text:
# Здичавіла
«Здичавіла» (англ. Wildling) — американський фентезійний фільм 2018 року німецького режисера Фрідріха Боема.

## Сюжет
Анна була улюбленою дочкою свого прийомного батька до тих пір, поки не вступила у пубертатний період. Батько переконує дівчинку в тому, що вона хвора, і починає колоти їй ліки, які пригнічують гормони. Після нещасного випадку Анну, яка жила в ув'язненні, рятує шериф Елен. Вона бере над Анною опіку і вчить її простим побутовим речам. Але раптом з'ясовується, що Анні складно жити серед звичайних людей. Вона — особлива. День за днем вона прислухається до своїх інстинктів і намагається розгадати таємницю свого походження. Еллен і її брат Рей раді допомогти Анні у прийнятті себе, але одного разу її поведінка стає небезпечною. Проти дівчини ополчилося все місто. Анна розуміє, що її дитячі жахи і усі розповіді батька не були вигадкою. І єдине місце, де їй дійсно буде комфортно жити — це ліс, у якому людям краще не з'являтися.

## Акторський склад
| Актор                 | Роль                  |
| --------------------- | --------------------- |
| Бел Паулі             | Анна                  |
| Авіва Вінік           | Анна в дитинстві      |
| Бред Дуріф            | прийомний батько Анни |
| Лів Тайлер            | шериф Еллен Купер     |
| Коллін Келлі-Сорделет | Рей Купер             |
| Джеймс Легро          | вурдалак              |
| Майк Файст            | Лоуренс               |
| Трой Рупташ           | Роджер Фовлер         |
| Аліна Чо              | кореспондент (голос)  |

## Виробництво
Фільм зняв німецький режисер Фрідріх Боем. Він також був співсценаристом спільно з Флоріано Едером. Акторка Лів Тайлер, яка виконала одну з головних ролей, стала також співпродюсером картини. Зйомки фільму розпочалися наприкінці 2015 року та повністю проходили у штаті Нью-Йорк аби відповідати умовам програми «Зроблено в Нью-Йорку». Проект передбачає податкові пільги для фільмів, не менше 75 % матеріалу для яких відзнято у межах штату.

title: Здичавіла

wikitext:
{{Фільм
| тип               =
| зображення        = Здичавіла.jpg
| зображення розмір =
| підпис            =
| актори            = [[Бел Паулі]]
[[Бред Дуріф]]
[[Коллін Келлі-Сорделет]]
[[Джеймс Легрос]]
[[Лів Тайлер]]
| актори озвучення  =
| дистриб'ютор      =
| тривалість        =
| озвучення українською =
| рік               = 2018
| дата виходу       = 13 квітня 2018 (США)
21 червня 2018 (Україна)
| кошторис          =
| касові збори      =
| imdb_id           =
| сайт              =
| попередній        =
| наступний         =
}}
'''«Здичавіла»''' ({{lang-en|Wildling}}) — [[США|американський]] [[фентезі]]йний фільм 2018 року [[Німеччина|німецького]] режисера [[Фрідріх Боем|Фрідріха Боема]].

== Сюжет ==
Анна була улюбленою дочкою свого прийомного батька до тих пір, поки не вступила у пубертатний період. Батько переконує дівчинку в тому, що вона хвора, і починає колоти їй ліки, які пригнічують гормони. Після нещасного випадку Анну, яка жила в ув'язненні, рятує шериф Елен. Вона бере над Анною опіку і вчить її простим побутовим речам. Але раптом з'ясовується, що Анні складно жити серед звичайних людей. Вона — особлива. День за днем вона прислухається до своїх інстинктів і намагається розгадати таємницю свого походження. Еллен і її брат Рей раді допомогти Анні у прийнятті себе, але одного разу її поведінка стає небезпечною. Проти дівчини ополчилося все місто. Анна розуміє, що її дитячі жахи і усі розповіді батька не були вигадкою. І єдине місце, де їй дійсно буде комфортно жити — це ліс, у якому людям краще не з'являтися.

== Акторський склад ==
{{УРоляхВерх}}
{{УРолях|[[Бел Паулі]]||Анна}}
{{УРолях|Авіва Вінік||Анна в дитинстві}}
{{УРолях|[[Бред Дуріф]]||прийомний батько Анни}}
{{УРолях|[[Лів Тайлер]]|шериф|Еллен Купер}}
{{УРолях|Коллін Келлі-Сорделет||Рей Купер}}
{{УРолях|[[Джеймс Легро]]||вурдалак}}
{{УРолях|[[Майк Файст]]||Лоуренс}}
{{УРолях|Трой Рупташ||Роджер Фовлер}}
{{УРолях|[[Аліна Чо]]||кореспондент|(голос)}}
{{УРоляхНиз}}

== Виробництво ==
Фільм зняв німецький режисер Фрідріх Боем. Він також був співсценаристом спільно з Флоріано Едером. Акторка Лів Тайлер, яка виконала одну з головних ролей, стала також співпродюсером картини. Зйомки фільму розпочалися наприкінці 2015 року та повністю проходили у штаті [[Нью-Йорк (штат)|Нью-Йорк]] аби відповідати умовам програми «Зроблено в Нью-Йорку». Проект передбачає податкові пільги для фільмів, не менше 75 % матеріалу для яких відзнято у межах штату.

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20181106210755/https://planetakino.ua/lvov/movies/wildling/ Профіль] на сайті Планета Кіно
* {{IMDb title|5085924|Wildling}}
* [https://www.amazon.com/Wildling-Liv-Tyler/dp/B07C91FNP9/ref=sr_1_2?s=movies-tv&ie=UTF8&qid=1523728415&sr=1-2&keywords=Wildling ''Wildling''] at [[Amazon.com]]
* [https://itunes.apple.com/us/movie/wildling/id1358606999 ''Wildling''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180617043122/https://itunes.apple.com/us/movie/wildling/id1358606999 |date=17 червня 2018 }} at [[iTunes Store]]
{{USA-film-stub}}
{{Authority control}}
{{портали|Кінематограф|Фантастика|Фентезі|Фантастика жахів|США}}

[[Категорія:Фантастичні фільми 2018]]
[[Категорія:Фільми США 2018]]
[[Категорія:Фільми жахів 2018]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фентезійні фільми США]]
[[Категорія:Фільми жахів США]]
[[Категорія:Фантастичні бойовики США]]
[[Категорія:Американські фільми про перехідний вік]]
[[Категорія:Фільми про монстрів]]

title: англ. Wildling

Жанр: фентезійний фільм і горор

Режисер: Фрідріх Боемd

Продюсер: Селін Реттріd, Труді Стайлер і Лів Тайлер

Сценарист: Фрідріх Боемd

У головних · ролях: Бел Паулі · Бред Дуріф · Коллін Келлі-Сорделет · Джеймс Легрос · Лів Тайлер

Композитор: Пол Гаслінгерd

Кінокомпанія: Maven Screen Mediad

Дистриб'ютор: IFC Filmsd

Мова: англійська

Країна: США

Дата виходу: 13 квітня 2018 (США) · 21 червня 2018 (Україна)


text:
# Рьокський рунічний камінь
Рунічний камінь з Рьоке (швед. Rökstenen) — камінь з найдовшим рунічним написом з-поміж відомих. Складається з 762 рун.
Первісне місце, де було встановлено камінь, невідоме, але, ймовірно, він стояв неподалік від свого нинішнього місцезнаходження у церкві Рьокського приходу в лені Естерйотланд. Напис на камені датується першою половиною IX ст. Він покриває камінь з усіх боків, в тому числі й зверху. Головний текст висічений за допомогою так званих молодших рун.
У питанні прочитання та тлумачення окремих рун серед вчених панує повна згода, проте зміст тексту досить туманний. Втім, початкові слова не залишають сумніву, що камінь є поминальним: «Про Вемуде говорять ці руни. Варин склав їх на честь полеглого сина». Потім слідує поетична строфа з якимись натяками на незбережений міф:
 Скажи, пам'ять, якої здобиччі було дві,

 Яку дванадцять разів на полі брані добували,

 І обидві бралися разом, від людини до людини.

 Скажи ще, хто в дев'яти колінах

 Втратив життя у остготів

 І досі все перший у битві.

 Тьодрік правив,

 Сміливий у бою,

 Керманич воїнів

 У море готовий.

 Нині сидить він,

 Тримаючи свій щит,

 На готському коні,

 Вождь Мерингу.
Ймовірно, під Тьодріком мовиться про короля остготів Теодоріха Великого.

## Фототека
- Камінь з Рьоке, західна сторона
- Камінь з Рьоке, східна сторона
- Камінь з Рьоке, північна сторона
- Камінь з Рьоке, південна сторона
- Камінь з Рьоке, верхня сторона

wikiname: ukwiki

title: Рьокський рунічний камінь

in_language: uk

wikitext:
{{Пам'ятка}}
{{Спецсимволи|руни}}
'''[[Рунічний камінь]] з Рьоке''' ({{lang-sv|Rökstenen}}) — камінь з найдовшим [[руни|рунічним написом]] з-поміж відомих. Складається з 762 рун.

Первісне місце, де було встановлено камінь, невідоме, але, ймовірно, він стояв неподалік від свого нинішнього місцезнаходження у церкві Рьокського приходу в [[Лен (Швеція)|лені]] [[Естерйотланд (лен)|Естерйотланд]]. Напис на камені датується першою половиною IX ст. Він покриває камінь з усіх боків, в тому числі й зверху. Головний текст висічений за допомогою так званих [[молодші руни|молодших рун]].

У питанні прочитання та тлумачення окремих рун серед вчених панує повна згода, проте зміст тексту досить туманний. Втім, початкові слова не залишають сумніву, що камінь є поминальним: «''Про Вемуде говорять ці руни. Варин склав їх на честь полеглого сина»''. Потім слідує поетична строфа з якимись натяками на незбережений [[міф]]:

'' Скажи, пам'ять, якої здобиччі було дві,''

'' Яку дванадцять разів на полі брані добували,''

'' І обидві бралися разом, від людини до людини.''

'' Скажи ще, хто в дев'яти колінах''

'' Втратив життя у остготів''

'' І досі все перший у битві.''

'' Тьодрік правив,''

'' Сміливий у бою,''

'' Керманич воїнів''

'' У море готовий.''

'' Нині сидить він,''

'' Тримаючи свій щит,''

'' На готському коні,''

'' Вождь Мерингу.''

Ймовірно, під Тьодріком мовиться про короля [[остготи|остготів]] [[Теодоріх Великий|Теодоріха Великого]].

'''Повний текст'''

