text:
# Рухи Пахнера
Рухи Пахнера, названі ім'ям Удо Пахнера, — це методи заміни тріангуяції кусково-лінійного многовиду іншою тріангуляцією гомеоморфного многовиду. Рухи Пахнера називають також бізірковими перебудовами. Будь-які дві тріангуляції кусково-лінійного многовиду пов'язані скінченною послідовністю рухів Пахнера.

## Визначення
Нехай {\displaystyle \Delta _{n+1}} — {\displaystyle (n+1)}-симплекс, а {\displaystyle \partial \Delta _{n+1}} — комбінаторна n-сфера з тріангуляцією у вигляді межі n+1-симплекса.
Якщо задано тріангульований кусково-лінійний n-многовид {\displaystyle N} і підкомплекс {\displaystyle C\subset N} з корозмірністю 0 разом зі симпліційним ізоморфізмом {\displaystyle \phi :C\to C'\subset \partial \Delta _{n+1}}, рух Пахнера на N, асоційований із C, це тріангульований многовид {\displaystyle (N\setminus C)\cup _{\phi }(\partial \Delta _{n+1}\setminus C')}. За побудовою цей многовид PL-ізоморфний {\displaystyle N}, але ізоморфізм не зберігається тріангуляції.

title: Рухи Пахнера

wikitext:
[[Файл:Pachner_Move.png|міні| 2-3 рух Пахнера: об'єднання 2 тетраедрів розбивається на 3 тетраедри.]]
'''Рухи Пахнера''', названі ім'ям Удо Пахнера, — це методи заміни [[Тріангуляція (геометрія)|тріангуяції]] {{Не перекладено|кусково-лінійний многовид|кусково-лінійного многовиду|en|piecewise linear manifold}} іншою тріангуляцією [[Гомеоморфізм|гомеоморфного]] многовиду. Рухи Пахнера називають також '''бізірковими перебудовами.''' Будь-які дві тріангуляції кусково-лінійного многовиду пов'язані скінченною послідовністю рухів Пахнера.

== Визначення ==
Нехай <math>\Delta_{n+1}</math> — <math>(n+1)</math>-[[симплекс]], а <math>\partial \Delta_{n+1}</math> — комбінаторна ''n''-сфера з тріангуляцією у вигляді межі ''n+1''-симплекса.

Якщо задано тріангульований кусково-лінійний ''n''-многовид <math>N</math> і підкомплекс <math>C \subset N</math> з корозмірністю ''0'' разом зі симпліційним ізоморфізмом <math>\phi : C \to C' \subset \partial \Delta_{n+1}</math>, рух Пахнера на ''N,'' асоційований із ''C,'' це тріангульований многовид <math>(N \setminus C) \cup_\phi (\partial \Delta_{n+1} \setminus C')</math>. За побудовою цей многовид PL-ізоморфний <math>N</math>, але ізоморфізм не зберігається тріангуляції.

== Примітки ==
{{примітки}}

== Література ==
{{Refbegin|colwidth=30em}}
* {{Стаття|author=Udo Pachner|title=P.L. homeomorphic manifolds are equivalent by elementary shellings|видання=European Journal of Combinatorics|том=12|issue=2|date=1991|pages=129–145|doi=10.1016/s0195-6698(13)80080-7}}
{{Refend}}
[[Категорія:Структури на многовидах]]
[[Категорія:Геометрична топологія]]


text:
# Зубова дудка
Зубова дудка — відкрита поздовжна флейта, що історично передувала свистковим флейтам, до котрих належить, і українська сопілка, яка в Україні майже вийшли з ужитку. Повітря вдувають крізь верхній кінець, де немає денця. Зубова дудка українців є типовою поздовжньою відкритою флейтою, вона в усьому подібна до великої кількості аналогічних духових інструментів різних народів, таких, як дагестанська сибизга (теж виготовляється з цівки рушниці), абхазький ачарпан, башкирський курай, туркменський тюйдюк тощо. Цілком імовірно, що вона з'явилася в Україні завдяки її історичним зв'язкам і сусідству з тюркськими народами.
Іншим представником поздовжніх відкритих флейт в українців є гуцульська флояра (лат. flare — дути). Граючи на цьому інструменті так само, як і на башкирському кураї, виконавець голосом держить ноту витриманого баса, що створює враження двоголосої гри на цьому інструменті. В областях України, суміжних з Молдовою та Кримом, зрідка може трапитися інший вид турецької поздовжньої відкритої флейти — кавал, зроблений з дерева й менший розмірами.

wikiname: ukwiki

title: Зубова дудка

in_language: uk

wikitext:
'''Зубова дудка''' — відкрита поздовжна [[флейта]], що історично передувала свистковим флейтам, до котрих належить, і українська [[сопілка]], яка в Україні майже вийшли з ужитку. Повітря вдувають крізь верхній кінець, де немає денця. Зубова дудка українців є типовою поздовжньою відкритою флейтою, вона в усьому подібна до великої кількості аналогічних духових інструментів різних народів, таких, як дагестанська [[сибизга]] (теж виготовляється з цівки рушниці), абхазький [[ачарпан]], башкирський [[курай]], [[туркменський тюйдюк]] тощо. Цілком імовірно, що вона з'явилася в Україні завдяки її історичним зв'язкам і сусідству з тюркськими народами.

Іншим представником поздовжніх відкритих флейт в українців є гуцульська [[флояра]] ({{lang-la|flare}} — дути). Граючи на цьому інструменті так само, як і на башкирському [[кураї]], виконавець голосом держить ноту витриманого баса, що створює враження двоголосої гри на цьому інструменті. В областях України, суміжних з [[Молдова|Молдовою]] та [[Крим]]ом, зрідка може трапитися інший вид турецької поздовжньої відкритої флейти — [[кавал]], зроблений з дерева й менший розмірами.

{{music-stub}}
{{Без джерел|дата=жовтень 2012}}

[[Категорія:Флейта]]
[[Категорія:Українські народні інструменти]]


text:
# Адам Вайлі
Адам Огастес Вайлі (англ. Adam Augustus Wylie; нар. 23 травня 1984, Сан-Дімас, Каліфорнія, США) — американський актор та ілюзіоніст, найбільш відомий за роллю Зака Брока, молодшого сина шерифа Брока, в телевізійному серіалі «Застава фехтувальників», знімання якого тривали з 1992 по 1996 рік. В минулому був речником корпорації Crayola.

## Життєпис

### Ранні роки
Адам Вайлі народився в Сан-Дімасі, Каліфорнія, в сім'ї Леонарда та Карен Вайлі. Адам має трьох братів: Еріка, Бена, Аарона та сестру Тай. Він відвідував початкову школу в Клермонті і християнську школу в Апленді. Акторську кар'єру хлопчик почав дуже рано, вже в 4 роки він знімався для реклами цукерок, а в 5 отримав першу невелику роль в американській телевізійній драмі «Без її згоди».

### Кар'єра актора
З дитинства Адам мав успіх, як актор озвучування. Коли йому виповнилось лише 9 років, його голосом заговорив головний герой Dennis Mitchell, мультиплікаційного серіалу «Абсолютно новий загрозливий Денніс», згодом він виконав ще багато озвучувань, як в дитячому віці так і пізніше в дорослому. Всього його доробок складає понад 50 озвучених ролей у відеоіграх, мультфільмах, як невеликих, так і у відомих повнометражних картинах, таких як: «Принцеса-лебідь» 1994 року, «Наполеон» 1995 року, «Усі собаки потрапляють до раю 2» 1996 року, «Смурфики 2» 2013 року та багато інших.
Першу роль на у телевізійному фільмі, хлопець отримав вже в п'ятирічному віці, згодом було ще кілька епізодичних ролей в кіно і на телебаченні, аж до того коли Адам у восьмирічному віці отримав одну з головних ролей в американському сімейному серіалі «Застава фехтувальників», яка принесла йому популярність. В цьому серіалі він знімався впродовж п'яти років, з 1992 по 1996 рік. Потім було ще багато ролей, як в кіно, так і на телебаченні. До 16 років, хлопець встиг знятися в понад 50 проектах в кіно і на телебачанні, серед яких були і головні ролі.
Окрім кіно і телебачення, Адам Вайлі має досвід театральних виступів. У 2002 році він зіграв Джека у мюзиклі «В ліс», який отримала премію Тоні на Бродвеї. Він виступав у багатьох різних театрах, в різних регіонах країни. В лютому 2007 року Вайлі дебютував у мюзиклі «Зла», де зіграв поруч з такими видатними зірками, як Іден Еспіноза, Дженна Лі Грін, Меган Гілті та Керол Кейн.

