text:
# Mercedes Cup 2002
Mercedes Cup 2002 — тенісний турнір, що проходив на кортах з твердим покриттям у місті Штутгарт, Німеччина з 15 липня . Належав до категорії ATP International Series.

## Фінальна частина

### Одиночний розряд
Михайло Южний —  Гільєрмо Каньяс 6–3, 3–6, 3–6, 6–4, 6–4

### Парний розряд
Джошуа Ігл /  Давід Рікл —  Девід Адамс /  Гастон Етліс 6–3, 6–4

title: Mercedes Cup 2002

wikitext:
{{TennisEventInfo|2002|Mercedes Cup|
| дата      = 15 липня
| за ліком  = 54–й
| сітка     =
| категорія = ATP International Series
| покриття  = clay
| призові   = $500,000
| місце     = [[Штутгарт]], Німеччина
| арена     = [[Tennis Club Weissenhof]]
| champs = {{flagicon|RUS}} [[Южний Михайло Михайлович|Михайло Южний]]
| champd = {{flagicon|AUS}} [[Джошуа Ігл]] / {{flagicon|CZE}} [[Давід Рікл]]
| назва_серії = Stuttgart Open
| before_year = 2001
| after_year  = 2003
}}

'''Mercedes Cup 2002''' — [[теніс]]ний турнір, що проходив на [[Корт з твердим покриттям|кортах з твердим покриттям]] у місті [[Штутгарт]], Німеччина з 15 липня . Належав до категорії [[ATP International Series]].

== Фінальна частина ==

=== Одиночний розряд ===
{{main|Mercedes Cup 2002, одиночний розряд}}
{{flagicon|RUS}} [[Южний Михайло Михайлович|Михайло Южний]] — {{flagicon|ARG}} [[Гільєрмо Каньяс]] 6–3, 3–6, 3–6, 6–4, 6–4

=== Парний розряд ===
{{main|Mercedes Cup 2002, парний розряд}}
{{flagicon|AUS}} [[Джошуа Ігл]] / {{flagicon|CZE}} [[Давід Рікл]] — {{flagicon|RSA}} [[Девід Адамс (тенісист)|Девід Адамс]] / {{flagicon|ARG}} [[Гастон Етліс]] 6–3, 6–4

== Посилання ==
* {{Official website|https://www.mercedescup.de/}}
* [https://www.atptour.com/en/tournaments/stuttgart/321/overview Турнір на сайті ATP]

{{Турніри Mercedes Cup}}
{{Тур ATP 2002}}

[[Категорія:Тур ATP 2002]]
[[Категорія:Stuttgart Open|2002]]
[[Категорія:2002 у німецькому спорті]]
[[Категорія:Липень 2002]]

title: Mercedes Cup 2002

Дата: 15 липня

За ліком: 54–й

Категорія: ATP International Series

Покриття: clay

Місце: Штутгарт, Німеччина

Арена: Tennis Club Weissenhof


text:
# Carpomys phaeurus
Carpomys phaeurus — вид гризунів родини Muridae. Зустрічається тільки на Філіппінах. Його природне місце проживання — субтропічні або тропічні сухі ліси.

## Опис
Це гризун середнього розміру з довжиною голови й тулуба 195 мм, довжиною хвоста від 156 до 178 мм, довжиною лапи від 31 до 32 мм, довжиною вух 19 мм і вагою до 123 грамів. Шерсть м'яка, густа, шерстиста. Верхня частина темно-палева з чорними відблисками. Навколо очей є більш темні кільця. Вуха злегка прикриті шерстю. Черевні частини білі. Ноги сріблясто-коричневі, а пальці білі. Хвіст укритий коричнево-рудим волоссям.

## Спосіб життя
Це нічний і деревний вид. Харчується переважно насінням.

wikiname: ukwiki

title: Carpomys phaeurus

in_language: uk

wikitext:
{{Speciesbox
| image = Carpomys phaeurus.jpg
| image_caption =
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name="iucn status 15 November 2021">{{cite iucn |author=Heaney, L. |date=2016 |title=''Carpomys phaeurus'' |volume=2016 |page=e.T3916A22461834 |doi=10.2305/IUCN.UK.2016-2.RLTS.T3916A22461834.en |access-date=15.11.2021}}</ref>
| genus = Carpomys
| species = phaeurus
| authority = [[Олдфілд Томас|Thomas]], 1895
| synonyms =
| range_map = Range Carpomys phaeurus.png
}}
'''''Carpomys phaeurus''''' — [[вид]] гризунів родини [[Muridae]]. Зустрічається тільки на [[Філіппіни|Філіппінах]]. Його природне місце проживання — субтропічні або тропічні сухі ліси.

== Опис ==
Це гризун середнього розміру з довжиною голови й тулуба 195 мм, довжиною хвоста від 156 до 178 мм, довжиною лапи від 31 до 32 мм, довжиною вух 19 мм і вагою до 123 грамів<ref>Lawrence R. Heaney & Al., A synopsis of the mammalian fauna of the Philippine Islands, in Fieldiana Zoology, vol. 88, 1998</ref>. Шерсть м'яка, густа, шерстиста. Верхня частина темно-палева з чорними відблисками. Навколо очей є більш темні кільця. Вуха злегка прикриті шерстю. Черевні частини білі. Ноги сріблясто-коричневі, а пальці білі. Хвіст укритий коричнево-рудим волоссям.

== Спосіб життя ==
Це нічний і деревний вид. Харчується переважно насінням.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q304672}}

[[Категорія:Ссавці Філіппін]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Найменший ризик (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Ряд: Мишоподібні (Rodentia)

Родина: Мишеві (Muridae)

Рід: Carpomys

Вид: C. phaeurus

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Carpomys phaeurus · Thomas, 1895


text:
# Портрет молодика з олійною лампою
«Портрет молодика з олійною лампою» (італ. Ritratto di giovane con lucerna) — портрет роботи венеційського художника Лоренцо Лотто раннього періоду творчості.

## Художня манера митця
За свідченнями самого художника він народився в Венеції. Ймовірно, там отримав і художній фах в одній з майстерень. Хто був вчителем молодого художника — невідомо. В ранніх творах Лоренцо Лотто відчутні впливи творчості Альвізе Віваріні та уславленого Джованні Белліні.
Венеційські художники спирались перш за все на досвід і традиції венеційських майстрів. Але знали про досягнення і знахідки заальпійських художників та митців Нідерландів.Запозичення помічені і у Джованні Джироламо Савольдо, і у Лоренцо Лотто. Останній наче роздвоювався в намаганні то використати досвід попередників і робив анахронічні твори (фрески життя Св. Варвари, Ораторія Суарді), то використати знахідки сучасних йому найкращих митців Венеції, що долали застиглість персонажів поетизацією або підтягуванням моделей до вимріяного ідеалу.
Був і інший напрям — реалістичний і тверезий, неідеалізований в портретах, що теж йшов від заальпіських і нідерландських майстрів, не схильних ідеалізувати модель. Прихильником останнього і був в Венеції Лоренцо Лотто.

## Опис твору
З картини невеликого розміру пильно вдивляється в глядачів молодик в чорному одязі. Підкреслено скромний одяг доповнює чорний берет без зайвих прикрас. Але молодик не бідний. Позаду фігури — розкішна, біла завіса з парчі і вишуканим візерунком білим на білому.  Далеко праворуч розташована запалена олійна лампа, алегоричний зміст якої зараз втрачено. Лоренцо Лотто взагалі часто використовував натяки в портретах власної роботи, знані сучасниками.
Праця у венеційській провінції призвичаїла художника до неприкрашеної подачі моделей. Він не соромився показати зім'яті чи хворобливі обличчя, довгі носи і незграбні пропорції, дефекти шкіри, похмурі, підозрілі і непривітні погляди, набряки під очима… Все це притаманно і портрету молодика з запаленою олійною лампою. Погляд похмурий і непривітний, обличчя молодика важко назвати привабливим і через довгий ніс, і маленькі очі, і дефекти шкіри на лобі. Привабливим його не роблять ні модна зачіска, ні його молодість.
За припущеннями портрет міг належати молодому секретареві єпископа Джованні де Россі з міста Тревізо — Броккардо Малькьостро. Саме парчова тканина з ріп'ям-візерунком і носила італійську назву «броккардо», отже, це ще один натяк на ім'я молодика.
- «Невідома пані», Художній музей Ворчестер
- «Портрет невідомого будівничого», Берлін
- «Лукреція Брембаті»
- «Портрет невідомого пана в чорному плащі», всі — пензля Лоренцо Лотто

## Побутування портрета (провенанс)
Портрет належить до раннього періоду творчості художника, коли той працював у місті Тревізо. 1816 року портрет придбали до збірок Музею історії мистецтв у Відні.

title: Портрет молодика з олійною лампою

wikitext:
{{Картина
|вирівнювання     = <!--звичаєво right-->
|файл             = Lorenzo Lotto 052b.jpg
|розмір           = 300пкс
|розміри          = 42,3 × 35,3 см
|назва            = Портрет молодика з олійною лампою
|оригінал         =
|автор            = [[Лоренцо Лотто]]
|рік              = до 1506 (?)
|матеріал         = полотно, олія
|техніка          =
|місцезнаходження = [[Відень]]
|музей            = [[Музей історії мистецтв]]
}}
'''«Портрет молодика з олійною лампою»''' ({{lang-it|Ritratto di giovane con lucerna}}) — [[портрет]] роботи венеційського художника [[Лоренцо Лотто]] раннього періоду творчості.

== Художня манера митця ==

[[Файл:Lotto, nozze mistiche bergamo 04.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Хворобливий пан з композиції «Містичні заручини Св. Катерини»]]

За свідченнями самого художника він народився в Венеції. Ймовірно, там отримав і художній фах в одній з майстерень. Хто був вчителем молодого художника — невідомо. В ранніх творах Лоренцо Лотто відчутні впливи творчості [[Альвізе Віваріні]] та уславленого [[Джованні Белліні]].

Венеційські художники спирались перш за все на досвід і традиції венеційських майстрів. Але знали про досягнення і знахідки заальпійських художників та митців Нідерландів.Запозичення помічені і у [[Джованні Джироламо Савольдо]], і у [[Лоренцо Лотто]]. Останній наче роздвоювався в намаганні то використати досвід попередників і робив [[Анахронізм|анахронічні]] твори (фрески життя Св. Варвари, [[Ораторія графа Суарді|Ораторія Суарді]]), то використати знахідки сучасних йому найкращих митців Венеції, що долали застиглість персонажів поетизацією або підтягуванням моделей до вимріяного ідеалу.

Був і інший напрям — реалістичний і тверезий, неідеалізований в портретах, що теж йшов від заальпіських і нідерландських майстрів, не схильних ідеалізувати модель. Прихильником останнього і був в Венеції Лоренцо Лотто.

== Опис твору ==
З картини невеликого розміру пильно вдивляється в глядачів молодик в чорному одязі. Підкреслено скромний одяг доповнює чорний берет без зайвих прикрас. Але молодик не бідний. Позаду фігури — розкішна, біла завіса з парчі і вишуканим візерунком білим на білому.  Далеко праворуч розташована запалена [[олійна лампа]], [[Алегорія|алегоричний]] зміст якої зараз втрачено. Лоренцо Лотто взагалі часто використовував натяки в портретах власної роботи, знані сучасниками.

Праця у венеційській провінції призвичаїла художника до неприкрашеної подачі моделей. Він не соромився показати зім'яті чи хворобливі обличчя, довгі носи і незграбні пропорції, дефекти шкіри, похмурі, підозрілі і непривітні погляди, набряки під очима… Все це притаманно і портрету молодика з запаленою олійною лампою. Погляд похмурий і непривітний, обличчя молодика важко назвати привабливим і через довгий ніс, і маленькі очі, і дефекти шкіри на лобі. Привабливим його не роблять ні модна зачіска, ні його молодість.

За припущеннями портрет міг належати молодому секретареві єпископа Джованні де Россі з міста [[Тревізо]] — Броккардо Малькьостро. Саме парчова тканина з ріп'ям-візерунком і носила італійську назву «броккардо», отже, це ще один натяк на ім'я молодика.

