text:
# Колапс: як українці зруйнували Імперію Зла (документальний серіал)
Колапс: як українці зруйнували Імперію Зла — документальний серіал суспільного телеканалу  UA: Перший , який відкриває подробиці, які були засекречені впродовж десятиліть. Автор ідеї — Ярослав Лодигін, режисер — Сергій Лисенко, сценарист — Олександр Зінченко, продюсери проекту — Віталій Шереметьєв, Oльга Брегман, Іріна Буднова, Сергій Недзельскій, Ярослав Лодигін. Серіал розповідає про вихід України з СРСР та роль українців у розпаді Імперії Зла. Це чи не перша спроба показати повністю українську точку зору без наративів будь-якої іноземної держави.
Телевізійна прем'єра серіалу відбулася 23 серпня 2021 року. 23 серпня на телеканалі UA: ПЕРШИЙ, починаючи із 17:00, в вийшло чотири серії підряд. А 24 серпня із 18:00 — ще три.

## Синопсис
«Колапс: як українці зруйнували імперію зла [Архівовано 6 серпня 2021 у Wayback Machine.]» — це найповніша, за словами авторів, розповідь про історію того, як проголошення Україною незалежності унеможливило подальше існування СРСР.
У проєкті показано таємні документи ЦРУ та КДБ, які ніколи раніше не залучалися для опису цих подій, свідчення учасників та свідків подій, які ніколи не співвідносилися між собою, дані американських, українських, російських та польських політиків й істориків, які ніколи не говорили про події 1991 року настільки докладно. Через 30 років після розпаду імперії зла ми маємо доступ до колись таємних документів КДБ і ЦРУ, спогадів тих, хто приймав рішення, і тих, хто був безпосереднім свідком та учасником масових процесів, які охопили терени цілого СРСР. Однак на сьогодні нема жодного фільму, який би усебічно й повно показали розпад СРСР. Зазвичай його описують москвоцентрично, залишаючи в тіні ключові процеси, які насправді спричинили колапс Імперії Зла. Ці події відбулися не в Москві. Цей проєкт став першою спробою популярно розказати про те, як українці зруйнували Імперію Зла.

## Виробництво
Виробництвом серіалу займається команда кінематографістів-документалістів з «Esse Production House», які отримали міжнародне визнання — приз «Кришталевий ведмідь» 71-го Берлінале.
Автором сценарію серіалу є письменник та історик Олександр Зінченко. Режисером став Сергій Лисенко, який знімав український історичний бойовик «Екс». Оператори — Сергій Михальчук (лауреат кінофестивалів у Берліні й Сан-Себастьяні, зняв фільми «Мамай», «Поводир», «Екс», «Дике поле») та Дмитро Санін («Тільки диво»)

## Герої
Леонід Кравчук — перший президент України.
Оксана Забужко — письменниця, поетеса.
Лех Валенса — президент Польщі в 1990—1995 роках.
Віталій Портников — журналіст, публіцист, письменник. Один з перших парламентських кореспондентів у СРСР, з 1991 року співпрацює з «Радіо Свобода».
Надія і Роберт Макконнелл — одні з головних лобістів підтримки незалежності України в США.
Сергій Плохій — історик, професор української історії в Гарвардському університеті, де він також обіймає посаду директора Гарвардського українського наукового інституту. Один з провідних спеціалістів з історії Східної Європи.
Юрій Костенко — український політик, народний депутат чотирьох скликань.
Марія Бурмака — українська співачка, учасниця фестивалю «Червона рута» 1989 року.
Євген Кисельов — журналіст, політичний оглядач.
Євген Марчук — перший голова Служби безпеки України. До цього — член уряду УРСР.
Адам Міхнік — польський дисидент, журналіст і видавець. Соратник Леха Валенси.
Катерина Ющенко — економістка, дружина третього президента України Віктора Ющенка.
Микола Вересень — журналіст і телеведучий. 1991 року після провалу ГКЧП й прийняття Акта проголошення незалежності України підійняв синьо-жовтий прапор над будівлею нинішньої Адміністрації Президента.
Віктор Пинзеник — економіст, науковець, політик. Народний депутат України шести скликань.
Марта Дичок — канадська науковиця українського погодження.
Артемій Троїцький — російський журналіст і музичний критик.
Геннадій Бурбуліс — російський політик, брав участь у підписанні Біловезьких угод з боку Росії.
Володимир Філенко — український політик, народний депутат чотирьох скликань.

## Епізоди
Серіал складається з 7 серій. По суті, одна серія — це один день. Остання серія описує події, які відбувалися протягом приблизно пів року. У кожну серію також закладена одна з вагомих причин розпаду СРСР та проголошення Україною незалежності. Економічні причини. Міжнародний контекст. Наприклад, ефект доміно, який спрацював у Центральній та Східній Європі у 1989—1991 роках. Чи був якийсь вплив Польщі на Україну? Що запустило ланцюгову реакцію в Україні? Це був бурхливий каскад подій.
Авторам вдалося віднайти втрачений запис засідання Верховної ради України 24 серпня 1991 року.
Назви серій:
1. «День страху»
2. «Ніч гніву».
3. «Без ейфорії».
4. «Дефолт».
5. «Ефект Доміно».
6. «Незалежність».
7. «На межі ядерної війни. Колапс на Різдво»[11].

## Показ
До Дня незалежності 2021 серіал показали на Суспільному телебаченні.

wikitext:
{{refimprove|дата=серпень 2021}}
{{Картка телепрограми
| назва = Колапс: як українці зруйнували Імперію Зла
| зображення = Колапс2.png
| телеканал = [[Перший]]
| format = [[Документальний]]
| тип = документальний проєкт
| кількість сезонів = 1
| кількість епізодів = 7
| кінокомпанія = [[Суспільне медіа України|Суспільне]]
| країна = {{UKR}}
| формат_звуку = [[Стереофонія|стерео]]
| продюсер = [[Лодигін Ярослав Олександрович|Ярослав Лодигін]]
| сценарист = [[Зінченко Олександр Миколайович|Олександр Зінченко]]
| режисер = Сергій Лисенко
}}

'''Колапс: як українці зруйнували Імперію Зла''' — документальний серіал суспільного телеканалу ''' [[UA: Перший]] ,''' який відкриває подробиці, які були засекречені впродовж десятиліть. Автор ідеї — '''[[Лодигін Ярослав Олександрович|Ярослав Лодигін]]''', режисер — '''Сергій Лисенко''', сценарист — '''[[Зінченко Олександр Миколайович|Олександр Зінченко,]]''' продюсери проекту — Віталій Шереметьєв, [[Бесхмельниціна Ольга Миколаївна|Oльга Брегман]], Іріна Буднова, Сергій Недзельскій, Ярослав Лодигін. [[Серіал]] розповідає про вихід України з [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] та роль українців у розпаді Імперії Зла<ref>{{Cite web|url=https://www.ukrinform.ua/rubric-society/2292047-comu-rozvalivsa-srsr-i-vidrodilasa-ukraina.html|title=Чому розвалився СРСР і відродилася Україна|accessdate=16 серпня 2021|archive-date=16 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210816072107/https://www.ukrinform.ua/rubric-society/2292047-comu-rozvalivsa-srsr-i-vidrodilasa-ukraina.html}}</ref>. Це чи не перша спроба показати повністю українську точку зору без наративів будь-якої іноземної держави<ref>{{Cite web|title=«Серіал про розвал СРСР встановлює нову планку документалістики для Суспільного», — Ярослав Лодигін|url=https://tv.suspilne.media/news/channel/112502|website=tv.suspilne.media|accessdate=2021-08-02|language=uk|archive-date=2 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210802140032/https://tv.suspilne.media/news/channel/112502}}</ref>.

