text:
# Бела Гуттманн
Бела Гуттманн (угор. Guttmann Béla; 27 січня 1899, Будапешт — 28 серпня 1981, Відень) — угорський футболіст, що грав на позиції захисника, півзахисника. По завершенні ігрової кар'єри — тренер.
Виступав, зокрема, за клуби МТК (Будапешт) та «Хакоах» (Відень), а також національну збірну Угорщини.
Дворазовий чемпіон Угорщини. Чемпіон Австрії. Переможець Ліги Пауліста (як тренер). Дворазовий чемпіон Угорщини (як тренер). Триразовий чемпіон Португалії (як тренер). Володар Кубку Португалії (як тренер). Володар Кубку Мітропи (як тренер). Дворазовий володар Кубку чемпіонів УЄФА (як тренер).

## Кар'єра гравця

### Клубна кар'єра
Народився 27 січня 1899 року в місті Будапешт, столиці на той час двоєдиної Австро-Угорщини, в сім'ї євреїв Авраама (Абрахама) і Естер Гуттманн. Його батьки були вчителями танців. Вихованець футбольної школи клубу «Тереквеш». У 1920 році перейшов до складу найсильнішого клубу Угорщини тих років МТК. Провів два сезони в цій команді, і обидва стали для неї переможними в чемпіонаті Угорщини.
У 1922 році переїхав до Відня (однією з причин від'їзду з Угорщини був антисемітизм, який культивувався тодішнім режимом Міклоша Горті), де почав виступати за місцевий єврейський клуб «Хакоах», за який відіграв чотири сезони. У сезоні 1924/25 років став чемпіоном Австрії.
У квітні 1926 року «Хакоах» здійснив десятиматчеву ігрове турне в США, після закінчення якого деякі гравці клубу включаючи Гуттманна вирішили залишитися грати в США.
За шість наступних років Гуттманн виступав за п'ять американських клубів, всі вони базувалися в Нью-Йорку. У складі клубу «Нью-Йорк Акоах» в 1929 році Гуттманн став володарем Кубку США. Останнім клубом у США був «Хакоах Олл-Старс», який Бела покинув 1932 року.
Завершив професійну ігрову кар'єру у клубі «Хакоах» (Відень), у складі якого вже виступав раніше. Прийшов до команди 1932 року, захищав її кольори до припинення виступів на професійному рівні у 1933 році.

### Виступи за збірну
За збірну Угорщини відіграв шість матчів.
Дебютував у національній команді 5 червня 1921 року в переможному (3:0) товариському матчі проти Німеччини, забивши один з м'ячів (який став для нього єдиним за збірну). У тому ж місяці зіграв ще один матч, проти збірної Південної Німеччини.
Майже через три роки, в травні 1924 року, Гуттманн, який уже проживав та грав на той час в Австрії, отримав новий виклик в угорську збірну. У тому місяці він зіграв чотири гри за неї. Дві перших, з командами Швейцарії (2:4) та Саара, були товариськими.
Потім Гуттманн був включений до складу збірної на Літні Олімпійські ігри 1924 року в Парижі, де відіграв обидва матчі, в яких грали угорці. У першому раунді 26 травня угорці розгромили поляків (5:0), але вже в другому, 29 травня, крупно (0:3) програли єгиптянам і вибули з подальшої боротьби. Матч з Єгиптом став останнім для Гуттманна за збірну.
Перебування Гуттманна на Олімпіаді було відзначено скандалом. У Бели викликало обурення те, що на ігри прибуло, на його думку, занадто багато угорських спортивних чиновників, і те, що команду поселили в дешевому, поганому готелі. Як доказ своїх слів про те, наскільки поганим був цей готель, Гуттманн притягнув двох дохлих щурів (нібито спійманих ним в цьому ж готелі) і прибив їх до дверей номерів керівників угорської делегації.

## Кар'єра тренера

### Ранні роки
Завершивши кар'єру гравця, Бела Гуттманн повернувся із США до Австрії, де став головним тренером свого колишнього клубу — віденського «Хакоаха». Провів на цій посаді один сезон, під час якого «Хакоах» посів восьме місце з 12-ти клубів. Потім Бела перебрався в голландський «Енсхеде» (один з попередників нинішнього «Твенте»), де також пропрацював один сезон без особливих успіхів.
У 1938 році Гуттманн, виїхавши з анексованої Третім рейхом Австрії, очолив угорський «Уйпешт». Там до нього прийшли перші великі успіхи: в сезоні 1938/39 років клуб виграв чемпіонат Угорщини (всього на очко випередивши «Ференцварош») та Кубок Мітропи. У чвертьфіналі Кубка Мітропи за сумою двох матчів був пройдений міланський «Інтер» (1:2 в гостях, 3:0 вдома). У півфіналі в першому матчі в Белграді угорці програли югославським «Београдська СК» (нині ОФК) 2:4, але вдома розгромили белградців 7:1 і вийшли до фіналу. У фіналі був переграний все той же «Ференцварош» (4:1; 2:2). Втім, на другий сезон в «Уйпешт» Гуттманн не залишився.
Як Гуттманн провів воєнні роки, невідомо. За деякими даними, він переховувався в нейтральній Швейцарії, де був інтернований, потім якийсь час жив у Бразилії. Старший же його брат загинув в концтаборі.
Після війни протягом нетривалого часу очолював спочатку угорський «Вашаш», потім румунський «Чінезул» (незабаром після його відходу клуб був розформований). Через проблеми з продовольством в післявоєнний час, Гуттманн наполіг, щоб зарплату йому платили не грошима, а овочами. З «Чінезула» Гуттманн пішов після конфлікту з президентом клубу, обурений спробою останнього втрутитися в трансферну політику.
У сезоні 1946/47 років повернувся в «Уйпешт» і виграв з ним свій другий титул чемпіона Угорщини. Потім він очолив «Кишпешт» (майбутній «Гонвед»), де під його керівництвом грали майбутні учасники «Золотої команди» Ференц Пушкаш і Йожеф Божик. У сезоні 1947/48 років «Кишпешт» зайняв четверте місце, і Гуттманн покинув свій пост після закінчення сезону.

### Італія та Кіпр
Сезон 1949/50 років Гуттманн провів на тренерському містку італійської команди «Падова», що була у той час середняком Серії A. «Падова» під керівництвом Гуттманна стала 10-ю.
Наступні два сезони Гуттманн провів в «Трієстині». Результати команди під його керівництвом були невисокі: спочатку 15-те місце, потім розділила 17-те та 18-те і перехідний турнір за виживання, в ході якого команда все ж зуміла врятуватися, перегравши спочатку «Луккезе» (3:3; 1:0), а потім «Брешію» (1:0).
У сезоні 1952/53 років Гуттманн тренував кіпрський АПОЕЛ. Команда непогано виступила в чемпіонаті Кіпру, посівши 3-тє місце.
У 1953 році Гуттманн був призначений тренером «Мілана». У «Мілані» тієї пори сяяли такі гравці, як Гуннар Грен, Гуннар Нордаль, Нільс Лідхольм (разом вони, три великих шведа, олімпійські чемпіони-1948 становили легендарне тріо «Гре-Но-Лі») і уругваєць Хуан-Альберто Скьяффіно.
У сезоні 1953/54 років «Мілан» став третім (випередивши «Фіорентіну» лише за різницею м'ячів в змаганні за бронзу, чемпіоном же став «Інтернаціонале», другим прийшов ще один принциповий суперник «россонері» — «Ювентус»). По ходу ж сезону 1954/55 років Гуттманн був звільнений. Це сталося в лютому 1955 року: Скьяффіно в одному з матчів був вилучений і заробив п'ятиматчеву дискваліфікацію, і команда, втративши свого лідера, різко зменшила оберти, що, разом із розбіжностями з керівництвом клубу, коштувало Гуттманну місця на тренерському містку. Після звільнення Гуттманн заявив на прес-конференції: «Мене звільнили, хоча я не злочинець і не гомосексуал. До побачення»
Тренерський пост зайняв спочатку Антоніо Бусіні (тимчасово), потім Етторе Пурічеллі. У підсумку, незважаючи на всі пертурбації по ходу сезону, «Мілан» все ж виграв той чемпіонат, випередивши на чотири очки «Удінезе». З тих пір Гуттманн завжди наполягав на тому, щоб в його контракті був пункт про неможливість звільнення в разі, якщо клуб знаходиться на першому місці.
Після відходу з «Мілана» Гуттманн очолив «Віченцу», де пропрацював один сезон, за підсумками якого команда розділила 9-те — 13-ті місця в Серії A, але, маючи з п'яти команд з однаковою кількістю очок найгіршу різницю м'ячів, стала 13-ю.

### «Гонвед» і «Сан-Паулу»
У 1957 році Гуттманн ненадовго повернувся в «Гонвед». Це сталося невдовзі після придушення народного повстання 1956 року команда перебувала за межами Угорщини (звістка про поразку повстанців застала їх на зворотному шляху з матчів проти «Атлетіко» (Більбао), перший з яких був зіграний в Більбао, а другий, замість Будапешта, в якому йшли бої, — в Брюсселі, на стадіоні «Ейзель»), багато гравців не хотіли повертатися на батьківщину.
Незважаючи на опір ФІФА й Угорської Федерації Футболу, Гуттманн організовує міжнародне турне «Гонведа». Спочатку команда грає в Італії, Португалії та Іспанії (зокрема, обігрує «Барселону» (4:3) і грає внічию зі збірною Мадрида (5:5)), а потім клуб, відхиливши пропозицію мексиканців про надання всім гравцям політичного притулку і про приєднання до їх футбольної ліги, їде до Бразилії, де проводить матчі з «Фламенгу» та «Ботафогу». Потім шляхи гравців «Гонведу» розійшлися. Багато (Йожеф Божик, Ласло Будаї, Дьюла Лорант, Дьюла Грошич і ін.) все-таки повернулися до Угорщини, троє (Золтан Цибор, Шандор Кочиш та Ференц Пушкаш) поїхали в Іспанію, а тренер Бела Гуттманн залишився в Бразилії і очолив «Сан-Паулу».
У «Сан-Паулу» під його керівництвом виступали такі відомі гравці, як Діну Сані, Мауру Рамуш і Зізінью. У сезоні 1957 роки команда виграла Лігу Пауліста (чемпіонат штату Сан-Паулу), а в 1958 році стала в цьому турнірі другою, поступившись «Сантосу», в якому в ті роки відзначався великий Пеле. (Слід зазначити, що єдиного всебразильского чемпіонату в ті роки не існувало.)
Спочатку під час свого недовгого перебування (другого за рахунком) в «Гонвед», а потім на посту головного тренера «Сан-Паулу» Гуттманн почав застосовувати нову, революційну для того часу схему 4-2-4 (через рік Вісенте Феола запозичить і успішно застосує її в збірній Бразилії на ЧС-1958 і бразильці виграють той мундіаль).