<gallery>
File:Lorenzo Lotto 091.jpg|«Невідома пані», Художній музей Ворчестер
Файл:Lorenzo Lotto 072.jpg|«Портрет невідомого будівничого», Берлін
Файл:Lorenzo Lotto 078.jpg|«Лукреція Брембаті»
Файл:Lorenzo Lotto 073.jpg|«Портрет невідомого пана в чорному плащі», всі — пензля Лоренцо Лотто
</gallery>

== Побутування портрета (провенанс) ==

Портрет належить до раннього періоду творчості художника, коли той працював у місті Тревізо. [[1816]] року портрет придбали до збірок Музею історії мистецтв у Відні.

== Джерела ==

* Маркова В. Э. Тема «sacra conversazione» в творчестве Лоренцо Лотто // Культура Возрождения и религиозная жизнь эпохи. М.: «Наука», 1997. Сс. 182—189. {{ref-ru}}
* {{nobr|Всеволожская С. Н.}} и др. «Итальянская живопись 13—18 веков в собрании Эрмитажа», Л, «Сов. художник», 1965 {{ref-ru}}
* Жермен Базен «История истории искусств. От Вазари до наших дней», 1994 {{ref-ru}}
* Carlo Pirovano, ''Lotto'', Electa, Milano 2002. ISBN 88-435-7550-3
* Roberta D'Adda, ''Lotto'', Skira, Milano 2004.

== Див. також ==
{{Портал|Мистецтво}}
{{3 стовпці}}
* [[Кватроченто]]
* [[Венеційська школа]]
* [[Брешианська школа]]
* [[Мистецтво Італії ]]
* [[Альвізе Віваріні]]
* [[Джованні Белліні]]
* [[Олійна лампа]]
* [[Ораторія графа Суарді]]
* [[Портрет архітектора]]
* [[Портрет єпископа Бернардо де Россі]]
* [[Вівтар з алебардою]]
* [[Культура епохи Відродження]]
</div>

[[Категорія:Картини за алфавітом]]
[[Категорія:Картини 1506]]
[[Категорія:Портрети]]
[[Категорія:Картини Лоренцо Лотто]]
[[Категорія:Картини Музею історії мистецтв]]

Автор: Лоренцо Лотто

Матеріал: полотно, олія

Місцезнаходження: Музей історії мистецтв (Відень)


text:
# Saccolaimus peli
Saccolaimus peli — є одним з видів мішкокрилих кажанів родини Emballonuridae.

## Поширення
Країни поширення: Ангола, Камерун, Конго, Демократична Республіка Конго, Кот-д'Івуар, Екваторіальна Гвінея, Габон, Гана, Гвінея, Кенія, Ліберія, Нігерія, Уганда. Спійманий на лісових галявинах в зонах тропічних лісів.

## Поведінка
Він літає дуже високо, і комахоїдні, нічний і сутінковий. Лаштує сідала в дуплах дерев і порожнинах великих дерев, окремо або групами до п'яти тварин.

## Загрози та охорона
Вибіркові рубки великих дерев з порожнинами, призводять до суттєвого зниження числа місць для спочинку. Цей вид зустрічається в кількох охоронних територіях.

title: Saccolaimus peli

wikitext:
{{italic title}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Saccolaimus peli''
| status = LC | status_system = IUCN3.1
| image = Saccolaimus peli photo.jpg
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Ссавці]] (Mammalia)
| ordo = [[Рукокрилі]] (Chiroptera)
| subordo = [[Кажани]] (Microchiroptera)
| familia = [[Emballonuridae]]
| genus = ''[[Saccolaimus]]''
| species = '''''S. peli'''''
| binomial = ''Saccolaimus peli''
| binomial_authority = (Temminck, 1853)
| range_map = Pel's Pouched Bat area.png
| range_map_caption = Ареал ''Saccolaimus peli''
}}

'''''Saccolaimus peli''''' — є одним з видів мішкокрилих [[Кажани|кажанів]] родини [[Emballonuridae]].

== Поширення ==
Країни поширення: [[Ангола]], [[Камерун]], [[Конго]], [[Демократична Республіка Конго]], [[Кот-д'Івуар]], [[Екваторіальна Гвінея]], [[Габон]], [[Гана]], [[Гвінея]], [[Кенія]], [[Ліберія]], [[Нігерія]], [[Уганда]]. Спійманий на лісових галявинах в зонах тропічних лісів.

== Поведінка ==
Він літає дуже високо, і комахоїдні, нічний і сутінковий. Лаштує сідала в дуплах дерев і порожнинах великих дерев, окремо або групами до п'яти тварин.

== Загрози та охорона ==
Вибіркові рубки великих дерев з порожнинами, призводять до суттєвого зниження числа місць для спочинку. Цей вид зустрічається в кількох охоронних територіях.

== Посилання ==
* [http://www.iucnredlist.org/details/19801/0 Mickleburgh, S., Hutson, A.M., Bergmans, W. & Fahr, J. 2008. Saccolaimus peli] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121019192255/http://www.iucnredlist.org/details/19801/0 |date=19 жовтня 2012 }}

{{ссавці-доробити}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Saccolaimus]]
[[Категорія:Ссавці Африки]]
[[Категорія:Тварини, описані 1853]]

title: ?Saccolaimus peli

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Ряд: Рукокрилі (Chiroptera)

Підряд: Кажани (Microchiroptera)

Родина: Emballonuridae

Рід: Saccolaimus

Вид: S. peli

Вікісховище: Saccolaimus peli


text:
# Нефелоксетичний ефект
Нефелоксетичний ефект (рос. нефелоксетический эффект, англ. nephelauxetic effect) — у неорганічній хімії — збільшення ефективних розмірів орбіталей центрального йона металу в комплексах у порівнянні з їх розмірами в йоні, що є в газовому стані.
Нефелоксетичний ефект не тільки залежить від типу ліганда, але також і від центрального іона металу. Вони також можуть бути розташовані в порядку зростання цього ефекту таким чином:
Mn(II) < Ni(II) ≈ Co(II) < Mo(II) < Re(IV) < Fe(III) < Ir(III) < Co(III) < Mn(IV)

title: Нефелоксетичний ефект

wikitext:
'''Нефелоксетичний ефект''' ({{lang-ru|нефелоксетический эффект}}, {{lang-en|nephelauxetic effect}}) — у [[неорганічна  хімія|неорганічній хімії]] — збільшення ефективних розмірів орбіталей центрального йона металу в комплексах у порівнянні з їх розмірами в [[йон]]і, що є в [[газ]]овому стані.

Нефелоксетичний ефект не тільки залежить від типу ліганда, але також і від центрального іона металу. Вони також можуть бути розташовані в порядку зростання цього ефекту таким чином:

: [[Магній|Mn]](II) < [[Нікель|Ni]](II) ≈ [[Кобальт|Co]](II) < [[Молібден|Mo]](II) < [[Реній|Re]](IV) < [[Залізо|Fe]](III) < [[Іридій|Ir]](III) < Co(III) < Mn(IV)

== Література ==
* Глосарій термінів з хімії // Й. Опейда, О. Швайка. Ін-т фізико-органічної хімії та вуглехімії ім. Л. М. Литвиненка НАН України, Донецький національний університет — Донецьк: Вебер, 2008. — 758 с. — ISBN 978-966-335-206-0

{{Chem-stub}}
{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Хімічна термінологія]]
[[Категорія:Координаційна хімія]]


text:
# Лісний (лінійний корабель, 1811)
«Лісний» (рос. дореф. «Лѣсной») — 74-гарматний вітрильний лінійний корабель типу «Анапа» Чорноморського флоту Російської імперії.

## Опис
Один з одинадцяти вітрильних лінійних кораблів типу «Анапа», що будувалися в Миколаєві та Херсоні протягом 1806—1818 років. Довжина корабля становила 54,9 метра, ширина за відомостями з різних джерел від 14,5 до 14,7 метра, а осадка від 6,5 до 6,6 метра. Артилерійське озброєння корабля становило 74 гармати.
Корабель названо на честь перемоги російських військ у битві біля села Лісна під час Північної війни 28 вересня 1708 року. Назва корабля спадкова, від петровського корабля «Лісний», збудованого в Санкт-Петербурзі у 1718 році.

## Історія
Закладений у Миколаєві на стапелі Миколаївського адміралтейства 3 листопада (за іншими даними — 20 листопада) 1809 року, головний будівник — корабельний майстер Д. В. Кузнєцов. Після спуску на воду 5 липня 1811 року, у 1812 році перейшов до Севастополя і увійшов до складу Чорноморського флоту Російської імперії.
У 1812 році виходив на Севастопольський рейд для навчання екіпажу. У складі ескадр перебував у практичних плаваннях у Чорному морі в 1813, 1814, 1816 і 1821 роках. У 1825 році виведений зі списку флоту і переобладнаний на арештантський блокшив.

## Командири
- М. С. Мікрюков (1812—1816);
- В. М. Михайлов (1821).

title: Лісний (лінійний корабель, 1811)

wikitext:
{|{{Картка судна|підпис картки=«Лісний»|оригінал назви=}}
{{Картка судна (зображення)|зображення судна=|розмір зображення судна=|підпис зображення=}}
{{Картка судна (кар'єра)|приховати заголовок=|країна судна=[[Російська імперія]]|прапор судна=[[Файл:Naval_ensign_of_Russia.svg|33px]]|назва судна={{lang-ru-dor|«Лѣсной»}}|тезка судна=|власник судна=[[Чорноморський флот Російської імперії]]|оператор судна=|реєстрація судна=|маршрут судна=|замовлення судна=|нагороди судна=|будівник судна=[[Миколаївське адміралтейство]]|оригінальна вартість судна=|будівельний номер судна=|бортовий номер судна=|закладення судна=[[20 листопада]] [[1809]]|запуск судна=[[5 липня]] [[1811]]|спонсор судна=|хрещення судна=|завершення судна=|отримання судна=|прийняття судна=|перше плавання судна=|поновлення судна=|виведення судна=|потоплення судна=|підняття судна=|на службі судна=|зняття судна=|перейменування судна=|перекваліфікація судна=|перебудова судна=|списання судна=[[1825]]|відновлення судна=|порт припису судна=|ідентифікація судна=|гасло судна=|прізвисько судна=|відзнаки судна=|захоплення судна=|доля судна=переобладнаний на арештантський [[блокшив]] у 1825 році|статус судна=|зауваження судна=|емблема судна=}}
{{Картка судна (характеристики)|приховати заголовок=|доповнення заголовка=|клас судна=[[лінійний корабель]]|тип судна=[[Лінійні кораблі типу «Анапа»|«Анапа»]]|тоннаж судна=|водотоннажність=|повна водотоннажність=|довжина судна=54,9 [[Метр|м]]|ширина судна=14,5—14,7 [[Метр|м]]|висота судна=|висота борту=|осадка судна=6,5—6,6 [[Метр|м]]|максимальна осадка=|палуби судна=2|висота палуби=|рампи судна=|потужність=|двигуни судна=|швидкість судна=|автономність судна=|місткість судна=|екіпаж судна=|озброєння судна=74 [[гармата|гармати]]|зауваження судна=}}
|}'''«Лісний»''' ({{Lang-ru-dor|«Лѣсной»}}) — 74-гарматний [[Лінійний корабель (вітрильний)|вітрильний лінійний корабель]] типу [[Лінійні кораблі типу «Анапа»|«Анапа»]] [[Чорноморський флот Російської імперії|Чорноморського флоту Російської імперії]].

== Опис ==
{{Main|Лінійні кораблі типу «Анапа»}}Один з одинадцяти вітрильних [[Лінійні кораблі типу «Анапа»|лінійних кораблів типу «Анапа»]], що будувалися в [[Миколаїв|Миколаєві]] та [[Херсон]]і протягом 1806—1818 років. Довжина корабля становила 54,9 метра, ширина за відомостями з різних джерел від 14,5 до 14,7 метра, а осадка від 6,5 до 6,6 метра<ref>{{Cite book
|title=История судостроения от древнейших времен до конца парусной эпох
|last=Бугаенко
|first=Б. А.
|last2=Галь
|first2=А. Ф.
|year=2005
|publisher=Национальный университет кораблестроения имени адмирала Макарова
|volume=1
|location=Николаев
|pages=165
|language=ru
|isbn=966-321-038-9
}}</ref><ref>{{Cite book
|title=Список русских военных судов с 1668 по 1860 год
|last=Веселаго
|first=Ф. Ф.
|year=1872
|publisher=Типография морского министерства
|location=Санкт-Петербург
|pages=458—459
|language=ru
}}</ref>. Артилерійське озброєння корабля становило 74 гармати.

