267  | ↘257 |

wikiname: ukwiki

title: Баришниково (Курська область)

in_language: uk

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Баришниково
|назва ін.       = Барышниково
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Курська область]]
|район           = [[Курський район (Курська область)|Курський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Полівська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 257
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Курська область
}}
'''Баришниково''' ({{lang-ru|Барышниково}}) — [[присілок]] в [[Курський район (Курська область)|Курському районі]] [[Курська область|Курської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 257 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Полівська сільрада]].

== Історія ==

Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю [[Східна Слобожанщина]].

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення [[Полівська сільрада]]<ref>[https://web.archive.org/web/20160314021302/http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/legislation_rf/index.php?d_id4=bb946d29-340c-4f4d-a79c-98e025259910&do4=document&id4=1bcc3f5b-8dc3-4546-b263-22f994cbb55b Закон Курской области от 14.10.2004 № 48-ЗКО «О муниципальных образованиях Курской области»] {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Барышниково (Курская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Курський район (Курська область)}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Курського району Курської області]]

title: присілок Баришниково

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Курська область

Муніципальний район: Курський район

Поселення: Полівська сільрада

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Баришниково · Баришниково


text:
# Поду-Стойка
Поду-Стойка (рум. Podu Stoica) — село у повіті Вранча в Румунії. Входить до складу комуни Неружа.
Село розташоване на відстані 163 км на північ від Бухареста, 33 км на північний захід від Фокшан, 106 км на північний захід від Галаца, 93 км на схід від Брашова.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 325 осіб, усі — румуни. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську.

title: Поду-Стойка

wikitext:
{{НП Румунії
 | назва               = Поду-Стойка
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Podu Stoica''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Вранча
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Неружа (комуна)|Неружа]]
 | код_SIRUTA          = 176926
 | широта              = 45.822
 | довгота             = 26.7875
 | висота              = 442
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 325
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 627222
}}
'''Поду-Стойка''' ({{lang-ro|Podu Stoica}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Вранча]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Неружа (комуна)|Неружа]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 163 км на північ від [[Бухарест]]а, 33 км на північний захід від [[Фокшани|Фокшан]], 106 км на північний захід від [[Галац|Галаца]], 93 км на схід від [[Брашов|Брашова]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:325}} осіб, усі — [[румуни]]<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Вранча]]

title: Поду-Стойка · Podu Stoica

Країна: Румунія

Повіт: Вранча

Комуна: Неружа

Телефонний код: +40 237 (Romtelecom, TR) · +40 337 (інші оператори)


text:
# Радіопоглинаючі матеріали і покриття
Радіопоглинальні матеріали (РПМ) та радіопоглинальні покриття (РПП) — клас матеріалів, що використовуються у технологіях зниження помітності (так званих «стелс-технологіях») для маскування озброєння та військової техніки від виявлення радіолокаційними засобами противника. Вони є складовою частиною загального напряму, пов'язаного з розробкою засобів і методів зменшення демаскувальних ознак зброї і техніки в основних фізичних полях.

## Принцип дії
Під час взаємодії електромагнітного випромінювання з радіопоглинальним матеріалом відбуваються одночасні процеси поглинання, розсіювання (внаслідок структурної й геометричної неоднорідності матеріалу), а також інтерференції радіохвиль.

## Відмінність між матеріалами та покриттями
Розрізнення між власне матеріалами (РПМ) та покриттями (РПП) до певної міри умовне. Вважається, що РПМ входять до конструкції об'єкта, а РПП, як правило, наносяться на поверхню. Проте будь-який радіопоглинальний матеріал є не лише речовиною, але й мікрохвильовим пристроєм-поглиначем.

## Частотна залежність
Поглинаюча здатність матеріалу залежить від його складу та структури і є частотно залежною. Кожен матеріал ефективний лише в певному частотному діапазоні. Універсального РПМ, здатного ефективно поглинати випромінювання радіолокаційних станцій (РЛС) в усьому спектрі частот, не існує.

## Поширені хибні уявлення
Поширеним є хибне уявлення, що об'єкти, покриті РПМ, стають повністю невидимими для локаторів. Насправді такі матеріали лише знижують ефективну поверхню розсіювання (ЕПР) об'єкта в певному частотному діапазоні, але не забезпечують повної непомітності в інших діапазонах.

## Застосування
РПМ і РПП — це лише один з елементів комплексу заходів зі зниження помітності, який також включає:
- спеціальну конфігурацію літального апарата (ЛА);
- конструктивно-компонувальні рішення;
- використання композиційних матеріалів;
- відсутність власного випромінювання та інші заходи.

## Історія створення
Першим відомим різновидом радіопоглинального матеріалу (РПМ) була розробка під кодовою назвою Schornsteinfeger («Сажотрус»), яка з'явилася під час Другої світової війни в нацистській Німеччині. Цей легкий шаруватий матеріал був створений у рамках секретного проєкту захисту підводних човнів від виявлення радіолокаційними засобами союзників, встановлених на протичовнових літаках.
Матеріал використовувався для зменшення радіолокаційної помітності шноркеля (перископу) підводних човнів при опроміненні хвилями з довжиною від 3 до 30 см. За товщини 75 мм структура РПМ складалася з семи послідовно розміщених шарів наповненої графітом напівпровідникової паперу, що були розділені проміжними шарами діелектричного матеріалу — полівінілхлоридного пінопласту.
Принцип поглинання, покладений в основу цього матеріалу, базувався на так званому поглинанні Яумана (Jaumann Absorber), названому на честь німецького вченого професора Йоганна Яумана з міста Брюнн (нині Брно, Чехія).
Інші ранні зразки РПМ і радіопоглинальних покриттів (РПП) створювалися на основі композитів, що містили карбонильне залізо або феритові порошки. Однак через велику масу такі покриття були непридатними для використання на літальних апаратах, легких кораблях або іншій легкій військовій техніці.

title: Радіопоглинаючі матеріали і покриття

wikitext:
<noinclude>{{без джерел|дата=28 червня 2025}}</noinclude>
[[Файл:ILA 2008 PD 312.JPG|міні|Передня кромка поворотного ПГО багатоцільового винищувача Eurofighter Typhoon виконана з радіопоглинаючого матеріалу.]]
'''Радіопоглинальні матеріали (РПМ)''' та '''радіопоглинальні покриття (РПП)''' — клас [[матеріал]]ів, що використовуються у технологіях зниження помітності (так званих [[стелс-технології|«стелс-технологіях»]]) для [[маскування]] озброєння та [[військова техніка|військової техніки]] від виявлення [[радіолокація|радіолокаційними засобами]] противника. Вони є складовою частиною загального напряму, пов'язаного з розробкою засобів і методів зменшення [[демаскувальні ознаки|демаскувальних ознак]] [[зброя|зброї]] і техніки в основних [[фізичне поле|фізичних полях]].

== Принцип дії ==
Під час взаємодії [[електромагнітне випромінювання|електромагнітного випромінювання]] з радіопоглинальним матеріалом відбуваються одночасні процеси [[поглинання]], [[розсіювання]] (внаслідок структурної й геометричної неоднорідності матеріалу), а також [[інтерференція|інтерференції]] радіохвиль.

== Відмінність між матеріалами та покриттями ==
Розрізнення між власне матеріалами (РПМ) та покриттями (РПП) до певної міри умовне. Вважається, що РПМ входять до [[конструкція|конструкції]] об'єкта, а РПП, як правило, наносяться на [[поверхня|поверхню]]. Проте будь-який радіопоглинальний матеріал є не лише речовиною, але й [[мікрохвильовий пристрій|мікрохвильовим пристроєм-поглиначем]].

== Частотна залежність ==
Поглинаюча здатність матеріалу залежить від його [[хімічний склад|складу]] та [[структура (фізика)|структури]] і є частотно залежною. Кожен матеріал ефективний лише в певному [[діапазон частот|частотному діапазоні]]. Універсального РПМ, здатного ефективно поглинати випромінювання [[радіолокаційна станція|радіолокаційних станцій (РЛС)]] в усьому спектрі частот, не існує.

== Поширені хибні уявлення ==
Поширеним є хибне уявлення, що об'єкти, покриті РПМ, стають повністю [[невидимість|невидимими]] для локаторів. Насправді такі матеріали лише знижують [[ефективна поверхня розсіювання|ефективну поверхню розсіювання (ЕПР)]] об'єкта в певному частотному діапазоні, але не забезпечують повної непомітності в інших діапазонах.

== Застосування ==
РПМ і РПП — це лише один з елементів комплексу заходів зі зниження помітності, який також включає:

* [[аеродинамічна форма|спеціальну конфігурацію]] [[літальний апарат|літального апарата (ЛА)]];
* конструктивно-компонувальні рішення;
* використання [[композиційні матеріали|композиційних матеріалів]];
* відсутність власного випромінювання та інші заходи.

== Історія створення ==
Першим відомим різновидом [[радіопоглинальні матеріали|радіопоглинального матеріалу (РПМ)]] була розробка під кодовою назвою '''Schornsteinfeger''' («Сажотрус»), яка з'явилася під час [[Друга світова війна|Другої світової війни]] в [[Нацистська Німеччина|нацистській Німеччині]]. Цей легкий шаруватий матеріал був створений у рамках секретного проєкту захисту [[підводний човен|підводних човнів]] від виявлення [[радіолокація|радіолокаційними засобами]] союзників, встановлених на [[протичовновий літак|протичовнових літаках]].

Матеріал використовувався для зменшення радіолокаційної помітності шноркеля (перископу) підводних човнів при опроміненні хвилями з довжиною від 3 до 30 см. За товщини 75 мм структура РПМ складалася з семи послідовно розміщених шарів наповненої [[графіт]]ом напівпровідникової паперу, що були розділені проміжними шарами [[діелектрик|діелектричного]] матеріалу — [[полівінілхлорид]]ного пінопласту.

Принцип поглинання, покладений в основу цього матеріалу, базувався на так званому [[поглинач Яумана|поглинанні Яумана]] (''Jaumann Absorber''), названому на честь німецького вченого професора Йоганна Яумана з міста [[Брно|Брюнн]] (нині [[Брно]], [[Чехія]]).

Інші ранні зразки РПМ і радіопоглинальних покриттів (РПП) створювалися на основі [[композити|композитів]], що містили [[карбонильне залізо]] або [[ферити|феритові порошки]]. Однак через велику масу такі покриття були непридатними для використання на [[літальні апарати|літальних апаратах]], легких [[військовий корабель|кораблях]] або іншій [[військова техніка|легкій військовій техніці]].

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Радіолокація]]
[[Категорія:Радіоелектронна боротьба]]


text:
# Деніз Ресту
Деніз Ресту (фр. Denise Restout; 24 листопада 1915, Париж — 9 березня 2004, Лейквілл, штат Коннектикут) — франко-американська клавесиністка і музикознавець, асистент і компаньйонка Ванди Ландовської.
Вчилася в Школі прикладного мистецтва в Парижі, потім у Паризькій консерваторії. В 1933 р. почала займатися грою на клавесині під керівництвом Ландовської, потім була її асистентом, грала партію другого клавесина (basso continuo) у ході спільних виступів. З початком Другої світової війни бігла разом з Ландовською через Лісабон до Нью-Йорку і надалі залишалася поруч із Ландовською до самої її смерті.
Після смерті Ландовської у 1959 році Деніз Ресту викладала теорію і практику клавірного мистецтва епохи бароко і XVIII століття в різних музичних закладах, у тому числі в Консерваторії Пібоди. У пізні роки була також органісткою католицької церкви Святої Марії в містечку Лейквілл.
Ресту перевела на англійську мову з французької першу книгу Ландовської «Стародавня музика» (фр. Musique ancienne), склала, відредагувала й переклала збірник статей і листів «Ландовська про музику» (англ. Landowska on music; 1964).

title: Деніз Ресту

wikitext:
{{особа}}
'''Деніз Ресту''' ({{lang-fr|Denise Restout}}; [[24 листопада]] [[1915]], [[Париж]] — [[9 березня]] [[2004]], Лейквілл, штат [[Коннектикут]]) — [[Франція|франко]]-[[Сполучені Штати Америки|американська]] [[клавесин]]істка і музикознавець, асистент і [[Одностатеві стосунки|компаньйонка]] [[Ландовська Ванда|Ванди Ландовської]].