{| Class = "standart"
! rowspan = 1 | транслітерована версія!! colspan = 1 | Рунічний текст!! cosplan = 1 | Переклад
|-
| Aft uamuþ stonta runaR þaR ||  ᛆ ᚠ ᛐ ᚢ ᛆ ᛙ ᚢ ᚦ ᛌ ᛐ ᚨ ᚿ ᛐ ᛆ ᚱ ᚢ ᚿ ᛆ ᛧ ᚦ ᛆ ᛧ  ||'' Про Вемуде говорять ці руни,''
|-
| N uarin faþi faþiR aft faikion sunu ||  ᚿ ᚢ ᛆ ᚱ ᛁ ᚿ ᚠ ᛆ ᚦ ᛁ ᛧ ᛆ ᚠ ᛐ ᚠ ᛆ ᛁ ᚴ ᛁ ᚨ ᚿ ᛌ ᚢ ᚿ ᚢ  || ''Варин склав їх на честь полеглого сина.''
|-
| Sakum ukmini þat huariaR ualraubaR uaRin tuaR ||  ᛌ ᛆ ᚴ ᚢ ᛙ ᚢ ᚴ ᛙ ᛁ ᚿ ᛁ ᚦ ᛆ ᛐ ᚽ ᚢ ᛆ ᚱ ᛁ ᛆ ᛧ ᚢ ᛆ ᛚ ᚱ ᛆ ᚢ ᛓ ᛆ ᛧ ᚢ ᛆ ᛧ ᛁ ᚿ ᛐ ᚢ ᛆ ᚱ  ||'' Скажи, пам'ять, якої здобиччі було дві,''
|-
| ÞaR suaþ tualf sinum uaRin numnaR t ualraubu ||  ᚦ ᛆ ᛧ ᛌ ᚢ ᛆ ᚦ ᛐ ᚢ ᛆ ᛚ ᚠ ᛌ ᛁ ᚿ ᚢ ᛙ ᚢ ᛆ ᛧ ᛁ ᚿ ᚿ ᚢ ᛙ ᚿ ᛆ ᚱ ᛐ ᚢ ᛆ ᚱ ᛚ ᛆ ᚢ ᛓ ᚢ  || ''яку дванадцять разів на полі брані добували,''
|-
| BaþaR somon o umisum monum þat sakum ona ||  ᛓ ᛆ ᚦ ᛆ ᛧ ᛌ ᚨ ᛙ ᚨ ᚿ ᚨ ᚢ ᛆ ᛁ ᛌ ᚢ ᛙ ᛆ ᚨ ᚿ ᚢ ᛙ ᚨ ᚿ ᛆ  || ''і обидві бралися разом, від людини до людини.''
|-
| Rt huaR fur niu altum on urþi fiaru ||  ᚱ ᛐ ᚽ ᚢ ᛆ ᚱ ᚢ ᚠ ᚱ ᚿ ᛁ ᚢ ᛆ ᛚ ᛐ ᚢ ᛆ ᚨ ᚿ ᚢ ᚱ ᚠ ᛁ ᚠ ᛁ ᛆ ᚱ ᚢ  || ''Скажи ще, хто в дев'яти колінах''
|-
| MiR hraiþkutum auk tu ||  ᛙ ᛁ ᛧ ᚽ ᚱ ᛆ ᛁ ᚦ ᚿ ᚢ ᛐ ᚢ ᛙ ᛆ ᚢ ᚿ ᛐ ᚢ  || ''втратив життя у остготів''
|-
| MiR on ub sakaR ||  ᛙ ᛁ ᛧ ᚨ ᚿ ᚢ ᛓ ᛌ ᛆ ᚴ ᛆ ᛧ  || ''і досі все перший в битві.''
|-
| Raiþ þiaurikR hin þurmuþi stiliR ||  ᚱ ᛆ ᛁ ᚦ ᚦ ᛁ ᛆ ᚢ ᚱ ᛁ ᛆ ᛧ ᚽ ᛁ ᚿ ᚦ ᚢ ᚱ ᛙ ᚢ ᚦ ᛁ ᛌ ᛐ ᛁ ᛚ ᛁ ᛧ  || ''Тьодрік правив, сміливий у бою, керманич воїнів в море готовий.''
|-
| Flutna strontu hraiþmaraR sitiR nu karuR o ||  ᚠ ᛚ ᚢ ᛐ ᚿ ᛆ ᛌ ᛐ ᚱ ᚨ ᚿ ᛐ ᚢ ᚽ ᚱ ᛆ ᛁ ᚦ ᛙ ᛆ ᚱ ᛆ ᛧ ᛌ ᛁ ᛐ ᛁ ᛧ ᚿ ᚢ ᚴ ᚱ ᛆ ᚢ ᛧ ᚨ  || ''Нині сидить він, тримаючи свій щит,''
|-
| Kuta sinum skialti ub fatlaþR skati marika ||  ᚿ ᚢ ᛐ ᛆ ᛌ ᛁ ᚿ ᚢ ᛆ ᛌ ᚴ ᛁ ᛆ ᛚ ᛐ ᛁ ᚢ ᛓ ᚠ ᚽ ᛐ ᛚ ᛆ ᚦ ᛧ ᛌ ᚴ ᛆ ᛐ ᛁ ᛙ ᛆ ᚱ ᛁ ᚴ ᛆ  || ''на готському коні, вождь Мерінгу.''
|-
| Þat sakum tualfta huar histR si ku ||  ᚦ ᛆ ᛐ ᛌ ᛆ ᚴ ᚢ ᛙ ᛐ ᚢ ᛆ ᛚ ᚠ ᛐ ᛆ ᚽ ᚢ ᛆ ᚱ ᚽ ᛁ ᛌ ᛐ ᛧ ᛌ ᛁ ᚴ ᚢ  || ''Я кажу: це дванадцятий,''
|-
| NaR itu uituoki on kunukaR tuaiR tikiR sua ||  ᚿ ᛆ ᛧ ᛁ ᛐ ᚢ ᚢ ᛁ ᛐ ᚢ ᚨ ᚴ ᛁ ᚨ ᚿ ᚴ ᚢ ᚿ ᚢ ᚴ ᛆ ᛧ ᛐ ᚢ ᛆ ᛁ ᛧ ᛐ ᛁ ᚴ ᛁ ᛧ ᛌ ᚢ ᛆ  ||'' де кінь Гуна годується на полі бою, двадцять королів''
|-
| Þ o likia þat sakum þritaunta huariR t ||  ᚦ ᚨ ᛚ ᛁ ᚴ ᚴ ᛆ ᚦ ᛆ ᛐ ᛌ ᛆ ᚴ ᚢ ᛙ ᚦ ᚱ ᛁ ᛐ ᛆ ᚢ ᚿ ᛐ ᛆ ᚽ ᚢ ᛆ ᚱ ᛁ ᛧ ᛐ  ||'' лежать. Я це кажу як тринадцяти з двадцяти''
|-
| UaiR tikiR kunukaR satin t siulunti fia ||  ᚢ ᛆ ᛁ ᛧ ᛐ ᛁ ᚴ ᛁ ᚱ ᚴ ᚢ ᚿ ᚢ ᚴ ᛆ ᛧ ᛌ ᛆ ᛐ ᛁ ᚿ ᛐ ᛌ ᛁ ᚢ ᛚ ᚢ ᚿ ᛐ ᛁ ᚠ ᛁ ᛆ  ||'' королів, що сиділи в Шелунде чотири''
|-
| Kura uintur at fiakurum nabnum burn ||  ᚴ ᚢ ᚱ ᛆ ᚢ ᛁ ᚿ ᛐ ᚢ ᚱ ᛆ ᛐ ᚠ ᛁ ᛆ ᚴ ᚢ ᚱ ᚢ ᛙ ᚿ ᛆ ᛓ ᚢ ᛙ ᛓ ᚢ ᚱ ᚿ  ||'' зими, з чотирьох імен, народжених''
|-
| IR fiakurum bruþrum ualkaR fim raþulfs su ||  ᛁ ᛧ ᚠ ᛁ ᛆ ᚴ ᚢ ᚱ ᚢ ᛙ ᛓ ᚱ ᚢ ᚦ ᚱ ᚢ ᛙ ᚢ ᚿ ᛚ ᚴ ᛆ ᛧ ᚠ ᛁ ᛙ ᚱ ᛆ ᚦ ᚢ ᛚ ᚠ ᛌ ᛌ ᚢ  ||'' чотирьох братів. П'ять імен Вальке, синів''
|-
| NiR hraiþulfaR fim rukulfs suniR hoislaR fim haruþ ||  ᚿ ᛁ ᛧ ᚽ ᚱ ᛆ ᛁ ᚦ ᚢ ᛚ ᚠ ᛆ ᛧ ᚠ ᛁ ᛙ ᚱ ᚢ ᚴ ᚢ ᛚ ᚠ ᛌ ᛌ ᚢ ᚿ ᛁ ᛧ ᚽ ᚨ ᛁ ᛌ ᛚ ᛆ ᛧ ᚠ ᛁ ᛙ ᚽ ᛆ ᚢ ᚱ ᚠ  ||'' Родфульса. П'ять Рейдульфів, синів Ругульфса, п'ять Хайслей, синів''
|-
| S suniR kunmuntaR fim birnaR suniR ||  ᛌ ᛌ ᚢ ᚿ ᛁ ᛧ ᚴ ᚢ ᚿ ᛙ ᚢ ᚿ ᛐ ᛆ ᛧ ᚠ ᛁ ᛙ ᛓ ᛁ ᚱ ᚿ ᛆ ᛧ ᛌ ᚢ ᚿ ᛁ ᛧ  ||'' Хордса, п'ять Гуннмундів, синів Бьорна''
|-
| Nuk m — m — alu — ki ainhuaR-þ … … Þ … ftiR fra ||  ᚿ ᚢ ᚴ ᛙ ᛙ ᛆ ᛚ ᚢ ᚴ ᛁ ᛆ ᛁ ᚿ ᚽ ᚢ ᛆ ᛧ ᚦ ᚦ ᚠ ᛐ ᛁ ᛧ ᚠ ᚱ ᛆ  ||'' Зараз я розповім всю історію. Хтось …''
|-
| Sagwm mogmeni þad hoaR igold ||  ᛋ ᚨ ᚷ ᚹ ᛗ ᛗ ᛟ ᚷ ᛗ ᛖ ᚾ ᛁ ᚦ ᚨ ᛞ ᚺ ᛟ ᚨ ᚱ ᛁ ᚷ ᛟ ᛚ ᛞ  ||'' Я кажу молодим, нащадкам''
|-
| Iga oaRi goldin d goonaR hosli ||  ᛁ ᚷ ᚨ ᛟ ᚨ ᛉ ᛁ ᚷ ᛟ ᛚ ᛞ ᛁ ᚾ ᛞ ᚷ ᛟ ᛟ ᚾ ᚨ ᛉ ᚺ ᛟ ᛋ ᛁ ᛚ  ||'' Інгвальда, чий борг був погашений жертвопринесенням дружини.''
|-
| Sakum ukmini uaim si burin ni ||  ᛌ ᛆ ᚴ ᚢ ᛙ ᚢ ᚴ ᛙ ᛁ ᛆ ᛁ ᚢ ᛆ ᛁ ᛙ ᛌ ᛁ ᛓ ᚢ ᚱ ᛁ ᚿ ᚿ ᛁ  ||'' Я кажу це молодим, які народилися нащадками''
|-
| ÞR troki uilin is þat knuo knat ||  ᚦ ᛧ ᛐ ᚱ ᚨ ᚴ ᛁ ᚢ ᛁ ᛚ ᛁ ᚿ ᛁ ᛌ ᚦ ᛆ ᛐ ᚴ ᚿ ᚢ ᚨ ᚴ ᚿ ᛆ ᛐ  ||'' борця. Це Вілен. Він міг би перемогти''
|-
| I iatun uilin is þat ||  ᛁ ᛁ ᛆ ᛐ ᚢ ᚿ ᚢ ᛁ ᛚ ᛁ ᚿ ᛁ ᛌ ᚦ ᛆ ᛐ  ||'' гіганта. Це Вілен. Ніт.''
|-
| Sakum ukmini þur ||  ᛌ ᛆ ᚴ ᚢ ᛙ ᚢ ᚴ ᛙ ᛁ ᚿ ᛁ ᚦ ᚢ ᚱ  ||'' Я кажу молодим: Тор''
|-
| Sibi uia uari ||  ᛌ ᛁ ᛓ ᛁ ᚢ ᛁ ᛆ ᚢ ᛆ ᚱ ᛁ  ||'' Сіббе з Вйо,''
|-
| Ul niruþR ||  ᚢ ᛚ ᚿ ᛁ ᚱ ᚢ ᚦ ᛧ  ||'' дев'яносторічний, породив (сина)''
|}

== Фототека ==
<gallery>
Image: Rökstenen 1.JPG | Камінь з Рьоке, західна сторона
Image: Rökstenen 2.jpg | Камінь з Рьоке, східна сторона
Image: Rokstenen side view1.jpg | Камінь з Рьоке, північна сторона
Image: Rokstenen side view2.jpg | Камінь з Рьоке, південна сторона
Image: Rokstenen top view.jpg | Камінь з Рьоке, верхня сторона
</gallery>

== Див. також ==
* [[Рунічний камінь G 88, Кюльвер]]
* [[Рунічний камінь U455, Несбі]]
* [[Рунічні камені в Еллінзі]]
* [[Рунічні написи в Софійському соборі в Константинополі]]
* [[Слов'янські руни]]
* {{Тл|Script}} — шаблон для відображення рунічної писемності.

== Джерела ==
* Nationalencyklopedin. {{ref-sv}}
* ''Brate Erik'' Östergötlands runinskrifter. H.3. — Stockholm, 1918.
* ''Häger O., Villius H.'' Rök — gåtornas sten. — Stockholm, 1976.
* ''Petersson C.'' Rökstenen — Varins besvärjelse. — Klockrike, 1991.
* ''Wessén E.'' Rökstenen. KVHAA, Stockholm, 1958
* Книга "A History of Swedish Literature" на Google Books

{{ВП-портали|Історія}}
{{DEFAULTSORT:Рьокський рунічний камінь}}
[[Категорія:Рунічні камені]]
[[Категорія:Вікінгова Швеція]]
[[Категорія:Священні камені]]
[[Категорія:Лен Естерйотланд]]
[[Категорія:Давньоскандинавська література]]

title: Рьокський рунічний камінь

Країна: Швеція

Розташування: Едесгег (комуна)

Тип: Рунічний камінь

Дата заснування: 9 століття


text:
# Сухий Іван Іванович
Іван Іванович Сухий (* 19 січня 1958, Одайпіль, Тетіївський район, Київська область, УРСР) — музикант, пісняр, педагог, Заслужений працівник культури України (1995).

## Біографія
Іван Іванович Сухий народився 19 січня 1958 в селі Одайпіль, Тетіївського району, Київської області.  У 1966 році родина переїхала до міста Жашків.
Навчався в Уманському музичному училищі та Київському інституті культури. За фахом — керівник оркестру, артист оркестру та викладач по класу баяна, балалайки.
Працює в Жашківській дитячій музичній школі. Іван Іванович є творцем та беззмінним керівником зразкового дитячого ансамблю гармоністів (м. Жашків). Створив єдиний в Україні музей гармоніки. Член Національної спілки журналістів України.
Заслужений працівник культури України (1995)

## Нагороди
- Орден «За заслуги» II ступеня (22 серпня 2016) — за значний особистий внесок у державне будівництво, соціально-економічний, науково-технічний, культурно-освітній розвиток України, вагомі трудові здобутки та високий професіоналізм[3]
- Орден «За заслуги» III ступеня (25 грудня 2009) — за вагомий особистий внесок у розвиток культурно-мистецької спадщини України, високу професійну майстерність та активну участь у проведенні Фестивалю мистецтв України[4]
- Заслужений працівник культури України (4 січня 1995) — За значний  особистий  внесок у розвиток культури і мистецтва України, високу професійну майстерність[5]
- Орден Усмішки (пол. Order Uśmiechu)[6]

title: Сухий Іван Іванович

wikitext:
{{Othernames|Сухий}}
{{Особа
| ім'я                 = Сухий Іван Іванович
| оригінал імені       =
| місце_проживання     = [[Жашків]], [[Черкаська область]]
| інші_імена           =
| псевдонім            =
| прізвисько           =
| зображення           =
| розмір_зображення    =
| підпис_зображення    =
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = 19.1.1958
| місце_народження     = [[Одайпіль]], [[Тетіївський район]], [[Київська область]], [[УРСР]]
| дата_смерті          =
| місце_смерті         =
| причина_смерті       =
| поховання            =
| громадянство         = {{UKR}}
| підданство           =
| національність       = [[українець]]
| Alma_mater           = [[Київський національний університет культури і мистецтв|Київський державний інститут культури]]
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       = [[педагог]], [[музикант]]
| титул                =
| посада               =
| військове звання     =
| платня               =
| термін               =
| попередник           =
| наступник            =
| партія               =
| головував_(-ла)      =
| конфесія             =
| батько               =
| матір                =
| рід                  =
| родичі               =
| дружина              =
| діти                 =
| автограф             =
| розмір_автографа     =
| підпис               =
| нагороди             =  {{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден За заслуги III ступеня (Україна)}} {{!!}} {{Орден За заслуги II ступеня (Україна)}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} [[Файл:POL Order Uśmiechu BAR.png|50пкс|Орден Усмішки]]
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Заслужений працівник культури України}}
{{!)}}
| сторінка_в_інтернеті =
| примітки             =
| зріст                =
| вага                 =
| герб                 =
| підпис_герба         =
}}
'''Іван Іванович Сухий''' (* [[19 січня]] [[1958]], [[Одайпіль]], [[Тетіївський район]], [[Київська область]], [[УРСР]]) — музикант, пісняр, педагог, [[Заслужений працівник культури України]] (1995)<ref>{{Cite web |url=http://www.kray.ck.ua/feed/item/2517-u-zhashkovi-garmon-zagrala-%E2%80%93-v-evropi-pochuli#.VQyDI9KsX5I |title=У Жашкові гармонь заграла – в Європі почули |accessdate=2015-03-20 |archive-date=2018-02-26 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180226165525/http://www.kray.ck.ua/feed/item/2517-u-zhashkovi-garmon-zagrala-%E2%80%93-v-evropi-pochuli#.VQyDI9KsX5I }}</ref>.