Корабель названо на честь перемоги російських військ у [[Битва під Лісною|битві біля села Лісна]] під час [[Північна війна (1700—1721)|Північної війни]] 28 вересня 1708 року. Назва корабля спадкова, від петровського корабля «Лісний», збудованого в [[Санкт-Петербург|Санкт-Петербурзі]] у 1718 році<ref name=":322">{{Cite book
|title=Парусное судостроение в Николаеве (1790—1865)
|last=Крючков
|first=Ю. С.
|year=2018
|publisher=Наваль
|location=Николаев
|pages=276, 355
|language=ru
|isbn=978-617-7007-04-2
}}</ref>.

== Історія ==
Закладений у [[Миколаїв|Миколаєві]] на стапелі [[Миколаївське адміралтейство|Миколаївського адміралтейства]] 3 листопада (за іншими даними — 20 листопада<ref name=":322" />) 1809 року<ref name=":32">{{Cite web|url=http://litnik.org/images/Arhiv/Nikhronograf.Pdf|title=Николаевский хронограф: июль|last=Христенко|first=В. Н.|website=|publisher=Литературный Николаев|language=ru|accessdate=2024-07-13}}</ref>, головний будівник — корабельний майстер Д. В. Кузнєцов<ref name=":032">{{Cite book
|title=Российский парусный флот
|last=Чернышев
|first=А. А.
|year=1997
|publisher=Воениздат
|volume=1
|location=Москва
|pages=112
|language=ru
|isbn=5-203-01788-3
}}</ref><ref name=":2">{{Cite book
|title=200 лет парусного флота России
|last=Широкорад
|first=А. Б.
|year=2007
|publisher=Вече
|location=Москва
|pages=297
|language=ru
|isbn=978-5-9533-1517-3
}}</ref>. Після спуску на воду 5 липня 1811 року, у 1812 році перейшов до [[Севастополь|Севастополя]] і увійшов до складу Чорноморського флоту Російської імперії<ref name=":0">{{Cite web|url=http://bazar.nikolaev.ua/content/николаевское-адмиралтейство|title=Николаевское Адмиралтейство|last=Шинкаренко|first=Андрей|date=2012-09-27|website=|publisher=Николаевский базар|language=ru|accessdate=2024-07-13}}</ref>.

У 1812 році виходив на Севастопольський рейд для навчання екіпажу. У складі ескадр перебував у практичних плаваннях у [[Чорне море|Чорному морі]] в 1813, 1814, 1816 і 1821 роках<ref name=":032" />. У 1825 році виведений зі списку флоту і переобладнаний на арештантський [[блокшив]]<ref name=":322" />.

== Командири ==

* [[Мікрюков Матвій Степанович|М. С. Мікрюков]] (1812—1816);
* В. М. Михайлов (1821).

== Примітки ==
<references responsive="" />

== Література ==

* ''Веселаго Ф. Ф.'' Список русских военных судов с 1668 по 1860 год. — СПб.: Типография морского министерства, 1872. — 798 с. {{ref-ru}}
* ''Чернышёв А. А.'' Российский парусный флот. Справочник. — М.: Воениздат, 1997. — Т. 1. — 312 с. — (Корабли и суда Российского флота). — 10 000 экз. — ISBN 5-203-01788-3. {{ref-ru}}
* ''Широкорад А. Б.'' 200 лет парусного флота России / Под ред. А. Б. Васильева. — 2-е изд. — М.: «Вече», 2007. — 448 с. — ISBN 978-5-9533-1517-3. {{ref-ru}}

[[Категорія:Лінійні кораблі типу «Анапа»]]
[[Категорія:Кораблі Чорноморського флоту Російської імперії]]
[[Категорія:Кораблі, побудовані на Миколаївському суднобудівному заводі]]

title: Російська імперія

Назва: рос. дореф. «Лѣсной»

Власник: Чорноморський флот Російської імперії

Будівник: Миколаївське адміралтейство

Закладений: 20 листопада 1809

Спуск на воду: 5 липня 1811

Доля: переобладнаний на арештантський блокшив у 1825 році

title: Основні характеристики

Клас і тип: лінійний корабель

Тип: «Анапа»

Озброєння: 74 гармати


text:
# Збройні сили Болівії
Збройні сили Болівії (ісп. Fuerzas Armadas de Bolivia) — сукупність військ Багатонаціональної Держави Болівія, призначена для захисту свободи, незалежності й територіальної цілісності держави. Складаються з сухопутних військ, військово-морських та повітряних сил.

## Історія
26 червня 2024 року військова хунта силами армійських підрозділів захопила президентський палац у Ла-Пасі.

## Загальні відомості
Збройні сили Болівії комплектуються як добровольцями, так і призовниками; коли не вдається зібрати необхідну щорічну кількість добровольців, проводиться призов громадян, які досягнули 18-річного віку для проходження 12-місячної військової служби; юнаки 14, 15-19-річного віку, які добровільно проходять початкову військову підготовку, звільняються від подальшої військової служби.

## Склад збройних сил

### Військово-морські сили
В результаті поразки в тихоокеанській війні 1879—1883 років, Болівія втратила вихід до моря, але, тим не менше, у складі болівійських збройних сил залишився військово-морський компонент. Нині військово-морські сили Болівії використовуються для операцій на річках та озері Тітікака. У складі військово-морських сил Болівії також є невеликий підрозділ морської піхоти.

title: Збройні сили Болівії

wikitext:
{{Картка збройних сил
| країна            =
| назва             = Збройні сили Болівії
| місцева_назва     = Fuerzas Armadas de Bolivia
| зобр              = Coat of arms of Bolivia.svg
| розмір_зобр       = 150px
| підпис            =
| зобр2             =
| розмір_зобр2      =
| підпис2           =
| гасло             =
| засновані         =
| поточна_форма     =
| розпущені         =

| види              = [[Сухопутні війська Болівії|Сухопутні війська]]
[[Військово-морські сили Болівії|Військово-морські сили]]
[[Повітряні сили Болівії|Повітряні сили]]
| штаб              =
| льотні_години     =

| головком          = [[Луїс Арсе]]
| головком_назва    = Президент Болівії
| міністр           = Едмундо Новійо Агілар<ref>[https://www.mindef.gob.bo/mindef/node/13 Ministro de Defensa] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210122030918/https://www.mindef.gob.bo/mindef/node/13 |date=2021-01-22 }} {{ref-es}}</ref>
| міністр_назва     =
| командувач        =
| командувач_назва  =
| нач_штабу         =
| нач_штабу_назва   =

| вік               =
| призов            =
| людські_дані      =
| людські_вік       =
| доступні          =
| доступні_ж        =
| придатні          =
| придатні_ж        =
| досягають         =
| досягають_ж       =
| активні           =
| рейтинг           =
| резерв            =
| розгорнуті        =

| бюджет            =
| відсоток_ВВП      = 1,9 % (2006)

| дом_постачальники =
| зак_постачальники =
| імпорт            =
| експорт           =

| історія           = [[Війна за незалежність Болівії|Війна за незалежність Болівії 1809—1825]]
[[Війна проти Перуано-болівійської конфедерації|Війна Конфедерації 1836—1839]]
[[Тихоокеанська війна|Тихоокеанська війна 1879—1883]]
[[Війна за Акрі|Болівійсько-бразильська війна]] 1899—1903
[[Чакська війна|Болівійсько-парагвайська війна 1932—1935]]
| відзнаки          =
| нагороди          =
}}
[[Файл:Bolivia 330 army.png|thumb|300px|Військовий прапор Болівії]]

'''Збройні сили Болівії''' ({{lang-es|Fuerzas Armadas de Bolivia}}) — сукупність військ [[Болівія|Багатонаціональної Держави Болівія]], призначена для захисту свободи, незалежності й територіальної цілісності держави. Складаються з [[Сухопутні війська|сухопутних військ]], [[Військово-морські сили|військово-морських]] та [[Повітряні сили|повітряних сил]].

== Історія ==
{{в планах}}
26 червня 2024 року військова хунта силами армійських підрозділів захопила президентський палац у Ла-Пасі<ref>[https://www.rbc.ua/rus/news/boliviyi-viyskovi-viveli-tehniku-pid-palats-1719435525.html У Болівії військові вивели техніку під палац президента. Влада каже про переворот. 26.06.2024,  23:58]</ref>.

== Загальні відомості ==
Збройні сили Болівії комплектуються як добровольцями, так і призовниками; коли не вдається зібрати необхідну щорічну кількість добровольців, проводиться призов громадян, які досягнули 18-річного віку для проходження 12-місячної військової служби; юнаки 14, 15-19-річного віку, які добровільно проходять початкову військову підготовку, звільняються від подальшої військової служби.

== Склад збройних сил ==

=== Сухопутні війська ===
{{main|Сухопутні війська Болівії}}
{{в планах}}

=== Військово-морські сили ===
{{main|Військово-морські сили Болівії}}
В результаті поразки в [[Тихоокеанська війна|тихоокеанській війні 1879—1883 років]], Болівія втратила вихід до моря, але, тим не менше, у складі болівійських збройних сил залишився військово-морський компонент. Нині військово-морські сили Болівії використовуються для операцій на річках та озері [[Тітікака]]. У складі військово-морських сил Болівії також є невеликий підрозділ [[Морська піхота|морської піхоти]].

=== Повітряні сили ===
{{main|Повітряні сили Болівії}}
{{в планах}}

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Посилання ==
* [https://www.mindef.gob.bo/ Офіційна сторінка Міністерства оборони Болівії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130518083950/http://mindef.gob.bo/ |date=18 травня 2013 }} {{ref-es}}
* [http://www.ejercito.mil.bo/ Офіційна сторінка Сухопутних військ Болівії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200924055520/https://ejercito.mil.bo/ |date=24 вересня 2020 }} {{ref-es}}
* [http://www.armada.mil.bo/ Офіційна сторінка Військово-морських сил Болівії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150205091739/http://www.armada.mil.bo/ |date=5 лютого 2015 }} {{ref-es}}
* [https://www.fab.bo/ Офіційна сторінка Повітряних сил Болівії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201011153355/https://www.fab.bo/ |date=11 жовтня 2020 }} {{ref-es}}
* [http://worldatwar.net/chandelle/v1/v1n3/chaco.html The Gran Chaco War] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200823114530/http://worldatwar.net/chandelle/v1/v1n3/chaco.html |date=23 серпня 2020 }} {{ref-en}}

== Див. також ==
{{commonscat|Military of Bolivia}}
{{Болівія в темах}}
{{Південна Америка за темами|Збройні сили|Фолклендські острови=0|Французька Гвіана=0|Південна Джорджія та Південні Сандвічеві острови=0}}
{{Mil-unit-stub}}
{{Bolivia-stub}}

[[Категорія:Збройні сили Болівії| ]]
[[Категорія:Засновані в Болівії 1826]]
[[Категорія:Військові формування, засновані 1826]]

title: Види збройних сил

Види збройних сил: Сухопутні війська · Військово-морські сили · Повітряні сили

title: Командування

Президент Болівії: Луїс Арсе

Міністр оборони: Едмундо Новійо Агілар

title: Витрати

title: Історія

Історія: Війна за незалежність Болівії 1809—1825 · Війна Конфедерації 1836—1839 · Тихоокеанська війна 1879—1883 · Болівійсько-бразильська війна 1899—1903 · Болівійсько-парагвайська війна 1932—1935


text:
# Майкл, брат Джеррі
«Майкл, брат Дже́ррі» (англ. Michael, Brother of Jerry) — пригодницький роман американського письменника Джека Лондона, написаний у 1915 і виданий посмертно у 1917 році. Створений як продовження попереднього роману «Джеррі-острів'янин», хоча сюжетно з ним майже не пов'язаний. Книга носить гуманістичний характер, вона розповідає про історію пригод собаки на прізвисько Майкл, якому довелось зазнати жорстокості дресирувальників. Це один з найперших літературних творів, у якому висвітлена проблема жорстокого поводження з тваринами. Ідеї, висловленні автором, знайшли часткове втілення у забороні на використання диких тварин у цирку.