Вчилася в Школі прикладного мистецтва в Парижі, потім у [[Паризька консерваторія|Паризькій консерваторії]]. В [[1933]] р. почала займатися грою на клавесині під керівництвом Ландовської, потім була її асистентом, грала партію другого клавесина ([[basso continuo]]) у ході спільних виступів. З початком [[Друга світова війна|Другої світової війни]] бігла разом з Ландовською через [[Лісабон]] до [[Нью-Йорк]]у і надалі залишалася поруч із Ландовською до самої її смерті.

Після смерті Ландовської у [[1959]] році Деніз Ресту викладала теорію і практику клавірного мистецтва епохи [[бароко]] і XVIII століття в різних музичних закладах, у тому числі в [[Консерваторія Пібоди|Консерваторії Пібоди]]. У пізні роки була також [[орган]]істкою католицької церкви Святої Марії в містечку Лейквілл.

Ресту перевела на англійську мову з французької першу книгу Ландовської «Стародавня музика» ({{lang-fr|Musique ancienne}}), склала, відредагувала й переклала збірник статей і листів «Ландовська про музику» ({{lang-en|Landowska on music}}; [[1964]]).
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Ресту, Деніз}}
[[Категорія:Клавесиністи]]
[[Категорія:Французькі музиканти]]
[[Категорія:Музиканти США]]
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Народились 1915]]
[[Категорія:Померли 2004]]
[[Категорія:Французькі емігранти до США]]
[[Категорія:ЛГБТ-люди Франції]]
[[Категорія:ЛГБТ-музиканти США]]

title: фр. Denise Restout

Народилася: 24 листопада 1915

Померла: 9 березня 2004 (88 років) · ·хвороба

Країна: Франція

Діяльність: музикознавиця, вчителька музики, клавесиністка

Знання мов: французька

Заклад: Університет Джонса Гопкінса


text:
# Кошкін Михайло Ілліч
Миха́йло Іллі́ч Ко́шкін (рос. Михаи́л Ильи́ч Ко́шкин, * 3 грудня 1898 р., с. Бринчаги Угличського повіту Ярославської губернії — † 26 вересня 1940, с. Дачне Зміївського району Харківської області) — радянський конструктор-танкобудівник, начальник конструкторського бюро танкобудування Харківського паровозобудівного заводу, в якому створили танк Т-34.

## Біографія
Народився 3 грудня 1898 р. в селі Бринчаги Ярославської губернії в багатодітній селянській родині. Невдовзі залишився без батька. В чотирнадцять років вирушив до Москви на заробітки, де влаштувався підмайстром до карамельного цеху кондитерської фабрики (в радянські часи — фабрика «Червоний Жовтень»). Згодом його призвали на військову службу до царської армії.
У роки громадянської війни в складі частин Червоної Армії брав участь в боях під Царициним та Архангельськом, дістав поранення.
У 1921 р. прямо з фронту його направили навчатися до Комуністичного університету ім. Свердлова (Москва). Після закінчення університету в 1924 році знов працював на кондитерському виробництві.
В 1929–1935 рр. навчався в Ленінградському політехнічному інституті. Ще під час навчання почав працювати в конструкторському бюро дослідно-конструкторського машинобудівного відділу Ленінградського Кіровського заводу. До переходу в Харків працював заступником головного конструктора Ленінградського заводу № 185 над створенням «товстоброньованого» середнього танку Т-111, за що був відзначений орденом Червоної Зірки.
Наказом наркому важкої промисловості Г. Орджонікідзе від 28 грудня 1936 р. М. Кошкін був призначений начальником танкового конструкторського бюро заводу № 183 (Харківський паровозобудівний завод).
Менш, ніж за рік під керівництвом М. Кошкіна, за участю його найближчих помічників О. Морозова та М. Кучеренка, інших конструкторів, було виконано модернізацію танка БТ-7 із встановленням в ньому дизеля В-2. Це був перший у світі танк з танковим дизелем.
У вересні 1937 р. М. Кошкін сформував групу конструкторів для створення нового маневреного колісно-гусеничного танку на замовлення Автобронетанкового управління РСЧА. У короткий термін було виконано проект нового танку А-20, а також розпочато створення другого варіанту танку — суто гусеничного під індексом А-32. У середині 1939 р. експериментальні зразки танків А-20 та А-32 були виготовлені і після пробігів представлені Державній комісії для випробувань. В липні — серпні 1939 р. танки були випробувані в Харкові. Постановами Комітету оборони було наказано виготовити два гусеничних танка на базі А-32 із врахуванням потовщеної до 45 мм броні й установлення 76 мм гармати, а також йменувати танк — Т-34.
У вересні 1939 р. під час випробувань нової бронетанкової техніки машина Кошкіна вразила комісію потужністю й легкістю подолання смуги перепон. Цього ж року після проведення додаткових робіт з посилення броні та зброї Т-34 був рекомендований для прийняття на озброєння Червоної армії. За чотири місяця вдалося виготовити першу партію — одиннадцять машин. Два експериментальних танка Т-34 були виготовлені і передані до військових випробувань 10 лютого 1940 р. 5 березня два танки Т-34 вирушили із заводу в контрольно-випробувальний пробіг за маршрутом Харків — Москва. М. Кошкін очолив цей пробіг. На Іванівському майдані Кремля 17 березня 1940 р. танки Т-34, а також бойові машини, виготовлені іншими заводами, були продемонстровані урядовцям. В квітні, під час повернення до Харкова, поблизу від Орла один з танків упав у воду. Допомагаючи витягати його, М. Кошкін сильно вимок, а згодом захворів.
Одразу після повернення до Харкова він за настійною вимогою лікарів був госпіталізований. М. Кошкін, незважаючи на хворобу, продовжував активно керувати доопрацювання конструкції танку Т-34, який був рекомендований до негайного впровадження до виробництва. Його хвороба раптом загострилася. З Москви терміново викликали спеціаліста-хірурга — Кошкіна прооперували, видаливши легеню, але це не допомогло.
Михайло Ілліч Кошкін помер 26 вересня 1940 р. у санаторії «Занки» (с. Дачне Зміївського району Харківської області), де проходив реабілітаційний курс лікування.
Його могили не існує. Восени 1941 р. під час масованого обстрілу Харкова німецькими літаками крематорій, де зберігалася урна з прахом Михайла Ілліча, було зруйновано.
Танк Т-34 переможені німці називали найкращою бойовою машиною Другої світової війни.

## Відзнаки та нагороди
За участь в створенні першого вітчизняного «товстоброньованого» середнього танку Т-111 (Т-46-5) отримав орден Червоної Зірки.
За розробку Т-34 М. Кошкіну посмертно присуджені Сталінська премія 1942 р. і звання Героя Соціалістичної Праці 1990 р.

title: Кошкін Михайло Ілліч

wikitext:
{{Однофамільці|Кошкін}}
{{Особа
| ім'я                 = Михайло Ілліч Кошкін
| жінка                =
| місце_проживання     =
| інші_імена           =
| зображення           = Кошкін Михайло Ілліч.jpg
| розмір_зображення    = 200px
| підпис_зображення    = Михайло Ілліч Кошкін
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = 3.12.1898
| місце_народження     = с. [[Бринчаги]] [[Ярославська губернія|Ярославської губернії]]
| дата_смерті          = 26.9.1940
| місце_смерті         = с. [[Дачне (Зміївський район)|Дачне]] [[Харківська область|Харківської області]]
| причина_смерті       =
| громадянство         =
| національність       =
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       = інженер-конструктор, танкобудівник
| титул                =
| військове звання     =
| платня               =
| термін               =
| попередник           =
| наступник            =
| партія               =
| головував_(-ла)      =
| конфесія     =
| дружина              =
| діти                 =
| родичі               =
| нагороди             = [[Зображення:Order redstar rib.png|40px]][[Зображення:Medal Stalin Prize.png|27px]][[Зображення:HeroOfSocialistLabour.jpg|30px]]
| сторінка_в_інтернеті =
| примітки             =
}}
'''Миха́йло Іллі́ч Ко́шкін''' ({{lang-ru|Михаи́л Ильи́ч Ко́шкин}}, * [[3 грудня]] [[1898]] р., с. [[Бринчаги]] [[Угличський повіт|Угличського повіту]] [[Ярославська губернія|Ярославської губернії]] — † [[26 вересня]] [[1940]], с. [[Дачне (Зміївський район)|Дачне]] [[Зміївський район|Зміївського району]] [[Харківська область|Харківської області]]) — радянський конструктор-[[танк]]обудівник, начальник конструкторського бюро танкобудування [[Завод імені В. О. Малишева|Харківського паровозобудівного заводу]], в якому створили танк [[Т-34]].

== Біографія ==
Народився [[3 грудня]] [[1898]] р. в селі [[Бринчаги]] [[Ярославська губернія|Ярославської губернії]] в багатодітній селянській родині. Невдовзі залишився без батька. В чотирнадцять років вирушив до [[Москва|Москви]] на заробітки, де влаштувався підмайстром до карамельного цеху кондитерської фабрики (в [[СРСР|радянські]] часи — [[Корпорація «Бісквіт-Шоколад»|фабрика «Червоний Жовтень»]]). Згодом його призвали на військову службу до царської армії.

У роки громадянської війни в складі частин Червоної Армії брав участь в боях під [[Волгоград|Царициним]] та [[Архангельськ]]ом, дістав поранення.

У [[1921]] р. прямо з фронту його направили навчатися до Комуністичного університету ім. Свердлова (Москва). Після закінчення університету в [[1924]] році знов працював на кондитерському виробництві.

В [[1929]]–[[1935]] рр. навчався в [[Санкт-Петербурзький політехнічний університет Петра Великого|Ленінградському політехнічному інституті]]. Ще під час навчання почав працювати в конструкторському бюро дослідно-конструкторського машинобудівного відділу Ленінградського [[Кіровський завод|Кіровського заводу]]. До переходу в [[Харків]] працював заступником головного конструктора Ленінградського заводу № 185 над створенням «товстоброньованого» середнього танку [[Т-111]], за що був відзначений [[Орден Червоної Зірки|орденом Червоної Зірки]].

Наказом наркому важкої промисловості [[Орджонікідзе Григорій Костянтинович|Г. Орджонікідзе]] від [[28 грудня]] [[1936]] р. М. Кошкін був призначений начальником танкового конструкторського бюро заводу № 183 ([[Завод імені В. О. Малишева|Харківський паровозобудівний завод]]).

Менш, ніж за рік під керівництвом М. Кошкіна, за участю його найближчих помічників [[Морозов Олександр Олександрович (конструктор)|О. Морозова]] та М. Кучеренка, інших конструкторів, було виконано модернізацію танка [[БТ-7]] із встановленням в ньому дизеля В-2. Це був перший у світі танк з танковим дизелем.

