text:
# Головний убір дожа
Корно дукале (італ. Corno ducale, дослівно — герцогський ріг) — унікальний герцогський капелюх, був головним убором і символом Дожа Венеції (дожська корона). Він являв собою жорсткий рогоподібний капелюх, який виготовлявся з парчі з коштовним камінням або золотої тканини і одягався поверх камауро. Герцогський ріг був тонкою лляною шапочкою зі структурованим верхом ззаду, що нагадував фригійський ковпак, класичний символ свободи.
Кожного Поливаного понеділка дож очолював процесію від базиліки Святого Марка до монастиря Сан-Заккарія, де настоятелька (абатиса) дарувала йому новий камауро, виготовлений черницями.

## Витоки
Походження дизайну не визначене. Венеція зазнала значного впливу Сходу через торгівлю та культурний обмін. Цей церемоніальний головний убір має схожість з фригійською шапкою або білою короною Верхнього Єгипту (хеджет). Коли Венеція ще була частиною Східної Римської (Візантійської) імперії, високопоставлені візантійські солдати, дислоковані у Венеції, також носили головний убір, що нагадував рогатий фригійський ковпак. Перша письмова згадка про корно датується XII століттям, хоча не виключено, що дожі носили подібні капелюхи і до того.

## Геральдика
У геральдиці розрізняють капелюх дожа Венеційської республіки та капелюх дожа Генуезької республіки. З кінця XVIII століття ця емблема рангу та гідності лише зрідка зустрічалася в гербах венеційських знатних родин (Вендрамін, Сагредо, Джустініані).
Корно також використовувався як елемент на гербі венеційських дожів.
Завдяки спеціальному указу президента Італії, на гербі сучасного міста Венеції зображено корно. Він замінив муровану корону, яка присутня на гербах інших італійських міст.
- Герб Республіки.
- Сучасний герб Венеції.

## Вибори
Венеційські дожі призначалися довічно аристократією міста-держави. Капелюх вручався дожу в день його обрання. Його одягав на голову наймолодший член Великої Ради з такою промовою: Accipe coronam ducalem Ducatus Venetiarum («Прийми герцогську корону Венеційського дожа»). Відтоді дож носив цей рогатий капелюх за всіх обставин, в яких виражається гідність і сила Республіки, зокрема на Великдень і під час свята Вознесіння, для церемонії «Морського шлюбу».

## Історія
Завдяки своїй особливій формі, герцогський капелюх є дуже впізнаваним символом Сереніссіми. Ковпак зображений у незліченній кількості творів мистецтва.
У венеціанській мові герцогський ріг називається zoia, дослівно «коштовність». Заднє вістря у формі вигнутого рогу, що дало назву шапці, згадується в XIII столітті за часів правління Реньєро Дзено (бл. 1253—1268 рр.). У цьому описі головний убір виготовлений з оксамиту малинового кольору, по периметру якого розташоване золоте коло. Золотий хрест додав до нього дож Лоренцо Челсі (бл. 1361—1365). Ще одна трансформація зої відбувається у XV столітті, коли за дожа Ніколо Марчелло (бл. 1473—1474 рр.) її виготовляють із золота.
Корно дукале зникло з вжитку разом з інститутом дожа у 1797 році, після захоплення Венеції Наполеоном Бонапартом і зречення останнього дожа Людовіко Маніна від престолу.

title: Головний убір дожа

wikitext:
{{універсальна картка}}

'''Корно дукале''' ({{lang-it|Corno ducale}}, дослівно — ''герцогський ріг'') — унікальний герцогський капелюх, був головним убором і символом [[дож|Дожа Венеції]] (дожська корона). Він являв собою жорсткий рогоподібний капелюх, який виготовлявся з парчі з коштовним камінням або золотої тканини і одягався поверх [[камауро]]. Герцогський ріг був тонкою лляною шапочкою зі структурованим верхом ззаду, що нагадував [[фригійський ковпак]], класичний символ свободи.

Кожного [[Поливаний понеділок|Поливаного понеділка]] дож очолював [[процесія|процесію]] від [[Базиліка Святого Марка|базиліки Святого Марка]] до [[Церква Сан-Дзаккарія|монастиря Сан-Заккарія]], де [[абатиса|настоятелька (абатиса)]] дарувала йому новий камауро, виготовлений черницями.

== Витоки ==
Походження дизайну не визначене. Венеція зазнала значного впливу [[Схід (макрорегіон)|Сходу]] через торгівлю та культурний обмін. Цей церемоніальний головний убір має схожість з фригійською шапкою або [[Хеджет|білою короною Верхнього Єгипту (хеджет)]]<ref>{{Cite book|last=Sharpe|first=Samuel|title=Egyptian Mythology and Egyptian Christianity, with their modern influence on the opinions of modern Christendom|publisher=J.R. Smith|year=1863|isbn=9781497873087|location=London|pages=xi}}</ref>. Коли Венеція ще була частиною [[Візантійська імперія|Східної Римської (Візантійської) імперії]], високопоставлені візантійські солдати, дислоковані у Венеції, також носили головний убір, що нагадував рогатий [[фригійський ковпак]]<ref>{{Cite book|last=Pazzi|first=Piero|title=Il Corno ducale; o sia, Contributi alla conoscenza della corona ducale di Venezia volgarmente chiamata Corno|publisher=Istituto di Vigilanza Compiano|year=1996|location=Treviso|language=Italian|trans-title=On the ducal horn, emblem and insignia of the Doge of Venice}}</ref>. Перша письмова згадка про корно датується XII століттям, хоча не виключено, що дожі носили подібні капелюхи і до того.

== Геральдика ==

У геральдиці розрізняють капелюх дожа Венеційської республіки та капелюх дожа [[Генуезька республіка|Генуезької республіки]]. З кінця XVIII століття ця емблема рангу та гідності лише зрідка зустрічалася в гербах венеційських знатних родин (Вендрамін, Сагредо, Джустініані)<ref>{{Cite journal|title=Heraldik|url=http://dx.doi.org/10.1163/9789004337862__com_080535|access-date=2021-07-12|website=Lexikon des gesamten Buchwesens Online|doi=10.1163/9789004337862__com_080535 }}</ref><ref>{{Cite book|last=Gritzner|first=Maximilian|title=Großes und allgemeines Wappenbuch|year=2012|isbn=978-3-95507-686-3|location=Bremen|pages=184}}</ref><ref>{{Cite book|last=Oswald|first=Gert|title=Lexikon der Heraldik|publisher=Bibliographisches Institut, Mannheim|year=1984|isbn=3-411-02149-7|location=Mannheim|pages=100}}</ref>.

Корно також використовувався як елемент на гербі венеційських дожів.

Завдяки спеціальному указу [[Президент Італії|президента Італії]], на гербі сучасного міста [[Венеція|Венеції]] зображено корно. Він замінив [[Мурована корона|муровану корону]], яка присутня на гербах інших італійських міст.
<gallery mode="nolines">
File:Coat of Arms of the Republic of Venice.svg|Герб [[Венеційська республіка|Республіки]].
File:CoA Città di Venezia.png|Сучасний герб [[Венеція|Венеції]].
</gallery>

== Вибори ==

Венеційські дожі призначалися довічно аристократією [[Місто-держава|міста-держави]]. Капелюх вручався дожу в день його обрання. Його одягав на голову наймолодший член [[Велика рада Венеції|Великої Ради]] з такою промовою: Accipe coronam ducalem Ducatus Venetiarum («Прийми герцогську корону Венеційського дожа»). Відтоді дож носив цей рогатий капелюх за всіх обставин, в яких виражається гідність і сила Республіки, зокрема на [[Великдень]] і під час [[Вознесіння Господнє (свято)|свята Вознесіння]], для церемонії «Морського шлюбу».

== Історія ==

Завдяки своїй особливій формі, герцогський капелюх є дуже впізнаваним символом Сереніссіми. Ковпак зображений у незліченній кількості творів мистецтва.

У венеціанській мові герцогський ріг називається ''zoia'', дослівно «коштовність». Заднє вістря у формі вигнутого рогу, що дало назву шапці, згадується в XIII столітті за часів правління [[Реньєро Дзено]] (бл. 1253—1268 рр.). У цьому описі головний убір виготовлений з оксамиту малинового кольору, по периметру якого розташоване золоте коло. Золотий хрест додав до нього дож [[Лоренцо Челсі]] (бл. 1361—1365). Ще одна трансформація зої відбувається у XV столітті, коли за дожа [[Ніколо Марчелло]] (бл. 1473—1474 рр.) її виготовляють із золота<ref>{{Cite book|last=Laugier|first=Marc-Antoine|title=Histoire de la république de Venise|publisher=N.B. Duchesne|year=1758|location=Paris|pages=21}}</ref>.

Корно дукале зникло з вжитку разом з інститутом дожа у 1797 році, після захоплення Венеції [[наполеон|Наполеоном Бонапартом]] і зречення останнього дожа [[Людовіко Манін]]а від престолу.

== Галерея ==
<gallery perrow="5">
BartolomeoGradonicoGoldCoin.jpg
Grand Procession of the Doge of Venice.png
(Venice) Doge Giovanni Mocenigo by Gentile Bellini - Correr Museum.jpg
File:Francesco Donato, Doge of Venice.jpg
File:Frari (Venice) - Chapter Room - Doge Marino Morosini by Palma il Giovane.jpg
File:120 Lodovico Manin.jpg
File:Giovanni Bellini, portrait of Doge Leonardo Loredan.jpg
File:Portrait of Doge Leonardo Loredan, by Vittore Carpaccio.jpg
File:Choir of Santi Giovanni e Paolo (Venice) - Statue of doge Leonardo Loredan.jpg
File:Ritratto del Doge Andrea Gritti - Tiziano 059.jpg
</gallery>

== Див. також ==

* [[Список венеційських дожів]]
* [[Дож]]
* [[Дож Генуї]]
* [[Дож Венеції]]
* [[Венеційська республіка]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Венеційська республіка}}

[[Категорія:Венеційська республіка]]
[[Категорія:Генуезька республіка]]
[[Категорія:Титули]]
[[Категорія:Глави держав]]
[[Категорія:Амальфійське герцогство]]

Країна: Венеційська республіка


text:
# Оскар (24-та церемонія вручення)
24-та церемонія вручення нагород премії «Оскар» Академії кінематографічних мистецтв і наук за досягнення в галузі кінематографа за 1951 рік  відбулася 20 березня 1952 року в Лос-Анджелесі, штат Каліфорнія, США.