## Історія
У 1900-х роках Джек Лондон видав серію книг, які успішно продавалися і принесли йому славу майстра пригодницького роману. Отримавши непоганий прибуток, письменник придбав яхту «Снарк» і вирушив у плавання Тихим океаном разом із дружиною Чарміан Лондон. Плавання тривало з 1907 по 1909 рік. Під час цього круїзу Джек Лондон встиг побувати у Сіднеї, Сан-Франциско, на Гаваях та багатьох островах Полінезії. Мандрівка завершилась фінансовим крахом (яхту довелося продати), до того ж Джек Лондон під час плавання захворів на скорбут і фрамбезією, від яких не зміг повністю одужати до кінця життя.
Отримані враження стали основою для двох нових романів — «Джеррі-острів'янин» і «Майкл, брат Джеррі». Обидві книги були написані у каліфорнійському маєтку письменника, розташованому в окрузі Сонома. Роботу над «Майклом, братом Джеррі» автор завершив 8 грудня 1915 року. Твір вперше видали вже після смерті письменника, у 1917 році. Перше видання побачило світ у Нью-Йорку, в видавництві The Macmillan Company. В подальшому книга витримала багато перевидань, була перекладена багатьма європейськими мовами, в тому числі й українською.

## Сюжет
Майкл — життєрадісний ірландський тер'єр, який виріс разом зі своїм братом Джеррі на плантації Хаггіна на острові Санта-Ісабель. Його вчили полювати на негрів, однак зараз він просто супроводжує на кораблі капітана Келлара з дружиною. Капітан любить свого пса, та під час зупинки на острові Тулагі ненадовго залишає того без нагляду на березі. В цей час Майкл знайомиться з Дегом Доутрі, стюардом корабля «Макомбо». Доутрі — старий служака і беззлобний алкоголік, відомий на всю Полінезію здатністю щодень випивати 6 кварт пива. Однак для задоволення цієї нехитрої потреби йому доводиться час від часу «підробляти» крадіжкою собак. Ось і зараз за його допомогою Майкл потрапляє на «Макомбо». Там він знайомиться з двоногим улюбленцем Доутрі — молодим аборигеном Квеком. Доутрі врятував Квека від страти одноплемінцями і той радий служити йому до смерті.
Доутрі виявляє надзвичайну кмітливість Майкла і починає того терпляче дресирувати. З часом він відкриває і ще одну дивовижну здатність пса — вміння мелодійно «співати». Доутрі відмовляється від думки продати Майкла і починає виступати з ним у портових шинках, викликаючи захоплення публіки і заробляючи цими виступами на пиво. Майкл віддячує Доутрі абсолютною відданістю. Однак капітан «Макомбо» хоче повернути викраденого пса капітанові Келлару. Щоби не розлучатися з чотириногим другом, Доутрі з Квеком завербовується на яхту «Мері Тернер».
Тут трійця стикається з четвіркою дивних співвласників яхти, а також знайомиться з коком-китайцем А Моєм та його ручним папугою Коккі. Четверо співвласників шукають скарби піратів, однак Доутрі швидко розуміє, що один з них — Чарлз Стоу Грінліф на прізвисько Старий Моряк — просто аферист, що мандрує коштом інших у своє задоволення. Дивною робиться і поведінка кока. А Мой виявив у Квека ознаки прокази й усіляко уникає контактів з ним аж до того, що дарує йому свого какаду, аби лишень Квек не наближався до нього. Більше того, А Мой бачить, що і в Доутрі починається проказа, однак наївний стюард нічого не підозрює. Одного разу один з власників корабля, торговець Симон Нішіканта, вкотре починає стріляти у китів через поганий настрій. За нещасливим збігом обставин він вбиває китенятко, чия розлючена мати трощить корабель. Доутрі, Квек, Майкл, Коккі й Грінліф рятуються і потрапляють до Сан-Франциско.
Там Грінліф починає полювати на чергового багатія, якого можна задурити байками про скарби, а Доутрі з Майклом заробляють на життя для всіх, виступаючи у шинках. Їхня популярність і заробітки ростуть так швидко, що невдовзі циркач Дель Мар і доктор Еморі пропонують Доутрі продати пса, але той категорично відмовляється. Однак через погане самопочуття Квека Доутрі відводить того до лікаря Еморі. Той же, скориставшись «щасливою» нагодою, запроторює обох на вічне проживання до лазарету. Водночас, Дель Мар викрадає Майкла і перевозить собаку до Нью-Йорка. Грінліф рятує Доутрі та Квека з ув'язнення, але Майкла їм відшукати вже не до снаги.
Під час перевезення Майкла до Нью-Йорка Дель Мар гине і талановитий пес-зірка починає змінювати одну циркову трупу на іншу. Повсюди його чекає психологічне знущання, нерозуміння собачої душі з боку власників. Ще гірших тортур зазнають «колеги» Майкла по арені: собаки, тигри, мавпи. Деякі з них гинуть, інші залишаються фізичними і моральними каліками. Під час однієї з таких вистав співочого пса бачить подружжя Кеннанів. Це не хто інші як друзі капітана Келлара і власники брата Майкла — Джеррі. Вони впізнають Майкла і забирають його до себе. Майкл з Джеррі щасливо живуть на їхньому каліфорнійському ранчо, при цьому Майкл встигає відзначитись при затриманні збіглого злодія. Ознакою одужання мовчазного пса стає його «спів» у колі нової родини.

## Аналіз твору
«Майкл, брат Джеррі» ідейно об'єднаний із попереднім романом «Джеррі-острів'янин», хоча і не є його прямим сюжетним продовженням. В обох творах Джек Лондон через призму життя двох собак-братів висвітлив соціальні проблеми, породжені колонізацією Полінезії. Однак якщо у першому романі письменник спирався переважно на спогади про мандрівку тропічними островами, то в другому до круїзних вражень додав також і досвід свого дитинства. Як він сам зазначив у передмові до роману, в ньому він описав дійсні методи дресури, які він бачив на власні очі за кулісами цирку. Саме ця жорстокість спонукала його до публічного висвітлення проблеми, про яку до цього часу не прийнято було говорити. Джек Лондон висловив бажання цим твором розбудити свідомість американських громадян і спонукати їх до бойкоту всіх циркових номерів за участю тварин. Ідеї письменника частково будуть втілені у життя майже через 100 років, коли в розвинених країнах введуть заборону на використання в цирку диких тварин.
Ще один сюжет роману висвітлює інший бік знущання над тваринами — спортивне полювання. Втіленням цієї форми жорстокості стає жадібний торговець Симон Нішіканта. Під час корабельної подорожі він стріляє в китів просто заради зняття психологічної напруги. Показово, що саме це полювання призводить у романі до трагічної кораблетрощі. Побіжно воно змінює долю всіх учасників плавання, причому для всіх без винятку у гірший бік. Цією літературною алегорією Джек Лондон показав, що долі всіх живих істот на Землі взаємопов'язані, і страждання одних так чи інакше відіб'ються на інших.
Хоча тер'єр Майкл — головний герой роману, не менш опукло в ньому змальована постать стюарда Дега Доутрі. Трагедія Доутрі в тому, що позбавлений расових упереджень, він єдиний, хто не уникає спілкування з прокаженим полінезійцем Квеком. Через цю людяність він сам заражається проказою і стає вигнанцем у власній країні. В його портреті можна прослідкувати алюзії на самого Джека Лондона, який хворів на фрамбезію, що залишає відразливі сліди на шкірі. Показово і те, що з ізоляції в лазареті Доутрі рятує ще один соціальний вигнанець — старий і одинокий аферист Грінліф.
Завершення подій роману Джек Лондон подав як щасливий кінець. Втім, ця частина сюжету частково повторює завершення ще одного відомого твору письменника — роману «Біле Ікло». Поєднує обидва твори сцена зі збіглим злочинцем, затримати якого допомагає Майкл (в романі «Біле Ікло» — приручений вовк Біле Ікло).

title: Майкл, брат Джеррі

wikitext:
{{Картка книги
|назва              = Майкл, брат Джеррі
|назва_оригіналу    = {{lang-en|Michael, Brother of Jerry}}
|зображення         = Michael, Brother of Jerry - book cover.jpg
|ширина             = 220px
|підпис             = Обкладинка першого видання 1917 року.
|автор              = [[Джек Лондон]]
|ілюстрації         =
|дизайн_обкладинки  =
|країна             = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|мова               = [[Англійська мова|англійська]]
|тема               =
|жанр               = [[пригодницький роман]]
|місце              = [[Нью-Йорк]]
|видавництво_укр    =
|видавництво_ориг   = [[Macmillan Inc.|The Macmillan Company]]
|дата_публікації    = [[1917 у літературі|1917]]
|дата публікації українською =
|перекладач         =
|носій              = на папері
|розмір             =
|томів              = 1
|сторінок           =
|isbn               =
|попередній_твір    = [[Джеррі-острів'янин]]
|наступний_твір     =
|тираж              =
}}

'''«Майкл, брат Дже́ррі»''' ({{lang-en|Michael, Brother of Jerry}}) — [[пригодницький роман]] американського письменника [[Джек Лондон|Джека Лондона]], написаний у [[1915 у літературі|1915]]<ref name=передмова>Передмова // ''Лондон Д.'' Повести. — М.: Правда, 1981. — С. 387—391.{{ref-ru}}</ref> і виданий посмертно у [[1917 у літературі|1917]] році. Створений як продовження попереднього роману «[[Джеррі-острів'янин]]», хоча сюжетно з ним майже не пов'язаний. Книга носить гуманістичний характер, вона розповідає про історію пригод собаки на прізвисько Майкл, якому довелось зазнати жорстокості [[Дресирування|дресирувальників]]. Це один з найперших літературних творів, у якому висвітлена проблема [[Жорстоке поводження з тваринами|жорстокого поводження з тваринами]]. Ідеї, висловленні автором, знайшли часткове втілення у забороні на використання диких тварин у [[цирк]]у.

== Історія ==
У 1900-х роках Джек Лондон видав серію книг, які успішно продавалися і принесли йому славу майстра пригодницького роману. Отримавши непоганий прибуток, письменник придбав яхту «Снарк» і вирушив у плавання Тихим океаном разом із дружиною Чарміан Лондон. Плавання тривало з 1907 по 1909 рік. Під час цього круїзу Джек Лондон встиг побувати у [[Сідней|Сіднеї]], [[Сан-Франциско]], на [[Гавайські острови|Гаваях]] та багатьох островах [[Полінезія|Полінезії]]. Мандрівка завершилась фінансовим крахом (яхту довелося продати), до того ж Джек Лондон під час плавання захворів на [[цинга|скорбут]] і [[Фрамбезія|фрамбезією]], від яких не зміг повністю одужати до кінця життя.

Отримані враження стали основою для двох нових романів — «Джеррі-острів'янин» і «Майкл, брат Джеррі». Обидві книги були написані у каліфорнійському маєтку письменника, розташованому в окрузі [[Сонома (округ, Каліфорнія)|Сонома]]. Роботу над «Майклом, братом Джеррі» автор завершив 8 грудня 1915 року<ref name=передмова></ref>. Твір вперше видали вже після смерті письменника, у 1917 році. Перше видання побачило світ у Нью-Йорку, в видавництві [[Macmillan Inc.|The Macmillan Company]]. В подальшому книга витримала багато перевидань, була перекладена багатьма європейськими мовами, в тому числі й українською.

== Сюжет ==
[[Файл:IrishTerrier-Amelie2.jpg|міні|Майкл був взірцевим представником [[ірландський тер'єр|ірландських тер'єрів]]. Згідно з літературним портретом героя одне вухо у нього було трохи деформоване ще з дитинства.]]
Майкл — життєрадісний [[ірландський тер'єр]], який виріс разом зі своїм братом Джеррі на плантації Хаггіна на острові [[Санта-Ісабель]]. Його вчили полювати на негрів, однак зараз він просто супроводжує на кораблі капітана Келлара з дружиною. Капітан любить свого пса, та під час зупинки на острові [[Тулагі (острів)|Тулагі]] ненадовго залишає того без нагляду на березі. В цей час Майкл знайомиться з Дегом Доутрі, [[стюард]]ом корабля «Макомбо». Доутрі — старий служака і беззлобний [[Алкоголізм|алкоголік]], відомий на всю Полінезію здатністю щодень випивати 6 [[Кварта (одиниця об'єму)|кварт]] пива. Однак для задоволення цієї нехитрої потреби йому доводиться час від часу «підробляти» крадіжкою собак. Ось і зараз за його допомогою Майкл потрапляє на «Макомбо». Там він знайомиться з двоногим улюбленцем Доутрі — молодим аборигеном Квеком. Доутрі врятував Квека від страти одноплемінцями і той радий служити йому до смерті<ref name=роман>Майкл, брат Джерри // ''Лондон Д.'' Повести. — М.: Правда, 1981. — С. 387—655.{{ref-ru}}</ref>.