Телевізійна прем'єра серіалу відбулася 23 серпня 2021 року<ref name="suspilne">{{Cite web|url=https://tv.suspilne.media/news/channel/112664|title=«Колапс: як українці зруйнували імперію зла» — на UA: ПЕРШИЙ прем’єра серіалу Суспільного|accessdate=16 серпня 2021|archive-date=16 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210816072107/https://tv.suspilne.media/news/channel/112664}}</ref>. 23 серпня на телеканалі UA: ПЕРШИЙ, починаючи із 17:00, в вийшло чотири серії підряд. А 24 серпня із 18:00 — ще три<ref>{{Cite web|url=https://zbruc.eu/node/107069|title=Як українці зруйнували імперію зла|accessdate=25 серпня 2021|archive-date=25 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210825101947/https://zbruc.eu/node/107069}}</ref>.

== Синопсис ==

«[https://www.youtube.com/watch?v=fmVqrv2tvHs Колапс: як українці зруйнували імперію зла] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210806072521/https://www.youtube.com/watch?v=fmVqrv2tvHs |date=6 серпня 2021 }}» — це найповніша, за словами авторів<ref name="suspilne"/>, розповідь про історію того, як проголошення Україною незалежності унеможливило подальше існування СРСР.

У проєкті показано таємні документи [[Центральне розвідувальне управління|ЦРУ]] та [[Комітет державної безпеки СРСР|КДБ]], які ніколи раніше не залучалися для опису цих подій, свідчення учасників та свідків подій, які ніколи не співвідносилися між собою, дані американських, українських, російських та польських політиків й істориків, які ніколи не говорили про події [[1991]] року настільки докладно. Через 30 років після розпаду імперії зла ми маємо доступ до колись таємних документів КДБ і ЦРУ, спогадів тих, хто приймав рішення, і тих, хто був безпосереднім свідком та учасником масових процесів, які охопили терени цілого СРСР. Однак на сьогодні нема жодного фільму, який би усебічно й повно показали розпад СРСР. Зазвичай його описують москвоцентрично, залишаючи в тіні ключові процеси, які насправді спричинили колапс Імперії Зла. Ці події відбулися не в Москві. Цей проєкт став першою спробою популярно розказати про те, як українці зруйнували Імперію Зла<ref>{{Cite web|url=https://zaxid.net/mi_sprostuyemo_mif_shho_nezalezhnist_ukrayini_distalasya_prosto_tak_n1521855|назва=«Ми спростуємо міф, що незалежність Україні дісталася просто так»|видавець=[[Zaxid.net]]|ім'я1=Олександр|прізвище1=Солонько|дата=6 липня 2021|url-архіву=https://web.archive.org/web/20220218142143/https://zaxid.net/mi_sprostuyemo_mif_shho_nezalezhnist_ukrayini_distalasya_prosto_tak_n1521855|дата-архіву=18 лютого 2022|мертвий-url=no|дата-доступу=31 березня 2022}}</ref>.

== Виробництво ==
Виробництвом серіалу займається команда кінематографістів-документалістів з «'''Esse Production House'''»<ref>{{Cite web|url=https://cases.media/news/novii-dokumentalnii-serial-pro-te-yak-ukrayinci-zruinuvali-imperiyu-zla|title=Новий документальний серіал про те, як українці зруйнували імперію зла|accessdate=16 серпня 2021|archive-date=16 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210816072607/https://cases.media/news/novii-dokumentalnii-serial-pro-te-yak-ukrayinci-zruinuvali-imperiyu-zla}}</ref>, які отримали міжнародне визнання — приз «Кришталевий ведмідь» 71-го Берлінале<ref>{{Cite web|url=https://stv.detector.media/vyrobnytstvo/read/6660/2021-07-06-serial-pro-zdobuttya-ukrainoyu-nezalezhnosti-matyme-vysokyy-tekhnichnyy-i-khudozhniy-riven-lodygin/|назва=Серіал про здобуття Україною незалежності матиме високий технічний і художній рівень, – Лодигін|видавець=[[Детектор медіа]]|дата=6 липня 2021|url-архіву=https://web.archive.org/web/20220225010855/https://stv.detector.media/vyrobnytstvo/read/6660/2021-07-06-serial-pro-zdobuttya-ukrainoyu-nezalezhnosti-matyme-vysokyy-tekhnichnyy-i-khudozhniy-riven-lodygin/|дата-архіву=25 лютого 2022|мертвий-url=no|дата-доступу=31 березня 2022}}</ref>.

Автором сценарію серіалу є письменник та історик '''Олександр Зінченко'''. Режисером став Сергій Лисенко, який знімав український історичний бойовик «Екс». Оператори — '''[[Михальчук Сергій Євгенович|Сергій Михальчук]]''' (лауреат кінофестивалів у Берліні й Сан-Себастьяні, зняв фільми «Мамай», «Поводир», «Екс», «<nowiki/>[[Дике поле (фільм, 2018)|Дике поле]]<nowiki/>»)<ref>{{Cite web|url=https://uk.wikipedia.org/wiki/Михальчук_Сергій_Євгенович|title=Михальчук Сергій Євгенович|accessdate=16 серпня 2021|archive-date=12 квітня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210412142442/https://uk.wikipedia.org/wiki/Михальчук_Сергій_Євгенович}}</ref> та '''[[Дмитро Санін]]''' («<nowiki/>[[Тільки диво (фільм, 2019)|Тільки диво]]<nowiki/>»)<ref>{{Cite web|url=https://amp.uk.freejournal.org/4051638/1/dmitro-sanin.html|title=Дмитро Санін|accessdate=16 серпня 2021|archive-date=16 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210816072116/https://amp.uk.freejournal.org/4051638/1/dmitro-sanin.html}}</ref>

== Герої ==
'''[[Кравчук Леонід Макарович|Леонід Кравчук]]''' — перший президент України.