У вересні [[1937]] р. М. Кошкін сформував групу конструкторів для створення нового маневреного колісно-гусеничного танку на замовлення Автобронетанкового управління [[Червона армія|РСЧА]]. У короткий термін було виконано проект нового танку [[А-20]], а також розпочато створення другого варіанту танку — суто гусеничного під індексом [[А-32]]. У середині [[1939]] р. експериментальні зразки танків А-20 та А-32 були виготовлені і після пробігів представлені Державній комісії для випробувань. В липні — серпні [[1939]] р. танки були випробувані в [[Харків|Харкові]]. Постановами Комітету оборони було наказано виготовити два гусеничних танка на базі А-32 із врахуванням потовщеної до 45 мм броні й установлення 76 мм гармати, а також йменувати танк — [[Т-34]].

У вересні 1939 р. під час випробувань нової бронетанкової техніки машина Кошкіна вразила комісію потужністю й легкістю подолання смуги перепон. Цього ж року після проведення додаткових робіт з посилення броні та зброї Т-34 був рекомендований для прийняття на озброєння Червоної армії. За чотири місяця вдалося виготовити першу партію — одиннадцять машин<ref name=":0">{{Cite book
|title=Історія України : біографічний довідник : навч. посібник
|last=В. І. Ніколаєнко, С. І. Мешковая, С. С. Ткаченко
|year=2007
|publisher=НТУ «ХПІ»
|location=Харків
|page=163-165
|isbn=978-966-384-058-1
}}</ref>. Два експериментальних танка Т-34 були виготовлені і передані до військових випробувань [[10 лютого]] [[1940]] р. [[5 березня]] два танки Т-34 вирушили із заводу в контрольно-випробувальний пробіг за маршрутом [[Харків]] — Москва. М. Кошкін очолив цей пробіг. На Іванівському майдані Кремля [[17 березня]] [[1940]] р. танки Т-34, а також бойові машини, виготовлені іншими заводами, були продемонстровані урядовцям. В квітні, під час повернення до Харкова, поблизу від [[Орел (місто)|Орла]] один з танків упав у воду. Допомагаючи витягати його, М. Кошкін сильно вимок, а згодом захворів.

Одразу після повернення до Харкова він за настійною вимогою лікарів був госпіталізований. М. Кошкін, незважаючи на хворобу, продовжував активно керувати доопрацювання конструкції танку Т-34, який був рекомендований до негайного впровадження до виробництва. Його хвороба раптом загострилася. З Москви терміново викликали спеціаліста-хірурга — Кошкіна прооперували, видаливши легеню, але це не допомогло.

Михайло Ілліч Кошкін помер [[26 вересня]] [[1940]] р. у санаторії «[[Занки]]» (с. [[Дачне (Зміївський район)|Дачне]] [[Зміївський район|Зміївського району]] [[Харківська область|Харківської області]]), де проходив реабілітаційний курс лікування.

Його могили не існує. Восени 1941 р. під час масованого обстрілу [[Харків|Харкова]] німецькими літаками [[крематорій]], де зберігалася урна з прахом Михайла Ілліча, було зруйновано.

Танк Т-34 переможені німці називали найкращою бойовою машиною [[Друга світова війна|Другої світової війни]]<ref name=":0" />.

== Відзнаки та нагороди ==
За участь в створенні першого вітчизняного «товстоброньованого» середнього танку [[Т-111]] (Т-46-5) отримав [[орден Червоної Зірки]].

За розробку Т-34 М. Кошкіну посмертно присуджені [[Сталінська премія]] [[1942]] р. і звання [[Герой Соціалістичної Праці|Героя Соціалістичної Праці]] [[1990]] р.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.kharkivoda.gov.ua/show.php?page=17837&subscriber=1 До 110-річчя від дня народження Михайла Ілліча Кошкіна]
{{reflist}}
{{Бібліоінформація}}
{{Герої Соціалістичної Праці}}
[[Категорія:Персоналії:Харків]]
[[Категорія:Конструктори]]
[[Категорія:Лауреати Сталінської премії]]
[[Категорія:Герої Соціалістичної Праці]]
[[Категорія:Кавалери ордена Червоної Зірки]]
[[Категорія:Учасники Громадянської війни в Росії]]
[[Категорія:Конструктори бронетехніки]]
[[Категорія:Уродженці Ярославської області]]
[[Категорія:Харківське конструкторське бюро машинобудування]]
[[Категорія:Працівники Заводу імені В. О. Малишева]]

title: Михайло Ілліч Кошкін

Народився: 3 грудня 1898 · с. Бринчаги Ярославської губернії

Помер: 26 вересня 1940 (41 рік) · с. Дачне Харківської області · ·пневмонія

Поховання: Івано-Усікновенське кладовище

Країна: СРСР · Російська імперія

Діяльність: інженер-конструктор, танкобудівник

Галузь: бойова техніка, танк і Т-34

Alma mater: Комуністичний університет імені Якова Свердловаd (1924) і Санкт-Петербурзький державний політехнічний університет Петра Великого

Знання мов: російська

Заклад: ОКМОd і Харківське конструкторське бюро машинобудування


text:
# Малберрі (Індіана)
Малберрі (англ. Mulberry) — місто (англ. town) в США, в окрузі Клінтон штату Індіана. Населення — 1231 особа (2020).

## Географія
Малберрі розташоване за координатами 40°20′45″ пн. ш. 86°40′3″ зх. д. / 40.34583° пн. ш. 86.66750° зх. д. (40.345817, -86.667454).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 1,53 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкали 1254 особи в 466 домогосподарствах у складі 301 родини. Густота населення становила 821 особа/км².  Було 516 помешкань (338/км²).
Расовий склад населення:
| - 98,4 % — білих - 0,4 % — корінних американців - 0,2 % — чорних або афроамериканців - 0,1 % — вихідців з тихоокеанських островів |

До двох чи більше рас належало 0,9 %. Частка іспаномовних становила 1,0 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,4 % — особи молодші 18 років, 55,0 % — особи у віці 18—64 років, 24,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 44,9 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 80,4 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 80,5 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 59 765 доларів США (медіана — 47 500), а середній дохід на одну сім'ю — 71 711 долар (медіана — 60 417). Медіана доходів становила 51 250 доларів для чоловіків та 30 000 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 11,1 % осіб, у тому числі 16,5 % дітей у віці до 18 років та 7,2 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 561 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 24,1 %, виробництво — 19,1 %, роздрібна торгівля — 14,4 %.

title: Малберрі (Індіана)

wikitext:
{{Otherplaces|Малберрі}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Малберрі
|оригінальна назва  = {{lang-en|Mulberry}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Mulberry, Indiana.png
|опис зображення= <!-- Storefronts along Jackson Street in downtown Mulberry -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Індіана
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Клінтон (округ, Індіана)|Клінтон]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 1,53
|висота центру НП   = 238
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 819,61
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4 <!--Якщо є літній час -->
|телефонний код         = 765
|поштовий індекс        = 46058
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 1851840
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Малберрі''' ({{lang-en|Mulberry}}) — місто ({{lang-en|town}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Клінтон (округ, Індіана)|Клінтон]] штату [[Індіана]]. Населення — 1231 особа (2020).

== Географія ==
Малберрі розташоване за координатами {{Coord|40|20|45|N|86|40|3|W|type:city_region:US-DE}} (40.345817, -86.667454){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 1,53 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1880 = 229
| 1950 = 950
| 1960 = 1062
| 1970 = 1075
| 1980 = 1225
| 1990 = 1262
| 2000 = 1387
| 2010 = 1254
| 2020 = 1231
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015|archive-date=4 квітня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180404140728/https://www.census.gov/prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкали {{formatnum:1254}} особи в 466 домогосподарствах у складі 301 родини. [[Густота населення]] становила 821 особа/км².  Було 516 помешкань (338/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 98,4 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,4 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,2 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,1 % — вихідців з [[Тихий океан|тихоокеанських островів]]
|}
До двох чи більше рас належало 0,9 %. Частка іспаномовних становила 1,0 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 20,4 % — особи молодші 18 років, 55,0 % — особи у віці 18—64 років, 24,6 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 44,9 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 80,4 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 80,5 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:59765}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:47500}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:71711}} долар (медіана — {{formatnum:60417}}). Медіана доходів становила {{formatnum:51250}} доларів для чоловіків та {{formatnum:30000}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 11,1 % осіб, у тому числі 16,5 % дітей у віці до 18 років та 7,2 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 561 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 24,1 %, виробництво — 19,1 %, роздрібна торгівля — 14,4 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Клінтон (округ, Індіана)}}

[[Категорія:Містечка Індіани]]
[[Категорія:Населені пункти округу Клінтон (Індіана)]]
[[Категорія:Населені пункти США, засновані 1858]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Індіана

Округ: Клінтон

Густота населення: 819,61 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4


text:
# Риба-лоцман
Риба-лоцман (Naucrates ductor) — вид риб родини Ставридові (Carangidae). Належить до монотипового роду Naucrates. Морська рифова субтропічна риба до 70 см довжиною.
Має циркумтропічний ареал, поширені у всіх тропічних морях. У західній Атлантиці від Нової Скотії (Канада) до Аргентини. У східній Атлантиці від Британії і Біскайської затоки до Анголи, Середземне море включно. У Тихому океані від острова Ванкувер (Британська Колумбія, Канада) до Галапагос. У Індійському океані скрізь звичайний. У Чорному морі — випадковий вид, поодиноко відзначався біля берегів Туреччини, а також один екземпляр був відловлений у 19-му сторіччі у Одеській затоці.

title: Риба-лоцман

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Риба-лоцман
| image = Naucrates ductor Croatia.JPG
| image_width = 260 px
| image_caption = Риба-лоцман, відловлена біля [[Хорватія|Хорватії]]
| status_system = IUCN3.1
| status = LC
| status_ref = <ref name=IUCN>{{Cite IUCN | last1 = Smith-Vaniz | first1 = W.F. | last2 = Brown | first2 = J. | last3 = Pina Amargos | first3 = F. | last4 = Williams | first4 = J.T. | last5 = Curtis | first5 = M. | author-separator = ,  | name-list-style = amp | date = 2015 | errata = 2017 | id = 190452 | title = ''Naucrates ductor'' | journal = [[The IUCN Red List of Threatened Species]] | language = en | volume = 2015 | page = e.T190452A115322218 | doi = 10.2305/IUCN.UK.2015-4.RLTS.T190452A16643992.en | access-date = 20 серпня 2025}}</ref>
| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| subregnum = [[Справжні багатоклітинні (підцарство)|Справжні багатоклітинні]] (Eumetazoa)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| subphylum = [[Черепні]] (Craniata)
| subphylum2 = [[Хребетні]] (Vertebrata)
| superclassis = [[Щелепні]] (Gnathostomata)
| classis = [[Променепері]] (Actinopterygii)
| subclassis = [[Новопері]] (Neopterygii)
| infraclassis = [[Костисті риби]] (Teleostei)
| ordo = [[Окунеподібні]] (Perciformes)
| familia = [[Ставридові]] (Carangidae)
| genus = '''''Naucrates'''''
| genus_authority = [[Константин Самюель Рафінеск|Rafinesque]], 1810
| species = '''Риба-лоцман'''
| binomial = ''Naucrates ductor''
| binomial_authority = ([[Карл Лінней|Linnaeus]], 1758)
| commonscat = Naucrates ductor
| wikispecies = Naucrates ductor
| itis = 168742
| ncbi = 875791
| eol = 994843
}}

'''Риба-лоцман''' (''Naucrates ductor'') — вид риб [[родина (біологія)|родини]] [[Ставридові]] (Carangidae). Належить до [[монотипія (систематика)|монотипового]] [[рід (біологія)|роду]] '''''Naucrates'''''. Морська рифова субтропічна риба до 70 см довжиною.