Доутрі виявляє надзвичайну кмітливість Майкла і починає того терпляче дресирувати. З часом він відкриває і ще одну дивовижну здатність пса — вміння мелодійно «співати». Доутрі відмовляється від думки продати Майкла і починає виступати з ним у портових шинках, викликаючи захоплення публіки і заробляючи цими виступами на пиво. Майкл віддячує Доутрі абсолютною відданістю. Однак капітан «Макомбо» хоче повернути викраденого пса капітанові Келлару. Щоби не розлучатися з чотириногим другом, Доутрі з Квеком завербовується на яхту «Мері Тернер»<ref name=роман></ref>.

Тут трійця стикається з четвіркою дивних співвласників яхти, а також знайомиться з коком-китайцем А Моєм та його ручним папугою Коккі. Четверо співвласників шукають скарби піратів, однак Доутрі швидко розуміє, що один з них — Чарлз Стоу Грінліф на прізвисько Старий Моряк — просто [[шахрайство|аферист]], що мандрує коштом інших у своє задоволення. Дивною робиться і поведінка [[кок]]а. А Мой виявив у Квека ознаки [[Проказа|прокази]] й усіляко уникає контактів з ним аж до того, що дарує йому свого [[какадові|какаду]], аби лишень Квек не наближався до нього. Більше того, А Мой бачить, що і в Доутрі починається проказа, однак наївний стюард нічого не підозрює. Одного разу один з власників корабля, торговець Симон Нішіканта, вкотре починає стріляти у китів через поганий настрій. За нещасливим збігом обставин він вбиває китенятко, чия розлючена мати трощить корабель. Доутрі, Квек, Майкл, Коккі й Грінліф рятуються і потрапляють до Сан-Франциско<ref name=роман></ref>.

Там Грінліф починає полювати на чергового багатія, якого можна задурити байками про скарби, а Доутрі з Майклом заробляють на життя для всіх, виступаючи у шинках. Їхня популярність і заробітки ростуть так швидко, що невдовзі циркач Дель Мар і доктор Еморі пропонують Доутрі продати пса, але той категорично відмовляється. Однак через погане самопочуття Квека Доутрі відводить того до лікаря Еморі. Той же, скориставшись «щасливою» нагодою, запроторює обох на вічне проживання до [[лазарет]]у. Водночас, Дель Мар викрадає Майкла і перевозить собаку до Нью-Йорка. Грінліф рятує Доутрі та Квека з ув'язнення, але Майкла їм відшукати вже не до снаги<ref name=роман></ref>.

Під час перевезення Майкла до Нью-Йорка Дель Мар гине і талановитий пес-зірка починає змінювати одну циркову трупу на іншу. Повсюди його чекає психологічне знущання, нерозуміння собачої душі з боку власників. Ще гірших тортур зазнають «колеги» Майкла по арені: собаки, тигри, мавпи. Деякі з них гинуть, інші залишаються фізичними і моральними каліками. Під час однієї з таких вистав співочого пса бачить подружжя Кеннанів. Це не хто інші як друзі капітана Келлара і власники брата Майкла — Джеррі. Вони впізнають Майкла і забирають його до себе. Майкл з Джеррі щасливо живуть на їхньому каліфорнійському ранчо, при цьому Майкл встигає відзначитись при затриманні збіглого злодія. Ознакою одужання мовчазного пса стає його «спів» у колі нової родини<ref name=роман></ref>.

== Аналіз твору ==
«Майкл, брат Джеррі» ідейно об'єднаний із попереднім романом «Джеррі-острів'янин», хоча і не є його прямим сюжетним продовженням. В обох творах Джек Лондон через призму життя двох собак-братів висвітлив соціальні проблеми, породжені [[Колонізація|колонізацією]] Полінезії. Однак якщо у першому романі письменник спирався переважно на спогади про мандрівку тропічними островами, то в другому до круїзних вражень додав також і досвід свого дитинства. Як він сам зазначив у [[Передмова|передмові]] до роману, в ньому він описав дійсні методи [[Дресирування|дресури]], які він бачив на власні очі за кулісами цирку. Саме ця жорстокість спонукала його до публічного висвітлення проблеми, про яку до цього часу не прийнято було говорити. Джек Лондон висловив бажання цим твором розбудити свідомість американських громадян і спонукати їх до [[бойкот]]у всіх циркових номерів за участю тварин<ref name=передмова></ref>. Ідеї письменника частково будуть втілені у життя майже через 100 років, коли в розвинених країнах введуть заборону на використання в цирку диких тварин.

Ще один сюжет роману висвітлює інший бік знущання над тваринами — [[спортивне полювання]]. Втіленням цієї форми жорстокості стає жадібний торговець Симон Нішіканта. Під час корабельної подорожі він стріляє в китів просто заради зняття психологічної напруги. Показово, що саме це полювання призводить у романі до трагічної кораблетрощі. Побіжно воно змінює долю всіх учасників плавання, причому для всіх без винятку у гірший бік. Цією літературною [[Алегорія|алегорією]] Джек Лондон показав, що долі всіх живих істот на Землі взаємопов'язані, і страждання одних так чи інакше відіб'ються на інших.

Хоча тер'єр Майкл — головний герой роману, не менш опукло в ньому змальована постать стюарда Дега Доутрі. Трагедія Доутрі в тому, що позбавлений расових упереджень, він єдиний, хто не уникає спілкування з прокаженим полінезійцем Квеком. Через цю людяність він сам заражається проказою і стає вигнанцем у власній країні. В його портреті можна прослідкувати [[Алюзія|алюзії]] на самого Джека Лондона, який хворів на фрамбезію, що залишає відразливі сліди на шкірі. Показово і те, що з ізоляції в лазареті Доутрі рятує ще один соціальний вигнанець — старий і одинокий аферист Грінліф.

Завершення подій роману Джек Лондон подав як [[щасливий кінець]]. Втім, ця частина сюжету частково повторює завершення ще одного відомого твору письменника — роману «[[Біле Ікло]]». Поєднує обидва твори сцена зі збіглим злочинцем, затримати якого допомагає Майкл (в романі «Біле Ікло» — приручений вовк Біле Ікло)<ref>{{cite web|url=http://obdg.blogspot.com/2013/12/michael-brother-of-jerry-by-jack-london.html|назва=Michael, Brother of Jerry by Jack London|вебсайт=obdg.blogspot.com|дата=2 грудня 2013|мовою=|дата-доступу=9 червня 2020|archive-date=6 червня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200606110055/http://obdg.blogspot.com/2013/12/michael-brother-of-jerry-by-jack-london.html}}</ref>.

== Джерела ==
{{reflist}}

[[Категорія:Романи Джека Лондона]]
[[Категорія:Англомовні романи]]
[[Категорія:Пригодницькі романи США]]
[[Категорія:Романи про собак]]
[[Категорія:Книги, видані посмертно]]
[[Категорія:Романи 1917]]

title: «Майкл, брат Джеррі»

Автор: Джек Лондон

Назва мовою оригіналу: англ. Michael, Brother of Jerry

Країна: США

Мова: англійська

Жанр: пригодницький роман

Місце: Нью-Йорк

Видавництво: The Macmillan Company

Тип носія: на папері

Попередній твір: Джеррі-острів'янин


text:
# Ферреруела
Ферреруела (ісп. Ferreruela) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Кастилія-і-Леон, у провінції Самора. Населення — 531 особа (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 250 км на північний захід від Мадрида, 39 км на північний захід від Самори.
На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2010 рік)
- Ескобер-де-Табара: 101 особа
- Ферреруела-де-Табара: 248 осіб
- Сеснандес-де-Табара: 182 особи

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

title: Ферреруела

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Ферреруела
 | місцева_назва       = ''Ferreruela''
 | прапор              =
 | герб                =
 | автономна_спільнота = [[Кастилія-і-Леон]]
 | провінція           = [[Самора (провінція)|Самора]]
 | комарка             =
 | широта              = 41.766
 | довгота             = -6.072
 | висота              = 828
 | населення           = 531
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 94,27
 | густота             = 5,63
 | поштові_індекси     = 49550
 | телефонний_код      = 34 980
 | код_INE             = 49068
 | мер                 = Анхель Роман Родрігес
 | рік_обрання         = 2007
 | www                 = http://www.ayuntamientoferreruela.com
}}
'''Ферреруела''' ({{lang-es|Ferreruela}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Кастилія-і-Леон]], у провінції [[Самора (провінція)|Самора]]. Населення — {{formatnum:531}} особа (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 250 км на північний захід від [[Мадрид]]а, 39 км на північний захід від [[Самора|Самори]].

На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2010 рік)<ref>{{cite web|url=http://www.ine.es/nomen2/|title=Nomenclátor. Relación de unidades poblacionales|publisher=[[Національний інститут статистики Іспанії]] (INE)|language=іспанською|accessdate=2011-06-12|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Cbe6GOiV?url=http://www.ine.es/nomen2/|archivedate=2012-12-02|deadurl=yes}}</ref>
* Ескобер-де-Табара: 101 особа
* Ферреруела-де-Табара: 248 осіб
* Сеснандес-де-Табара: 182 особи

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Ferreruela de Tábara}}

== Галерея зображень ==
<!--
<gallery>
Файл:Ferreruela Tábara 20091024.jpg|La estación de ferrocarril
</gallery>
-->

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Самора}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Самора]]

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Кастилія-і-Леон

Провінція: Самора

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Анхель Роман Родрігес (з 2007)

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Стража (Кепушу-Маре, Клуж)
Стража (рум. Straja) — село у повіті Клуж в Румунії. Входить до складу комуни Кепушу-Маре.
Село розташоване на відстані 341 км на північний захід від Бухареста, 23 км на захід від Клуж-Напоки.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 104 особи, з них 101 особа (97,1%) румунів. Рідною мовою 101 особа (97,1%) назвала румунську.

title: Стража (Кепушу-Маре, Клуж)

wikitext:
{{Otheruses|Стража}}
{{НП Румунії
 | назва               = Стража
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Straja''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Клуж
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Кепушу-Маре (комуна)|Кепушу-Маре]]
 | код_SIRUTA          = 56657
 | широта              = 46.8073
 | довгота             = 23.2952
 | висота              = 550
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 104
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 407154
}}
'''Стража''' ({{lang-ro|Straja}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Клуж (повіт)|Клуж]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Кепушу-Маре (комуна)|Кепушу-Маре]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 341 км на північний захід від [[Бухарест]]а, 23 км на захід від [[Клуж-Напока|Клуж-Напоки]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:104}} особи, з них 101 особа (97,1%) румунів<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131014005851/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip |date=2013-10-14 }}</ref>. Рідною мовою 101 особа (97,1%) назвала румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131014182803/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip |date=2013-10-14 }}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Клуж]]

title: Стража · Straja

Країна: Румунія

Повіт: Клуж

Комуна: Кепушу-Маре

Телефонний код: +40 264 (Romtelecom, TR) · +40 364 (інші оператори)


text:
# Горіле болото (Мальованка)
Горіле болото — ботанічний заказник місцевого значення. Розташований на території лісового масиву агроцеху "Україна" в 2,4 км від с. Конотоп, Шепетівського заводу культиваторів (кв. 7 Шепетівського районного лісокомунального підприємства, ур. Півневе). Була оголошена рішенням Хмельницького Облвиконкому № 7 від 25.10.1992 року.

## Опис
Площа — 54 га.
Типове подільське низинне болото з різноманітною флорою і фауною та мішаний ліс навколо нього. Болото живить річку Смілка - притоку річки Случ.
В заболоченій частині заказника переважають рослинні угруповання з переважанням очерету, осоки, верби попелястої. Трапляється рідкісна орхідея, занесена до Червоної книги України - зозульки плямисті.

## Скасування
Рішенням Хмельницького Облвиконкому № 21 від 11.05.1999 року пам'ятка була скасована.
Скасування статусу відбулось по причині включення до складу регіонального ландшафтного парку «Мальованка».

title: Горіле болото (Мальованка)

wikitext:
'''Горіле болото''' — [[ботанічний заказник]] місцевого значення. Розташований на території лісового масиву агроцеху "Україна" в 2,4 км від с. Конотоп, Шепетівського заводу культиваторів (кв. 7 Шепетівського районного лісокомунального підприємства, ур. Півневе). Була оголошена рішенням Хмельницького Облвиконкому № 7 від 25.10.1992 року.