'''[[Забужко Оксана Стефанівна|Оксана Забужко]]''' — письменниця, поетеса.

'''[[Лех Валенса]]''' — президент Польщі в 1990—1995 роках.

'''[[Портников Віталій Едуардович|Віталій Портников]]''' — журналіст, публіцист, письменник. Один з перших парламентських кореспондентів у СРСР, з 1991 року співпрацює з «Радіо Свобода».

'''Надія і Роберт Макконнелл''' — одні з головних лобістів підтримки незалежності України в США.

'''[[Плохій Сергій Миколайович|Сергій Плохій]]''' — історик, професор української історії в Гарвардському університеті, де він також обіймає посаду директора Гарвардського українського наукового інституту. Один з провідних спеціалістів з історії Східної Європи.

'''[[Костенко Юрій Іванович|Юрій Костенко]]''' — український політик, народний депутат чотирьох скликань.

'''[[Бурмака Марія Вікторівна|Марія Бурмака]]''' — українська співачка, учасниця фестивалю «Червона рута» 1989 року.

'''Євген Кисельов''' — журналіст, політичний оглядач.

'''[[Марчук Євген Кирилович|Євген Марчук]]''' — перший голова Служби безпеки України. До цього — член уряду УРСР.

'''[[Адам Міхнік]]''' — польський дисидент, журналіст і видавець. Соратник Леха Валенси.

'''[[Катерина Ющенко]]''' — економістка, дружина третього президента України Віктора Ющенка.

'''[[Микола Вересень]]''' — журналіст і телеведучий. 1991 року після провалу ГКЧП й прийняття Акта проголошення незалежності України підійняв синьо-жовтий прапор над будівлею нинішньої Адміністрації Президента.

'''[[Пинзеник Віктор Михайлович|Віктор Пинзеник]]''' — економіст, науковець, політик. Народний депутат України шести скликань.

'''[[Марта Дичок]]''' — канадська науковиця українського погодження.

'''Артемій Троїцький''' — російський журналіст і музичний критик.

'''Геннадій Бурбуліс''' — російський політик, брав участь у підписанні Біловезьких угод з боку Росії.

'''[[Володимир Філенко]]''' — український політик, народний депутат чотирьох скликань.

== Епізоди ==
Серіал складається з 7 серій<ref>{{Cite web|url=https://gazeta.ua/articles/life/_do-dnya-nezalezhnosti-pokazhut-politichnij-triler-yak-ukrayinci-zrujnuvali-imperiyu-zla/1046248|title=До Дня незалежності покажуть політичний трилер, як українці зруйнували імперію зла|accessdate=16 серпня 2021|archive-date=16 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210816072308/https://gazeta.ua/articles/life/_do-dnya-nezalezhnosti-pokazhut-politichnij-triler-yak-ukrayinci-zrujnuvali-imperiyu-zla/1046248}}</ref>. По суті, одна серія — це один день. Остання серія описує події, які відбувалися протягом приблизно пів року. У кожну серію також закладена одна з вагомих причин розпаду СРСР та проголошення Україною незалежності. Економічні причини. Міжнародний контекст. Наприклад, ефект доміно, який спрацював у Центральній та Східній Європі у 1989—1991 роках. Чи був якийсь вплив Польщі на Україну? Що запустило ланцюгову реакцію в Україні? Це був бурхливий каскад подій.
Авторам вдалося віднайти втрачений запис засідання Верховної ради України [[Акт проголошення незалежності України|24 серпня 1991 року]].

Назви серій:

# «День страху»
# «Ніч гніву».
# «Без ейфорії».
# «Дефолт».
# «Ефект Доміно».
# «Незалежність».
# «На межі ядерної війни. Колапс на Різдво»<ref>{{Cite web|url=https://www.facebook.com/serge.a.lysenko/posts/3019024875023247|title=Ефір на UA: Перший:}}</ref>.

== Показ ==
До Дня незалежності 2021 серіал показали на [[Суспільне телебачення і радіомовлення України|Суспільному телебаченні]]<ref>{{Cite web |url=https://www.youtube.com/watch?v=5Jl1FNxyWF0 |title=«Колапс: як українці зруйнували імперію зла», який покажуть до Дня Незалежності України/Інтерв'ю з Ярославом Лодигіним на відеоканалі Українського радіо,  16 серп. 2021 |accessdate=27 серпня 2021 |archive-date=27 серпня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210827201309/https://www.youtube.com/watch?v=5Jl1FNxyWF0 }}</ref>.

== Посилання ==
* [https://www.youtube.com/playlist?list=PL9aDK_7u4r7d2wDCTEFSgY5VB0AqEUJjm «Колапс» на YouTube]

== Джерела ==
{{reflist}}
{{бібліоінформація}}
[[Категорія:Документальні фільми України 2020]]
[[Категорія:Телесеріали України, запущені у 2020]]
[[Категорія:Документальні телесеріали]]
[[Категорія:Телесеріали, зняті в Україні]]

title: Колапс: як українці зруйнували Імперію Зла ·

Тип: документальний проєкт

Країна: Україна

Ориг. мережа: Перший

Кінокомпанія: Суспільне

title: Творча команда

Режисер(и): Сергій Лисенко

Сценарист(и): Олександр Зінченко

Продюсер(и): Ярослав Лодигін

title: Технічні дані

Формат звуку: стерео


text:
# Косяки (телесеріал)
«Косяки» (англ. Weeds) — американський комедійний телевізійний серіал, створений Дженжі Коен, що транслювався на кабельному каналі Showtime з 7 серпня 2005 року по 16 вересня 2012 року. За цей період було показано вісім сезонів, які включають в себе сто два епізоди.
Сюжет серіалу обертається навколо овдовілої домогосподарки і матері двох підлітків з маленького багатого каліфорнійського передмістя Ненсі Ботвін, у виконанні Мері-Луїз Паркер, яка щоб звести кінці з кінцями, стає дилером марихуани для верхівки середнього класу.
Серіал домігся як рейтингового, так і критичного успіху, ставши одним з найуспішніших проєктів каналу Showtime. Також проєкт отримав ряд нагород, включаючи «Золотий глобус», «Еммі», премію Гільдії сценаристів США, «Молодий актор» і «Супутник».