Має циркумтропічний ареал, поширені у всіх [[тропіки|тропічних]] морях. У західній [[Атлантичний океан|Атлантиці]] від [[Нова Скотія|Нової Скотії]] ([[Канада]]) до [[Аргентина|Аргентини]]. У східній Атлантиці від [[Британські острови|Британії]] і [[Біскайська затока|Біскайської затоки]] до [[Ангола|Анголи]], [[Середземне море]] включно. У [[Тихий океан|Тихому океані]] від [[Ванкувер (острів)|острова Ванкувер]] ([[Британська Колумбія]], Канада) до [[Галапагоські острови|Галапагос]]. У [[Індійський океан|Індійському океані]] скрізь звичайний. У [[Чорне море|Чорному морі]] — випадковий вид, поодиноко відзначався біля берегів [[Туреччина|Туреччини]], а також один екземпляр був відловлений у 19-му сторіччі у [[Одеська затока|Одеській затоці]].
[[Файл:Carcharhinus longimanus 1.jpg|thumb|250px|left|Риби-лоцмани супроводжують [[Акула довгокрила|акулу довгокрилу]] (''Carcharhinus longimanus'')]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* {{FishBase|genus=Naucrates | species=ductor| id=998| month=December|year=2012}}
* Мовчан Ю. В. Риби України. — Київ, 2011. — 422 с.

{{Perciformes-stub}}
{{Taxonbar|from1=Q223289}}

[[Категорія:Ставридові]]
[[Категорія:Тварини, описані 1758]]
[[Категорія:Риби Атлантики]]
[[Категорія:Риби Середземного моря]]
[[Категорія:Риби Чорного моря]]
[[Категорія:Риби Північного моря]]
[[Категорія:Риби Європи]]
[[Категорія:Риби Великої Британії]]
[[Категорія:Риби Ірландії]]
[[Категорія:Риби Іспанії]]
[[Категорія:Риби України]]
[[Категорія:Риби Африки]]
[[Категорія:Риби Північної Америки]]
[[Категорія:Риби Канади]]
[[Категорія:Риби США]]
[[Категорія:Риби Південної Америки]]
[[Категорія:Риби Аргентини]]
[[Категорія:Фауна Галапагоських островів]]
[[Категорія:Риби Індії]]
[[Категорія:Риби Індійського океану]]
[[Категорія:Риби Тихого океану]]
[[Категорія:Риби Азії]]

title: ?Риба-лоцман

Підцарство: Справжні багатоклітинні (Eumetazoa)

Надклас: Щелепні (Gnathostomata)

Клас: Променепері (Actinopterygii)

Підклас: Новопері (Neopterygii)

Інфраклас: Костисті риби (Teleostei)

Ряд: Окунеподібні (Perciformes)

Родина: Ставридові (Carangidae)

Рід: Naucrates · Rafinesque, 1810

Вид: Риба-лоцман

Вікісховище: Naucrates ductor

Віківиди: Naucrates ductor


text:
# Метр за секунду
Метр за секу́нду (м/с) (англ. metre per second) — похідна одиниця вимірювання швидкості в системі SI. Об'єкт, який рухається зі швидкістю 1 м/с, долає за одну секунду один метр. Офіційне англійське позначення m·s−1.

## Перерахунок між одиницями швидкості
- 1 м/с дорівнює 3,6 км/год
- 1 км/год дорівнює 0,277777 м/с
- 1 фут за секунду (ф/с) дорівнює 0,3048 м/с
- Швидкість світла у вакуумі — фундаментальна фізична стала, за визначенням, точно дорівнює 299 792 458 метрам за секунду.

## Кратні одиниці
- Кілометр за секунду (км/с, тобто кіло-м/с) рівний 1000 м/с або 3600 км/год. Ця одиниця вимірювання рідко застосовується в земних умовах, проте часто використовується в астрономії і космонавтиці.

title: Метр за секунду

wikitext:
{{Infobox unit
| name         = Метр за секунду
| image        =
| caption      =
| standard     = [[Похідні одиниці SI]]
| quantity     = [[швидкість]]
| symbol       = м/с
| symbol2      = m/s
| units1       = [[Кілометр за годину|км/год]]
| inunits1     = 3,6
| units2       = [[Миля за годину|миль/год]]
| inunits2     = 2,2369
| units3       = [[Вузол (одиниця швидкості)|вузлів]]
| inunits3     = 1,9438
| units4       = футів/с
| inunits4     = 3,2808
}}
'''Метр за секу́нду (м/с)''' ({{lang-en|metre per second}}) — [[Похідні одиниці SI|похідна]] [[одиниця вимірювання]] [[Швидкість|швидкості]] в системі [[Міжнародна система одиниць (SI)|SI]]<ref>ДСТУ EN ISO 80000-1:2022 Величини та одиниці. Частина 1. Загальні положення (EN ISO 80000-1:2013, IDT; ISO 80000-1:2009, IDT)</ref>. Об'єкт, який рухається зі швидкістю 1 м/с, долає за одну [[секунда|секунду]] один [[метр]]. Офіційне англійське позначення m·s<sup>−1</sup>.

== Перерахунок між одиницями швидкості ==
* 1 м/с дорівнює 3,6 км/год
* 1 км/год дорівнює 0,277777 м/с
* 1 [[фут]] за секунду (ф/с) дорівнює 0,3048 м/с
* [[Швидкість світла]] у [[вакуум]]і — [[Фізичні константи|фундаментальна фізична стала]], за визначенням, точно дорівнює 299 792 458 метрам за секунду.

== Кратні одиниці ==
* [[Кілометр]] за секунду (км/с, тобто [[кіло]]-м/с) рівний 1000 м/с або 3600 км/год. Ця одиниця вимірювання рідко застосовується в [[Земля|земних]] умовах, проте часто використовується в [[Астрономія|астрономії]] і [[Космонавтика|космонавтиці]].

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Одиниці SI}}
[[Категорія:Одиниці швидкості]]
[[Категорія:Похідні одиниці SI]]

title: Загальна інформація

Система одиниць: Похідні одиниці SI

Одиниця: швидкість

Позначення: м/с або m/s

title: Перерахунок в інші системи

1 м/с в...: дорівнює...


text:
# Герб Зінькова (село)
Герб Зінькова — офіційний геральдичний символ села Зіньків, Віньковецького району Хмельницької області затверджений 23 серпня 2016 року № 3 XII сесії сільської ради VII скликання.

## Опис
Щит перетятий зеленим і лазуровим. У першій частини срібна косуля з оберненою вліво головою, у лівій верхній частині золоте сонце з людським обличчям. У другій частині срібна піраміда з кам'яних плит, з якої б'є срібний фонтан. Щит вписаний у декоративний картуш і увінчаний червоною мурованою короною. Унизу картуша напис «ЗІНЬКІВ».
Автори — О. Г. Рудницький, К. М. Богатов, В. М. Напиткін.

## Значення символів
Косуля — найперший герб села; сонце — символ Поділля. Піраміда — історичний символ видобування будівельних матеріалів, а також Зіньківського замку. Фонтан — знак цілющої зіньківської води.

title: Герб Зінькова (село)

wikitext:
{{Картка герба
|назва              = Герб Зінькова
|зображення         = Zinkiv vnk gerb.png
|зображення_розмір  = 200
|середній           =
|середній_розмір    =
|середній_підпис    =
|малий              =
|малий_розмір       =
|малий_підпис       =
|зображення2        =
|зображення2_розмір =
|зображення2_підпис =
|зображення3        =
|зображення3_розмір =
|зображення3_підпис =
|носій              = [[Зіньків (село)|Зіньків]]
|дата_затвердження  = [[23 серпня]] [[2016]] р.
|нашоломник         =
|корона             =
|шолом              =
|щит                = [[іспанський щит|іспанський]]
|щитотримачі        =
|основа             =
|девіз              =
|ордени             =
|інші_елементи      =
|ранні_версії       =
|використання       =
}}

'''Герб Зінькова''' — офіційний [[геральдика|геральдичний]] символ села [[Зіньків (село)|Зіньків]], [[Віньковецький район|Віньковецького району]] [[Хмельницька область|Хмельницької області]] затверджений [[23 серпня]] [[2016]] року № 3 XII сесії сільської ради VII скликання.

== Опис ==
[[Геральдичний щит|Щит]] перетятий [[зелень (геральдика)|зеленим]] і [[лазур (геральдика)|лазуровим]]. У першій частини срібна [[косуля]] з оберненою вліво [[голова|головою]], у лівій верхній частині золоте [[сонце]] з людським [[обличчя]]м. У другій частині срібна [[Піраміда (геометрія)|піраміда]] з кам'яних плит, з якої б'є срібний [[фонтан]]. Щит вписаний у декоративний [[картуш]] і увінчаний червоною мурованою [[геральдична корона|короною]]. Унизу картуша напис «ЗІНЬКІВ».

Автори — О. Г. Рудницький, К. М. Богатов, В. М. Напиткін.

== Значення символів ==
Косуля — найперший герб села; сонце — символ [[Поділля]]. Піраміда — історичний символ видобування будівельних матеріалів, а також [[Зіньківський замок|Зіньківського замку]]. Фонтан — знак цілющої зіньківської води.

== Див. також ==
* [[Зіньків (село)|Зіньків]]
* [[Прапор Зінькова (село)|Прапор Зінькова]]

== Посилання ==
* [http://www.heraldry.com.ua/index.php3?lang=U&context=info&id=12033#verh Українська геральдика] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220308023119/https://www.heraldry.com.ua/index.php3?lang=U&context=info&id=12033#verh |date=8 березня 2022 }}

== Джерела ==
* Напиткін В. М., Богатов К. М. Символіка Хмельницької області: Довідник. — Хмельницький. Поліграфіст, 2016. — 128с.; іл.

[[Категорія:Герби сіл Хмельницької області]]
[[Категорія:Зіньків (село)]]

title: Деталі

Носій: Зіньків

Затверджений: 23 серпня 2016 р.

Щит: іспанський


text:
# Прапор Діксмейде
Прапор Діксмейде був офіційно затверджений муніципальною радою 30 січня 1986 року як муніципальний прапор західнофламандської комуни і міста Діксмейде. 4 листопада 1986 року він був підтверджений урядом Фландрії та остаточно опублікований 3 грудня 1987 року в офіційному бельгійському державному віснику.

Офіційно прапор описується так:
Вісім однаково високих смуг жовтого і синього кольорів.
Прапор повністю заснований на муніципальному гербі і тому виглядає абсолютно однаково.
Комуна Беверен використовує прапор, який нагадує прапор Діксмейде, але з діагональним хрестом.
- Дизайн прапора, намальований Патріком Девалем
- Герб Діксмейде
- Прапор Беверена

title: Прапор Діксмейде

wikitext:
{{Картка:Прапор
|зображення = Flag_of_Diksmuide.svg
}}'''Прапор Діксмейде''' був офіційно затверджений муніципальною радою 30 січня 1986 року як муніципальний прапор [[Західна Фландрія|західнофламандської]] комуни і міста [[Діксмейде]]. 4 листопада 1986 року він був підтверджений урядом [[Фландрія (історична область)|Фландрії]] та остаточно опублікований 3 грудня 1987 року в офіційному бельгійському державному віснику.