## Переможці та номінанти
Переможці вказуються першими, виділяються жирним шрифтом та відмічені знаком «★».
| Найкращий фільм                                                                                | Найкраща режисерська робота                                                                                |
| -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------ |
| - «Американець у Парижі» — Артур Фрід Metro-Goldwyn-Mayer - «Камо грядеши» — Сем Цимбаліст Metro-Goldwyn-Mayer - «Трамвай „Бажання“» — Чарльз К. Фельдман Warner Bros. - «Місце під сонцем» — Джордж Стівенс Paramount Pictures - «Рішення до світанку» — Анатоль Літвак, Френк Маккарті 20th Century Studios                                                                                | - Джордж Стівенс – «Місце під сонцем» ★ - Вільям Вайлер – «Детективна історія» - Вінсент Міннеллі – «Американець у Парижі» - Джон Г'юстон – «Африканська королева» - Еліа Казан – «Трамвай „Бажання“»                                                                                |
| Найкраща чоловіча роль                                                                                | Найкраща жіноча роль                                                                                |
| - Гамфрі Боґарт – «Африканська королева» за рольЧарлі Олната ★ - Артур Кеннеді – «Яскрава перемога» за роль Ларрі Невінса - Марлон Брандо – «Трамвай „Бажання“» за роль Стенлі Ковальскі - Монтгомері Кліфт – «Місце під сонцем» за роль Джорджа Істмана - Фредрік Марч – «Смерть комівояжера» за роль Віллі Ломана                                                                                | - Вів'єн Лі – «Трамвай „Бажання“» за роль Бланш Дюбуа ★ - Джейн Вайман – «Блакитна вуаль» за роль ЛуЛу Мейсон - Кетрін Гепберн – «Африканська королева» за роль Роуз Сейєр - Шеллі Вінтерс – «Місце під сонцем» за роль Аліси Тріпп - Елеонор Паркер – «Детективна історія» за роль Мері Маклеод                                                                                |
| Найкраща чоловіча роль другого плану                                                                                | Найкраща жіноча роль другого плану                                                                                |
| - Карл Молден – «Трамвай „Бажання“» за роль Гарольда Мітчела (Мітч) ★ - Гіг Янг – «Приходь, наповни чашку» за роль Бойда Коупленда - Пітер Устінов – «Камо грядеши» за роль Нерона - Кевін Маккарті – «Смерть комівояжера» за роль Біффа Ломана - Лео Генн – «Камо грядеши» за роль Петронія Арбітра                                                                                | - Кім Гантер – «Трамвай „Бажання“» за роль Стелли Ковальські ★ - Джоан Блонделл – «Блакитна вуаль» за роль Енні Роулінз - Лі Грант – «Детективна історія» за роль магазинного злодія - Телма Ріттер – «Шлюбний сезон» за роль Елен Макналті - Мілдред Даннок – «Смерть комівояжера» за роль Лінди Ломан                                                                                |
| Найкращий оригінальний сценарій                                                                                | Найкращий адаптований сценарій                                                                                |
| - «Американець у Парижі» – Алан Джей Лернер ★ - «Туз в рукаві» – Біллі Вайлдер, Лессер Самуїлс, Волтер Ньюман - «Давид і Вірсавія» – Філіп Данн - «Йти ва-банк!» – Роберт Пірош - «Колодязь» – Кларенс Грін, Рассел Раус                                                                                | - «Місце під сонцем» – Майкл Вілсон, Гаррі Браун за романом «Американська трагедія» Теодора Драйзера ★ - «Карусель» – Жак Натансон, Макс Офюльс за п'єсою «Рейген» Артура Шніцлера - «Трамвай „Бажання“» – Теннессі Вільямс за однойменною п'єсою Теннессі Вільямса - «Африканська королева» – Джеймс Ейджі, Джон Г'юстон за однойменним романом Форестера - «Детективна історія» – Філіп Йордан, Роберт Вайлер за однойменною п'єсою Сідні Кінгслі                                                                                |
| Найкраще літературне першоджерело                                                                                | Найкращий анімаційний короткометражний фільм                                                                                |
| - «Сім днів до полудня» – Пол Ден, Джеймс Бернард ★ - «Водолази» – Оскар Мілард - «Ось і наречений» – Роберт Ріскін, Ліам О'Брайен - «Тереза» – Альфред Хейс, Стюарт Стерн - «Тореадор і леді» – Бадд Боеттічер, Рей Назарро                                                                                | - «Два мишоходи» – Фред Квімбі ★ - «Овечий лев Ламберт» – Волт Дісней - «Rooty Toot Toot» – Стівен Босустоу                                                                                |
| Найкращий документальний повнометражний фільм                                                                                | Найкращий документальний короткометражний фільм                                                                                |
| - «Кон-Тікі» – Олле Нордемар ★ - «Я був комуністом у ФБР» – Браян Фой                                                                                | - «Бенджі» – Фред Циннеманн та Paramount Pictures ★ - «Бачуче око» – Ґордон Голлінґшед - «Той, хто повернувся» – Оуен Крамп                                                                                |
| Найкращий ігровий короткометражний фільм, однокатушечний                                                                                | Найкращий ігровий короткометражний фільм, двокатушечний                                                                                |
| - «Світ дітей» – Роберт Янгсон ★ - «Їзда рейками» – Джек Ітон - «Історія часу» – Роджер Г. Леффінгвелл                                                                                | - «Півакра природи» – Волт Дісней ★ - «Бальзак» – Les Films du Compas - «Небезпека під морем» – Том Мід                                                                                |
| Найкраще озвучування драматичного або комедійного фільму                                                                                | Найкраще озвучування музичної картини                                                                                |
| - «Місце під сонцем» – Франц Ваксман ★ - «Камо грядеши» – Міклош Рожа - «Смерть комівояжера» – Алекс Норт - «Трамвай „Бажання“» – Алекс Норт - «Давид і Вірсавія» – Альфред Ньюман                                                                                | - «Американець у Парижі» – Джонні Грін, Сол Чаплін ★ - «Аліса в Країні Чудес» – Олівер Уоллес - «Великий Карузо» – Адлер Герман Бертольдович, Джонні Грін - «Театр на плаву» – Адольф Дойч, Конрад Селінджер - «На Рив'єрі» – Альфред Ньюман                                                                                |
| Найкраща пісня до фільму                                                                                | Найкращий звук                                                                                |
| - «In the Cool, Cool, Cool of the Evening» — «Ось і наречений» – музика: Хогі Кармайкл; слова: Джонні Мерсер ★ - «A Kiss to Build a Dream On» — «Стріп» – музика та слова: Берт Кальмар (посмертна номінація), Гаррі Рубі, Оскар Хаммерштейн II - «Wonder Why» — «Багаті, молоді та красиві» – музика: Микола Бродський; слова: Семмі Кан - «„Never“» — "Золота дівчина – музика: Лайонел Ньюман; слова: Еліот Деніел - «„Too Late Now“» — Королівське весілля – музика: Бертон Лейн; слова: Алан Джей Лернер                    | - «Великий Карузо» – Дуглас Ширер ★ - «Два квитки на Бродвей» – Джон О. Олберг - «Трамвай „Бажання“» – Натан Левінсон - «Яскрава перемога – Леслі І. Кері - »Я хочу тебе – Гордон Е. Сойєр                                                                                |
| Найкраща робота художника-постановника, чорно-біла                                                                                | Найкраща робота художника-постановника, колір                                                                                |
| - «Трамвай „Бажання“» – артдиректор: Річард Дей; художник-декоратор: Джордж Джеймс Хопкінс ★ - «Занадто молода, щоб цілуватися» – артдиректор: Седрік Гіббонс, Пол Гросс; художник-декоратор: Едвін Б. Вілліс, Джек Д. Мур - «Карусель» – артдиректор та художник-декоратор: D'Eaubonne - «Будинок на Телеграфній горі» – артдиректор: Лайл Р. Вілер, Джон ДеКур; художник-декоратор: Томас Літтл, Пол С. Фокс - «Чотирнадцять годин» – артдиректор: Лайл Р. Вілер, Ліланд Фуллер; художник-декоратор: Томас Літтл, Фред Дж. Род | - «Американець у Парижі» – артдиректор: Седрік Гіббонс, Е. Престон Еймс; художник-декоратор: Едвін Б. Вілліс, Ф. Кеог Глісон ★ - «Казки Гофмана» – артдиректор та художник-декоратор: Хейн Хекрот - «Камо грядеши» – артдиректор: Вільям А. Хорнінг, Седрік Гіббонс, Едвард Карфаньо; художник-декоратор: Х'ю Хант - «Давид і Вірсавія» – артдиректор: Лайл Р. Вілер, Джордж Девіс; художник-декоратор: Томас Літтл, Пол С. Фокс - «На Рив'єрі» – артдиректор: Лайл Р. Вілер, Ліланд Фуллер; художник-декоратор: Томас Літтл, Вальтер М. Скотт; музичні налаштування: Джозеф С. Райт |
| Найкраща операторська робота, чорно-біла                                                                                | Найкраща операторська робота, колір                                                                                |
| - «Місце під сонцем» – Вільям С. Меллор ★ - «Незнайомці в потягу» – Роберт Беркс - «Смерть комівояжера» – Франц Планер - «Трамвай „Бажання“» – Гаррі Стредлінг - «Водолази» – Норберт Бродайн                                                                                | - «Американець у Парижі» – Альфред Гілкс; балет: Джон Олтон ★ - Театр на плаву – Чарльз Рошер - «Камо грядеши» – Роберт Сертіс, Вільям В. Скалл - «Коли світи зіштовхнуться» – Джон Франсіс Сайтс, В. Говард Грін - «Давид і Вірсавія » – Леон Шамрой                                                                                |
| Найкращий дизайн костюмів, чорно-білий                                                                                | Найкращий дизайн костюмів, колір                                                                                |
| - «Місце під сонцем» – Едіт Хед ★ - «Трамвай „Бажання“» – Люсінда Баллард - «Добра леді» – Волтер Планкетт, Джайл Стіл (посмертна номінація) - «Модель і шлюбний брокер» – Чарльз Лемер, Рені - «Мудларк» – Едвард Стівенсон, Маргарет Фурс                                                                                | - «Американець у Парижі» – Оррі-Келлі, Уолтер Планкетт, Ірен Шарафф ★ - «Великий Карузо» – Хелен Роуз, Джайл Стіл (посмертна номінація) - «Казки Гофмана» – Хейн Хекрот - «Камо грядеши» – Гершель Маккой - «Давид і Вірсавія» – Чарльз Лемер, Едвард Стівенсон                                                                                |
| Найкращий монтаж                                                                                |                                                                                |
| - «Місце під сонцем» – Вільям Хорнбек ★ - «Американець у Парижі» – Адрієн Фазан - «Камо грядеши» – Ральф Е. Вінтерс - «Колодязь» – Честер Шеффер - «Рішення до світанку» – Дороті Спенсер                                                                                |                                                                                |

## Спеціальні нагороди
| Почесний «Оскар» «за його універсальність як актора, співака, режисера та танцюриста, а також за його блискучі досягнення в мистецтві хореографії на кіно» для фільму «Американець у Парижі» |  | Джин Келлі американський танцюрист, актор, співак, режисер, кінопродюсер та хореограф |
| Почесний «Оскар» «за найкращі спецефекти»                                                                                |  | Коли світи зіштовхнуться американський фільм режисера Рудольфа Мате                   |
| Премія «Оскар» за найкращий фільм іноземною мовою                                                                                |  | « Рашьомон» японський фільм режисера Куросави Акіри                                   |
| Нагорода імені Ірвінга Тальберга                                                                                |  | Артур Фрід американський продюсер та поет-пісняр                                      |

wikiname: ukwiki

title: Оскар (24-та церемонія вручення)

in_language: uk

wikitext:
{{Премія Оскар
| номер               = 24
| плакат              =
| опис                =
| дата                = [[20 березня]] [[1952 у кіно|1952]]
|місце проведення = {{нп|Театр RKO Pantages||en|Pantages Theatre (Hollywood)}}, [[Голлівуд]], [[Лос-Анджелес]], [[Каліфорнія]], [[Сполучені Штати Америки|США]]
| ведучий             =
| продюсери           =
| режисер             =
| найкращий фільм     =
| найбільше нагород   =
| найбільше номінацій =
|- Valign = "top"
| телеканал           =
| тривалість          =
}}

'''24-та церемонія вручення нагород премії «[[Оскар (кінопремія)|Оскар]]»''' [[Академія кінематографічних мистецтв і наук|Академії кінематографічних мистецтв і наук]] за досягнення в галузі кінематографа за 1951 рік  відбулася 20 березня 1952 року в Лос-Анджелесі, штат Каліфорнія, США.

== Переможці та номінанти ==
Переможці вказуються першими, виділяються '''жирним шрифтом''' та відмічені знаком «★»<ref>{{cite web|url=http://www.oscars.org/oscars/ceremonies/1952 |title=The 24th Academy Awards (1952) Nominees and Winners |publisher=[[Academy of Motion Picture Arts and Sciences]]|access-date=2025-05-27 |archive-url=https://web.archive.org/web/20110706093825/http://www.oscars.org/awards/academyawards/legacy/ceremony/24th-winners.html |archive-date=2011-07-06|language=анг.}}</ref>.