### Португалія. «Порту» і «Бенфіка»
У 1958 році Гуттманн очолив португальський «Порту» і в першому ж сезон на тренерському містку клубу привів їх до чемпіонського титулу.
Потім він перейшов до табору іншого португальського гранда — «Бенфіки». Саме там він домігся своїх найбільш значних успіхів. Під його керівництвом там грали такі майстри, як Еусебіу (лідер і головна зірка клубу), Жозе Агуаш, Жозе Аугушту де Алмейда, Альберту да Кошта Перейра, Антоніу Сімоєнш, Маріу Колуна, Жермані де Фігейреду й інші. З них Гуттманн зумів створити боєздатну, добре навчену команду, яка на той час стала однією з найкращих в світі.
У сезоні 1959/60 років «Бенфіка» виграла чемпіонат (перевершивши на два очки лісабонський «Спортінг»).
Сезон 1960/61 років був ще успішним. Знову був виграний чемпіонат країни (другим знову став «Спортінг», відставши на цей раз на чотири очки, решта ж клуби відстали більш ніж на десять очок; також слід зазначити, що «Бенфіка» забила 92 м'ячі в 26 матчах). «Бенфіка» виграла і Кубок чемпіонів, по черзі пройшовши шотландський «Гартс» (2:1, 3:0), колишній клуб Гуттманна — угорський «Уйпешт» (6:2; 1:2), данський «Орхус» (4:1, 3:1), віденський «Рапід» (3:0; 1:1) і вийшовши в фіналі на «Барселону». У драматичному матчі на бернському стадіоні «Ванкдорф» підопічні Гуттманна вирвали перемогу, незважаючи на всі зусилля великого угорського тріо «Барси» Кубала — Кочиш — Цибор. Рахунок на 20-й хвилині відкрив Кочиш, через десять хвилин Агуаш зрівняв рахунок, ще через дві хвилини безглуздий автогол іспанського воротаря Рамальетса вивів «Бенфіку» вперед. У другому таймі Колуна зробив рахунок 3:1, але Цибор скоротив відставання. Атаки барселонцев в кінцівці не увінчалися успіхом, «Бенфіка» перемогла 3:2. До цього всі п'ять розіграшів Кубку Чемпіонів виграв мадридський «Реал», і «Бенфіка» стала першою командою, яка перервала його гегемонію (втім, з самим «Реалом» їм не довелося мати справу — він був вибитий в чвертьфіналі якраз «Барселоною»).
Сезон 1961/62 років також приніс клубу Гуттманна перемогу в Кубку Чемпіонів. Пройшовши віденську «Аустрію» (1:1; 5:1), «Нюрнберг» (1:3, 6:0) і «Тоттенгем Готспур» (3:1; 1:2), в фіналі, на Олімпійському стадіоні в Амстердамі, «Бенфіка» переграла «Реал» (рахунок 5:3; на хет-трик Пушкаша лісабонці відповіли голами Агуаша, Кавема, Колуни і двічі Еусебіу). Також в сезоні 1961/62 років команда виграла Кубок Португалії. А ось в чемпіонаті «Бенфіка» стала всього лише третьою, поступившись «Спортінгу» та «Порту». Також команда поступилася у фіналі Міжконтинентального кубку-1961 уругвайському «Пеньяролю». Перший матч на рідному «Ештадіу да Луж» був виграний 2:1, а ось у матчі-відповіді на «Сентенаріо» «Бенфіка» програла — 0:5, у вирішальному ж третьому матчі, зіграному також в Уругваї, «Пеньяроль» переміг 2:1 і виграв трофей.
Після закінчення сезону Гуттманн несподівано покинув «Бенфіку», причиною тому стало небажання керівництва задовольнити його вимоги про підвищення зарплати. Залишаючи команду, Бела Гуттманн сказав прокляття: «У наступні сто років Бенфіка без мене ніколи не виграє Кубок європейських чемпіонів». Після цього «Бенфіка» вісім разів грала у фіналах європейських кубків і програла всі вісім (1962/63, 1964/65, 1967/68, 1982/83, 1987/88, 1989/90, 2012/13, 2013/14). У 1990 році перед фінальним матчем «Бенфіка» — «Мілан», що проходив у Відні, де Гуттманн помер і був похований, Еусебіу приходив на могилу свого великого наставника молитися, щоб той зняв своє прокляття, але це не допомогло: Франк Райкард приніс «Мілану» перемогу 1:0.

### «Пеньяроль»
У 1962 році, Гуттманн, пішовши з «Бенфіки», очолив уругвайський «Пеньяроль». «Пеньяроль» тих років був найкращим клубом Уругваю, володарем двох Кубків Лібертадорес з двох розіграних (турнір був заснований в 1960 році, і «Пеньяроль» виграв обидва перші розіграші), володарем Міжконтинентального Кубка-1961 і одним з найсильніших клубів світу. У ньому виступали такі майстри, як Луїс Майдану, Вільям Мартінес, Альберто Спенсер, Нестор «Тіто» Гонсальвес, Хосе Сасія й ін.
Гуттманн пропрацював в «Пеньяролі» один сезон і привів клуб до чергового національного чемпіонського титулу. У Кубку Лібертадорес того сезону «Пеньяроль», будучи звільнений від групового турніру як чинний володар трофея, переграв у півфіналі «Насьональ» (1:2; 3:1; 1:1). У фіналі підопічних Гуттманна чекав «Сантос», ще один клуб з числа світової футбольної еліти того часу, в якому виблискували такі гравці, як Пеле, Коутінью, Жозе «Пепе» Масія й інші. Вдома «Пеньяроль» поступився 1:2, але в гостях, в грі, яка була насичена різноманітними інцидентами, вирвав перемогу 3:2. Вирішальний матч відбувся 30 серпня 1962 року на нейтральному полі стадіону «Монументаль» в Буенос-Айресі й завершився крупною перемогою «Сантоса» 3:0 (дубль зробив Пеле), в результаті «Сантос» виграв трофей, перервавши дворічну гегемонію «Пеньяроля». Після закінчення сезону-1962 року Гуттманн пішов з «Пеньяроля».
З приводу своєї частої зміни місць роботи Гуттманн говорив: «У першому сезоні тренер працює спокійно і показує все, що може. На другий рік до нього починають чіплятися, а на третій, як би він не старався, його все одно звільняють».
За манерою поведінки і спілкування багато хто порівнює Гуттманна і Жозе Моурінью.

### Останні роки
У квітні — жовтні 1964 року Гуттманн в парі з Йозефом Вальтером тренував збірну Австрії. Під керівництвом цього тандему збірна провела п'ять товариських матчів, в трьох з них здобула перемоги (по 1:0 над Угорщиною та СРСР і 3:2 над Югославією), звела внічию матч з Голландією (1:1) і поступилася Уругваю (0:2) (в збірній Уругваю тих років переважали гравці «Пеньяроля», які зустрілися, за іронією долі, зі своїм колишнім наставником).
Потім він несподівано повернувся в «Бенфіку» на сезон 1965/66 років, навесні 1966 року був відправлений у відставку, і вже без нього команда посіла друге місце, поступившись лише одним очком «Спортінгу». Кар'єра Гуттманна йшла до завершення. У сезоні 1966/67 років Гуттманн тренував швейцарський «Серветт», команда провела посередній сезон, ставши лише п'ятою в національній першості, а Гуттманн знову недопрацював сезон до кінця, будучи звільнений навесні 1967 року, після чого перебрався в грецький «Панатінаїкос», де також пропрацював досить недовго. Потім була п'ятирічна перерву в тренерській діяльності.
В 1973 році очолював тренерський штаб команди «Аустрія» (Відень). Останнім місцем роботи Гуттманна став «Порту», який він очолював в сезоні 1973/74 років. Команда провела непоганий сезон, але упустила медалі, посівши четверте місце в лізі. Після закінчення того сезону Бела Гуттманн завершив тренерську кар'єру.
Помер 28 серпня 1981 року на 83-му році життя у місті Відень й був похований в єврейській частині Центрального кладовища Відня.

