text:
# Едуард Старший
Едвард Старший (англ. Edward the Elder, англосакс. Ēadweard se Ieldra; близько 874 або 870 — 17 липня 924), король Англії між 899 та 924 роками.
Едвард Старший був сином короля Альфреда Великого. Він став сьомим королем Вессексу по смерті Альфреда у 899 році.
Едвард остаточно прогнав данів із східних областей Англії, які вони завоювали напередодні. Таким чином він продовжив справу батька.

## Боротьба за престол
До моменту смерті короля Альфреда Едвард був уже досвідченим полководцем і правителем. Він брав участь у відбитті численних набігів вікінгів й навіть відіграв вирішальну роль у перемозі англосаксів над данами у битві при Фарнхемі 893 року. У жовтні 899 або 901 року Едвард Старший прийняв титул короля англів і саксів, однак у нього виник конкурент, який вважав, що має право сам зайняти престол. Це був його двоюрідний брат Етельвальд, син старшого брата Альфреда Великого, короля Етельреда I. У 901 році, він захопив королівські маєтки у Вімборні й Твінхемі та перетворив перший з них на укріплений табір. Етельвольд підбурив заколот проти Едварда. Однак, коли королівське військо з'явилось під Вімборном, Етельвольд не наважився вступити з ним у битву та вночі втік у Нортумбрію. Тамтешні дани визнали його своїм королем.
З їхньою допомогою Етельвольд розпочав війну з Едвардом, вторгся до Ессексу, а наступного, 902 року, його армія напала на Мерсію та північний Вессекс. Однак після переправи через Темзу та дійшовши до Брайдона, скандинави не наважились йти до центральних районів Вессексу, а повернули назад.
У відповідь на цей набіг Едвард здійснив похід до володінь данів у Східній Англії. Англосакси розграбували все на своєму шляху та не зустріли серйозного опору й повернули назад. Проте біля містечка Хольм у Західному Йоркширі кентський загін армії Едварда, який з незрозумілих причин відстав від основних сил, був атакований данами. У битві кентці зазнали нищівної поразки, але і втрати данів також були значними. Серед убитих з їхнього боку були король Східної Англії Еорік і сам Етельвольд, його загибель поклала край заколоту.
У той же час юти острова Вайт, які до того часу перебували під владою своїх правителів, незалежних від королів Вессексу, визнали над собою владу Едварда.

## Перемоги над вікінгами
905 року вікінги були розбиті саксами у Кенті й були змушені укласти у 906 році у містечку Тіддінгфорд мир з королем Едуардом. Якими були умови миру, невідомо, але, ймовірно, жодних певних гарантій та зобов'язань ані з одного, ані з іншого боку він не містив, оскільки вже 909 року військо Едуарда розграбувало деякі області данів, знищивши багато людей і худоби. У відповідь дани 910 року з'єднались із Оуеном (одним з князів Гвінеда), що повстав проти Едуарда, і стали спустошувати береги Ейвона та Северна у Мерсії. Цього разу піти безперешкодно із награбованою здобиччю їм не вдалось: Едуард, у союзі зі своєю сестрою, правителькою Мерсії Етельфледою, що управляла володіннями свого хворого і старого чоловіка Етельреда II, напав на данів поблизу містечка Теттенхолл і здобув над ними перемогу. За повідомленням Англосаксонського часопису, два королі Йорка (Хальфдан II і Еовіл) та чимало знатних данів (хольдів) загинули в битві. Оуен не хотів просити про помилування й убив себе, кинувшись на власний меч, а данці уклали з Едуардом Старшим мир на попередніх умовах союзу й визнали своє королівство підпорядкованим Вессексу.

## Розширення кордонів Вессексу
З моменту битви при Теттенхоллі ініціатива у воєнних діях цілком перейшла до рук англосаксів. У наступні роки Едуарду Старшому вдалось значно розширити територію свого королівства. Після смерті 911 року елдормена Мерсії Етельреда II до Вессексу були приєднані Лондон і Оксфорд. Правителькою тут залишилась Етельфледа, дружина Етельреда II і сестра короля Едуарда, яку за її красу і ратні подвиги прозвали Леді Мерсії. У 913 році Едуард Старший відвоював у данів Ессекс.

## Зміна тактики воєнних дій
Змінивши тактику боротьби з данами, Едуард, замість походів на Данелаг, став зводити фортеці на кордоні з володіннями данів. Це дозволило англосаксам оперативно реагувати на набіги вікінгів, розбиваючи їхні загони по одному і ще на кордоні Вессексу, тим самим значно послаблюючи військову силу Східної Англії і Нортумбрії.

## Війни вікінгів між собою
Ще одним фактором, що серйозно вплинув на остаточний результат англійсько-данського суперництва, стало протистояння у захоплених вікінгами районах Британії вихідців з Данії та Норвегії. На початку X століття норвежці розселились на півострові Віррел, звідки стали погрожувати не лише північним кордонам Мерсії, але й данському Йорку. З 910 року почався наступ норвежців на Данелаг, що змусило данів послабити свій натиск на землі Вессексу. Цим скористався король Едуард, яких зміг перейти до рішучіших дій на північних кордонах свого королівства.

## Зведення фортець
Головним суперником Вессексу в Данелагу був Союз п'яти міст: Дербі, Лінкольна, Стемфорда, Лестера й Ноттінгема, де було створено потужну військово-адміністративну систему за данським зразком. Кожним з п'яти міст керував свій граф, що мав власне військо, у кожному з них був свій суд, але був і вищий суд для всього союзу, а під час бойових дій обирався загальний командувач. Намагаючись послабити цей союз, Едуард почав будівництво численних фортець, з яких регулярно відряджав загони у володіння союзу. Вже 912 року були збудовані фортеці у Гартфорді та Вітемі, у 914—916 роках стіни фортець й укріплення були зведені у Бекінгемі, Бедфорді й Мелдоні, а у 917 році — у Точестері й Вігінгеймері. Деякі з них були так званими подвійними бургами, зведеними для контролю над судноплавними річками. Наприклад, у Хартфорді північна фортеця знаходилась між річками Мерен, Бін та Лі, а південна прикривала підступи на південь від Лі.
Зведення бургів супроводжувалось повним підкоренням місцевого населення. Так, після будівництва фортець у Бекінгемі й Бедфорді дани, що тут проживали, на чолі з ерлом Торкетелєм спочатку були змушені присягнути на вірність Едуарду, а потім і зовсім залишити межі Британії, відпливши на кораблях до Західного Франкського королівства. У 917 році подібним чином було встановлено контроль над данами Точестера, Колчестера, Нортгемптона, Гантінгтона й Кембриджа.

## Зведення фортець Етельфледою Мерсійською
Не менш активно будувала фортеці й Леді Мерсії Етельфледа, яка одночасно вела боротьбу як з данськими і норвезькими вікінгами, так і князями Уельсу. У 914 році скандинави жорстоко спустошили західні області Мерсії й лише втручання короля Едуарда дозволило відбити напад. З метою припинення подібних рейдів було організовано будівництво цілої мережі фортець у центральній та північній частинах Мерсії. Разом з 907 до 915 року під керівництвом Етельфледи було зведено 11 укріплених бургів, найбільшими з яких були Тамворт, Стемфорд, Еддісбері, Ворік, Чірбері й Ранкорн. Кожен з них прикривав важливий стратегічний напрямок. Наприклад, фортеці Стаффорд і Тамворт контролювали район річки Трент, форт Ворік захищав долину Ейвона, а Еддісбері й Ранкорн охороняли морське узбережжя та стежили за пересуваннями флотилій норвежців у Ірландському морі.

## ВзяттяП'яти місті визнання Едуарда верховним правителем Британії
До 917 року володіння данців у Мерсії та Східній Англії опинились в оточенні фортець англосаксів. Спроби скандинавів захопити деякі з бургів зазнали невдачі. Влітку 917 року військо Етельфледи захопило Дербі, а наступного року мерсійцям без бою здався Лестер. Тим часом Едуард Старший розповсюдив свою владу на долини річок Уз і Нен з містами Нортгемптон, Бедфорд, Геттінгтон, Колчестер і Кембридж. Після цього, у 918 році, йому підкорилась і вся Східна Англія. Потім король Едуард виступив проти Союзу п'яти міст і швидко взяв Стемфорд й Ноттінгем. Лінкольн було взято в облогу, він деякий час чинив опір, та після його здачі вся Середня Англія підкорилась Вессексу.
У результаті військової кампанії 917—918 років вся Східна Англія й частина Мерсії, що належала скандинавам, присягнули на вірність Едуарду. Бажання укласти мир з Вессексом висловили також дани Йорка. Однак несподівана смерть 918 року Етельфледи, яка вела перемовини, а потім захоплення Йорка у 919 році норвезьким конунгом Рагнальдом зруйнували сподівання Едуарда Старшого на негайне приєднання Нортумбрії. Едуард визнав Рагнальда I королем Йорка й правителем Данелагу.
Єдине, чого зміг домогтись Едуард Старший, то це переконати правителя скандинавів визнати над собою верховну владу короля Англії. Відповідно до Англосаксонського часопису, у 920 році у містечку Бейквелл «…король Шотландії з усіма скоттами, Регнальд, сини правителя північної Нортумбрії Еадвульфа й усі жителі Нортумбрії, як англи, так і дани, норвежці й інші, а також король Стратклайду та всі його люди, обрали Едуарда своїм покровителем і господарем…». Ще раніше верховну владу короля Едуарда визнали князі Уельсу. Однак таке підкорення королів Британії Едуарду Старшому не вело за собою реального підпорядкування цих держав королю Англії.

## Причини перемог Едуарда
Формальне визнання правителями Британії верховної влади короля Едуарда стало результатом ефективної політики короля Англії, що сполучала дипломатію з силою зброї. Порівняно з часами правління його батька, короля Альфреда Великого, обставини сприяли Едуарду: йому протистояла не Велика армія, а окремі загони скандинавів, які не могли чинити війську англосаксів серйозний опір. До того ж до початку X століття воєнне ремесло і здійснення спустошувальних походів на землі Вессексу вже не були для скандинавів основним засобом існування. Зайняті сільськогосподарським освоєнням нових земель, вони в більшій мірі були зацікавлені в підтриманні добросусідських стосунків з місцевим англосаксонським населенням та королівською владою, ніж упродовж тривалих і кровопролитних війн.