== Опис ==
Площа — 54 га.

Типове подільське низинне болото з різноманітною флорою і фауною та мішаний ліс навколо нього. Болото живить річку [[Смілка (річка)|Смілка]] - притоку річки Случ.

В заболоченій частині заказника переважають рослинні угруповання з переважанням [[очерет|очерету]], [[осока|осоки]], [[верба попеляста|верби попелястої]]. Трапляється рідкісна орхідея, занесена до [[Червона книга України|Червоної книги України]] - [[зозульки плямисті]]<ref>[https://issuu.com/ecoleague/docs/2007c_zakhyst_18_lisgosp Мальованські озера - чудовий акорд Малого Полісся]</ref>.

== Скасування ==
Рішенням Хмельницького Облвиконкому № 21 від 11.05.1999 року пам'ятка була скасована.

Скасування статусу відбулось по причині включення до складу регіонального ландшафтного парку [[Мальованка (парк)|«Мальованка»]]<ref>Вся інформація про створення об'єкту взята із текстів зазначених у статті рішень обласної ради, що надані Державним управлянням екології та природних ресурсів Хмельницької області Всеукраїнській громадській організації «Національний екологічний центр України».</ref><ref>Відповідно до листа Міністерства екології та природних ресурсів України № 9-04/18-16 від 11.01.2016 року «Щодо надання роз'яснення», з якого слідує, що вся інформація про установи природно-заповідного фонду є відкритою.</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Втрачені природоохоронні території (до 2000-х)]]
[[Категорія:Втрачені природоохоронні території Хмельницької області]]


text:
# Андріївка (Фатезький район)
Андріївка (рос. Андреевка) — присілок в Фатезькому районі Курської області Російської Федерації.
Населення становить 6 осіб. Входить до складу муніципального утворення Великожировська сільрада.

## Історія
Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю Східна Слобожанщина.
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Великожировська сільрада.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 11   | ↘6   |

title: Андріївка (Фатезький район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Андріївка
|назва ін.       = Андреевка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Курська область]]
|район           = [[Фатезький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Великожировська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 6
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Курська область
}}
'''Андріївка''' ({{lang-ru|Андреевка}}) — [[присілок]] в [[Фатезький район|Фатезькому районі]] [[Курська область|Курської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 6 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Великожировська сільрада]].

== Історія ==

Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю [[Східна Слобожанщина]].

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення [[Великожировська сільрада]]<ref>[https://web.archive.org/web/20160314021302/http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/legislation_rf/index.php?d_id4=bb946d29-340c-4f4d-a79c-98e025259910&do4=document&id4=1bcc3f5b-8dc3-4546-b263-22f994cbb55b Закон Курской области от 14.10.2004 № 48-ЗКО «О муниципальных образованиях Курской области»] {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Андреевка (Фатежский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Фатезький район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Фатезького району]]

title: присілок Андріївка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Курська область

Муніципальний район: Фатезький район

Поселення: Великожировська сільрада

title: Основні дані

Населення: ▼ 6

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Андріївка · Андріївка


text:
# 21635 Мікатолл
21635 Мікатолл (21635 Micahtoll) — астероїд головного поясу, відкритий 14 липня 1999 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,476.

title: 21635 Мікатолл

wikitext:
{{Планета
| назва = 21635 Мікатолл
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[LINEAR]]
| місце відкриття = [[Сокорро (Нью-Мексико)]]
| дата відкриття = [[14 липня]] [[1999]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1999 NU19''' <br />2000 YH48
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|21635|2014.05.12|2014.02.26}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,922912570339 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 1,949078681375 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,435995625857 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,199884162070
| орбітальний період = 1388,715180888 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,259232422136 °/д
| середня аномалія = 300,2630261734°
| нахил орбіти = 1,761179489845°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 245,9173469630°
| арг_перицентру = 86,50939746117°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 15,0
| спектр_тип =
}}

'''21635 Мікатолл''' (21635 Micahtoll) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[14 липня]] [[1999]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,476.

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (21601-21700)]]

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Мікатолл}}

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|21635}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|21634 Huangweikang|21636 Huertas|}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1999]]

title: 21635 Мікатолл

Відкривач: LINEAR

Місце відкриття: Сокорро (Нью-Мексико)

title: Позначення

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Бохінська-Бела
Бохінська-Бела (словен. Bohinjska Bela) — поселення в общині Блед, Горенський регіон, Словенія. Висота над рівнем моря: 477,8 м.

title: Бохінська-Бела

wikitext:
{{Місто
 | назва           = Бохінська-Бела
 | місцева_назва       = Bohinjska Bela
 | зображення          = BohBela1.JPG
 | зображення_розмір   =
 | зображення_підпис   =
 | прапор          =
 | країна          = [[Словенія]]
 | регіон          = [[Горенський регіон]]
 | pushpin_map     = Slovenia
 | засноване       =
 | населення       = 540 (2002)
 | площа           =
 | густота         =
 | висота          =
 | агломерація     =
 | поштові індекси =
 | код країни      =
 | код міста       =
|latd= 46|latm= 20|lats=23.87 |latNS=N
|longd=14|longm=3|longs=45.85 |longEW=E
 | coor_pinpoint           =
 | coordinates_type        = source:eswiki
 | coordinates_display     = inline,title
 | coordinates_footnotes   =
 | coordinates_region      = SI
 }}

'''Бохінська-Бела''' ({{lang-sl|Bohinjska Bela}}) — поселення в общині [[Блед (община)|Блед]], [[Горенський регіон]], [[Словенія]]. Висота над рівнем моря: 477,8 м.

== Посилання ==
{{Портал|Словенія}}

* [http://obcina.bled.si/ Вебсайт общини Блед] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161016213109/http://obcina.bled.si/ |date=16 жовтня 2016 }}
* [http://www.stat.si/Popis2002/si/rezultati/rezultati_red.asp?ter=NAS&sifra=003 Статистичне бюро Республіки Словенія, населення общини Блед, 2002] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304120023/http://www.stat.si/popis2002/si/rezultati/rezultati_red.asp?ter=NAS&sifra=003 |date=4 березня 2016 }}

{{Блед}}

[[Категорія:Населені пункти Словенії]]

title: Бохінська-Бела · Bohinjska Bela

Країна: Словенія

Регіон: Горенський регіон

Часовий пояс: UTC+1 і UTC+2

Номери автомобілів: KR


text:
# Who the Hell is Edgar?
«Who the Hell Is Edgar?» (укр. Хто такий до біса Едгар?) — пісня австрійських співачок Теї та Саліни, котра була випущена 8 березня 2023 року. Ця пісня представляла Австрію на Пісенному конкурсі Євробачення 2023 після обрання мовником ORF шляхом внутрішнього відбору. Після того, як «Who the Hell Is Edgar?» пройшла у фінал Євробачення з 2 місця з другого півфіналу, пісня змагалася у фіналі під першим номером. У фіналі пісня зайняла 15-те місце із 120 балами.
«Who the Hell Is Edgar?» потрапила в десятку кращих в Австрії та Литві та увійшла в різні чарти в Австралії, Фінляндії, Греції, Ісландії, Ірландії, Литві, Польщі, Нідерландах, Швеції та Великій Британії.

## Передісторія та сюжет
Пісня була написана в авторському таборі 15 вересня 2022 року, і спочатку була призначена для Саліни як сольної артистки на Євробачення. У таборі залишалася година, і вони записали пісню «Who Hell Is Edgar?», і, за словами Теї, її вибрали тому, що це була найкраща пісня, яку вони написали за час перебування в таборі.
Повідомляється, що пісня є сатирою на музичну індустрію та заснована на досвіді, з яким зіткнулися Тея та Саліна як жінки в музичній індустрії. На прес-конференціях, що передували випуску пісні, Саліна заявляла, що пісня була «миттєвим знімком веселощів, які ми отримали від її написання. Це почалося з бажання передати, що відчуваєш, коли створюється хороша пісня. Іноді творчість проривається через тебе, як тобою одержимий привид». На тій самій прес-конференції Тея заявила, що як автори пісень їм довелося «продовжувати доводити себе», щоб їх сприймали серйозно. Тея також заявила, що Едгар Аллан По став автором пісні за її сюжетом, щоб привернути увагу до питання гострайтингу.
У тексті пісні розповідається про Тею та Саліну, які створюють пісню, а привид Едгара Аллана По захоплює їхні тіла, щоб створити пісню. Після створення пісні вони відчувають, що вони стануть багатими та бажають підписати контракт з Universal Music Group. З кожним стрімом пісні вони заробляють $0,003, на превелике розчарування співаків, оскільки вони не можуть платити за оренду. Вони стверджують, що протягом двох років їхні обіди будуть безкоштовними і що вони зможуть купити «шампанське на АЗС».

## Пісенний конкурс Євробачення

### Внутрішній відбір
31 січня 2023 року ORF оголосило під час радіошоу Ö3-Wecker, що вони внутрішньо обрали Тею та Саліну як представників Австрії на пісенному конкурсі Євробачення 2023 з піснею, написаною самими співаками в таборі для написання пісень у Чехії.
7 березня обидві співачки оголосили, що назва їхньої роботи — «Who Hell Is Edgar?», яка відсилала до американського письменника та літературного критика Едгара Аллана По.

### На Євробачення
31 січня 2023 року відбулося жеребкування, яке розмістило кожну країну в одному з двох півфіналів і визначило, у якій половині шоу вони виступатимуть. За його результатами Австрія потрапила до другого півфіналу, який відбувся 11 травня 2023 року, і виступила у другій половині шоу під номером 13. Перед півфіналом пісня вважалася фаворитом у півфіналі, вигравши опитування на Wiwibloggs і опитування аудиторії під час генеральних репетицій. Згодом вони пройшли до фіналу з другого місця с 137-ма балами, який відбувся 13 травня 2023 року, де вони відкрили конкурс. Пісня зайняла 15 місце зі 120 балами.

## Чарти

### Щотижневі чарти
| Чарт (2023—2024)                    | Найвища позиція |
| ----------------------------------- | --------------- |
| Австралія (ARIA)                    | 43              |
| Австрія (Ö3 Austria Top 40)         | 4               |
| Велика Британія (OCC)               | 48              |
| Греція (IFPI)                       | 26              |
| Ірландія (IRMA)                     | 67              |
| Ісландія (Plötutíðindi)             | 12              |
| Литва (AGATA                        | 10              |
| Нідерланди (DST100)                 | 2               |
| Польща (Polish Streaming Top 100)   | 51              |
| Фінляндія (Suomen virallinen lista) | 20              |
| Швеція (Sverigetopplistan)          | 79              |

title: Who the Hell is Edgar?