## Статистика виступів

### Статистика клубних виступів
| Сезон                     | Команда                          | Чемпіонат                 | Чемпіонат | Чемпіонат | Національний кубок | Національний кубок | Національний кубок | Континентальні кубки | Континентальні кубки | Континентальні кубки | Інші змагання | Інші змагання | Інші змагання | Усього | Усього |
| Сезон                     | Команда                          | Ліга                      | Ігор      | Голів     | Ліга               | Ігор               | Голів              | Ліга                 | Ігор                 | Голів                | Ліга          | Ігор          | Голів         | Ігор   | Голів  |
| ------------------------- | -------------------------------- | ------------------------- | --------- | --------- | ------------------ | ------------------ | ------------------ | -------------------- | -------------------- | -------------------- | ------------- | ------------- | ------------- | ------ | ------ |
| 1920–21                   | МТК (Будапешт)                   | Л1                        | 12        | 1         | -                  | -                  | -                  | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 12     | 1      |
| 1921–22                   | МТК (Будапешт)                   | Л1                        | 4         | 0         | КУ                 | -                  | -                  | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 4      | 0      |
| Усього МТК Будапешт       | Усього МТК Будапешт              | Усього МТК Будапешт       | 16        | 1         |                    | -                  | -                  |                      | –                    | –                    |               | –             | –             | 16     | 1      |
| 1921–22                   | «Хакоах» (Відень)                | ЕК                        | 11        | 0         | КА                 | 2                  | 1                  | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 13     | 1      |
| 1922–23                   | «Хакоах» (Відень)                | ЕК                        | 24        | 1         | КА                 | 5                  | 1                  | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 29     | 2      |
| 1923–24                   | «Хакоах» (Відень)                | ЕК                        | 21        | 3         | КА                 | 1                  | 0                  | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 22     | 3      |
| 1924–25                   | «Хакоах» (Відень)                | ІЛ                        | 16        | 0         | КА                 | 1                  | 0                  | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 17     | 0      |
| 1925–26                   | «Хакоах» (Відень)                | ІЛ                        | 22        | 4         | КА                 | –                  | –                  | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 22     | 4      |
| 1926                      | «Хакоах» (Відень)                | ІЛ                        | 2         | 0         | КА                 | –                  | –                  | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 2      | 0      |
| 1926–27                   | Нью-Йорк Джантс                  | АСЛ                       | 35        | 0         | НЧК+КЛ             | 1+1                | 0+0                | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 37     | 0      |
| 1927–28                   | Нью-Йорк Джантс                  | АСЛ                       | 43        | 2         | НЧК+КЛ             | 2+3                | 0+0                | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 48     | 2      |
| 1928–29                   | Нью-Йорк Джантс                  | АСЛ                       | 5         | 0         | –                  | –                  | –                  | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 5      | 0      |
| Усього за Нью-Йорк Джантс | Усього за Нью-Йорк Джантс        | Усього за Нью-Йорк Джантс | 83        | 2         |                    | 3+4                | 0+0                |                      | –                    | –                    |               | –             | –             | 90     | 2      |
| 1929–30                   | Нью-Йорк Хакоах/Хакоах Олл-Старз | АСЛ                       | 21        | 0         | НЧК+КЛ             | 2+5                | 0+0                | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 28     | 0      |
| 1930                      | СК «Нью-Йорк»                    | АСЛ                       | 22        | 0         | –                  | –                  | –                  | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 22     | 0      |
| 1931                      | Хакоах Олл-Старз                 | АСЛ                       | 14        | 0         | НЧК                | 1                  | 0                  | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 15     | 0      |
| 1931                      | Хакоах Олл-Старз                 | АСЛ                       | 19        | 0         | –                  | –                  | –                  | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 19     | 0      |
| 1932                      | Хакоах Олл-Старз                 | АСЛ                       | 17        | 0         | НЧК                | 3                  | 0                  | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 20     | 0      |
| Усього за Хакоах Ол Старз | Усього за Хакоах Ол Старз        | Усього за Хакоах Ол Старз | 50        | 0         |                    | 4+0                | 0+0                |                      | –                    | –                    |               | –             | –             | 54     | 0      |
| 1932–33                   | «Хакоах» (Відень)                | ІЛ                        | 4         | 0         | КА                 | –                  | –                  | –                    | –                    | –                    | –             | –             | –             | 4      | 0      |
| Усього Хакоах Відень      | Усього Хакоах Відень             | Усього Хакоах Відень      | 100       | 8         |                    | 9                  | 2                  |                      | –                    | –                    |               | –             | –             | 109    | 10     |
| Усього за кар'єру         | Усього за кар'єру                | Усього за кар'єру         | 292       | 11        |                    | 27                 | 2                  |                      | –                    | –                    |               | –             | –             | 303    | 12     |

### Статистика виступів за збірну
| Дата      | Місто    | Господарі | Результат | Гості     | Турнір           | Голи | Примітки |
| --------- | -------- | --------- | --------- | --------- | ---------------- | ---- | -------- |
| 5-6-1921  | Будапешт | Угорщина  | 3 – 0     | Німеччини | товариський матч | 1    |          |
| 18-5-1924 | Цюрих    | Швейцарія | 3 – 0     | Угорщина  | товариський матч | -    |          |
| 26-5-1924 | Париж    | Угорщина  | 5 – 0     | Польща    | Олімпіада 1924   | -    |          |
| 29-5-1924 | Париж    | Угорщина  | 0 – 3     | Єгипет    | Олімпіада 1924   | -    |          |
| Усього    |          | Матчів    | 4         |           | Голів            | 1    |          |

## Титули і досягнення

### Як гравця
- Чемпіонат Угорщини (МТК (Будапешт)):
  -  Чемпіон (2): 1920/21, 1921/22

- Чемпіонат Австрії («Хаоакх»):
  -  Чемпіон (1): 1924/25

### Як тренера
- Ліга Пауліста («Сан-Паулу»):
  -  Чемпіон (1): 1957

- Чемпіонат Угорщини («Уйпешт»):
  -  Чемпіон (2): 1938/39, 1946/47

- Чемпіонат Португалії (3):
  -  Чемпіон (1): 1958/59 («Порту»)
  -  Чемпіон (2): 1959/60, 1960/61 («Бенфіка»)

- Кубок Португалії (1):
  -  Володар (1): 1961/62 («Бенфіка»)

- Кубок Мітропи («Уйпешт»):
  -  Володар (1): 1939

- Кубок європейських чемпіонів («Бенфіка»)
  -  Володар (2): 1960/61, 1961/62

### Індивідуальні визнання
- Найкращий тренер в історії футболу — 9 місце (World Soccer)[13][14]
- Найкращий тренер в історії футболу — 16 місце (ESPN)[15]
- Найкращий тренер в історії футболу — 20 місце (France Football)[16]

title: Бела Гуттманн

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Бела Гуттманн
| зображення = Guttmann 1953.JPG
| підпис =
| повне-ім'я =
| місце-народження = [[Будапешт]]
| країна-народження = [[Угорщина]]
| дата-народження = 27.1.1899
| дата-смерті = 28.8.1981
| місце-смерті = [[Відень]], [[Австрія]]
| зріст =
| вага =
| позиція = [[півзахисник]], [[Захисник (футбол)|захисник]]
| юнацькі-роки = 1914-1917
| юнацькі-клуби ={{Прапорець|HUN|1917}} «[[Тереквеш (футбольний клуб)|Тереквеш]]»
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|1917–1919 | {{Прапорець|HUN|1919}} | «[[Тереквеш (футбольний клуб)|Тереквеш]]» | 22+ |0+}}
{{Футболіст рядок 1|1920–1921 | {{Прапорець|HUN|1921}} | [[МТК (Будапешт)]] | 16<ref>[http://www.nela.hu/nch_pid.php?id=8762 Статистика виступів у чемпіонаті Угорщини]</ref> |1}}
{{Футболіст рядок 0|1921–1926 | {{Прапорець|AUT}} | [[Хакоах (Відень)|«Хакоах» (Відень)]] | 96 |8}}
{{Футболіст рядок 1|1926–1929 | {{Прапорець|USA}} | «[[Нью-Йорк Джантс (футбольний клуб)|Нью-Йорк Джантс]]» | 83 |2}}
{{Футболіст рядок 0|1929–1930 | {{Прапорець|USA}} | «[[Хакоах Олл-Старз]]» | 21 |0}}
{{Футболіст рядок 1|1930 | {{Прапорець|USA}} | «[[Нью-Йорк (футбольний клуб)|Нью-Йорк]]» | 22 |0}}
{{Футболіст рядок 0|1931–1932 | {{Прапорець|USA}} | «[[Хакоах Олл-Старз]]» | 50 |0}}
{{Футболіст рядок 1|1932–1933 | {{Прапорець|AUT}} | [[Хакоах (Відень)|«Хакоах» (Відень)]] | 4 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|1921–1924 | {{Прапорець|HUN|1924}} | [[збірна Угорщини з футболу|Угорщина]] | 4 |1}}
{{Футболіст кінець}}
| тренер = {{Футбольний тренер початок}}
{{Футбольний тренер заголовок}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1933–1935 | {{Прапорець|AUT}} | [[Хакоах (Відень)|«Хакоах» (Відень)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1935–1937 | {{Прапорець|NED}} | [[Енсхеде (футбольний клуб)|«Енсхеде»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1937–1938 | {{Прапорець|AUT}} | [[Хакоах (Відень)|«Хакоах» (Відень)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1938–1939 | {{Прапорець|HUN|1939}} | [[Уйпешт (футбольний клуб)|«Уйпешт»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1945 | {{Прапорець|HUN|1945}} | «[[Вашаш]]»}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1946 | {{Прапорець|ROU}} | [[Маккабі (Бухарест)|«Чіоканул»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1947 | {{Прапорець|HUN|1947}} | [[Уйпешт (футбольний клуб)|«Уйпешт»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1947–1948 | {{Прапорець|HUN|1948}} | «[[Будапешт Гонвед|Кішпешт]]»}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1949–1950 | {{Прапорець|ITA}} | [[Падова (футбольний клуб)|«Падова»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1950–1951 | {{Прапорець|ITA}} | «[[Трієстина]]»}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1952 | {{Прапорець|HUN|1952}} | [[збірна Угорщини з футболу|Угорщина]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1953 | {{Прапорець|ARG}} | [[Кільмес (футбольний клуб)|«Кільмес»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1953 | {{Прапорець|CYP}} | [[АПОЕЛ (футбольний клуб)|АПОЕЛ]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1953–1955 | {{Прапорець|ITA}} | [[Мілан (футбольний клуб)|«Мілан»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1955–1956 | {{Прапорець|ITA}} | [[Віченца (футбольний клуб)|«Ланероссі»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1956–1957 | {{Прапорець|HUN|1957}} | «[[Будапешт Гонвед|Гонвед]]»|(техн.дир.)}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1957–1958 | {{Прапорець|BRA}} | «[[Сан-Паулу (футбольний клуб)|Сан-Паулу]]»}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1958–1959 | {{Прапорець|POR}} | [[Порту (футбольний клуб)|«Порту»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1959–1962 | {{Прапорець|POR}} | [[Бенфіка (Лісабон)|«Бенфіка»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1962 | {{Прапорець|URU}} | «[[Пеньяроль]]»}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1964 | {{Прапорець|AUT}} | [[Збірна Австрії з футболу|Австрія]]|(куратор)}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1965–1966 | {{Прапорець|POR}} | [[Бенфіка (Лісабон)|«Бенфіка»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1966–1967 | {{Прапорець|SUI}} | «[[Серветт]]»}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1967 | {{Прапорець|GRE|1967}} | [[Панатінаїкос (футбольний клуб)|«Панатінаїкос»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1973 | {{Прапорець|AUT}} | [[Аустрія (Відень)|«Аустрія» (Відень)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1973 | {{Прапорець|POR}} | [[Порту (футбольний клуб)|«Порту»]]}}
{{Футбольний тренер кінець}}
| пк-поновлення = [[9 лютого]] [[2017]]
| збірна-поновлення = [[9 лютого]] [[2017]]
}}
'''Бела Гуттманн''' ({{lang-hu|{{угорське ім'я|Guttmann Béla}}}}; 27 січня 1899, [[Будапешт]] — 28 серпня 1981, [[Відень]]) — угорський [[футболіст]], що грав на позиції [[Захисник (футбол)|захисника]], [[півзахисник]]а. По завершенні ігрової кар'єри — [[Футбольний тренер|тренер]].

Виступав, зокрема, за клуби [[МТК (Будапешт)]] та [[Хакоах (Відень)|«Хакоах» (Відень)]], а також [[збірна Угорщини з футболу|національну збірну Угорщини]].