wikiname: ukwiki

title: Косяки (телесеріал)

in_language: uk

wikitext:
{{Картка Телебачення
| українська назва   = Косяки
| оригінальна назва  = Weeds
| плакат             = Weeds Logo.jpg
| format             = [[Комедія ситуацій]]
 [[Чорний гумор]]
| camera             =
| picture_format     =
| audio_format       =
| runtime            = 28 хвилин
| creator            = [[Дженжі Коен]]
| developer          =
| producer           =
| executive_producer =
| starring           = [[Мері-Луїз Паркер]]
[[Александр Гулд]]
[[Хантер Перріш]]
[[Тоні Патано]](1-3,7 сезон)
[[Елізабет Перкінс]] (1-5 сезон)
[[Романі Малко]] (1-3 сезон)
| narrated           =
| opentheme          =
| endtheme           =
| country            = {{прапорець|USA}} [[Сполучені Штати Америки|США]]
| language = [[англійська мова]]
| network = [[Showtime]]
| first_aired = [[7 серпня]] [[2005]]
| last_aired = [[16 вересня]] [[2012]]
| num_episodes = 101
| list_episodes =
| chronology =
| preceded_by =
| followed_by =
| website = http://www.sho.com/sho/weeds/home
| imdb_id =
| tv_com_id =
}}
'''«Косяки»''' ({{lang-en|Weeds}}) — [[Сполучені Штати Америки|американський]] комедійний телевізійний серіал, створений [[Дженжі Коен]], що транслювався на кабельному каналі [[Showtime]] з [[7 серпня]] [[2005]] року по [[16 вересня]] [[2012]] року. За цей період було показано вісім сезонів, які включають в себе сто два епізоди.

Сюжет серіалу обертається навколо овдовілої домогосподарки і матері двох підлітків з маленького багатого каліфорнійського передмістя Ненсі Ботвін, у виконанні [[Мері-Луїз Паркер]], яка щоб звести кінці з кінцями, стає дилером марихуани для верхівки середнього класу.

Серіал домігся як рейтингового, так і критичного успіху, ставши одним з найуспішніших проєктів каналу Showtime. Також проєкт отримав ряд нагород, включаючи «[[Золотий глобус]]», «[[Еммі (премія)|Еммі]]», премію Гільдії сценаристів США, «Молодий актор» і «Супутник».

== Посилання ==
* [http://webarchive.loc.gov/all/20071016121329/http://www.sho.com/site/weeds/home.do Офіційний сайт серіалу] {{ref-en}}
* {{imdb title|id=0439100|title=«Косяки»}}
{{Передачі телеканалу Showtime}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Телесеріали США 2000-х років]]
[[Категорія:Телесеріали, дубльовані чи озвучені українською мовою]]
[[Категорія:Телесеріали США, запущені у 2005]]
[[Категорія:Телесеріали США, завершені у 2012]]
[[Категорія:Телесеріали англійською мовою]]
[[Категорія:Телесеріали, дія яких відбувається в Коннектикуті]]

title: Weeds ·

Тип: телесеріал

Телеканал(и): Showtime

Дистриб'ютор(и): Lionsgate Televisiond і Netflix

Жанр: Комедія ситуацій · Чорний гумор

Тривалість серії: 28 хвилин

Компанія: Lionsgate Televisiond

Керівник проєкту: Дженджі Коен

Режисер: Craig Ziskd

Ідея: Дженжі Коен

У головних ролях: Мері-Луїз Паркер · Александр Гулд · Хантер Перріш · Тоні Патано(1-3,7 сезон) · Елізабет Перкінс (1-5 сезон) · Романі Малко (1-3 сезон)

Композитор: Malvina Reynoldsd

Країна-виробник: США

Мова оригіналу: англійська мова

Перший показ: 7 серпня 2005 — 16 вересня 2012


text:
# Каррестен
Каррестен (нім. Karrösten) —  громада округу Імст у землі Тіроль, Австрія.
Каррестен лежить на висоті  918 м над рівнем моря і займає площу 7,91 км². Громада налічує 684 мешканців.
Густота населення 86/км².
|                                    |
| Каррестен на мапі округу та землі. |

 Адреса управління громади: Dorf 2, 6463 Karrösten.

## Демографія
Історична динаміка населення міста за даними сайту Statistik Austria

## Виноски
1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018 — Статистичне управління Австрії.
2. ↑  https://www.statistik.at/blickgem/blick1/g70207.pdf
3. ↑  www.karroesten.tirol.gv.at. Архів оригіналу за 28 квітня 2021. Процитовано 3 квітня 2021.
4. ↑  Gemeindedaten von Karrösten. Архів оригіналу за 23 лютого 2014. Процитовано 21 липня 2013.

| Австрія | Це незавершена стаття з географії Австрії. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |

title: Каррестен

wikitext:
{{НП
 |країна                  = [[Австрія]]
 |статус                  =
 |українська назва        = Каррестен
 |оригінальна назва       = Karrösten
 |підпорядкування         =
 |герб                    =  AUT Karrösten COA.svg
 |прапор                  =
 |опис герба              =
 |опис прапора            =
 |ширина герба            =
 |ширина прапора          =
 |зображення              = <!-- Example.jpg -->
|опис зображення = |lat_deg            =  47 | lat_min = 13 | lat_sec = 31

|lon_deg            =  10 | lon_min = 46 | lon_sec = 04
  |CoordAddon             =
 |розмір карти країни     =
 |розмір карти регіону    =
 |розмір карти району     =
 |position                = <!-- right, left, top або bottom (положення підпису маркера на мапі) -->
 |вид регіону             = Земля
 |регіон                  = Тіроль (земля){{!}}Тіроль
 |регіон у таблиці        =
 |вид району              = Округ
 |район                   = [[Імст (округ)|Імст]]
 |район в таблиці         =
 |вид общини              =
 |община                  =
 |община в таблиці        =
 |карта країни            =
 |карта регіону           =
 |карта району            =
 |внутрішній поділ        =
 |вид голови              =
 |голова                  =
 |дата заснування         =
 |рік заснування          =
 |перша згадка            =
 |попередні назви         =
 |статус з                =
 |площа                   =
 |вид висоти              =
 |висота центру НП        =
 |клімат                  =
 |офіційна мова           =
 |офіційна мова-ref       =
  |населення              =
  |рік перепису           =
  |густота населення      =
  |агломерація            =
  |національний склад     =
  |конфесійний склад      =
  |катойконім             =
 |часовий пояс            =
 |DST                     = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
 |телефонний код          =  05412
 |поштовий індекс         = 6463
 |поштові індекси        =
 |автомобільний код       =
 |вид ідентифікатора      = <!--назва або скороч., наприклад, для НП Росії-ЗКАТУ, України-КОАТУУ -->
 |цифровий ідентифікатор  = 70207
 |сайт                    =  [http://www.karroesten.tirol.gv.at/ www.karroesten.tirol.gv.at]
 |мова сайту              =
 |мова сайту 2            =
 |мова сайту 3            =
 |мова сайту 4            =
 |мова сайту 5            =
 |add1n                   =
 |add1                    =
 |add2n                   =
 |add2                    =
 |add3n                   =
 |add3                    =
}}

'''Каррестен''' ({{lang-de|Karrösten}}) — [[Адміністративний поділ Австрії| громада]] округу [[Імст (округ)|Імст]] у землі [[Тіроль (земля)|Тіроль]], Австрія<ref name="website">{{Cite web |url=http://www.karroesten.tirol.gv.at/ |title=www.karroesten.tirol.gv.at |accessdate=3 квітня 2021 |archive-date=28 квітня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210428072740/https://www.karroesten.tirol.gv.at/ }}</ref>.
Каррестен лежить на висоті  918 м над рівнем моря і займає площу 7,91 км². Громада налічує {{Метадані населення AT-7|70207}} мешканців.
Густота населення {{#expr:({{Метадані населення AT-7|70207}}/7.91) round 0}}/км².