wikitext:
{{Пісня
| Назва = Who the Hell Is Edgar?
| Обкладинка =
| Cover size =
| Border =
| Опис =
| Тип = сингл
| Виконавець = [[Тея і Саліна]]
| Альбом =
| Випущено = 8 березня 2023
| Номер треку =
| Формат =
| Записано =
| Жанр =
| Мова = [[Англійська]]
| Тривалість = 2:39
| Автор пісні =	[[Тея (співачка)|Теодора Шпірич]]
Селіна-Марія Едбауер
Рональд Янечек
Пеле Лоріано
| Композитор = Рональд Янечек
Пеле Лоріано
| Лейбл = [[Warner Music Group|Warner Music Germany]]
| Продюсер = Теодора Шпірич
Селіна-Марія Едбауер
Рональд Янечек
Пеле Лоріано
| Tracks =
| Попер_назва =
| Цей =
| Наст_назва =
| Misc =
{{Картка пісні на Євробаченні
| пісня = {{Прапорець|Австрія}} «Who the Hell Is Edgar?»
| зображення =
| підпис =
| рік = 2023
| країна = Австрія
| артист = [[Тея і Саліна]]
| мова = англійська
| мови =
| композитор=
| автор =
| місце = 15-е
| бали = 120
| місце в півфіналі = 2-ге
| бали в півфіналі = 137
| попередня = Halo
| попередній рік = 2022
| попереднє посилання = Halo (пісня)
| наступна = We Will Rave
| наступний рік = 2024
| наступне посилання = We Will Rave
}}
| YouTube = https://www.youtube.com/watch?v=ZMmLeV47Au4
}}
'''«Who the Hell Is Edgar?»''' ({{lang-uk|Хто такий до біса Едгар?}}) — пісня австрійських співачок [[Тея і Саліна|Теї та Саліни]], котра була випущена 8 березня 2023 року<ref name=":0">{{Cite web |last=Adams |first=William Lee |date=8 березня 2023 |title="Who the Hell is Edgar?" Austria's Teya & Salena reveal Eurovision 2023 song |url=https://wiwibloggs.com/2023/03/08/who-the-hell-is-edgar-austrias-teya-salena-reveal-eurovision-2023-song/276222/  |access-date=8 березня 2023 |website=[[Wiwibloggs]] |language=en-US}}</ref>. Ця пісня представляла [[Австрія на пісенному конкурсі Євробачення|Австрію]] на [[Пісенний конкурс Євробачення 2023|Пісенному конкурсі Євробачення 2023]] після обрання мовником [[ORF (телерадіокомпанія)|ORF]] шляхом внутрішнього відбору<ref name="KZ">{{cite web |last1=Ude |first1=Christian |date=31 січня 2023 |title=Song Contest: Geheimnis gelüftet: Ex-Starmaniacs singen für Österreich |url=https://www.kleinezeitung.at/kultur/kulturkaufmacher/6244939/Song-Contest_Geheimnis-gelueftet_ExStarmaniacs-singen-fuer |access-date=10 лютого 2023 |website=[[Kleine Zeitung]] |language=de}}</ref><ref>{{Cite web |last=Arth |first=Rick |date=31 січня 2023 |title=Teya & Salena will sing for Austria at Eurovision 2023 in Liverpool |url=https://wiwibloggs.com/2023/01/31/austria-eurovision-2023-teya-and-salena/275047/  |access-date=8 березня 2023 |website=[[Wiwibloggs]] |language=en-US}}</ref>. Після того, як «Who the Hell Is Edgar?» пройшла у фінал Євробачення з 2 місця з другого півфіналу<ref>{{Cite web |last=Adams |first=William Lee |date=2023-05-11 |title=Eurovision 2023: Semi-Final 2 results and qualifiers |url=https://wiwibloggs.com/2023/05/11/eurovision-2023-semi-final-2-results-and-qualifiers/277450/  |access-date=2023-05-17 |website=[[Wiwibloggs]] |language=en-US}}</ref>, пісня змагалася у фіналі під першим номером. У фіналі пісня зайняла 15-те місце із 120 балами.

«Who the Hell Is Edgar?» потрапила в десятку кращих в [[Австрія|Австрії]] та [[Литва|Литві]] та увійшла в різні чарти в [[Австралія|Австралії]], [[Фінляндія|Фінляндії]], [[Греція|Греції]], [[Ірландія|Ісландії]], [[Ірландія|Ірландії]], [[Литва|Литві]], [[Польща|Польщі]], [[Нідерланди|Нідерландах]], [[Швеція|Швеції]] та [[Велика Британія|Великій Британії]].

== Передісторія та сюжет ==
Пісня була написана в авторському таборі 15 вересня 2022 року,<ref>{{Cite tweet|number=1667547543771676683|user=wthisteya|title=accurate representation of what really happened that particular september 15th 2022|author-link=Teya (singer)|first=Thea|last=Devy|date=2023-06-10|access-date=2023-06-10}}</ref> і спочатку була призначена для Саліни як сольної артистки на Євробачення. У таборі залишалася година, і вони записали пісню «Who Hell Is Edgar?», і, за словами Теї, її вибрали тому, що це була найкраща пісня, яку вони написали за час перебування в таборі.<ref name=":1">{{Cite news |last=Savage |first=Mark |date=2023-05-09 |title=Who the hell are Teya and Salena? Eurovision Q&A |language=en-GB |work=[[BBC News]] |url=https://www.bbc.com/news/entertainment-arts-65527919  |access-date=2023-05-17}}</ref>

Повідомляється, що пісня є сатирою на музичну індустрію та заснована на досвіді, з яким зіткнулися Тея та Саліна як жінки в музичній індустрії. На прес-конференціях, що передували випуску пісні, Саліна заявляла, що пісня була «миттєвим знімком веселощів, які ми отримали від її написання. Це почалося з бажання передати, що відчуваєш, коли створюється хороша пісня. Іноді творчість проривається через тебе, як тобою одержимий привид». На тій самій прес-конференції Тея заявила, що як автори пісень їм довелося «продовжувати доводити себе», щоб їх сприймали серйозно. Тея також заявила, що [[Едгар Аллан По]] став автором пісні за її сюжетом, щоб привернути увагу до питання [[Літературний раб|гострайтингу]].<ref>{{Cite web |last=Granger |first=Anthony |date=2023-03-07 |title=🇦🇹 Austria: First Comments Ahead of "Who the hell is Edgar?" Release Tomorrow |url=https://eurovoix.com/2023/03/07/comments-who-the-hell-is-edgar/  |access-date=2023-05-17 |website=Eurovoix |language=en-GB}}</ref>

У тексті пісні розповідається про Тею та Саліну, які створюють пісню, а привид Едгара Аллана По захоплює їхні тіла, щоб створити пісню.<ref name=":1" /> Після створення пісні вони відчувають, що вони стануть багатими та бажають підписати контракт з [[Universal Music Group]]. З кожним стрімом пісні вони заробляють $0,003, на превелике розчарування співаків, оскільки вони не можуть платити за оренду. Вони стверджують, що протягом двох років їхні обіди будуть безкоштовними і що вони зможуть купити «шампанське на АЗС».<ref>{{Cite web |last=Shokayan |first=Antranig |date=2023-03-10 |title="Gas station champagne is on me" — Teya & Salena satirise the music industry in the "Who the Hell Is Edgar?" lyrics |url=https://wiwibloggs.com/2023/03/10/who-the-hell-is-edgar-lyrics-teya-salena-austria-eurovision-2023/276283/  |access-date=2023-05-17 |website=[[Wiwibloggs]] |language=en-US}}</ref>

== Пісенний конкурс Євробачення ==

=== Внутрішній відбір ===
31 січня 2023 року ORF оголосило під час радіошоу Ö3-Wecker, що вони внутрішньо обрали Тею та Саліну як представників Австрії на пісенному конкурсі Євробачення 2023 з піснею, написаною самими співаками в таборі для написання пісень у Чехії.<ref name="KZ" />

7 березня обидві співачки оголосили, що назва їхньої роботи — «Who Hell Is Edgar?», яка відсилала до американського письменника та літературного критика Едгара Аллана По.<ref>{{Cite web |title=Österreich fragt beim Song Contest: Who the hell is Edgar? |url=https://oe3.orf.at/stories/3031564/ |access-date=2023-03-06 |website=oe3.ORF.at |date=8 листопада 2019 |language=de}}</ref>

=== На Євробачення ===
31 січня 2023 року відбулося жеребкування, яке розмістило кожну країну в одному з двох півфіналів і визначило, у якій половині шоу вони виступатимуть. За його результатами Австрія потрапила до другого півфіналу, який відбувся 11 травня 2023 року, і виступила у другій половині шоу під номером 13.<ref name="draw">{{Cite web |last=Groot |first=Evert |date=2023-01-31 |title=Eurovision 2023: Allocation Draw results |url=https://eurovision.tv/story/eurovision-2023-allocation-draw-results |access-date=2023-01-31 |publisher=[[ЄМС]]}}</ref> Перед півфіналом пісня вважалася фаворитом у півфіналі, вигравши опитування на [[Wiwibloggs]] і опитування аудиторії під час генеральних репетицій.<ref>{{Cite web |last=Vautrey |first=Jonathan |date=2023-04-29 |title=Eurovision 2023 semi-final 2: Austria's Teya & Salena are our readers' favourite to win |url=https://wiwibloggs.com/2023/04/29/eurovision-2023-semi-final-2-austria-teya-salena-favourite-win/277149/  |access-date=2023-05-17 |website=[[Wiwibloggs]] |language=en-US}}</ref><ref>{{Cite web |last=Avelino |first=Gerry |date=2023-05-10 |title=🇦🇹 Austria Wins the Eurovision Audience Poll for Semi-Final Two |url=https://eurovoix.com/2023/05/11/austria-wins-the-eurovision-audience-poll-for-semi-final-two/  |access-date=2023-05-17 |website=Eurovoix |language=en-GB}}</ref> Згодом вони пройшли до фіналу з другого місця с 137-ма балами, який відбувся 13 травня 2023 року, де вони відкрили конкурс. Пісня зайняла 15 місце зі 120 балами.

== Чарти ==
=== Щотижневі чарти ===
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="text-align:center"
! scope="col"| Чарт (2023—2024)
! scope="col"| Найвища
позиція
|-
| {{Flag|Австралія}} [[Австралія]] ([[ARIA Charts|ARIA]])<ref>{{cite magazine|title=The ARIA Report: Week Commencing 22 May 2023|magazine=The ARIA Report|publisher=[[ARIA Charts]]|issue=1733|page=9|date=22 травня 2023}}</ref>
| 43
|-
| {{Flag|Австрія}} [[Австрія]] ([[Ö3 Austria Top 40]])<ref>{{cite web|url=https://oe3.orf.at/charts/stories/oe3austriatop40/|title=Single Charts vom 23. Mai 2023|date=8 листопада 2019 |publisher=[[Ö3 Austria Top 40]]|access-date=23 травня 2023}}</ref>
| 4
|-
| {{Flag|Велика Британія}} [[Велика Британія]] ([[Official Charts Company|OCC]])
| 48
|-
| {{Flag|Греція}} [[Греція]] ([[IFPI Greece|IFPI]])<ref>{{Cite web |url=https://www.ifpi.gr/digital_iel.html |title=IFPI Charts |website=ifpi.gr |access-date=24 травня 2023|archive-url=https://web.archive.org/web/20230525081000/https://ifpi.gr/digital_iel.html|archive-date=25 травня 2023}}</ref>
| 26
|-
| {{Flag|Ірландія}} [[Ірландія]] ([[Ірландська асоціація компаній звукозапису|IRMA]])<ref>{{cite web|url=http://irma.ie/index.cfm?page=irish-charts&chart=Singles|title=IRMA – Irish Charts|publisher=[[Ірландська асоціація компаній звукозапису|IRMA]]|access-date=20 травня 2023}}</ref>
| 67
|-
| {{Flag|Ісландія}} [[Ісландія]] ([[Музика Ісландії|Plötutíðindi]])<ref>{{cite web|url=http://plotutidindi.is/tonlistinn/|title=Tónlistinn – Lög|trans-title=The Music – Songs|language=is|publisher=[[Музика Ісландії|Plötutíðindi]]|access-date=21 травня 2023}}</ref>
| 12
|-
| {{Flag|Литва}} [[Литва]] ([[AGATA (організація)|AGATA]]<ref>{{cite web|url=https://www.agata.lt/lt/naujienos/s20-2/|title=2023 20-os savaitės klausomiausi (Top 100)|publisher=[[AGATA (організація)|AGATA]]|language=lt|date=19 травня 2023|access-date=19 травня 2023}}</ref>
| 10
|-
| {{Flag|Нідерланди}} [[Нідерланди]] ([[Dutch Single Top 100|DST100]])<ref>{{cite web|url=https://dutchcharts.nl/weekchart.asp?cat=st&date=20230520&year=2023|title=Dutch Single Tip 20/05/2023|website=dutchcharts.nl|language=nl|access-date=20 травня 2023}}</ref>
| 2
|-
| {{Flag|Польща}} [[Польща]] ([[Польські музичні чарти|Polish Streaming Top 100]])<ref>{{cite web|url=https://www.olis.pl/charts/oficjalna-lista-sprzedazy/single-w-streamie|title=OLiS – oficjalna lista sprzedaży – single w streamie|publisher=[[OLiS]]|language=pl|access-date=26 травня 2023|type=Select week 12.05.2023–18.05.2023.}}</ref>
| 51
|-
| {{Flag|Фінляндія}} [[Фінляндія]] ([[Suomen virallinen lista]])
| 20
|-
| {{Flag|Швеція}} [[Швеція]] ([[Sverigetopplistan]])<ref>{{cite web|url=https://www.sverigetopplistan.se/chart/41?dspy=2023&dspp=20|title=Veckolista Singlar, vecka 20|publisher=[[Sverigetopplistan]]|access-date=19 травня 2023}}</ref>
| 79
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Пісні Австрії на Євробаченні]]
[[Категорія:Пісні 2023]]
[[Категорія:Пісні Євробачення 2023]]

{{Бібліоінформація}}
{{Австрія на пісенному конкурсі Євробачення|state=collapsed}}
{{Євробачення 2023|state=expanded}}

title: Пісня Тея і Саліна

Випущено: 8 березня 2023

Тип: сингл

Жанр: поп

Мова: Англійська

Лейбл: Warner Music Germany

Автор слів: Теодора Шпірич · Селіна-Марія Едбауер · Рональд Янечек · Пеле Лоріано

Композитор: Рональд Янечек · Пеле Лоріано

title: Музичне відео

Музичне відео: «Who the Hell is Edgar?» на YouTube

title: Пісенний конкурс Євробачення 2023

Країна: Австрія

Артист: Тея і Саліна

title: Результати

Півфінал: 2-ге

title: Хронологія пісень

Хронологія пісень:
◄ «Halo» (2022)
«We Will Rave» (2024) ►


text:
# Розумне місто
Розумне місто (англ. Smart City) — ефективна інтеграція фізичних, цифрових і людських систем в штучному середовищі заради сталого, благополучного і всебічного майбутнього для громадян. Так визначення надано Британським інститутом стандартів (BSI).