{| class=wikitable
|-
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращий фільм|Найкращий фільм]]
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращу режисерську роботу|Найкраща режисерська робота]]
|-
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«[[Американець у Парижі]]» — ''{{нп|Артур Фрід||en|Arthur Freed}} [[Metro-Goldwyn-Mayer]]
** ''«[[Камо грядеши (фільм, 1951)|Камо грядеши]]» — ''{{нп|Сем Цимбаліст||en|Sam Zimbalist}} [[Metro-Goldwyn-Mayer]]
** ''«[[Трамвай «Бажання» (фільм, 1951)|Трамвай „Бажання“]]» — ''{{нп|Чарльз К. Фельдман||en|Charles K. Feldman}} [[Warner Bros.]]
** ''«[[Місце під сонцем (фільм, 1951)|Місце під сонцем]]» — ''[[Джордж Стівенс]] [[Paramount Pictures]]
** ''«{{нп|Рішення до світанку||en|Decision Before Dawn}}» — ''[[Анатоль Літвак]], {{нп|Френк Маккарті||en|Frank McCarthy (producer)}} [[20th Century Studios]]
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''[[Джордж Стівенс]] – ''«[[Місце під сонцем (фільм, 1951)|Місце під сонцем]]»''''' ★
** [[Вільям Вайлер]] – ''«{{нп|Детективна історія (фільм, 1951)|Детективна історія|en|Detective Story (1951 film)}}»''
** [[Вінсент Міннеллі]] – ''«[[Американець у Парижі]]»''
** [[Джон Г'юстон]] – ''«{{нп|Африканська королева (фільм)|Африканська королева|en|The African Queen (film)}}»''
** [[Еліа Казан]] – ''«[[Трамвай «Бажання» (фільм, 1951)|Трамвай „Бажання“]]»''
|-
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращу чоловічу роль|Найкраща чоловіча роль]]
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращу жіночу роль|Найкраща жіноча роль]]
|-
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''[[Гамфрі Боґарт]] – ''«{{нп|Африканська королева (фільм)|Африканська королева|en|The African Queen (film)}}»'' за рольЧарлі Олната''' ★
** [[Артур Кеннеді]] – ''«{{нп|Яскрава перемога||en|Bright Victory}}»'' за роль Ларрі Невінса
** [[Марлон Брандо]] – ''«[[Трамвай «Бажання» (фільм, 1951)|Трамвай „Бажання“]]»'' за роль {{нп|Стенлі Ковальскі||en|Stanley Kowalski}}
** [[Монтгомері Кліфт]] – ''«[[Місце під сонцем (фільм, 1951)|Місце під сонцем]]»'' за роль Джорджа Істмана
** [[Фредрік Марч]] – ''«[[Смерть комівояжера (фільм, 1951)|Смерть комівояжера]]»'' за роль {{нп|Віллі Ломан|Віллі Ломана|en|Willy Loman}}
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''[[Вів'єн Лі]] – ''«[[Трамвай «Бажання» (фільм, 1951)|Трамвай „Бажання“]]»'' за роль {{нп|Бланш Дюбуа||en|Blanche DuBois}}''' ★
** [[Джейн Вайман]] – ''«{{нп|Блакитна вуаль||en|The Blue Veil (1951 film)}}»'' за роль ЛуЛу Мейсон
** [[Кетрін Гепберн]] – ''«{{нп|Африканська королева (фільм)|Африканська королева|en|The African Queen (film)}}»'' за роль Роуз Сейєр
** [[Шеллі Вінтерс]] – ''«[[Місце під сонцем (фільм, 1951)|Місце під сонцем]]»'' за роль Аліси Тріпп
** [[Елеонор Паркер]] – ''«{{нп|Детективна історія (фільм, 1951)|Детективна історія|en|Detective Story (1951 film)}}»'' за роль Мері Маклеод
|-
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращу чоловічу роль другого плану|Найкраща чоловіча роль другого плану]]
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращу жіночу роль другого плану|Найкраща жіноча роль другого плану]]
|-
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''[[Карл Молден]] – ''«[[Трамвай «Бажання» (фільм, 1951)|Трамвай „Бажання“]]»'' за роль Гарольда Мітчела (Мітч)''' ★
** [[Гіг Янг]] – ''«{{нп|Приходь, наповни чашку||en|Come Fill the Cup}}»'' за роль Бойда Коупленда
** [[Пітер Устінов]] – ''«[[Камо грядеши (фільм, 1951)|Камо грядеши]]»'' за роль [[Нерон]]а
** {{нп|Кевін Маккарті (актор)|Кевін Маккарті|en|Kevin McCarthy (actor)}} – ''«[[Смерть комівояжера (фільм, 1951)|Смерть комівояжера]]»'' за роль Біффа Ломана
** {{нп|Лео Генн||en|Leo Genn}} – ''«[[Камо грядеши (фільм, 1951)|Камо грядеши]]»'' за роль [[Петроній Арбітр|Петронія Арбітра]]
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''[[Кім Гантер]] – ''«[[Трамвай «Бажання» (фільм, 1951)|Трамвай „Бажання“]]»'' за роль {{нп|Стелла Ковальські|Стелли Ковальські|en|Stella Kowalski}}''' ★
** [[Джоан Блонделл]] – ''«{{нп|Блакитна вуаль||en|The Blue Veil (1951 film)}}»'' за роль Енні Роулінз
** [[Лі Грант]] – ''«{{нп|Детективна історія (фільм, 1951)|Детективна історія|en|Detective Story (1951 film)}}»'' за роль магазинного злодія
** [[Телма Ріттер]] – ''«[[Шлюбний сезон (фільм, 1951)|Шлюбний сезон]]»'' за роль Елен Макналті
** {{нп|Мілдред Даннок||en|Mildred Dunnock}} – ''«[[Смерть комівояжера (фільм, 1951)|Смерть комівояжера]]»'' за роль Лінди Ломан
|-
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращий оригінальний сценарій|Найкращий оригінальний сценарій]]
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращий адаптований сценарій|Найкращий адаптований сценарій]]
|-
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«[[Американець у Парижі]]»'' – [[Алан Джей Лернер]]''' ★
** ''«[[Туз в рукаві]]»'' – [[Біллі Вайлдер]], {{нп|Лессер Самуїлс||en|Lesser Samuels}}, {{нп|Волтер Ньюман||en|Walter Newman (screenwriter)}}
** ''«{{нп|Давид і Вірсавія (фільм)|Давид і Вірсавія|en|David and Bathsheba (film)}}»'' – {{нп|Філіп Данн||en|Philip Dunne (writer)}}
** ''«{{нп|Йти ва-банк! (фільм, 1951)|Йти ва-банк!|en|Go for Broke! (1951 film)}}»'' – {{нп|Роберт Пірош||en|Robert Pirosh}}
** ''«{{нп|Колодязь (фільм, 1951)|Колодязь|en|The Well (1951 film)}}»'' – {{нп|Кларенс Грін||en|Clarence Greene}}, {{нп|Рассел Раус||en|Russell Rouse}}
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«[[Місце під сонцем (фільм, 1951)|Місце під сонцем]]»'' – [[Майкл Вілсон]], {{нп|Гаррі Браун||en|Harry Brown (writer)}} за романом ''«[[Американська трагедія]]»'' [[Теодор Драйзер|Теодора Драйзера]]''' ★
** ''«[[Карусель (фільм, 1950)|Карусель]]»'' – {{нп|Жак Натансон||en|Jacques Natanson}}, [[Макс Офюльс]] за п'єсою ''«{{нп|Рейген (п'єса)|Рейген|en|Reigen (play)}}»'' [[Артур Шніцлер|Артура Шніцлера]]
** ''«[[Трамвай «Бажання» (фільм, 1951)|Трамвай „Бажання“]]»'' – [[Теннессі Вільямс]] за [[Трамвай «Бажання» (п'єса)|однойменною п'єсою]] [[Теннессі Вільямс]]а
** ''«{{нп|Африканська королева (фільм)|Африканська королева|en|The African Queen (film)}}»'' – {{нп|Джеймс Ейджі||en|James Agee}}, [[Джон Г'юстон]] за ''{{нп|Африканська королева (роман)|однойменним романом|en|The African Queen (novel)}}'' [[Сесіл Скотт Форестер|Форестера]]
** ''«{{нп|Детективна історія (фільм 1951 року)|Детективна історія|en|Detective Story (1951 film)}}»'' – {{нп|Філіп Йордан||en|Philip Yordan}}, {{нп|Роберт Вайлер||en|Robert Wyler}} за {{нп|Детективна історія (п'єса)|однойменною п'єсою|en|Detective Story (play)}} {{нп|Сідні Кінгслі||en|Sidney Kingsley}}
|-
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкраще літературне першоджерело|Найкраще літературне першоджерело]]
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращий анімаційний короткометражний фільм|Найкращий анімаційний короткометражний фільм]]
|-
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«{{нп|Сім днів до полудня||en|Seven Days to Noon}}»'' – {{нп|Пол Ден||en|Paul Dehn}}, {{нп|Джеймс Бернард||en|James Bernard (composer)}}''' ★
** ''«{{нп|Водолази||en|The Frogmen}}»'' – {{нп|Оскар Мілард||en|Oscar Millard}}
** ''«{{нп|Ось і наречений (фільм,1951)|Ось і наречений|en|Here Comes the Groom (1951 film)}}»'' – [[Роберт Ріскін]], {{нп|Ліам О'Брайен||en|Liam O'Brien (screenwriter)}}
** ''«{{нп|Тереза (фільм, 1951)|Тереза|en|Teresa (1951 film)}}»'' – {{нп|Альфред Хейс||en|Alfred Hayes (writer)}}, {{нп|Стюарт Стерн||en|Stewart Stern}}
** ''«{{нп|Тореадор і леді||en|Bullfighter and the Lady}}»'' – {{нп|Бадд Боеттічер||en|Budd Boetticher}}, {{нп|Рей Назарро||en|Ray Nazarro}}
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«{{нп|Два мишоходи||en|The Two Mouseketeers}}»''''' – '''[[Фред Квімбі]]''' ★
** ''«{{нп|Овечий лев Ламберт||en|Lambert the Sheepish Lion}}»'' – [[Волт Дісней]]
** ''«{{нп|Rooty Toot Toot||en|Rooty Toot Toot}}»'' – {{нп|Стівен Босустоу||en|Stephen Bosustow}}
|-
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращий документальний повнометражний фільм|Найкращий документальний повнометражний фільм]]
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращий документальний короткометражний фільм|Найкращий документальний короткометражний фільм]]
|-
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«[[Кон-Тікі (фільм, 1950)|Кон-Тікі]]»''''' – '''{{нп|Олле Нордемар||en|Olle Nordemar}}''' ★
** ''«{{нп|Я був комуністом у ФБР||en|I Was a Communist for the FBI}}»'' – {{нп|Браян Фой||en|Bryan Foy}}
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«{{нп|Бенджі (фільм)|Бенджі|en|Benjy (film)}}»''''' – [[Фред Циннеманн]] та [[Paramount Pictures]] ★
** ''«{{нп|Бачуче око||en|The Seeing Eye (film)}}»'' – [[Ґордон Голлінґшед]]
** ''«{{нп|Той, хто повернувся||en|One Who Came Back}}»'' – Оуен Крамп
|-
! style="background:#EEDD82" | [[Премія «Оскар» за найкращий ігровий короткометражний фільм|Найкращий ігровий короткометражний фільм, однокатушечний]]
! style="background:#EEDD82" | [[Премія «Оскар» за найкращий ігровий короткометражний фільм|Найкращий ігровий короткометражний фільм, двокатушечний]]
|-
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«{{нп|Світ дітей||en|World of Kids}}»''''' – '''{{нп|Роберт Янгсон||en|Robert Youngson}}''' ★
** ''«Їзда рейками»'' – {{нп|Джек Ітон||en|Jack Eaton}}
** ''«Історія часу»'' – Роджер Г. Леффінгвелл
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«{{нп|Півакра природи||en|Nature's Half Acre}}»''' – '''[[Волт Дісней]]''' ★
** ''«{{нп|Бальзак (фільм)|Бальзак|de|Balzac (Kurzfilm)}}»'' – {{нп|Roger Leenhardt Films|Les Films du Compas|de|Roger Leenhardt Films}}
** ''«Небезпека під морем»'' – Том Мід
|-
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращу музику до фільму|Найкраще озвучування драматичного або комедійного фільму]]
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращу музику до фільму|Найкраще озвучування музичної картини]]
|-
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«[[Місце під сонцем (фільм, 1951)|Місце під сонцем]]»'' – {{нп|Франц Ваксман||en|Franz Waxman}}''' ★
** ''«[[Камо грядеши (фільм, 1951)|Камо грядеши]]»'' – [[Міклош Рожа]]
** ''«[[Смерть комівояжера (фільм, 1951)|Смерть комівояжера]]»'' – {{нп|Алекс Норт||en|Alex North}}
** ''«[[Трамвай «Бажання» (фільм, 1951)|Трамвай „Бажання“]]»'' – {{нп|Алекс Норт||en|Alex North}}
** ''«{{нп|Давид і Вірсавія (фільм)|Давид і Вірсавія|en|David and Bathsheba (film)}}»'' – {{нп|Альфред Ньюман||en|Alfred Newman (composer)}}
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«[[Американець у Парижі]]»'' – {{нп|Джонні Грін||en|Johnny Green}}, {{нп|Сол Чаплін||en|Saul Chaplin}}''' ★
** ''«[[Аліса в Країні Чудес (фільм, 1951)|Аліса в Країні Чудес]]»'' – {{нп|Олівер Уоллес||en|Oliver Wallace}}
** ''«[[Великий Карузо (фільм, 1951)|Великий Карузо]]»'' – [[Адлер Герман Бертольдович]], {{нп|Джонні Грін||en|Johnny Green}}
** ''«[[Театр на плаву (фільм)|Театр на плаву]]»'' – {{нп|Адольф Дойч||en|Adolph Deutsch}}, {{нп|Конрад Селінджер||en|Conrad Salinger}}
** ''«{{нп|На Рив'єрі||en|On the Riviera}}»'' – {{нп|Альфред Ньюман||en|Alfred Newman (composer)}}
|-
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращу пісню до фільму|Найкраща пісня до фільму]]
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращий звук|Найкращий звук]]
|-
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«{{нп|In the Cool, Cool, Cool of the Evening||en|In the Cool, Cool, Cool of the Evening}}'''''» — ''«{{нп|Ось і наречений (фільм,1951)|Ось і наречений|en|Here Comes the Groom (1951 film)}}»'' – музика: [[Хогі Кармайкл]]; слова: [[Джонні Мерсер]]''' ★
** ''«{{нп|A Kiss to Build a Dream On||en|A Kiss to Build a Dream On}}»'' — ''«{{нп|Стріп (фільм,1951)|Стріп|en|The Strip (1951 film)}}»'' – музика та слова: {{нп|Берт Кальмар||en|Bert Kalmar}} ({{нп|Список посмертних лауреатів та номінантів на премію Оскар|посмертна номінація|en|List of posthumous Academy Award winners and nominees}}), {{нп|Гаррі Рубі||en|Harry Ruby}}, {{нп|Оскар Хаммерштейн II||en|Oscar Hammerstein II}}
** ''«{{нп|Wonder Why||en|Wonder Why (song)}}»'' — ''«[[Багаті, молоді та красиві]]»'' – музика: {{нп|Микола Бродський (композитор)|Микола Бродський|en|Nicholas Brodszky}}; слова: [[Семмі Кан]]
** «„Never“» — ''"{{нп|Золота дівчина||en|Golden Girl (film)}}'' – музика: {{нп|Лайонел Ньюман||en|Lionel Newman}}; слова: {{нп|Еліот Деніел||en|Eliot Daniel}}
** «„Too Late Now“» — ''[[Королівське весілля (фільм)|Королівське весілля]]'' – музика: {{нп|Бертон Лейн||en|Burton Lane}}; слова: [[Алан Джей Лернер]]
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«[[Великий Карузо (фільм, 1951)|Великий Карузо]]»'' – [[Дуглас Ширер]]''' ★
** ''«[[Два квитки на Бродвей]]»'' – {{нп|Джон О. Олберг||en|John O. Aalberg}}
** ''«[[Трамвай «Бажання» (фільм, 1951)|Трамвай „Бажання“]]»'' – [[Натан Левінсон]]
** ''«{{нп|Яскрава перемога||en|Bright Victory}}'' – {{нп|Леслі І. Кері||en|Leslie I. Carey}}
** ''»{{нп|Я хочу тебе (фільм, 1951)|Я хочу тебе|en|I Want You (1951 film)}}'' – {{нп|Гордон Е. Сойєр||en|Gordon E. Sawyer}}
|-
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращу роботу художника-постановника|Найкраща робота художника-постановника, чорно-біла]]
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращу роботу художника-постановника|Найкраща робота художника-постановника, колір]]
|-
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«[[Трамвай «Бажання» (фільм, 1951)|Трамвай „Бажання“]]»'' – артдиректор: [[Річард Дей]]; художник-декоратор: {{нп|Джордж Джеймс Хопкінс||en|George James Hopkins}} ★
** ''«[[Занадто молода, щоб цілуватися]]»'' – артдиректор: [[Седрік Гіббонс]], {{нп|Пол Гросс||en|Paul Groesse}}; художник-декоратор: {{нп|Едвін Б. Вілліс||en|Edwin B. Willis}}, {{нп|Джек Д. Мур||en|Jack D. Moore}}
** ''«[[Карусель (фільм, 1950)|Карусель]]»'' – артдиректор та художник-декоратор: [[Jean d'Eaubonne|D'Eaubonne]]
** ''«{{нп|Будинок на Телеграфній горі||en|The House on Telegraph Hill}}»'' – артдиректор: {{нп|Лайл Р. Вілер||en|Lyle R. Wheeler}}, {{нп|Джон ДеКур||en|John DeCuir}}; художник-декоратор: {{нп|Томас Літтл||en|Thomas Little}}, {{нп|Пол С. Фокс||en|Paul S. Fox}}
** ''«{{нп|Чотирнадцять годин||en|Fourteen Hours}}»'' – артдиректор: {{нп|Лайл Р. Вілер||en|Lyle R. Wheeler}}, {{нп|Ліланд Фуллер||en|Leland Fuller}}; художник-декоратор: {{нп|Томас Літтл||en|Thomas Little}}, {{нп|Фред Дж. Род||en|Fred J. Rode}}
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«[[Американець у Парижі]]»'' – артдиректор: [[Седрік Гіббонс]], {{нп|Е. Престон Еймс||en|E. Preston Ames}}; художник-декоратор: {{нп|Едвін Б. Вілліс||en|Edwin B. Willis}}, {{нп|Ф. Кеог Глісон||en|F. Keogh Gleason}}''' ★
** ''«[[Казки Гофмана (фільм, 1951)|Казки Гофмана]]»'' – артдиректор та художник-декоратор: {{нп|Хейн Хекрот||en|Hein Heckroth}}
** ''«[[Камо грядеши (фільм, 1951)|Камо грядеши]]»'' – артдиректор: {{нп|Вільям А. Хорнінг||en|William A. Horning}}, [[Седрік Гіббонс]], {{нп|Едвард Карфаньо||en|Edward Carfagno}}; художник-декоратор: {{нп|Х'ю Хант||en|Hugh Hunt}}
** ''«{{нп|Давид і Вірсавія (фільм)|Давид і Вірсавія|en|David and Bathsheba (film)}}»'' – артдиректор: {{нп|Лайл Р. Вілер||en|Lyle R. Wheeler}}, {{нп|Джордж Девіс||en|George Davis (art director)}}; художник-декоратор: {{нп|Томас Літтл||en|Thomas Little}}, {{нп|Пол С. Фокс||en|Paul S. Fox}}
** ''«{{нп|На Рив'єрі||en|On the Riviera}}»'' – артдиректор: {{нп|Лайл Р. Вілер||en|Lyle R. Wheeler}}, {{нп|Ліланд Фуллер||en|Leland Fuller}}; художник-декоратор: {{нп|Томас Літтл||en|Thomas Little}}, {{нп|Вальтер М. Скотт||en|Walter M. Scott}}; музичні налаштування: {{нп|Джозеф С. Райт||en|Joseph C. Wright}}
|-
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращу операторську роботу|Найкраща операторська робота, чорно-біла]]
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращу операторську роботу|Найкраща операторська робота, колір]]
|-
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«[[Місце під сонцем (фільм, 1951)|Місце під сонцем]]»'' – {{нп|Вільям С. Меллор||en|William C. Mellor}}''' ★
** ''«[[Незнайомці в потягу]]»'' – {{нп|Роберт Беркс||en|Robert Burks}}
** ''«[[Смерть комівояжера (фільм, 1951)|Смерть комівояжера]]»'' – {{нп|Франц Планер||en|Franz Planer}}
** ''«[[Трамвай «Бажання» (фільм, 1951)|Трамвай „Бажання“]]»'' – {{нп|Гаррі Стредлінг||en|Harry Stradling}}
** ''«{{нп|Водолази||en|The Frogmen}}»'' – {{нп|Норберт Бродайн||en|Norbert Brodine}}
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«[[Американець у Парижі]]»'' – {{нп|Альфред Гілкс||en|Alfred Gilks}}; балет: {{нп|Джон Олтон||en|John Alton}}''' ★
** ''[[Театр на плаву (фільм)|Театр на плаву]]'' – [[Чарльз Рошер]]
** ''«[[Камо грядеши (фільм, 1951)|Камо грядеши]]»'' – {{нп|Роберт Сертіс||en|Robert Surtees (cinematographer)}}, {{нп|Вільям В. Скалл||en|William V. Skall}}
** ''«[[Коли світи зіштовхнуться (фільм, 1951)|Коли світи зіштовхнуться]]»'' – [[Джон Франсіс Сайтс]], {{нп|В. Говард Грін||en|W. Howard Greene}}
** ''«{{нп|Давид і Вірсавія (фільм)|Давид і Вірсавія |en|David and Bathsheba (film)}}»'' – [[Леон Шамрой]]
|-
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращий дизайн костюмів|Найкращий дизайн костюмів, чорно-білий]]
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращий дизайн костюмів|Найкращий дизайн костюмів, колір]]
|-
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«[[Місце під сонцем (фільм, 1951)|Місце під сонцем]]»'' – {{нп|Едіт Хед||en|Edith Head}}''' ★
** ''«[[Трамвай «Бажання» (фільм, 1951)|Трамвай „Бажання“]]»'' – {{нп|Люсінда Баллард||en|Lucinda Ballard}}
** ''«{{нп|Добра леді||en|Kind Lady (1951 film)}}»'' – {{нп|Волтер Планкетт||en|Walter Plunkett}}, {{нп|Джайл Стіл||en|Gile Steele}} (посмертна номінація)
** ''«{{нп|Модель і шлюбний брокер||en|The Model and the Marriage Broker}}»'' – {{нп|Чарльз Лемер||en|Charles LeMaire}}, {{нп|Рені (художник-костюмер)|Рені|en|Renié}}
** ''«{{нп|Мудларк||en|The Mudlark}}»'' – {{нп|Едвард Стівенсон||en|Edward Stevenson (costume designer)}}, {{нп|Маргарет Фурс||en|Margaret Furse}}
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«[[Американець у Парижі]]»'' – {{нп|Оррі-Келлі||en|Orry-Kelly}}, {{нп|Уолтер Планкетт||en|Walter Plunkett}}, {{нп|Ірен Шарафф||en|Irene Sharaff}}''' ★
** ''«[[Великий Карузо (фільм, 1951)|Великий Карузо]]»'' – {{нп|Хелен Роуз||en|Helen Rose}}, {{нп|Джайл Стіл||en|Gile Steele}} (посмертна номінація)
** ''«[[Казки Гофмана (фільм, 1951)|Казки Гофмана]]»'' – {{нп|Хейн Хекрот||en|Hein Heckroth}}
** ''«[[Камо грядеши (фільм, 1951)|Камо грядеши]]»'' – {{нп|Гершель Маккой||en|Herschel McCoy}}
** ''«{{нп|Давид і Вірсавія (фільм)|Давид і Вірсавія|en|David and Bathsheba (film)}}»'' – {{нп|Чарльз Лемер||en|Charles LeMaire}}, {{нп|Едвард Стівенсон||en|Edward Stevenson (costume designer)}}
|-
! style="background:#EEDD82" |[[Премія «Оскар» за найкращий монтаж|Найкращий монтаж]]
|-
| style="vertical-align:top;" width="50%" |
* '''''«[[Місце під сонцем (фільм, 1951)|Місце під сонцем]]»'' – {{нп|Вільям Хорнбек||en|William Hornbeck}}''' ★
** ''«[[Американець у Парижі]]»'' – {{нп|Адрієн Фазан||en|Adrienne Fazan}}
** ''«[[Камо грядеши (фільм, 1951)|Камо грядеши]]»'' – {{нп|Ральф Е. Вінтерс||en|Ralph E. Winters}}
** ''«{{нп|Колодязь (фільм, 1951)|Колодязь|en|The Well (1951 film)}}»'' – {{нп|Честер Шеффер||en|Chester Schaeffer}}
** ''«{{нп|Рішення до світанку||en|Decision Before Dawn}}»'' – {{нп|Дороті Спенсер||en|Dorothy Spencer}}
|}