{|style border =1
|[[file:Karrösten im Bezirk IM.png|300px]]
|-
|Каррестен на мапі округу та землі.
|}

 Адреса управління громади: Dorf 2, 6463 Karrösten.
== Навколишні громади ==
{{Розташування

 | пн= [[Тарренц]]
 | зх= [[Імст]]
 | сх= [[Гаймінг]], [[Роппен]]
 | пд= [[Арцль-ім-Пітцталь]]
 | пд_сх= [[Каррес]]

}}

== Демографія ==
Історична динаміка населення міста за даними сайту Statistik Austria<ref>{{Cite web |url=http://www.statistik.at/blickgem/gemDetail.do?gemnr=70207 |title=Gemeindedaten von Karrösten |accessdate=21 липня 2013 |archive-date=23 лютого 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140223203423/http://www.statistik.at/blickgem/gemDetail.do?gemnr=70207 }}</ref>
{{Демографія/AUT/Karrösten}}

== Виноски ==
{{reflist}}
{{commonscat}}
{{austria-geo-stub}}
{{Громади округу Імст}}
[[Категорія:Громади Тіролю]]

title: сусідні нас. пункти

Країна: Австрія

Земля: Тіроль

Округ: Імст

Межує з: | Тарренц ? |

Часовий пояс: UTC+1 і UTC+2

Автомобільний код: IM


text:
# За Батьківщину (опергрупа НКДБ УРСР)
«За Батьківщину (опергрупа НКДБ УРСР)» — оперативно-розвідувальна група в складі 4 оперпрацівників і 2 радистів під керівництвом начальника відділу Четвертого управління НКДБ УРСР Храпка Віктора Івановича.

## Розвідувальна діяльність
Група була закинута в тил противника 20 вересня 1943 року. Протягом майже шести місяців група через агентуру та інші джерела в тилу противника отримувала і представляла в НКДБ УРСР інформацію про діяльність оунівського підпілля та Українську повстанську армію.
Група мала на зв'язку понад 150 агентів, з яких були створені резидентури в містах Єльську, Овручі та Мозирі. В оунівське підпілля і загони УПА впроваджено 12 агентів. Виявлено близько 300 учасників націоналістичного підпілля та осіб, які співпрацювали з окупантами.
Опергрупа добувала необхідні розвіддані для партизанів, забезпечуючи розробку планів бойових операцій проти гарнізонів противника і просування по маршруту рейдів. Нею були виявлені та знешкоджені 8 агентів німецької розвідки та 23 зрадники. Учасниками створених резидентур в містах Єльську, Білокоровичах, Словечно та Олевську здійснено ряд диверсійних актів, які завдали серйозної шкоди противнику.
Групою здобуті документи штабу 13-го німецького залізничного батальйону і ряд секретних наказів німецького командування, а також дані про підготовлювану противником лінії оборони по річці Західний Буг. Були отримані дані про направлення німцями 46 лікарів і фельдшерів, забезпечених отруйними речовинами, для проведення терактів в партизанських з'єднаннях, про що були проінформовані всі партизанські сторожі, і посилено боротьбу з проникненням до партизанів агентури противника.
Виконавши завдання, група «За Батьківщину» в лютому 1944 року вийшла з ворожого тилу і прибула до Києва. За виконання спецзавдання в тилу ворога Указом Президії Верховної Ради СРСР від 14 січня 1944 року керівник групи Храпко В. І. нагороджений орденом Червоного Прапора.

title: За Батьківщину (опергрупа НКДБ УРСР)

wikitext:
{{Картка військового підрозділу
| назва                      = "За Батьківщину"
| місцева_назва              =
| зображення                 =
| розмір_зображення          =
| альт                       =
| підпис                     =
| дати                       = 1943 - 1944
| країна                     = [[СРСР]]
| країни                     =
| належність                 =
| вид                        =
| тип                        = оперативно-розвідувальна група
| роль                       =
| спеціалізація              = розвідка
| розмір                     =
| командна_структура         =
| гарнізон                   =
| гарнізон_назва             =
| прізвисько                 =
| заступник                  =
| командувач                 = Храпко Віктора Івановича
| гасло                      =
| штандарт                   =
| штандарт_назва             =
| марш                       =
| талісман                   =
| річниці                    =
| оснащення                  =
| оснащення_назва            =
| битви                      = [[Друга світова війна]]
| битви_назва                =
| нагороди                   =
}}

'''«За Батьківщину (опергрупа НКДБ УРСР)»''' — оперативно-розвідувальна група в складі 4 оперпрацівників і 2 радистів під керівництвом начальника відділу Четвертого управління [[НКДБ]] [[УРСР]] Храпка Віктора Івановича.

== Розвідувальна діяльність ==

Група була закинута в тил противника [[20 вересня]] [[1943|1943 року]]. Протягом майже шести місяців група через [[Агентурна розвідка|агентуру]] та інші джерела в тилу противника отримувала і представляла в НКДБ УРСР інформацію про діяльність [[ОУН (б)|оунівського підпілля]] та [[УПА|Українську повстанську армію]].

Група мала на зв'язку понад 150 агентів, з яких були створені резидентури в містах [[Єльськ]]у, [[Овруч]]і та [[Мозир]]і. В [[ОУН (б)|оунівське підпілля]] і загони [[УПА]] впроваджено 12 агентів. Виявлено близько 300 учасників [[ОУН (б)|націоналістичного підпілля]] та осіб, які співпрацювали з окупантами.

Опергрупа добувала необхідні розвіддані для партизанів, забезпечуючи розробку планів бойових операцій проти гарнізонів противника і просування по маршруту рейдів. Нею були виявлені та знешкоджені 8 [[Агент|агентів]] німецької розвідки та 23 зрадники. Учасниками створених резидентур в містах [[Єльськ]]у, [[Білокоровичі|Білокоровичах]], [[Словечне|Словечно]] та [[Олевськ]]у здійснено ряд диверсійних актів, які завдали серйозної шкоди противнику.

Групою здобуті документи штабу 13-го німецького залізничного батальйону і ряд секретних наказів німецького командування, а також дані про підготовлювану противником лінії оборони по річці [[Західний Буг]]. Були отримані дані про направлення німцями 46 лікарів і фельдшерів, забезпечених отруйними речовинами, для проведення [[Теракт|терактів]] в партизанських з'єднаннях, про що були проінформовані всі партизанські сторожі, і посилено боротьбу з проникненням до партизанів [[Агентурна розвідка|агентури]] противника.