Дворазовий [[Чемпіонат Угорщини з футболу|чемпіон Угорщини]]. [[Чемпіонат Австрії з футболу|Чемпіон Австрії]]. Переможець [[Ліга Пауліста|Ліги Пауліста]] (як тренер). Дворазовий [[Чемпіонат Угорщини з футболу|чемпіон Угорщини]] (як тренер). Триразовий [[Чемпіонат Португалії з футболу|чемпіон Португалії]] (як тренер). Володар [[Кубок Португалії з футболу|Кубку Португалії]] (як тренер). Володар [[Кубок Мітропи|Кубку Мітропи]] (як тренер). Дворазовий володар [[Ліга чемпіонів УЄФА|Кубку чемпіонів УЄФА]] (як тренер).

== Кар'єра гравця ==

=== Клубна кар'єра ===
[[Файл:Béla Guttmann (1925).jpg|thumbnail|left|Бела Гуттманн під час свого виступу у віденському клубі «Хакоах» (1925)]]
Народився [[27 січня]] [[1899]] року в місті [[Будапешт]], столиці на той час двоєдиної Австро-Угорщини, в сім'ї євреїв Авраама (Абрахама) і Естер Гуттманн<ref name="spiegel">{{cite web|author=David Kleingers/|publication-date=5 червня 2006 року|url=http://www.spiegel.de/kultur/literatur/0,1518,425216,00.html|title=Trainer-Legende Béla Guttmann. Global Player mit Geschichte|publisher=[[Der Spiegel]]|accessdate=2008-12-03|lang=de|archiveurl=https://www.webcitation.org/654uSpMe7?url=http://www.spiegel.de/kultur/literatur/0,1518,425216,00.html|archivedate=2012-01-30|deadurl=no}}</ref>. Його батьки були вчителями танців<ref name="spiegel"/>. Вихованець футбольної школи клубу «[[Тереквеш (футбольний клуб)|Тереквеш]]»<ref name="championat">{{cite web|publication-date=13 березня 2008 року|url=http://www.championat.ru/football/article-19556.html|title=Біографія Бели Гуттманна|publisher=Чемпионат.ру|accessdate=6 листопада 2008 року|archiveurl=https://www.webcitation.org/654uOlKrC?url=http://www.championat.com/football/article-19556.html?rucom=1|archivedate=2012-01-30|deadurl=yes}}</ref>. У 1920 році перейшов до складу найсильнішого клубу Угорщини<ref>Австро-Угорщина, як відомо, розпалася за кілька місяців до цього, в жовтні — листопаді 1918 року.</ref> тих років [[МТК (Будапешт)|МТК]]. Провів два сезони в цій команді, і обидва стали для неї переможними в [[Чемпіонат Угорщини з футболу|чемпіонаті Угорщини]].

У 1922 році переїхав до Відня (однією з причин від'їзду з Угорщини був [[антисемітизм]], який культивувався тодішнім режимом [[Міклош Горті|Міклоша Горті]])<ref name="championat"/><ref name="guardian">{{cite web|publication-date=17 січня 2007 року|url=http://www.guardian.co.uk/football/2007/jan/17/europeanfootball.sport1|title=Chelsea be warned: a Guttman is hard to find|publisher=[[The Guardian]]|accessdate=6 листопада 2008 року|lang=en|archiveurl=https://www.webcitation.org/654uMN3gz?url=http://www.guardian.co.uk/football/2007/jan/17/europeanfootball.sport1|archivedate=2012-01-30|deadurl=no}}</ref><ref name="jewish-ru">{{cite web|publication-date=|url=http://www.jewish.ru/style/sport/2007/01/news994244710.php|title=Біографія Бели Гуттманна|publisher=Портал jewish.ru|accessdate=6 листопада 2008 року|archiveurl=https://www.webcitation.org/654uNVe3u?url=http://www.jewish.ru/style/sport/2007/01/news994244710.php|archivedate=2012-01-30|deadurl=yes}}</ref>, де почав виступати за місцевий єврейський клуб «Хакоах», за який відіграв чотири сезони. У сезоні 1924/25 років став [[Бундесліга (Австрія)|чемпіоном Австрії]].

У квітні 1926 року «Хакоах» здійснив десятиматчеву ігрове турне в США, після закінчення якого деякі гравці клубу включаючи Гуттманна вирішили залишитися грати в США<ref name="championat"/><ref name="jewish-ru"/>.

За шість наступних років Гуттманн виступав за п'ять американських клубів, всі вони базувалися в Нью-Йорку. У складі клубу «Нью-Йорк Акоах» в 1929 році Гуттманн став володарем Кубку США. Останнім клубом у США був «Хакоах Олл-Старс», який Бела покинув 1932 року.

Завершив професійну ігрову кар'єру у клубі [[Хакоах (Відень)|«Хакоах» (Відень)]], у складі якого вже виступав раніше. Прийшов до команди 1932 року, захищав її кольори до припинення виступів на професійному рівні у 1933 році.

=== Виступи за збірну ===
За [[Збірна Угорщини з футболу|збірну Угорщини]] відіграв шість матчів.

Дебютував у національній команді 5 червня 1921 року<ref name="championat"/> в переможному (3:0) товариському матчі проти [[Збірна Німеччини з футболу|Німеччини]], забивши один з м'ячів (який став для нього єдиним за збірну). У тому ж місяці зіграв ще один матч, проти збірної Південної Німеччини.

Майже через три роки, в травні 1924 року, Гуттманн, який уже проживав та грав на той час в Австрії, отримав новий виклик в угорську збірну. У тому місяці він зіграв чотири гри за неї. Дві перших, з командами [[Збірна Швейцарії з футболу|Швейцарії]] (2:4) та [[Збірна Саару з футболу|Саара]], були товариськими.

Потім Гуттманн був включений до складу збірної на [[Літні Олімпійські ігри 1924|Літні Олімпійські ігри 1924 року]] в Парижі, де відіграв обидва матчі, в яких грали угорці. У першому раунді 26 травня угорці розгромили [[Збірна Польщі з футболу|поляків]] (5:0), але вже в другому, 29 травня, крупно (0:3) програли [[Збірна Єгипту з футболу|єгиптянам]] і вибули з подальшої боротьби<ref name="championat"/><ref>{{cite web|url=http://www.rsssf.com/tablesh/hong-intres.html|title=Архів результатів матчів збірної Угорщини|publisher=The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation (RSSSF)|accessdate=6 листопада 2008 року|lang=en|archiveurl=https://www.webcitation.org/654uU83ac?url=http://www.rsssf.com/tablesh/hong-intres.html|archivedate=2012-01-30|deadurl=no}}</ref>. Матч з Єгиптом став останнім для Гуттманна за збірну.

Перебування Гуттманна на Олімпіаді було відзначено скандалом. У Бели викликало обурення те, що на ігри прибуло, на його думку, занадто багато угорських спортивних чиновників, і те, що команду поселили в дешевому, поганому готелі<ref name="championat"/>. Як доказ своїх слів про те, наскільки поганим був цей готель, Гуттманн притягнув двох дохлих щурів (нібито спійманих ним в цьому ж готелі) і прибив їх до дверей номерів керівників угорської делегації<ref name="championat"/>.

== Кар'єра тренера ==

=== Ранні роки ===
Завершивши кар'єру гравця, Бела Гуттманн повернувся із США до Австрії, де став головним тренером свого колишнього клубу — віденського [[Хакоах (Відень)|«Хакоаха»]]. Провів на цій посаді один сезон, під час якого «Хакоах» посів восьме місце з 12-ти клубів. Потім Бела перебрався в голландський «[[Твенте (футбольний клуб)|Енсхеде]]» (один з попередників нинішнього «Твенте»), де також пропрацював один сезон без особливих успіхів.

У 1938 році Гуттманн, виїхавши з [[Аншлюс|анексованої]] [[Третій Рейх|Третім рейхом]] Австрії, очолив угорський [[Уйпешт (футбольний клуб)|«Уйпешт»]]. Там до нього прийшли перші великі успіхи: в сезоні 1938/39 років клуб виграв [[Чемпіонат Угорщини з футболу|чемпіонат Угорщини]] (всього на очко випередивши «[[Ференцварош]]») та [[Кубок Мітропи]]<ref name="championat"/>. У чвертьфіналі Кубка Мітропи за сумою двох матчів був пройдений [[Інтернаціонале|міланський «Інтер»]] (1:2 в гостях, 3:0 вдома). У півфіналі в першому матчі в Белграді угорці програли югославським [[ОФК Белград|«Београдська СК»]] (нині ОФК) 2:4, але вдома розгромили белградців 7:1 і вийшли до фіналу. У фіналі був переграний все той же «Ференцварош» (4:1; 2:2)<ref>{{cite web|url=http://www.rsssf.com/tablesm/mit39.html|title=Кубок Мітропи-1939|publisher=RSSSF|accessdate=6 листопада 2008 року|lang=en|archiveurl=https://www.webcitation.org/654uUafUY?url=http://www.rsssf.com/tablesm/mit39.html|archivedate=2012-01-30|deadurl=no}}</ref>. Втім, на другий сезон в «Уйпешт» Гуттманн не залишився.

Як Гуттманн провів [[Друга світова війна|воєнні]] роки, невідомо<ref name="guardian"/>. За деякими даними, він переховувався в нейтральній [[Швейцарія|Швейцарії]]<ref name="championat"/><ref name="guardian"/>, де був інтернований<ref name="guardian"/>, потім якийсь час жив у Бразилії. Старший же його брат загинув в [[Концентраційний табір|концтаборі]]<ref name="championat"/><ref name="guardian"/>.

Після війни протягом нетривалого часу очолював спочатку угорський «[[Вашаш]]», потім румунський «Чінезул» (незабаром після його відходу клуб був розформований). Через проблеми з продовольством в післявоєнний час, Гуттманн наполіг, щоб зарплату йому платили не грошима, а овочами<ref name="championat"/><ref name="guardian"/>. З «Чінезула» Гуттманн пішов після конфлікту з президентом клубу, обурений спробою останнього втрутитися в трансферну політику<ref name="championat"/>.

У сезоні 1946/47 років повернувся в [[Уйпешт (футбольний клуб)|«Уйпешт»]] і виграв з ним свій другий титул чемпіона Угорщини. Потім він очолив [[Будапешт Гонвед|«Кишпешт»]] (майбутній «Гонвед»), де під його керівництвом грали майбутні учасники [[Золота команда|«Золотої команди»]] [[Ференц Пушкаш]] і [[Йожеф Божик]]. У сезоні 1947/48 років «Кишпешт» зайняв четверте місце, і Гуттманн покинув свій пост після закінчення сезону.

=== Італія та Кіпр ===
Сезон 1949/50 років Гуттманн провів на тренерському містку італійської команди [[Падова (футбольний клуб)|«Падова»]], що була у той час середняком [[Серія A (Італія)|Серії A]]. «Падова» під керівництвом Гуттманна стала 10-ю.