== Спеціальні нагороди ==

{| class="wikitable" width="100%" border="1" cellpadding="5" cellspacing="0" align="centre"
|-
|width="30%"|<center>'''[[Премія «Оскар» за видатні заслуги в кінематографі|Почесний «Оскар»]]'''<br/>''«за його універсальність як актора, співака, режисера та танцюриста, а також за його блискучі досягнення в мистецтві хореографії на кіно» для фільму «Американець у Парижі»
|[[Файл: Gene kelly.jpg|100px]]
|width="70%"|'''[[Джин Келлі]]'''<br/>[[Сполучені Штати Америки|американський]] танцюрист, актор, співак, режисер, кінопродюсер та хореограф
|-
|width="30%"|<center>'''[[Премія «Оскар» за видатні заслуги в кінематографі|Почесний «Оскар»]]'''<br/>''«за найкращі спецефекти''»
|[[Файл: When Worlds Collide (1951) trailer 1.jpg|100px]]
|width="70%"|'''[[Коли світи зіштовхнуться (фільм, 1951)| Коли світи зіштовхнуться]]'''<br/>[[Сполучені Штати Америки|американський]] фільм режисера [[Рудольф Мате|Рудольфа Мате]]
|-
|width="30%"|<center>'''[[Премія «Оскар» за найкращий фільм іноземною мовою]]'''
|
|width="70%"|'''«[[Рашьомон (фільм)| Рашьомон]]»'''<br/>[[Японія|японський]] фільм режисера [[Куросава Акіра|Куросави Акіри]]
|-
|width="30%"|<center>'''[[Нагорода імені Ірвінга Тальберга]]'''
|[[Файл:Silver_-_replace_this_image_male.svg|100px]]
|width="70%"|'''{{нп|Артур Фрід||en|Arthur Freed}}'''<br/>[[Сполучені Штати Америки|американський]] [[продюсер]] та [[поет-пісняр]]
|}