Виконавши завдання, група «За Батьківщину» в лютому 1944 року вийшла з ворожого тилу і прибула до Києва. За виконання спецзавдання в тилу ворога Указом [[Президія Верховної Ради СРСР|Президії Верховної Ради СРСР]] від 14 січня 1944 року керівник групи Храпко В. І. нагороджений [[Орден Червоного Прапора|орденом Червоного Прапора]]<ref>Органи державної безпеки СРСР у Великій Вітчизняній війні. Великий перелом: 1липня — 31 грудня 1943 року. Збірник документів / [авт.-упоряд. : В. Ямпільський, В. Антонов, І. Бєлік та ін.]. — М .: Русь, 2008. — Т.4. — Кн. 2. — С. 218—219</ref><ref>Вєдєнєєв Д. Меч і тризуб. Розвідка та контррозвідка руху українських націоналістів та УПА. 1920—1945. / Д. Вєдєнєєв. — К. : Генеза, 2006. — С. 181.</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Радянські партизани (1941-1945)}}

[[Категорія:Партизанські формування під час Другої світової війни]]
[[Категорія:Україна в Другій світовій війні]]

title: "За Батьківщину"

Країна: СРСР

Тип: оперативно-розвідувальна група

Роль: розвідка

Війни/битви: Друга світова війна


text:
# Бульвар Лесі Українки (Слов'янськ)
Бульвар Лесі Українки — пішохідний бульвар у центрі Слов'янська, одна з головних пішохідних зон міста. Розташований у Старому Місті, на кварталі між вулицями Тараса Шевченка та Національної Гвардії. З весни 2020 року відбувається повна реконструкція бульвару.

## Історія
Ідея створення бульвару у центрі міста виникла у середині ХХ століття, під час забудови території східнішої від Шовковичного парку. До того часу тут були хати-мазанки, що стояли на заболоченій місцині. У 1950-х відбулося висушення боліт за допомогою дренажної системи. Почалася забудова території типовими п'ятиповерховими будинками. Посеред кварталу виник пішохідний бульвар.
До 25 квітня 2024 року носив назву на честь російського письменника Пушкіна та був перейменований в межах кампанії деколонізації, спричиненої російським вторгненням в Україну.

## Опис
Бульвар знаходиться у центрі міста Слов'янськ, на території ареалу «Старе Місто».
Починається від вулиці Тараса Шевченка і завершується біля вулиці Національної Гвардії, упираючись у центральний вхід Шовковичного парку та візуально слугуючи його продовженням.
Біля загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 стоїть пам'ятник льотчику Миколі Сімейку (створений у 1948 році, скульптор С. Н. Попова, охоронний номер: 579 реєстр № 050002 828 3059-Дн).
Довжина вулиці близько п'ятсот метрів.

## Забудова
Вулиця забудовувалась у той час, коли й виник бульвар.
№ 1. Типова п'ятиповерхівка без особливих стилістичних образів. Має другу адресу — вулиця Тараса Шевченка 11. На будинку знаходиться меморіальна дошка на честь визволення Слов'янська у 1943 році від німецько-фашиських загарбників. Напис на табличці «Слов'янськ був визволений від гітлерівської окупації 6 вересня 1943 року військами 3-ї Гвардійської армії під командуванням генерала-лейтенанта Д. Д. Лелюшенка».
№ 4. Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 12. На школі висить меморіальна дошка на честь М. І. Сімейка.
№ 6. П'ятиповерхівка, покрита жовтою «шубою». Має другу адресу — вулиця Василівська 56.
№ 7. П'ятиповерхівка, покрита жовтою «шубою». На 136 квартир. Має другу адресу — вулиця Василівська 54.
№ 8. Типова п'ятиповерхівка без особливих стилістичних образів. Має другу адресу — вулиця Василівська 49.
№ 9. Розважальний комплекс Taler.
№ 10. Торговельний центр. Побудований в 1964 році як конструкторське бюро «Коксхіммаш», у 2020 році переоснащений у торговельний центр.

## Пам'ятки
- пам'ятник двічі герою радянського союзу М. І. Семейку;
- Сквер дружби між Японією та Україною (2017 року створення).

title: Бульвар Лесі Українки (Слов'янськ)

wikitext:
{{Вулиця України|назва=Бульвар Лесі Українки|населений пункт=[[Слов'янськ]]|зображення=Бульвар у Слов'янську.png|місцевість=центр міста|назва на честь=[[Леся Українка|Лесі України]]
|колишні назви         = Пушкіна
|дата=1960|рух=пішохідний|покриття=асфальт|пам'ятники=пам'ятник Семейку}}
{{Otheruses|Бульвар Лесі Українки}}
'''Бульвар [[Леся Українка|Лесі Українки]]''' — пішохідний бульвар у центрі [[Слов'янськ]]а, одна з головних пішохідних зон міста. Розташований у [[Старе Місто (Слов'янськ)|Старому Місті]], на кварталі між [[Вулиця Тараса Шевченка (Слов'янськ)|вулицями Тараса Шевченка]] та Національної Гвардії. З весни 2020 року відбувається повна реконструкція бульвару<ref>[https://suspilne.media/25610-u-slovansku-visadat-ponad-sotnu-derev/ У Слов'янську висадять понад сотню дерев]</ref>.

== Історія ==
Ідея створення бульвару у центрі міста виникла у середині ХХ століття, під час забудови території східнішої від [[Шовковичний парк|Шовковичного парку]]. До того часу тут були [[Мазанка|хати-мазанки]], що стояли на заболоченій місцині. У 1950-х відбулося висушення боліт за допомогою дренажної системи. Почалася забудова території типовими п'ятиповерховими будинками. Посеред кварталу виник пішохідний бульвар.

До 25 квітня 2024 року носив назву на честь [[Росія|російського]] письменника [[Пушкін Олександр Сергійович|Пушкіна]] та був перейменований в межах кампанії [[Деколонізація в Україні|деколонізації]], спричиненої [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|російським вторгненням в Україну]]<ref>{{Cite web|url=https://docs.slavrada.gov.ua/dt/536985/|title=Про перейменування вулиць та інших об'єктів топоніміки ... {{!}}{{!}} № 843від 25.04.2024 р.|website=docs.slavrada.gov.ua|access-date=2024-05-03}}</ref>.

== Опис ==
Бульвар знаходиться у центрі міста Слов'янськ, на території ареалу «Старе Місто».

Починається від вулиці Тараса Шевченка і завершується біля вулиці Національної Гвардії, упираючись у центральний вхід [[Шовковичний парк|Шовковичного парку]] та візуально слугуючи його продовженням.