Офіційно прапор описується так: <ref>{{Cite web|url=https://www.sarovlaanderen.be/node/1014|title=Diksmuide|website=www.sarovlaanderen.be|language=nl|access-date=2023-07-21}}</ref>{{Blockquote|Вісім однаково високих смуг жовтого і синього кольорів.}}Прапор повністю заснований на муніципальному гербі і тому виглядає абсолютно однаково.
Комуна [[Беверен]] використовує прапор, який нагадує прапор Діксмейде, але з діагональним хрестом.
<gallery>
Файл:Diksmuide_Vlag_-_22472_-_onroerenderfgoed.jpg|посилання=Bestand:Diksmuide_Vlag_-_22472_-_onroerenderfgoed.jpg|альт=Ontwerp vlag getekend door Patrick Dewael|Дизайн прапора, намальований Патріком Девалем
Файл:Diksmuide_wapen.svg|[[Герб Діксмейде]]
Файл:Flag_of_Beveren.svg|[[Прапор Беверена]]
</gallery>

== Див. також ==

* [[Герб Діксмейде]]
==Джерела==
{{reflist}}
[[Категорія:Прапори Бельгії|Діксмейде]]

title: Прапор Діксмейде

Приналежність: Діксмейде


text:
# Never Really Over
«Never Really Over» — пісня американської співачки Кеті Перрі, що вийшла 31 травня 2019 року на Capitol Records.

## Сертифікації
| Регіон                                                      | Сертифікація  | Продажі   |
| ----------------------------------------------------------- | ------------- | --------- |
| Австралія (ARIA)                                            | 4× Платиновий | 280 000   |
| Канада (Music Canada)                                       | Золотий       | 40 000    |
| Данія (IFPI Denmark)                                        | Золотий       | 45 000    |
| Італія (FIMI)                                               | Золотий       | 25 000    |
| Мексика (AMPROFON)                                          | Золотий       | 30 000    |
| Норвегія (IFPI Norway)                                      | Платиновий    | 60 000    |
| Польща (ZPAV)                                               | Платиновий    | 20 000    |
| Португалія (AFP)                                            | Платиновий    | 10 000    |
| Іспанія (PROMUSICAE)                                        | Золотий       | 30 000    |
| Велика Британія (BPI)                                       | Платиновий    | 600 000   |
| США (RIAA)                                                  | Платиновий    | 1 000 000 |
| продажі+прослуховування, що базуються лише на сертифікаціях |               |           |

title: Never Really Over

wikitext:
{{Сингл
|Назва               = Never Really Over
|Обкладинка          =
|Підпис              =
|Виконавець          = Кеті Перрі
|Альбом              =
|Випущений           = 31 травня 2019
|Формат              =
|Сторона Б           = «[[Small Talk]]»
|Записаний           =  * [[Studios 301]] ([[Сідней]])
* [[Westlake Recording Studios]] ([[Лос-Анджелес]])
* Unsub Studios (Лос-Анджелес)
|Жанр                =
|Мова                =
|Композитор          =
|Автор пісні         =
|Тривалість          =
|Лейбл               = [[Capitol Records|Capitol]]
|Продюсер            =
|Чарти               =
|Огляди              =
|Попередній          = «[[Con Calma]]»
(2019)
|Рік                 = 2019
|Наступний           = «[[Small Talk]]»
(2019)
|Інше                =
|YouTube             = aEb5gNsmGJ8
}}

'''«Never Really Over»''' — пісня американської співачки [[Кеті Перрі]], що вийшла 31 травня 2019 року на [[Capitol Records]].

== Сертифікації ==
{{Certification Table Top}}
{{Certification Table Entry|region=Australia|type=single|award=Platinum|number=4|relyear=2019|certyear=2019|accessdate=13 жовтня 2021}}
{{Certification Table Entry|region=Canada|type=single|title=Never Really Over|artist=Katy Perry|award=Gold|relyear=2019|certyear=2019|accessdate=4 липня 2019}}
{{Certification Table Entry|region=Denmark|artist=Katy Perry|title=Never Really Over|award=Gold|id=10934|type=single|relyear=2019|certyear=2022|accessdate=12 січня 2022}}
{{Certification Table Entry|region=Italy|artist=Katy Perry|title=Never Really Over|award=Gold|type=single|relyear=2019|certyear=2019|accessdate=26 серпня 2019}}
{{Certification Table Entry|region=Mexico|artist=|type=single|award=Gold|relyear=2019|certyear=2019|certref=<ref>{{cite web|url=https://www.facebook.com/CertificacionesAmprofon/photos/a.1531409446983661/1531428156981790|title=Certificados Musicales Amprofon (in Spanish)|publisher=[[Asociación Mexicana de Productores de Fonogramas y Videogramas]]|accessdate=5 жовтня 2021}}</ref>}}
{{Certification Table Entry|artist=Katy Perry|title=Never Really Over|region=Norway|relyear=2019|certyear=2020|award=Platinum|type=single|accessdate=29 жовтня 2020}}
{{Certification Table Entry|region=Poland|artist=Katy Perry|title=Never Really Over|award=Platinum|type=single|relyear=2019|certyear=2020|accessdate=17 грудня 2020}}
{{Certification Table Entry|region=Portugal|artist=Katy Perry|title=Never Really Over|award=Platinum|type=single|relyear=2019|certyear=2022|id=file_2022-05-13-15-04-29.pdf|accessdate=23 травня 2022}}
{{Certification Table Entry|region=Spain|title=Never Really Over|artist=Katy Perry|type=single|award=Gold|relyear=2019|certyear=2024|certweek=1|accessdate=12 січня 2024|refname=Spain Cert}}
{{Certification Table Entry|region=United Kingdom|relyear=2019|certyear=2019|title=Never Really Over|artist=Katy Perry|type=single|award=Platinum|id=15813-147-1}}
{{Certification Table Entry|region=United States|artist=Katy Perry|title=Never Really Over|award=Platinum|type=single|relyear=2019|certyear=2019|accessdate=22 січня 2020|refname="us cert"}}
{{Certification Table Bottom|noshipments=true|streaming=true|nosales=true}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Кеті Перрі}}
{{Бібліоінформація}}
{{пісня-доробити}}

[[Категорія:Пісні Кеті Перрі]]
[[Категорія:Сингли Capitol Records]]

title: Сингл Кеті Перрі

Випущений: 31 травня 2019

Сторона Б: «Small Talk»

Записаний: - Studios 301 (Сідней) - Westlake Recording Studios (Лос-Анджелес) - Unsub Studios (Лос-Анджелес)

Жанр: поп і електропоп

Мова: англійська

Лейбл: Capitol

Продюсер: Заславський Антон

title: Хронологія синглів Кеті Перрі

| Попередній | «Con Calma» (2019) |: | «Small Talk» (2019) | Наступний |

title: Музичне відео

Музичне відео: «Never Really Over» на YouTube

Попередній: «Con Calma» · (2019)

«Small Talk» · (2019): Наступний

title: Кеті Перрі

Студійні альбоми: Katy Hudson One of the Boys Teenage Dream The Complete Confection Prism Witness Smile 143

Мініальбоми: Ur So Gay MTV Unplugged

Сингли: «Trust in Me» «Search Me» «I Kissed a Girl» «Hot n Cold» «Thinking of You» «Waking Up in Vegas» «California Gurls» «Teenage Dream» «Firework» «E.T.» «Last Friday Night (T.G.I.F.)» «The One That Got Away» «Part of Me» «Wide Awake» «Roar» «Unconditionally» «Dark Horse» «Birthday» «This is How We Do» «Rise» «Chained To The Rhythm» «Bon Appétit» «Swish Swish» «Hey Hey Hey» «Cozy Little Christmas» «Never Really Over» «Small Talk» «Harleys in Hawaii» «Never Worn White» «Daisies» «Smile» «Not the End of the World» «Electric» «When I'm Gone» «Woman's World» «Lifetimes» «I'm His, He's Mine»

Промо-сингли: «Ur So Gay» «Not Like the Movies» «Circle the Drain» «Hummingbird Heartbeat»

Спільні сингли: «Goodbye for Now» «Starstrukk» «If We Ever Meet Again» «Feels» «365» «Con Calma» «When I'm Gone»

Інші пісні: «Every Day Is a Holiday» «Roulette»

Концертні тури: Hello Katy Tour California Dreams Tour Prismatic World Tour Witness: The Tour Play The Lifetimes Tour

Інші альбоми: (A) Katy Perry The Matrix

Фільмографія: Зірковий ескорт Смурфики Кеті Перрі: Частинка мене Як я зустрів вашу маму (епізод «Oh Honey») Виховуючи Хоуп (епізод «Single White Female Role-Model»)


text:
# Гонолек
Гоно́лек (Laniarus) — рід горобцеподібних птахів родини гладіаторових (Malaconotidae). Представники цього роду мешкають в Африці на південь від Сахари.

## Таксономія і систематика
Рід Гонолек був введений французьким орнітологом Луї Жан-Пьєром В'єйо в 1816 році. Типовим видом є червоний гонолек (Laniarius barbarus).
Найближчими родичами гонолеків є представники роду Вюргер (Chlorophoneus). Раніше гонолеків класифікували за забарвленням. Однак молекулярне дослідження 2008 року показало, що різні види самостійно набули різне забарвлення, і види з подібним забарвленям часто не є близькоспорідненими. Дослідники припускаюит, що загальний предок всіх гонолеків міг мати темне забарвлення.

## Види
Виділяють двадцять два види:
- Гонолек екваторіальний (Laniarius leucorhynchus)
- Гонолек гірський (Laniarius poensis)
- Гонолек приозерний (Laniarius holomelas)
- Гонолек бурундійський (Laniarius willardi)
- Гонолек східний (Laniarius fuelleborni)
- Гонолек ефіопський (Laniarius funebris)
- Гонолек масковий (Laniarius luehderi)
- Гонолек ангольський (Laniarius brauni)
- Гонолек габельський (Laniarius amboimensis)
- Гонолек строкатоголовий (Laniarius ruficeps)
- Гонолек сомалійський (Laniarius nigerrimus)
- Гонолек чагарниковий (Laniarius aethiopicus)
- Гонолек тропічний (Laniarius major)
- Гонолек кенійський (Laniarius sublacteus)
- Гонолек південний (Laniarius ferrugineus)
- Гонолек двобарвний (Laniarius bicolor)
- Гонолек гвінейський (Laniarius turatii)
- Гонолек червоний (Laniarius barbarus)
- Гонолек жовтоголовий (Laniarius mufumbiri)
- Гонолек жовтоокий (Laniarius erythrogaster)
- Гонолек червоноволий (Laniarius atrococcineus)
- Гонолек жовтогрудий (Laniarius atroflavus)