== Див. також ==

== Примітки ==

{{примітки|2}}

== Посилання ==

* [http://oscar.go.com/ Офіційний вебсайт премії «Оскар»] {{ref-en}}
* [http://www.oscars.org/ Офіційний вебсайт Академії кінематографічних мистецтв і наук] {{ref-en}}
* [http://www.youtube.com/oscars Офіційний канал премії «Оскар»] на [[YouTube]] {{ref-en}}
* [https://www.facebook.com/ukraine.oscars Український Оскарівський Комітет] у [[Facebook|Фейсбуці]]
* [https://twitter.com/theacademy Офіційний Твіттер Академії кінематографічних мистецтв і наук] {{ref-en}}

{{Кінопремія Оскар}}
{{Film-award-stub}}
{{ВП-портали|Кінематограф|США}}

[[Категорія:1952 у кіно]]
[[Категорія:1952 у США]]
[[Категорія:Церемонії вручення премії «Оскар»]]
[[Категорія:Події 20 березня]]
[[Категорія:Березень 1952]]

title: 24-та церемонія вручення премії «Оскар»

Дата: 20 березня 1952

Місце проведення: Театр RKO Pantages, Голлівуд, Лос-Анджелес, Каліфорнія, США


text:
# HMS Salvia (K97)
«Салвіа» (англ. HMS Salvia (K97) — військовий корабель, корвет типу «Флавер» Королівського військово-морського флоту Великої Британії за часів Другої світової війни.
Корвет «Салвіа» був закладений 26 вересня 1939 року на верфі компанії William Simons and Company у Ренфрю. 6 серпня 1940 року він був спущений на воду, а 20 вересня 1940 року увійшов до складу Королівських ВМС Великої Британії.
Корабель брав участь у бойових діях на морі в Другій світовій війні, бився переважно на Середземному морі, супроводжував конвої. 23 грудня 1941 року корвет врятував близько 100 людей із затопленої поблизу лівійського узбережжя німецьким підводним човном U-559 британської плавучої в'язниці «Шантін». Вже за декілька годин інший ПЧ U-568 торпедував «Салвію» приблизно на відстані 100 миль західніше Александрії, куди прямував корвет. У наслідок атаки загинули усі члени екіпажу та врятовані (серед яких було багато італійських та німецьких військовополонених), ніхто не врятувався.

## Історія

### 1940
Після введення в експлуатацію «Салвіа» перейшов до Тоберморі, звідкіля до Ліверпуля й 16 листопада вийшов разом з однотипними корветами «Піоні», «Гайоцинт», «Глоксініа» до 10-ї групи корветів, що базувалися на Середземному морі в Александрії. 23 листопада кораблі прибули до Гібралтару, де відразу підключилися до виконання першого бойового завдання.
У листопаді 1940 року корвет «Салвіа» залучався до проведення операції «Коллар». Операція Collar була спланована командуванням британських ВМС, як комплексна операція з проведення конвою з необхідним вантажем для військ, що дислокувалися на Мальті, у Греції та на Криті. Одночасно за задумом флотського керівництва здійснювався перехід кількох кораблів до нових баз і перекидання військ морем. Для реалізації всіх завдань наявні військово-морські сили було поділено на 3 оперативні групи: оперативна група «B», оперативна група «F» та оперативна група «D».
25 листопада конвой «Коллар» пройшов через Гібралтарську протоку й увійшов до Середземного моря. Військові транспортні судна Clan Forbes і Clan Fraser прямували з вантажем на Мальту, водночас транспорт New Zealand Star продовжував свій шлях до бухти Суда у супроводі есмінців: «Дункан», «Готспар», «Велокс», «Відет», «Реслер» і корветів: «Піоні», «Салвіа», «Глоксініа», «Гайоцинт». З есмінців тільки «Велокс» і «Реслер» прикривали судна в Сицилійській протоці.
Далеке прикриття конвою в східній частині Середземного моря забезпечувала оперативна група «С» Середземноморського флоту: авіаносець «Ігл», лінкори «Малайя» і «Барем».
Вихід британського флоту з Александрії привернув увагу італійців і в 12:00 26 листопада потужні сили італійського флоту під командуванням адмірала І.Кампіоні висунулися в район мису Спартівенто, Сардинія (на відстані близько 350 миль) з наміром перехопити мальтійський конвой та раптовим ударом завдати поразки противникові.
27 листопада відбулася битва, яка згодом стала відома як бій біля мису Спартівенто, а з італійського боку — бій біля мису Теулада. Незважаючи на деяку перевагу в силах на початок битви, італійці не наважилися скористатися своєю перевагою та розгромити противника. У цілому морський бій тривав лише 54 хвилини, і обидва флоти, не скориставшись результатами швидкоплинного вогневого контакту між бойовими кораблями, відступили з поля битви.
У грудні корвет залучався до супроводження конвою ME-5А, що прямував з Мальти й складався з порожніх транспортних суден, які переганяли до Александрії: Breconshire, Clan Ferguson, Clan Macaulay і Memnon. 20 грудня конвой вийшов після полудня в супроводі крейсера ППО «Калькутта», есмінця «Райнек» і корветів «Гайоцинт», «Піоні» і «Салвіа» і 23 грудня неушкодженим прибув до Александрії.

### 1941
10 січня 1941 року з Мальти вийшов конвой ME-6, який включав тихохідні вантажні судна Devis, Hoegh Hood, Rodi, Trocas, Volo і танкери Plumleaf і Pontfield, під охороною трьох корветів: «Гайоцинт», «Піоні» й «Салвіа». Уранці крейсери «Аякс», «Орайон», «Перт» і «Йорк» зустріли конвой і приєдналися до нього, посиливши його охорону. Незабаром на захисті конвою лишився тільки крейсер «Йорк»; корвети разом з іншими крейсерами пішли до бухти Суда. Есмінець «Нубіан» приєднався до конвою о 08:00 12 січня, змінивши «Йорк», який залишив конвой в 10:00 того ж дня. Конвой без втрат прибув до Александрії 13 січня.
У грудні 1941 року в ході кампанії в Західній Пустелі, «Салвіа» вийшов у складі конвою TA 5 з Тобруку до Александрії. 23 грудня близько 19:02 біля узбережжя Киренаїки, у східній Лівії, німецький підводний човен U-559 капітан-лейтенанта Ганса Гайдтмана торпедував британську плавучу в'язницю «Шантін», на якій перебувало від 800 до 1000 італійських та німецьких військовополонених, захоплених у боях у Північній Африці, під охороною 40 британських солдатів. Судно затонуло за 5 хвилин, не встигнувши спустити на воду навіть рятувальні шлюпки. Екіпаж «Салвії» встигнув врятувати декілька офіцерів судна, а також близько 100 військовополонених, що опинилися у воді. Ескортний міноносець типу «Хант» «Хітроп» врятував також з води від 11 до 19 постраждалих.
Близько 01:35 24 грудня 1941 року приблизно на відстані 100 миль західніше Александрії, куди прямував корвет, інший ПЧ, U-568, торпедував «Салвію» чотирма торпедами. Одна з них влучила в центр корабля, переломивши його навпіл і спровокувавши виливання бункерної нафти на поверхню моря. Паливо спалахнуло, і корвет швидко затонув. «Піоні» вжив спробу знайти вцілілих, проте ніхто не врятувався.

title: HMS Salvia (K97)

wikitext:
{{Otheruses2|HMS Salvia}}
{{Військовий корабель
| Назва                    = «Салвіа» (K97)
| Оригінал назви           = HMS Salvia (K97)
| Ілюстрація               = HMS Salvia FL18637.jpg
| Підпис                   = Корвет «Салвіа». 1943
| Тип/клас судна           = [[корвет]] [[Корвети типу «Флавер»|типу «Флавер»]]
| Прапор                   = {{GBR}}
| Порт                     =
| На честь                 = другий корабель флоту на ім'я [[HMS Salvia|«Салвіа»]]{{#tag:ref|На честь рослин родини [[Губоцвіті|губоцвітих]] — [[шавлія|шавлії]].|group=Прим.}}
| Організація              = {{флот|Об'єднане Королівство}}
| Виготовлювач             = ''William Simons and Company'', [[Ренфрю]]
| Вартість                 =
| Замовлено                = [[31 серпня]] [[1939]]
| Закладено                = [[26 вересня]] [[1939]]
| Спущено                  = [[6 серпня]] [[1940]]
| Експлуатація з           = [[20 вересня]] [[1940]]
| Служба                   = [[1940]]–[[1941]]
| Перейменований           =
| Перекваліфікований       =
| Переданий                =
| Прийнятий                =
| Виведений                =
| Загибель                 = [[24 грудня]] [[1941]] року затоплений німецьким підводним човном [[U-568]] на відстані 100 миль західніше [[Александрія|Александрії]]
| Статус                   =
| Нагороди                 =
| Бойовий досвід           = '''[[Друга світова війна]]'''
[[Битва на Середземному морі (1940—1943)|Битва на Середземному морі]]
[[Мальтійські конвої]]
[[Бій біля мису Спартівенто]]
[[Операція «Іксес»]]
[[Операція «Демон»]]
| Прізвисько               =
| Девіз                    =
| Водотоннажність          = 925 тонн (стандартна)
| Довжина                  = 62,48 м
| Ширина                   = 10,06 м
| Висота                   = 3,51 м
| Осадка                   =
| Бронювання               =
| Двигуни                  = 1 × [[парова машина]] ''Scotch''
| Гвинти                   = 1
| Потужність               = 2 750 [[Кінська сила|к.с.]] (2 050 кВт)
| Швидкість                = 16 [[Вузол (одиниця швидкості)|вузлів]] (29,6 км/год)
| Дальність плавання       = 3 500 [[Морська миля|миль]] (6 482 км) на швидкості 12 [[Вузол (одиниця швидкості)|вузлів]] (22,2 км/год)
| Автономність плавання    =
| Екіпаж                   = 85 [[офіцер]]ів та [[матрос]]ів
| Артилерія                = 1 × 102-мм гармата ''[[102-мм корабельна гармата BL 4-inch Mk IX|BL 4-inch Mk IX]]''
| Торпедно-мінне озброєння = 2 бомбомети
2 бомбоскидачі ''Mk.II''
40 [[Глибинна бомба|глибинних бомб]]
| Ракетне озброєння        =
| Зенітне озброєння        = 2 × 12,7-мм [[зенітний кулемет|зенітних кулемети]] [[Vickers .50]]
2 × 7,7-мм [[кулемет]]ів [[Кулемет Льюїса|«Льюїс»]]
| Авіація                  =
}}
'''«Салвіа»''' ({{lang-en|HMS Salvia (K97)}} — [[військовий корабель]], [[корвет]] [[Корвети типу «Флавер»|типу «Флавер»]] [[Військово-морські сили Великої Британії|Королівського військово-морського флоту Великої Британії]] за часів Другої світової війни.

Корвет '''«Салвіа»''' був [[Закладка судна|закладений]] [[26 вересня]] [[1939]] року на верфі компанії William Simons and Company у [[Ренфрю]]. [[6 серпня]] [[1940]] року він був [[Церемонія спуску судна на воду|спущений на воду]], а [[20 вересня]] [[1940]] року [[Введення корабля в експлуатацію|увійшов до складу]] Королівських ВМС Великої Британії.

Корабель брав участь у бойових діях на морі в Другій світовій війні, бився [[Битва на Середземному морі (1940—1943)|переважно на Середземному морі]], супроводжував конвої. [[23 грудня]] [[1941]] року корвет врятував близько 100 людей із затопленої поблизу лівійського узбережжя німецьким підводним човном [[U-559]] британської [[Плавуча в'язниця|плавучої в'язниці]] [[SS Shuntien (1934)|«Шантін»]]. Вже за декілька годин інший ПЧ [[U-568]] торпедував «Салвію» приблизно на відстані 100 миль західніше [[Александрія|Александрії]], куди прямував корвет. У наслідок атаки загинули усі члени екіпажу та врятовані (серед яких було багато італійських та німецьких військовополонених), ніхто не врятувався.