Наступні два сезони Гуттманн провів в «[[Трієстина|Трієстині]]». Результати команди під його керівництвом були невисокі: спочатку 15-те місце, потім розділила 17-те та 18-те і перехідний турнір за виживання, в ході якого команда все ж зуміла врятуватися, перегравши спочатку «[[Луккезе]]» (3:3; 1:0), а потім [[Брешія (футбольний клуб)|«Брешію»]] (1:0).

У сезоні 1952/53 років Гуттманн тренував кіпрський [[АПОЕЛ (футбольний клуб)|АПОЕЛ]]. Команда непогано виступила в [[Чемпіонат Кіпру з футболу|чемпіонаті Кіпру]], посівши 3-тє місце.

У 1953 році Гуттманн був призначений тренером [[Мілан (футбольний клуб)|«Мілана»]]. У «Мілані» тієї пори сяяли такі гравці, як [[Гуннар Грен]], [[Гуннар Нордаль]], [[Нільс Лідхольм]] (разом вони, три великих шведа, олімпійські чемпіони-1948 становили легендарне тріо «[[Гре-Но-Лі]]») і уругваєць [[Хуан-Альберто Скьяффіно]].

У сезоні 1953/54 років «Мілан» став третім (випередивши [[Фіорентіна|«Фіорентіну»]] лише за різницею м'ячів в змаганні за бронзу, чемпіоном же став «[[Інтернаціонале]]», другим прийшов ще один принциповий суперник «[[Мілан (футбольний клуб)|россонері]]» — «[[Ювентус]]»). По ходу ж сезону 1954/55 років Гуттманн був звільнений. Це сталося в лютому 1955 року: Скьяффіно в одному з матчів був вилучений і заробив п'ятиматчеву дискваліфікацію, і команда, втративши свого лідера, різко зменшила оберти, що, разом із розбіжностями з керівництвом клубу<ref name="championat"/>, коштувало Гуттманну місця на тренерському містку. Після звільнення Гуттманн заявив на прес-конференції: «''Мене звільнили, хоча я не злочинець і не [[Гомосексуальність|гомосексуал]]. До побачення''»<ref name="guardian"/>

Тренерський пост зайняв спочатку Антоніо Бусіні (тимчасово), потім [[Етторе Пурічеллі]]. У підсумку, незважаючи на всі пертурбації по ходу сезону, «Мілан» все ж виграв той чемпіонат, випередивши на чотири очки «[[Удінезе]]». З тих пір Гуттманн завжди наполягав на тому, щоб в його контракті був пункт про неможливість звільнення в разі, якщо клуб знаходиться на першому місці.

Після відходу з «Мілана» Гуттманн очолив [[Віченца (футбольний клуб)|«Віченцу»]], де пропрацював один сезон, за підсумками якого команда розділила 9-те — 13-ті місця в Серії A, але, маючи з п'яти команд з однаковою кількістю очок найгіршу різницю м'ячів, стала 13-ю.

=== «Гонвед» і «Сан-Паулу» ===
У 1957 році Гуттманн ненадовго повернувся в [[Будапешт Гонвед|«Гонвед»]]. Це сталося невдовзі після придушення [[Угорська революція 1956 року|народного повстання 1956 року]] команда перебувала за межами Угорщини (звістка про поразку повстанців застала їх на зворотному шляху з матчів проти [[Атлетік (Більбао)|«Атлетіко» (Більбао)]], перший з яких був зіграний в Більбао, а другий, замість Будапешта, в якому йшли бої, — в Брюсселі, на стадіоні «Ейзель»), багато гравців не хотіли повертатися на батьківщину.

Незважаючи на опір [[ФІФА]] й Угорської Федерації Футболу, Гуттманн організовує міжнародне турне «Гонведа». Спочатку команда грає в Італії, Португалії та Іспанії (зокрема, обігрує [[Барселона (футбольний клуб)|«Барселону»]] (4:3) і грає внічию зі збірною Мадрида (5:5)), а потім клуб, відхиливши пропозицію мексиканців про надання всім гравцям [[Право притулку|політичного притулку]] і про приєднання до їх футбольної ліги, їде до Бразилії, де проводить матчі з «[[Фламенгу]]» та [[Ботафогу (футбольний клуб)|«Ботафогу»]]<ref name="championat"/><ref name="guardian"/>. Потім шляхи гравців «Гонведу» розійшлися. Багато ([[Йожеф Божик]], Ласло Будаї, [[Дьюла Лорант]], Дьюла Грошич і ін.) все-таки повернулися до Угорщини, троє ([[Золтан Цибор]], [[Шандор Кочиш]] та [[Ференц Пушкаш]]) поїхали в Іспанію, а тренер Бела Гуттманн залишився в Бразилії і очолив [[Сан-Паулу (футбольний клуб)|«Сан-Паулу»]].

У «Сан-Паулу» під його керівництвом виступали такі відомі гравці, як Діну Сані, Мауру Рамуш і [[Зізінью]]. У сезоні 1957 роки команда виграла [[Ліга Пауліста|Лігу Пауліста]] (чемпіонат [[Сан-Паулу (штат)|штату Сан-Паулу]])<ref name="championat"/>, а в 1958 році стала в цьому турнірі другою, поступившись [[Сантос (футбольний клуб)|«Сантосу»]], в якому в ті роки відзначався великий [[Пеле]]. (Слід зазначити, що єдиного всебразильского чемпіонату в ті роки не існувало.)

Спочатку під час свого недовгого перебування (другого за рахунком) в «Гонвед», а потім на посту головного тренера «Сан-Паулу» Гуттманн почав застосовувати нову, революційну для того часу схему 4-2-4 (через рік [[Вісенте Феола]] запозичить і успішно застосує її в [[Збірна Бразилії з футболу|збірній Бразилії]] на [[Чемпіонат світу з футболу 1958|ЧС-1958]] і бразильці виграють той мундіаль)<ref name="guardian"/><ref name="jewish-ru"/>.

=== Португалія. «Порту» і «Бенфіка» ===
У 1958 році Гуттманн очолив португальський [[Порту (футбольний клуб)|«Порту»]] і в першому ж сезон на тренерському містку клубу привів їх до чемпіонського титулу.

Потім він перейшов до табору іншого португальського гранда — [[Бенфіка (Лісабон)|«Бенфіки»]]. Саме там він домігся своїх найбільш значних успіхів. Під його керівництвом там грали такі майстри, як [[Еусебіу]] (лідер і головна зірка клубу), [[Жозе Агуаш]], Жозе Аугушту де Алмейда, Альберту да Кошта Перейра, Антоніу Сімоєнш, [[Маріу Колуна]], Жермані де Фігейреду й інші. З них Гуттманн зумів створити боєздатну, добре навчену команду, яка на той час стала однією з найкращих в світі.

У сезоні 1959/60 років «Бенфіка» виграла чемпіонат (перевершивши на два очки [[Спортінг (Лісабон)|лісабонський «Спортінг»]]).

Сезон 1960/61 років був ще успішним. Знову був виграний чемпіонат країни (другим знову став «Спортінг», відставши на цей раз на чотири очки, решта ж клуби відстали більш ніж на десять очок; також слід зазначити, що «Бенфіка» забила 92 м'ячі в 26 матчах). «Бенфіка» виграла і [[Кубок європейських чемпіонів 1960—1961|Кубок чемпіонів]], по черзі пройшовши шотландський [[Гарт оф Мідлотіан|«Гартс»]] (2:1, 3:0), колишній клуб Гуттманна — угорський [[Уйпешт (футбольний клуб)|«Уйпешт»]] (6:2; 1:2), данський [[Орхус (футбольний клуб)|«Орхус»]] (4:1, 3:1), [[Рапід (Відень)|віденський «Рапід»]] (3:0; 1:1) і вийшовши в фіналі на [[Барселона (футбольний клуб)|«Барселону»]]. У драматичному матчі на бернському стадіоні «Ванкдорф» підопічні Гуттманна вирвали перемогу, незважаючи на всі зусилля великого угорського тріо «Барси» [[Ладислав Кубала|Кубала]] — [[Шандор Кочиш|Кочиш]] — [[Золтан Цибор|Цибор]]. Рахунок на 20-й хвилині відкрив Кочиш, через десять хвилин Агуаш зрівняв рахунок, ще через дві хвилини безглуздий автогол іспанського воротаря [[Антоні Рамальєтс|Рамальетса]] вивів «Бенфіку» вперед. У другому таймі Колуна зробив рахунок 3:1, але Цибор скоротив відставання. Атаки барселонцев в кінцівці не увінчалися успіхом, «Бенфіка» перемогла 3:2. До цього всі п'ять розіграшів Кубку Чемпіонів виграв [[Реал Мадрид|мадридський «Реал»]], і «Бенфіка» стала першою командою, яка перервала його гегемонію (втім, з самим «Реалом» їм не довелося мати справу — він був вибитий в чвертьфіналі якраз «Барселоною»).

Сезон 1961/62 років також приніс клубу Гуттманна перемогу в [[Кубок європейських чемпіонів 1961—1962|Кубку Чемпіонів]]. Пройшовши [[Аустрія (Відень)|віденську «Аустрію»]] (1:1; 5:1), [[Нюрнберг (футбольний клуб)|«Нюрнберг»]] (1:3, 6:0) і «[[Тоттенгем Готспур]]» (3:1; 1:2), в фіналі, на [[Олімпійський стадіон (Амстердам)|Олімпійському стадіоні]] в Амстердамі, «Бенфіка» переграла «Реал» (рахунок 5:3; на хет-трик [[Ференц Пушкаш|Пушкаша]] лісабонці відповіли голами Агуаша, Кавема, Колуни і двічі Еусебіу). Також в сезоні 1961/62 років команда виграла [[Кубок Португалії з футболу|Кубок Португалії]]. А ось в чемпіонаті «Бенфіка» стала всього лише третьою, поступившись «Спортінгу» та «Порту». Також команда поступилася у фіналі [[Міжконтинентальний кубок з футболу|Міжконтинентального кубку-1961]] уругвайському [[Пеньяроль|«Пеньяролю»]]. Перший матч на рідному [[Да Луж|«Ештадіу да Луж»]] був виграний 2:1, а ось у матчі-відповіді на [[Естадіо Сентенаріо|«Сентенаріо»]] «Бенфіка» програла — 0:5, у вирішальному ж третьому матчі, зіграному також в Уругваї, «Пеньяроль» переміг 2:1 і виграв трофей.