Біля загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 стоїть пам'ятник льотчику [[Семейко Микола Іларіонович|Миколі Сімейку]] (створений у 1948 році, скульптор С. Н. Попова, охоронний номер: 579 реєстр № 050002 828 3059-Дн).

Довжина вулиці близько п'ятсот метрів.

== Забудова ==
Вулиця забудовувалась у той час, коли й виник бульвар.

№ 1. Типова п'ятиповерхівка без особливих стилістичних образів. Має другу адресу — вулиця Тараса Шевченка 11. На будинку знаходиться меморіальна дошка на честь визволення Слов'янська у 1943 році від німецько-фашиських загарбників. Напис на табличці «Слов'янськ був визволений від гітлерівської окупації 6 вересня 1943 року військами 3-ї Гвардійської армії під командуванням генерала-лейтенанта Д. Д. Лелюшенка».

№ 4. Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 12. На школі висить меморіальна дошка на честь М. І. Сімейка.

№ 6. П'ятиповерхівка, покрита жовтою «шубою». Має другу адресу — вулиця Василівська 56.

№ 7. П'ятиповерхівка, покрита жовтою «шубою». На 136 квартир. Має другу адресу — вулиця Василівська 54.

№ 8. Типова п'ятиповерхівка без особливих стилістичних образів. Має другу адресу — вулиця Василівська 49.

№ 9. Розважальний комплекс Taler.

№ 10. Торговельний центр. Побудований в 1964 році як конструкторське бюро «Коксхіммаш», у 2020 році переоснащений у торговельний центр.

== Пам'ятки ==
* пам'ятник двічі герою радянського союзу М. І. Семейку;
* Сквер дружби між Японією та Україною (2017 року створення).

== Примітки ==
{{reflist}}
{{без джерел|дата=28 липня 2020}}
{{СТАНДАРТНЕ_СОРТУВАННЯ:Лесі Українки Бульвар (Слов'янськ)}}
[[Категорія:Бульвари в Україні|Українки Лесі]]
[[Категорія:Вулиці Слов'янська]]
[[Категорія:Вулиці Лесі Українки]]

title: Бульвар Лесі Українки · Слов'янськ

Місцевість: центр міста

Назва на честь: Лесі України

title: Колишні назви

Колишні назви: Пушкіна

title: Загальні відомості

title: Транспорт

Рух: пішохідний

Покриття: асфальт

title: Будівлі, пам'ятки, інфраструктура

Пам'ятники: пам'ятник Семейку

title: Зовнішні посилання

У проєкті OpenStreetMap: пошук у Nominatim


text:
# Цзоу Кай
Цзоу Кай  (кит.: 邹 凯, 25 лютого 1988) — китайський гімнаст, олімпійський чемпіон.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада   | Дисципліна       | Місце             |
| ----------- | ---------------- | ----------------- |
| Пекін 2008  | абсолютний залік | 72 (кваліфікація) |
| Пекін 2008  | командний залік  | 1                 |
| Пекін 2008  | вільні вправи    | 1                 |
| Пекін 2008  | перекладина      | 1                 |
| Лондон 2012 | командний залік  | 1                 |

title: Цзоу Кай

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я =  邹 凯
| повне_ім'я =
| зображення =  Zou Kai.JPG
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[китайці|китаєць]]
| місце_проживання =
| дата_народження = 25.2.1988
| місце_народження = [[Сичуань]]
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 150 см
| вага = 47 кг
| вебсторінка  =
| країна = [[КНР]]
| вид_спорту = [[Спортивна гімнастика|гімнастика]]
| дисципліна =
| студентська_команда =
| клуб =  Sichuan, (CHN)
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| медалі = {{MedalOlympic}}
{{MedalGold|[[Літні Олімпійські ігри 2008|Пекін 2008]]| командний залік}}
{{MedalGold|[[Літні Олімпійські ігри 2008|Пекін 2008]]| вільні вправи}}
{{MedalGold|[[Літні Олімпійські ігри 2008|Пекін 2008]]| перекладина}}
{{MedalGold|[[Літні Олімпійські ігри 2012|Лондон 2012]]| командний залік}}
| show-medals = yes
}}
'''Цзоу Кай ''' ({{lang-cn| 邹 凯}}, [[25 лютого]] [[1988]]) — [[КНР|китайський]] [[Спортивна гімнастика|гімнаст]], [[олімпійський чемпіон]].

== Виступи на Олімпіадах ==

{|class = "wikitable"
!Олімпіада!!Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2008|Пекін 2008]] || абсолютний залік || 72 (кваліфікація)
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 2008|Пекін 2008]] || командний залік || 1
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 2008|Пекін 2008]] || вільні вправи || 1
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 2008|Пекін 2008]] || перекладина || 1
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 2012|Лондон 2012]] || командний залік || 1
|-
|}

== Посилання ==
* [http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/zo/zou-kai-1.html Досьє на sport.references.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130201230722/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/zo/zou-kai-1.html |date=1 лютого 2013 }}
* [https://archive.today/20130128071439/www.london2012.com/athlete/zou-kai-1069798/ Досьє на london2012.com]

{{Olympic-medalist-stub}}
{{PRChina-sport-bio-stub}}
{{Gymnastics-bio-stub}}
{{Олімпійські чемпіони зі спортивної гімнастики в командній першості}}
{{Олімпійські чемпіони зі спортивної гімнастики у вільних вправах}}
{{Олімпійські чемпіони зі спортивної гімнастики у вправах на перекладині}}
{{Чемпіони світу зі спортивної гімнастики у вправах на перекладині}}

[[Категорія:Китайські спортивні гімнасти]]
[[Категорія:Китайські олімпійські чемпіони]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 2008]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 2012]]
[[Категорія:Спортивні гімнасти на літніх Олімпійських іграх 2008]]
[[Категорія:Спортивні гімнасти на літніх Олімпійських іграх 2012]]
[[Категорія:Уродженці Сичуані]]
[[Категорія:Бронзові призери Азійських ігор]]
[[Категорія:Срібні призери Азійських ігор]]
[[Категорія:Китайські бронзові олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Гімнасти на Азійських іграх 2006]]
[[Категорія:Гімнасти на Азійських іграх 2014]]
[[Категорія:Китайські чемпіони Азійських ігор]]
[[Категорія:Китайські срібні призери Азійських ігор]]
[[Категорія:Китайські бронзові призери Азійських ігор]]

title: Загальна інформація

Національність: китаєць

Громадянство: КНР

Народження: 25 лютого 1988 (37 років) · Сичуань

Вага: 47 кг

title: Спорт

Країна: КНР

Вид спорту: гімнастика

Дисципліна: спортивна гімнастика

Клуб: Sichuan, (CHN)

title: Олімпійські ігри

Золото:
Пекін 2008 · командний залік
Пекін 2008 · вільні вправи
Пекін 2008 · перекладина
Лондон 2012 · командний залік


text:
# Засар'я
Засар'я (рос. Засарье) — село в Сурському районі Ульяновської області Російської Федерації.
Населення становить 108 осіб. Входить до складу муніципального утворення Сарське сільське поселення.