== Історія ==

=== 1940 ===
Після введення в експлуатацію «Салвіа» перейшов до [[Тоберморі]], звідкіля до [[Ліверпуль|Ліверпуля]] й 16 листопада вийшов разом з однотипними корветами [[HMS Peony (K40)|«Піоні»]], [[HMS Hyacinth (K84)|«Гайоцинт»]], [[HMS Gloxinia (K22)|«Глоксініа»]] до 10-ї групи корветів, що базувалися на [[Середземне море|Середземному морі]] в Александрії. [[23 листопада]] кораблі прибули до [[Гібралтар]]у, де відразу підключилися до виконання першого бойового завдання.

{{main|Бій біля мису Спартівенто}}
У листопаді 1940 року корвет «Салвіа» залучався до проведення операції «Коллар». Операція {{comment|''Collar''|Намисто}} була спланована командуванням [[Військово-морські сили Великої Британії|британських ВМС]], як комплексна операція з проведення [[Конвой суден|конвою]] з необхідним вантажем для військ, що дислокувалися на Мальті, у Греції та на Криті. Одночасно за задумом флотського керівництва здійснювався перехід кількох кораблів до нових баз і перекидання військ морем. Для реалізації всіх завдань наявні військово-морські сили було поділено на 3 оперативні групи: ''оперативна група «B»''{{#tag:ref|[[лінійний крейсер]] [[HMS Renown (1916)|«Рінаун»]], авіаносець [[HMS Ark Royal (91)|«Арк Роял»]], крейсери [[HMS Despatch (D30)|«Діспатч»]] і [[HMS Sheffield (C24)|«Шеффілд»]] і 8 есмінців: [[HMS Encounter (H10)|«Енкаунтер»]], [[HMS Faulknor (H62)|«Фолкнор»]], [[HMS Forester (H74)|«Форестер»]], [[HMS Fury (H76)|«Фьюрі»]], [[HMS Jaguar (F34)|«Джеґуар»]], [[HMS Duncan (D99)|«Дункан»]], [[HMS Kelvin (F37)|«Кельвін»]], [[HMS Wishart (D67)|«Вішарт»]]|group=Прим.}}, ''оперативна група «F»''{{#tag:ref|2 легкі крейсери: [[HMS Manchester (15)|«Манчестер»]] і [[HMS Southampton (83)|«Саутгемптон»]], есмінець: [[HMS Hotspur (H01)|«Готспар»]], 4 корвети: [[HMS Peony (K40)|«Піоні»]], «Салвіа», [[HMS Gloxinia (K22)|«Глоксініа»]], [[HMS Hyacinth (K84)|«Гайоцинт»]], транспорти: ''Clan Forbes'', ''Clan Fraser'' і ''New Zealand Star''|group=Прим.}} та ''оперативна група «D»''{{#tag:ref|[[Лінійний корабель|лінкор]] [[HMS Ramillies (07)|«Раміліз»]], [[крейсер]]и: [[HMS Berwick (65)|«Бервік»]], [[HMS Coventry (D43)|«Ковентрі»]] і [[HMS Newcastle (C76)|«Ньюкасл»]] (останній вийшов з Мальти), 5 есмінців [[HMS Defender (H07)|«Дефендер»]], [[HMS Diamond (H22)|«Даймонд»]], [[HMS Gallant (H59)|«Галант»]], [[HMS Greyhound (H05)|«Ґрейгаунд»]] і [[HMS Hereward (H93)|«Геревард»]]|group=Прим.}}.

[[25 листопада]] конвой «Коллар» пройшов через [[Гібралтарська протока|Гібралтарську протоку]] й увійшов до Середземного моря. [[Військове транспортне судно|Військові транспортні судна]] ''Clan Forbes'' і ''Clan Fraser'' прямували з вантажем на Мальту, водночас транспорт ''New Zealand Star'' продовжував свій шлях до бухти Суда у супроводі есмінців: [[HMS Duncan (D99)|«Дункан»]], [[HMS Hotspur (H01)|«Готспар»]], [[HMS Velox (D34)|«Велокс»]], [[HMS Vidette (D48)|«Відет»]], [[HMS Wrestler (D35)|«Реслер»]] і [[корвет]]ів: [[HMS Peony (K40)|«Піоні»]], «Салвіа», [[HMS Gloxinia (K22)|«Глоксініа»]], [[HMS Hyacinth (K84)|«Гайоцинт»]]. З есмінців тільки [[HMS Velox (D34)|«Велокс»]] і [[HMS Wrestler (D35)|«Реслер»]] прикривали судна в [[Туніська протока|Сицилійській протоці]].

Далеке прикриття конвою в східній частині Середземного моря забезпечувала ''оперативна група «С»'' [[Середземноморський Флот (Об'єднане Королівство)|Середземноморського флоту]]: [[авіаносець]] [[HMS Eagle (1918)|«Ігл»]], лінкори [[HMS Malaya (01)|«Малайя»]] і [[HMS Barham (04)|«Барем»]].

Вихід британського флоту з Александрії привернув увагу італійців і в 12:00 [[26 листопада]] потужні сили [[Королівські військово-морські сили Італії|італійського флоту]] під командуванням адмірала [[Ініго Кампіоні|І.Кампіоні]] висунулися в район мису [[Спартівенто]], [[Сардинія]] (на відстані близько 350 миль) з наміром перехопити [[мальтійські конвої|мальтійський конвой]] та раптовим ударом завдати поразки противникові.

[[27 листопада]] відбулася [[битва]], яка згодом стала відома як [[бій біля мису Спартівенто]], а з італійського боку — '''''бій біля мису Теулада'''''. Незважаючи на деяку перевагу в силах на початок битви, італійці не наважилися скористатися своєю перевагою та розгромити противника. У цілому [[морський бій]] тривав лише 54 хвилини, і обидва флоти, не скориставшись результатами швидкоплинного вогневого контакту між [[Військовий корабель|бойовими кораблями]], відступили з поля битви.

У грудні [[корвет]] залучався до супроводження конвою ''ME-5А'', що [[Мальтійські конвої|прямував з Мальти]] й складався з порожніх [[Військове транспортне судно|транспортних суден]], які переганяли до Александрії: ''Breconshire, Clan Ferguson, Clan Macaulay'' і ''Memnon''. [[20 грудня]] конвой вийшов після полудня в супроводі [[крейсер ППО|крейсера ППО]] [[HMS Calcutta (D82)|«Калькутта»]], есмінця [[HMS Wryneck (D21)|«Райнек»]] і [[корвет]]ів [[HMS Hyacinth (K84)|«Гайоцинт»]], [[HMS Peony (K40)|«Піоні»]] і «Салвіа» і [[23 грудня]] неушкодженим прибув до Александрії.
{{Карта розташування+|Єгипет|width=300|float=right|caption=Місце загибелі корвета|places=
{{Карта розташування~|Єгипет|lat=31.46|long=28.00|label=«Салвіа»|position=right}}
}}

=== 1941 ===
{{main|Операція «Іксес»}}
[[10 січня]] [[1941]] року з Мальти вийшов конвой ''ME-6'', який включав тихохідні [[вантажне судно|вантажні судна]] ''Devis, Hoegh Hood, Rodi, Trocas, Volo'' і [[танкер]]и ''Plumleaf'' і ''Pontfield'', під охороною трьох корветів: [[HMS Hyacinth (K84)|«Гайоцинт»]], [[HMS Peony (K40)|«Піоні»]] й «Салвіа». Уранці крейсери [[HMS Ajax (22)|«Аякс»]], [[HMS Orion (85)|«Орайон»]], [[HMAS Perth (D29)|«Перт»]] і [[HMS York (90)|«Йорк»]] зустріли конвой і приєдналися до нього, посиливши його [[Охорона (військова справа)|охорону]]. Незабаром на захисті конвою лишився тільки крейсер [[HMS York (90)|«Йорк»]]; корвети разом з іншими крейсерами пішли до [[Суда (бухта)|бухти Суда]]. Есмінець [[HMS Nubian (F36)|«Нубіан»]] приєднався до конвою о 08:00 12 січня, змінивши [[HMS York (90)|«Йорк»]], який залишив [[Конвой суден|конвой]] в 10:00 того ж дня. Конвой без втрат прибув до Александрії [[13 січня]].

У грудні 1941 року в ході [[Кампанія в Лівійській пустелі|кампанії в Західній Пустелі]], «Салвіа» вийшов у складі конвою ''TA 5'' з [[Тобрук]]у до Александрії. [[23 грудня]] близько 19:02 біля узбережжя [[Киренаїка|Киренаїки]], у східній [[Італійська Лівія|Лівії]], [[U-Boot|німецький підводний човен]] [[U-559]] капітан-лейтенанта [[Ганс Гайдтман|Ганса Гайдтмана]] торпедував британську [[Плавуча в'язниця|плавучу в'язницю]] [[SS Shuntien (1934)|«Шантін»]], на якій перебувало від 800 до 1000 [[Італійські військовополонені Другої світової війни|італійських]] та [[Німецькі військовополонені Другої світової війни|німецьких військовополонених]], захоплених у [[Північно-Африканська кампанія|боях у Північній Африці]], під охороною 40 британських солдатів. [[Судно]] затонуло за 5 хвилин, не встигнувши спустити на воду навіть [[Рятувальна шлюпка|рятувальні шлюпки]]. Екіпаж «Салвії» встигнув врятувати декілька офіцерів судна, а також близько 100 [[військовополонений|військовополонених]], що опинилися у воді. [[Ескортний міноносець]] [[Ескортні міноносці типу «Хант»|типу «Хант»]] [[HMS Heythrop (L85)|«Хітроп»]] врятував також з води від 11 до 19 постраждалих.

Близько 01:35 [[24 грудня]] 1941 року приблизно на відстані 100 миль західніше [[Александрія|Александрії]], куди прямував корвет, інший ПЧ, [[U-568]], торпедував «Салвію» чотирма торпедами. Одна з них влучила в центр корабля, переломивши його навпіл і спровокувавши виливання бункерної [[нафта|нафти]] на поверхню моря. [[Паливо]] спалахнуло, і корвет швидко затонув. [[HMS Peony (K40)|«Піоні»]] вжив спробу знайти вцілілих, проте ніхто не врятувався<ref>{{Cite web |url=https://uboat.net/allies/merchants/ship/1235.html |title=HMS Salvia (K 97) |accessdate=7 липня 2019 |archive-date=5 серпня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200805201220/https://www.uboat.net/allies/merchants/ship/1235.html }}</ref>.

== Див. також ==
* [[HMS Sandwich (L12)]]
* [[HMS Arawa (F12)]]
* [[HMS Lamerton (L88)]]
* [[Операція MB.8]]
* [[Корвети типу «Касл»]]
* [[Кампанія U-Boot на Середземному морі (Друга світова війна)]]

== Посилання ==
* {{cite web|url=https://uboat.net/allies/warships/ship/5488.html|title=HMS Salvia (K 97)|publisher=на uboat.net|accessdate=6 липня 2019|archive-date=25 вересня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200925205003/https://uboat.net/allies/warships/ship/5488.html}} {{ref-en}}
* [https://www.wrecksite.eu/wreck.aspx?31815 HMS Salvia (K97) <nowiki>[+1941]</nowiki>]
* [https://www.tapatalk.com/groups/theflowerclasscorvetteforums/hms-salvia-t646.html#.UXnNeaKG2Sp HMS Salvia] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190707090207/https://www.tapatalk.com/groups/theflowerclasscorvetteforums/hms-salvia-t646.html#.UXnNeaKG2Sp |date=7 липня 2019 }}

== Література ==
* {{cite book | last1 = Preston |first1 = Antony | last2 = Raven | first2 = Alan | title = Flower Class Corvettes | year = 1982 | location = London | publisher = Arms and Armour Press | isbn = 0-85368-559-2}}
{{coord|31|28|N|28|00|E|dim:400000|display=inline,title}}

== Примітки ==
;Виноски
{{Reflist|group=Прим.}}

;Джерела
{{reflist}}

{{Портали|Велика Британія|Війна|Друга світова війна|Військова техніка|Морська справа}}

{{DEFAULTSORT:Salvia (K97)}}
[[Категорія:Корвети Великої Британії часів Другої світової війни]]
[[Категорія:Корвети типу «Флавер»]]
[[Категорія:Кораблі 1940]]
[[Категорія:Кораблі, побудовані на річці Клайд]]
[[Категорія:Кораблі, що затонули з усім екіпажем]]

title: Служба

Тип/клас: корвет типу «Флавер»

Держава прапора: Велика Британія

Належність: Військово-морські сили Великої Британії

На честь: другий корабель флоту на ім'я «Салвіа»

Корабельня: William Simons and Company, Ренфрю

Замовлено: 31 серпня 1939

Закладено: 26 вересня 1939

Спущено на воду: 6 серпня 1940

Введено в експлуатацію: 20 вересня 1940

Загибель: 24 грудня 1941 року затоплений німецьким підводним човном U-568 на відстані 100 миль західніше Александрії

Бойовий досвід: Друга світова війна · Битва на Середземному морі · Мальтійські конвої · Бій біля мису Спартівенто · Операція «Іксес» · Операція «Демон»

title: Параметри

Тоннаж: 925 тонн (стандартна)

title: Технічні дані

Рухова установка: 1 × парова машина Scotch

Швидкість: 16 вузлів (29,6 км/год)

Дальність плавання: 3 500 миль (6 482 км) на швидкості 12 вузлів (22,2 км/год)

Екіпаж: 85 офіцерів та матросів

title: Озброєння

Артилерія: 1 × 102-мм гармата BL 4-inch Mk IX

Торпедно-мінне озброєння: 2 бомбомети · 2 бомбоскидачі Mk.II · 40 глибинних бомб

Зенітне озброєння: 2 × 12,7-мм зенітних кулемети Vickers .50 · 2 × 7,7-мм кулеметів «Льюїс»


text:
# Дослідження Сатурна
Дослідження Сатурна здійснювалося виключно безпілотними апаратами. Здійснено три пролітні місії, які сформували розширену базу знань про систему. Космічний апарат «Кассіні — Гюйгенс», запущений у 1997 році, перебував на орбіті з 2004 по 2017 рік.