title: Гонолек

wikitext:
{{Taxobox
| name = Гонолек
| image = Laniarius barbarus.jpg
| image_caption = [[Гонолек червоний]] (''Laniarius barbarus'')
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| familia = [[Гладіаторові]] (Malaconotidae)
| genus = '''Гонолек (''Laniarus'')'''
| genus_authority = [[Луї Жан П'єр В'єйо|Vieillot]], 1816<ref name="autor">{{cytuj książkę| autor = L.J.P. Vieillot| tytuł = Analyse D'Une Nouvelle Ornithologie Élémentaire|url = https://books.google.pl/books?id=i02jJBjImYkC&pg=PP1&dq=Analyse+D'Une+Nouvelle+Ornithologie+Élémentaire&hl=pl&source=gbs_selected_pages&cad=2#v=onepage&q=Analyse%20D'Une%20Nouvelle%20Ornithologie%20%C3%89lémentaire&f=false|rok = 1816|wydawca = Deteville, libraire, rue Hautefeuille|miejsce = Paryż|wydanie = |isbn = |strony = 41|cytat = |język = fr}}</ref>
| subdivision_ranks = Види
| subdivision =
*''[[Laniarius leucorhynchus]]''
*''[[Laniarius poensis]]''
*''[[Laniarius holomelas]]''
*''[[Laniarius willardi]]''
*''[[Laniarius fuelleborni]]''
*''[[Laniarius funebris]]''
*''[[Laniarius luehderi]]''
*''[[Laniarius brauni]]''
*''[[Laniarius amboimensis]]''
*''[[Laniarius ruficeps]]''
*''[[Laniarius nigerrimus]]''
*''[[Laniarius aethiopicus]]''
*''[[Laniarius major]]''
*''[[Laniarius sublacteus]]''
*''[[Laniarius ferrugineus]]''
*''[[Laniarius bicolor]]''
*''[[Laniarius turatii]]''
*''[[Laniarius barbarus]]''{{тип}}
*''[[Laniarius mufumbiri]]''
*''[[Laniarius erythrogaster]]''
*''[[Laniarius atrococcineus]]''
*''[[Laniarius atroflavus]]''
|synonyms = ''Diplophoneus'' <small>Roberts, 1922</small><ref name="roberts">{{cytuj pismo |autor = A. Roberts|tytuł = Review of the nomenclature of South African birds |url = https://journals.co.za/content/nfi_annalstm/8/4/AJA00411752_767 |czasopismo = Annals of the Transvaal Museum| wolumin = 8|wydanie = 4|strony = 245|rok = 1922|doi = |język = en}}</ref>
| wikispecies = Laniarus
| commonscat = Laniarus
| commons = Laniarus
}}
'''Гоно́лек'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Laniarus'') — рід [[Горобцеподібні|горобцеподібних]] птахів родини [[Гладіаторові|гладіаторових]] (Malaconotidae). Представники цього роду мешкають в [[Африка|Африці]] на південь від [[Сахара|Сахари]].

== Таксономія і систематика ==
Рід Гонолек був введений французьким орнітологом [[Луї Жан П'єр В'єйо|Луї Жан-Пьєром В'єйо]] в 1816 році. Типовим видом є [[гонолек червоний|червоний гонолек]] (''Laniarius barbarus'').

Найближчими родичами гонолеків є представники роду [[Вюргер]] (''Chlorophoneus''). Раніше гонолеків класифікували за забарвленням. Однак молекулярне дослідження 2008 року показало, що різні види самостійно набули різне забарвлення, і види з подібним забарвленям часто не є близькоспорідненими. Дослідники припускаюит, що загальний предок всіх гонолеків міг мати темне забарвлення.<ref name="nguembock">{{cite journal|author1=Nguembock, Billy |author2=Fjeldså, Jon |author3=Couloux, Arnaud |author4=Pasquet, Eric |date=2008|title=Phylogeny of ''Laniarius'': molecular data reveal ''L. liberatus'' synonymous with ''L. erlangeri'' and "plumage coloration" as unreliable morphological characters for defining species and species groups|journal=Molecular Phylogenetics and Evolution|volume=48|issue=2|pages=396–407|doi=10.1016/j.ympev.2008.04.014 |pmid=18514549}}</ref>
== Види ==
Виділяють двадцять два види:<ref name=ioc>{{cite web | editor1-last=Gill | editor1-first=Frank | editor1-link=Frank Gill (ornithologist) | editor2-last=Donsker | editor2-first=David | year=2021 | title=Batises, woodshrikes, bushshrikes, vangas | work=World Bird List Version 11.2 | url=https://www.worldbirdnames.org/bow/batises/ | publisher=International Ornithologists' Union | accessdate=03 August 2021 | archive-date=15 серпня 2021 | archive-url=https://web.archive.org/web/20210815165132/https://www.worldbirdnames.org/bow/batises/ }}</ref>
* [[Гонолек екваторіальний]] (''Laniarius leucorhynchus'')
* [[Гонолек гірський]] (''Laniarius poensis'')
* [[Гонолек приозерний]] (''Laniarius holomelas'')
* [[Гонолек бурундійський]] (''Laniarius willardi'')
* [[Гонолек східний]] (''Laniarius fuelleborni'')
* [[Гонолек ефіопський]] (''Laniarius funebris'')
* [[Гонолек масковий]] (''Laniarius luehderi'')
* [[Гонолек ангольський]] (''Laniarius brauni'')
* [[Гонолек габельський]] (''Laniarius amboimensis'')
* [[Гонолек строкатоголовий]] (''Laniarius ruficeps'')
* [[Гонолек сомалійський]] (''Laniarius nigerrimus'')
* [[Гонолек чагарниковий]] (''Laniarius aethiopicus'')
* [[Гонолек тропічний]] (''Laniarius major'')
* [[Гонолек кенійський]] (''Laniarius sublacteus'')
* [[Гонолек південний]] (''Laniarius ferrugineus'')
* [[Гонолек двобарвний]] (''Laniarius bicolor'')
* [[Гонолек гвінейський]] (''Laniarius turatii'')
* [[Гонолек червоний]] (''Laniarius barbarus'')
* [[Гонолек жовтоголовий]] (''Laniarius mufumbiri'')
* [[Гонолек жовтоокий]] (''Laniarius erythrogaster'')
* [[Гонолек червоноволий]] (''Laniarius atrococcineus'')
* [[Гонолек жовтогрудий]] (''Laniarius atroflavus'')

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Гладіаторові}}
{{Taxonbar|from=Q1029627}}
{{Птахи-доробити}}

[[Категорія:Гладіаторові]]
[[Категорія:Роди птахів]]

title: ?Гонолек

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Родина: Гладіаторові (Malaconotidae)

Рід: Гонолек (Laniarus) · Vieillot, 1816

Вікісховище: Laniarus

Віківиди: Laniarus


text:
# Жили три холостяки
«Жили три холостяки» — радянська двосерійна кінокомедія режисера Михайла Григор'єва, що вийшла у 1973 році. Екранізація водевілю Володимира Диховичного «Весільна подорож».

## Сюжет
Три молодих аспіранта — Марк (Михайло Поляк), Андрій (Всеволод Абдулов) і Костянтин (Володимир Носик) — збираються в експедицію і в ім'я науки клянуться залишатися холостяками на найближчі півроку. Вони і не підозрюють, що дуже скоро їм доведеться розлучитися зі своїм холостим життям. Але наступного дня до них в гуртожиток вселяється нова студентка. Один з друзів дав клятву, будучи вже одруженим, не дивно, що з його допомогою й інші дуже швидко знаходять собі наречених.

## У ролях
- Борис Чирков —  Олександр Олександрович Синельников, професор-океанолог
- Михайло Поляк —  Марк Борисович Громов
- Всеволод Абдулов —  Андрій Васильович Птіцин
- Володимир Носик —  Костянтин Аркадійович
- Наталія Беспалова —  Настя Ковальова, студентка
- Тетяна Федорова —  Зоя Олександрівна, онука професора Синельникова
- Світлана Крючкова —  Ольга Атаманенко, штурман далекого плавання
- Олександр Бєлявський —  коментатор подій, що відбуваються у фільмі
- Микита Богословський — камео

## Знімальна група
- Автор сценарію: П. Сілуянов (за водевілем Володимира Диховичного «Весільна подорож»)
- Режисер-постановник: Михайло Григор'єв
- Головні оператори:
  - Олександр Шеленков
  - Іоланда Чен
- Головний художник: Георгій Турильов
- Звукооператор: Ю. Рабинович
- Композитор: Микита Богословський
- Текст пісень: Михайло Таніч
- Державний симфонічний оркестр кінематографії
  - Диригент: А. Кремер
- Директор фільму: Наум Поляк
- Заступник директора картини: Сергій Каграманов

title: Жили три холостяки

wikitext:
{{Фільм
|вид =
|українська назва =Жили три холостяки
|оригінальна назва ={{lang-ru|Жили три холостяка}}
|зображення =Жили три холостяка.jpg
|жанр       =комедія
|режисер    =[[Григор'єв Михайло Григорович|Михайло Григор'єв]]
|сценарист  =П. Сілуянов
[[Диховичний Володимир Абрамович|Володимир Диховичний]]
|Продюсер   =
|Актори     =[[Чирков Борис Петрович|Борис Чирков]]
[[Поляк Михайло Наумович|Михайло Поляк]]
|оператор   =[[Шеленков Олександр Володимирович|Олександр Шеленков]]
[[Чен Іоланда Євгенівна (кінооператор)|Іоланда Чен]]
|композитор =[[Богословський Микита Володимирович|Микита Богословський]]
|художник   =[[Турильов Георгій Михайлович|Георгій Турильов]]
|кінокомпанія ="[[Мосфільм]]"
|країна     = {{USSR}}
|тривалість = 64 хв.
|рік        = 1973
| ідентифікатор =0275098
}}
«'''Жили три холостяки'''» — радянська двосерійна [[кінокомедія]] режисера [[Григор'єв Михайло Григорович|Михайла Григор'єва]], що вийшла у 1973 році. Екранізація водевілю [[Диховичний Володимир Абрамович|Володимира Диховичного]] «Весільна подорож».

== Сюжет ==
Три молодих аспіранта — Марк (Михайло Поляк), Андрій (Всеволод Абдулов) і Костянтин (Володимир Носик) — збираються в експедицію і в ім'я науки клянуться залишатися холостяками на найближчі півроку. Вони і не підозрюють, що дуже скоро їм доведеться розлучитися зі своїм холостим життям. Але наступного дня до них в гуртожиток вселяється нова студентка. Один з друзів дав клятву, будучи вже одруженим, не дивно, що з його допомогою й інші дуже швидко знаходять собі наречених.