## Повне підкорення Мерсії
Важливою подією правління Едуарда стало включення території Мерсії безпосередньо до складу володінь короля Англії. У другій половині IX століття, опинившись фактично під владою Вессексу, мерсійська знать зуміла зберегти багато своїх привілеїв. Альфред Великий був змушений не лише надати їй низку прав і свобод, але й наділити мерсійського елдормена Етельреда майже королівськими повноваженнями. Подальший розвиток тісних зв'язків між Вессексом і Мерсією дав свої вагомі плоди як у військовій, так і в культурній галузях. Загони мерсійців брали активну участь у війнах Вессексу з данами, а представники мерсійської знаті, зокрема, Верферт і Плегмунд, відіграли видатну роль у культурно-просвітницькій діяльності короля Альфреда. У перші роки правління Едуарда Старшого політика короля стосовно Мерсії істотно не змінилась, але після смерті у 911 році елдормена Етельреда королівська влада почала поступовий наступ на особливі права мерсійської знаті. Вже у 911 році Лондон і Оксфорд, що належали Мерсії, були включені до складу Вессексу. Етельфледа, що взяла на себе управління по смерті свого чоловіка, не перешкоджала цьому. Коли ж Етельфледа померла 918 року, король Едуард захопив Тамворт, столицю Мерсії, та, за словами Англосаксонського часопису, «…всі місцеві жителі, що раніше підкорялися Етельфледі, підкорились і йому…». Восени 919 року до Вессексу як заручницю було відправлено Ельфвінну, дочку і спадкоємицю Етельфледи.
Це означало кінець мерсійської державності та створювало реальну загрозу інтересам місцевої аристократії. Саме тому 924 року в Честері проти влади Вессексу спалахнуло повстання, у якому поряд із жителями північно-західної Мерсії взяли участь і князі Уельсу, які остерігались опинитись у повному підпорядкуванні Едуарду. Повстання було доволі швидко придушено, але повстанські настрої у Мерсії проявлялись аж до кінця англосаксонської епохи.
Едуард видав постанови, відповідно до яких ринки мали знаходитись у поселеннях, укріплених стінами, що сприяло розвитку міст. Що року він усе більше підкоряв та обмежував британських скандинавів, тож багато з них вирішили виїхати до Нормандії і король охоче допомагав їм з переїздом. Таким чином, король Едуард успішно продовжив справу королів Егберта й Альфреда. За свідченнями сучасників він був майже рівним батькові у військовій доблесті, але значно поступався йому в освіченості. Все ж, вважається, що Едуард Старший став у 915 році засновником Кембриджського університету.
Тривожні події на півночі серйозно підірвали здоров'я короля, і 17 липня 924 року Едуард Старший помер на 24-му році свого правління. Його було поховано у Вінчестерському соборі. За деякий час помер і його син від другого шлюбу, й новим королем Англії було проголошено Етельстана, сина першої дружини Едуарда, Егвінн.

## Фамільне Дерево
| Еґберт | Еґберт | Еґберт | Еґберт | Еґберт     | Еґберт     |            |            | Редбурґа   | Редбурґа   | Редбурґа | Редбурґа | Редбурґа  | Редбурґа  |           |           | Ослак     | Ослак     | Ослак | Ослак | Ослак   | Ослак   |         |         | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено |  |  | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено |          |          | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено  | Втрачено  |           |           | Втрачено  | Втрачено  | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено |          |          | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено |  |  |
| Еґберт | Еґберт | Еґберт | Еґберт | Еґберт     | Еґберт     |            |            | Редбурґа   | Редбурґа   | Редбурґа | Редбурґа | Редбурґа  | Редбурґа  |           |           | Ослак     | Ослак     | Ослак | Ослак | Ослак   | Ослак   |         |         | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено |  |  | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено |          |          | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено  | Втрачено  |           |           | Втрачено  | Втрачено  | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено |          |          | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено |  |  |
|        |        |        |        |            |            |            |            |            |            |          |          |           |           |           |           |           |           |       |       |         |         |         |         |          |          |          |          |          |          |  |  |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |           |           |           |           |           |           |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |  |  |
|        |        |        |        | Етельвульф | Етельвульф | Етельвульф | Етельвульф | Етельвульф | Етельвульф |          |          |           |           |           |           |           |           |       |       | Осбурґа | Осбурґа | Осбурґа | Осбурґа | Осбурґа  | Осбурґа  |          |          |          |          |  |  |          |          |          |          | Етельред | Етельред | Етельред | Етельред | Етельред | Етельред |          |          |           |           |           |           |           |           |          |          | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено |          |          |          |          |  |  |
|        |        |        |        | Етельвульф | Етельвульф | Етельвульф | Етельвульф | Етельвульф | Етельвульф |          |          |           |           |           |           |           |           |       |       | Осбурґа | Осбурґа | Осбурґа | Осбурґа | Осбурґа  | Осбурґа  |          |          |          |          |  |  |          |          |          |          | Етельред | Етельред | Етельред | Етельред | Етельред | Етельред |          |          |           |           |           |           |           |           |          |          | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено | Втрачено |          |          |          |          |  |  |
|        |        |        |        |            |            |            |            |            |            |          |          |           |           |           |           |           |           |       |       |         |         |         |         |          |          |          |          |          |          |  |  |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |           |           |           |           |           |           |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |  |  |
|        |        |        |        |            |            |            |            |            |            |          |          | Альфред I | Альфред I | Альфред I | Альфред I | Альфред I | Альфред I |       |       |         |         |         |         |          |          |          |          |          |          |  |  |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          | Еальсвіта | Еальсвіта | Еальсвіта | Еальсвіта | Еальсвіта | Еальсвіта |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |  |  |
|        |        |        |        |            |            |            |            |            |            |          |          | Альфред I | Альфред I | Альфред I | Альфред I | Альфред I | Альфред I |       |       |         |         |         |         |          |          |          |          |          |          |  |  |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          | Еальсвіта | Еальсвіта | Еальсвіта | Еальсвіта | Еальсвіта | Еальсвіта |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |  |  |
|        |        |        |        |            |            |            |            |            |            |          |          |           |           |           |           |           |           |       |       |         |         |         |         |          |          |          |          |          |          |  |  |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |           |           |           |           |           |           |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |  |  |
|        |        |        |        |            |            |            |            |            |            |          |          |           |           |           |           |           |           |       |       |         |         |         |         |          |          |          |          | Едвард   |          |  |  |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |           |           |           |           |           |           |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |          |  |  |

title: Едуард Старший

wikitext:
{{король
|ім'я = Едвард Старший
|титул = Король Англійців
|зображення = Edward_the_Elder.jpg
|зображення_підпис =
|правління = [[26 жовтня]] [[Список керівників держав 899 року|899]] - [[17 липня]] [[Список керівників держав 924 року|924]]
|коронація = [[8 червня]] [[900]]
Кінґстон на Темзі
|ім'я_при_народженні = Edward, son of Alfred (Едвард, син Альфреда)
|інші_титули =
|хрещення =
|дата_народження = близько [[870]]
|місце_народження =
|дата_смерті = 17.7.924
|місце_смерті =
|місце_поховання = Нью Мінстер, [[Вінчестер]]
|попередник = [[Альфред I|Альфред Великий]]
|діти = ''від Егвінни'' :
[[Етельстан]], Едіт (можливо)
''від Ельфледи'':
[[Етельвірд]], Едвін, [[Огіва Вессекська|Огіва]], Едгільла, Едіт, Ельгіва, Едфледа, Етельхільда
''від Едґіфу'':
[[Едмунд I]], [[Едред]], Едбурга, Едґіфа
|наступник = [[Етельстан]]
|дружина = [[Егвінна]]
(одр.  бл. [[893]] - померла [[899]])
[[Ельфледа]]
(одр.  бл. [[899]] - померла [[919]])
[[Едґіфу Кентська|Едґіфу]]
(одр. [[919]])
|третій_шлюб =
|династія = Вессекси
|батько = [[Альфред I Великий]]
|мати = [[Еальсвіт]]
|герб = Wyvern of Wessex.png
}}

'''Едвард Старший''' ({{lang-en|Edward the Elder}}, англосакс. ''Ēadweard se Ieldra''; близько [[874]] або [[870]] — [[17 липня]] [[924]]), король [[Англія|Англії]] між [[899]] та [[924]] роками.

Едвард Старший був сином короля [[Альфред Великий|Альфреда Великого]]. Він став сьомим королем [[Вессекс]]у по смерті Альфреда у 899 році.

Едвард остаточно прогнав [[дани|данів]] із східних областей Англії, які вони завоювали напередодні. Таким чином він продовжив справу батька.

== Боротьба за престол ==
До моменту смерті короля [[Альфред I Великий|Альфреда]] Едвард був уже досвідченим полководцем і правителем. Він брав участь у відбитті численних набігів [[Вікінги|вікінгів]] й навіть відіграв вирішальну роль у перемозі [[англосакси|англосаксів]] над [[Дани|данами]] у битві при Фарнхемі 893 року. У жовтні 899 або 901 року Едвард Старший прийняв титул короля англів і саксів, однак у нього виник конкурент, який вважав, що має право сам зайняти престол. Це був його двоюрідний брат [[Етельвальд (король Йорвіку)|Етельвальд]], син старшого брата Альфреда Великого, короля [[Етельред I|Етельреда I]]. У 901 році, він захопив королівські маєтки у Вімборні й Твінхемі та перетворив перший з них на укріплений табір. Етельвольд підбурив заколот проти Едварда. Однак, коли королівське військо з'явилось під Вімборном, Етельвольд не наважився вступити з ним у битву та вночі втік у [[Нортумбрія|Нортумбрію]]. Тамтешні дани визнали його своїм королем.

З їхньою допомогою Етельвольд розпочав війну з Едвардом, вторгся до [[Ессекс]]у, а наступного, 902 року, його армія напала на [[Мерсія|Мерсію]] та північний [[Вессекс]]. Однак після переправи через [[Темза|Темзу]] та дійшовши до Брайдона, скандинави не наважились йти до центральних районів Вессексу, а повернули назад.

У відповідь на цей набіг Едвард здійснив похід до володінь данів у [[Східна Англія|Східній Англії]]. Англосакси розграбували все на своєму шляху та не зустріли серйозного опору й повернули назад. Проте біля містечка Хольм у [[Західний Йоркшир|Західному Йоркширі]] [[кент]]ський загін армії Едварда, який з незрозумілих причин відстав від основних сил, був атакований данами. У битві кентці зазнали нищівної поразки, але і втрати данів також були значними. Серед убитих з їхнього боку були король Східної Англії [[Еорік (король Східної Англії)|Еорік]] і сам Етельвольд, його загибель поклала край заколоту.

У той же час [[юти]] острова [[Вайт (острів)|Вайт]], які до того часу перебували під владою своїх правителів, незалежних від королів Вессексу, визнали над собою владу Едварда.