== Біографія ==
Іван Іванович Сухий народився [[19 січня]] [[1958]] в селі [[Одайпіль]], [[Тетіївський район|Тетіївського району]], [[Київська область|Київської області]].  У 1966 році родина переїхала до міста [[Жашків]].

Навчався в [[Уманське музичне училище імені Порфирія Демуцького|Уманському музичному училищі]] та [[Київський національний університет культури і мистецтв|Київському інституті культури]]. За фахом — керівник оркестру, артист оркестру та викладач по класу баяна, балалайки.

Працює в Жашківській дитячій музичній школі. Іван Іванович є творцем та беззмінним керівником зразкового дитячого ансамблю гармоністів (м. Жашків). Створив єдиний в Україні музей гармоніки<ref>{{Cite web |url=http://tvoyakraina.com.ua/story/ian-suhiy-garmon-ce-svyato-ditinstvo-i-radist-286022.html |title=Іван Сухий: гармонь - це свято, дитинство і радість |accessdate=2015-03-20 |archive-date=2015-04-02 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150402140740/http://tvoyakraina.com.ua/story/ian-suhiy-garmon-ce-svyato-ditinstvo-i-radist-286022.html }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150402140740/http://tvoyakraina.com.ua/story/ian-suhiy-garmon-ce-svyato-ditinstvo-i-radist-286022.html |date=2015-04-02 }}</ref>. Член [[Національна спілка журналістів України|Національної спілки журналістів України]].

[[Заслужений працівник культури України]] (1995)

== Нагороди ==
* [[Орден «За заслуги» (Україна)|Орден «За заслуги» II ступеня]] ([[22 серпня]] [[2016]]) — ''за значний особистий внесок у державне будівництво, соціально-економічний, науково-технічний, культурно-освітній розвиток України, вагомі трудові здобутки та високий професіоналізм''<ref>[http://www.president.gov.ua/documents/3382016-20385 Указ Президента України № 338/2016 від 22 серпня 2016 року "Про відзначення державними нагородами України з нагоди 25-ї річниці незалежності України"].</ref>
* [[Орден «За заслуги» (Україна)|Орден «За заслуги» III ступеня]] ([[25 грудня]] [[2009]]) — ''за вагомий особистий внесок у розвиток культурно-мистецької спадщини України, високу професійну майстерність та активну участь у проведенні Фестивалю мистецтв України''<ref>[http://www.president.gov.ua/documents/11052009-9933 Указ Президента України № 1105/2009 від 25 грудня 2009 року «Про нагородження працівників культури і мистецтв Черкаської області»].</ref>
* [[Заслужений працівник культури України]] ([[4 січня]] [[1995]]) — ''За значний  особистий  внесок у розвиток культури і мистецтва України, високу професійну майстерність''<ref>[http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/15/95 Указ Президента України № 15/95 від 4 січня 1995 року «Про присвоєння почесних звань України працівникам культури і мистецтва»].</ref>
* [[Орден Усмішки]] ({{lang-pl|Order Uśmiechu}})<ref>[http://orderusmiechu.pl/?q=node/1852 Suchij Iwan Iwanowicz — Order Uśmiechu].</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Уродженці Тетіївського району]]
[[Категорія:Персоналії:Жашків]]
[[Категорія:Піснярі]]
[[Категорія:Випускники Київського національного університету культури і мистецтв]]
[[Категорія:Члени НСЖУ]]
[[Категорія:Випускники Уманського музичного училища]]
[[Категорія:Кавалери ордена Усмішки]]

title: Сухий Іван Іванович

Народився: 19 січня 1958 (67 років) · Одайпіль, Тетіївський район, Київська область, УРСР

Громадянство: Україна

Національність: українець

Місце проживання: Жашків, Черкаська область

Діяльність: педагог, музикант

Alma mater: Київський державний інститут культури

Членство: Національна спілка журналістів України

Нагороди: | Орден «За заслуги» ІІІ ступеня | Орден «За заслуги» ІІ ступеня | | Орден Усмішки | | Заслужений працівник культури України |

title: Членство

Орден «За заслуги» ІІІ ступеня: Орден «За заслуги» ІІ ступеня


text:
# П'єтро Помпонацці
П'єтро Помпонацці (італ. Pietro Pomponazzi) (16 вересня 1462, Падуя, Венеційська республіка — 18 травня 1525, Болонья, Папська область) — італійський філософ-схоласт періоду ренесансного реалізму; представник філософської школи александристів.

## Біографія
Народився в Мантуї 16 вересня 1462 року. Навчався в Падуанському університеті, де 1478 року здобув науковий ступінь доктора медицини. Наступного року став професором Падуанського університету. Викладав природну філософію, надаючи перевагу читанню й коментуванню праць Арістотеля. Виступав проти Алессандо Акіліні, який спирався на вчення Аверроеса. 1509 року воєнні дії та Ліга Камбраї змусили його залишити Падую. Після перебування в Феррарі в 1510 році, Помпонацці зупинився в Болоньї, де перебував у 1511 та 1512 роках. Тут він викладав у місцевому університеті та почав писати власні філософські твори.
Філософська концепція Помпонацці спирається на ідеї матеріалізму. Він наполягав на тому, що певна кількість фактів, які можуть здаватися дивовижними, насправді є реалізацією природного порядку та природних законів, ще мало відомих людині (магнетизм тощо.)
Він полемізував з церквою та зазнавав переслідувань з її боку за твердження, що хоч за вченням церкви і Євангелієм людська душа безсмерта, за доктриною Арістотеля вона є смертною. Його трактат «Про безсмертя душі» був публічно спалений інквізиторами у Венеції та ввійшов до списку заборонених творів, укладеного на Тридентському соборі. Помпонацці протегував кардинал П'єтро Бембо. Після розгляду інквізицією Помпонацці змушений був внести зміни, які від нього вимагали церковні цензори. Твір Помпонацці «Причини див природи або зачарування» був опублікований лише через тридцять років після смерті філософа завдяки зусиллям Гульєльмо Гратароло.
Помпонацці помер 1525 року в Болоньї, проте його учень Ерколе Гонзага (син Франческо II Гонзага) перевіз прах Помпонацці до Мантуї, де той був похований в церкві Святого Франциска.

## Твори
- De intensione et remissione formarum 1514
- De reactione 1515
- De actione reali 1515
- Tractatus de immortalitate animae 1516
- Apologia contra Contarenum 1518
- Defensorium adversus Augustinum Niphum 1519
- In libros (scil Aristotelis) de anima 1520
- La psicologia di P.P.: commento al De anima di Aristotele 1877
- De naturalium effectuum admirandorum causis sive de incantationibus liber 1520
- Tracatus de nutritione et augmentatione 1521
- Dubitationes in IV. Meteorologicorum Aristotelis librum 1563

title: П'єтро Помпонацці

wikitext:
{{Філософ
|область           =
|ера             = Ренесансний гуманізм
|color            = lightsteelblue
|зображення       = Pietro Pomponazzi.jpg
|розмір_зображення       = 200пкс
|підпис_зображення    = П'єтро Помпонацці
|ім'я_при_народженні             =
|дата_народження        = 16.9.1462
|місце_народження       = [[Мантуя]]
|дата_смерті        = 18.5.1525
|місце_смерті       = [[Болонья]]
|причина_смерті       =
|школа_традиція =
|інтереси   =
|ідеї    =
|під_впливом       =
|вплинув_на      =
|підпис        =
|нагороди =
|box_width        =
}}
'''П'єтро Помпонацці''' ({{lang-it|Pietro Pomponazzi}}) ([[16 вересня]] [[1462]], [[Падуя]], [[Венеційська республіка]] — [[18 травня]] [[1525]], [[Болонья]], [[Папська держава|Папська область]]) — італійський філософ-схоласт періоду [[Філософія Відродження|ренесансного реалізму]]; представник філософської школи [[Александрісти|александристів]].

== Біографія ==
Народився в Мантуї 16 вересня 1462 року. Навчався в [[Падуанський університет|Падуанському університеті]], де 1478 року здобув науковий ступінь доктора медицини. Наступного року став професором [[Падуанський університет|Падуанського університету]]. Викладав природну філософію, надаючи перевагу читанню й коментуванню праць [[Арістотель|Арістотеля]]. Виступав проти [[Алессандо Акіліні]], який спирався на вчення [[Аверроес]]а. 1509 року воєнні дії та Ліга Камбраї змусили його залишити Падую. Після перебування в [[Феррара|Феррарі]] в 1510 році, Помпонацці зупинився в [[Болонья|Болоньї]], де перебував у 1511 та 1512 роках. Тут він викладав у місцевому [[Болонський університет|університеті]] та почав писати власні філософські твори.

Філософська концепція Помпонацці спирається на ідеї матеріалізму. Він наполягав на тому, що певна кількість фактів, які можуть здаватися дивовижними, насправді є реалізацією природного порядку та природних законів, ще мало відомих людині (магнетизм тощо.)

Він полемізував з церквою та зазнавав переслідувань з її боку за твердження, що хоч за вченням церкви і Євангелієм людська душа безсмерта, за доктриною Арістотеля вона є смертною. Його трактат «Про безсмертя душі» був публічно спалений інквізиторами у Венеції та ввійшов до списку заборонених творів, укладеного на [[Тридентський собор|Тридентському соборі]]. Помпонацці протегував кардинал [[П'єтро Бембо]]. Після розгляду інквізицією Помпонацці змушений був внести зміни, які від нього вимагали церковні цензори. Твір Помпонацці «Причини див природи або зачарування» був опублікований лише через тридцять років після смерті філософа завдяки зусиллям [[Гульєльмо Гратароло]].

Помпонацці помер 1525 року в Болоньї, проте його учень Ерколе Гонзага (син [[Франческо II Гонзага]]) перевіз прах Помпонацці до Мантуї, де той був похований в церкві Святого Франциска.

== Твори ==
* ''De intensione et remissione formarum'' 1514
* ''De reactione'' 1515
* ''De actione reali'' 1515
* ''Tractatus de immortalitate animae'' 1516
* ''Apologia contra Contarenum'' 1518
* ''Defensorium adversus Augustinum Niphum'' 1519
* ''In libros (scil Aristotelis) de anima'' 1520
* ''La psicologia di P.P.: commento al De anima di Aristotele'' 1877
* ''De naturalium effectuum admirandorum causis sive de incantationibus liber'' 1520
* ''Tracatus de nutritione et augmentatione'' 1521
* ''Dubitationes in IV. Meteorologicorum Aristotelis librum'' 1563

== Література ==
* Помпонацці, П'єтро // {{ФЕС|сторінки=497}}
* Thomas Sören Hoffmann: ''Philosophie in Italien. Eine Einführung in 20 Porträts''. marixverlag Wiesbaden 2007. ISBN 978-3-86539127-8
* Marco Sgarbi: ''Pietro Pomponazzi. Tra tradizione e dissenso''. Firenze, Leo S. Olschki, 2010

{{DEFAULTSORT:Помпонацці}}
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Філософи епохи Відродження]]
[[Категорія:Італійські гуманісти]]
[[Категорія:Італійські філософи]]
[[Категорія:Уродженці Падуї]]
[[Категорія:Померли в Болоньї]]
[[Категорія:Уродженці Мантуї]]

title: П'єтро Помпонацці

Народження: 16 вересня 1462 · Мантуя

Смерть: 18 травня 1525 (62 роки) · Болонья

Знання мов: латина і італійська

Псевдонім: Peretto Mantovano

Діяльність: професор, письменник, викладач університету

Викладав: Болонський університет, Падуанський університет і Феррарський університет

Науковий ступінь: доктор філософії

Alma mater: Падуанський університет

Літературний напрям: схоластика і School of Paduad

Зазнав впливу: Аверроїзм

Вчителі: Nicoletto Verniad, Francesco da Nardòd і Pietro Roccabonellad

Відомі студенти: Маркантоніо Зімара, Джироламо Фракасторо, Marcantonio Flaminiod, Sperone Speronid, Simone Porziod, Gasparo Contarinid, Lazarus Buonamicid, Vittore Trincavellid, Antonio Bernardid, Ludovico Boccadiferrod і Johannes Baptista Montanusd

Історичний період: Ренесансний гуманізм

Конфесія: католицька церква


text:
# Лінда Гамільтон
Лінда Керролл Гамільтон (англ. Linda Carroll Hamilton; нар. 26 вересня 1956, Солсбері, Меріленд, США) — американська акторка, відома за роллю Сари Коннор у фільмах «Термінатор» і «Термінатор 2: Судний день».

## Життєпис
Народилася 26 вересня 1956 року в Солсбері, штат Меріленд, США. Її сестра-близнючка Леслі народилася на 6 хвилин раніше (померла 22 серпня 2020 року). Батько загинув в аварії, коли сестрам було 5 років. Мати одружилася з шефом поліції Солсбері. У дитинстві у Лінди була криза близнюків. Через неї Гамільтон потерпає все життя — у неї біполярний афективний розлад. Не лікувалася до 30 років.
Про акторську кар'єру ніколи не мріяла. Кілька років вчилася грати на фортепіано. У школі стала грати у виставах через сестру, їм здавалося кумедним, коли в одній виставі грають дві однакові людини.
Закінчила коледж Вашингтона в Честертауні (штат Меріленд), потім — Інститут Лі Страсберга в Нью-Йорці. 1979 року, закінчивши студію, переїжджає до Каліфорнії.
Кар'єру почала з робіт на телебаченні на початку 1980-х. У кіно дебютувала в 1982 році у фільмі «Гра у вбивство». Роль Сари Коннор у першому «Термінаторі» принесла їй перший великий успіх, а участь у сиквелі (1991) вивела в ранг зірок першої величини. Ця роль принесла їй премію «Сатурн» та нагороду від MTV «за найкращий жіночий образ». Її сестра Леслі грала Т-1000, замаскованого під Сару Коннор, у «Термінаторі 2».
Лінда Гамільтон грала у фільмах «Схід „Чорного Місяця“» (1986), «Кінг-Конг живий» (1986), «Тіньова змова» (1997), «Пік Данте» (1997).
За роботу в телесеріалі «Красуня і чудовисько» номінована на «Еммі» і «Золотий глобус».