Після закінчення сезону Гуттманн несподівано покинув «Бенфіку», причиною тому стало небажання керівництва задовольнити його вимоги про підвищення зарплати<ref name="championat"/><ref name="guardian"/>. Залишаючи команду, Бела Гуттманн сказав прокляття: «У наступні сто років Бенфіка без мене ніколи не виграє Кубок європейських чемпіонів»<ref>{{cite web|url=http://mag.football.ua/7/s09/ben.htm|title=Історія «Бенфіки»|publisher=mag.football.ua|accessdate=6 листопада 2008 року|archiveurl=https://www.webcitation.org/654uV4Fxh?url=http://mag.football.ua/7/s09/ben.htm|archivedate=2012-01-30|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140515085522/http://mag.football.ua/7/s09/ben.htm |date=2014-05-15 }}</ref>. Після цього «Бенфіка» вісім разів грала у фіналах європейських кубків і програла всі вісім (1962/63, 1964/65, 1967/68, 1982/83, 1987/88, 1989/90, 2012/13, 2013/14). У 1990 році перед фінальним матчем «Бенфіка» — «Мілан», що проходив у Відні, де Гуттманн помер і був похований, Еусебіу приходив на могилу свого великого наставника молитися, щоб той зняв своє прокляття, але це не допомогло: [[Франк Райкард]] приніс «Мілану» перемогу 1:0<ref name="championat"/>.

=== «Пеньяроль» ===
У 1962 році, Гуттманн, пішовши з «Бенфіки», очолив уругвайський «[[Пеньяроль]]». «Пеньяроль» тих років був найкращим клубом Уругваю, володарем двох [[Кубок Лібертадорес|Кубків Лібертадорес]] з двох розіграних (турнір був заснований в 1960 році, і «Пеньяроль» виграв обидва перші розіграші), володарем Міжконтинентального Кубка-1961 і одним з найсильніших клубів світу. У ньому виступали такі майстри, як Луїс Майдану, Вільям Мартінес, Альберто Спенсер, [[Нестор Гонсальвес|Нестор «Тіто» Гонсальвес]], Хосе Сасія й ін.

Гуттманн пропрацював в «Пеньяролі» один сезон і привів клуб до чергового національного чемпіонського титулу. У Кубку Лібертадорес того сезону «Пеньяроль», будучи звільнений від групового турніру як чинний володар трофея, переграв у півфіналі [[Насьйональ (Монтевідео)|«Насьональ»]] (1:2; 3:1; 1:1). У фіналі підопічних Гуттманна чекав [[Сантос (футбольний клуб)|«Сантос»]], ще один клуб з числа світової футбольної еліти того часу, в якому виблискували такі гравці, як [[Пеле]], Коутінью, Жозе «Пепе» Масія й інші. Вдома «Пеньяроль» поступився 1:2, але в гостях, в грі, яка була насичена різноманітними інцидентами, вирвав перемогу 3:2. Вирішальний матч відбувся 30 серпня 1962 року на нейтральному полі стадіону «Монументаль» в [[Буенос-Айрес]]і й завершився крупною перемогою «Сантоса» 3:0 (дубль зробив Пеле), в результаті «Сантос» виграв трофей, перервавши дворічну гегемонію «Пеньяроля»<ref>{{cite web|url=http://rsssf.com/sacups/copa62.html|title=Кубок Лібертадорес-1962|publisher=RSSSF|accessdate=6 листопада 2008 року|lang=en|archiveurl=https://www.webcitation.org/654uVpz90?url=http://rsssf.com/sacups/copa62.html|archivedate=2012-01-30|deadurl=no}}</ref>. Після закінчення сезону-1962 року Гуттманн пішов з «Пеньяроля».

З приводу своєї частої зміни місць роботи Гуттманн говорив: «''У першому сезоні тренер працює спокійно і показує все, що може. На другий рік до нього починають чіплятися, а на третій, як би він не старався, його все одно звільняють''»<ref name="championat"/>.

За манерою поведінки і спілкування багато хто порівнює Гуттманна і [[Жозе Моурінью]]<ref name="championat"/><ref name="guardian"/>.

=== Останні роки ===
[[Файл:Béla Guttmann 1966.jpg|thumb|Бела Гуттманн у 1966 році]]
У квітні — жовтні 1964 року Гуттманн в парі з Йозефом Вальтером тренував [[Збірна Австрії з футболу|збірну Австрії]]<ref>{{cite web|url=http://www.oefb.at/show_page.php?pid=313|title=Інформація про збірну Австрії на офіційному сайті Австрійської федерації футболу|accessdate=6 листопада 2008 року|lang=de|archiveurl=https://www.webcitation.org/654uWHAe4?url=http://www.oefb.at/show_page.php?pid=313|archivedate=2012-01-30|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120211083144/http://www.oefb.at/show_page.php?pid=313 |date=2012-02-11 }}</ref>. Під керівництвом цього тандему збірна провела п'ять товариських матчів, в трьох з них здобула перемоги (по 1:0 над [[Збірна Угорщини з футболу|Угорщиною]] та [[Збірна СРСР з футболу|СРСР]] і 3:2 над [[Збірна Югославії з футболу|Югославією]]), звела внічию матч з [[Збірна Нідерландів з футболу|Голландією]] (1:1) і поступилася [[Збірна Уругваю з футболу|Уругваю]] (0:2)<ref>{{cite web|url=http://www.austriasoccer.at/LSP/1960_69/196069.htm|title=Архів результатів матчів збірної Австрії|accessdate=6 листопада 2008 року|lang=de|archiveurl=https://www.webcitation.org/654uXFxgh?url=http://www.austriasoccer.at/error.html|archivedate=2012-01-30|deadurl=no}}</ref> (в збірній Уругваю тих років переважали гравці «Пеньяроля», які зустрілися, за іронією долі, зі своїм колишнім наставником).

Потім він несподівано повернувся в [[Бенфіка (Лісабон)|«Бенфіку»]] на сезон 1965/66 років, навесні 1966 року був відправлений у відставку, і вже без нього команда посіла друге місце, поступившись лише одним очком [[Спортінг (Лісабон)|«Спортінгу»]]. Кар'єра Гуттманна йшла до завершення. У сезоні 1966/67 років Гуттманн тренував швейцарський «[[Серветт]]», команда провела посередній сезон, ставши лише п'ятою в національній першості, а Гуттманн знову недопрацював сезон до кінця, будучи звільнений навесні 1967 року, після чого перебрався в грецький [[Панатінаїкос (футбольний клуб)|«Панатінаїкос»]], де також пропрацював досить недовго. Потім була п'ятирічна перерву в тренерській діяльності.
В 1973 році очолював тренерський штаб команди [[Аустрія (Відень)|«Аустрія» (Відень)]]. Останнім місцем роботи Гуттманна став [[Порту (футбольний клуб)|«Порту»]], який він очолював в сезоні 1973/74 років. Команда провела непоганий сезон, але упустила медалі, посівши четверте місце в лізі. Після закінчення того сезону Бела Гуттманн завершив тренерську кар'єру.

Помер [[28 серпня]] [[1981]] року на 83-му році життя у місті [[Відень]] й був похований в єврейській частині Центрального кладовища Відня.

== Статистика виступів ==

=== Статистика клубних виступів ===
{| class="wikitable" style="font-size:90%;width:66%;text-align:center;"
|-
!rowspan="2"|Сезон
!rowspan="2"|Команда
!colspan="3"|Чемпіонат
!colspan="3"|Національний кубок
!colspan="3"|Континентальні кубки
!colspan="3"|Інші змагання
!colspan="2"|Усього
|-
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ігор
!Голів
|-
| 1920–21 ||rowspan=2| {{прапорець|HUN|1920}} [[МТК (Будапешт)]] || [[Чемпіонат Угорщини з футболу 1920—1921|Л1]] || 12 || 1 || - || - || - || – || – || – || – || – || – || 12 || 1
|-
| 1921–22 || [[Чемпіонат Угорщини з футболу 1921—1922|Л1]] || 4 || 0 || [[Кубок Угорщини з футболу 1921—1922|КУ]] || - || - || – || – || – || – || – || – || 4 || 0
|-
!colspan="3"|Усього МТК Будапешт|| 16 || 1 || || - || - || || – || – || || – || – || 16 || 1
|-
| 1921–22 ||rowspan=6| {{прапорець|AUT}} [[Хакоах (Відень)|«Хакоах» (Відень)]] || ЕК || 11 || 0 || КА || 2 || 1 || – || – || – || – || – || – || 13 || 1
|-
| 1922–23 || ЕК || 24 || 1 || КА || 5 || 1 || – || – || – || – || – || – || 29 || 2
|-
| 1923–24 || ЕК || 21 || 3 || КА || 1 || 0 || – || – || – || – || – || – || 22 || 3
|-
| 1924–25 || ІЛ || 16 || 0 || КА || 1 || 0 || – || – || – || – || – || – || 17 || 0
|-
| 1925–26 || ІЛ || 22 || 4 || КА || – || – || – || – || – || – || – || – || 22 || 4
|-
| 1926 || ІЛ || 2 || 0 || КА || – || – || – || – || – || – || – || – || 2 || 0
|-
| 1926–27 ||rowspan=3| {{прапорець|USA}} Нью-Йорк Джантс || АСЛ || 35 || 0 || НЧК+КЛ || 1+1 || 0+0 || – || – || – || – || – || – || 37 || 0
|-
|| 1927–28 || АСЛ || 43 || 2 || НЧК+КЛ || 2+3 || 0+0 || – || – || – || – || – || – || 48 || 2
|-
|| 1928–29 || АСЛ || 5 || 0 || – || – || – || – || – || – || – || – || – || 5 || 0
|-
!colspan="3"|Усього за Нью-Йорк Джантс || 83 || 2 || || 3+4 || 0+0 || || – || – || || – || – || 90 || 2
|-
|| 1929–30 || {{прапорець|USA}} Нью-Йорк Хакоах/Хакоах Олл-Старз || АСЛ || 21 || 0 || НЧК+КЛ || 2+5 || 0+0 || – || – || – || – || – || – || 28 || 0
|-
|| 1930 || {{прапорець|USA}} СК «Нью-Йорк» || АСЛ || 22 || 0 || – || – || – || – || – || – || – || – || – || 22 || 0
|-
| 1931 ||rowspan=3| {{прапорець|USA}} Хакоах Олл-Старз || АСЛ || 14 || 0 || НЧК || 1 || 0 || – || – || – || – || – || – || 15 || 0
|-
|| 1931 || АСЛ || 19 || 0 || – || – || – || – || – || – || – || – || – || 19 || 0
|-
|| 1932 || АСЛ || 17 || 0 || НЧК || 3 || 0 || – || – || – || – || – || – || 20 || 0
|-
!colspan="3"|Усього за Хакоах Ол Старз|| 50 || 0 || || 4+0 || 0+0 || || – || – || || – || – || 54 || 0
|-
| 1932–33 || {{прапорець|AUT}} [[Хакоах (Відень)|«Хакоах» (Відень)]] || ІЛ || 4 || 0 || КА || – || – || – || – || – || – || – || – || 4 || 0
|-
!colspan="3"|Усього Хакоах Відень|| 100 || 8 || || 9 || 2 || || – || – || || – || – || 109 || 10
|-
!colspan="3"|Усього за кар'єру|| 292 || 11 || || 27 || 2 || || – || – || || – || – || 303 || 12
|}