== Перемоги над вікінгами ==

905 року вікінги були розбиті саксами у [[Кент]]і й були змушені укласти у 906 році у містечку Тіддінгфорд мир з королем Едуардом. Якими були умови миру, невідомо, але, ймовірно, жодних певних гарантій та зобов'язань ані з одного, ані з іншого боку він не містив, оскільки вже 909 року військо Едуарда розграбувало деякі області данів, знищивши багато людей і худоби. У відповідь дани 910 року з'єднались із Оуеном (одним з князів [[Королівство Гвінед|Гвінеда]]), що повстав проти Едуарда, і стали спустошувати береги [[Ейвон (притока Северну)|Ейвона]] та [[Северн]]а у [[Мерсія|Мерсії]]. Цього разу піти безперешкодно із награбованою здобиччю їм не вдалось: Едуард, у союзі зі своєю сестрою, правителькою [[Мерсія|Мерсії]] [[Етельфледа Мерсійська|Етельфледою]], що управляла володіннями свого хворого і старого чоловіка [[Етельред II (король Мерсії)|Етельреда II]], напав на данів поблизу містечка Теттенхолл і здобув над ними перемогу. За повідомленням ''[[Англосаксонський часопис|Англосаксонського часопису]]'', два королі [[Йорк]]а ([[Хальфдан II (король Йорка)|Хальфдан II]] і [[Еовіл Рагнарсон (король Йорка)|Еовіл]]) та чимало знатних данів (хольдів) загинули в битві. Оуен не хотів просити про помилування й убив себе, кинувшись на власний меч, а данці уклали з Едуардом Старшим мир на попередніх умовах союзу й визнали своє королівство підпорядкованим [[Вессекс]]у.

== Розширення кордонів Вессексу ==

З моменту битви при Теттенхоллі ініціатива у воєнних діях цілком перейшла до рук англосаксів. У наступні роки Едуарду Старшому вдалось значно розширити територію свого королівства. Після смерті [[911]] року [[елдормен]]а [[Мерсія|Мерсії]] [[Етельред II (король Мерсії)|Етельреда II]] до Вессексу були приєднані [[Лондон]] і [[Оксфорд]]. Правителькою тут залишилась Етельфледа, дружина Етельреда II і сестра короля Едуарда, яку за її красу і ратні подвиги прозвали ''Леді Мерсії''. У [[913]] році Едуард Старший відвоював у данів [[Ессекс]].

== Зміна тактики воєнних дій ==

Змінивши тактику боротьби з данами, Едуард, замість походів на [[Данелаг]], став зводити фортеці на кордоні з володіннями данів. Це дозволило англосаксам оперативно реагувати на набіги вікінгів, розбиваючи їхні загони по одному і ще на кордоні Вессексу, тим самим значно послаблюючи військову силу [[Східна Англія|Східної Англії]] і [[Нортумбрія|Нортумбрії]].

== Війни вікінгів між собою ==

Ще одним фактором, що серйозно вплинув на остаточний результат англійсько-данського суперництва, стало протистояння у захоплених вікінгами районах Британії вихідців з [[Данія|Данії]] та [[Норвегія|Норвегії]]. На початку [[X століття]] [[норвежці]] розселились на півострові Віррел, звідки стали погрожувати не лише північним кордонам [[Мерсія|Мерсії]], але й данському [[Йорк]]у. З [[910]] року почався наступ норвежців на [[Данелаг]], що змусило данів послабити свій натиск на землі Вессексу. Цим скористався король Едуард, яких зміг перейти до рішучіших дій на північних кордонах свого королівства.

== Зведення фортець ==

Головним суперником Вессексу в Данелагу був ''Союз п'яти міст'': [[Дербі (місто)|Дербі]], [[Лінкольн (Англія)|Лінкольна]], [[Стемфорд (Велика Британія)|Стемфорда]], [[Лестер]]а й [[Ноттінгем]]а, де було створено потужну військово-адміністративну систему за данським зразком. Кожним з п'яти міст керував свій граф, що мав власне військо, у кожному з них був свій суд, але був і вищий суд для всього союзу, а під час бойових дій обирався загальний командувач. Намагаючись послабити цей союз, Едуард почав будівництво численних фортець, з яких регулярно відряджав загони у володіння союзу. Вже [[912]] року були збудовані фортеці у [[Гартфордшир|Гартфорді]] та Вітемі, у 914—916 роках стіни фортець й укріплення були зведені у Бекінгемі, [[Бедфорд (Англія)|Бедфорді]] й Мелдоні, а у 917 році — у Точестері й Вігінгеймері. Деякі з них були так званими ''подвійними бургами'', зведеними для контролю над судноплавними річками. Наприклад, у Хартфорді північна фортеця знаходилась між річками Мерен, Бін та Лі, а південна прикривала підступи на південь від Лі.

Зведення бургів супроводжувалось повним підкоренням місцевого населення. Так, після будівництва фортець у Бекінгемі й Бедфорді дани, що тут проживали, на чолі з [[ерл]]ом Торкетелєм спочатку були змушені присягнути на вірність Едуарду, а потім і зовсім залишити межі Британії, відпливши на кораблях до [[Західне Франкське королівство|Західного Франкського королівства]]. У 917 році подібним чином було встановлено контроль над данами Точестера, [[Колчестер]]а, [[Нортгемптон]]а, Гантінгтона й [[Кембридж]]а.

== Зведення фортець Етельфледою Мерсійською ==

Не менш активно будувала фортеці й ''Леді Мерсії'' Етельфледа, яка одночасно вела боротьбу як з данськими і норвезькими вікінгами, так і князями [[Уельс]]у. У [[914]] році скандинави жорстоко спустошили західні області [[Мерсія|Мерсії]] й лише втручання короля Едуарда дозволило відбити напад. З метою припинення подібних рейдів було організовано будівництво цілої мережі фортець у центральній та північній частинах Мерсії. Разом з [[907]] до [[915]] року під керівництвом Етельфледи було зведено 11 укріплених [[бург]]ів, найбільшими з яких були Тамворт, Стемфорд, Еддісбері, Ворік, Чірбері й Ранкорн. Кожен з них прикривав важливий стратегічний напрямок. Наприклад, фортеці Стаффорд і Тамворт контролювали район річки [[Трент (річка)|Трент]], форт Ворік захищав долину [[Ейвон (притока Северну)|Ейвона]], а Еддісбері й Ранкорн охороняли морське узбережжя та стежили за пересуваннями флотилій [[норвежці]]в у [[Ірландське море|Ірландському морі]].
[[Файл:Eroberung des Danelags.jpg|thumb|400px|Завоювання [[Данелаг]]а]]

== Взяття ''П'яти міст'' і визнання Едуарда верховним правителем Британії ==

До 917 року володіння данців у Мерсії та Східній Англії опинились в оточенні фортець англосаксів. Спроби скандинавів захопити деякі з бургів зазнали невдачі. Влітку [[917]] року військо Етельфледи захопило [[Дербі (місто)|Дербі]], а наступного року мерсійцям без бою здався [[Лестер]]. Тим часом Едуард Старший розповсюдив свою владу на долини річок Уз і Нен з містами Нортгемптон, Бедфорд, Геттінгтон, Колчестер і Кембридж. Після цього, у 918 році, йому підкорилась і вся [[Східна Англія]]. Потім король Едуард виступив проти ''Союзу п'яти міст'' і швидко взяв Стемфорд й Ноттінгем. Лінкольн було взято в облогу, він деякий час чинив опір, та після його здачі вся Середня Англія підкорилась Вессексу.

У результаті військової кампанії 917—918 років вся Східна Англія й частина Мерсії, що належала скандинавам, присягнули на вірність Едуарду. Бажання укласти мир з Вессексом висловили також дани Йорка. Однак несподівана смерть 918 року Етельфледи, яка вела перемовини, а потім захоплення Йорка у 919 році норвезьким [[конунг]]ом [[Рагнальд I (король Йорка)|Рагнальдом]] зруйнували сподівання Едуарда Старшого на негайне приєднання [[Нортумбрія|Нортумбрії]]. Едуард визнав [[Рагнальд I (король Йорка)|Рагнальда I]] королем [[Йорк]]а й правителем [[Данелаг]]у.

Єдине, чого зміг домогтись Едуард Старший, то це переконати правителя скандинавів визнати над собою верховну владу короля [[Англія|Англії]]. Відповідно до ''Англосаксонського часопису'', у 920 році у містечку Бейквелл ''«…король Шотландії з усіма скоттами, Регнальд, сини правителя північної Нортумбрії Еадвульфа й усі жителі Нортумбрії, як англи, так і дани, норвежці й інші, а також король [[Стратклайд]]у та всі його люди, обрали Едуарда своїм покровителем і господарем…»''. Ще раніше верховну владу короля Едуарда визнали князі [[Уельс]]у. Однак таке підкорення королів Британії Едуарду Старшому не вело за собою реального підпорядкування цих держав королю Англії.

== Причини перемог Едуарда ==

Формальне визнання правителями Британії верховної влади короля Едуарда стало результатом ефективної політики короля Англії, що сполучала дипломатію з силою зброї. Порівняно з часами правління його батька, короля [[Альфред I Великий|Альфреда Великого]], обставини сприяли Едуарду: йому протистояла не ''Велика армія'', а окремі загони скандинавів, які не могли чинити війську англосаксів серйозний опір. До того ж до початку [[X століття]] воєнне ремесло і здійснення спустошувальних походів на землі Вессексу вже не були для скандинавів основним засобом існування. Зайняті сільськогосподарським освоєнням нових земель, вони в більшій мірі були зацікавлені в підтриманні добросусідських стосунків з місцевим англосаксонським населенням та королівською владою, ніж упродовж тривалих і кровопролитних війн.

== Повне підкорення Мерсії ==

Важливою подією правління Едуарда стало включення території Мерсії безпосередньо до складу володінь короля Англії. У другій половині IX століття, опинившись фактично під владою Вессексу, мерсійська знать зуміла зберегти багато своїх привілеїв. Альфред Великий був змушений не лише надати їй низку прав і свобод, але й наділити мерсійського елдормена Етельреда майже королівськими повноваженнями. Подальший розвиток тісних зв'язків між Вессексом і Мерсією дав свої вагомі плоди як у військовій, так і в культурній галузях. Загони мерсійців брали активну участь у війнах Вессексу з данами, а представники мерсійської знаті, зокрема, Верферт і Плегмунд, відіграли видатну роль у культурно-просвітницькій діяльності короля Альфреда. У перші роки правління Едуарда Старшого політика короля стосовно Мерсії істотно не змінилась, але після смерті у 911 році елдормена Етельреда королівська влада почала поступовий наступ на особливі права мерсійської знаті. Вже у 911 році Лондон і Оксфорд, що належали Мерсії, були включені до складу Вессексу. Етельфледа, що взяла на себе управління по смерті свого чоловіка, не перешкоджала цьому. Коли ж Етельфледа померла 918 року, король Едуард захопив Тамворт, столицю Мерсії, та, за словами ''Англосаксонського часопису'', ''«…всі місцеві жителі, що раніше підкорялися Етельфледі, підкорились і йому…»''. Восени 919 року до Вессексу як заручницю було відправлено [[Ельфвіна|Ельфвінну]], дочку і спадкоємицю Етельфледи.