Розумне місто — це єдина система, в якій органічно взаємопов'язані міські комунікації, інформаційні технології передачі даних та пристрої IOT (інтернет речей).

## Мета та завдання «розумного міста»
Мета створення «розумного міста» — покращення та спрощення управління містом, благоустрій міського середовища, забезпечення безпеки та підвищення якості життя жителів міста.
Сучасні інформаційні технології виконують в «розумному місті» три важливі завдання:
- Забезпечують швидкі комунікаційні канали передачі інформації;
- здійснюють збір та передачу необхідних даних службам управління міським господарством;
- виконують роль засобу зворотного зв'язку між адміністрацією міста та його жителями.

Важливим завданням «розумного міста» є забезпечення громадської безпеки.
Застосування камер відеоспостереження і фотофіксації, засобів відеоаналізу, засобів зв'язку та комп'ютерних інформаційних технологій дає можливість забезпечити безпечне міське середовище, комфортне для проживання.
Система «розумного міста» функціонує за рахунок безперервної обробки та поновлення даних, що надходять з інформаційних каналів.
«Розумне місто» здатне самостійно простежити за належним рухом транспорту і пішоходів, за ситуацією в громадських місцях, за лікарнями і школами.
Таким чином, система «розумне місто» надає можливість повернути людині такий важливий ресурс, як час, за рахунок економії його в галузі транспорту, онлайн надання адміністративних послуг, телемедицини.
З точки зору безпеки, «розумне місто» повинне навчитися самостійно стежити не тільки за цим, але й за електромережами, газо- і водопостачанням, безпекою у транспорті, станом тепломереж і водостоків і т. ін.
Одним з перших Smart City був курортний Сантандер (Іспанія) з населенням 180 тис. осіб. На початку реалізації проекту Smartsantander у 2011 році оброблялася інформація з 16 тис. датчиків, встановлених тільки в центрі міста. Датчики повідомляли про забрудненість повітря, інтенсивність руху транспорту, вільні місця на парковках, заповнення сміттєвих контейнерів і т. д. Всього здійснювалося з десяток високотехнологічних проектів з бюджетом в 60 млн євро. Одержану інформацію мерія використала для економії вуличного освітлення, поліпшення збору відходів і розвантаження доріг.
Огляд 2023 року показав, що озеленення міст сприяє зменшенню захворюванності на серцево-судинні патології та сприяє більшій фізичній активності жителей міста.

## Класифікація «розумних міст»
Експерт у сфері урбаністики Білл Хатчінсон запропонував зрозумілу класифікацію розумних міст версії 1.0, 2.0 і 3.0:
- В «розумному місті» 1.0 немає загальної стратегії, автоматизація торкнулася окремих, не пов'язаних між собою компонентів;
- У версії 2.0 ведеться об'єднання і взаємозв'язок раніше незалежних ініціатив та максимально великого числа різних джерел інформації;
- Версія 3.0 передбачає, що об'єднання всіх компонентів завершено, а вся інфраструктура буквально просякнута інтелектуальними технологіями.

Одним з небагатьох мегаполісів, що піднялися на такий рівень, став Сінгапур: навесні цього року він очолив двадцятку кращих «розумних міст», рейтинг яких склали спільними зусиллями дослідницька компанія Juniper Research і Intel. Оцінювалося 4 критерії: мобільність, якість охорони здоров'я, безпека життя і продуктивність. У всіх номінаціях Сінгапур став першим, оскільки в цій країні діє Національна смарт-програма.

## Український досвід
Загальна ситуація в Україні така: населені пункти знаходяться на початку шляху до «розумному місту» версії 1.0. По всій Україні можна знайти приклади окремих проектів, які вписуються в концепцію «розумного міста». У столиці та великих містах контролюють споживання і оплачують комунальні платежі через «особисті» кабінети, в великих містах працює система пошуку маршрутів транспорту EasyWay. На сайті ініціативи Kyiv Smart City є дюжина посилань на сервіси з послугами та відомостями про міське господарство столиці України. В Україні впроваджена система Е-здоров'я, зокрема, системи онлайн-запису на візит до лікаря, та телемедичні послуги.

title: Розумне місто

wikitext:
[[Файл:Clean mobility instead of dirty traffic.jpg|thumb]]
'''Розумне місто''' ({{lang-en|Smart City}}) — ефективна інтеграція фізичних, цифрових і людських систем в штучному середовищі заради сталого, благополучного і всебічного майбутнього для громадян. Так визначення надано [[Британський інститут стандартів|Британським інститутом стандартів]] (BSI).
<ref name=":1">{{Cite web|title=Чим живуть "найрозумніші міста" нашої планети: Сантадер, Сінгапур і Сонгдо|url=https://ukr.segodnya.ua/world/wnews/chem-zhivut-samye-umnye-goroda-nashey-planety-santader-singapur-i-songdo-1161880.html|website=ukr.segodnya.ua|accessdate=2019-06-19|language=uk|archive-date=19 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190619211415/https://ukr.segodnya.ua/world/wnews/chem-zhivut-samye-umnye-goroda-nashey-planety-santader-singapur-i-songdo-1161880.html}}</ref>

Розумне місто — це єдина система, в якій органічно взаємопов'язані міські комунікації, інформаційні технології передачі даних та пристрої IOT ([[інтернет речей]]).

== Мета та завдання «розумного міста» ==
Мета створення «розумного міста» — покращення та спрощення [[управління]] містом, благоустрій міського середовища, забезпечення безпеки та підвищення якості життя жителів міста.

Сучасні [[інформаційні технології]] виконують в «розумному місті» три важливі завдання:

* Забезпечують швидкі комунікаційні канали передачі інформації;
* здійснюють збір та передачу необхідних даних службам управління міським господарством;
* виконують роль засобу зворотного зв'язку між адміністрацією міста та його жителями.

Важливим завданням «розумного міста» є забезпечення [[Громадська безпека|громадської безпеки.]]

Застосування камер відеоспостереження і фотофіксації, засобів відеоаналізу, засобів зв'язку та комп'ютерних інформаційних технологій дає можливість забезпечити безпечне міське середовище, комфортне для проживання.

Система «розумного міста» функціонує за рахунок безперервної обробки та поновлення даних, що надходять з інформаційних каналів.<ref>{{Cite web|title=Що таке “розумне місто” і чи вдасться Україні перейняти світовий досвід?|url=https://life.pravda.com.ua/columns/2018/11/27/234336/|website=Українська правда _Життя|accessdate=2019-06-19|last=Горошко|first=Мирослав|archive-date=19 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190619211646/https://life.pravda.com.ua/columns/2018/11/27/234336/}}</ref>

«Розумне місто» здатне самостійно простежити за належним рухом [[транспорт]]у і пішоходів, за ситуацією в громадських місцях, за лікарнями і школами.

Таким чином, система «розумне місто» надає можливість повернути людині такий важливий ресурс, як час, за рахунок економії його в галузі транспорту, онлайн надання адміністративних послуг, [[Телемедицина|телемедицини]].<ref name=":0">{{Cite web|title=Галузі майбутнього: «розумні» міста та будинки|url=https://mind.ua/publications/20188390-galuzi-majbutnogo-rozumni-mista-ta-budinki|website=Mind.ua|accessdate=2020-10-29|language=uk|archive-date=29 серпня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200829151439/https://mind.ua/publications/20188390-galuzi-majbutnogo-rozumni-mista-ta-budinki}}</ref>

З точки зору безпеки, «розумне місто» повинне навчитися самостійно стежити не тільки за цим, але й за електромережами, газо- і водопостачанням, безпекою у транспорті, станом тепломереж і водостоків і т. ін.

Одним з перших Smart City був курортний [[Сантандер]] ([[Іспанія]]) з населенням 180 тис. осіб. На початку реалізації проекту Smartsantander у 2011 році оброблялася інформація з 16 тис. датчиків, встановлених тільки в центрі міста. Датчики повідомляли про забрудненість повітря, інтенсивність руху транспорту, вільні місця на парковках, заповнення сміттєвих контейнерів і т. д. Всього здійснювалося з десяток високотехнологічних проектів з бюджетом в 60 млн євро. Одержану інформацію мерія використала для економії вуличного освітлення, поліпшення збору відходів і розвантаження доріг.

Огляд 2023 року показав, що [[озеленення]] міст сприяє зменшенню захворюванності на серцево-судинні патології та сприяє більшій [[Фізична активність|фізичній активності]] жителей міста.<ref>{{Cite news|title=Impacts of Urban Green on Cardiovascular and Cerebrovascular Diseases—A Systematic Review and Meta-Analysis|url=https://www.mdpi.com/1660-4601/20/11/5966|work=International Journal of Environmental Research and Public Health|date=2023-01|accessdate=2023-06-17|issn=1660-4601|pmc=PMC10253108|pmid=37297570|doi=10.3390/ijerph20115966|pages=5966|volume=20|issue=11|language=en|first=Alessandro|last=Bianconi|first2=Giulia|last2=Longo|first3=Angela Andrea|last3=Coa|first4=Matteo|last4=Fiore|first5=Davide|last5=Gori}}</ref>

== Класифікація «розумних міст» ==
Експерт у сфері урбаністики Білл Хатчінсон запропонував зрозумілу класифікацію розумних міст версії 1.0, 2.0 і 3.0:

* В «розумному місті» 1.0 немає загальної стратегії, [[автоматизація]] торкнулася окремих, не пов'язаних між собою компонентів;
* У версії 2.0 ведеться об'єднання і взаємозв'язок раніше незалежних ініціатив та максимально великого числа різних джерел інформації;
* Версія 3.0 передбачає, що об'єднання всіх компонентів завершено, а вся [[інфраструктура]] буквально просякнута інтелектуальними технологіями.

Одним з небагатьох мегаполісів, що піднялися на такий рівень, став [[Сінгапур]]: навесні цього року він очолив двадцятку кращих «розумних міст», рейтинг яких склали спільними зусиллями дослідницька компанія Juniper Research і [[Intel]]. Оцінювалося 4 критерії: мобільність, якість охорони здоров'я, безпека життя і продуктивність. У всіх номінаціях [[Сінгапур]] став першим, оскільки в цій країні діє Національна смарт-програма.<ref name=":0" />

== Український досвід ==
Загальна ситуація в Україні така: населені пункти знаходяться на початку шляху до «розумному місту» версії 1.0. По всій Україні можна знайти приклади окремих проектів, які вписуються в концепцію «розумного міста». У столиці та великих містах контролюють споживання і оплачують комунальні платежі через «особисті» кабінети, в великих містах працює система пошуку маршрутів транспорту [[EasyWay]]. На сайті ініціативи [[Kyiv Smart City]] є дюжина посилань на сервіси з послугами та відомостями про міське господарство столиці України.<ref name=":1"/> В Україні впроваджена система [[Е-Здоров'я|Е-здоров'я]], зокрема, системи онлайн-запису на візит до лікаря, та телемедичні послуги.

== Див. також ==

* [[Стале місто]]
* [[Інтелектуальна транспортна система]]
* [[Інтернет речей]]
* [[Інформаційні технології]]
* [[Містобудування]]

== Посилання ==
{{reflist}}

[[Категорія:Місто]]
[[Категорія:Комунікації]]