## Фільмографія
Фільмографія Адама Вайлі, на початок 2024 року нараховує 158 акторських робіт і продовжує зростати.
| Рік       |    | Українська назва                                      | Оригінальна назва                                      | Роль                             |
| --------- | -- | ----------------------------------------------------- | ------------------------------------------------------ | -------------------------------- |
| 1990      | ф  | Без її згоди                                          | Without her consent                                    | Лорен                            |
| 1990—1990 | с  | Порожнє гніздо                                        | Empty Nest                                             | хлопчик                          |
| 1990      | ф  | Дитяча гра 2                                          | Child's Play 2                                         | Семмі                            |
| 1990      | ф  | Дитсадковий поліцейський                              | Kindergarten Cop                                       | Ларрі                            |
| 1991      | ф  | Лікар                                                 | The Doctor                                             | Джої                             |
| 1991—1991 | с  | Хто тут бос                                           | Who's the Boss?                                        | дитина                           |
| 1991—1991 | с  | Великий ремонт                                        | Home Improvement                                       | Джиммі Вагнер                    |
| 1991—1991 | с  | Сайнфелд                                              | Seinfeld                                               | дитина                           |
| 1992—1992 | с  | Торкельсони                                           | The Torkelsons                                         | молодий Кірбі                    |
| 1992      | тф | Вітчим III                                            | Stepfather III                                         | хлопчик на святкуванні Великодня |
| 1992      | ф  | Що я робила цього літа                                | Out on a Limb                                          | Боб                              |
| 1992—1996 | с  | Застава фехтувальників                                | Picket Fences                                          | Закарі Брок                      |
| 1993      | ф  | Безрозсудний Келлі                                    | Reckless Kelly                                         | хлопчик з попкорном              |
| 1993—1993 | с  | Пригоди Бріско Каунті-молодшого                       | The Adventures of Brisco County, Jr.                   | Чарлі Сімс                       |
| 1993—1993 | мс | Абсолютно новий загрозливий Денніс                    | All-New Dennis the Menace                              | (голос) Денніс Мітчелл           |
| 1993      | мф | Спеціальна доставка Тіммі: дорогоцінні моменти Різдва | Timmy's Special Delivery: A Precious Moments Christmas | (голос) Тіммі, Кріс              |
| 1994      | мф | Помпоко: Війна танукі в період Хейсей                 | Heisei tanuki gassen ponpoko                           | (голос)                          |
| 1994      | мф | Саймон ягня                                           | Simon the Lamb                                         | (голос) Саймон                   |
| 1994      | мф | Принцеса-лебідь                                       | The Swan Princess                                      | (голос) молодий принц Дерек      |
| 1995      | ф  | Наполеон                                              | Napoleon                                               | (голос) Наполеон                 |
| 1995—1995 | с  | Екіпаж                                                | The Crew                                               | Хауї                             |
| 1995      | ф  | Звільнитися                                           | Breaking Free                                          | Біллі Ранкін                     |
| 1996—1996 | с  | Хлопчик зустрічає світ                                | Boy Meets World                                        | Роберт                           |
| 1996—1996 | с  | Чудернацька наука                                     | Weird Science                                          | Тревор Хопкінс                   |
| 1996—1996 | мс | Фантом 2040                                           | Phantom 2040                                           | (голос) Гамід                    |
| 1996      | мф | Усі собаки потрапляють до раю 2                       | All Dogs Go to Heaven 2                                | Девід                            |
| 1996—1996 | с  | Вона написала вбивство                                | Murder, She Wrote                                      | хлопчик                          |
| 1996—1996 | мс | Гаргульї                                              | Gargoyles                                              | Метью                            |
| 1996—1996 | с  | Любов і шлюб                                          | Love and Marriage                                      | Макс Бегг                        |
| 1996—1996 | мс | Діти джунглів                                         | Jungle Cubs                                            | (голос) Мунго                    |
| 1996      | ф  | Санта здоровань                                       | Santa with Muscles                                     | Тейлор                           |
| 1996      | вг | Мурашки по шкірі: Втеча з країни жахів                | Goosebumps: Escape from Horrorland                     | Люк Морріс                       |
| 1997—1997 | с  | Вир світів                                            | Sliders                                                | Тревор                           |
| 1997—1997 | с  | Життя на самоті                                       | Living Single                                          | кучерявий                        |
| 1997—1997 | с  | Високий інцидент                                      | High Incident                                          | Тіммі Мартін                     |
| 1997—1997 | мс | Пригоди з Книги Чеснот                                | Adventures from the Book of Virtues                    | (голос) Курті, Крозей, Русь      |
| 1997      | вг | Анімаційна розповідь Діснея: 101 далматинець          | Disney's Animated Storybook: 101 Dalmatians            | (голос) цуценя                   |
| 1997      | мф | Пригоди в одіссеї: шляхом шкоди                       | Adventures in Odyssey: In Harm's Way                   | (голос) Даг Гардінг              |
| 1997      | в  | Дитячі пригоди Crayola: 20 000 льє під водою          | Crayola Kids Adventures: 20,000 Leagues Under the Sea  | капітан Немо                     |
| 1997      | мф | Бридке каченя                                         | The Ugly Duckling                                      | (голос) молоде бридке каченя     |
| 1997—1997 | мс | Усі собаки потрапляють до раю                         | All Dogs Go to Heaven: The Series                      | (голос) Девід                    |
| 1997      | тф | Під обгортками                                        | Under Wraps                                            | Гілберт                          |
| 1997—1997 | с  | Оддвіль, МТВ                                          | Oddville, MTV                                          |                                  |
| 1997      | кф | В підвішеному стані                                   | Sitting in Limbo                                       | Джої Віола                       |
| 1997      | в  | Дитячі пригоди Crayola: казки про мандри Гуллівера    | Crayola Kids Adventures: Tales of Gulliver's Travels   | доктор Лемюель Гуллівер          |
| 1997      | в  | Дитячі пригоди Crayola: Троянський кінь               | Crayola Kids Adventures: The Trojan Horse              | Одіссей                          |
| 1998—1998 | с  | Відмічений ангелом                                    | Touched by an Angel                                    | Енді Хьюз                        |
| 1998—1998 | с  | Поза вірою: правда чи вигадка                         | Beyond Belief: Fact or Fiction                         | Ентоні Шоу                       |
| 1998      | мф | Хранителі Великодньої історії                         | The Easter Story Keepers                               | (голос) Джастін                  |
| 1998—1998 | с  | Пенсакола: Золоті крила                               | Pensacola: Wings of Gold                               | Кейсі Хант                       |
| 1998—1998 | с  | Келлі Келлі                                           | Kelly Kelly                                            | дитина #1                        |
| 1998      | в  | Діти кукурудзи 5: Поля жаху                           | Children of the Corn V: Fields of Terror               | Ізікейл                          |
| 1998—1998 | с  | 7-е небо                                              | 7th Heaven                                             | Марвін                           |
| 1998      | мф | Царівна-лебідь: співай разом                          | The Swan Princess: Sing Along                          | юний принц Дерек                 |
| 1998      | ф  | Людина з піску                                        | Sandman                                                | великодній заєць                 |
| 1999      | мф | Наш друг, Мартін                                      | Our Friend, Martin                                     | (голос) Сем Дейл                 |
| 1999      | мф | Король і я                                            | The King and I                                         | (голос) Луї Леоновенс            |
| 1999      | кф | Пірати: 3D шоу                                        | Pirates: 3D Show                                       | Дейві                            |
| 1999      | тф | Ферма повітряних куль                                 | Balloon Farm                                           | Чарльз                           |
| 1999      | тф | Банка з черв'яками                                    | Can of Worms                                           | Нік                              |
| 1999      | тф | Майкл Лендон, батько, якого я знав                    | Michael Landon, the Father I Knew                      | підліток Джек                    |
| 1999—1999 | с  | Дивовижний світ Діснея                                | The Wonderful World of Disney                          | Чарльз                           |
| 1999—1999 | с  | Курячий суп для душі                                  | Chicken Soup for the Soul                              | Нейт                             |
| 1999—1999 | мс | Перерва                                               | Recess                                                 | (голос) Дуейн                    |
| 1999—1999 | с  | Вокер, техаський рейнджер                             | Walker, Texas Ranger                                   | Томас                            |
| 2000      | тф | Затяжний стрибок                                      | Cutaway                                                | Кол                              |
| 2022      | тф | Під обгортками 2                                      | Under Wraps 2                                          | Бюллер                           |

title: Адам Вайлі

wikitext:
{{Актор
|bgcolour             = steelblue
|ім'я                 = Адам Вайлі
|оригінал імені       = Adam Wylie
|жінка                =
|зображення           = Adam Wylie.jpg
|розмір               = 250px
|підпис               =
|ім'я при народженні  = Adam Augustus Wylie
|дата народження      = 23 травня 1984
|місце народження     = [[Сан-Дімас (Каліфорнія)|Сан-Дімас]], [[Каліфорнія]], [[Сполучені Штати Америки|США]]
|дата смерті          =
|місце смерті         =
|причина смерті       =
|інші імена           =
|громадянство         = {{USA}}
|національність       =
|освіта               =
|рід діяльності       = [[актор]], [[ілюзіоніст]]
|роки діяльності      = 1989—…
|голосу               =
|дружина              =
|чоловік              =
|партнер              =
|діти                 =
|батьки               = Леонард Вайлі<br/>Карен Вайлі
|нагороди             =
|премії               =
|imdb_id              = 0943766
|сторінка в інтернеті =
|провідні ролі        =
}}
'''Адам Огастес Вайлі''' ({{lang-en|Adam Augustus Wylie}}; {{нар}} 23 травня 1984, [[Сан-Дімас (Каліфорнія)|Сан-Дімас]], [[Каліфорнія]], [[Сполучені Штати Америки|США]]) — американський [[актор]] та [[ілюзіоніст]], найбільш відомий за роллю Зака Брока, молодшого сина шерифа Брока, в телевізійному серіалі «[[Застава фехтувальників]]», знімання якого тривали з 1992 по 1996 рік. В минулому був [[речник]]ом корпорації {{нп|Crayola|Crayola|en|Crayola}}<ref name=pill>{{Cite web|title=Adam Wylie: American actor (born: 1984)|language=en|url=https://peoplepill.com/i/adam-wylie|archiveurl=https://web.archive.org/web/20240329095745/https://peoplepill.com/i/adam-wylie|accessdate=29 березня 2024|archivedate=29 березня 2024|deadurl=no}}</ref>.

== Життєпис ==

=== Ранні роки ===
Адам Вайлі народився в Сан-Дімасі, Каліфорнія, в сім'ї Леонарда та Карен Вайлі. Адам має трьох братів: Еріка, Бена, Аарона та сестру Тай. Він відвідував початкову школу в [[Клермонт (Каліфорнія)|Клермонті]] і християнську школу в [[Апленд (Каліфорнія)|Апленді]]. Акторську кар'єру хлопчик почав дуже рано, вже в 4 роки він знімався для реклами цукерок, а в 5 отримав першу невелику роль в американській телевізійній драмі {{нп|Без її згоди (фільм, 1990)|«Без її згоди»|en|Without Her Consent}}<ref name=pill/>.

=== Кар'єра актора ===
З дитинства Адам мав успіх, як [[актор озвучування]]. Коли йому виповнилось лише 9 років, його голосом заговорив головний герой Dennis Mitchell, мультиплікаційного серіалу {{нп|Абсолютно новий загрозливий Денніс|«Абсолютно новий загрозливий Денніс»|en|The All-New Dennis the Menace}}, згодом він виконав ще багато озвучувань, як в дитячому віці так і пізніше в дорослому. Всього його доробок складає понад 50 озвучених ролей у відеоіграх, [[Анімація (мистецтво)|мультфільмах]], як невеликих, так і у відомих повнометражних картинах, таких як: «[[Принцеса-лебідь]]» 1994 року, «[[Наполеон (фільм, 1995)|Наполеон]]» 1995 року, «[[Усі собаки потрапляють до раю 2]]» 1996 року, «[[Смурфики 2]]» 2013 року та багато інших<ref name=imdb>{{Cite web|title=Adam Wylie - IMDb|language=en|url=https://www.imdb.com/name/nm0943766/|archiveurl=https://web.archive.org/web/20220128154506/https://www.imdb.com/name/nm0943766/|accessdate=29 березня 2024|archivedate=28 січня 2022|deadurl=no}}</ref>.

Першу роль на у телевізійному фільмі, хлопець отримав вже в п'ятирічному віці, згодом було ще кілька епізодичних ролей в кіно і на телебаченні, аж до того коли Адам у восьмирічному віці отримав одну з головних ролей в американському сімейному серіалі «[[Застава фехтувальників]]», яка принесла йому популярність. В цьому серіалі він знімався впродовж п'яти років, з 1992 по 1996 рік. Потім було ще багато ролей, як в кіно, так і на телебаченні. До 16 років, хлопець встиг знятися в понад 50 проектах в кіно і на телебачанні, серед яких були і головні ролі<ref name=imdb/>.

Окрім кіно і телебачення, Адам Вайлі має досвід театральних виступів. У 2002 році він зіграв Джека у [[мюзикл]]і {{нп|В ліс (мюзикл)|«В ліс»|en|Into the Woods}}, який отримала [[Тоні (премія)|премію Тоні]] на [[Бродвей|Бродвеї]]<ref>{{Cite web|title=Principal Cast and Company Members|language=en|url=https://playbill.com/Person/Detail/32380/Adam-Wylie|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160530020437/https://playbill.com/Person/Detail/32380/Adam-Wylie|accessdate=2 квітня 2024|archivedate=30 травня 2016|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160530020437/https://playbill.com/Person/Detail/32380/Adam-Wylie |date=2016-05-30 }}</ref>. Він виступав у багатьох різних театрах, в різних регіонах країни. В лютому 2007 року Вайлі дебютував у мюзиклі «[[Зла (мюзикл)|Зла]]», де зіграв поруч з такими видатними зірками, як {{нп|Іден Еспіноза|Іден Еспіноза|en|Eden Espinosa}}, {{нп|Дженна Лі Грін|Дженна Лі Грін|en|Jenna Leigh Green}}, {{нп|Меган Гілті|Меган Гілті|en|Megan Hilty}} та [[Керол Кейн]]<ref name=pill/>.