Це означало кінець мерсійської державності та створювало реальну загрозу інтересам місцевої аристократії. Саме тому 924 року в [[Честер (місто)|Честері]] проти влади Вессексу спалахнуло повстання, у якому поряд із жителями північно-західної Мерсії взяли участь і князі Уельсу, які остерігались опинитись у повному підпорядкуванні Едуарду. Повстання було доволі швидко придушено, але повстанські настрої у Мерсії проявлялись аж до кінця англосаксонської епохи.

Едуард видав постанови, відповідно до яких ринки мали знаходитись у поселеннях, укріплених стінами, що сприяло розвитку міст. Що року він усе більше підкоряв та обмежував британських скандинавів, тож багато з них вирішили виїхати до [[Нормандія|Нормандії]] і король охоче допомагав їм з переїздом. Таким чином, король Едуард успішно продовжив справу королів [[Егберт (король Вессексу)|Егберта]] й Альфреда. За свідченнями сучасників він був майже рівним батькові у військовій доблесті, але значно поступався йому в освіченості. Все ж, вважається, що Едуард Старший став у [[915]] році засновником [[Кембриджський університет|Кембриджського університету]].

Тривожні події на півночі серйозно підірвали здоров'я короля, і 17 липня 924 року Едуард Старший помер на 24-му році свого правління. Його було поховано у [[Вінчестерський собор|Вінчестерському соборі]]. За деякий час помер і його син від другого шлюбу, й новим королем Англії було проголошено [[Етельстан]]а, сина першої дружини Едуарда, Егвінн.

== Фамільне Дерево ==
{{familytree/start|style={{{style|}}}}}

{{familytree| FFF |y| FFM | | FMF |y| FMM | | MFF |y| MFM | | MMF |y| MMM |FFF=Еґберт|FFM=Редбурґа|FMF=Ослак|FMM=''Втрачено''|MFF=''Втрачено''|MFM=''Втрачено''|MMF=''Втрачено''|MMM=''Втрачено''}}
{{familytree| | | |!| | | | | | | |!| | | | | | | |!| | | | | | | |!| | | |}}
{{familytree| | | FAF |~|~|y|~|~| FAM | | | | | | MOF |~|~|y|~|~| MOM | | |FAF=Етельвульф|FAM=Осбурґа|MOF=Етельред|MOM=''Втрачено''}}
{{familytree| | | | | | | |!| | | | | | | | | | | | | | | |!| | | | | | | |}}
{{familytree| | | | | | | FAT |~|~|~|~|~|~|y|~|~|~|~|~|~| MOT | | | | | | |FAT=[[Альфред I]]|MOT=Еальсвіта}}
{{familytree| | | | | | | | | | | | | | | |!| | | | | | | | | | | | | | | |}}
{{familytree| | | | | | | | | | | | | | | SLF | | | | | | | | | | | | | | |SLF='''Едвард'''}}
{{familytree/end}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Королі Англії}}
{{Королі Вессексу}}
{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Королі Англії]]
[[Категорія:Вессекська династія]]
[[Категорія:Поховані у Вінчестері]]
[[Категорія:Правителі Європи IX століття]]

title: Едвард Старший · давн-англ. Ēadweard se Ieldra

Правління: 26 жовтня 899 - 17 липня 924

Коронація: 8 червня 900 · Кінґстон на Темзі

Попередник: Альфред Великий

Наступник: Етельстан

title: Біографічні дані

Народження: червень 874 · Wantaged, Мерсія

Смерть: 17 липня 924 (50 років) · Фарндонd, Мерсія

Поховання: Нью Мінстер, Вінчестер

Дружина: Егвінна · (одр. бл. 893 - померла 899) · Ельфледа · (одр. бл. 899 - померла 919) · Едґіфу · (одр. 919)

Діти: від Егвінни : · Етельстан, Едіт (можливо) · від Ельфледи: · Етельвірд, Едвін, Огіва, Едгільла, Едіт, Ельгіва, Едфледа, Етельхільда · від Едґіфу: · Едмунд I, Едред, Едбурга, Едґіфа

Династія: Вессекси

Батько: Альфред I Великий

Мати: Еальсвіт


text:
# Фермана (графство)
Фермана (англ. Fermanagh, ірл. Fear Manach) — графство на півночі Ірландії.

## Адміністративний поділ
Входить до складу провінції Ольстер на території Північної Ірландії. Столиця — Енніскіллєн.

wikiname: ukwiki

title: Фермана (графство)

in_language: uk

wikitext:
{{Адміністративна одиниця
| назва               = Фермана
| місцева_назва       = {{lang-en|County Fermanagh}},<br/> {{lang-ga|Contae Fhear Manach}}
| герб                =
| прапор              =
| герб_підпис         =
| прапор_підпис       =
| розташування        = Island of Ireland location map Fermanagh.svg
| розташування_підпис =
| розташування_розмір = 300px
| інші_одиниці        =
| тип_найменування    =Графство
| найменування        =Фермана
| девіз               =
| гімн                =

| тип_центра        = Адміністративний центр
| центр             =[[Енніскіллєн]]
| найбільше_місто   =
| країна            = {{UK}}
| тип_регіону       = [[Провінції Ірландії|Провінція]]
| регіон            = [[Ольстер]]
| тип_регіону2      =
| регіон2           =
| тип_регіону3      =
| регіон3           =
| сусіди            =
| тип_підрозділів   =
| підрозділи        =

| офіційна_мова          =
| населення              = 57,527 тис.чол.
| список_за_населенням   =
| місце_за_населенням    =
| щільність_населення    =
| список_за_щільністю_населення =
| місце_за_щільністю_населення  =
| етнікон                =

| площа             = 1 691
| відсоток_води     =
| ширина            =
| довжина           =
| широта            =
| довгота           =
| середня_висота    =
| макс_висота_місце =
| макс_висота       =
| мін_висота_місце  =
| мін_висота        =
| часовий_пояс      =

| список_за_ввп     =
| ввп               =
| список_за_ірлп    =
| ірлп              =
| список_за_джіні   =
| джіні             =

| тип_заснування       =
| заснований           =
| назва_до_заснування  =
| титул_голови_уряду   =
| голова_уряду         =
| титул_представників1 =
| представник1         =
| титул_представників2 =
| представник2         =
| адреса               =
| вебсайт              =

| тип_коду_iso    =
| код_iso         =
| тип_скорочення  =
| скорочення      =
| тип_скорочення2 =
| скорочення2     =
| тип_скорочення3 =
| скорочення3     =
}}
'''Фермана''' ({{lang-en|Fermanagh}}, {{lang-ga|Fear Manach}}) — графство на півночі [[Північна Ірландія|Ірландії]].

== Адміністративний поділ ==
Входить до складу провінції [[Ольстер]] на території Північної Ірландії. Столиця — [[Енніскіллєн]].

== Див. також ==
* [[Порцеляна Belleek]], графство Фермана

== Посилання ==
* {{dmoz|Regional/Europe/United_Kingdom/Northern_Ireland/Fermanagh}}
* [http://www.clogherhistory.ie Clogherhistory.ie] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201126204125/https://www.clogherhistory.ie/ |date=26 листопада 2020 }}
* [http://fermanagh.gaa.ie Fermanagh GAA] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220312084802/https://fermanagh.gaa.ie/ |date=12 березня 2022 }}

{{Нормативний контроль}}
{{United Kingdom-geo-stub}}
{{Ірландія}}

[[Категорія:Графства Північної Ірландії]]

title: англ. County Fermanagh, · ірл. Contae Fhear Manach

англ. County Fermanagh, · ірл. Contae Fhear Manach: Графство: · Фермана

Адміністративний центр: Енніскіллєн

Країна: Велика Британія

Провінція: Ольстер

Донегол: Тірон

Літрім: Монахан


text:
# Слівиці (Нижньосілезьке воєводство)
Слівиці (пол. Śliwice) — село в Польщі, у гміні Длуґоленка Вроцлавського повіту Нижньосілезького воєводства.
Населення — 424 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Вроцлавського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 212     | 51                 | 152              | 9                    |
| Жінки    | 212     | 37                 | 126              | 49                   |
| Разом    | 424     | 88                 | 278              | 58                   |

title: Слівиці (Нижньосілезьке воєводство)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Слівиці
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Śliwice}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Нижньосілезьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Вроцлавський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Длуґоленка (гміна){{!}}Длуґоленка
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 424
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 71
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = DWR
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0874041
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Слівиці}}

'''Слівиці''' ({{lang-pl|Śliwice}}) — село в Польщі, у [[Длуґоленка (гміна)|гміні Длуґоленка]] [[Вроцлавський повіт|Вроцлавського повіту]] [[Нижньосілезьке воєводство|Нижньосілезького воєводства]].
Населення — {{formatnum:424}} {{МНОЖИНА:424|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Вроцлавське воєводство (1975–1998)|Вроцлавського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=212 |ЧолПре=51 |ЧолПрац=152 |ЧолПост=9
|Жін=212 |ЖінПре=37 |ЖінПрац=126 |ЖінПост=49
|Разом=424 |РазомПре=88 |РазомПрац=278 |РазомПост=58
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Длуґоленка}}

[[Категорія:Села Вроцлавського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Нижньосілезьке воєводство

Повіт: Вроцлавський повіт

Гміна: Длуґоленка

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: DWR

OSM: ↑3049633 ·R (Ґміна Длуґоленка)


text:
# Ключі (Каргапольський район)
Ключі́ (рос. Ключи) — селище у складі Каргапольського району Курганської області, Росія. Входить до складу Тагільської сільської ради.
Населення — 293 особи (2010, 319 у 2002).
Національний склад населення станом на 2002 рік: росіяни — 94 %.

title: Ключі (Каргапольський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = селище
 | тип_род         = селища
 | назва           = Ключі
 | назва ін.       = {{lang-ru|Ключи}}
 | карта розташування1 = Росія Курганська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Курганська область]]
 | район           = [[Каргапольський район]]
 | поселення       = [[тагільська сільська рада|Тагільська сільрада]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 293 особи ([[2010]]{{RUS-KRG-census}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
| lat_deg= 55
| lat_min= 55
| lat_sec= 32
 | lon_dir=E
| lon_deg= 64
| lon_min= 27
| lon_sec= 06
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Ключі}}

'''Ключі́''' ({{lang-ru|Ключи}}) — [[селище]] у складі [[каргапольський район|Каргапольського району]] [[курганська область|Курганської області]], [[Росія]]. Входить до складу [[тагільська сільська рада|Тагільської сільської ради]].

Населення — 293 особи ([[2010]], 319 у [[2002]]{{RUS-lingvarium}}).