## Особисте життя
У 1989 році Лінда Гамільтон купила будинок в Арлі (Франція). Переживши викидень, народила сина Делтона. У грудні розлучилася з його батьком Брюсом Ебботом.
Після виходу «Термінатора 2» переїхала до режисера «Термінатора» Джеймса Кемерона. В лютому 1993 року народила дочку Жозефіну. У шлюбі з ним була з 1997 по 1999 рр.
Лінда Гамільтон з дітьми живе в Малібу.

## Фільмографія
| Рік       |    | Українська назва          | Оригінальна назва                   | Роль                                         |
| --------- | -- | ------------------------- | ----------------------------------- | -------------------------------------------- |
| 1980      | тф |                           | Rape and Marriage: The Rideout Case | Грета Райдаут                                |
| 1982      | ф  |                           | Tag: The Assassination Game         | Сюзан Свейзі                                 |
| 1984      | ф  | Діти кукурудзи            | Children of the Corn                | Вікі Бакстер                                 |
| 1984      | ф  | Термінатор                | The Terminator                      | Сара Коннор                                  |
| 1986      | с  | Вона написала вбивство    | Murder, She Wrote                   | Керол МакДермотт (Епізод: "Menace, Anyone?") |
| 1986      | ф  | Схід «Чорного Місяця»     | Black Moon Rising                   | Ніна                                         |
| 1986      | ф  | Кінг-Конг живий           | King Kong Lives                     | Емі Франклін                                 |
| 1987—1989 | с  | Красуня і чудовисько      | Beauty and the Beast                | Кетрін Чендлер (46 епізодів)                 |
| 1990      | ф  | Містер Доля               | Mr. Destiny                         | Еллен Джейн Берроуз / Робертсон              |
| 1991      | ф  | Термінатор 2: Судний день | Terminator 2: Judgment Day          | Сара Коннор                                  |
| 1994      | ф  |                           | Silent Fall                         | Карен Райнер                                 |
| 1995      | ф  |                           | Separate Lives                      | Лорен Портер / Лена                          |
| 1997      | с  | Фрейзер                   | Frasier                             | Лора (Епізод: "Odd Man Out")                 |
| 1997      | ф  | Пік Данте                 | Dante's Peak                        | Рейчел Вендо                                 |
| 1997      | ф  | Тіньова змова             | Shadow Conspiracy                   | Аманда Ґівенс                                |
| 2010      | с  | Косяки                    | Weeds                               | Лінда (3 епізоди)                            |
| 2010—2012 | с  | Чак                       | Chuck                               | Мері Бартовські (12 епізодів)                |
| 2019      | ф  | Термінатор: Фатум         | Terminator: Dark Fate               | Сара Коннор                                  |
| 2021—-    | с  | Постоялець з космосу      | Resident Alien                      | генерал Маккалістер                          |
| 2025      | с  | Дивні дива                | Stranger Things                     | TBA                                          |

title: Лінда Гамільтон

wikitext:
{{Актор
| bgcolour =
| ім'я = Лінда Гамільтон
'' Linda Hamilton''
| жінка =
| зображення =
| розмір =
| підпис =
| ім'я_при_народженні = Лінда Керролл Гамільтон
| дата_народження = 26.9.1956
| місце_народження =
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| інші_імена =
| громадянство = {{USA}}
| національність =
| рід_діяльності =
| роки_діяльності = з [[1979]] року
| дружина =
| чоловік =
| діти =
| imdb_id = 0000157
| сторінка_в_інтернеті =
| провідні_ролі =
| нагороди =
}}

{{Othernames|Гамільтон}}
'''Лінда Керролл Гамільтон''' ({{lang-en|Linda Carroll Hamilton}}; {{н|1}} [[26 вересня]] [[1956]], [[Солсбері (Меріленд)|Солсбері]], [[Меріленд]], [[Сполучені Штати Америки|США]]) — американська акторка, відома за роллю [[Сара Коннор (персонаж)|Сари Коннор]] у фільмах [[Термінатор (фільм)|«Термінатор»]] і «[[Термінатор 2: Судний день]]».

== Життєпис ==
Народилася 26 вересня 1956 року в [[Солсбері (Меріленд)|Солсбері]], штат [[Меріленд]], [[Сполучені Штати Америки|США]]. Її сестра-близнючка Леслі народилася на 6 хвилин раніше (померла 22 серпня 2020 року). Батько загинув в аварії, коли сестрам було 5 років. Мати одружилася з шефом поліції Солсбері. У дитинстві у Лінди була [[криза близнюків]]. Через неї Гамільтон потерпає все життя — у неї [[біполярний афективний розлад]]. Не лікувалася до 30 років.

Про акторську кар'єру ніколи не мріяла. Кілька років вчилася грати на фортепіано. У школі стала грати у виставах через сестру, їм здавалося кумедним, коли в одній виставі грають дві однакові людини.

Закінчила коледж [[Вашингтон]]а в Честертауні (штат [[Меріленд]]), потім — Інститут Лі Страсберга в [[Нью-Йорк|Нью-Йорці]]. 1979 року, закінчивши студію, переїжджає до Каліфорнії.

Кар'єру почала з робіт на телебаченні на початку 1980-х. У кіно дебютувала в 1982 році у фільмі «Гра у вбивство». Роль Сари Коннор у першому «Термінаторі» принесла їй перший великий успіх, а участь у [[сиквел]]і (1991) вивела в ранг зірок першої величини. Ця роль принесла їй премію «<nowiki/>[[Сатурн (премія)|Сатурн]]<nowiki/>» та нагороду від [[MTV]] «за найкращий жіночий образ». Її сестра Леслі грала Т-1000, замаскованого під Сару Коннор, у ''«[[Термінатор 2|Термінаторі 2]]»''.

Лінда Гамільтон грала у фільмах «[[Схід «Чорного Місяця»|Схід „Чорного Місяця“]]» (1986), «[[Кінг-Конг живий]]» (1986), «[[Тіньова змова]]» (1997), «[[Пік Данте (фільм)|Пік Данте]]» (1997).

За роботу в телесеріалі «{{Нп|Красуня і чудовисько (телесеріал, 1987)|Красуня і чудовисько|ru|Красавица и чудовище (телесериал, 1987)}}<nowiki/>» номінована на «[[Еммі (премія)|Еммі]]» і «[[Золотий глобус]]».

== Особисте життя ==
У 1989 році Лінда Гамільтон купила будинок в [[Арль|Арлі]] ([[Франція]]). Переживши [[викидень]], народила сина Делтона. У грудні [[Розлучення|розлучилася]] з його батьком Брюсом Ебботом.

Після виходу ''«Термінатора 2»'' переїхала до режисера ''«[[Термінатор (фільм)|Термінатора]]»'' [[Джеймс Кемерон|Джеймса Кемерона]]. В лютому 1993 року народила дочку Жозефіну. У шлюбі з ним була з [[1997]] по [[1999]] рр.

Лінда Гамільтон з дітьми живе в [[Малібу]].

== Фільмографія ==
{{УФільміВерх}}
{{УтФільмі|1980||Rape and Marriage: The Rideout Case|''Грета Райдаут''}}
{{УФільмі|1982||Tag: The Assassination Game|''Сюзан Свейзі''}}
{{УФільмі|1984|[[Діти кукурудзи (фільм, 1984)|Діти кукурудзи]]|Children of the Corn|''Вікі Бакстер''}}
{{УФільмі|1984|[[Термінатор (фільм)|Термінатор]]|The Terminator|''[[Сара Коннор (персонаж)|Сара Коннор]]''}}
{{УСеріалі|1986||[[Вона написала вбивство]]|Murder, She Wrote|''Керол МакДермотт'' (Епізод: "Menace, Anyone?")|}}
{{УФільмі|1986|[[Схід «Чорного Місяця»]]|Black Moon Rising|''Ніна''}}
{{УФільмі|1986|[[Кінг-Конг живий]]|King Kong Lives|''Емі Франклін''}}
{{УСеріалі|1987|1989|[[Красуня і чудовисько (телесеріал, 1987)|Красуня і чудовисько]]|Beauty and the Beast|''Кетрін Чендлер'' (46 епізодів)|}}
{{УФільмі|1990|[[Містер Доля]]|Mr. Destiny|''Еллен Джейн Берроуз / Робертсон''}}
{{УФільмі|1991|[[Термінатор 2: Судний день]]|Terminator 2: Judgment Day|''[[Сара Коннор (персонаж)|Сара Коннор]]''}}
{{УФільмі|1994||Silent Fall|''Карен Райнер''}}
{{УФільмі|1995||Separate Lives|''Лорен Портер / Лена''}}
{{УСеріалі|1997||[[Фрейзер (телесеріал)|Фрейзер]]|Frasier|''Лора'' (Епізод: "Odd Man Out")|}}
{{УФільмі|1997|[[Пік Данте (фільм)|Пік Данте]]|Dante's Peak|''Рейчел Вендо''}}
{{УФільмі|1997|[[Тіньова змова]]|Shadow Conspiracy|''Аманда Ґівенс''}}
{{УСеріалі|2010||[[Косяки (телесеріал)|Косяки]]|Weeds|''Лінда'' (3 епізоди)|}}
{{УСеріалі|2010|2012|[[Чак (телесеріал)|Чак]]|Chuck|''Мері Бартовські'' (12 епізодів)|}}
{{УФільмі|2019|[[Термінатор: Фатум]]|Terminator: Dark Fate|''[[Сара Коннор (персонаж)|Сара Коннор]]''}}
{{УСеріалі|2021|-|[[Постоялець з космосу]]|Resident Alien|''генерал Маккалістер''|}}
{{УСеріалі|2025||[[Дивні дива]]|Stranger Things|''TBA''|}}
{{УФільміНиз}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{IMDb name|0000157}}
* [https://web.archive.org/web/20070313102800/http://sidewalkstv.com/webclips/h/lindahamilton.html Інтерв'ю] на сайті ''Sidewalks Entertainment''
* [http://transcripts.cnn.com/TRANSCRIPTS/0510/14/lkl.01.html Інтерв'ю Лінди Гамільтон] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200803140407/http://transcripts.cnn.com/TRANSCRIPTS/0510/14/lkl.01.html |date=3 серпня 2020 }} з [[Ларрі Кінг]]ом

{{USA-actor-stub}}
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Гамільтон Лінда}}
[[Категорія:Лауреати премії «Сатурн»]]
[[Категорія:Американські кіноакторки]]
[[Категорія:Американські телеакторки]]
[[Категорія:Люди з біполярним афективним розладом]]
[[Категорія:Персоналії:Малібу]]
[[Категорія:Акторки озвучування США]]
[[Категорія:Близнюки]]

title: англ. Linda Carroll Hamilton

Ім'я при народженні: Лінда Керролл Гамільтон

Народилася: 26 вересня 1956 (68 років) · Солсбері, Мериленд, США

Громадянство: США

Діяльність: акторка, акторка озвучення, телеакторка, кіноакторка

Alma mater: Інститут театру і кіно Лі Страсберґаd, Washington Colleged, McCluer High Schoold і Wicomico High Schoold

Роки діяльності: з 1979 року

Партія: Демократична партія США

У шлюбі з: Bruce Abbottd і Джеймс Камерон

Батьки: · Barbara Kyle Holtd

англ. Linda Carroll Hamilton: Нагороди та премії

англ. Linda Carroll Hamilton: Лінда Гамільтон · Linda Hamilton у Вікісховищі


text:
# 291-ша артилерійська бригада (РФ)
291-ша артилерійська ордена Суворова бригада (291 АБр, в/ч 64670) — артилерійський підрозділ Збройних сил РФ. Входить до складу 58-ї загальновійськової армії Південного військового округу.

## Історія
Згідно розслідування команди ІнформНапалм, у 2017 році на озброєння бригади були поставлені важкі самохідні міномети 2С4 «Тюльпан» калібру 240 мм.

## Бойові операції

### Війна на сході України
14 липня 2014 року підрозділи бригади почали передислокацію з місця постійного базування у ст. Троїцькій республіки Інгушетія до Матвієво-Курганського району Ростовської області. Військовослужбовці 291-ї бригади Вадим Григорьєв (рос. Вадим Григорьев) та Іван Жеребцов (рос. Иван Жеребцов) опублікували у соцмережах 760-кілометровий маршрут переміщення, колони на марші, а також розгортання бойових частин бригади поряд з кордоном України.
Вже 23 липня 2014 року у власному акаунті в соцмережі військовослужбовець оприлюднює допис, в якому свідчить про обстріли території України.
Окрім свідчень Григорьєва та Жеребцова, з відкритих джерел були знайдені позиції артилерії 291-ї бригади, з яких вівся обстріл України, а також інші факти активності бригади на кордоні з Україною.
Військовослужбовці 291-ї бригади були представлені до бойових нагород.

### Громадянська війна в Сирії
У 2015 році з'єднання бригади брали участь у бойових діях в Сирії.

### Російське вторгнення в Україну 2022 року
У 2022 році бригада зайшла з окупованого Криму в Херсонську область, яку незабаром окупували російські війська. Згодом вела обстріл Миколаєва.