== Фільмографія ==
Фільмографія Адама Вайлі, на початок 2024 року нараховує 158 акторських робіт і продовжує зростати.
{{Розширити розділ}}
{{УФільміВерх}}
{{УФільмі|1990|{{нп|Без її згоди (фільм, 1990)|Без її згоди|en|Without Her Consent}}|Without her consent|Лорен}}
{{УСеріалі|1990|1990|{{нп|Порожнє гніздо (телесеріал, 1988)|Порожнє гніздо|en|Empty Nest}}|Empty Nest|хлопчик}}
{{УФільмі|1990|[[Дитяча гра 2]]|Child's Play 2|Семмі}}
{{УФільмі|1990|[[Дитсадковий поліцейський]]|Kindergarten Cop|Ларрі}}
{{УФільмі|1991|{{нп|Лікар (фільм, 1991)|Лікар|en|The Doctor (1991 film)}}|The Doctor|Джої}}
{{УСеріалі|1991|1991|{{нп|Хто тут бос (телесеріал, 1984)|Хто тут бос|en|Who's the Boss?}}|Who's the Boss?|дитина}}
{{УСеріалі|1991|1991|{{нп|Великий ремонт (телесеріал, 1991)|Великий ремонт|en|Home Improvement (TV series)}}|Home Improvement|Джиммі Вагнер}}
{{УСеріалі|1991|1991|[[Сайнфелд]]|Seinfeld|дитина}}
{{УСеріалі|1992|1992|{{нп|Торкельсони (телесеріал, 1991)|Торкельсони|en|The Torkelsons}}|The Torkelsons|молодий Кірбі}}
{{УтФільмі|1992|{{нп|Вітчим III (фільм, 1992)|Вітчим III|en|Stepfather III}}|Stepfather III|хлопчик на святкуванні Великодня}}
{{УФільмі|1992|{{нп|Що я робила цього літа (фільм, 1992)|Що я робила цього літа|en|Out on a Limb (1992 film)}}|Out on a Limb|Боб}}
{{УСеріалі|1992|1996|[[Застава фехтувальників]]|Picket Fences|Закарі Брок}}
{{УФільмі|1993|{{нп|Безрозсудний Келлі (фільм, 1993)|Безрозсудний Келлі|en|Reckless Kelly}}|Reckless Kelly|хлопчик з попкорном}}
{{УСеріалі|1993|1993|[[Пригоди Бріско Каунті-молодшого]]|The Adventures of Brisco County, Jr.|Чарлі Сімс}}
{{УмСеріалі|1993|1993|{{нп|Абсолютно новий загрозливий Денніс|Абсолютно новий загрозливий Денніс|en|The All-New Dennis the Menace}}|All-New Dennis the Menace|(голос) Денніс Мітчелл}}
{{УмФільмі|1993|Спеціальна доставка Тіммі: дорогоцінні моменти Різдва|Timmy's Special Delivery: A Precious Moments Christmas|(голос) Тіммі, Кріс}}
{{УмФільмі|1994|[[Помпоко: Війна танукі в період Хейсей]]|Heisei tanuki gassen ponpoko|(голос)}}
{{УмФільмі|1994|Саймон ягня|Simon the Lamb|(голос) Саймон}}
{{УмФільмі|1994|[[Принцеса-лебідь]]|The Swan Princess|(голос) молодий принц Дерек}}
{{УФільмі|1995|[[Наполеон (фільм, 1995)|Наполеон]]|Napoleon|(голос) Наполеон}}
{{УСеріалі|1995|1995|{{нп|Екіпаж (телесеріал, 1995)|Екіпаж|en|The Crew (1995 TV series)}}|The Crew|Хауї}}
{{УФільмі|1995|Звільнитися|Breaking Free|Біллі Ранкін}}
{{УСеріалі|1996|1996|{{нп|Хлопчик зустрічає світ (телесеріал, 1993)|Хлопчик зустрічає світ|en|Boy Meets World}}|Boy Meets World|Роберт}}
{{УСеріалі|1996|1996|[[Чудернацька наука (телесеріал)|Чудернацька наука]]|Weird Science|Тревор Хопкінс}}
{{УмСеріалі|1996|1996|[[Фантом 2040]]|Phantom 2040|(голос) Гамід}}
{{УмФільмі|1996|[[Усі собаки потрапляють до раю 2]]|All Dogs Go to Heaven 2|Девід}}
{{УСеріалі|1996|1996|[[Вона написала вбивство]]|Murder, She Wrote|хлопчик}}
{{УмСеріалі|1996|1996|[[Гаргульї (мультсеріал)|Гаргульї]]|Gargoyles|Метью}}
{{УСеріалі|1996|1996|{{нп|Любов і шлюб (телесеріал, 1996)|Любов і шлюб|en|Love and Marriage (1996 TV series)}}|Love and Marriage|Макс Бегг}}
{{УмСеріалі|1996|1996|{{нп|Діти джунглів (мультсеріал, 1996)|Діти джунглів|en|Jungle Cubs}}|Jungle Cubs|(голос) Мунго}}
{{УФільмі|1996|[[Санта здоровань]]|Santa with Muscles|Тейлор}}
{{УГрі|1996|Мурашки по шкірі: Втеча з країни жахів|Goosebumps: Escape from Horrorland|Люк Морріс}}
{{УСеріалі|1997|1997|[[Вир світів]]|Sliders|Тревор}}
{{УСеріалі|1997|1997|{{нп|Життя на самоті (телесеріал, 1994)|Життя на самоті|en|Living Single}}|Living Single|кучерявий}}
{{УСеріалі|1997|1997|{{нп|Високий інцидент (телесеріал, 1996)|Високий інцидент|en|High Incident}}|High Incident|Тіммі Мартін}}
{{УмСеріалі|1997|1997|{{нп|Пригоди з Книги Чеснот (телесеріал, 1996)|Пригоди з Книги Чеснот|en|Adventures from the Book of Virtues}}|Adventures from the Book of Virtues|(голос) Курті, Крозей, Русь}}
{{УГрі|1997|Анімаційна розповідь Діснея: 101 далматинець|Disney's Animated Storybook: 101 Dalmatians|(голос) цуценя}}
{{УмФільмі|1997|Пригоди в одіссеї: шляхом шкоди|Adventures in Odyssey: In Harm's Way|(голос) Даг Гардінг}}
{{УвФільмі|1997|Дитячі пригоди Crayola: 20 000 льє під водою|Crayola Kids Adventures: 20,000 Leagues Under the Sea|капітан Немо}}
{{УмФільмі|1997|Бридке каченя|The Ugly Duckling|(голос) молоде бридке каченя}}
{{УмСеріалі|1997|1997|{{нп|Усі собаки потрапляють до раю (мультсеріал, 1996)|Усі собаки потрапляють до раю|en|All Dogs Go to Heaven: The Series}}|All Dogs Go to Heaven: The Series|(голос) Девід}}
{{УтФільмі|1997|{{нп|Під обгортками (фільм, 1997)|Під обгортками|en|Under Wraps (1997 film)}}|Under Wraps|Гілберт}}
{{УСеріалі|1997|1997|{{нп|Оддвіль, МТВ (телесеріал, 1997)|Оддвіль, МТВ|en|Oddville, MTV}}|Oddville, MTV|}}
{{УкФільмі|1997|В підвішеному стані|Sitting in Limbo|Джої Віола}}
{{УвФільмі|1997|Дитячі пригоди Crayola: казки про мандри Гуллівера|Crayola Kids Adventures: Tales of Gulliver's Travels|доктор Лемюель Гуллівер}}
{{УвФільмі|1997|Дитячі пригоди Crayola: Троянський кінь|Crayola Kids Adventures: The Trojan Horse|Одіссей}}
{{УСеріалі|1998|1998|{{нп|Відмічений ангелом (телесеріал, 1994)|Відмічений ангелом|en|Touched by an Angel}}|Touched by an Angel|Енді Хьюз}}
{{УСеріалі|1998|1998|{{нп|Поза вірою: правда чи вигадка (телесеріал, 1997)|Поза вірою: правда чи вигадка|en|Beyond Belief: Fact or Fiction}}|Beyond Belief: Fact or Fiction|Ентоні Шоу}}
{{УмФільмі|1998|Хранителі Великодньої історії|The Easter Story Keepers|(голос) Джастін}}
{{УСеріалі|1998|1998|{{нп|Пенсакола: Золоті крила (телесеріал, 1997)|Пенсакола: Золоті крила|en|Pensacola: Wings of Gold}}|Pensacola: Wings of Gold|Кейсі Хант}}
{{УСеріалі|1998|1998|{{нп|Келлі Келлі (телесеріал, 1998)|Келлі Келлі|en|Kelly Kelly (TV series)}}|Kelly Kelly|дитина #1}}
{{УвФільмі|1998|[[Діти кукурудзи 5: Поля жаху]]|Children of the Corn V: Fields of Terror|Ізікейл}}
{{УСеріалі|1998|1998|{{нп|7-е небо (телесеріал, 1996)|7-е небо|en|7th Heaven (TV series)}}|7th Heaven|Марвін}}
{{УмФільмі|1998|Царівна-лебідь: співай разом|The Swan Princess: Sing Along|юний принц Дерек}}
{{УФільмі|1998|Людина з піску|Sandman|великодній заєць}}
{{УмФільмі|1999|{{нп|Наш друг, Мартін (мультфільм, 1999)|Наш друг, Мартін|en|Our Friend, Martin}}|Our Friend, Martin|(голос) Сем Дейл}}
{{УмФільмі|1999|{{нп|Король і я (мультфільм, 1999)|Король і я|en|The King and I (1999 film)}}|The King and I|(голос) Луї Леоновенс}}
{{УкФільмі|1999|Пірати: 3D шоу|Pirates: 3D Show|Дейві}}
{{УтФільмі|1999|{{нп|Ферма повітряних куль (фільм, 1999)|Ферма повітряних куль|en|Balloon Farm (film)}}|Balloon Farm|Чарльз}}
{{УтФільмі|1999|{{нп|Банка з черв'яками (фільм, 1999)|Банка з черв'яками|en|Can of Worms (film)}}|Can of Worms|Нік}}
{{УтФільмі|1999|{{нп|Майкл Лендон, батько, якого я знав (фільм, 1999)|Майкл Лендон, батько, якого я знав|en|Michael Landon, the Father I Knew}}|Michael Landon, the Father I Knew|підліток Джек}}
{{УСеріалі|1999|1999|Дивовижний світ Діснея|The Wonderful World of Disney|Чарльз}}
{{УСеріалі|1999|1999|Курячий суп для душі|Chicken Soup for the Soul|Нейт}}
{{УмСеріалі|1999|1999|{{нп|Перерва (мультсеріал, 1997)|Перерва|en|Recess (TV series)}}|Recess|(голос) Дуейн}}
{{УСеріалі|1999|1999|[[Вокер, техаський рейнджер]]|Walker, Texas Ranger|Томас}}
{{УтФільмі|2000|[[Затяжний стрибок (фільм)|Затяжний стрибок]]|Cutaway|Кол}}
{{УтФільмі|2022|{{нп|Під обгортками 2 (фільм, 2022)|Під обгортками 2|en|Under Wraps 2}}|Under Wraps 2|Бюллер}}
{{УФільміНиз}}

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Кіноактори США|Вайлі]]
[[Категорія:Телеактори США|Вайлі]]
[[Категорія:Театральні актори США|Вайлі]]
[[Категорія:Актори озвучування США|Вайлі]]

title: Adam Wylie

Ім'я при народженні: Adam Augustus Wylie

Народився: 23 травня 1984 (40 років) · Сан-Дімас, Каліфорнія, США

Громадянство: США

Діяльність: актор, ілюзіоніст

Батьки: Леонард Вайлі · Карен Вайлі

Adam Wylie: Адам Вайлі у Вікісховищі


text:
# Монпельє (Північна Дакота)
Монпельє (англ. Montpelier) — місто (англ. city) в США, в окрузі Статсмен штату Північна Дакота. Населення — 85 осіб (2020).