Національний склад населення станом на 2002 рік: росіяни — 94 %.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|N-41-9}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=55.925259&lon=64.450436&z=13&show=/10421225/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=55.925259&lon=64.450436&z=13&show=/10421225/ru/ |date=25 серпня 2011 }}

{{kurgan-geo-stub}}
{{каргапольський район}}

[[Категорія:Населені пункти Каргапольського району]]
[[Категорія:Селища Курганської області]]

title: селище Ключі

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Курганська область

Муніципальний район: Каргапольський район

Поселення: Тагільська сільрада

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Ключі · Ключі


text:
# IC 1116
IC 1116 — галактика типу E-S0 (еліптична спіральна галактика) у сузір'ї Змія.
Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції індексного каталогу.

title: IC 1116

wikitext:
{{Галактика IC
| IC = 1116
| Назва = IC 1116
| Тип = [[галактика]]
| Сузір'я = Змія
| Позначення = PGC 54848, MCG 2-39-17, ZWG 77.85, DRCG 33-36
| Пряме_сходження = 15 год 21 [[Мінута|мін.]] 55,2 сек
| Схилення = +08° 25' 26"
| Код = E-S0
| Хаббл-тип = [[Еліптична галактика|еліптична]] [[Спіральна галактика|спіральна]] галактика
| Епоха = [[J2000.0]]
| Видима_зоряна_величина = 13,3
| Видимі_розміри = 1,20' × 0,8'
| Яскравість_поверхні = 13,3
| Фотографічна_зоряна_величина = 14,3
| Кутове_положення = 174
| bot = true
| dreyer = true
}}

'''IC 1116''' — [[галактика]] типу E-S0 ([[Еліптична галактика|еліптична]] [[Спіральна галактика|спіральна]] галактика) у сузір'ї [[Змія (сузір'я)|Змія]].

Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції [[Індексний каталог|індексного каталогу]].

== Посилання ==

* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+1116 IC 1116] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070314114209/http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+1116 |date=14 березня 2007 }} в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-en}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+1116 IC 1116] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070312231030/http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+1116 |date=12 березня 2007 }} в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-fr}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+1116 Перевірена інформація про IC 1116]{{ref-en}}
* [http://simbad.u-strasbg.fr/sim-id.pl?Ident=IC+1116 IC 1116 в базі SIMBAD]{{ref-en}}{{Недоступне посилання|date=листопада 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [https://web.archive.org/web/20160305095039/http://vizier.u-strasbg.fr/viz-bin/VizieR-S?IC%201116 IC 1116 в базі Vizier]{{ref-en}}
* [http://nedwww.ipac.caltech.edu/cgi-bin/nph-objsearch?objname=IC+1116 IC 1116 в базі NASA Extragalactic  Database]{{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20070202212605/http://www.ngcic.org/steinicke/ Бази даних про об'єкти NGC/IC]{{ref-en}}

{{Навігатор NGC|IC 1112|IC 1113|IC 1114|IC 1115|IC 1116|IC 1117|IC 1118|IC 1119-1|IC 1119-2|}}

{{Бот|}}<!-- заберіть шаблон {{бот|}}, якщо вносите серйозні зміни в статтю -->

{{Портали|Астрономія}}

[[Категорія:Об'єкти IC|IC 1116]]
[[Категорія:Змія (сузір'я)|IC 1116]]
[[Категорія:Галактики|IC 1116]]

title: Розташування (епоха J2000.0)

Сузір'я: Змія

Пряме піднесення: 15 год 21 мін. 55,2 сек

title: Характеристики

Габбл-тип: еліптична спіральна галактика

Тип: галактика

title: Позначення


text:
# Геодезична висота
Геодези́чна висота́ (рос.геодезическая высота, англ. geodetic height ), нім. geodätische Höhe f) — відстань від даної точки на земній поверхні до поверхні референц-еліпсоїда або висота точки над поверхнею геоїда.
Геодезична висота визначається як сума абсолютної висоти точки й аномалії висот у цій точці.
Для всіх інженерних розрахунків і побудов використовують абсолютні висоти, в Україні — висоти нормальні.

title: Геодезична висота

wikitext:
[[Файл:Geodetic coordinates.svg|thumb|right|upright=0.9|[[Геодезичні координати]] {{math|P(''ɸ'',''λ'',''h'')}}. ''h'' — геодезична висота]]

'''Геодези́чна висота́''' ([[російська мова|рос.]]''геодезическая высота,'' [[англійська мова|англ.]]'' geodetic height <ref name="National Geodetic Survey (U.S.). National Geodetic Survey (U.S.) 1986 p. 107">{{cite book | author=National Geodetic Survey (U.S.). | author2=National Geodetic Survey (U.S.) | title=Geodetic Glossary | publisher=U.S. Department of Commerce, National Oceanic and Atmospheric Administration, National Ocean Service, Charting and Geodetic Services | series=NOAA technical publications | year=1986 | url=https://books.google.com/books?id=sBlyBIfdHL8C&pg=PA107 | access-date=2021-10-24 | page=107}}</ref>), ''[[німецька мова|нім.]] geodätische Höhe f) — відстань від даної точки на земній поверхні до поверхні [[референц-еліпсоїд]]а або висота точки над поверхнею [[геоїд]]а.

Геодезична висота визначається як сума [[абсолютна висота|абсолютної висоти]] точки й аномалії висот у цій точці.

Для всіх [[інженерні розрахунки|інженерних розрахунків]] і побудов використовують абсолютні висоти, в [[Україна|Україні]] — висоти нормальні.

== Див. також ==
* [[Геодезичні координати]]

== Література ==

* {{МГЕ|nocat=1}}
[[Категорія:Системи географічних координат]]

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Authority control}}

[[Категорія:Геодезія]]


text:
# Ламонт Сміт
Ламонт Сміт (англ. Derek Mills; нар. 11 грудня 1972, Філадельфія, США) — американський легкоатлет, що спеціалізується на спринті, олімпійський чемпіон 1996 року.

## Кар'єра
| Рік             | Змагання         | Місто           | Місце           | Дисципліна            | Примітки        |
| Представник США | Представник США  | Представник США | Представник США | Представник США       | Представник США |
| --------------- | ---------------- | --------------- | --------------- | --------------------- | --------------- |
| 1996            | Олімпійські ігри | Атланта, США    | 1               | естафета 4×400 метрів | 2:55.99         |

title: Ламонт Сміт

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = Ламонт Сміт
| повне_ім'я =
| оригінал імені = {{lang-en|LaMont Smith}}
| зображення =
| розмір_зображення = 255 пкс
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[американці США|американець]]
| місце_проживання =
| дата_народження =
| місце_народження =
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст =
| вага =
| вебсторінка  =
| країна = {{USA}}
| вид_спорту = [[легка атлетика]]
| дисципліна = [[Спринт (легка атлетика)|спринт]]
| студентська_команда =
| клуб =
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalSport|Легка атлетика}}
{{MedalCountry|{{USA}}}}
{{MedalCompetition|[[Олімпійські ігри]]}}
{{MedalGold|[[Літні Олімпійські ігри 1996|{{nowrap|Атланта 1996}}]]|[[Легка атлетика на літніх Олімпійських іграх 1996 — естафетний біг 4×400 метрів (чоловіки)|{{nowrap|естафета 4×400 метрів}}]]}}
| show-medals = yes
}}
'''Ламонт Сміт''' ({{lang-en|Derek Mills}}; {{н.}} [[11 грудня]] [[1972]], [[Філадельфія]], [[США]]) — [[США|американський]] [[легка атлетика|легкоатлет]], що спеціалізується на [[Спринт (легка атлетика)|спринті]], [[олімпійський чемпіон]]  [[Літні Олімпійські ігри 1996|1996]] року.

== Кар'єра ==
{| {{AchievementTable|Event=yes}}
|-
!colspan="6"|Представник {{USA}}
|-
|1996
|align=left|[[Літні Олімпійські ігри 1996|Олімпійські ігри]]
|align=left|{{Прапорець|USA}} [[Атланта]], [[США]]
|{{золото1}}
|естафета 4×400 метрів
|2:55.99
|-
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{iaaf name|id=14251649|name=Ламонт Сміт}}
* {{SportsReference|sm/lamont-smith-1|NAME=Ламонт Сміт}}

{{Олімпійські чемпіони з естафети 4×400 метрів}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Сміт Ламонт}}
[[Категорія:Бігуни на короткі дистанції США]]
[[Категорія:Олімпійські чемпіони США]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 1996]]
[[Категорія:Легкоатлети на літніх Олімпійських іграх 1996]]
[[Категорія:Спортсмени з Делаверу]]
[[Категорія:Спортсмени з Нью-Джерсі]]
[[Категорія:Американські учасники Універсіад]]
[[Категорія:Олімпійські легкоатлети та легкоатлетки США]]

title: Загальна інформація

Національність: американець

Громадянство: США

Народження: 11 грудня 1972 (52 роки) · Філадельфія, Пенсільванія, США

Вага: 73 кг

Alma mater: Willingboro High Schoold і Blinn Colleged

title: Спорт

Країна: США

Вид спорту: легка атлетика

Дисципліна: спринт

title: Олімпійські ігри

Золото: Атланта 1996 · естафета 4×400 метрів


text:
# Селаш
Селаш (порт. Celas; МФА: [ˈse.ɫɐʃ]) — парафія в Португалії, у муніципалітеті Віняйш. Розташована в північно-східній частині країни, на теренах історичної португальської провінції Трансмонтана. Входить до складу округу Браганса. За адміністративним поділом, чинним до 1976 року, терени парафії були складовою провінції Трансмонтана і Верхнє Дору. Належить до Брагансько-Мірандської діоцезії Католицької церкви. Патрон — святий Генезій. Площа — 37,8838 км². Населення — 269 ос. (2011). Слабо урбанізований регіон. Густота населення — 7,1 осіб/км²
. Код — 041204.