## Озброєння
Станом на 2017 рік:
- 8 од. БМ-27 «Ураган»
- 12 од. 203мм САУ 2С7М «Малка»
- 8 од. 240мм мінометів 2С4 «Тюльпан»
- 18 од. 152мм 2А65 «Мста-Б»
- 6 од. 100мм МТ-12 «Рапіра»
- 18 од. 9К123 «Хризантема-С»
- 3 од. ПРП-4М
- 2 од. «АЗК-7»

## Командування
- (???) Казаков Сергій В'ячеславович

## Галерея
- Емблема бригади
- «Ураган» 291-й бригади

## Втрати
З відкритих джерел відомо про деякі втрати бригади під час вторгнення в Україну:
| п/п | Прізвище, ім'я, по-батькові                         | Звання       | Дата народження | Дата смерті |
| --- | --------------------------------------------------- | ------------ | --------------- | ----------- |
| 1.  | Євсєєв Олег Андрійович (рос. Евсеев Олег Андреевич) | підполковник | 25.04.1978      | 24.04.2022  |
| 2.  | Хаутієв Беслан (рос. Хаутиев Беслан)                |              | 1986            | 01.09.2022  |
| 3.  | Вишегуров Зелімхан (рос. Вышегуров Зелимхан)        |              | 1986            | 01.09.2022  |

title: 291-ша артилерійська бригада (РФ)

wikitext:
{{Картка військового підрозділу
| назва                      = 291-ша артилерійська ордена Суворова бригада
| місцева_назва              = 291-я артиллерийская ордена Суворова бригада
| зображення                 = 291 ABr VSRF 2.png
| розмір_зображення          = 200px
| альт                       =
| підпис                     = Нарукавний знак бригади
| країна                     = {{RUS}}
| дати                       = 1975 — дотепер
| належність                 =
| вид                        = {{СВ ЗСРФ}}
| тип                        = {{АртЗСРФ}}
| командна_структура         = [[58-ма загальновійськова армія (РФ)|58-ма загальновійськова армія]]
| гарнізон                   = ст. [[Троїцька]], [[Республіка Інгушетія]]
| гарнізон_назва             = Дислокація
| оснащення                  =
| оснащення_назва            =
| битви                      = [[Анексія Криму (2014)|Анексія Криму]]
[[Війна на сході України|Війна на Донбасі]]
[[Громадянська_війна_в_Сирії|Війна в Сирії]]
| битви_назва                =
| нагороди                   = {{Орден Суворова 2 ступеня|тип=військова частина}}

| командувач1                = [[Казаков Сергій В'ячеславович|Сергій Казаков]]
| командувач1_назва          =
| командувач2                =
| командувач2_назва          =
| командувач3                =
| командувач3_назва          =
| визначні_командувачі       =

| знак_розрізнення           =
| знак_розрізнення_назва     =
| знак_розрізнення2          =
| знак_розрізнення2_назва    =
| знак_розрізнення3          =
| знак_розрізнення3_назва    =
}}
'''291-ша артилерійська ордена Суворова бригада''' {{вчс|291 АБр|64670}}<ref>{{Cite web|url=http://voinskayachast.ru/suhoputnie-voyska/raketnie-i-artilleriya/vch64670|title=Войсковая часть 64670 (291-я АртБр)|website=voinskayachast.ru|accessdate=2016-08-19|archive-date=26 серпня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160826184056/http://voinskayachast.ru/suhoputnie-voyska/raketnie-i-artilleriya/vch64670}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160826184056/http://voinskayachast.ru/suhoputnie-voyska/raketnie-i-artilleriya/vch64670 |date=2016-08-26 }}</ref> — артилерійський підрозділ Збройних сил РФ. Входить до складу [[58-ма загальновійськова армія (РФ)|58-ї загальновійськової армії]] [[Південний військовий округ (РФ)|Південного військового округу]].

== Історія ==

Згідно розслідування команди [[ІнформНапалм]], у 2017 році на озброєння бригади були поставлені важкі самохідні міномети [[2С4 «Тюльпан»]] калібру 240 мм.<ref name=":1">{{Cite news|url=https://informnapalm.org/35098-291-ya-artillerijskaya-brigada-tyulpanami/|title=Обстреливавшая Украину 291-я артиллерийская бригада ЮВО ВС РФ ощетинилась "Тюльпанами" - Inform Napalm|date=2017-04-13|language=ru-RU|work=Inform Napalm|accessdate=2017-04-13|archive-date=13 квітня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170413090659/https://informnapalm.org/35098-291-ya-artillerijskaya-brigada-tyulpanami/}}</ref>

== Бойові операції ==

=== Війна на сході України ===
{{Main|Війна на сході України}}

14 липня 2014 року підрозділи бригади почали передислокацію з місця постійного базування у ст. [[Троїцька|Троїцькій]] [[Республіка Інгушетія|республіки Інгушетія]] до [[Матвієво-Курганський район|Матвієво-Курганського району]] [[Ростовська область|Ростовської області]]. Військовослужбовці 291-ї бригади Вадим Григорьєв ({{lang-ru|Вадим Григорьев}}) та Іван Жеребцов ({{lang-ru|Иван Жеребцов}}) опублікували у соцмережах 760-кілометровий маршрут переміщення, колони на марші, а також розгортання бойових частин бригади поряд з кордоном України.

Вже 23 липня 2014 року у власному акаунті в соцмережі військовослужбовець оприлюднює допис, в якому свідчить про обстріли території України.<ref>{{Cite web|url=http://rus.newsru.ua/ukraine/24jul2014/ru_vadik.html|title=Солдаты-срочники из России выкладывают в ВКонтакте фото о том, как они "долбят по Украине" из "Градов"|website=rus.newsru.ua|accessdate=2016-08-19|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160826193810/http://rus.newsru.ua/ukraine/24jul2014/ru_vadik.html|archivedate=2016-08-26|deadurl=yes}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://denmes.livejournal.com/504787.html|title=Война Вадика и Ванька|accessdate=2016-08-19|archive-date=26 грудня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20161226085418/http://denmes.livejournal.com/504787.html}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://tjournal.ru/p/shelled-ukraine|title=Войска без комплексов — Российские солдаты публикуют в соцсетях фотографии боевых действий на украинской границе|last=Степанов|first=Виктор|accessdate=2016-08-19|archive-date=23 серпня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160823023332/https://tjournal.ru/p/shelled-ukraine}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160823023332/https://tjournal.ru/p/shelled-ukraine |date=2016-08-23 }}</ref>

Окрім свідчень Григорьєва та Жеребцова, з відкритих джерел були знайдені позиції артилерії 291-ї бригади, з яких вівся обстріл України,<ref>{{Cite web|url=https://informnapalm.org/7707-rossyya-foto-pozytsyj-artylleryy-vs-rf-obstrelyvavshej-terrytoryyu-ukrayny-v-2014-godu/|title=Россия. Фото позиций артиллерии ВС РФ обстреливавшей территорию Украины в 2014 году - Inform Napalm|date=2015-04-05|language=ru-RU|accessdate=2016-08-19|archive-date=11 вересня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160911041659/https://informnapalm.org/7707-rossyya-foto-pozytsyj-artylleryy-vs-rf-obstrelyvavshej-terrytoryyu-ukrayny-v-2014-godu/}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://informnapalm.org/17394-291-part-2/|title=Военные преступления 291-й артбригады ВС РФ в войне против Украины. Часть 2 - Inform Napalm|date=2015-12-21|language=ru-RU|accessdate=2016-09-08|archive-date=13 вересня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160913161953/https://informnapalm.org/17394-291-part-2/}}</ref> а також інші факти активності бригади на кордоні з Україною.<ref>{{Cite web|url=https://informnapalm.org/2976-boevoj-put-291-j-artylleryjskoj-brygady-ot-kryma-donbassa/|title="Боевой путь" 291-й артиллерийской бригады от Крыма до Донбасса - Inform Napalm|date=2014-11-12|language=ru-RU|accessdate=2016-08-19|archive-date=3 травня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160503052038/https://informnapalm.org/2976-boevoj-put-291-j-artylleryjskoj-brygady-ot-kryma-donbassa/}}</ref><ref name=":0">{{Cite web|url=https://informnapalm.org/17305-291-part1/|title=Военные преступления 291-й артбригады ВС РФ в войне против Украины. Часть 1 - Inform Napalm|date=2015-12-18|language=ru-RU|accessdate=2016-08-19|archive-date=27 серпня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160827210128/https://informnapalm.org/17305-291-part1/}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.facebook.com/irakli.komaxidze/posts/626503984129518|title=О "летучих ГРАД-ах" Не делаю открытие,... - Irakli  Komaxidze {{!}} Facebook|website=www.facebook.com|accessdate=2016-08-19|archive-date=28 жовтня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20141028045911/https://www.facebook.com/irakli.komaxidze/posts/626503984129518}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.facebook.com/alexnoiyit/posts/768285476524822|title=Солдат ВС РФ очень умный, выкладывает... - Alex N Alex Noyt {{!}} Facebook|website=www.facebook.com|accessdate=2016-08-19}}</ref>

Військовослужбовці 291-ї бригади були представлені до бойових нагород.<ref name=":0" />

{{Див. також|Обстріли території України російською армією}}

=== Громадянська війна в Сирії ===
У 2015 році з'єднання бригади брали участь у бойових діях в Сирії.<ref>{{Cite web|url=https://informnapalm.org/14358-rossyya-nachala-zamaskyrovannuyu-nazemnuyu-operatsyyu-v-syryy/|title=Россия начала замаскированную наземную операцию в Сирии - Inform Napalm|date=2015-10-29|language=ru-RU|accessdate=2016-08-19|archive-date=28 серпня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160828053645/https://informnapalm.org/14358-rossyya-nachala-zamaskyrovannuyu-nazemnuyu-operatsyyu-v-syryy/}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://informnapalm.org/16398-vostok-delo-tonkoe/|title=Восток – дело тонкое: 29 военнослужащих из 291-й артбригады ВС РФ в Сирии - Inform Napalm|date=2015-12-07|language=ru-RU|accessdate=2016-08-19|archive-date=29 травня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160529045712/https://informnapalm.org/16398-vostok-delo-tonkoe/}}</ref>

=== Російське вторгнення в Україну 2022 року ===
У 2022 році бригада зайшла з окупованого [[Крим|Криму]] в [[Херсонська область|Херсонську область]], яку незабаром окупували російські війська. Згодом вела обстріл [[Миколаїв|Миколаєва]].<ref>{{Cite web|title=291-а артилерійська ордена Суворова бригада|url=https://t.me/informnapalm/14203|website=[[Telegram]]|accessdate=2022-12-25|last=|first=|publisher=[[InformNapalm]]}}</ref>

== Озброєння ==
[[Файл:ArtilleryExercise2020-22.jpg|300px|міні|2С7М «Малка» 291-й бригади.]]
Станом на 2017 рік:<ref name=":1" /><ref>{{Cite web|url=http://www.milkavkaz.net/2015/12/yuzhnyj-voennyj-okrug.html|title=Южный военный округ {{!}} ЮВО|website=www.milkavkaz.net|accessdate=2017-04-13|archiveurl=https://web.archive.org/web/20161119033357/http://www.milkavkaz.net/2015/12/yuzhnyj-voennyj-okrug.html|archivedate=2016-11-19|deadurl=yes}}</ref>
* 8 од. [[БМ-27 «Ураган»]]
* 12 од. 203мм САУ [[2С7 «Піон»|2С7М «Малка»]]
* 8 од. 240мм мінометів [[2С4 «Тюльпан»]]
* 18 од. 152мм [[2А65 «Мста-Б»]]
* 6 од. 100мм МТ-12 «Рапіра»
* 18 од. 9К123 «Хризантема-С»
* 3 од. [[ПРП-4|ПРП-4М]]
* 2 од. «АЗК-7»

== Командування ==

* (???) [[Казаков Сергій В'ячеславович]]

== Галерея ==
<gallery>
291 ABr VSRF 1.png|Емблема бригади
ArtilleryExercise2020-21.jpg|«Ураган» 291-й бригади
</gallery>

== Втрати ==
З відкритих джерел відомо про деякі втрати бригади під час вторгнення в Україну:
{| class="wikitable"
|-
! п/п !! Прізвище, ім'я, по-батькові !! Звання !! Дата народження !! Дата смерті
|-
! 1.
|| Євсєєв Олег Андрійович<ref>{{cite tweet|user=666_mancer|number=1518692472808955905|date=2022-04-25|title=Подполковник #291абр Евсеев Олег из Омска явно специально демилитаризовался в Украине, чтобы не проставляться на днюху |website=twitter |accessdate=2022-07-13 |language=ru}}</ref>
 ({{lang-ru|Евсеев Олег Андреевич}}) || підполковник || 25.04.1978 ||24.04.2022
|-
! 2.
|| Хаутієв Беслан<ref>{{cite tweet|user=666_mancer|number=1566077769422966785|date=2022-09-03|title=36летний уроженец Малгобека, Ингушетия, военнослужащий  #291абр Беслан Хаутиев достроил дом, поехал в Украину, 01/09/22 встретил там БПЛА ("Байрактар", ты?) и умер. И не один |website=twitter |language=ru}}</ref>
 ({{lang-ru|Хаутиев Беслан}}) || || 1986|| 01.09.2022
|-
!3.
|Вишегуров Зелімхан<ref>{{Cite web|title=Фортанга|url=https://t.me/fortangaorg/13370|website=Telegram|accessdate=2022-09-12}}</ref>
({{Lang-ru|Вышегуров Зелимхан}})
|
|1986
|01.09.2022
|-
|}

== Примітки ==
{{reflist|2}}

{{Сухопутні_війська_ЗС_РФ}}
{{Збройні сили РФ у російсько-українській війні}}

[[Категорія:Артилерійські бригади Росії]]
[[Категорія:Кадрові формування ЗС РФ у російсько-українській війні (з 2014)]]
[[Категорія:58-ма загальновійськова армія]]
[[Категорія:Військові формування Інгушетії]]
[[Категорія:Кадрові формування ЗС РФ у війні в Сирії]]

На службі: 1975 — дотепер

Країна: Росія

Вид: Сухопутні війська РФ

Тип: Артилерійські війська

У складі: 58-ма загальновійськова армія

Дислокація: ст. Троїцька, Республіка Інгушетія

Війни/битви: Анексія Криму · Війна на Донбасі · Війна в Сирії

Нагороди: Орден Суворова II ступеня

title: Командування

Поточний · командувач: Сергій Казаков


text:
# Мухаммед Саїд-паша
Мухаммед Саїд-паша (араб. محمد سعيد باشا; 1863–1928) — єгипетський державний і політичний діяч, двічі обіймав посаду прем'єр-міністра країни.