## Історія
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Сарське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 108  |

title: Засар'я

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[село]]
|тип_род         = села
|назва           = Засар'я
|назва ін.       = Засарье
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Ульяновська область]]
|район           = [[Сурський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Сарське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 108
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Самарський час|SAMT]] ([[UTC+4]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Ульяновська область
}}
'''Засар'я''' ({{lang-ru|Засарье}}) — [[село]] в [[Сурський район|Сурському районі]] [[Ульяновська область|Ульяновської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 108 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Сарське сільське поселення]].

== Історія ==

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Сарське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/918001564 |title=Закон Ульяновской области от 13 июля 2004 года № 043-ЗО «О муниципальных образованиях Ульяновской области» |access-date=2020-07-23 |archive-date=2020-09-27 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200927114928/http://docs.cntd.ru/document/918001564 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Засарье  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Сурський район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Сурського району]]

title: село Засар'я

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Ульяновська область

Муніципальний район: Сурський район

Поселення: Сарське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: SAMT (UTC+4)

Основні дані:
Мапа
· Засар'я · Засар'я


text:
# Силікатна (станція)
Силікатна (рос. Силикатная) — залізнична станція першого класу і зупинний пункт Курського напрямку Московської залізниці, у складі лінії МЦД-2. Розташовано за 36 км на південь від Москва-Пасажирська-Курська.
Силікатна є станцією тільки по III, IV головних колій (для вантажних поїздів). I, II колії не належать до станції, а належать до перегону Щербинка — Подольськ. Зупинний пункт Силікатна з двома пасажирськими платформами для електропоїздів знаходиться на I, II коліях за 1 км на південь від станції.
Станція знаходиться на території Новомосковського округу Москви (Поселення Рязановське). Зупинний пункт розташований на південь — на північній околиці міста Подольськ Московської області.

title: Силікатна (станція)

wikitext:
{{Залізнична станція
|тип = залізнична станція
|Font-Color =
|Color =
|Name = Силікатна
|Line = [[Курський напрямок МЗ]]
[[Файл:Moskwa Metro Line D2.svg|border|15px|link=Лінія МЦД-2]] [[Лінія МЦД-2]]
|Railway = [[Московська залізниця]]
|Department =
|населений_пункт = [[Москва]]
|Image =
  |lat_dir = N |lat_deg = 55 |lat_min = 28 |lat_sec = 13
  |lon_dir = E |lon_deg = 37 |lon_min = 33 |lon_sec = 19
  |region              = RU
  |CoordScale          = 3000
|карта розташування = Росія Московська область
|Date =
|Year = 1929
|ProjectName =
|OldName =
|NameProjects =
|Type = вантажна, пасажирська
|Arhitector =
|Enginer =
|NumberOfPlatforms = 2
|NumberOfTracks =
|PlatformType = високі берегові
|PlatformForm =прямі
|PlatformLength =
|PlatformWidth =
|Builder =
|Street =Рязановське шосе, проспект Юних Ленінців, Московська вул., Теплична вул., Подільська вул., Профспілкова вул.
|TransTo =
|TransTo1 =
|DistanceKiev =
|Distance =
|Center =
|Distance2 =  36
|Center2 =  [[Москва-Пасажирська-Курська]]
|Distance3 =
|Center3 =
|Tariff =
|Code = 191000
|CodeExpress = 2002952
|services =
|services1 =
|Commons =
}}
{{Нахабіно — Подольськ}}
'''Силікатна''' ({{lang-ru|Силикатная}}) — [[залізнична станція]] першого класу і [[зупинний пункт]] [[Курський напрямок Московської залізниці|Курського напрямку]] [[Московська залізниця|Московської залізниці]], у складі [[лінія МЦД-2|лінії МЦД-2]]. Розташовано за 36 км на південь від [[Москва-Пасажирська-Курська]].

Силікатна є станцією тільки по III, IV головних колій (для вантажних поїздів). I, II колії не належать до станції, а належать до перегону Щербинка — Подольськ. Зупинний пункт Силікатна з двома пасажирськими платформами для електропоїздів знаходиться на I, II коліях за 1 км на південь від станції.

Станція знаходиться на території [[Новомосковський адміністративний округ|Новомосковського округу]] Москви ([[Поселення Рязановське (Москва)|Поселення Рязановське]]). Зупинний пункт розташований на південь — на північній околиці міста [[Подольськ]] Московської області.

== Посилання ==
* [http://www.tutu.ru/station.php?nnst=41806 Розклад електропотягів]

{| class="wikitable"
|-
! Попередня зупинка
! colspan="3" | Лінія
! Наступна зупинка
|- style="text-align: center;"
| {{Пл.|Остаф'єво}}
| style="background:#fefba6 |
| [[Курський напрямок МЗ]]
| style="background:#fefba6 |
| [[Подольськ (станція)|Подольськ]]
|- style="text-align: center;"
|}

{{Залізниця Москва — Тула}}

{{Портали|Залізниця}}

[[Категорія:Залізничні станції та платформи Москви]]
[[Категорія:Залізничні станції Московської області]]
[[Категорія:МЦД-2]]

title: Станція Силікатна Курський напрямок МЗ · Лінія МЦД-2 · Московська залізниця · Москва

Тип: вантажна, пасажирська

Тип платформ(и): високі берегові

Форма платформи: прямі

title: МЦД-2 «Нахабіно — Подольськ»

до Шаховської
Анікєєвка
Опалиха
Красногорська
Пенягіно
Волоколамська
Трикотажна
Тушинська
Щукинська
Стрешнєво
Червоний Балтієць
Гражданська
Площа трьох вокзалів
Калитники
Новохохловська
Текстильщики
Печатники
Любліно
Депо
Перерва
Кур'яново
Москворіччя
Царицино
до Бірюлево-Товарна
Котляково
Покровське
Червоний Будівельник
Бітца
Південна Бітца
Бутово
Щербинка
Остаф'єво
Силікатна
до Серпухов

ТЧ-17 Нахабіно
р. Банька
р. Сходня
Канал ім. Москви міст Бачеліса
до Підмосковної
до Москва-Ризька
Ризька
Москва-Пасажирська-Курська
до Серпа і Молота
р. Яуза
до Любліно-Сортувальне
до Андроновки
до ТЧ-3 «Перерва»
р. Москва
до ВНДІЗТ
р. Пахра

Нахабіно
Павшино
Дмитровська
Мар'їна Роща
до Ризька (платформа)
депо «Москва-Курська»
Москва-Товарна-Курська
Подольськ

Москва-Каланчевська