## Населення
| Кількість мешканців | Кількість мешканців | Кількість мешканців | Кількість мешканців | Кількість мешканців | Кількість мешканців | Кількість мешканців | Кількість мешканців | Кількість мешканців | Кількість мешканців | Кількість мешканців | Кількість мешканців | Кількість мешканців | Кількість мешканців | Кількість мешканців |
| ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- | ------------------- |
| 1864                | 1878                | 1890                | 1900                | 1911                | 1920                | 1930                | 1940                | 1950                | 1960                | 1970                | 1981                | 1991                | 2001                | 2011                |
| 781                 | 789                 | 877                 | 910                 | 980                 | 668                 | 708                 | 798                 | 914                 | 983                 | 584                 | 541                 | 470                 | 365                 | 269                 |

title: Селаш

wikitext:
{{Адміністративна одиниця Португалії
| name =
| native_name =
| type = парафія
| image_coat_of_arms =
| image_shield =
| image_flag =
| flag_border =
| image_skyline =
| image_caption =
| image_location =
| image_map =
| map_caption =
| coordinates =
| region =
| island =
| CIM =
| metro =
| district = [[Браганса (округ)|Браганса]]
| municipality = [[Віняйш]]
| municipalities =
| parishes =
| seat =
| leader_party =
| leader_name =
| elevation =
| elevation_m =
| elevation_min =
| elevation_max =
| area_total = 37.8838
| area_total_km2 =
| population_total = 269
| population_as_of = [[2011]]<ref name="EU">{{Eurostat LAU}}</ref>
| postal_code =
| area_code = 041204
| patron = святий Генезій
| holiday =
| established_date =
| dissolved =
| website =
}}
'''Селаш''' ({{lang-pt|Celas}}; {{IPA2|ˈse.ɫɐʃ}}<ref>{{МФА-пор}}</ref>) — [[парафії Португалії|парафія]] в [[Португалія|Португалії]], у [[муніципалітети Португалії|муніципалітеті]] [[Віняйш]]. Розташована в північно-східній частині країни, на теренах історичної португальської [[провінції Португалії|провінції]] [[Трансмонтана]]. Входить до складу [[округи Португалії|округу]] [[Браганса (округ)|Браганса]]. За адміністративним поділом, чинним до [[1976]] року, терени парафії були складовою провінції [[Трансмонтана і Верхнє Дору]]. Належить до [[Брагансько-Мірандська діоцезія|Брагансько-Мірандської діоцезії]] [[Католицька церква в Португалії|Католицької церкви]]. [[Святий покровитель|Патрон]] — святий Генезій<ref>[http://www.anuariocatolicoportugal.net/lista_oragos.asp Oragos] // ''Anuário Católico. Portugal''.</ref>. Площа — {{formatnum:37.8838}} км². Населення — 269 ос. ([[2011]]<ref name="EU"/>). Слабо [[урбанізація|урбанізований]] регіон.<!-- (3) Rural areas (thinly populated areas) (Code 3) --><ref>[https://ec.europa.eu/eurostat/web/gisco/geodata/reference-data/population-distribution-demography/degurba Degree of Urbanisation], eurostat</ref> Густота населення — {{Densidade populacional2|269|37.8838|}}. Код — 041204.
== Населення ==
{| class="wikitable" style="text-align:center"
|-
! colspan="15" | Кількість мешканців<ref>{{ІНС Португалія}}</ref>
|- bgcolor="white"
| align="center" | '''1864'''
| align="center" | '''1878'''
| align="center" | '''1890'''
| align="center" | '''1900'''
| align="center" | '''1911'''
| align="center" | '''1920'''
| align="center" | '''1930'''
| align="center" | '''1940'''
| align="center" | '''1950'''
| align="center" | '''1960'''
| align="center" | '''1970'''
| align="center" | '''1981'''
| align="center" | '''1991'''
| align="center" | '''2001'''
| align="center" | '''2011'''
|- bgcolor="white"
| align="center" |	781
| align="center" |	789
| align="center" |	877
| align="center" |	910
| align="center" |	980
| align="center" |	668
| align="center" |	708
| align="center" |	798
| align="center" |	914
| align="center" |	983
| align="center" |	584
| align="center" |	541
| align="center" |	470
| align="center" |	365
| align="center" |	269
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{ci}}
* {{Eurostat LAU}}
{{Парафії Віняйша }}
{{ac}}

[[Категорія:Парафії Віняйша]]

title: — Парафія —

Країна: Португалія

Округ: Браганса

Муніципалітет: Віняйш

— Парафія —:
Площа
Населення (2011)

Часовий пояс: WET (UTC±00:00)

Покровитель: святий Генезій


text:
# Діаграма потоків даних
Діаграма потоків даних (англ. Data Flow Diagram) — модель проектування, графічне представлення «потоків» даних в інформаційній системі. Діаграма потоків даних також може використовуватись для візуалізації процесів обробки даних (структурне проектування).
Для розробника вважається звичним спочатку креслити діаграму потоків даних рівня контексту, завдяки чому буде показано взаємодію системи із зовнішніми модулями. Ця діаграма надалі підлягає уточненню шляхом деталізації процесів та потоків даних з метою показати розлого розроблювану систему.
Діаграми потоків даних містять чотири типи графічних елементів:
- процеси - являють собою трансформацію даних в рамках описуваної системи;
- сховища даних (репозиторії);
- зовнішні по відношенню до системи сутності;
- потоки даних між елементами трьох попередніх типів.

title: Діаграма потоків даних

wikitext:
[[Файл:Data Flow Diagram Example.jpg|міні|270пкс|Приклад діаграми]]
[[Файл:Data-flow-diagram-notation.svg|міні|140пкс|Нотація Йордана-ДеМарко]]
'''Діаграма потоків даних''' ({{lang-en|Data Flow Diagram}}) — модель проектування, графічне представлення «потоків» даних в [[інформаційна система|інформаційній системі]]. Діаграма потоків даних також може використовуватись для візуалізації процесів обробки даних ([[структурне проектування]]).

Для розробника вважається звичним спочатку креслити діаграму потоків даних рівня контексту, завдяки чому буде показано взаємодію системи із зовнішніми модулями. Ця діаграма надалі підлягає уточненню шляхом деталізації процесів та потоків даних з метою показати розлого розроблювану систему.

Діаграми потоків даних містять чотири типи графічних елементів:
* процеси - являють собою трансформацію даних в рамках описуваної системи;
* сховища даних (репозиторії);
* зовнішні по відношенню до системи сутності;
* потоки даних між елементами трьох попередніх типів.

== Див. також ==
* [[Модель «сутність — зв'язок»]]

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20061023174119/http://www.infoarchgroup.com/qrdfd.htm Стислий довідник]
* Стаття "[http://www.umsl.edu/~sauter/analysis/dfd/dfd_intro.html Data Flow Diagrams (DFD)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20061104174057/http://www.umsl.edu/%7Esauter/analysis/dfd/dfd_intro.html |date=4 листопада 2006 }}" автора Vicki L. Sauter.
* Стаття "[http://www.cems.uwe.ac.uk/~tdrewry/dfds.htm Data Flow Diagrams] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20061012050711/http://www.cems.uwe.ac.uk/~tdrewry/dfds.htm |date=12 жовтня 2006 }}" автора Tony Drewry
* Стаття "[http://citeseer.ist.psu.edu/271116.html The Semantics of Data Flow Diagrams] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080323132653/http://citeseer.ist.psu.edu/271116.html |date=23 березня 2008 }}" авторів P. D. Bruza та Th. P. van der Weide
* Стаття "[http://www.smartdraw.com/tutorials/software-dfd/dfd.htm How to draw data flow diagrams] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20060828222541/http://www.smartdraw.com/tutorials/software-dfd/dfd.htm |date=28 серпня 2006 }}" авторство Smartdraw
* Розділ "[https://web.archive.org/web/20051026100956/http://www.yourdon.com/strucanalysis/chapters/ch9.html Dataflow Diagrams]" автора Ed Yourdon
* Розділ "[https://web.archive.org/web/20060519043046/http://www.yourdon.com/PDF/SAch9.pdf Just Enough Structured Analysis - Chapter 9]" автора Ed Yourdon

{{Compu-stub}}

[[Категорія:Програмування]]


text:
# Етельред I (король Нортумбрії)
Етельред I (давн-англ. Æthelred I; ? — 18 квітня 796) — король Нортумбрії у 774—779 та 790—796 роках.

## Життєпис

### Перше володарювання
Був сином Етелвалда Молла, короля Нортумбрії, та Етельтріт з династії Еоппінгів. У 765 році батька було повалено і вбито. Про діяльність у цей час Етельреда нічого невідомо.
У 774 році почалося повстання прихильників Молла проти короля Елхреда, якого було повалено. Новим королем став Етельред. Оскільки король був ще малою дитиною, влада перейшла до шляхти. Проте доволі швидко почалося протистояння між різними групами аристократів. Ті стали нещадно розправлятися з представниками супротивної партії. Так, трьох знатних вельмож стратили за незначну провину. Невиправдане насильство спонукало противну партію до заколоту. У 778 році Етельреда I було повалено і відправлено у вигнання. Новим королем став Ельфвалд І.

### Друге володарювання
У 790 році партія Етельреда організувала черговий заколот. Тодішнього короля Осреда II було повалено і заслано до монастиря, а Етельред I повернувся на трон.
Нове панування він почав жорстокими вчинками. У 791 році король наказав вбити могутнього елдормена Ердвульфа, але той зумів врятуватися. Ельфа і Ельфіна, синів колишнього короля Ельфвальда I, забрали зі столичного собору Еофервіку і за наказом Етельреда I вбили.
У 792 році із заслання повернувся колишній король Осред. Але нечисленні прихильники залишили його, і Етельред I полонив і стратив претендента. У 793 році нормани розграбували монастир святого Кутберта на острові Ліндісфарн. У 794 році вікінги спалили монастир в Ярроу, де працював Беда Преподобний. У 795 році вікінги увійшли до гирла Тіна і розграбували Тінмутський монастир. Етельред I за допомогою тестя Оффи, короля Мерсії, напав на них, змусивши відступити на судна, а подальший буревій їх остаточно знищив.
У 796 році елдормени Елдред і Вада організували проти короля змову і 18 квітня вбили в Корбріджі. Новим королем став елдормен Осбальд.

title: Етельред I (король Нортумбрії)

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Етельред I
| місце_проживання     =
| зображення           = Coin of Æthelred I of Northumbria.jpg
| підпис_зображення    =
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = невідомо
| місце_народження     =
| дата_смерті          = {{ДС|18|04|796}}
| місце_смерті         = [[Корбрідж]]
| причина_смерті       =вбивство
| громадянство         =
| національність       = англи
| конфесія     = католицтво
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       =
| титул                = король Нортумбрії
| посада               =
| термін               = [[Список керівників держав 774 року|774]]—[[Список керівників держав 779 року|779]] та [[Список керівників держав 790 року|790]]—[[Список керівників держав 796 року|796]] роки
| попередник           =
| наступник            =
| дружина              = Ельфледа Мерсійська
| діти                 =
| рід                  = династія Молла
| родичі               =
| батько               = [[Етелвалд Молл]]
| матір                = Етельтріт
| нагороди             =
| зріст                =
| вага                 =
| герб                 =
}}
'''Етельред I''' ({{lang-ang|Æthelred I}}; ? — [[18 квітня]] [[796]]) — [[король]] [[Нортумбрія|Нортумбрії]] у [[774]]—[[779]] та [[790]]—[[796]] роках.

== Життєпис ==

=== Перше володарювання ===
Був сином [[Етелвалд Молл|Етелвалда Молла]], короля Нортумбрії, та Етельтріт з династії Еоппінгів. У 765 році батька було повалено і вбито. Про діяльність у цей час Етельреда нічого невідомо.

У 774 році почалося повстання прихильників Молла проти короля [[Елхред]]а, якого було повалено. Новим королем став Етельред. Оскільки король був ще малою дитиною, влада перейшла до шляхти. Проте доволі швидко почалося протистояння між різними групами аристократів. Ті стали нещадно розправлятися з представниками супротивної партії. Так, трьох знатних вельмож стратили за незначну провину. Невиправдане насильство спонукало противну партію до заколоту. У 778 році Етельреда I було повалено і відправлено у вигнання. Новим королем став [[Ельфвалд І]].