## Географія
Монпельє розташований за координатами 46°41′56″ пн. ш. 98°35′21″ зх. д. / 46.69889° пн. ш. 98.58917° зх. д. (46.699001, -98.589075).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 0,47 км², уся площа — суходіл. В 2017 році площа становила 0,40 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 87 осіб у 39 домогосподарствах у складі 28 родин. Густота населення становила 187 осіб/км².  Було 46 помешкань (99/км²).
Расовий склад населення:
| - 100,0 % — білих |

До двох чи більше рас належало 0,0 %. Частка іспаномовних становила 0,0 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 21,8 % — особи молодші 18 років, 59,8 % — особи у віці 18—64 років, 18,4 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 44,8 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 102,3 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 119,4 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 65 535 доларів США (медіана — 59 688), а середній дохід на одну сім'ю — 74 095 доларів (медіана — 86 250). За межею бідності перебувало 10,2 % осіб, у тому числі 14,3 % дітей у віці до 18 років та 28,6 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 50 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 20,0 %, виробництво — 18,0 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 16,0 %.

title: Монпельє (Північна Дакота)

wikitext:
{{Otherplaces|Монпельє (значення){{!}}Монпельє}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Монпельє
|оригінальна назва  = {{lang-en|Montpelier}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Montpelier, North Dakota 6-8-2008.jpg
|опис зображення= <!-- Business district of Montpelier -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Північна Дакота
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Статсмен (округ, Північна Дакота)|Статсмен]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 0,47
|висота центру НП   = 416
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 185,11
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −6
|DST                    = −5
|телефонний код         = 701
|поштовий індекс        = 58472
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 3853980
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Монпельє''' ({{lang-en|Montpelier}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Статсмен (округ, Північна Дакота)|Статсмен]] штату [[Північна Дакота]]. Населення — 85 осіб (2020).

== Географія ==
Монпельє розташований за координатами {{Coord|46|41|56|N|98|35|21|W|type:city_region:US-DE}} (46.699001, -98.589075){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 0,47 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]]. В 2017 році площа становила{{R|gazetteer2017}} 0,40 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1920 = 186
| 1930 = 165
| 1940 = 133
| 1950 = 105
| 1960 = 97
| 1970 = 116
| 1980 = 96
| 1990 = 82
| 2000 = 103
| 2010 = 87
| 2020 = 85
| estyear =
| estimate =
| estref =
| align-fn = center
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref>{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|author=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=31 жовтня 2013|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref><br>2018 Estimate<ref name="USCensusEst2018">{{cite web|url=https://www.census.gov/data/tables/2018/demo/popest/total-cities-and-towns.html|title=City and Town Population Totals: 2010-2017|accessdate=27 червня 2019}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало 87 осіб у 39 домогосподарствах у складі 28 родин. [[Густота населення]] становила 187 осіб/км².  Було 46 помешкань (99/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 100,0 % — [[Расовий склад США|білих]]
|}
До двох чи більше рас належало 0,0 %. Частка іспаномовних становила 0,0 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 21,8 % — особи молодші 18 років, 59,8 % — особи у віці 18—64 років, 18,4 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 44,8 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 102,3 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 119,4 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:65535}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:59688}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:74095}} доларів (медіана — {{formatnum:86250}}). За межею бідності перебувало 10,2 % осіб, у тому числі 14,3 % дітей у віці до 18 років та 28,6 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 50 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 20,0 %, виробництво — 18,0 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 16,0 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2017>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2017-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer-2017}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Статсмен (округ, Північна Дакота)}}

[[Категорія:Міста Північної Дакоти]]
[[Категорія:Населені пункти округу Статсмен (Північна Дакота)]]
[[Категорія:Населені пункти США, засновані 1885]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Північна Дакота

Округ: Статсмен

Водойма: James Riverd

Населення: 85 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 185,11 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−6, влітку UTC-5


text:
# Фюрт (Гессен)
Фюрт (нім. Fürth) — громада в Німеччині, знаходиться в землі Гессен. Підпорядковується адміністративному округу Дармштадт. Входить до складу району Бергштрасе.
Площа — 38,41 км2. Населення становить 10 586 ос. (станом на 31 грудня 2020).

title: Фюрт (Гессен)

wikitext:
{{Місто Німеччини
| назва = Фюрт
| місцева_назва       = Fürth
| тип_НП              = громада
| зображення          = Fürth Odw Hauptstrasse 20100810.jpg
| зображення_розмір   =
| зображення_підпис   =
| герб                = DEU Fürth (Odenwald) COA.svg
| прапор              =
| карта               = Fürth in HP.svg
| карта_розмір        =
| карта_підпис        = Фюрт на карті району
| земля               = [[Гессен]]
| округ               = [[Дармштадт (округ)|Дармштадт]]
| район               = [[Бергштрасе (район)|Бергштрасе]]
| посада_лідера       =
| лідер               =
| партія_лідера       =
| висота              = 230
| площа               = 38.41
| дата_населення      = {{Metadata Population DE-HE||дата}}<ref>{{Metadata Population DE-HE||джерело}}</ref>
| населення           = {{Metadata Population DE-HE|06431007}}
| latd=49 | latm=39| lats=0
| longd=8| longm=47| longs=0
| поштовий_код        = 64654–64658
| телефонний_код      = 06253
| стат_код            = 06 4 31 007
| авто_номер          = HP
| вебсайт             = [http://www.gemeinde-fuerth.de www.gemeinde-fuerth.de]
}}
'''Фюрт''' ({{lang-de|Fürth}}) — громада в [[Німеччина|Німеччині]], знаходиться в [[Землі Німеччини|землі]] [[Гессен]]. Підпорядковується [[Округ (Німеччина)|адміністративному округу]] [[Дармштадт (округ)|Дармштадт]]. Входить до складу району [[Бергштрасе (район)|Бергштрасе]].

Площа — 38,41 км2. Населення становить {{formatnum:{{Metadata Population DE-HE|06431007}}}} ос. (станом на {{Metadata Population DE-HE||дата}}).

== Галерея ==
<gallery>Файл:Fürth von der Anhöhe im Osten.jpg|
Файл:Fürth Odw Rathaus 20100810.jpg|
Файл:Fürth Odw St. Johannes der Täufer 20100810.jpg|
Файл:Fürth im Odenwald.jpg|
Файл:Fürth Odw Bahnhof 20100810.jpg|
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Німеччина}}
{{commonscat-inline|Fürth}}
* [http://www.gemeinde-fuerth.de Офіційний сайт] {{ref-de}}

{{Район Бергштрасе}}
{{Бібліоінформація|TYP=g|GND=4018830-9}}
{{germany-geo-stub}}

[[Категорія:Громади Гессену]]

title: — громада —

— громада —: Вид Фюрт

title: Координати: 49°39′0″ пн. ш. 8°47′0″ сх. д. / 49.65000° пн. ш. 8.78333° сх. д.

Країна: Німеччина

Земля: Гессен

Округ: Дармштадт

Район: Бергштрасе

Населення (31 грудня 2020)

Фюрт на карті району

ФюртРозташування на карті Німеччини

Часовий пояс: CET (UTC+1)

- Літній час: CEST (UTC+2)


text:
# Городоцький цвинтар (Львів)
Городо́цький цви́нтар (пол. Cmentarz Gródecki) — колишній цвинтар у Львові, назва походить від Городоцької дороги, яка прямувала зі Львова до виїзду з міста у напрямку містечка Городок-Ягеллонський. Заснований у другій половині XVII століття на південно-західній околиці, на полях Білогорщі; функціонував до 1 вересня 1875 року.
На початку XX століття Городоцький цвинтар мав видовжену форму та займав територію, яка обмежувалася вулицями Білінських, Городоцькою (навпроти приміського залізничного вокзалу, за будинками № 163—169 по вул. Городоцькій), Кентшинського, а головна цвинтарна брама містилася неподалік перетину вулиць Шептицьких, частина площі Більчевського та Адама Сапєги.