title: Мухаммед Саїд-паша

wikitext:
{{не плутати|Мухамед Саїд-паша|Мухаммедом Саїд-пашею (1822—1863)|хедивом Египту у 1854—1863 роках}}
{{Державний діяч
| українське ім'я    = Мухаммед Саїд-паша
| оригінальне ім'я   = {{lang-ar|محمد سعيد باشا}}
| портрет            = Mohammed Said-pasha.jpg
| ширина портрета    =
| підпис             =
| герб               =
| титул            = [[Список прем'єр-міністрів Єгипту|Прем'єр-міністр Єгипту]]
| порядок        = 17
| прапор             = Flag of Egypt (1882-1922).svg
| періодпочаток      = [[22 лютого]] [[1910]]
| періодкінець       = [[5 квітня]] [[1914]] року
| попередник         = [[Бутрос Ґалі]]
| наступник        = [[Хусейн Рушді-паша]]
| монарх        = [[Аббас II]]
| титул_2            = [[Список прем'єр-міністрів Єгипту|Прем'єр-міністр Єгипту]]
| порядок_2        = 19
| прапор_2             = Flag of Egypt (1882-1922).svg
| періодпочаток_2      = [[21 травня]]
| періодкінець_2       = [[19 листопада]] [[1919]] року
| попередник_2         = [[Хусейн Рушді-паша]]
| наступник_2        = [[Юсеф Вахба-паша]]
| монарх_2        = [[Ахмед Фуад I]]
| національність       =
| віросповідання       = [[Іслам]], [[Сунізм|сунітського спрямування]]
| дата народження    = 1863
| місце народження   = [[Александрія]]
| дата смерті        = 1928
| місце смерті       =
| батько             =
| мати               =
| дружина            =
| діти               =
| освіта           =
| роки служби        =
| приналежність     =
| рід військ         =
| звання             =
| командував         =
| битви              =
| партія              =
| нагороди           =
| автограф           =
| Commons            =
}}
{{також|Саїд-паша}}
'''Мухаммед Саїд-паша''' ({{lang-ar|محمد سعيد باشا}}; [[1863]]–[[1928]]) — [[єгипет]]ський державний і політичний діяч, двічі обіймав посаду [[Прем'єр-міністр Єгипту|прем'єр-міністра країни]]<ref>{{cite book|last=Goldschmidt|first=Arthur|year=2000|title=Biographical dictionary of modern Egypt|place=|publisher=Lynne Rienner Publishers|page=[https://archive.org/details/00jrgo/page/178 178]|isbn=1-55587-229-8|url=https://archive.org/details/00jrgo/page/178}}</ref>.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{politician-stub}}
{{Egypt-bio-stub}}
{{Прем'єр-міністри Єгипту}}
{{ВП-Портали|Єгипет}}

{{DEFAULTSORT:Саїд-паша Мухаммед}}
[[Категорія:Прем'єр-міністри Єгипту]]

title: 22 лютого 1910 — 5 квітня 1914 року

Монарх: Аббас II

Попередник: Бутрос Ґалі

Наступник: Хусейн Рушді-паша

title: 21 травня — 19 листопада 1919 року

Монарх: Ахмед Фуад I

Попередник: Хусейн Рушді-паша

Наступник: Юсеф Вахба-паша

Народження: 1863 · Александрія

Країна: Османська імперія · Султанат Єгипет · Єгипетське королівство

Релігія: Іслам, сунітського спрямування

Діти: Mahmoud Sa'idd і Zeinab Zulficard

21 травня — 19 листопада 1919 року: Медіафайли у Вікісховищі

Прапор: 17-й Прем'єр-міністр Єгипту

title: Наступник:

Прапор: 19-й Прем'єр-міністр Єгипту


text:
# Александер фон Ціцевіц
Александер фон Ціцевіц (нім. Alexander von Zitzewitz; 23 березня 1916, Кассель — 2 серпня 1943, Атлантичний океан) — німецький офіцер-підводник, капітан-лейтенант крігсмаріне.

## Біографія
8 квітня 1934 року вступив на флот. З 1 червня 1939 року — ад'ютант в штабі командувача торпедними катерами, з 1 листопада 1939 року — в штабі командувача есмінцями. З 1 квітня 1940 року — артилерійський офіцер на есмінці «Фрідріх Екольдт». З 18 квітня 1940 року — ад'ютант в 3-й флотилії есмінців. В липні 1940 року переданий в розпорядження дивізіону озброєння есмінців і того ж місяця призначений офіцером роти дивізіону. З вересня 1940 року — 1-й вахтовий і артилерійський офіцер на есмінці Z23.
З 30 червня по 26 жовтня 1941 року пройшов курс підводника, після чого був переданий в розпорядження 3-ї флотилії. З 30 листопада 1941 по 7 січня 1942 року пройшов курс командира підводного човна, після чого був направлений на будівництво U-706. З 16 березня 1942 року — командир підводного човна U-706, на якому здійснив 5 походів (разом 185 днів у морі). 2 серпня 1943 року U-706 був потоплений у Північній Атлантиці північно-західніше мису Ортегаль (46°15′ пн. ш. 10°25′ зх. д.) глибинними бомбами американського бомбардувальника «Ліберейтор» і канадського бомбардувальника «Хемпден» 4 члени екіпажу були врятовані, 42 (включаючи Ціцевіца) загинули.
Всього за час бойових дій потопив 3 кораблі загальною водотоннажністю 18 650 тонн.
| Дата           | Назва корабля  | Тип               | Тоннаж | Вантаж                                                                       | Екіпаж | Загинули | Країна             | Конвой  |
| -------------- | -------------- | ----------------- | ------ | ---------------------------------------------------------------------------- | ------ | -------- | ------------------ | ------- |
| 12 жовтня 1942 | Stornest       | Торговий пароплав | 4,265  | 6000 тонн вугілля                                                            | 49     | 49       | Британська імперія | ONS-136 |
| 5 квітня 1943  | British Ardour | Паровий танкер    | 7,124  | 10 000 тонн Адміралтейського мазуту                                          | 62     | 0        | Британська імперія | HX-231  |
| 12 квітня 1943 | Fresno City    | Торговий теплохід | 7,261  | 3000 тонн марганцевої руди і 5965 тонн генеральних вантажів, включаючи пошту | 45     | 0        | Британська імперія | HX-232  |

## Звання
- Кандидат в офіцери (8 квітня 1934)
- Фенріх-цур-зее (1 липня 1935)
- Оберфенріх-цур-зее (1 січня 1937)
- Лейтенант-цур-зее (1 квітня 1937)
- Оберлейтенант-цур-зее (1 квітня 1939)
- Капітан-лейтенант (1 жовтня 1941)
- Корветтен-капітан (1 серпня 1943)

## Нагороди
- Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу (4 роки)
- Залізний хрест
  - 2-го класу (1940)
  - 1-го класу (квітень 1943)
- Нагрудний знак підводника (14 лютого 1943)

title: Александер фон Ціцевіц

wikitext:
{{Особа
|нагороди = {{{!}}
{{!}}{{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу}}{{!!}}{{Залізний хрест 1-го класу 1939}}{{!!}}{{Залізний хрест 2-го класу 1939}}
{{!}}-
{{!}}{{Нагрудний знак підводника (1939)}}
{{!}}}
}}
'''Александер фон Ціцевіц''' ({{lang-de|Alexander von Zitzewitz}}; [[23 березня]] [[1916]], [[Кассель]] — [[2 серпня]] [[1943]], [[Атлантичний океан]]) — німецький офіцер-підводник, [[капітан-лейтенант]] [[крігсмаріне]].

== Біографія ==
8 квітня 1934 року вступив на флот. З 1 червня 1939 року — ад'ютант в штабі командувача торпедними катерами, з 1 листопада 1939 року — в штабі командувача есмінцями. З 1 квітня 1940 року — артилерійський офіцер на есмінці [[Z16 Friedrich Eckoldt|«Фрідріх Екольдт»]]. З 18 квітня 1940 року — ад'ютант в 3-й флотилії есмінців. В липні 1940 року переданий в розпорядження дивізіону озброєння есмінців і того ж місяця призначений офіцером роти дивізіону. З вересня 1940 року — 1-й вахтовий і артилерійський офіцер на есмінці [[Z23 (есмінець)|Z23]].

З 30 червня по 26 жовтня 1941 року пройшов курс підводника, після чого був переданий в розпорядження 3-ї флотилії. З 30 листопада 1941 по 7 січня 1942 року пройшов курс командира підводного човна, після чого був направлений на будівництво U-706. З 16 березня 1942 року — командир підводного човна U-706, на якому здійснив 5 походів (разом 185 днів у морі). 2 серпня 1943 року U-706 був потоплений у Північній Атлантиці північно-західніше мису [[Ортегаль (мис)|Ортегаль]] (46°15′ пн. ш. 10°25′ зх. д.) глибинними бомбами американського бомбардувальника [[Consolidated B-24 Liberator|«Ліберейтор»]] і канадського бомбардувальника [[Handley Page Hampden|«Хемпден»]] 4 члени екіпажу були врятовані, 42 (включаючи Ціцевіца) загинули.

Всього за час бойових дій потопив 3 кораблі загальною водотоннажністю 18 650 тонн.
{| class="wikitable"
!Дата
!Назва корабля
!Тип
!Тоннаж
!Вантаж
!Екіпаж
!Загинули
!Країна
!Конвой
|-
|12 жовтня 1942
|Stornest
|Торговий пароплав
|4,265
|6000 тонн вугілля
|49
|49
| rowspan="3" |Британська імперія
|[[Конвой ONS 136|ONS-136]]
|-
|5 квітня 1943
|British Ardour
|Паровий танкер
|7,124
|10 000 тонн Адміралтейського мазуту
|62
|0
|[[Конвой HX 231|HX-231]]
|-
|12 квітня 1943
|Fresno City
|Торговий теплохід
|7,261
|3000 тонн марганцевої руди і 5965 тонн [[Генеральні вантажі|генеральних вантажів]], включаючи пошту
|45
|0
|[[Конвой HX 232|HX-232]]
|}

== Звання ==

* Кандидат в офіцери (8 квітня 1934)
* [[Фенріх-цур-зее]] (1 липня 1935)
* [[Оберфенріх-цур-зее]] (1 січня 1937)
* [[Лейтенант-цур-зее]] (1 квітня 1937)
* [[Оберлейтенант-цур-зее]] (1 квітня 1939)
* [[Капітан-лейтенант]] (1 жовтня 1941)
* [[Корветтен-капітан]] (1 серпня 1943)

== Нагороди ==

* [[Медаль «За вислугу років у Вермахті»]] 4-го класу (4 роки)
* [[Залізний Хрест (Німеччина)|Залізний хрест]]
** 2-го класу (1940)
** 1-го класу (квітень 1943)
* [[Нагрудний знак підводника]] (14 лютого 1943)

== Посилання ==

* [http://www.ubootarchiv.de/ubootwiki/index.php/Alexander_von_Zitzewitz Біографічні дані.]
* [https://uboat.net/men/commanders/1406.html Ціцевіц на сайті uboat.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210615101328/https://uboat.net/men/commanders/1406.html |date=15 червня 2021 }}

== Примітки ==
{{DEFAULTSORT:Ціцевіц Александер фон}}
[[Категорія:Померли в морі]]
[[Категорія:Капітан-лейтенанти крігсмаріне]]
[[Категорія:Німецькі підводники Другої світової війни]]
[[Категорія:Командири підводних човнів]]
[[Категорія:Загинули в боях Другої світової війни]]

title: нім. Alexander von Zitzewitz

Народився: 23 березня 1916 · Кассель, Гессен, Німеччина

Помер: 3 серпня 1943 (27 років) · Атлантичний океан, міжнародні води

Діяльність: солдат, підводник, офіцер ВМФ Німеччини

Знання мов: німецька

Учасник: Друга світова війна

Військове звання: капітан-лейтенант і Kapitänleutnant

Нагороди: | Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу | Залізний хрест 1-го класу | Залізний хрест 2-го класу | | Нагрудний знак підводника | | |

title: Військове звання

Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу: Залізний хрест 1-го класу · Залізний хрест 2-го класу


text:
# IC 4598
IC 4598 — галактика типу Sbc (компактна витягнута спіральна галактика) у сузір'ї Скорпіон.
Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції індексного каталогу.

title: IC 4598

wikitext:
{{Галактика IC
| IC = 4598
| Назва = IC 4598
| Тип = [[галактика]]
| Сузір'я = Скорпіон
| Позначення = PGC 57772, ESO 451-18, IRAS16150-3119
| Пряме_сходження = 16 год 18 хв 13,2 сек
| Схилення = -31° 26′ 29″
| Код = Sbc
| Хаббл-тип = [[Компактна галактика|компактна]] [[Витягнута галактика|витягнута]] [[Спіральна галактика|спіральна]] галактика
| Епоха = [[J2000.0]]
| Видима_зоряна_величина = 14,2
| Видимі_розміри = 1,50' × 0,4'
| Яскравість_поверхні = 13,5
| Фотографічна_зоряна_величина = 15,0
| Кутове_положення = 175
| bot = true
| dreyer = true
}}

'''IC 4598''' — [[галактика]] типу Sbc ([[Компактна галактика|компактна]] [[Витягнута галактика|витягнута]] [[Спіральна галактика|спіральна]] галактика) у сузір'ї [[Скорпіон (сузір'я)|Скорпіон]].

Цей об'єкт міститься в оригінальній редакції [[Індексний каталог|індексного каталогу]].

== Посилання ==

* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+4598 IC 4598] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070319145149/http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc.cgi?IC+4598 |date=19 березня 2007 }} в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-en}}
* [http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+4598 IC 4598] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070312074203/http://www.seds.org/~spider/ngc/ngc_fr.cgi?IC+4598 |date=12 березня 2007 }} в оригінальному [[Новий загальний каталог|новому загальному каталозі]] {{ref-fr}}
* http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+4598 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070314051339/http://www.seds.org/~spider/ngc/revngcic.cgi?IC+4598 |date=14 березня 2007 }}
* [http://simbad.u-strasbg.fr/sim-id.pl?Ident=IC+4598 IC 4598 в базі SIMBAD]{{ref-en}}{{Недоступне посилання|date=жовтня 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [http://vizier.u-strasbg.fr/viz-bin/VizieR-S?IC+4598 IC 4598 в базі Vizier]{{ref-en}}{{Недоступне посилання|date=жовтня 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [http://nedwww.ipac.caltech.edu/cgi-bin/nph-objsearch?objname=IC+4598 IC 4598 в базі NASA Extragalactic  Database]{{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20070202212605/http://www.ngcic.org/steinicke/ Бази даних про об'єкти NGC/IC]{{ref-en}}

{{Навігатор NGC|IC 4593|IC 4595|IC 4596|IC 4597|IC 4598|IC 4599|IC 4600|IC 4601|IC 4603|}}

{{Бот|}}<!-- заберіть шаблон {{бот|}}, якщо вносите серйозні зміни в статтю -->

{{Портали|Астрономія}}

[[Категорія:Об'єкти IC|IC 4598]]
[[Категорія:Скорпіон (сузір'я)|IC 4598]]
[[Категорія:Галактики|IC 4598]]

title: Розташування (епоха J2000.0)

Сузір'я: Скорпіон

Пряме піднесення: 16 год 18 хв 13,2 сек

title: Характеристики

Габбл-тип: компактна витягнута спіральна галактика

Тип: галактика

title: Позначення


text:
# Порт Місяця
Порт Місяця (фр. Port de la Lune) — історичний центр міста Бордо. Назва походить від вигину річки Гаронни, на берегах якої стоїть місто. Півмісяць на гербі міста Бордо є символом цього вигина.
Порт Місяця є унікальним міським і архітектурним ансамблем епохи Просвітництва, ідеали якої були актуальними в першій половині XX ст. Бордо — друге після Парижа місто Франції за кількістю пам'яток архітектури, які охороняються державою. Протягом більш ніж 2 000 років він відігравав важливу роль у відносинах і обмінах між різними країнами: особливо в XII ст. — між Великою Британією та Нідерландами. З початку XVIII в. містобудівні та архітектурні плани створюють тут унікальний ансамбль класицизму і неокласицизму, надаючи місту неповторної урбаністичної гармонії. Містобудівний вигляд Бордо відображає ідеали філософів, які мріяли перетворити міста в осередки гуманізму, культури, обмінів духовними ідеалами.