== У ролях ==
{{div col}}
* [[Чирков Борис Петрович|Борис Чирков]] — '' Олександр Олександрович Синельников, професор-океанолог
* [[Поляк Михайло Наумович|Михайло Поляк]] — '' Марк Борисович Громов
* [[Абдулов Всеволод Осипович|Всеволод Абдулов]] — '' Андрій Васильович Птіцин
* [[Носик Володимир Бенедиктович|Володимир Носик]] — '' Костянтин Аркадійович
* [[Беспалова Наталія Євгенівна|Наталія Беспалова]] — '' Настя Ковальова, студентка
* [[Федорова Тетяна Миколаївна (актриса)|Тетяна Федорова]] — '' Зоя Олександрівна, онука професора Синельникова
* [[Крючкова Світлана Миколаївна|Світлана Крючкова]] — '' Ольга Атаманенко, штурман далекого плавання
* [[Бєлявський Олександр Борисович|Олександр Бєлявський]] — '' коментатор подій, що відбуваються у фільмі
* [[Богословський Микита Володимирович|Микита Богословський]] — камео
{{div col end}}

== Знімальна група ==
{{div col}}
* Автор сценарію: П. Сілуянов (за водевілем [[Диховичний Володимир Абрамович|Володимира Диховичного]] «Весільна подорож»)
* Режисер-постановник: [[Григор'єв Михайло Григорович|Михайло Григор'єв]]
* Головні оператори:
** [[Шеленков Олександр Володимирович|Олександр Шеленков]]
** [[Чен Іоланда Євгенівна (кінооператор)|Іоланда Чен]]
* Головний художник: [[Турильов Георгій Михайлович|Георгій Турильов]]
* Звукооператор: Ю. Рабинович
* Композитор: [[Богословський Микита Володимирович|Микита Богословський]]
* Текст пісень: [[Таніч Михайло Ісайович|Михайло Таніч]]
* [[Російський державний симфонічний оркестр кінематографії|Державний симфонічний оркестр кінематографії]]
** Диригент: А. Кремер
* Директор фільму: [[Поляк Наум Мойсейович|Наум Поляк]]
* Заступник директора картини: Сергій Каграманов
{{div col end}}

== Посилання ==
* {{imdb|id=0275098|name=''Жили три холостяки''}}
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}
[[Категорія:Фільми СРСР 1973]]
[[Категорія:Кінокомедії 1973]]
[[Категорія:Фільми Михайла Григор'єва]]
[[Категорія:Кінокомедії СРСР]]
[[Категорія:Фільми студії «Мосфільм»]]
[[Категорія:Фільми російською мовою]]

title: рос. Жили три холостяка

Жанр: комедія

Режисер: Михайло Григор'єв

Сценарист: П. Сілуянов · Володимир Диховичний

У головних · ролях: Борис Чирков · Михайло Поляк

Оператор: Олександр Шеленков · Іоланда Чен

Композитор: Микита Богословський

Художник: Георгій Турильов

Кінокомпанія: "Мосфільм"

Країна: СРСР


text:
# Гергард Мачулат
Гергард Мачулат (нім. Gerhard Matschulat; 25 травня 1920, Берлін — 1 вересня 1944, Ла-Манш) — німецький офіцер-підводник, оберлейтенант-цур-зее крігсмаріне.

## Біографія
1 жовтня 1938 року вступив на флот. З грудня 1942 року — 1-й вахтовий офіцер на підводному човні U-458. В липні-вересні 1943 року пройшов курс командира човна. З 23 жовтня 1943 року — командир U-247, на якому здійснив 2 походи (разом 66 днів у морі). 5 липня 1944 року потопив британський паровий траулер Noreen Mary водотоннажністю 207 тонн, навантажений баластом; 8 з 10 членів екіпажу траулера загинули. 1 вересня 1944 року U-247 був потоплений в Англійському каналі біля Лендс-Енд (49°54′ пн. ш. 05°49′ зх. д.) глибинними бомбами канадських фрегатів «Сейнт Джон» та «Суонсі». Всі 52 члени екіпажу загинули.

## Звання
- Кандидат в офіцери (1 жовтня 1938)
- Морський кадет (1 липня 1939)
- Фенріх-цур-зее (1 грудня 1939)
- Оберфенріх-цур-зее (1 серпня 1940)
- Лейтенант-цур-зее (1 квітня 1941)
- Оберлейтенант-цур-зее (1 квітня 1943)

title: Гергард Мачулат

wikitext:
{{Особа}}
'''Гергард Мачулат''' ({{lang-de|Gerhard Matschulat}}; [[25 травня]] [[1920]], [[Берлін]] — [[1 вересня]] [[1944]], [[Ла-Манш]]) — німецький офіцер-підводник, [[оберлейтенант-цур-зее]] [[крігсмаріне]].

== Біографія ==
1 жовтня 1938 року вступив на флот. З грудня 1942 року — 1-й вахтовий офіцер на підводному човні [[U-458]]. В липні-вересні 1943 року пройшов курс командира човна. З 23 жовтня 1943 року — командир [[U-247]], на якому здійснив 2 походи (разом 66 днів у морі). 5 липня 1944 року потопив британський паровий траулер Noreen Mary водотоннажністю 207 тонн, навантажений баластом; 8 з 10 членів екіпажу траулера загинули. 1 вересня 1944 року U-247 був потоплений в [[Ла-Манш|Англійському каналі]] біля [[Лендс-Енд]] (49°54′ пн. ш. 05°49′ зх. д.) глибинними бомбами канадських фрегатів [[HMCS Saint John (K456)|«Сейнт Джон»]] та [[HMCS Swansea (K328)|«Суонсі»]]. Всі 52 члени екіпажу загинули.

== Звання ==

* Кандидат в офіцери (1 жовтня 1938)
* Морський [[кадет]] (1 липня 1939)
* [[Фенріх-цур-зее]] (1 грудня 1939)
* [[Оберфенріх-цур-зее]] (1 серпня 1940)
* [[Лейтенант-цур-зее]] (1 квітня 1941)
* [[Оберлейтенант-цур-зее]] (1 квітня 1943)

== Посилання ==

* [http://www.ubootarchiv.de/ubootwiki/index.php/Gerhard_Matschulat Біографічні дані.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220223131150/http://www.ubootarchiv.de/ubootwiki/index.php/Gerhard_Matschulat |date=23 лютого 2022 }}
* [https://uboat.net/men/commanders/793.html Мачулат на сайті uboat.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210418234649/https://uboat.net/men/commanders/793.html |date=18 квітня 2021 }}

== Примітки ==
{{DEFAULTSORT:Мачулат Гергард}}
[[Категорія:Померли в морі]]
[[Категорія:Оберлейтенанти-цур-зее крігсмаріне]]
[[Категорія:Німецькі підводники Другої світової війни]]
[[Категорія:Командири підводних човнів]]
[[Категорія:Загинули в боях Другої світової війни]]

title: нім. Gerhard Matschulat

Народився: 25 травня 1920 · Берлін, Вільна держава Пруссія

Помер: 1 вересня 1944 (24 роки) · Ла-Манш

Діяльність: офіцер ВМФ Німеччини, підводник, солдат

Знання мов: німецька

Учасник: Друга світова війна

Військове звання: Оберлейтенант-цур-зее


text:
# Роберт Боженик
Роберт Боженик (словац. Róbert Boženík, нар. 18 листопада 1999, Терхова) — словацький футболіст, нападник нідерландського «Феєнорда» і національної збірної Словаччини. На умовах оренди виступає за португальську «Боавішту».

## Клубна кар'єра
Народився 18 листопада 1999 року в місті Терхова. Вихованець футбольної школи клубу «Жиліна». Дорослу футбольну кар'єру розпочав в основній команді того ж клубу, стабільним гравцем основного складу якої став по ходу сезону 2018/19.
На початку 2020 року за 4,6 мільйона євро перейшов до нідерландського «Феєнорда», з яким уклав контракт на 4,5 року.

## Виступи за збірні
2016 року дебютував у складі юнацької збірної Словаччини (U-19), загалом на юнацькому рівні взяв участь у 13 іграх, відзначившись 4 забитими голами.
Протягом 2018—2019 років залучався до складу молодіжної збірної Словаччини. На молодіжному рівні зіграв у 3 офіційних матчах, забив 1 гол.
Влітку 2019 року 19-річний на той час нападник дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Словаччини. Відтоді регулярно отримував виклики до національної команди, згодом був включений до її заявки на чемпіонат Європи 2020 року.
| Дата       | Місто           | Господарі   | Результат               | Гості       | Турнір                               | Голи | Примітки  |
| ---------- | --------------- | ----------- | ----------------------- | ----------- | ------------------------------------ | ---- | --------- |
| 7-6-2019   | Трнава          | Словаччина  | 5 – 1                   | Йорданія    | товариський матч                     | -    | 46'       |
| 11-6-2019  | Баку            | Азербайджан | 1 – 5                   | Словаччина  | Відбір до ЧЄ 2020                    | -    | 71'       |
| 6-9-2019   | Трнава          | Словаччина  | 0 – 4                   | Хорватія    | Відбір до ЧЄ 2020                    | -    | 46'       |
| 9-9-2019   | Будапешт        | Угорщина    | 1 – 2                   | Словаччина  | Відбір до ЧЄ 2020                    | 1    | 77'       |
| 10-10-2019 | Трнава          | Словаччина  | 1 – 1                   | Уельс       | Відбір до ЧЄ 2020                    | -    | 86'       |
| 13-10-2019 | Братислава      | Словаччина  | 1 – 1                   | Парагвай    | товариський матч                     | 1    | 31'       |
| 16-11-2019 | Рієка           | Хорватія    | 3 – 1                   | Словаччина  | Відбір до ЧЄ 2020                    | 1    | 72'       |
| 19-11-2019 | Трнава          | Словаччина  | 2 – 0                   | Азербайджан | Відбір до ЧЄ 2020                    | 1    | 77'       |
| 4-9-2020   | Братислава      | Словаччина  | 1 – 3                   | Чехія       | Ліга націй УЄФА 2020-2021 - 1-й етап | -    | 49' 65'   |
| 7-9-2020   | Нетанья         | Ізраїль     | 1 – 1                   | Словаччина  | Ліга націй УЄФА 2020-2021 - 1-й етап | -    | 78'       |
| 8-10-2020  | Братислава      | Словаччина  | 0 – 0 д.ч. (4 – 2 п.п.) | Ірландія    | Відбір до ЧЄ 2020                    | -    | 107'      |
| 11-10-2020 | Глазго          | Шотландія   | 1 – 0                   | Словаччина  | Ліга націй УЄФА 2020-2021 - 1-й етап | -    | 76'       |
| 14-10-2020 | Трнава          | Словаччина  | 2 – 3                   | Ізраїль     | Ліга націй УЄФА 2020-2021 - 1-й етап | -    | 71'       |
| 24-3-2021  | Нікосія         | Кіпр        | 0 – 0                   | Словаччина  | Відбір до ЧС 2022                    | -    | 60'       |
| 27-3-2021  | Трнава          | Словаччина  | 2 – 2                   | Мальта      | Відбір до ЧС 2022                    | -    | 46'       |
| 1-6-2021   | Рід-ім-Іннкрайс | Болгарія    | 1 – 1                   | Словаччина  | товариський матч                     | -    | 46'       |
| 1-9-2021   | Любляна         | Словенія    | 1 – 1                   | Словаччина  | Відбір до ЧС 2022                    | 1    | 76'       |
| 4-9-2021   | Братислава      | Словаччина  | 0 – 1                   | Хорватія    | Відбір до ЧС 2022                    | -    | 62' 90+3' |
| 7-9-2021   | Братислава      | Словаччина  | 2 – 0                   | Кіпр        | Відбір до ЧС 2022                    | -    | 79'       |
| 8-10-2021  | Казань          | Росія       | 1 – 0                   | Словаччина  | Відбір до ЧС 2022                    | -    | 64'       |
| 11-11-2021 | Трнава          | Словаччина  | 2 – 2                   | Словенія    | Відбір до ЧС 2022                    | -    | 88'       |
| 14-11-2021 | Мдіна           | Мальта      | 0 – 6                   | Словаччина  | Відбір до ЧС 2022                    | -    | 77'       |
| 29-3-2022  | Мурсія          | Фінляндія   | 0 – 2                   | Словаччина  | товариський матч                     | -    | 46'       |
| 3-6-2022   | Трнава          | Білорусь    | 0 – 1                   | Словаччина  | Ліга націй УЄФА 2022-2023 - 1-й етап | -    | 74' 86'   |
| 6-6-2022   | Трнава          | Словаччина  | 0 – 1                   | Казахстан   | Ліга націй УЄФА 2022-2023 - 1-й етап | -    | 71'       |
| Усього     |                 | Матчів      | 25                      |             | Голів                                | 5    |           |