## Історія
11 грудня 1783 року Надвірна канцелярія Габсбургів у Відні видала декрет, згідно з яким маґістрати всіх провінцій імперії мали ліквідувати всі цвинтарі при храмах і протягом 4 тижнів виділити за межами міст спеціальні ділянки для облаштування на них місць для поховань (цвинтарів). Це стосувалося й Галичини, а тому 22 січня 1784 року цей декрет опублікувало Галицьке намісництво у Львові. Але спершу це не мало ефекту, бо й після закінчення терміну, вказаного в декреті, галичани продовжували ховати померлих навколо храмів. Тому процес улаштування заміських цвинтарів тривав ще декілька років.
Наприкінці XVIII століття почали зносити оборонні укріплення Львова, внаслідок чого територія міста стрімко збільшилася, бо середмістя злилося з передмістями. Через це площа міста досягла 31,9 км². Збільшення території спричинило зростання чисельності населення міста, водночас через постійні спалахи епідемій смертність серед населення зросла. Все це призвело до нестачі місць для поховань навколо храмів. Згодом місто поділили на 5 дільниць, одна з яких (II, або Краківська) отримала право ховати померлих на Городоцькому цвинтарі.
Городоцький цвинтар вперше згадується у 1682 році як місце зборів війська польського короля Яна III Собеського, готового йти на допомогу обложеному турками гарнізону Відня у 1683 році. Спеціально для цього на південно-західній околиці Львова, у Білогорських полях, було виділено земельну ділянку площею 5300 м² (0,53 га), де королівські війська отаборилися та формувалися у підрозділи для подальшого походу на Відень.
Згодом тут до останніх днів першої Речі Посполитої відбувалися військові паради Рицарського кола. Також тут ховали загиблих солдатів, бо бракувало місця на цвинтарі біля костелу Святої Анни. Саме на цьому місці (на білогорських полях), де були поховані польські вояки, й почав формуватися Городоцький цвинтар. Зокрема, тут почали ховати незаможних городян. На захід від площі Святого Юра до цвинтаря прямувала так звана «Цвинтарна дорога», яка після проведення адміністративно-територіальної реформи й упорядкування довкілля Львова, отримала назву «вулиця Цвинтарна».
1 липня 1751 року на полях Білогорщі львівські отці-домініканці, через брак місця у своєму костелі, який тоді відновлювали, інсценізували пишну коронацію Чудотворної ікони Божої Матері. Згодом, на місці урочистої події домінікани вирішили поставити пам'ятну колону і 29 травня 1756 року звернулися за дозволом до львівського маґістрату.
Пам'ятну колону на честь коронації Чудотворної ікони Божої Матері було зведено домініканцями в дуже стислі терміни. В основі колони був чотиригранний кам'яний постамент, висотою 12 метрів, шириною — 2,52 метри з трьома сходинками. На ньому стояла триярусна піраміда з нішами у формі таблиць, в яких були образи святих: Матері Божої, святого Йосипа, святого Алоїза, святого Луки Євангеліста, святого Якова, святого Вінцента та святого Домініка. Під ними містились родинні герби Потоцьких та Мнішеків. Колону вінчала бляшана позолочена корона, а з неї виблискувала на всі боки шестипроменева золотиста зірка. На колоні був пам'ятний напис, який свідчив, що вона встановлена переважно коштом меценатки, фундаторки декількох костелів, Людвіки з Мнішеків Потоцької, дружини краківського каштеляна і гетьмана коронного Юзефа Потоцького. Ще один напис на мармуровій таблиці свідчив про те, що у 1837 році її відновив львівський міщанин Станіслав Бернацький. При відновленні колони допущено ряд брутальних помилок. Зокрема, на фронтальному боці колони було написано, що коронація Матері Божої відбулася у 1753 році, а з протилежного зазначено, що колону поставлено у 1750 році.
У 1751 році, після коронації образу Матері Божої, довкола цієї пам'ятної колони почав розростатися Городоцький цвинтар.
У 1851 році, в соту річницю встановлення колони Матері Божої на полях Білогорщі, конвент домініканців востаннє повторив урочистості коронації. В першій чверті XX століття пам'ятна колона ще існувала. Вона зберігалася у майже незмінному вигляді, попри обдертий вигляд (оббитий місцями до червоної цегли тиньк і відсутність ікон у нішах) утримувала свої рококові форми відносно непогано і була єдиною пам'яткою цього стилю у Львові. Саме тому львівські консерватори пам'яток намагалися зберегти її.
Регулярні поховання на Городоцькому цвинтарі тривали до 1 вересня 1875 року. На день офіційного закриття цвинтаря там ще було 300 надгробків. За оголошенням від 18 вересня 1876 року, маґістрат зібрав власників цих гробівців і звернувся з проханням перенести їх на інші львівські цвинтарі коштом міста в термін до 1 вересня 1880 року.
17 травня 1908 року президент Львова Станіслав Цюхцінський повторно подав урядовий список решти гробівців Городоцького цвинтаря для того, щоб протягом року родини померлих перенесли гробівці своїх предків на інші цвинтарі. В іншому випадку місто знімало зі себе відповідальність за подальше їх існування. Рідні померлих іґнорували цю постанову маґістрату, тоді на засіданні міської ради 27 травня 1908 року ухвалено рішення про видання опису цвинтаря. Його виконав Францішек Яворський у статті «Городоцький цвинтар» (1908). Відповідно до опису, на цвинтарі було близько 70 надгробків, на той час також зберігалася книга реєстрації поховань з кінця XVIII — початку XIX століть.
На початку XX століття була пропозиція перетворити територію Городоцького цвинтаря на публічний парк і, таким чином, зберегти колону й уцілілі рештки давніх надгробків. Ця ідея не була би профанацією для колишнього цвинтаря, бо публічний парк слугував би тоді благословенням для живих, виразом пієтизму для запущених могил. Незадовго до початку першої світової війни був створений проект перебудови збережених решток цвинтаря (зокрема, вцілілої колони) на невеликий відпочинковий парк для мешканців цієї околиці Львова.
У 1920-х роках існував проєкт перенесення та встановлення пам'ятної колони біля палацу архієпископа під Високим Замком. Але консерватори пам'яток із «Ґрона консерваторів Східної Галичини» відхилили цю пропозицію магістрату, бо, на їхню думку, пам'ятку не можна було переносити з одного місця на інше, тому вона протягом довгих років слугувала символом колишнього Городоцького цвинтаря.
1908 року у східній частині Городоцького цвинтаря, біля вулиці Кентшинського, 30 і 32 за проектом архітектора Юзефа Пйонтковського постав будинок польського фізкультурно-гімнастичного товариства «Сокіл II» (нині обома будинками користується дорожній фізкультурно-спортивний клуб «Локомотив»). Водночас від західного боку цвинтаря почав розбудову, займаючи його колишню територію, заклад Антонія та Вікторії Білінських для невиліковно хворих.
Після першої світової війни територію Городоцького цвинтаря почали поступово забудовувати сучасними будівлями.
Оскільки територія колишнього цвинтаря знаходилася у безпосередній близькості до залізниці, то повстала необхідність у будівництві будинку профспілки залізничників. У 1928 році, для забезпечення процесу спорудження по вулиці Кентшинського (нинішня вул. Федьковича, 54/56) будинку профспілки залізничників (саме так називався нинішній Будинок науки та техніки Львівської залізниці) було обрано Комітет із будівництва. Остаточний проєкт споруди було погоджено у 1932 році, але будівельні роботи розпочалися значно раніше — у 1929 році. У 1932 році, на конкурсній основі, підряд на будівництво виборола львівська будівельна фірма «Генрик Заремба і Спілка». Архітектурне опрацювання проєкту здійснив відомий варшавський архітектор Ромуальд Міллер, технічне опрацювання — інженер-будівельник Єжі Нехай. У березні 1938 року роботи зі спорудження будинку були завершені.
Сквер перед головним фасадом будинку профспілки залізничників постав на фрагменті Городоцького цвинтаря, остаточно ліквідованого після Другої світової війни. Зі скверу по закінченню другої світової війни, безслідно зникла пам'ятна колона на честь коронації Чудотворної ікони Божої Матері, проте у 1945 році у сквері з'явився пам'ятник Йосипу Сталіну (демонтований у 1961 році), пізніше пам'ятник В. І. Леніну (демонтований у 1990 році). Вільною від забудови залишилася лише територія цього скверу та і частина площі Берестейської унії, що біля Привокзального ринку.

## Поховання
У 1880 році з Городоцького цвинтаря урочисто перепоховано і з великими почестями перенесено в гробівець Львівської капітули на Личаківському цвинтарі труни українських греко-католицьких митрополитів — Григорія Яхимовича та Спиридона Литвиновича. Могили їхнього попередника Митрополита Галицького та Архієпископа Львівського, єпископа Кам'янецького, предстоятеля Української Греко-Католицької Церкви Антона Ангеловича, не зважаючи на докладні пошуки останків, не було знайдено на території Городоцького цвинтаря. З історичних джерел відомо, що на Городоцькому цвинтарі греко-католицькі митрополити були поховані посередині цвинтаря, а їх могили прикрашав необароковий пам'ятник, завершений короною і зіркою.
Окрім трьох митрополитів і цілого ряду крилошан церкви святого Юра, на Городоцькому цвинтарі були поховані також ректор греко-католицької духовної семінарії Андрій Дуткевич та віце-ректор цієї семінарії Фердинанд Кордасевич. З духовних осіб на Городоцькому цвинтарі були поховані також ксьондз костелу святої Анни Турський і парох з міста Кросно у південно-східній Польщі Юзеф Бєльський.
На Городоцькому цвинтарі були могили сестер з монастиря Святого Серця. Серед них були монахині, які померли далеко від своїх батьківщин, зокрема, на цвинтарі, були поховані німкені: Клара Фреда, Вільгельміна Граділлек, Луїза Ґрубер, Луїза Турк; французки: Леона Летрідарт, Евеліна Безірс, Марія Понцет та англійка Дженні Ґеорґес. Але їх поховання так і залишилися незнайденими.
Незважаючи на те, що львівські шляхтичі хоронили своїх померлих здебільшого в каплицях або гробівцях на територіях своїх родових маєтків, на Городоцькому цвинтарі були також деякі поховання представників цієї верстви. Тут, зокрема, були поховані: Валентин Чацький, Фелікс Пеґловський, Цецилія з Фредрів Яблоновська (сестра Александра Фредра), Текля з Шептицьких Кунашевська, Зофія з Яблоновських Фредро (бабця митрополита Андрея Шептицького), Северина з Фредрів Скшинська, Кароль та Антоній Дідушицькі, Кароль Яблоновський та інші. Майже всі вони згодом були перенесені на інші місця поховань, деякі навіть за межі Львова. Зокрема, Цецилія з Фредрів Яблоновська була перепохована у крипті під старим костелом у місті Кросьценко (нині належить до Кросненського повіту Підкарпатського воєводства у Польщі).
Найстарші приватні пам'ятники Городоцького цвинтаря, датовані (1792—1799) роками, належали цехмайстру мильного цеху Францішку Герману, фіскальному ад'юнкту Антонію Крістеллі та касиру міської економії Василієві Мацєвичу.
На початку XIX століття на цвинтарі ховали переважно німецьких чиновників, а тому він тоді мав вигляд провінційного німецького цвинтаря, на якому у 1830—1840-х роках часто зустрічалися характерні для перехідного періоду від класицизму до романтизму надгробки у стилі бідермаєру. Польські надгробки зустрічалися у той час рідко.
На цвинтарі розташовувалися могили відомих львівських родин: Кріммерів (1843—1873), Броєрів (1817—1819), Ундерків, Волінських, Дістлів та інших, пізніше перенесені на Личаківський цвинтар. До цікавих пам'яток належали надгробки Матвія Квізали, Маріанни Шванн, Фелікса Петринського, Петера Даре та Клари Ґаттін, бровара Йоганна Прохаски, родини Шафстендера, австрійського барона, таємного радника і президента львівського крайового суду Ґеорґа Екснера, Райнера Йозефа фон Клепсе, польського патріота, борця за відродження Польщі Євгенія Улатовського, Йоганна Нікітша, Томаша Ґлінського, Вітольда Малаховського та багатьох інших.
До особливо цінних скульптурних надгробків належали надгробки професора медицини Львівського університету Яна Махана та його доньки Юзефи Махан. Після ліквідації Городоцького цвинтаря вони опинилися на двох різних львівських цвинтарях. Надгробок Юзефи Махан (†1815) перевезли на Янівський цвинтар (на розі поля 31, біля могили архиєпископа Більчевського). Це фігура плакальниці, створена Антоном Шімзером у 1816—1820 роках у стилі ампір. Нагробок Йоганна (Яна) Махана — на алеї між полями 67 та 68 Личаківського цвинтаря. Це також скульптура плакальниці, яка в жалобі обіймає урну, прикрашену вінком і вільно задраповану (її авторами вважають Гартмана Вітвера й Антона Шімзера). Обидва пам'ятники зберігаються в доброму стані.
Неподалік від поховання Яна Махана на Городоцькому цвинтарі був похований професор перший ректор Львівського університету, німець Йозеф Маус. Він був похований поруч з могилами своєї дружини Марії та дочок Йоанни та Алоїзи. Тлінні останки представників родини Мауса, крім Алоїзи, були перенесені на Личаківський цвинтар, де перепоховані в каплиці його зятя, графа Петра Бруніцького.
У 1874 році на цвинтарі зведено останній кам'яний надгробок, під яким були поховані останки відомої співачки німецького театру Клари Ґраф, а її чоловік, капітан з 51 піхотного полку Фердинанд Ґраф, згідно його волі, був похований біля коханої дружини. Отож, Ґраф був останнім із похованих на Городоцькому цвинтарі.
На цвинтарі також зустрічалися зразки найдавніших для Львова цвинтарних скульптурних форм — фігур «плачок» (жалібниць), датованих кінцем XVIII — початком XIX століття.
Жіночі фігури представляли біль, жаль або смуток і нагадували класицистичні твори Антона та Йоганна Шімзерів з Личаківського цвинтаря. Надгробок Яна Дістля, виконаний скульптором Павлом Ойтелє, являв собою генія смерті та жіночу постать під хрестом; надгробок Йоганна Нікітша був прикрашений постаттю засмученої жінки з дитям на руках при постаменті з урною. Надгробний пам'ятник Юзефи Махан, дочки професора медицини Яна Махана, прикрашала статуя жінки на колінах, поставлена на високому постаменті. Скульптура вирізнялася з-поміж інших на цвинтарі. Торс її був похилений, голова піднесена, руки затиснені і опущені до колін. Вираз обличчя жінки був шляхетний і натуральний, статуя уособлювала біль, а дві інші фігури, поміщені на надгробній плиті, символізували жаль і смуток та доповнювали фігурну композицію пам'ятника. Усі фігури були одягнені у стародавні шати. Оригінальна жіноча постать була поміщена на постаменті надгробка Томаша Ґлінського. Вона обіймала урну, а в руках тримала вінок з квітів. Подібні фігури плакальниць прикрашали також надгробки Райнера фон Клепсе, Евгеніуша Улатовського та Йоганна Нікітша.