## Історія
За витончений вигин річки Гаронни Бордо називають Портом Місяця. Кілька тисячоліть це місто було Меккою для торговців. Вважається, що першими цю землю заселили кельти, а в 56 році до н. е. місто Бордо, яке в ті часи називалось Бурдігала, стало важливим комерційним центром стародавніх римлян. До цього дня в місті збереглися руїни величезного давньоримського амфітеатру, що вміщав 17 тисяч глядачів. Після падіння Римської Імперії місто неодноразово переходило з рук в руки. З 1154 по 1453 роки воно належало Англії, оскільки Елеонора Аквітанська вийшла заміж за графа, що згодом став англійським королем Генріхом II. Нарешті, в 1462 році король Людовик XIV проголосив Бордо частиною французької держави.
Близькість до річки Гаронни і Атлантичного океану забезпечила Бордо статус великого комерційного і торгового центру, а його жителям — можливість культурного обміну з представниками інших держав. З Бордо експортувалися мільйони барелів знаменитого місцевого вина, завдяки чому місто активно росло і розвивалося. Крім того, Бордо було пов'язане з Англією, з так званими Нижніми землями (на території яких зараз знаходяться Бельгія, Люксембург і Нідерланди) і з Іспанією через один з найважливіших торгових шляхів, яким до міста раз у раз приходили люди, приносячи цінності та ідеї з інших частин світу.
У XVIII столітті місто процвітало, про що свідчать близько 5000 будівель в класичному і неокласичному стилях, побудовані в ті часи. Ці кам'яні пам'ятники епохи Просвітництва можна знайти в різних кварталах. Є в Бордо й інші історичні будівлі, наприклад собор Святого Андрія, який в 1096 році освятив сам Папа Урбан II, і готична базиліка Святого Михайла, побудована в 1410-х роках.
В XVIII столітті Порт Місяця в буквальному сенсі пережив свій ренесанс. Протягом того часу, понад 5000 будівель були побудовані в центрі міста, включаючи багато споруд на набережній. Місто отримало похвали з усього світу щодо своєї неймовірної міської ревіталізації. Як показують записи, він був використаний як модель для відновлення Парижа в середині XIX століття.
Бордо шанується як нове місце французького уряду під час війни 1870 р з Пруссією, а потім на початку Першої світової війни і протягом короткого часу під час Другої світової війни. Під час Другої світової війни місто було домом для італійської бази підводних човнів Королівського флоту і бази для німецьких підводних човнів. Деякі з цих підводних човнів все ще залишаються в місті.
Сьогодні в Бордо 350 будівель зараховані до Всесвітньої спадщини. Охоронна зона простягається вздовж річки Гаронни по внутрішній стороні бульварів, що охоплюють близько половини міста — 1,800 га (4500 акрів). Велика частина класичної і неокласичної архітектури, яка прибула в XVIII столітті все ще збереглася і загальний стиль міста не змінився протягом більш ніж двох століть, що робить його ідеальним кандидатом на відзнаку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО.

## Архітектурні пам'ятки
Бордо - частина ЮНЕСКО – це архітектурний скарб. Місто багате на пам’ятки архітектури, які представляють ренесанс Бордо XVIII століття.
Коли почалася реконструкція, було прийнято рішення про те, що місту потрібен оперний театр. Таким чином, Великий театр був побудований. Знадобилося сім років, щоб закінчити цей приголомшливий неокласичний будинок з 12 коринфськими колонами, який вміщує близько 1100 гостей. Над колонами 12 примітних статуй, які являють собою дев'ять муз і три додаткові богині. Великий театр залишається найстарішим оперним театром з дерев'яним обрамленням в Європі. Він був відремонтований в 1991 році, було відновлено його багатий синій і золотий інтер'єр.
Palais Rohan був побудований для архієпископа Бордо на початку 1771 року і був завершений через 13 років. Передні і задні фасади будівлі ідентичні і включають в себе центральні портики, що вказують на стилі тієї епохи. Всередині палац має парадні сходи, салони, що показують скульптурні вироби з дерева, і їдальня.
Будинки на набережній — просто скарб. Місцевий уряд вирішив, що має важливе значення реставрація пам'яток архітектурі в цій частині міста, оскільки це перше, що бачать гості при наближенні до міста. Центральним є місце Бурс (він же Place Royale), з його симетричними палацовими фасадами, які відображаються в дзеркалі води. Особливо це захоплююче видовище в нічний час, коли споруда повністю освітлена.
Також варто відвідати громадський сад, створений в той же період. Відвідувачі входять через красиві ковані залізні ворота в зелений оазис, який є ідеальним місцем для відпочинку і насолодження сонцем. Крім квітів і дерев, тут розташований музей природної історії в парку, а також ряд скульптур і інших відомих пам'яток.
Серед архітектурних пам'яток найвизначнішими можна назвати:
- Площа Біржі[fr] (Place de la Bourse)
- Отель де Лаботтьєр (Hotel de Labottiere)
- Міська ратуша (Hotel de Ville)
- Палац Рогана[fr] (Palais Rohan)
- Великий театр (Grand Theatre)
- Пішохідна зона вулиці Сент-Катрін (Sainte-Catherine)
- Брама Кайо[fr] (Porte Cailhau)

## Райони Порту Місяця
Історичний центр Бордо простягається вздовж річки Гаронна. Цей монументальний архітектурний ландшафт, починаючи з XVIII і XIX століття, зокрема, відрізняється своїми масштабами та гармонійністю. Історичний центр відображає в своїй історії безперервну організацію міського простору, незважаючи на різні послідовні архітектурні впливи, особливо готики і ренесансу. І так протягом довгого часу, центр міста Бордо став унікальним і винятковим прикладом міського розвитку.
Порт Місяця в Бордо перша міська зона, класифікована як об'єкт Всесвітньої спадщини такого масштабу та складності забудови. Вона бере свою назву від місяцеподібної кривої, утвореної руслом річки Гаронни. Лівий берег порту завжди був двигуном торгівлі і процвітання в Бордо. Порт Місяця є прикладом відображення обмінів і впливів останніх 2000 років з моменту його становлення як світової столиці вина, будівництва Королівської площі (нині площі де ла біржі), створення Великого театру в XVIII столітті. Активність порту була переміщена вниз за течією в північніші передмістя, а старі ангари нещодавно зазнали реконструкції району, пішохідних доріжок і велосипедних доріжок.
Місто поділене на кілька районів:

### Район Сен-П'єр
(від площі Бурс до площі дю Парламент)
Це розташування стародавнього порту Бурдігала. П'єра, покровителя моряків, поважало все місто.
У XII столітті, доки були перенесені далі на південь. Район відновив своє життя завдяки Буше і Турні (місцеві адміністративні посадові особи), які були удостоєні честі і тягара його реставрувати. Вони відкрили область ззовні, видаливши стіни, упорядковали площу Де ла Біржі і створили дю Марше Рояль (Place Du Parlement). Фасади будинків оздоблені масками, кам'яними балконами і кованим залізом.

### Район Сен-Мішель
Район ідеальний для прогулянок пішки. Район Сен-Мішель район час «жив» уздовж річки. Його дрібні ремісники (теслі, бондарі, ковалі і зброярі) заробляли від проходу барж (плоскодонні човни) з вантажем сировини. Базиліка Сен-Мішель, збудована в готичному стилі, знаходиться в самому центрі цього «живого» району. Ринок, де збираються торговці та торгують суверінами, відбувається в понеділок і суботу вранці біля церкви.

### Сент-Круа район
Тут домінують високі вежі романського абатства, церква Сент-Круа (XII століття), область була включена в замкнений контур мурів на початку XIV століття. Цей район був домом для робочих класів шевців і гончарів. З XVII століття і надалі розвиток торгівлі з Вест-Індії виступає за будівництво цукрових заводів в області.

### Сент-Елалі район
На захід від району Сент-Круа, було побудовано район навколо парафіяльної церкви Сент-Еулалія, який був відправною точкою в паломницькому маршруті Сантьяго-де-Компостелла. Релігійна архітектура позначилась на історії цієї області, багатої архітектурними залишками. Вона включала в себе безліч монастирів та садів, відображаючи пишність епохи. Монастирі досі існують. Цей район був в основному заселений ремісниками (муляри, кожум'яки, нафтовими купцями і теслярами).

### Район Шартрон
Походження його назви походить від монастиря Шартрез, який був заснований там в 1383 році.
Активність цієї області досягла максимуму з 18 по 19 ст. Багато торговців з різних країн знайшли успіх і багатство в торгівлі вином. Сьогодні відвідувачі можуть насолоджуватися гарними кам'яними будівлями в стилі XVI Людовика, багато прикрашені кованими балконами. Ландшафтний дизайн цього міського ансамблю був створений в той час як місце для прогулянок.

### Район "Базінс à Фло" (Мокрі доки)
Різні райони зберегли значну архітектурну і міську узгодженості протягом століть. Ця ж область вступає в протиріччя з іншими. Район був включений в периметр охорони в інтересах своєї спадщини: його виробнича діяльність відзначена історією міста, завдяки його міцним зв'язкам з річкою і портом.

title: Порт Місяця

wikitext:
{{Об'єкт Світової спадщини
 | назва               = Порт Місяця
 | назва(офіційна-WHS) = Bordeaux, Port of the Moon
 | зображення          = Miroir d'eau place de la Bourse.JPG
 | підпис зображення   =
 | країна              = {{FRA}}
 | тип                 = Культурний
 | критерії            = ii, iv
 | ID                  = 1256
 | регіон ЮНЕСКО       = [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Європі та Північній Америці|Європа і Північна Америка]]
 | рік                 = 2007
 | внесено зміни       =
 | під загрозою        =
 | карта розташування  = Франція
 | підпис карти        = Порт Місяця на мапі Франції
 | region              = FR
 | CoordScale          = type:landmark
}}
'''Порт Місяця''' ({{lang-fr|Port de la Lune}}) — історичний центр міста [[Бордо]]. Назва походить від вигину річки [[Гаронна|Гаронни]], на берегах якої стоїть місто. Півмісяць на гербі міста Бордо є символом цього вигина.

Порт Місяця є унікальним міським і [[Архітектурний ансамбль|архітектурним ансамблем]] епохи [[Просвітництво|Просвітництва]], ідеали якої були актуальними в першій половині XX ст. Бордо — друге після Парижа місто Франції за кількістю пам'яток архітектури, які охороняються державою. Протягом більш ніж 2 000 років він відігравав важливу роль у відносинах і обмінах між різними країнами: особливо в XII ст. — між [[Велика Британія|Великою Британією]] та [[Нідерланди|Нідерландами]]. З початку XVIII в. містобудівні та архітектурні плани створюють тут унікальний ансамбль [[класицизм]]у і [[Неокласицизм (новий класицизм)|неокласицизму]], надаючи місту неповторної урбаністичної гармонії. Містобудівний вигляд Бордо відображає ідеали філософів, які мріяли перетворити міста в осередки гуманізму, культури, обмінів духовними ідеалами<ref>{{Cite web|url=http://whc.unesco.org/ru/list/1256|title=http://whc.unesco.org/ru/list/1256|last=Centre|first=UNESCO World Heritage|website=whc.unesco.org|language=en|accessdate=2016-05-06}}</ref>.

== Історія ==
За витончений вигин річки Гаронни Бордо називають Портом Місяця. Кілька тисячоліть це місто було Меккою для торговців. Вважається, що першими цю землю заселили кельти, а в 56 році до н. е. місто Бордо, яке в ті часи називалось [[Бурдігала]], стало важливим комерційним центром стародавніх римлян. До цього дня в місті збереглися руїни величезного [[Палац Галлієна|давньоримського амфітеатру]], що вміщав 17 тисяч глядачів. Після падіння Римської Імперії місто неодноразово переходило з рук в руки. З 1154 по 1453 роки воно належало Англії, оскільки Елеонора Аквітанська вийшла заміж за графа, що згодом став англійським королем Генріхом II. Нарешті, в 1462 році король [[Людовик XIV]] проголосив Бордо частиною французької держави.

Близькість до річки Гаронни і Атлантичного океану забезпечила Бордо статус великого комерційного і торгового центру, а його жителям — можливість культурного обміну з представниками інших держав. З Бордо експортувалися мільйони барелів знаменитого місцевого вина, завдяки чому місто активно росло і розвивалося. Крім того, Бордо було пов'язане з Англією, з так званими Нижніми землями (на території яких зараз знаходяться Бельгія, Люксембург і Нідерланди) і з Іспанією через один з найважливіших торгових шляхів, яким до міста раз у раз приходили люди, приносячи цінності та ідеї з інших частин світу.

У XVIII столітті місто процвітало, про що свідчать близько 5000 будівель в класичному і неокласичному стилях, побудовані в ті часи. Ці кам'яні пам'ятники епохи Просвітництва можна знайти в різних кварталах. Є в Бордо й інші історичні будівлі, наприклад собор Святого Андрія, який в 1096 році освятив сам Папа Урбан II, і готична базиліка Святого Михайла, побудована в 1410-х роках<ref>{{Cite web|url=https://www.google.com/culturalinstitute/entity/%252Fm%252F0lnhkh8?projectId=world-wonders|title=Google Cultural Institute|website=www.google.com|accessdate=2016-05-06}}</ref>.

В XVIII столітті Порт Місяця в буквальному сенсі пережив свій ренесанс. Протягом того часу, понад 5000 будівель були побудовані в центрі міста, включаючи багато споруд на набережній. Місто отримало похвали з усього світу щодо своєї неймовірної міської ревіталізації. Як показують записи, він був використаний як модель для відновлення Парижа в середині XIX століття.