=== Статистика виступів за збірну ===
{{Матчі за збірну початок|Угорщина|1927}}
{{Матчі за збірну|5-6-1921|Будапешт|HUN|3|0|DEU 1918-1933|1|Тов}}
{{Матчі за збірну|18-5-1924|Цюрих|CHE|3|0|HUN|-|Тов}}
{{Матчі за збірну|26-5-1924|Париж|HUN|5|0|POL|-|[[Футбол на літніх Олімпійських іграх 1924|Олімпіада 1924]]}}
{{Матчі за збірну|29-5-1924|Париж|HUN|0|3|EGY 1922-1952|-|[[Футбол на літніх Олімпійських іграх 1924|Олімпіада 1924]]}}
{{Матчі за збірну кінець|4|1}}

== Титули і досягнення ==

=== Як гравця ===
* {{Прапорець|HUN}} '''[[Чемпіонат Угорщини з футболу|Чемпіонат Угорщини]]''' ([[МТК (Будапешт)]]):
** [[Файл:Gold medal icon.svg|15px]] Чемпіон (2): [[Чемпіонат Угорщини з футболу 1920—1921|1920/21]], [[Чемпіонат Угорщини з футболу 1921—1922|1921/22]]

* {{Прапорець|AUT}} [[Чемпіонат Австрії з футболу|Чемпіонат Австрії]] '''(«Хаоакх»)''':
** [[Файл:Gold medal icon.svg|15px]] Чемпіон (1): [[Чемпіонат Австрії з футболу 1924—1925|1924/25]]

=== Як тренера ===
* [[Файл:Bandeira do estado de São Paulo.svg|15 пкс]] '''[[Ліга Пауліста]]''' («[[Сан-Паулу (футбольний клуб)|Сан-Паулу]]»):
** [[Файл:Gold medal icon.svg|15px]] Чемпіон (1): 1957

* {{Прапорець|HUN}} '''[[Чемпіонат Угорщини з футболу|Чемпіонат Угорщини]]''' («Уйпешт»):
** [[Файл:Gold medal icon.svg|15px]] Чемпіон (2): [[Чемпіонат Угорщини з футболу 1938—1939|1938/39]], [[Чемпіонат Угорщини з футболу 1946—1947|1946/47]]

* {{Прапорець|POR}} '''[[Чемпіонат Португалії з футболу|Чемпіонат Португалії]]''' (3):
** [[Файл:Gold medal icon.svg|15px]] Чемпіон (1): [[Чемпіонат Португалії з футболу 1958—1959|1958/59]] ([[Порту (футбольний клуб)|«Порту»]])
** [[Файл:Gold medal icon.svg|15px]] Чемпіон (2): [[Чемпіонат Португалії з футболу 1959—1960|1959/60]], [[Чемпіонат Португалії з футболу 1960—1961|1960/61]] ([[Бенфіка (Лісабон)|«Бенфіка»]])

* {{Прапорець|POR}} [[Кубок Португалії з футболу|Кубок Португалії]] '''(1)''':
** [[Файл:Cup Winner.png]] Володар (1): [[Кубок Португалії з футболу 1961—1962|1961/62]] ([[Бенфіка (Лісабон)|«Бенфіка»]])

* [[Файл:Simple gold cup.svg|18пкс]] '''[[Кубок Мітропи]]''' («Уйпешт»):
** [[Файл:Cup Winner.png]] Володар (1): [[Кубок Мітропи 1939|1939]]

* [[Файл:Coppacampioni.png|20пкс]] '''[[Ліга чемпіонів УЄФА|Кубок європейських чемпіонів]]''' ([[Бенфіка (Лісабон)|«Бенфіка»]])
** [[Файл:Cup Winner.png]] Володар (2): [[Кубок європейських чемпіонів 1960—1961|1960/61]], [[Кубок європейських чемпіонів 1961—1962|1961/62]]

=== Індивідуальні визнання ===
* Найкращий тренер в історії футболу — 9 місце ([[World Soccer]])<ref>{{Cite web |url=http://www.worldsoccer.com/features/the-greatest-manager-of-all-time-341473 |title=World Soccer The Greatest manager of all time |accessdate=29 листопада 2019 |archive-date=4 квітня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190404072546/https://www.worldsoccer.com/features/the-greatest-manager-of-all-time-341473 }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://www.worldsoccer.com/features/the-greatest-xi-how-the-panel-voted-341427 |title=The Greatest: — how the panel voted |accessdate=29 листопада 2019 |archive-date=30 вересня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150930122457/http://www.worldsoccer.com/features/the-greatest-xi-how-the-panel-voted-341427 }}</ref>
* Найкращий тренер в історії футболу — 16 місце ([[ESPN]])<ref>{{Cite web |url=https://www.espn.com/soccer/news/story/_/id/1511149/guttmann-greatest-managers |title=Greatest Managers, No. 16: Guttmann |accessdate=29 листопада 2019 |archive-date=9 червня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190609162431/https://www.espn.com/soccer/news/story/_/id/1511149/guttmann-greatest-managers }}</ref>
* Найкращий тренер в історії футболу — 20 місце ([[France Football]])<ref name="Top6FF">{{cite web|url=https://sport.ua/news/433541-lobanovskiy-na-6-m-meste-v-spiske-luchshih-klubnyh-trenerov-v-istorii|title=Лобановский – на 6-м месте в списке лучших клубных тренеров в истории|publisher=sport.ua|date=19 березня 2019|accessdate=19 березня 2019|archive-date=19 березня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190319125755/https://sport.ua/news/433541-lobanovskiy-na-6-m-meste-v-spiske-luchshih-klubnyh-trenerov-v-istorii}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
{{Вікіцитати}}
* {{FIFA player}}
* {{Wfb}}
* {{Zerozero profile|42503}}
* [http://www.footballdatabase.eu/football.joueurs.bela.guttmann.42586.fr.html Профіль] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170214180934/http://www.footballdatabase.eu/football.joueurs.bela.guttmann.42586.fr.html |date=14 лютого 2017 }} на сайті footballdatabase.eu
* [http://www.transfermarkt.co.uk/bela-guttmann/profil/trainer/21261 Профіль тренера] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170214180822/http://www.transfermarkt.co.uk/bela-guttmann/profil/trainer/21261 |date=14 лютого 2017 }} на сайті transfermarkt.co.uk
* [http://www.zerozero.pt/coach.php?id=501 Профіль тренера] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200516034658/https://www.zerozero.pt/coach.php?id=501 |date=16 травня 2020 }} на сайті zerozero.pt

{{Футбольні тренери, які виграли Лігу чемпіонів УЄФА}}
{{Склад футбольної збірної Угорщини на Олімпійських іграх 1924}}
{{Navboxes
|title= Тренерські позиції Бели Гуттманна
|list1={{Тренери ФК Уйпешт}}
{{Тренери ФК Вашаш}}
{{Тренери ФК Будапешт Гонвед}}
{{Тренери ФК Падова}}
{{Тренери ФК Бенфіка}}
{{Тренери ФК АПОЕЛ}}
{{Тренери ФК Мілан}}
{{Тренери ФК Сан-Паулу}}
{{Тренери ФК Віченца}}
{{Тренери ФК Порту}}
{{Тренери ФК Пеньяроль}}
{{Тренери збірної Австрії з футболу}}
{{Тренери ФК Панатінаїкос}}
{{Тренери ФК Аустрія (Відень)}}
}}
{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Гуттманн Бела}}
[[Категорія:Угорські футболісти]]
[[Категорія:Угорські футбольні тренери]]
[[Категорія:Гравці збірної Угорщини з футболу]]
[[Категорія:Футболісти на літніх Олімпійських іграх 1924]]
[[Категорія:Футболісти «Тереквеша»]]
[[Категорія:Футболісти МТК]]
[[Категорія:Футболісти «Хакоаха» (Відень)]]
[[Категорія:Футболісти «Нью-Йорк Джантс»]]
[[Категорія:Футболісти «Хакоах Олл-Старз»]]
[[Категорія:Футболісти «Нью-Йорка»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Хакоах» (Відень)]]
[[Категорія:Тренери ФК «Енсхеде»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Уйпешт»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Вашаш»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Маккабі» (Бухарест)]]
[[Категорія:Тренери ФК «Гонвед»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Падова»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Трієстина»]]
[[Категорія:Тренери збірної Угорщини з футболу]]
[[Категорія:Тренери ФК «Кільмес»]]
[[Категорія:Тренери ФК АПОЕЛ]]
[[Категорія:Тренери ФК «Віченца»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Серветт»]]
[[Категорія:Угорські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Австрії]]
[[Категорія:Футбольні легіонери у США]]
[[Категорія:Уродженці Будапешта]]
[[Категорія:Тренери-переможці Ліги чемпіонів УЄФА]]
[[Категорія:Володарі Кубка Мітропи]]

title: Особисті дані

Смерть: 28 серпня 1981 (82 роки)

Поховання: New Jewish Cemeteryd

Громадянство: Угорщина

Позиція: півзахисник, захисник

title: Юнацькі клуби

«Тереквеш»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Тереквеш» · 22+ · (0+)

МТК (Будапешт) · 16 · (1)

«Хакоах» (Відень) · 96 · (8)

«Нью-Йорк Джантс» · 83 · (2)

«Хакоах Олл-Старз» · 21 · (0)

«Нью-Йорк» · 22 · (0)

«Хакоах Олл-Старз» · 50 · (0)

«Хакоах» (Відень) · 4 · (0)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Угорщина · 4 · (1)

title: Тренерська діяльність***

Роки: Команда · Посада

«Хакоах» (Відень)

«Енсхеде»

«Хакоах» (Відень)

«Уйпешт»

«Вашаш»

«Чіоканул»

«Уйпешт»

«Кішпешт»

«Падова»

«Трієстина»

Угорщина

«Кільмес» АПОЕЛ

«Мілан»

«Ланероссі»

«Гонвед» · (техн.дир.)