title: Городоцький цвинтар (Львів)

wikitext:
{{Цвинтар
|назва      = Городоцький цвинтар
|зображення = Городоцький цвинтар.jpg
|підпис     = Городоцький цвинтар на плані м. Львова 1931 року
|країна     = {{POL}}
|місто      = [[Львів]]
|відкрито   = друга половина [[XVII століття]]
|координати = {{coord|49|50|02.74|N|23|59|57.10|E|type:landmark_region:UA|display=inline,title}}
|стан       = не зберігся
|площа      =
|поховань   = 300
|сайт       =
|адреса     =
|карта розташування = Україна Львів
}}
'''Городо́цький цви́нтар''' ({{lang-pl|Cmentarz Gródecki}}) — колишній [[цвинтар]] у [[Львів|Львові]], назва походить від [[вулиця Городоцька|Городоцької дороги]], яка прямувала зі Львова до виїзду з міста у напрямку містечка [[Городок (Львівська область)|Городок-Ягеллонський]]. Заснований у другій половині [[XVII століття]] на південно-західній околиці, на полях [[Білогорща|Білогорщі]]; функціонував до [[1 вересня]] [[1875]] року<ref>''Jaworski F.'' Cmentarz Gródecki we Lwowie… — S. 7.</ref><ref>[https://web.archive.org/web/20210420092558/https://www.lwow.home.pl/lycz.html Cmentarze starego Lwowa] // ''Medyński A.'' Ilustrowany przewodnik po cmentarzu Łyczakowskim. — cz. 1. {{ref-pl}}</ref>.

На початку [[XX століття]] Городоцький цвинтар мав видовжену форму та займав територію, яка обмежувалася вулицями Білінських, [[Вулиця Городоцька|Городоцькою]] (навпроти [[Приміський вокзал (Львів)|приміського залізничного вокзалу]], за будинками № 163—169 по вул. Городоцькій), [[Вулиця Федьковича (Львів)|Кентшинського]], а головна цвинтарна брама містилася неподалік перетину вулиць [[Вулиця Шептицьких (Львів)|Шептицьких]], частина [[Площа Кропивницького|площі Більчевського]] та [[Вулиця Бандери (Львів)|Адама Сапєги]].

== Історія ==
[[11 грудня]] [[1783]] року Надвірна канцелярія [[Габсбурґи|Габсбургів]] у [[Відень|Відні]] видала декрет, згідно з яким [[маґістрат]]и всіх [[Коронна земля|провінцій]] [[Габсбурзька монархія|імперії]] мали ліквідувати всі цвинтарі при храмах і протягом 4 тижнів виділити за межами міст спеціальні ділянки для облаштування на них місць для поховань (цвинтарів). Це стосувалося й [[Галичина|Галичини]], а тому [[22 січня]] [[1784]] року цей декрет опублікувало [[Галицьке намісництво]] у [[Львів|Львові]]. Але спершу це не мало ефекту, бо й після закінчення терміну, вказаного в декреті, галичани продовжували ховати померлих навколо храмів. Тому процес улаштування заміських цвинтарів тривав ще декілька років<ref>''Jaworski F.'' Cmentarz Gródecki we Lwowie… — S. 17-18.</ref>.
[[Файл:Cm.Gr Kolumna Koronacja.jpg|right|thumb|250px|Пам'ятна колона на честь коронації Чудотворної ікони Божої Матері]]
Наприкінці [[XVIII століття]] почали зносити оборонні укріплення Львова, внаслідок чого територія міста стрімко збільшилася, бо середмістя злилося з [[передмістя]]ми. Через це площа міста досягла 31,9 км². Збільшення території спричинило зростання чисельності населення міста, водночас через постійні спалахи епідемій смертність серед населення зросла. Все це призвело до нестачі місць для поховань навколо храмів. Згодом місто поділили на 5 дільниць, одна з яких (II, або Краківська) отримала право ховати померлих на Городоцькому цвинтарі.

Городоцький цвинтар вперше згадується у [[1682]] році<ref name="Ciesielski">''Ciesielski W.'' Pomnikowe rysy z cmentarzy lwowskich… — S. 15.</ref> як місце зборів війська польського короля [[Ян III Собеський|Яна III Собеського]], готового йти на [[Віденська битва|допомогу обложеному турками гарнізону Відня]] у [[1683]] році. Спеціально для цього на південно-західній околиці Львова, у Білогорських полях, було виділено земельну ділянку площею 5300 м² (0,53 га), де королівські війська отаборилися та формувалися у підрозділи для подальшого походу на Відень.

Згодом тут до останніх днів [[Річ Посполита|першої Речі Посполитої]] відбувалися військові паради Рицарського кола<ref>''Jaworski F.'' Cmentarz Gródecki we Lwowie… — S. 10.</ref>. Також тут ховали загиблих солдатів, бо бракувало місця на цвинтарі біля [[Церква святої Анни (Львів)|костелу Святої Анни]]. Саме на цьому місці (на білогорських полях), де були поховані польські вояки, й почав формуватися Городоцький цвинтар. Зокрема, тут почали ховати незаможних городян. На захід від [[Площа Святого Юра|площі Святого Юра]] до цвинтаря прямувала так звана «Цвинтарна дорога», яка після проведення адміністративно-територіальної реформи й упорядкування довкілля Львова, отримала назву «вулиця Цвинтарна».

[[1 липня]] [[1751]] року на полях [[Білогорща|Білогорщі]] львівські отці-[[Орден Домініканців|домініканці]], через брак місця у своєму костелі, який тоді відновлювали, інсценізували пишну коронацію Чудотворної ікони Божої Матері<ref>''Jaworski F.'' Cmentarz Gródecki we Lwowie… — S. 11.</ref>. Згодом, на місці урочистої події домінікани вирішили поставити пам'ятну колону і [[29 травня]] [[1756]] року звернулися за дозволом до львівського маґістрату<ref>''Rachwał S.'' Cmentarz Gródecki… — S. 4.</ref>.

Пам'ятну колону на честь коронації Чудотворної ікони Божої Матері було зведено домініканцями в дуже стислі терміни. В основі колони був чотиригранний кам'яний постамент, висотою 12 метрів, шириною — 2,52 метри з трьома сходинками. На ньому стояла триярусна піраміда з нішами у формі таблиць, в яких були образи святих: Матері Божої, [[Йосип Назаретський|святого Йосипа]], святого Алоїза, [[Лука (євангеліст)|святого Луки Євангеліста]], святого Якова, [[Вікентій Сарагоський|святого Вінцента]] та [[Домінік де Гусман|святого Домініка]]. Під ними містились родинні герби [[Потоцькі|Потоцьких]] та [[Мнішеки|Мнішеків]]. Колону вінчала бляшана позолочена корона, а з неї виблискувала на всі боки шестипроменева золотиста зірка<ref>''Ciesielski W.'' Pomnikowe rysy z cmentarzy lwowskich… — S. 76.</ref>. На колоні був пам'ятний напис, який свідчив, що вона встановлена переважно коштом меценатки, фундаторки декількох костелів, [[Людвіка Потоцька|Людвіки]] з [[Мнішеки|Мнішеків]] [[Потоцькі|Потоцької]], дружини краківського [[каштелян]]а і [[Великий гетьман коронний|гетьмана коронного]] [[Юзеф Потоцький (гетьман)|Юзефа Потоцького]]<ref>''Jaworski F.'' Cmentarz Gródecki we Lwowie… — S. 16.</ref>. Ще один напис на мармуровій таблиці свідчив про те, що у [[1837]] році її відновив львівський міщанин Станіслав Бернацький. При відновленні колони допущено ряд брутальних помилок. Зокрема, на фронтальному боці колони було написано, що коронація Матері Божої відбулася у [[1753]] році, а з протилежного зазначено, що колону поставлено у [[1750]] році.

У [[1751]] році, після коронації образу Матері Божої, довкола цієї пам'ятної колони почав розростатися Городоцький цвинтар.

У [[1851]] році, в соту річницю встановлення колони Матері Божої на полях Білогорщі, [[Конвент (значення)|конвент]] домініканців востаннє повторив урочистості коронації. В першій чверті XX століття пам'ятна колона ще існувала. Вона зберігалася у майже незмінному вигляді, попри обдертий вигляд (оббитий місцями до червоної цегли тиньк і відсутність ікон у нішах) утримувала свої [[рококо]]ві форми відносно непогано і була єдиною пам'яткою цього стилю у Львові<ref>''[[Януш Богдан|Janusz B.]]'' Zniszczone cmentarze Lwowskie / B. Janusz // Wiadomości konserwatorskie. — Lwów, 1925. — № 5—6. — S. 150—151. {{ref-pl}}</ref>. Саме тому львівські консерватори пам'яток намагалися зберегти її.

Регулярні поховання на Городоцькому цвинтарі тривали до [[1 вересня]] [[1875]] року<ref name="Ciesielski"/>. На день офіційного закриття цвинтаря там ще було 300 надгробків<ref>''Jaworski F.'' Cmentarz Gródecki we Lwowie… — S. 9.</ref>. За оголошенням від [[18 вересня]] [[1876]] року, маґістрат зібрав власників цих гробівців і звернувся з проханням перенести їх на інші львівські цвинтарі коштом міста в термін до [[1 вересня]] [[1880]] року<ref>''Rachwał S.'' Cmentarz Gródecki… — S. 2.</ref>.

[[17 травня]] [[1908]] року [[Міські голови Львова|президент Львова]] [[Станіслав Цюхцінський]] повторно подав урядовий список решти гробівців Городоцького цвинтаря для того, щоб протягом року родини померлих перенесли гробівці своїх предків на інші цвинтарі. В іншому випадку місто знімало зі себе відповідальність за подальше їх існування. Рідні померлих іґнорували цю постанову маґістрату, тоді на засіданні міської ради [[27 травня]] 1908 року ухвалено рішення про видання опису цвинтаря. Його виконав [[Яворський Францішек|Францішек Яворський]] у статті «Городоцький цвинтар» (1908). Відповідно до опису, на цвинтарі було близько 70 надгробків, на той час також зберігалася книга реєстрації поховань з кінця XVIII — початку XIX століть<ref>''Jaworski F.'' Cmentarz Gródecki we Lwowie… — S. 20.</ref>.

На початку [[XX століття]] була пропозиція перетворити територію Городоцького цвинтаря на публічний парк і, таким чином, зберегти колону й уцілілі рештки давніх надгробків<ref>''Janusz B.'' Zniszczone cmentarze Lwowskie / B. Janusz // Wiadomości konserwatorskie. — Lwów, 1925. — № 5 — 6. — S. 152.</ref>. Ця ідея не була би [[Профанація|профанацією]] для колишнього цвинтаря, бо публічний парк слугував би тоді благословенням для живих, виразом [[пієтизм]]у для запущених могил. Незадовго до початку [[Перша світова війна|першої світової війни]] був створений проект перебудови збережених решток цвинтаря (зокрема, вцілілої колони) на невеликий відпочинковий парк для мешканців цієї околиці Львова<ref>''Orłowicz M.'' Ilustrowany przewodnik po Lwowie ze 102 ilustracjami i planem miasta… — S. 154.</ref>.