Бордо шанується як нове місце французького уряду під час війни 1870 р з Пруссією, а потім на початку Першої світової війни і протягом короткого часу під час Другої світової війни. Під час Другої світової війни місто було домом для італійської бази підводних човнів Королівського флоту і бази для німецьких підводних човнів. Деякі з цих підводних човнів все ще залишаються в місті.

Сьогодні в Бордо 350 будівель зараховані до Всесвітньої спадщини. Охоронна зона простягається вздовж річки Гаронни по внутрішній стороні бульварів, що охоплюють близько половини міста — 1,800 га (4500 акрів). Велика частина класичної і неокласичної архітектури, яка прибула в XVIII столітті все ще збереглася і загальний стиль міста не змінився протягом більш ніж двох століть, що робить його ідеальним кандидатом на відзнаку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО<ref name=":0">{{Cite web|url=http://worldheritage.routes.travel/world-heritage-site/bordeaux-port-of-the-moon/|title=Bordeaux, Port of the Moon - World Heritage Routes Travel|website=World Heritage Routes Travel|language=en-US|accessdate=2016-05-06|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160911015007/http://worldheritage.routes.travel/world-heritage-site/bordeaux-port-of-the-moon/|archivedate=2016-09-11|deadurl=yes}}</ref>.

== Архітектурні пам'ятки ==
Бордо - частина ЮНЕСКО – це архітектурний скарб. Місто багате на пам’ятки архітектури, які представляють ренесанс Бордо XVIII століття.

Коли почалася реконструкція, було прийнято рішення про те, що місту потрібен оперний театр. Таким чином, [[Великий театр Бордо|Великий театр]] був побудований. Знадобилося сім років, щоб закінчити цей приголомшливий неокласичний будинок з 12 коринфськими колонами, який вміщує близько 1100 гостей. Над колонами 12 примітних статуй, які являють собою дев'ять муз і три додаткові богині. Великий театр залишається найстарішим оперним театром з дерев'яним обрамленням в Європі. Він був відремонтований в 1991 році, було відновлено його багатий синій і золотий інтер'єр.

Palais Rohan був побудований для архієпископа Бордо на початку 1771 року і був завершений через 13 років. Передні і задні фасади будівлі ідентичні і включають в себе центральні портики, що вказують на стилі тієї епохи. Всередині палац має парадні сходи, салони, що показують скульптурні вироби з дерева, і їдальня.

Будинки на набережній — просто скарб. Місцевий уряд вирішив, що має важливе значення реставрація пам'яток архітектурі в цій частині міста, оскільки це перше, що бачать гості при наближенні до міста. Центральним є місце Бурс (він же Place Royale), з його симетричними палацовими фасадами, які відображаються в дзеркалі води. Особливо це захоплююче видовище в нічний час, коли споруда повністю освітлена.

Також варто відвідати громадський сад, створений в той же період. Відвідувачі входять через красиві ковані залізні ворота в зелений оазис, який є ідеальним місцем для відпочинку і насолодження сонцем. Крім квітів і дерев, тут розташований музей природної історії в парку, а також ряд скульптур і інших відомих пам'яток<ref name=":0" />.

Серед архітектурних пам'яток найвизначнішими можна назвати:
* {{не перекладено|Площа Біржі||fr|Place de la Bourse (Bordeaux)}} (Place de la Bourse)
* Отель де Лаботтьєр (Hotel de Labottiere)
* Міська ратуша (Hotel de Ville)
* {{не перекладено|Палац Рогана (Бордо)|Палац Рогана|fr|Palais Rohan (Bordeaux)}} (Palais Rohan)
* Великий театр (Grand Theatre)
* Пішохідна зона вулиці Сент-Катрін (Sainte-Catherine)
* {{не перекладено|Брама Кайо||fr|Porte Cailhau}} (Porte Cailhau)

== Райони Порту Місяця ==
Історичний центр Бордо простягається вздовж річки Гаронна. Цей монументальний архітектурний ландшафт, починаючи з XVIII і XIX століття, зокрема, відрізняється своїми масштабами та гармонійністю. Історичний центр відображає в своїй історії безперервну організацію міського простору, незважаючи на різні послідовні архітектурні впливи, особливо готики і ренесансу. І так протягом довгого часу, центр міста Бордо став унікальним і винятковим прикладом міського розвитку.

Порт Місяця в Бордо перша міська зона, класифікована як об'єкт [[Світова спадщина ЮНЕСКО|Всесвітньої спадщини]] такого масштабу та складності забудови. Вона бере свою назву від місяцеподібної кривої, утвореної руслом річки Гаронни. Лівий берег порту завжди був двигуном торгівлі і процвітання в Бордо. Порт Місяця є прикладом відображення обмінів і впливів останніх 2000 років з моменту його становлення як світової столиці вина, будівництва Королівської площі (нині площі де ла біржі), створення Великого театру в XVIII столітті. Активність порту була переміщена вниз за течією в північніші передмістя, а старі ангари нещодавно зазнали реконструкції району, пішохідних доріжок і велосипедних доріжок.

Місто поділене на кілька районів:

=== Район Сен-П'єр ===
(від площі Бурс до площі дю Парламент)

Це розташування стародавнього порту [[Бурдігала]]. П'єра, покровителя моряків, поважало все місто.

У XII столітті, доки були перенесені далі на південь. Район відновив своє життя завдяки Буше і Турні (місцеві адміністративні посадові особи), які були удостоєні честі і тягара його реставрувати. Вони відкрили область ззовні, видаливши стіни, упорядковали площу Де ла Біржі і створили дю Марше Рояль (Place Du Parlement). Фасади будинків оздоблені масками, кам'яними балконами і кованим залізом.

=== Район Сен-Мішель ===
Район ідеальний для прогулянок пішки. Район Сен-Мішель район час «жив» уздовж річки. Його дрібні ремісники (теслі, бондарі, ковалі і зброярі) заробляли від проходу барж (плоскодонні човни) з вантажем сировини. Базиліка Сен-Мішель, збудована в готичному стилі, знаходиться в самому центрі цього «живого» району. Ринок, де збираються торговці та торгують суверінами, відбувається в понеділок і суботу вранці біля церкви.

=== Сент-Круа район ===
Тут домінують високі вежі романського абатства, церква Сент-Круа (XII століття), область була включена в замкнений контур мурів на початку XIV століття. Цей район був домом для робочих класів шевців і гончарів. З XVII століття і надалі розвиток торгівлі з Вест-Індії виступає за будівництво цукрових заводів в області.

=== Сент-Елалі район ===
На захід від району Сент-Круа, було побудовано район навколо парафіяльної церкви Сент-Еулалія, який був відправною точкою в паломницькому маршруті Сантьяго-де-Компостелла. Релігійна архітектура позначилась на історії цієї області, багатої архітектурними залишками. Вона включала в себе безліч монастирів та садів, відображаючи пишність епохи. Монастирі досі існують. Цей район був в основному заселений ремісниками (муляри, кожум'яки, нафтовими купцями і теслярами).

=== Район Шартрон ===
Походження його назви походить від монастиря Шартрез, який був заснований там в 1383 році.

Активність цієї області досягла максимуму з 18 по 19 ст. Багато торговців з різних країн знайшли успіх і багатство в торгівлі вином. Сьогодні відвідувачі можуть насолоджуватися гарними кам'яними будівлями в стилі XVI Людовика, багато прикрашені кованими балконами. Ландшафтний дизайн цього міського ансамблю був створений в той час як місце для прогулянок.

=== Район "Базінс à Фло" (Мокрі доки) ===
Різні райони зберегли значну архітектурну і міську узгодженості протягом століть. Ця ж область вступає в протиріччя з іншими. Район був включений в периметр охорони в інтересах своєї спадщини: його виробнича діяльність відзначена історією міста, завдяки його міцним зв'язкам з річкою і портом<ref>{{Cite web|url=http://www.france-patrimoine-mondial.com/en/port-of-the-moon|title=Port of the Moon|website=www.france-patrimoine-mondial.com|accessdate=2016-05-06|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160508124305/http://www.france-patrimoine-mondial.com/en/port-of-the-moon|archivedate=2016-05-08|deadurl=yes}}</ref>.

== Примітки ==
{{примітки}}

== Література ==
* Charles Higounet (ss la dir.), ''Histoire de Bordeaux'', 8 vol., 1969.
* Philippe Prévôt, Richard Zéboulon ''Bordeaux secret et insolite: la face cachée du Port de la Lune'', Paris, Les Beaux-Jours, 2005.
* Guy Dupuis, ''Bordeaux, histoire d'eau'', éditions Elytis, 2005
* Anne-Marie Cocula, ''Histoire de Bordeaux'', Le Pérégrinateur éditeur, 2010.

{{Бібліоінформація}}
{{Світова спадщина у Франції}}

[[Категорія:Бордо]]
[[Категорія:Світова спадщина у Франції]]

title: Bordeaux, Port of the Moon

Bordeaux, Port of the Moon: Світова спадщина

Bordeaux, Port of the Moon: Порт Місяця на мапі Франції

Країна: Франція

Тип: Культурний

Критерії: ii, iv

Регіон: Європа і Північна Америка


text:
# Поїння
Поїння (рос. Поинье) — присілок в Красногородському районі Псковської області Російської Федерації.
Населення становить 11 осіб. Входить до складу муніципального утворення Погранична волость .

## Історія
Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Погранична волость .

## Населення
| 2001 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- |
| 16   | ↘11  | ↘6   |

title: Поїння

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Поїння
|назва ін.       = Поинье
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Псковська область]]
|район           = [[Красногородський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Погранична волость ]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 11
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Псковська область
}}
'''Поїння''' ({{lang-ru|Поинье}}) — [[присілок]] в [[Красногородський район|Красногородському районі]] [[Псковська область|Псковської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 11 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Погранична волость ]].

== Історія ==

Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Погранична волость <ref>[http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/6000201504020002?index=11&rangeSize=1 Закон Псковской области от 30 марта 2015 года № 1508-ОЗ «О преобразовании муниципальных образований»]</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Поинье }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Красногородський район}}
{{Pskov-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Красногородського району]]

title: присілок Поїння

Суб'єкт Російської Федерації: Псковська область

Муніципальний район: Красногородський район

Поселення: Погранична волость

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Поїння · Поїння


text:
# Ilex bioritsensis
Ilex bioritsensis — вид квіткових рослин з родини падубових.

## Морфологічна характеристика
Це вічнозелений кущ чи дерево 1.5–10 метрів заввишки. Гілочки сіро-бурі, рідко запушені чи голі, гладкі, без сочевичок; сочевиці світлого кольору. Листя на гілках до четвертого року. Ніжка листка ≈ 3 мм, запушена. Листова пластина абаксіально (низ) зеленувата, адаксіально темно-зелена, блискуча, яйцеподібна чи ромбічна, 2.5–5.5 × 1.5–2.5 см, основа округла або зрізана, край вигнутий, з 3 або 4 парами сильних шипів, верхівка загострена, з шипом ≈ 3 мм. Плід ччервоний, еліпсоїдний, 8–10 мм, ≈ 7 мм у діаметрі. Квітне у квітні й травні; плодить у липні — жовтні.

## Поширення
Ареал: Тибет, Тайвань, Китай. Населяє вічнозелені широколистяні ліси, чагарникові ділянки; 900–4000 метрів.
Його листям харчуються сірі кирпаті мавпи (Rhinopithecus brelichi).

title: Ilex bioritsensis

wikitext:
{{Speciesbox |image=Ilex bioritsensis in Hackfalls Arboretum (3).jpg |taxon=Ilex bioritsensis |authority=Hayata, 1911
}}
'''''Ilex bioritsensis''''' — [[вид]] квіткових рослин з родини падубових.

== Морфологічна характеристика ==
Це вічнозелений [[кущ]] чи [[дерево]] 1.5–10 метрів заввишки. Гілочки сіро-бурі, рідко запушені чи голі, гладкі, без сочевичок; сочевиці світлого кольору. Листя на гілках до четвертого року. Ніжка листка ≈ 3 мм, запушена. [[Листок|Листова]] пластина абаксіально (низ) зеленувата, адаксіально темно-зелена, блискуча, яйцеподібна чи ромбічна, 2.5–5.5 × 1.5–2.5 см, основа округла або зрізана, край вигнутий, з 3 або 4 парами сильних шипів, верхівка загострена, з шипом ≈ 3 мм. [[Плід]] ччервоний, еліпсоїдний, 8–10 мм, ≈ 7 мм у діаметрі. Квітне у квітні й травні; плодить у липні — жовтні<ref name="efloras">{{cite web |url=http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=2&taxon_id=200012752 |назва=''Ilex bioritsensis'' |вебсайт=Flora of China |видавець=efloras.org |дата-доступу=30.10.2022}} {{ref-en}}</ref>.

== Поширення ==
Ареал: [[Тибет]], [[Тайвань]], [[Китай]]<ref>{{cite web |url=https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:83086-1 |назва=''Ilex bioritsensis'' |вебсайт=Plants of the World Online |видавець=Kew Science |дата-доступу=30.10.2022}} {{ref-en}}</ref>. Населяє вічнозелені широколистяні ліси, чагарникові ділянки; 900–4000 метрів<ref name="efloras"/>.

Його листям харчуються сірі кирпаті мавпи (''[[Rhinopithecus brelichi]]'')<ref>{{cite journal |title=Altitudinal ranging of the Guizhou golden monkey (''Rhinopithecus brelichi''): Patterns of habitat selection and habitat use |year=2018 |last1=Guo |first1=Yanqing |last2=Zhou |first2=Jun |last3=Xie |first3=Jiahua |last4=Garber |first4=Paul A. |last5=Bruford |first5=Michael |last6=Ren |first6=Baoping |last7=Li |first7=Dayong |last8=Zhou |first8=Jiang |journal=Global Ecology and Conservation |volume=16 |pages=e00473 |doi=10.1016/j.gecco.2018.e00473 |s2cid=92401664 }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q10898505}}

[[Категорія:Падуб|bioritsensis]]
[[Категорія:Флора Тайваню]]
[[Категорія:Флора Тибету]]
[[Категорія:Флора Китаю]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Падубоцвіті (Aquifoliales)

Родина: Aquifoliaceae

Рід: Падуб (Ilex)

Вид: I. bioritsensis

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Ilex bioritsensis · Hayata, 1911