=== Друге володарювання ===
У 790 році партія Етельреда організувала черговий заколот. Тодішнього короля [[Осред ІІ|Осреда II]] було повалено і заслано до монастиря, а Етельред I повернувся на трон.

Нове панування він почав жорстокими вчинками. У 791 році король наказав вбити могутнього елдормена Ердвульфа, але той зумів врятуватися. Ельфа і Ельфіна, синів колишнього короля Ельфвальда I, забрали зі столичного собору Еофервіку і за наказом Етельреда I вбили.

У 792 році із заслання повернувся колишній король Осред. Але нечисленні прихильники залишили його, і Етельред I полонив і стратив претендента. У 793 році нормани розграбували монастир святого Кутберта на острові Ліндісфарн. У 794 році вікінги спалили монастир в Ярроу, де працював [[Беда Преподобний]]. У 795 році вікінги увійшли до гирла Тіна і розграбували Тінмутський монастир. Етельред I за допомогою тестя [[Оффа (король Мерсії)|Оффи]], короля Мерсії, напав на них, змусивши відступити на судна, а подальший буревій їх остаточно знищив.

У 796 році елдормени Елдред і Вада організували проти короля змову і 18 квітня вбили в Корбріджі. Новим королем став елдормен [[Осбальд]].

== Джерела ==
* Higham, N.J., The Kingdom of Northumbria AD 350—1100. Stroud: Sutton, 1993. ISBN 0-86299-730-5 {{ref-en}}

{{Королі Нортумбрії}}
{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Королі Нортумбрії]]
[[Категорія:Убиті монархи]]
[[Категорія:Правителі Європи VIII століття]]

title: давн-англ. Æthelred

Народився: невідомо

Помер: 18 квітня 796 · Корбрідж · ·вбивство

Національність: англи

Діяльність: монарх

Титул: король Нортумбрії

Посада: Король Нортумбрії, Король Нортумбрії і Король Нортумбрії

Конфесія: католицтво

Рід: династія Молла

Батько: Етелвалд Молл

Мати: Етельтріт

У шлюбі з: Ельфледа Мерсійська


text:
# Пекарі (Конотопський район)
Пекарі́ — село в Україні, у Попівській сільській громаді Конотопського району Сумської області. Населення становить 611 осіб. До 2020 орган місцевого самоврядування — Пекарівська сільська рада. Розташоване за 38 км від райцентру.

## Походження назви
Ніяких достовірних документів про назву села Пекарі і роки його заснування не знайдено. В народі існує три перекази про назву села. Перший народний переказ розповідає про те, що назва села походить ніби від назви диких свиней — пекарів, які водилися колись в болотистих заростях, яких було немало навколо села.
Другий розповідає про переселення селян із села Пекарського, що на Київщині, польським князем Вишневецьким ще в першій половині XVII століття.
Третій переказ, появу якого стимулювала російська чиновницька канцелярія, розповідає стандарнту байку про часи Північної війни (1700—1721), коли нібито козацьке село запопадливо працювало на банди Меншикова та Петра Романова, які грабували та плюндрували Україну: «пекарні, у яких випікали хліб для війська царя, дали назву села Пекарі».

## Географія
Село Пекарі знаходиться на лівому березі водосховища Ромен (річка Ромен), вище за течією на відстані 3,5 км розташоване село Коновали (Роменський район), нижче за течією на відстані 2,5 км розташоване село Нехаївка. У селі річка Сухий Ромен впадає у річку Ромен. Поруч проходить автомобільна дорога Т 1907.

## Історія
З 1756 по 1782 рік село входило до складу Голінської сотні Прилуцького полку, місцеві козаки несли рангову службу. Після анексії Гетьманщини з боку Російської імперії, регулярні спроби закріпачити вільних людей.
У книзі О. Лазаревського «Описание старой Малороссии» (1902 р. т. 2, с. 297—298) говориться, що першим державцем села Пекарі був Іван Лисиця, який у минулому командував Брацлавським полком. Після смерті Лисиці залишилося дві доньки. Одна з них — Марія — була одружена з городницьким сотником Андрієм Стаховичем, а друга — з Дорошенком Василем Андрійовичем. 1817 коштом штабс-капітана Петра Стаховича в селі Пекарі побудована церква — єдина в селі.
1834 — в селі 131 двір, де мешкали 601 чоловік. Землею володіли переважно шляхтичі — Олександр Стахович, Петро Стахович, Веніамін Стахович і А. Строй-Ріхтер. Потім утворилося п'ять відомств: Олександрівське, Воіменівське, Софіївське, Петровське та Литарське. Земля кожного відомства в основному належала поміщикам.
Найбільше було Софіївське відомство, яке належало пані Софії. З нею пов'язаний знаковий майновий кофлікт: вона взяла в борг значну суму грошей у козака Віктора Берка, який мешкав у селі Хустянка. Борг сплатила вчасно, але вексель, у якому було зазначено, що майно і земля за несплату боргу перейде до рук кредитора, поміщиця не забрала. Справа дійшла до суду, і суд відсудив майно Берку, але за нечесність вислали його на три роки до Курської губернії. Повернувшися до Пекарів, Берк «купив» дворянство і став називатися Віктор Берченко.
1900 коштом козака Віктора Берченка в селі побудована школа, яка називалася «двохкласне міністерське училище». Це була одна школа на десять навколишніх сіл. У школі працювало два вчителі і навчалося вісімдесят чотири учні.

### У складі УНР
1917 село увійшло до складу УНР. З 1918 потерпало від ленінських банд комуністів. 1921 вони остаточно закріпилися в селі, влаштувавши у маєтку козачки Берченко «комуну ім. Балабана». Прикметно, що ніхто із пекарців до «комуни» не пішов — бандитів вербували у селі Томашівка.
1926 селу дали перший трактор «Фордзон», а згодом «Путіловець». Першим трактористом був Чеберя.

### Комуністичний Голодомор
Село постраждало внаслідок геноциду українського народу, проведеного окупаційним урядом СССР 1923—1933 та 1946–1947 роках.

### Вигнання і повернення сталіністів
3 10 вересня 1941 року до 11 вересня 1943 року село Пекарі жило без комуністичної влади. Сталінські окупанти, повернувшись до села, організували новий голодомор — 1946—1947 роках селян посилено грабували, примушували здавати до колгоспів усе їстівне, у селі знову з'явилися пухлі люди. Разом з тим інваліди війни не мали допомоги, сталінська влада зневажала солдат-калік.

### Напередодні краху СССР
У 1989 році в Пекарях створено самостійне колективне господарство «Іскра», а 14 лютого 1992 року господарство було реорганізовано в асоціацію пайовиків «Іскра».

### Звільнення України
Мешканці села проголосували 1991 року за відновлення державної самостійності України.
На території сільської ради здійснюють діяльність: Пекарівська сільська рада, сільськогосподарське підприємство ПСП «Глорія», сільська лікарська амбулаторія, загальноосвітня школа І-III ст., сільський клуб та бібліотека, приватні крамниці та поштове відділення.

## Політика

### Парламентські вибори, 2019
На позачергових парламентських виборах 2019 року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 590202, розташована у приміщенні клубу.
Результати
- зареєстровано 372 виборці, явка 66,67%, найбільше голосів віддано за «Слугу народу» — 53,23%, за Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» — 16,53%, за Радикальну партію Олега Ляшка — 10,08%[1]. В одномандатному окрузі найбільше голосів отримав Максим Гузенко (Слуга народу) — 41,94%, за Ігоря Шкурата (самовисування) — 20,16%, за Віктора Ладуху (Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина») — 16,53%[2].

## Населення

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними :
| Мова       | Кількість | Відсоток |
| ---------- | --------- | -------- |
| українська | 602       | 98.53%   |
| російська  | 7         | 1.15%    |
| білоруська | 2         | 0.32%    |
| Усього     | 611       | 100%     |

## Пам'ятки
- Братська могила радянських воїнів[d];

## Уродженці
- Бистро Іван Федорович — радянський військовослужбовець, навідник зброї 627 артилерійського полку 180-ї стрілецької дивізії. Повний кавалер ордена Слави.

title: Пекарі (Конотопський район)

wikitext:
{{Село
| назва           = Пекарі
| область         = [[Сумська область]]
| район           = [[Конотопський район]]
| громада         = [[Попівська сільська громада]]
| рада            = [[Пекарівська сільська рада (Конотопський район)|Пекарівська сільська рада]]
| код КОАТУУ      = 5922086401
| розташування    =
| mapx            =
| mapy            =
| засновано       =
| населення       = 611
| територія       =
| ref-територія   =
| площа           =
| ref-площа       =
| щільність       =
| поштовий індекс = 41675
| телефонний код  = 5447
| координати      = {{coord|51|0|31|N|33|26|1|E|scale:100000_region:UA|display=inline,title}}
| lat_deg         = 51|
| lat_min         = 0|
| lat_sec         = 31
| lon_deg         = 33|
| lon_min         = 26|
| lon_sec         = 1
| висота          = 163
| ref-висота      =
| водойма         = річки [[Ромен (річка)|Ромен]], [[Сухий Ромен]]
| адреса          = 41675, Сумська обл., Конотопський р-н, с. Пекарі
| облікова картка = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=02.02.2010&rf7571=29054 Пекарі]
| прапор          =
| герб            =
| відстань о      =
| ref-відстань о  =
| відстань р      =
| ref-відстань р  =
| станція         =
| відстань ст     =
}}
{{Otheruses|Пекарі}}
'''Пекарі́''' — [[село]] в Україні, у [[Попівська сільська громада|Попівській сільській громаді]] [[Конотопський район|Конотопського району]] [[Сумська область|Сумської області]]. Населення становить 611 осіб. До 2020 орган місцевого самоврядування — [[Пекарівська сільська рада (Конотопський район)|Пекарівська сільська рада]]. Розташоване за 38 км від райцентру.

== Походження назви ==
Ніяких достовірних документів про назву села Пекарі і роки його заснування не знайдено. В народі існує три перекази про назву села. Перший народний переказ розповідає про те, що назва села походить ніби від назви диких свиней — пекарів, які водилися колись в болотистих заростях, яких було немало навколо села.

Другий розповідає про переселення селян із села Пекарського, що на Київщині, польським князем [[Вишневецькі|Вишневецьким]] ще в першій половині XVII століття.

Третій переказ, появу якого стимулювала російська чиновницька канцелярія, розповідає стандарнту байку про часи [[Північна війна (1700—1721)|Північної війни]] (1700—1721), коли нібито козацьке село запопадливо працювало на банди Меншикова та Петра Романова, які грабували та плюндрували Україну: «пекарні, у яких випікали хліб для війська царя, дали назву села Пекарі».