У [[1920-ті|1920-х]] роках існував проєкт перенесення та встановлення пам'ятної колони біля палацу архієпископа під [[Високий Замок (парк)|Високим Замком]]. Але консерватори пам'яток із «[[Гроно консерваторів Східної Галичини|Ґрона консерваторів Східної Галичини]]» відхилили цю пропозицію магістрату, бо, на їхню думку, пам'ятку не можна було переносити з одного місця на інше, тому вона протягом довгих років слугувала символом колишнього Городоцького цвинтаря.

1908 року у східній частині Городоцького цвинтаря, біля [[Вулиця Федьковича (Львів)|вулиці Кентшинського]], 30 і 32 за проектом архітектора [[Юзеф Пйонтковський|Юзефа Пйонтковського]] постав будинок польського фізкультурно-гімнастичного товариства «Сокіл II» (нині обома будинками користується дорожній фізкультурно-спортивний клуб «Локомотив»). Водночас від західного боку цвинтаря почав розбудову, займаючи його колишню територію, заклад Антонія та Вікторії Білінських для невиліковно хворих.

Після першої світової війни територію Городоцького цвинтаря почали поступово забудовувати сучасними будівлями.

Оскільки територія колишнього цвинтаря знаходилася у безпосередній близькості до залізниці, то повстала необхідність у будівництві [[Палац залізничників (Львів)|будинку профспілки залізничників]]. У [[1928]] році, для забезпечення процесу спорудження по вулиці Кентшинського (нинішня [[Вулиця Федьковича (Львів)|вул. Федьковича]], 54/56) будинку профспілки залізничників<ref>{{cite web|url = https://uma.lvivcenter.org/uk/photos/649|назва = Проєкт «Міський медіаархів»: палац культури залізничників|автор = |дата = |вебсайт = lvivcenter.org|видавець = [[Центр міської історії Центрально-Східної Європи]]|url-архіву = https://web.archive.org/web/20210125212655/https://uma.lvivcenter.org/uk/photos/649|дата-архіву = 25 січня 2021|статус-url = live|дата-доступу = 28 вересня 2020}}</ref> (саме так називався нинішній Будинок науки та техніки Львівської залізниці) було обрано Комітет із будівництва. Остаточний проєкт споруди було погоджено у [[1932]] році, але будівельні роботи розпочалися значно раніше — у [[1929]] році. У [[1932]] році, на конкурсній основі, підряд на будівництво виборола львівська будівельна фірма «Генрик Заремба і Спілка». Архітектурне опрацювання проєкту здійснив відомий варшавський архітектор [[Ромуальд Міллер]], технічне опрацювання — інженер-будівельник [[Єжі Нехай]]. У березні [[1938]] року роботи зі спорудження будинку були завершені<ref>{{cite web|url = http://railway.lviv.ua/fileadmin/gazeta/2009/N20/2009-20-01.pdf|назва = Будинок, у якому живе творчість|автор = |дата = 5 січня 2012|вебсайт = railway.lviv.ua|видавець = [[Львівська залізниця]]|url-архіву = https://web.archive.org/web/20120105060544/http://railway.lviv.ua/fileadmin/gazeta/2009/N20/2009-20-01.pdf|дата-архіву = 5 січня 2012|статус-url = dead|дата-доступу = 17 липня 2016}}</ref>.

Сквер перед головним фасадом будинку профспілки залізничників постав на фрагменті Городоцького цвинтаря, остаточно ліквідованого після [[Друга світова війна|Другої світової війни]]. Зі скверу по закінченню другої світової війни, безслідно зникла пам'ятна колона на честь коронації Чудотворної ікони Божої Матері, проте у [[1945]] році у сквері з'явився пам'ятник [[Сталін Йосип Віссаріонович|Йосипу Сталіну]] (демонтований у [[1961]] році), пізніше пам'ятник [[Ленін Володимир Ілліч|В. І. Леніну]] (демонтований у [[1990]] році)<ref>''Мельник I., Масик Р.'' Пам'ятники та меморіальні таблиці міста Львова… — С. 280—281.</ref>. Вільною від забудови залишилася лише територія цього скверу та і частина [[Площа Берестейської унії (Львів)|площі Берестейської унії]], що біля [[Привокзальний ринок (Львів)|Привокзального ринку]].

== Поховання ==
[[Файл:Cm.Gr Nadgrobek Oechsnera.jpg|right|thumb|250px|Гробівець таємного радника та президента Львівського Крайового суду Георга Екснера]]
У [[1880]] році з Городоцького цвинтаря урочисто перепоховано і з великими почестями перенесено в гробівець Львівської капітули на [[Личаківський цвинтар|Личаківському цвинтарі]] труни українських греко-католицьких митрополитів — [[Григорій (Яхимович)|Григорія Яхимовича]] та [[Спиридон (Литвинович)|Спиридона Литвиновича]]. Могили їхнього попередника Митрополита Галицького та Архієпископа Львівського, єпископа Кам'янецького, предстоятеля Української Греко-Католицької Церкви [[Антін (Ангелович)|Антона Ангеловича]], не зважаючи на докладні пошуки останків, не було знайдено на території Городоцького цвинтаря<ref>''Крип'якевич І.'' Історичні проходи по Львові… — С. 131.</ref>. З історичних джерел відомо, що на Городоцькому цвинтарі греко-католицькі митрополити були поховані посередині цвинтаря, а їх могили прикрашав необароковий пам'ятник, завершений короною і зіркою<ref name="IPLPWK">Ilustrowany przewodnik po Lwowie i powszechnej wystawie krajowej… — S. 152.</ref>.

Окрім трьох митрополитів і цілого ряду крилошан [[Собор святого Юра|церкви святого Юра]], на Городоцькому цвинтарі були поховані також ректор [[Львівська духовна семінарія Святого Духа|греко-католицької духовної семінарії]] Андрій Дуткевич та віце-ректор цієї семінарії Фердинанд Кордасевич<ref>''Jaworski F.'' Cmentarz Gródecki we Lwowie… — S. 33.</ref>. З духовних осіб на Городоцькому цвинтарі були поховані також ксьондз костелу святої Анни Турський і парох з міста [[Коросно (Польща)|Кросно]] у південно-східній Польщі Юзеф Бєльський.

На Городоцькому цвинтарі були могили сестер з [[Монастир Святого Серця (Львів)|монастиря Святого Серця]]. Серед них були монахині, які померли далеко від своїх батьківщин, зокрема, на цвинтарі, були поховані німкені: Клара Фреда, Вільгельміна Граділлек, Луїза Ґрубер, Луїза Турк; французки: Леона Летрідарт, Евеліна Безірс, Марія Понцет та англійка Дженні Ґеорґес. Але їх поховання так і залишилися незнайденими.
[[Файл:Cm.Gr Nadgrobek Schaffstadter.jpg|right|thumb|250px|Гробівець родини Шафштадтерів]]
Незважаючи на те, що львівські шляхтичі хоронили своїх померлих здебільшого в каплицях або гробівцях на територіях своїх родових маєтків, на Городоцькому цвинтарі були також деякі поховання представників цієї верстви. Тут, зокрема, були поховані: Валентин Чацький, Фелікс Пеґловський, Цецилія з Фредрів Яблоновська (сестра [[Александер Фредро|Александра Фредра]]), Текля з Шептицьких Кунашевська, Зофія з Яблоновських Фредро (бабця митрополита [[Андрей (Шептицький)|Андрея Шептицького]]), Северина з Фредрів Скшинська, Кароль та Антоній Дідушицькі, Кароль Яблоновський та інші<ref>''Jaworski F.'' Cmentarz Gródecki we Lwowie… — S. 34.</ref>. Майже всі вони згодом були перенесені на інші місця поховань, деякі навіть за межі Львова. Зокрема, Цецилія з Фредрів Яблоновська була перепохована у крипті під старим костелом у місті Кросьценко<ref>{{SgKP|IV|703|Krościenko}}</ref> (нині належить до [[Кросненський повіт (Підкарпатське воєводство)|Кросненського повіту]] [[Підкарпатське воєводство|Підкарпатського воєводства]] у [[Польща|Польщі]]).

Найстарші приватні пам'ятники Городоцького цвинтаря, датовані (1792—1799) роками, належали цехмайстру мильного цеху Францішку Герману, фіскальному ад'юнкту Антонію Крістеллі та касиру міської економії Василієві Мацєвичу<ref>''Jaworski F.'' Cmentarz Gródecki we Lwowie… — S. 76.</ref>.

На початку [[XIX століття]] на цвинтарі ховали переважно німецьких чиновників, а тому він тоді мав вигляд провінційного німецького цвинтаря, на якому у [[1830]]—[[1840]]-х роках часто зустрічалися характерні для перехідного періоду від класицизму до романтизму надгробки у стилі [[бідермаєр]]у. Польські надгробки зустрічалися у той час рідко.

На цвинтарі розташовувалися могили відомих львівських родин: Кріммерів ([[1843]]—[[1873]]), Броєрів ([[1817]]—[[1819]]), Ундерків, Волінських, Дістлів та інших, пізніше перенесені на [[Личаківський цвинтар]]. До цікавих пам'яток належали надгробки Матвія Квізали, Маріанни Шванн, Фелікса Петринського, Петера Даре та Клари Ґаттін, бровара Йоганна Прохаски, родини Шафстендера, австрійського барона, таємного радника і президента львівського крайового суду Ґеорґа Екснера, Райнера Йозефа фон Клепсе, польського патріота, борця за відродження Польщі Євгенія Улатовського, Йоганна Нікітша, Томаша Ґлінського, Вітольда Малаховського та багатьох інших<ref>''Jaworski F.'' Cmentarz Gródecki we Lwowie… — S. 21—26, 29.</ref>.

До особливо цінних скульптурних надгробків належали надгробки професора медицини Львівського університету [[Ян Махан|Яна Махана]] та його доньки Юзефи Махан. Після ліквідації Городоцького цвинтаря вони опинилися на двох різних львівських цвинтарях. Надгробок Юзефи Махан (†1815) перевезли на [[Янівський цвинтар]] (на розі поля 31, біля могили архиєпископа Більчевського). Це фігура плакальниці, створена Антоном Шімзером у [[1816]]—[[1820]] роках у стилі [[ампір]]. Нагробок Йоганна (Яна) Махана — на алеї між полями 67 та 68 [[Личаківський цвинтар|Личаківського цвинтаря]]. Це також скульптура плакальниці, яка в жалобі обіймає урну, прикрашену вінком і вільно задраповану (її авторами вважають [[Гартман Вітвер|Гартмана Вітвера]] й [[Антон Шімзер|Антона Шімзера]]). Обидва пам'ятники зберігаються в доброму стані<ref>{{cite web|url = https://zbruc.eu/node/32816|назва = Антон Шімзер на кам'яницях і цвинтарях Львова|автор = [[Мельник Ігор Володимирович|Мельник І.]], [[Загайська Роксоляна Йосипівна|Загайська Р.]]|дата = 16 лютого 2015|вебсайт = zbruc.eu|видавець = [[Збруч (газета)|Zbruč]]|url-архіву = https://web.archive.org/web/20220208082357/https://zbruc.eu/node/32816|дата-архіву = 8 лютого 2022|статус-url = live|дата-доступу = 8 лютого 2022}}</ref>.
[[Файл:Cm.Gr Nadgrobek Nikisch.jpg|right|thumb|250px|Гробівець Йоганна Нікітша]]
Неподалік від поховання Яна Махана на Городоцькому цвинтарі був похований професор перший ректор [[Львівський університет|Львівського університету]], німець [[Йозеф Маус]]. Він був похований поруч з могилами своєї дружини Марії та дочок Йоанни та Алоїзи<ref>''Jaworski F.'' Cmentarz Gródecki we Lwowie… — S. 38.</ref>. Тлінні останки представників родини Мауса, крім Алоїзи, були перенесені на Личаківський цвинтар, де перепоховані в каплиці його зятя, графа Петра [[Бруніцькі|Бруніцького]].