## Місії до Сатурна
Список попередніх і майбутніх місій до зовнішніх планет Сонячної системи (включаючи Сатурн) можна знайти в статті Список місій до зовнішніх планет.

## Прольоти повз Сатурн

### Проліт «Піонера-11»
Першим космічним апаратом, який відвідав Сатурн, був «Піонер-11», який пролетів повз нього у вересні 1979 року. Він пролетів на відстані 20 000 км від верхньої межі хмарного шару планети. Були отримані знімки планети та кількох її супутників із низькою роздільною здатністю, яка не давала змоги розрізнити особливості поверхні. «Піонер-11» досліджував також кільця Сатурна; серед його відкриттів — тонке кільце F і той факт, що темні проміжки в кільцях світлішають, якщо дивитися на них у напрямку до Сонця, — іншими словами, вони не порожні. Крім того, «Піонер-11» виміряв температуру супутника Сатурна Титана.

### Програма «Вояджер»
У листопаді 1980 року систему Сатурна відвідав зонд «Вояджер-1». Він надіслав перші зображення планети, кілець і супутників у високій роздільній здатності. Уперше на фотографіях було видно особливості поверхні різних супутників. Оскільки раніше було виявлено щільну атмосферу на Титані, контролери «Вояджера» в Лабораторії реактивного руху обрали для «Вояджера-1» близьке проходження повз Титан. Це значно розширило знання про його атмосферу, але водночас довело, що атмосфера Титана непроникна у видимому діапазоні довжин хвиль, тому жодних деталей поверхні побачити не вдалося. Проліт також змінив траєкторію «Вояджера-1», вивівши його з площини Сонячної системи, що завадило йому продовжити політ (Grand Tour) до Урана, Нептуна й Плутона (який у той час ще вважався повноцінною планетою).
Майже через рік, у серпні 1981 року, дослідження системи Сатурна продовжив «Вояджер-2». Було отримано більше зображень супутників Сатурна з невеликої відстані, а також докази того, що в його кільцях відбулися зміни. «Вояджер-2» прозондував верхні шари атмосфери Сатурна за допомогою радара і виміряв профілі її температури й густини. «Вояджер-2» виявив, що в найвищих шарах атмосфери, де тиск становить 7 кПа, температура Сатурна становить 70 K (−203 °C) — тобто на 70° вище абсолютного нуля, тоді як на найглибших виміряних рівнях (тиск 120 кПа) температура зростає до 143 K (−130 °C). Північний полюс Сатурна виявився на 10° холоднішим, хоча, можливо, це сезонне явище. На жаль, під час прольоту поворотна платформа з камерою на кілька днів застрягла, і частина запланованих знімків була втрачена. «Вояджер-2» скористався гравітацією Сатурна для зміни своєї траєкторії в бік наступного газового гіганта — Урана.
«Вояджери» виявили й підтвердили існування кількох нових супутників, які обертаються поблизу або навіть всередині кілець планети. Крім того, вони виявили в кільцях невеликі проміжки, які були названі на честь Максвелла й Кілера.

### Орбітальний апарат «Кассіні»
1 липня 2004 року космічний апарат «Кассіні — Гюйгенс» виконав маневр SOI (Saturn Orbit Insertion) і вийшов на орбіту навколо Сатурна. «Кассіні» докладно вивчив систему ще до цього маневру. У червні 2004 року він здійснив близький проліт повз Фебу, надіславши дані і зображення з високою роздільною здатністю.
Здійснивши два обльоти Титана, 25 грудня 2004 року орбітальний апарат відпустив зонд «Гюйгенс». «Гюйгенс» спустився на поверхню Титана 14 січня 2005 року, неперервно надсилаючи дані під час спуску в атмосфері та після посадки. Протягом 2005 року «Кассіні» здійснив кілька прольотів повз Титан і крижані супутники.
10 березня 2006 року НАСА повідомило, що зонд «Кассіні» знайшов докази наявності на супутнику Сатурна Енцеладі рідкої води, яка вивергається гейзерами.
20 вересня 2006 року на фотографії, знятій зондом «Кассіні», було виявлено невідоме раніше планетне кільце, розташоване поза яскравішими основними кільцями Сатурна і всередині кілець G і E.
У липні 2006 року «Кассіні» побачив перші докази наявності вуглеводневих озер поблизу північного полюса Титана, які були підтверджені в січні 2007 року. У березні 2007 року додаткові знімки поблизу північного полюса Титана виявили вуглеводневі «моря», найбільше з яких за розмірами майже дорівнює Каспійському морю.
У 2009 році зонд виявив і підтвердив існування чотирьох невідомих раніше супутників Сатурна. Його основна місія завершилася у 2008 році, коли космічний апарат здійснив 74 витки навколо планети. У 2010 році зонд розпочав свою першу розширену місію — Cassini Equinox Mission. Друге продовження місії — Cassini Solstice Mission — тривало до вересня 2017 року. Місія завершилася 15 вересня 2017 року, після чого «Кассіні» заплановано увійшов в атмосферу Сатурна.

## Запропоновані місії
Місія Titan Saturn System Mission (TSSM) — спільна пропозиція НАСА і ЄКА для дослідження Сатурна та його супутників Титана й Енцелада, на яких нещодавня місія «Кассіні — Гюйгенс» виявила багато складних явищ. З TSSM конкурує за фінансування запропонована місія Europa Jupiter System Mission (EJSM). У лютому 2009 року було оголошено, що НАСА і ЄКА надали пріоритет місії EJSM перед TSSM, хоча TSSM продовжуватимуть аналізувати для визначення пізнішої дати запуску. Місія Titan Saturn System Mission (TSSM) стала результатом злиття місії ЄКА Titan and Enceladus Mission (TandEM) із флагманським дослідженням НАСА Titan Explorer 2007.
Інші запропоновані місії до системи Сатурна:
- 2010, JPL: Journey to Enceladus and Titan[en] (JET)[12].
- 2011: Titan Mare Explorer (TiME); водний спускний апарат, який мав би дослідити метанові озера супутника Титана. У травні 2011 року було виділено 3 млн дол. США для розробки детального концептуального дослідження цієї місії в рамках програми НАСА Discovery.
- 2012, DLR: Enceladus Explorer[en] (EnEx, посадковий модуль із «крижаним кротом»[13].
- 2012, JPL: Life Investigation For Enceladus[en] (LIFE), місія для повернення зразків[14][15][16].
- 2015, JPL: Enceladus Life Finder (ELF)[17].

title: Дослідження Сатурна

wikitext:
Дослідження [[Сатурн (планета)|Сатурна]] здійснювалося виключно безпілотними апаратами. Здійснено три [[Проліт повз планету|пролітні]] місії, які сформували розширену базу знань про систему. Космічний апарат «[[Кассіні — Гюйгенс|Кассіні — Гюйгенс]]», запущений у 1997 році, перебував на орбіті з 2004 по 2017 рік<ref name=":0">{{Cite web|url=https://www.jpl.nasa.gov/news/nasas-cassini-spacecraft-ends-its-historic-exploration-of-saturn|title=NASA's Cassini Spacecraft Ends Its Historic Exploration of Saturn|last=https://www.jpl.nasa.gov|website=NASA Jet Propulsion Laboratory (JPL)|language=en-US|accessdate=2024-03-03}}</ref><ref name=":1">{{Cite news|title=Cassini Vanishes Into Saturn, Its Mission Celebrated and Mourned|url=https://www.nytimes.com/2017/09/14/science/cassini-grand-finale-saturn.html|work=The New York Times|date=2017-09-14|accessdate=2024-03-03|issn=0362-4331|language=en-US|first=Kenneth|last=Chang}}</ref>.

== Місії до Сатурна ==
Список попередніх і майбутніх місій до зовнішніх планет Сонячної системи (включаючи Сатурн) можна знайти в статті {{Не перекладено|Список місій до зовнішніх планет|Список місій до зовнішніх планет|en|List of missions to the outer planets}}.

== Прольоти повз Сатурн ==

=== Проліт «Піонера-11» ===
[[Файл:P11F81.jpg|міні|Знімок Сатурна, зроблений «Піонером-11».]]

Першим космічним апаратом, який відвідав Сатурн, був «[[Піонер-11]]», який пролетів повз нього у вересні 1979 року. Він пролетів на відстані 20 000 км від верхньої межі хмарного шару планети. Були отримані знімки планети та кількох її супутників із низькою [[Роздільна здатність (оптика)|роздільною здатністю]], яка не давала змоги розрізнити особливості поверхні. «Піонер-11» досліджував також [[кільця Сатурна]]; серед його відкриттів — тонке кільце F і той факт, що темні проміжки в кільцях світлішають, якщо дивитися на них у напрямку до Сонця, — іншими словами, вони не порожні. Крім того, «Піонер-11» виміряв температуру супутника Сатурна [[Титан (супутник)|Титана]]<ref>{{Cite web|url=http://spaceprojects.arc.nasa.gov/space_projects/pioneer/PN10%2611.html|title=Pioneer Mission Description Page|date=1998-12-06|website=web.archive.org|accessdate=2024-03-03|archive-date=1998-12-06|archive-url=https://web.archive.org/web/19981206131339/http://spaceprojects.arc.nasa.gov/space_projects/pioneer/PN10%2611.html|url-status=dead}}</ref>.

=== Програма «Вояджер» ===
{{Main|Вояджер}}

У листопаді 1980 року систему Сатурна відвідав зонд «<nowiki/>[[Вояджер-1]]<nowiki/>». Він надіслав перші зображення планети, кілець і супутників у високій роздільній здатності. Уперше на фотографіях було видно особливості поверхні різних супутників. Оскільки раніше було виявлено щільну атмосферу на Титані, контролери «Вояджера» в [[Лабораторія реактивного руху|Лабораторії реактивного руху]] обрали для «Вояджера-1» близьке проходження повз Титан. Це значно розширило знання про його атмосферу, але водночас довело, що атмосфера Титана непроникна у [[Видиме світло|видимому діапазоні]] довжин хвиль, тому жодних деталей поверхні побачити не вдалося. Проліт також змінив траєкторію «Вояджера-1», вивівши його з площини Сонячної системи, що завадило йому продовжити політ ([[Grand Tour (програма)|Grand Tour]]) до Урана, Нептуна й Плутона (який у той час ще вважався повноцінною планетою).

Майже через рік, у серпні 1981 року, дослідження системи Сатурна продовжив «<nowiki/>[[Вояджер-2]]<nowiki/>». Було отримано більше зображень супутників Сатурна з невеликої відстані, а також докази того, що в його кільцях відбулися зміни. «Вояджер-2» прозондував верхні шари атмосфери Сатурна за допомогою радара і виміряв профілі її температури й густини. «Вояджер-2» виявив, що в найвищих шарах атмосфери, де тиск становить 7 кПа, температура Сатурна становить 70 K (−203 °C) — тобто на 70° вище [[Абсолютний нуль|абсолютного нуля]], тоді як на найглибших виміряних рівнях (тиск 120 кПа) температура зростає до 143 K (−130 °C). Північний полюс Сатурна виявився на 10° холоднішим, хоча, можливо, це сезонне явище. На жаль, під час прольоту поворотна платформа з камерою на кілька днів застрягла, і частина запланованих знімків була втрачена. «Вояджер-2» [[Гравітаційний маневр|скористався гравітацією]] Сатурна для зміни своєї траєкторії в бік наступного газового гіганта — Урана.