== Географія ==
Село ''Пекарі'' знаходиться на лівому березі [[Карабутівське водосховище|водосховища Ромен]] (річка [[Ромен (річка)|Ромен]]), вище за течією на відстані 3,5 км розташоване село [[Коновали (Україна)|Коновали]] (Роменський район), нижче за течією на відстані 2,5 км розташоване село [[Нехаївка (Конотопський район)|Нехаївка]]. У селі річка [[Сухий Ромен]] впадає у річку [[Ромен (річка)|Ромен]]. Поруч проходить автомобільна дорога {{Автошлях Т|1907}}.

== Історія ==

З 1756 по 1782 рік село входило до складу [[Голінська сотня|Голінської сотні]] Прилуцького полку, місцеві козаки несли рангову службу. Після анексії Гетьманщини з боку Російської імперії, регулярні спроби закріпачити вільних людей.

У книзі О. Лазаревського «Описание старой Малороссии» (1902 р. т. 2, с. 297—298) говориться, що першим державцем села Пекарі був [[Лисиця Іван Павлович|Іван Лисиця]], який у минулому командував Брацлавським полком. Після смерті Лисиці залишилося дві доньки. Одна з них — Марія — була одружена з городницьким сотником Андрієм Стаховичем, а друга — з Дорошенком Василем Андрійовичем. 1817 коштом штабс-капітана Петра Стаховича в селі Пекарі побудована церква — єдина в селі.

1834 — в селі 131 двір, де мешкали 601 чоловік. Землею володіли переважно шляхтичі — Олександр Стахович, Петро Стахович, Веніамін Стахович і А. Строй-Ріхтер. Потім утворилося п'ять відомств: Олександрівське, Воіменівське, Софіївське, Петровське та Литарське. Земля кожного відомства в основному належала поміщикам.

Найбільше було Софіївське відомство, яке належало пані Софії. З нею пов'язаний знаковий майновий кофлікт: вона взяла в борг значну суму грошей у козака Віктора Берка, який мешкав у селі Хустянка. Борг сплатила вчасно, але вексель, у якому було зазначено, що майно і земля за несплату боргу перейде до рук кредитора, поміщиця не забрала. Справа дійшла до суду, і суд відсудив майно Берку, але за нечесність вислали його на три роки до Курської губернії. Повернувшися до Пекарів, Берк «купив» дворянство і став називатися Віктор Берченко.

1900 коштом козака Віктора Берченка в селі побудована школа, яка називалася «двохкласне міністерське училище». Це була одна школа на десять навколишніх сіл. У школі працювало два вчителі і навчалося вісімдесят чотири учні.

=== У складі УНР ===

1917 село увійшло до складу УНР. З 1918 потерпало від ленінських банд комуністів. 1921 вони остаточно закріпилися в селі, влаштувавши у маєтку козачки Берченко «комуну ім. Балабана». Прикметно, що ніхто із пекарців до «комуни» не пішов — бандитів вербували у селі Томашівка.

1926 селу дали перший трактор «Фордзон», а згодом «Путіловець». Першим трактористом був Чеберя.

=== Комуністичний Голодомор ===

Село постраждало внаслідок [[Голодомор в Україні (1932—1933)|геноциду]] українського народу, проведеного [[Окупація|окупаційним]] урядом СССР 1923—1933 та [[Голодомор в Україні (1946—1947)|1946–1947]] роках.

=== Вигнання і повернення сталіністів ===

3 10 вересня 1941 року до 11 вересня 1943 року село Пекарі жило без комуністичної влади. Сталінські окупанти, повернувшись до села, організували новий голодомор — 1946—1947 роках селян посилено грабували, примушували здавати до колгоспів усе їстівне, у селі знову з'явилися пухлі люди. Разом з тим інваліди війни не мали допомоги, сталінська влада зневажала солдат-калік.

=== Напередодні краху СССР ===

У 1989 році в Пекарях створено самостійне колективне господарство «Іскра», а 14 лютого 1992 року господарство було реорганізовано в асоціацію пайовиків «Іскра».

=== Звільнення України ===

Мешканці села проголосували 1991 року за відновлення державної самостійності України.

На території сільської ради здійснюють діяльність: Пекарівська сільська рада, сільськогосподарське підприємство ПСП «Глорія», сільська лікарська амбулаторія, загальноосвітня школа І-III ст., сільський клуб та бібліотека, приватні крамниці та поштове відділення.

== Політика ==
=== Парламентські вибори, 2019 ===
На [[Парламентські вибори в Україні 2019|позачергових парламентських виборах 2019]] року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 590202, розташована у приміщенні клубу.

;Результати:
* зареєстровано 372 виборці, явка 66,67%, найбільше голосів віддано за [[Слуга народу|«Слугу народу»]] — 53,23%, за [[Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»]] — 16,53%, за [[Радикальна партія Олега Ляшка|Радикальну партію Олега Ляшка]] — 10,08%<ref name="Підсумки голосування на виборчих дільницях у загальнодержавному виборчому окрузі в межах ОВО №161, Сумська область. Позачергові вибори народних депутатів України 2019 року">{{Cite web |url=https://cvk.gov.ua/pls/vnd2019/wp336pt001f01=919pf7331=161.html |title=Підсумки голосування на виборчих дільницях у загальнодержавному виборчому окрузі в межах ОВО № 161, Сумська область. Позачергові вибори народних депутатів України 2019 року |accessdate= |archiveurl=https://web.archive.org/web/20220214172520/https://www.cvk.gov.ua/pls/vnd2019/wp336pt001f01=919pf7331=161.html |archivedate=14 лютого 2022 |deadurl= }}</ref>. В [[Виборчий округ 161#2019|одномандатному окрузі]] найбільше голосів отримав [[Гузенко Максим Васильович|Максим Гузенко]] (''[[Слуга народу]]'') — 41,94%, за Ігоря Шкурата (''самовисування'') — 20,16%, за Віктора Ладуху (''[[Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»]]'') — 16,53%<ref name="Відомості про підрахунок голосів виборців на виборчих дільницях одномандатного виборчого округу №161, Сумська область. Позачергові вибори народних депутатів України 2019 року">{{Cite web |url=https://cvk.gov.ua/pls/vnd2019/wp338pt001f01=919pf7331=161.html |title=Відомості про підрахунок голосів виборців на виборчих дільницях одномандатного виборчого округу № 161, Сумська область. Позачергові вибори народних депутатів України 2019 року |accessdate= |archiveurl=https://web.archive.org/web/20220214211852/https://www.cvk.gov.ua/pls/vnd2019/wp338pt001f01=919pf7331=68.html |archivedate=15 лютого 2022 |deadurl= }}</ref>.

== Населення ==

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними {{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="wikitable sortable"
!Мова
!Кількість
!Відсоток
|-
|[[Українська мова|українська]]
|602
|98.53%
|-
|[[Російська мова|російська]]
|7
|1.15%
|-
|[[Білоруська мова|білоруська]]
|2
|0.32%
|- class="sortbottom"
!Усього
|611
|100%
|}

== Пам'ятки ==

* {{не перекладено|Братська могила радянських воїнів (Пекарі)|Братська могила радянських воїнів|d|Q122333825}};

== Уродженці ==
* [[Бистро Іван Федорович]] — радянський військовослужбовець, навідник зброї 627 артилерійського полку 180-ї стрілецької дивізії. Повний кавалер ордена Слави.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/symskaja/19736 Погода в селі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305105555/http://weather.in.ua/ua/symskaja/19736 |date=5 березня 2016 }}

{{Попівська сільська громада}}

[[Категорія:Села Сумської області]]

title: село Пекарі

Країна: Україна

Область: Сумська область

Район: Конотопський район

Тер. громада: Попівська сільська громада

Облікова картка: Пекарі

title: Основні дані

title: Географічні дані

Водойми: річки Ромен, Сухий Ромен

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Пекарі


text:
# Шіборі
Шіборі, сіборі (яп. 絞り染め) — японська техніка резервного фарбування, що застосовується для створення візерунків на тканині.

## Історія
Перше використання техніки шіборі для фарбування одягу в Японії датується VIII століттям; зразки такої одежі віднайдено серед речей, подарованих імператором Сьому для монастиря Тодай, що в Нарі.
До XX століття в Японії не було широкого доступу до багатьох видів тканин і фарб. Серед нечисельних доступних був шовк і прядиво, дещо згодом — бавовна. Основним барвником був індиго, та, меншою мірою, крап і столовий буряк
Шіборі разом із іншими текстильними техніками, як-от цуцуґакі, застосовувались разом із усіма цими тканинами та фарбниками.

title: Шіборі

wikitext:
[[Файл:Sunlight filters through tied-and-indigo-dyed (shibori) fabric.jpg|міні|297x297пкс|Приклади тканин, орнаментованих за технікою шіборі]]
'''Шіборі''', '''сіборі''' ({{lang-ja|絞り染め}}) — [[Культура Японії|японська]] техніка {{Не перекладено|Резервне фарбування|резервного фарбування|en|Resist dyeing}}, що застосовується для створення візерунків на тканині.

== Історія ==
Перше використання техніки шіборі для фарбування одягу в [[Японія|Японії]] датується VIII століттям; зразки такої одежі віднайдено серед речей, подарованих [[Імператор Сьому|імператором Сьому]] для [[Монастир Тодай|монастиря Тодай]], що в [[Нара|Нарі]].

До XX століття в Японії не було широкого доступу до багатьох видів тканин і фарб. Серед нечисельних доступних був шовк і [[прядиво]], дещо згодом — [[бавовна]]. Основним барвником був [[Індиго (барвник)|індиго]], та, меншою мірою, {{Не перекладено|Крап|крап|en|Rose madder}} і [[Буряк столовий|столовий буряк]]

Шіборі разом із іншими [[текстиль]]ними техніками, як-от {{Не перекладено|Цуцуґакі|цуцуґакі|en|Tsutsugaki}}, застосовувались разом із усіма цими тканинами та фарбниками.

== Техніки ==

== Примітки ==
{{примітки}}

== Література ==
* Dubrawsky, Malka. Optical illusion: combining itajime with commercial fabrics. ''Quilting Arts''. Dec/Jan 2009, pages 46–50
* Yoshiko Iwamoto Wada, Mary Kellogg Rice, and Jane Barton. ''Shibori: the inventive art of Japanese shaped resist dyeing''. Tokyo: Kodansha International, 1983.
* Galli, Andrew and Yoshiko Iwamoto Wada. «Arimatsu, Narumi shibori celebrating 400 years of Japanese artisan design». (DVD) produced by Arimatsu Shibori Mutsumi-kai (Japan) ; Studio Galli Productions (USA) Fremont, Calif. 2007
* Southan, Mandy. ''Shibori Designs & Techniques''. Tunbridge Wells, Kent, UK: Search Press, 2009.
{{commons category|Shibori}}

== Посилання ==
* [http://shibori.org World Shibori Network] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211215190537/https://shibori.org/ |date=15 грудня 2021 }}
{{Текстиль}}
[[Категорія:Мистецтво Японії]]
[[Категорія:Обробка текстилю]]