У [[1874]] році на цвинтарі зведено останній кам'яний надгробок, під яким були поховані останки відомої співачки німецького театру Клари Ґраф<ref>''Jaworski F.'' Cmentarz Gródecki we Lwowie… — S. 39.</ref>, а її чоловік, капітан з 51 піхотного полку Фердинанд Ґраф, згідно його волі, був похований біля коханої дружини. Отож, Ґраф був останнім із похованих на Городоцькому цвинтарі.

На цвинтарі також зустрічалися зразки найдавніших для Львова цвинтарних скульптурних форм — фігур «плачок» (жалібниць), датованих кінцем XVIII — початком XIX століття.

Жіночі фігури представляли біль, жаль або смуток і нагадували класицистичні твори Антона та Йоганна Шімзерів з Личаківського цвинтаря. Надгробок Яна Дістля, виконаний скульптором [[Ойтелє Павло|Павлом Ойтелє]], являв собою генія смерті та жіночу постать під хрестом; надгробок Йоганна Нікітша був прикрашений постаттю засмученої жінки з дитям на руках при постаменті з урною<ref name="IPLPWK"/>. Надгробний пам'ятник Юзефи Махан, дочки професора медицини Яна Махана, прикрашала статуя жінки на колінах, поставлена на високому постаменті<ref>''Ciesielski W.'' Pomnikowe rysy z cmentarzy lwowskich… — S. 54.</ref>. Скульптура вирізнялася з-поміж інших на цвинтарі. Торс її був похилений, голова піднесена, руки затиснені і опущені до колін. Вираз обличчя жінки був шляхетний і натуральний, статуя уособлювала біль, а дві інші фігури, поміщені на надгробній плиті, символізували жаль і смуток та доповнювали фігурну композицію пам'ятника. Усі фігури були одягнені у стародавні шати. Оригінальна жіноча постать була поміщена на постаменті надгробка Томаша Ґлінського. Вона обіймала урну, а в руках тримала вінок з квітів. Подібні фігури плакальниць прикрашали також надгробки Райнера фон Клепсе, Евгеніуша Улатовського та Йоганна Нікітша.

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Джерела ==
* [https://web.archive.org/web/20120105060544/http://railway.lviv.ua/fileadmin/gazeta/2009/N20/2009-20-01.pdf Будинок, у якому живе творчість] // Львівський залізничник. — № 20 (7824). — 22 травня. — 2009. — С. 1, 6—8.
* {{книга|автор = [[Крип'якевич Іван Петрович|Крип'якевич І.]]|частина = |заголовок = Історичні проходи по Львові|оригінал = |посилання = https://chtyvo.org.ua/authors/Krypiakevych_Ivan/Istorychni_prokhody_po_Lvovi/|відповідальний = авт. передм. [[Ісаєвич Ярослав Дмитрович|Я. Д. Ісаєвич]]; упоряд., текстолог. опрац. і примітки [[Якимович Богдан Зіновійович|Б. З. Якимовича]]; Упоряд. іл. матеріалу [[Крип'якевич Роман Іванович|Р. І. Крип'якевича]]; Худож. В. М. Павлик|видання = |місце = Львів|видавництво = [[Каменяр (видавництво)|Каменяр]]|рік = 1991|том = |сторінки = |сторінок = 167|серія = |isbn = 5-7745-0316-Х|тираж = 30 000}}
* ''Ciesielski W.'' Pomnikowe rysy z cmentarzy lwowskich. — Lwów: nakładem Edwarda Kreutza, 1890. — 97 s. {{ref-pl}}
* ''[[Францішек Яворський|Jaworski F.]]'' [https://polona.pl/item/cmentarz-grodecki-we-lwowie,NzI1Mzc0ODY/8/#info:metadata Cmentarz Gródecki we Lwowie] / Franciszek Jaworski. — Lwów: nakl. T-wa miłośników przeszłości Lwowa, 1908. — 62 s. {{ref-pl}}
* [https://www.sbc.org.pl/dlibra/publication/54/edition/51/content Ilustrowany przewodnik po Lwowie i powszechnej wystawie krajowej] / Herzmanek Leon, Merunowicz Teofil, Czołowski Aleksander, Kowalczuk Michał. — Lwów: wyd. przez Towarzytstwo dla rozwoju i upiększenia miasta, 1894. — 200 s. {{ref-pl}}
* ''[[Мечислав Орлович|Orłowicz M.]]'' [https://swab.zlibcdn.com/dtoken/7148a7e8e31dbbecf5868332a5ec1102 Ilustrowany przewodnik po Lwowie ze 102 ilustracjami i planem miasta] // Zjednoczone zakłady kartograficzne i wydawnicze tow. naucz. szkół. średn. i wyż. s. a. — Lwów; Warszawa, 1925. — 273 s.: il. — (Wydanie drugie rozszerzone; Książnica-Atłas) {{ref-pl}}
* ''Rachwał S.'' Cmentarz Gródecki / Stanisław Rachwał // [[Kurjer Lwowski]]. — Lwów, 1916. — 22 września. — № 475. {{ref-pl}}

== Посилання ==
* ''Христина Харчук'' [https://shron1.chtyvo.org.ua/Kharchuk_Khrystyna/Horodotskyi_tsvyntar_u_Lvovi_osnovni_prychyny_vynyknennia_rozvytok_ta_zanepad.pdf Городоцький цвинтар у Львові: основні причини виникнення, розвиток та занепад (друга половина XVII — кінець ХІХ ст.)] // Народознавчі зошити. — 2013. — № 6 (114). — С. 1045—1051. — ISSN 1028-5091.
* ''Христина Харчук'' [https://web.archive.org/web/20150214201010/http://www.history.org.ua/JournALL/kraj/kraj_2013_3/16.pdf Формування Городоцького цвинтаря у Львові (друга половина XVII — кінець ХІХ ст.)] // Краєзнавство. — 2013. — № 3. — С. 97—103.
* {{cite web|url = http://www.cracovia-leopolis.pl/index.php?pokaz=slownik&id=103|назва = Lwów — Cmentarze|автор = |мова = pl|дата = |вебсайт = cracovia-leopolis.pl|видавець = Cracovia Leopolis|url-архіву = https://web.archive.org/web/20150214201615/http://www.cracovia-leopolis.pl/index.php?pokaz=slownik&id=103|дата-архіву = 14 лютого 2015|статус-url = live|дата-доступу = 11 червня 2022}}
{{Бібліоінформація}}
{{Цвинтарі Львова}}
[[Категорія:Засновані у Львові 1787]]
[[Категорія:Колишні цвинтарі Львова]]

title: Інформація про цвинтар

Інформація про цвинтар: Городоцький цвинтарГородоцький цвинтар (Львів)

Країна: Польща

Розташування: Львів

Відкрито: друга половина XVII століття

Стан: не зберігся


text:
# Кривка (Липецька область)
Кривка (рос. Кривка) — село в Усманському районі Липецької області Російської Федерації.
Населення становить 732  особи. Належить до муніципального утворення Кривська сільрада.

## Історія
З 13 червня 1934 до 1954 року у складі Воронезької області. Відтак входить до складу Липецької області.
Згідно із законом від 2 липня 2004 року №114-оз органом місцевого самоврядування є Кривська сільрада.

## Населення
| 1862 | 1998 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 |
| ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- | ---- |
| 1060 | ↘658 | ↗698 | ↗701 | ↘698 | ↗724 | ↗744 |
| 2015 | 2016 | 2017 | 2018 |      |      |      |
| ↗747 | ↘722 | ↘703 | ↗732 |      |      |      |

title: Кривка (Липецька область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[село]]
|тип_род         = села
|назва           = Кривка
|назва ін.       = Кривка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Липецька область]]
|район           = [[Усманський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Кривська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{збільшення}} 732
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Липецька область
}}
'''Кривка''' ({{lang-ru|Кривка}}) — [[село]] в [[Усманський район|Усманському районі]] [[Липецька область|Липецької області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 732  особи. Належить до муніципального утворення [[Кривська сільрада]].

== Історія ==

З [[13 червня]] [[1934]] до [[1954]] року у складі Воронезької області. Відтак входить до складу Липецької області.

Згідно із законом від [[2 липня]] [[2004]] року №114-оз органом місцевого самоврядування є Кривська сільрада<ref>[http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/act_municipal_education/printable.php?do4=document&id4=101d7879-7ca5-4490-843f-50d39a3a23a2 Закон Липецкой области от 02 июля 2004 года N 114-ОЗ «О наделении муниципальных образований в Липецкой области статусом городского округа, муниципального района, городского и сельского поселения»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151117155306/http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/act_municipal_education/printable.php?do4=document&id4=101d7879-7ca5-4490-843f-50d39a3a23a2 |date=17 листопада 2015 }} {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Кривка (Липецкая область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Усманський район}}
{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Села Липецької області]]

[[Категорія:Населені пункти Усманського району]]

title: село Кривка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Липецька область

Муніципальний район: Усманський район

Поселення: Кривська сільрада

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Кривка · Кривка


text:
# Рудничне (Челябінська область)
Рудничне (рос. Рудничное) — селище в Саткинському районі Челябінської області Російської Федерації.
Населення становить 0 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Бакальське міське поселення.

## Історія
Згідно із законом від 17 листопада 2004 року органом місцевого самоврядування є Бакальське міське поселення .

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 7    | ↘0   |

title: Рудничне (Челябінська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[селище]]
|тип_род         = селища
|назва           = Рудничне
|назва ін.       = Рудничное
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Челябінська область]]
|район           = [[Саткинський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Бакальське міське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 0 (2010){{RUS-CHE-census}}
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[UTC+5]], [[Літній час|літом]] [[UTC+6]]
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Челябінська область
}}
{{Otheruses|тип=НП|Рудничне (значення){{!}}Рудничне}}

'''Рудничне''' ({{lang-ru|Рудничное}}) — [[селище]] в [[Саткинський район|Саткинському районі]] [[Челябінська область|Челябінської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 0 осіб (2010){{RUS-CHE-census}}. Входить до складу муніципального утворення [[Бакальське міське поселення]].

== Історія ==

Згідно із законом від [[17 листопада]] [[2004]] року органом місцевого самоврядування є Бакальське міське поселення <ref>[http://docs.cntd.ru/document/802017964 Закон Челябинской области от 17 сентября 2004 года № 278-ЗО «О статусе и границах Уйского муниципального района и сельских поселений в его составе»] {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Рудничное (Челябинская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Саткинський район}}

{{Russia-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Селища Челябінської області]]

[[Категорія:Населені пункти Саткинського району]]

title: селище Рудничне

Суб'єкт Російської Федерації: Челябінська область

Муніципальний район: Саткинський район

Поселення: Бакальське міське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: UTC+5, літом UTC+6

Основні дані:
Мапа
· Рудничне · Рудничне