«Вояджери» виявили й підтвердили існування кількох нових супутників, які обертаються поблизу або навіть всередині кілець планети. Крім того, вони виявили в кільцях невеликі проміжки, які були названі на честь Максвелла<ref>{{Cite web|url=https://www.oxfordreference.com/display/10.1093/oi/authority.20110803100142318|title=Maxwell Gap|website=Oxford Reference|language=en|doi=10.1093/oi/authority.20110803100142318|accessdate=2024-03-03}}</ref> й Кілера<ref>{{Cite web|url=https://www.oxfordreference.com/display/10.1093/oi/authority.20110803100032145|title=Keeler Gap|website=Oxford Reference|language=en|doi=10.1093/oi/authority.20110803100032145|accessdate=2024-03-03}}</ref>.

=== Орбітальний апарат «Кассіні» ===
[[Файл:Saturn_eclipse.jpg|міні|Сатурн затемнює Сонцке, вигляд з «Кассіні».]]
[[Файл:Animation_of_Cassini_trajectory_around_Saturn.gif|праворуч|міні|Анімація траєкторії руху «Кассіні» навколо Сатурна з 01.05.2004 до 15.09.2017.
{{legend2|magenta|«Кассіні»}}{{·}}{{legend2|Lime|Сатурн}}{{·}}{{legend2|OrangeRed|[[Енцелад (супутник)|Енцелад]]}}{{·}}{{legend2|Gold|[[Титан (супутник)|Титан]]}}{{·}}{{legend2|Cyan|[[Япет (супутник)|Япет]]}}]]
1 липня 2004 року космічний апарат «<nowiki/>[[Кассіні — Гюйгенс|Кассіні — Гюйгенс]]<nowiki/>» виконав маневр SOI (''Saturn Orbit Insertion'') і вийшов на орбіту навколо Сатурна. «Кассіні» докладно вивчив систему ще до цього маневру. У червні 2004 року він здійснив близький проліт повз [[Феба (супутник)|Фебу]], надіславши дані і зображення з високою роздільною здатністю.

Здійснивши два обльоти Титана, 25 грудня 2004 року орбітальний апарат відпустив зонд «<nowiki/>[[Гюйгенс (зонд)|Гюйгенс]]<nowiki/>». «Гюйгенс» спустився на поверхню Титана 14 січня 2005 року, неперервно надсилаючи дані під час спуску в атмосфері та після посадки. Протягом 2005 року «Кассіні» здійснив кілька прольотів повз Титан і крижані супутники.

10 березня 2006 року [[НАСА]] повідомило, що зонд «Кассіні» знайшов докази наявності на супутнику Сатурна [[Енцелад (супутник)|Енцеладі]] рідкої води, яка вивергається гейзерами<ref>{{Cite web|url=http://saturn.jpl.nasa.gov/news/press-release-details.cfm?newsID=639|title=Cassini-Huygens: News|date=2008-03-03|website=web.archive.org|accessdate=2024-03-03|archive-date=2008-03-03|archive-url=https://web.archive.org/web/20080303154427/http://saturn.jpl.nasa.gov/news/press-release-details.cfm?newsID=639|url-status=dead}}</ref>.

20 вересня 2006 року на фотографії, знятій зондом «Кассіні», було виявлено невідоме раніше планетне кільце, розташоване поза яскравішими основними кільцями Сатурна і всередині кілець G і E<ref>{{Cite web|url=http://www.cnn.com/2006/TECH/space/09/20/saturn.ring.reut/index.html|title=CNN.com - New ring spotted around Saturn - Sep 20, 2006|date=2006-09-20|website=web.archive.org|accessdate=2024-03-03|archive-date=2006-09-20|archive-url=https://web.archive.org/web/20060920225736/http://www.cnn.com/2006/TECH/space/09/20/saturn.ring.reut/index.html|url-status=bot: unknown}}</ref>.

У липні 2006 року «Кассіні» побачив перші докази наявності вуглеводневих озер поблизу північного полюса Титана, які були підтверджені в січні 2007 року. У березні 2007 року додаткові знімки поблизу північного полюса Титана виявили вуглеводневі «моря», найбільше з яких за розмірами майже дорівнює [[Каспійське море|Каспійському морю]].

У 2009 році зонд виявив і підтвердив існування чотирьох невідомих раніше супутників Сатурна. Його основна місія завершилася у 2008 році, коли космічний апарат здійснив 74 витки навколо планети. У 2010 році зонд розпочав свою першу розширену місію — ''Cassini Equinox Mission''. Друге продовження місії — ''Cassini Solstice Mission'' — тривало до вересня 2017 року<ref>{{Cite web|url=http://saturn.jpl.nasa.gov/mission/introduction/|title=Cassini-Huygens: Introduction|date=2008-12-17|website=web.archive.org|accessdate=2024-03-03|archive-date=2011-08-18|archive-url=https://web.archive.org/web/20110818170923/http://saturn.jpl.nasa.gov/mission/introduction/|url-status=dead}}</ref>. Місія завершилася 15 вересня 2017 року, після чого «Кассіні» заплановано [[Входження в атмосферу|увійшов в атмосферу]] Сатурна<ref name=":0"/><ref name=":1"/>.

== Запропоновані місії ==
Місія [[Titan Saturn System Mission|''Titan Saturn System Mission'']] (TSSM) — спільна пропозиція [[НАСА]] і [[Європейське космічне агентство|ЄКА]] для дослідження Сатурна та його супутників Титана й Енцелада, на яких нещодавня місія «Кассіні — Гюйгенс» виявила багато складних явищ<ref>{{Cite web|url=https://sci.esa.int/web/tandem-tssm|title=ESA Science & Technology - TandEM/TSSM|website=sci.esa.int|accessdate=2024-03-03}}</ref>. З TSSM конкурує за фінансування запропонована місія [[Europa Jupiter System Mission|''Europa Jupiter System Mission'']] (EJSM). У лютому 2009 року було оголошено, що НАСА і ЄКА надали пріоритет місії EJSM перед TSSM<ref>{{Cite web|url=https://www.esa.int/Science_Exploration/Space_Science/NASA_and_ESA_prioritise_outer_planet_missions#:~:text=At%20a%20meeting%20in%20Washington,moon,%20Titan,%20and%20Enceladus.|title=NASA and ESA prioritise outer planet missions|website=www.esa.int|language=en|accessdate=2024-03-03}}</ref><ref>https://www.lpi.usra.edu/features/esa/nasaEsa/</ref>, хоча TSSM продовжуватимуть аналізувати для визначення пізнішої дати запуску. Місія ''Titan Saturn System Mission'' (TSSM) стала результатом злиття місії ЄКА ''Titan and Enceladus Mission'' (''TandEM'') із флагманським дослідженням НАСА ''Titan Explorer 2007''.

Інші запропоновані місії до системи Сатурна:

* 2010, JPL: {{Не перекладено|Journey to Enceladus and Titan|Journey to Enceladus and Titan|en|Journey to Enceladus and Titan}} (JET)<ref>{{Cite web|url=https://www.planetary.org/articles/20140402-discovery-missions-for-an-icy-moon-with-plumes|title=Discovery Missions for an Icy Moon with Active Plumes|website=The Planetary Society|language=en|accessdate=2024-03-03}}</ref>.
* 2011: [[Titan Mare Explorer]] (TiME); водний спускний апарат, який мав би дослідити метанові озера супутника Титана. У травні 2011 року було виділено 3 млн дол. США для розробки детального концептуального дослідження цієї місії в рамках програми НАСА [[Космічна програма «Discovery»|Discovery]].
* 2012, DLR: {{Не перекладено|Enceladus Explorer|Enceladus Explorer|en|Enceladus Explorer}} (EnEx, посадковий модуль із «крижаним кротом»<ref>{{Cite web|url=https://www.space.com/28930-icemole-drills-glacier-saturn-moon-enceladus.html|title=IceMole Drill Built to Explore Saturn's Icy Moon Enceladus Passes Glacier Test|last=published|first=Kasandra Brabaw|date=2015-04-07|website=Space.com|language=en|accessdate=2024-03-03}}</ref>.
* 2012, JPL: {{Не перекладено|Life Investigation For Enceladus|Life Investigation For Enceladus|en|Life Investigation For Enceladus}} (LIFE), місія для повернення зразків<ref>{{Cite web|url=https://www.space.com/18792-enceladus-sample-return-mission.html|title=Saturn Moon Enceladus Eyed for Sample-Return Mission|last=published|first=Mike Wall|date=2012-12-06|website=Space.com|language=en|accessdate=2024-03-03}}</ref><ref>https://www.hou.usra.edu/meetings/lpsc2014/pdf/2192.pdf</ref><ref>{{Cite web|url=http://discoveringenceladus.com/downloads/LIFE%20-%20Life%20Investigation%20For%20Enceladus%20-%20A%20Sample%20Return%20Mission%20Concept%20in%20Search%20for%20Evidence%20of%20Life.doc|title=Wayback Machine|date=2015-09-01|website=web.archive.org|accessdate=2024-03-03|archive-date=2015-09-01|archive-url=https://web.archive.org/web/20150901121008/http://discoveringenceladus.com/downloads/LIFE%20-%20Life%20Investigation%20For%20Enceladus%20-%20A%20Sample%20Return%20Mission%20Concept%20in%20Search%20for%20Evidence%20of%20Life.doc|url-status=dead}}</ref>.
* 2015, JPL: [[Enceladus Life Finder]] (ELF)<ref>https://www.hou.usra.edu/meetings/lpsc2015/pdf/1525.pdf</ref>.

== Див. також ==

* [[Дослідження Меркурія]]
* [[Дослідження Венери]]
* [[Дослідження Марса]]
* [[Дослідження Юпітера]][en]
* [[Дослідження Урана]]
* [[Дослідження Нептуна]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Космічний політ]]
[[Категорія:Дослідження Сонячної системи]]
[[Категорія:Дослідження Сатурна| ]]


text:
# Macruromys major
Macruromys major — вид гризунів родини мишевих (Muridae). Зустрічається в Західному Папуа, Індонезії та Папуа-Новій Гвінеї.

## Морфологічна характеристика
Це великий гризун з довжиною голови й тулуба від 225 до 263 мм, довжиною хвоста від 314 до 340 мм, довжиною стопи від 52,7 до 60 мм, довжиною вуха від 13 до 19 мм і вагою до 350 грамів. Колір спинних частин сірий, кінчики окремих волосків більш блискучі. Черевні частини білуваті. Лапи довгі й тонкі, темно-коричневого кольору. Руки та пальці білі. Кігті сильно загнуті. Хвіст набагато довший за голову й тулуб, а його кінцеві 2/3 білі.

## Поведінка
Це наземний вид. Часто зустрічається вздовж струмків і річок. Живуть у норах у лісовому підліску. Він може бути нетерпимим до деградації свого середовища проживання.

title: Macruromys major

wikitext:
{{speciesbox
| status = LC | status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name="iucn status 15 November 2021">{{cite iucn |author=Aplin, K. |date=2016 |title=''Macruromys major'' |volume=2016 |page=e.T12656A22458913 |doi=10.2305/IUCN.UK.2016-2.RLTS.T12656A22458913.en |access-date=15.11.2021}}</ref>
| genus = Macruromys
| species = major
| authority = Rümmler, 1935
| synonyms =
}}
'''''Macruromys major''''' — [[вид]] гризунів родини мишевих (Muridae). Зустрічається в Західному Папуа, [[Індонезія|Індонезії]] та [[Папуа-Нова Гвінея|Папуа-Новій Гвінеї]].

== Морфологічна характеристика ==
Це великий гризун з довжиною голови й тулуба від 225 до 263 мм, довжиною хвоста від 314 до 340 мм, довжиною стопи від 52,7 до 60 мм, довжиною вуха від 13 до 19 мм і вагою до 350 грамів. Колір спинних частин сірий, кінчики окремих волосків більш блискучі. Черевні частини білуваті. Лапи довгі й тонкі, темно-коричневого кольору. Руки та пальці білі. Кігті сильно загнуті. Хвіст набагато довший за голову й тулуб, а його кінцеві 2/3 білі<ref name="Flannery">Tim F. Flannery, Mammals of New Guinea, Cornell University Press, 1995, ISBN 9780801431494</ref>.

== Поведінка ==
Це наземний вид. Часто зустрічається вздовж струмків і річок. Живуть у норах у лісовому підліску. Він може бути нетерпимим до деградації свого середовища проживання<ref name="Flannery"/>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q1762045}}

[[Категорія:Ссавці Індонезії]]
[[Категорія:Ссавці Папуа-Нової Гвінеї]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Найменший ризик (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Мишоподібні (Rodentia)

Родина: Мишеві (Muridae)

Рід: Macruromys

Вид: M. major

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Macruromys major · Rümmler, 1935