title: Роберт Боженик

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Роберт Боженик
| зображення =
| підпис =
| місце-народження = [[Терхова]]
| країна-народження = [[Словаччина]]
| дата-народження = 18.11.1999
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 188 см
| вага = 81 кг
| поточний-клуб = {{Прапорець|POR}} [[Боавішта (Порту)|«Боавішта»]]
| позиція = [[Нападник (футбол)|нападник]]
| номер = 9
| юнацькі-роки = 2009—2017
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|SVK}} [[Жиліна (футбольний клуб)|«Жиліна»]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|2017–2020 | {{Прапорець|SVK}} | [[Жиліна (футбольний клуб)|«Жиліна»]] | 48 |16}}
{{Футболіст рядок 0|2020– | {{Прапорець|NED}} | «[[Феєнорд]]» | 22 |3}}
{{Футболіст рядок 1|2021–2022 |{{оренда}} {{Прапорець|GER}} | [[Фортуна (Дюссельдорф)|«Фортуна» (Дюссельдорф)]] | 20 |2}}
{{Футболіст рядок 0|2022– |{{оренда}} {{Прапорець|POR}} | [[Боавішта (Порту)|«Боавішта»]] | 15 |2}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|2016–2018 | {{Прапорець|SVK}} | [[Юнацька збірна Словаччини з футболу (U-19)|Словаччина U-19]] | 13 |4}}
{{Футболіст рядок 0|2018–2019 | {{Прапорець|SVK}} | [[Молодіжна збірна Словаччини з футболу|Словаччина U-21]] | 3 |1}}
{{Футболіст рядок 1|2019– | {{Прапорець|SVK}} | [[збірна Словаччини з футболу|Словаччина]] | 25 |5}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 23 березня 2023
| збірна-поновлення = 6 червня 2022
}}
'''Роберт Боженик''' ({{lang-sk|Róbert Boženík}}, {{нар}} [[18 листопада]] [[1999]], [[Терхова]]) — словацький [[футболіст]], [[Нападник (футбол)|нападник]] нідерландського «[[Феєнорд]]а» і [[збірна Словаччини з футболу|національної збірної Словаччини]]. На умовах оренди виступає за португальську [[Боавішта (Порту)|«Боавішту»]].

== Клубна кар'єра ==
Народився [[18 листопада]] [[1999]] року в місті [[Терхова]]. Вихованець футбольної школи клубу [[Жиліна (футбольний клуб)|«Жиліна»]]. Дорослу футбольну кар'єру розпочав в основній команді того ж клубу, стабільним гравцем основного складу якої став по ходу [[Фортуна ліга 2018—2019|сезону 2018/19]].

На початку 2020 року за 4,6 мільйона євро перейшов до нідерландського «[[Феєнорд]]а», з яким уклав контракт на 4,5 року.

== Виступи за збірні ==
2016 року дебютував у складі [[Юнацька збірна Словаччини з футболу (U-19)|юнацької збірної Словаччини (U-19)]], загалом на юнацькому рівні взяв участь у 13 іграх, відзначившись 4 забитими голами.

Протягом 2018—2019 років залучався до складу [[Молодіжна збірна Словаччини з футболу|молодіжної збірної Словаччини]]. На молодіжному рівні зіграв у 3 офіційних матчах, забив 1 гол.

Влітку 2019 року 19-річний на той час нападник дебютував в офіційних матчах у складі [[Збірна Словаччини з футболу|національної збірної Словаччини]]. Відтоді регулярно отримував виклики до національної команди, згодом був включений до її заявки на [[Чемпіонат Європи з футболу 2020|чемпіонат Європи 2020 року]].

== Статистика виступів ==

=== Статистика клубних виступів ===
{{updated|27 січня 2020}}
{| class="wikitable" style="font-size:90%;width:66%;text-align:center;"
|-
!rowspan="2"|Сезон
!rowspan="2"|Команда
!colspan="3"|Чемпіонат
!colspan="3"|Національний кубок
!colspan="3"|Континентальні кубки
!colspan="3"|Інші змагання
!colspan="2"|Разом

|-
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ігор
!Голів
|-
|| 2017–18 || rowspan=3|{{Прапорець|SVK}} [[Жиліна (футбольний клуб)|«Жиліна»]] || [[Фортуна ліга 2017—2018|СЛ]] || - || - || [[Кубок Словаччини з футболу 2017—2018|КС]] || 2 || 1 || [[Ліга чемпіонів УЄФА 2017–18|ЛЧ]] || - || - || - || - || - || 2 || 1
|-
|| 2018–19 || [[Фортуна ліга 2018—2019|СЛ]] || 32 || 13 || [[Кубок Словаччини з футболу 2018—2019|КС]] || 7 || 2 || - || - || - || - || - || - || 39 || 15
|-
|| 2019-січ. 2020 || [[Фортуна ліга 2019—2020|СЛ]] || 16 || 3 || [[Кубок Словаччини з футболу 2019—2020|КС]] || 1 || 0 || - || - || - || - || - || - || 17 || 3
|-
!colspan="3"|Усього за «Жиліну» || 48 || 16 || || 10 || 3 || || - || - || || - || - || 58 || 19
|-
|| січ.-черв. 2020 || {{Прапорець|NED}} «[[Феєнорд]]» || [[Ередивізі 2019–20|ЕД]] || 0 || 0 || [[Кубок Нідерландів з футболу 2019–20|КН]] || 0 || 0 || [[Ліга Європи УЄФА 2019–20|ЛЄ]] || - || - || - || - || - || 0 || 0
|-
! colspan="3" |Усього за кар'єру || 48 || 16 || || 10 || 3 || || - || - || || - || - || 58 || 19
|}

=== Статистика виступів за збірну ===
{{updated|3 червня 2021}}
{{Матчі за збірну початок|SVK}}
{{Матчі за збірну|7-6-2019|Трнава|SVK|5|1|JOR|-|Тов|13={{Sostin|46}}}}
{{Матчі за збірну|11-6-2019|Баку|AZE|1|5|SVK|-|ВідбірЧЄ|2020|13={{Sostout|71}}}}
{{Матчі за збірну|6-9-2019|Трнава|SVK|0|4|CRO|-|ВідбірЧЄ|2020|13={{Sostin|46}}}}
{{Матчі за збірну|9-9-2019|Будапешт|HUN|1|2|SVK|1|ВідбірЧЄ|2020|13={{Sostout|77}}}}
{{Матчі за збірну|10-10-2019|Трнава|SVK|1|1|WAL|-|ВідбірЧЄ|2020|13={{Sostout|86}}}}
{{Матчі за збірну|13-10-2019|Братислава|SVK|1|1|PRY|1|Тов|13={{Sostin|31}}}}
{{Матчі за збірну|16-11-2019|Рієка|CRO|3|1|SVK|1|ВідбірЧЄ|2020|13={{Sostout|72}}}}
{{Матчі за збірну|19-11-2019|Трнава|SVK|2|0|AZE|1|ВідбірЧЄ|2020|13={{Sostout|77}}}}
{{Матчі за збірну|4-9-2020|Братислава|SVK|1|3|CZE|-|Ліга націй УЄФА|2020-2021|1-й етап|13={{Cartellinogiallo|49}} {{Sostout|65}}}}
{{Матчі за збірну|7-9-2020|Нетанья|ISR|1|1|SVK|-|Ліга націй УЄФА|2020-2021|1-й етап|13={{Sostin|78}}}}
{{Матчі за збірну|8-10-2020|Братислава|SVK|0|0|IRL|-|ВідбірЧЄ|2020|11=dts|12=4 – 2|13={{Sostin|107}}}}
{{Матчі за збірну|11-10-2020|Глазго|SCO|1|0|SVK|-|Ліга націй УЄФА|2020-2021|1-й етап|13={{Sostout|76}}}}
{{Матчі за збірну|14-10-2020|Трнава|SVK|2|3|ISR|-|Ліга націй УЄФА|2020-2021|1-й етап|13={{Sostout|71}}}}
{{Матчі за збірну|24-3-2021|Нікосія|CYP|0|0|SVK|-|ВідбірЧС|2022|13={{Sostout|60}}}}
{{Матчі за збірну|27-3-2021|Трнава|SVK|2|2|MLT|-|ВідбірЧС|2022|13={{Sostin|46}}}}
{{Матчі за збірну|1-6-2021|Рід-ім-Іннкрайс|BGR|1|1|SVK|-|Тов|13={{Sostout|46}}}}
{{Матчі за збірну|1-9-2021|Любляна|SVN|1|1|SVK|1|ВідбірЧС|2022|13={{Sostout|76}}}}
{{Матчі за збірну|4-9-2021|Братислава|SVK|0|1|CRO|-|ВідбірЧС|2022|13={{Sostin|62}} {{Cartellinogiallo|90+3}}}}
{{Матчі за збірну|7-9-2021|Братислава|SVK|2|0|CYP|-|ВідбірЧС|2022|13={{Sostout|79}}}}
{{Матчі за збірну|8-10-2021|Казань|RUS|1|0|SVK|-|ВідбірЧС|2022|13={{Sostout|64}}}}
{{Матчі за збірну|11-11-2021|Трнава|SVK|2|2|SVN|-|ВідбірЧС|2022|13={{Sostin|88}}}}
{{Матчі за збірну|14-11-2021|Мдіна|MLT|0|6|SVK|-|ВідбірЧС|2022|13={{Sostin|77}}}}
{{Матчі за збірну|29-3-2022|Мурсія|FIN|0|2|SVK|-|Тов|13={{Sostin|46}}}}
{{Матчі за збірну|3-6-2022|Трнава|BLR|0|1|SVK|-|Ліга націй УЄФА|2022-2023|1-й етап|13={{Sostin|74}} {{Cartellinogiallo|86}}}}
{{Матчі за збірну|6-6-2022|Трнава|SVK|0|1|KAZ|-|Ліга націй УЄФА|2022-2023|1-й етап|13={{Sostin|71}}}}
{{Матчі за збірну кінець|25|5}}

== Посилання ==
* {{FIFA player}}
* {{UEFA player}}
* {{Transfermarkt}}
* {{NFT player}}
* {{Soccerway}}
* {{Wfb}}
* {{EU-Football}}

{{Склад збірної Словаччини на чемпіонаті Європи 2020}}
{{Склад збірної Словаччини на чемпіонаті Європи 2024}}
{{Slovakia-footballer-stub}}

{{DEFAULTSORT:Боженик Роберт}}
[[Категорія:Словацькі футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Словаччини з футболу]]
[[Категорія:Гравці збірної Словаччини з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Жиліни»]]
[[Категорія:Футболісти «Феєнорда»]]
[[Категорія:Футболісти «Фортуни» (Дюссельдорф)]]
[[Категорія:Футболісти «Боавішти»]]
[[Категорія:Словацькі футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Нідерландах]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Німеччині]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Португалії]]
[[Категорія:Уродженці Терхової]]

title: Особисті дані

Народження: 18 листопада 1999 (25 років)

Вага: 81 кг

Громадянство: Словаччина

Позиція: нападник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Боавішта»

title: Юнацькі клуби

«Жиліна»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Жиліна» · 48 · (16)

«Феєнорд» · 22 · (3)

→ «Фортуна» (Дюссельдорф) · 20 · (2)

→ «Боавішта» · 15 · (2)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Словаччина U-19 · 13 · (4)

Словаччина U-21 · 3 · (1)

Словаччина · 25 · (5)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 23 березня 2023.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 6 червня 2022.