«Сан-Паулу»

«Порту»

«Бенфіка»

«Пеньяроль»

Австрія · (куратор)

«Бенфіка»

«Серветт»

«Панатінаїкос»

«Аустрія» (Відень)
«Порту»

Тренерська діяльність***: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 9 лютого 2017.

Тренерська діяльність***: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 9 лютого 2017.

Тренерська діяльність***: *** Тільки на посаді головного тренера.


text:
# Zorin OS
Zorin OS — дистрибутив Linux, заснований на Ubuntu, який спрямований на те, щоб створити інтерфейс, як можна більш схожий на Windows Explorer в Microsoft Windows. Це робиться з метою полегшити перехід з Windows в Linux — подібну операційну систему. У Zorin OS використовуються додатки, які можуть змінити зовнішній вигляд операційної системи так, щоб вона нагадувала Windows 7, Windows XP, або GNOME. Остання версія Zorin OS 12.3 заснована на Ubuntu 16.04 LTS і використовує Linux ядро версії 4.8.

## Редакції
- Вільні :
  - базова (Core),
  - освітня (Educational),
  - полегшена (Lite) (LXDE),
  - Educational Lite.
- Платні :
  - Business (безліч програм, включаючи програми для бухгалтерського обліку, аналізу стану запасів, бази даних, роздрібної торгівлі, обробки текстів, електронних таблиць та інших),
  - максимальна (Ultimate) (те ж, що і в Business, плюс мультимедіа та підтримка ігор PlayOnLinux).

## Мінімальні вимоги до системи
Для звичайних версії (не Lite):
- 1 ГГц процесор x86
- 5 Гб або (10 Гб для Ultimate) місця на жорсткому диску
- 1 Гб оперативної пам'яті (RAM)
- відеокарта з підтримкою роздільної здатності 640x480

Для версій на основі LXDE (Lite):
- 700 МГц процесор x86
- 2 Гб місця на жорсткому диску
- 512 Мб оперативної пам'яті
- відеокарта з підтримкою роздільної здатності 640x480

## Історія і процес розробки
Zorin OS  була анонсована у вересні 2008. У планах було створити на основі Ubuntu Linux операційну систему для користувачів Microsoft Windows, яким було важко переходити на Linux. У планах було випустити Zorin OS 1 січня 2009 року, але реліз був відкладений через технічні труднощі. Перша бета-версія Zorin OS була випущена 5 травня 2009. Друга бета-версія, Zorin OS Lite, була випущена 30 травня 2009 року, це була урізана версія оригіналу, що вийшов раніше. Запланований інший варіант Zorin OS, призначений для освітніх цілей, був скасований. Перша стабільна версія Zorin OS була випущена 1 липня 2009 року. Zorin OS 1.0 привернула увагу більше 4000 відвідувачів, з яких чверть почали використовувати Zorin OS в перший тиждень релізу.
Zorin OS була протестована в Кенії та інших африканських країнах в сфері освіти. Ця програма була розпочата завдяки ініціативі ірландської благодійної організації.
 Zorin OS Limited Edition '09 була випущена 7 грудня 2009 року. Це була попередня версія Zorin OS 2.0. Вона була доступна тільки для покупки на DVD.
Реліз Zorin OS 2.0 відбувся 1 січня 2010. Ця нова версія включала перероблений призначений для користувача інтерфейс, нові теми та шпалери, нові і оновлені програми, додаткові функції і багато іншого. Після опитування було вирішено додати призначений для користувача інтерфейс, схожий на Windows 7. Нова тема називається «Shine», були додані також нові програми, такі як редактор відео Kino і клієнт мереж миттєвого обміну повідомленнями Empathy.

## Zorin Look Changer
Zorin Look Changer, призначений для вибору початкового варіанту зовнішнього вигляду, відключений під час запуску з DVD. Zorin OS використовує інсталятор Ubiquity, що дає змогу користувачеві пройти всі етапи встановлення.

## Відгуки та критика
В огляді на  Unixmen.com  рецензент відзначає серед особливостей  Zorin OS  можливість легкого вибору концепції зовнішнього вигляду робочого столу і використовуваних браузерів. У підсумку робить висновок, що система свіжа, цікава і концептуальна . У рецензії на сайті  LinuxUser & Developer  говориться, що  Zorin OS  досягла поставленої мети наслідування Windows, але, з іншого боку, надає абсолютно заплутаний вибір між безкоштовними і платними версіями, що не може сприяти відтоку користувачів Windows на дану систему.

wikiname: ukwiki

title: Zorin OS

in_language: uk

wikitext:
{{Картка ОС
| name          = Zorin OS
| family        = [[Linux]]
| logo          = [[File:Zorin Logomark.svg|65px]]
| screenshot    = [[File:VirtualBox Zorin OS 15.3 Edu ENG Desktop x64 11 03 2021 20 22 48.png|300px]]
| caption       = Zorin OS 15
| working_state = Активна розробка
| language      = Багатомовна
| репозиторій   = https://launchpad.net/~zorinos/+archive/ubuntu/stable/+packages
}}
'''Zorin OS''' — дистрибутив [[Linux]], заснований на [[Ubuntu]], який спрямований на те, щоб створити інтерфейс, як можна більш схожий на [[Провідник Windows|Windows Explorer]] в [[Microsoft Windows]]. Це робиться з метою полегшити перехід з [[Windows]] в [[Linux]] — подібну операційну систему. У Zorin OS використовуються додатки, які можуть змінити зовнішній вигляд операційної системи так, щоб вона нагадувала [[Windows 7]], [[Windows XP]], або [[GNOME]]. Остання версія Zorin OS 12.3 заснована на [[Ubuntu]] 16.04 LTS і використовує [[Linux]] ядро версії 4.8.

== Редакції ==
* Вільні :
** базова ([[Core]]),
** освітня (Educational),
** полегшена (Lite) ([[LXDE]]),
** Educational Lite.
* Платні :
** Business (безліч програм, включаючи програми для бухгалтерського обліку, аналізу стану запасів, бази даних, роздрібної торгівлі, обробки текстів, електронних таблиць та інших),
** максимальна (Ultimate) (те ж, що і в Business, плюс мультимедіа та підтримка ігор [[PlayOnLinux]]).

== Мінімальні вимоги до системи ==

Для звичайних версії (не Lite):
* 1 ГГц процесор x86
* 5 Гб або (10 Гб для Ultimate) місця на жорсткому диску
* 1 Гб оперативної пам'яті ([[RAM]])
* відеокарта з підтримкою роздільної здатності 640x480

Для версій на основі [[LXDE]] (Lite):
* 700 МГц процесор x86
* 2 Гб місця на жорсткому диску
* 512 Мб оперативної пам'яті
* відеокарта з підтримкою роздільної здатності 640x480

== Історія і процес розробки ==
'' Zorin OS '' була анонсована у вересні [[2008]]. У планах було створити на основі ''Ubuntu Linux'' операційну систему для користувачів ''Microsoft Windows'', яким було важко переходити на Linux. У планах було випустити ''Zorin OS'' 1 січня 2009 року, але реліз був відкладений через технічні труднощі. Перша [[бета-версія]] ''Zorin OS'' була випущена 5 травня [[2009]]. Друга бета-версія, ''Zorin OS Lite'', була випущена 30 травня 2009 року, це була урізана версія оригіналу, що вийшов раніше. Запланований інший варіант ''Zorin OS'', призначений для освітніх цілей, був скасований. Перша стабільна версія ''Zorin OS'' була випущена 1 липня 2009 року. ''Zorin OS 1.0'' привернула увагу більше 4000 відвідувачів, з яких чверть почали використовувати ''Zorin OS'' в перший тиждень релізу.

''Zorin OS'' була протестована в [[Кенія|Кенії]] та інших африканських країнах в сфері освіти. Ця програма була розпочата завдяки ініціативі ірландської благодійної організації.

'' Zorin OS Limited Edition '09'' була випущена 7 грудня 2009 року. Це була попередня версія ''Zorin OS'' 2.0. Вона була доступна тільки для покупки на DVD.

Реліз ''Zorin OS'' 2.0 відбувся [[1 січня]] [[2010]]<ref>{{Cite web |url=https://distrowatch.com/?newsid=05850 |title=Distribution Release: Zorin OS 2 (DistroWatch.com News) |accessdate=16 липня 2018 |archive-date=18 червня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180618102340/https://distrowatch.com/?newsid=05850 }}</ref>. Ця нова версія включала перероблений призначений для користувача інтерфейс, нові теми та шпалери, нові і оновлені програми, додаткові функції і багато іншого. Після опитування було вирішено додати призначений для користувача інтерфейс, схожий на Windows 7. Нова тема називається «Shine», були додані також нові програми, такі як редактор відео [[Kino]] і клієнт мереж миттєвого обміну повідомленнями [[Empathy]].

== Zorin Look Changer ==
Zorin Look Changer, призначений для вибору початкового варіанту зовнішнього вигляду, відключений під час запуску з DVD. Zorin OS використовує інсталятор Ubiquity, що дає змогу користувачеві пройти всі етапи встановлення.

[[Файл:Zorin Look Changer.png|міні|262x262пкс|Перемикач Зовнішнього вигляду Zorin Look Changer]]

== Відгуки та критика ==
В огляді на '' Unixmen.com '' рецензент відзначає серед особливостей '' Zorin OS '' можливість легкого вибору концепції зовнішнього вигляду робочого столу і використовуваних браузерів. У підсумку робить висновок, що система свіжа, цікава і концептуальна . У рецензії на сайті '' LinuxUser & Developer '' говориться, що '' Zorin OS '' досягла поставленої мети наслідування Windows, але, з іншого боку, надає абсолютно заплутаний вибір між безкоштовними і платними версіями, що не може сприяти відтоку користувачів Windows на дану систему.

== Див. також ==
* [[Список дистрибутивів Linux]]
** [[Debian]]
** [[Elementary OS]]
** [[Linux Mint]]
** [[Ubuntu]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Official website|http://zorinos.com/}}
* [https://distrowatch.com/table.php?distribution=Zorin Zorin OS] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100106154438/https://distrowatch.com/table.php?distribution=zorin |date=6 січня 2010 }}, [[DistroWatch]]

[[Категорія:Дистрибутиви на основі Ubuntu]]
[[Категорія:Операційні системи]]

title: Zorin OS

Розробник: Zorin Technology Group Ltd.d

Родина ОС: Linux

Робочий стан: Активна розробка

Випущено у · виробництво: 1 липня 2009

Мови: Багатомовна

Ліцензія: GNU GPL