text:
# Кнея (Жнінський повіт)
Кнея (пол. Knieja, нім. Wiesenfelde) — село в Польщі, у гміні Барцин Жнінського повіту Куявсько-Поморського воєводства.
Населення — 162 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Бидгощського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 87      | 23                 | 53               | 11                   |
| Жінки    | 75      | 12                 | 44               | 19                   |
| Разом    | 162     | 35                 | 97               | 30                   |

title: Кнея (Жнінський повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Кнея
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Knieja}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Куявсько-Поморське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Жнінський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Барцин (гміна){{!}}Барцин
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 162
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 52
|поштовий індекс        = 88-190 Barcin
|автомобільний код      = CZN
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0079361
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Кнея}}

'''Кнея''' ({{lang-pl|Knieja}}, {{lang-de|Wiesenfelde}}) — село в Польщі, у [[Барцин (гміна)|гміні Барцин]] [[Жнінський повіт|Жнінського повіту]] [[Куявсько-Поморське воєводство|Куявсько-Поморського воєводства]].
Населення — {{formatnum:162}} {{МНОЖИНА:162|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Бидгощське воєводство|Бидгощського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=87 |ЧолПре=23 |ЧолПрац=53 |ЧолПост=11
|Жін=75 |ЖінПре=12 |ЖінПрац=44 |ЖінПост=19
|Разом=162 |РазомПре=35 |РазомПрац=97 |РазомПост=30
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Барцин}}

{{Куявсько-Поморське-доробити}}

[[Категорія:Села Жнінського повіту]]

title: Країна

Воєводство: Куявсько-Поморське воєводство

Повіт: Жнінський повіт

Гміна: Барцин

Поштовий індекс: 88-190 Barcin

Автомобільний код: CZN

OSM: ↑1380889 ·R (Ґміна Барцин)


text:
# Сахащик Валерій Степанович
Валерій Степанович Сахащик (біл. Валерый Сцяпанавіч Сахашчык; нар. 13 серпня 1964, Гошево, Дорогичинський район, Білоруська РСР, СРСР) — військовий, громадський діяч і підприємець, колишній командир 38-ої окремої гвардійської десантно-штурмової бригади Білорусі. Колишній член Об'єднаного перехідного кабінету Світлани Тихановської з питань оборони та нацбезпеки (2022—2024). Підполковник запасу.
Сахащик брав участь в організації 1-ї окремої десантно-штурмової роти «Білорусь» - підрозділу білоруських добровольців, що воює у складі 79-ї десантно-штурмової бригади України. Він також особисто брав участь у бойових діях.

## Молодість
Народився 13 серпня 1964 року в селі Гошеве (Дорогичинський район, Берестейська область, Білоруська РСР) на вулиці, названій ім'ям його діда. Той командував партизанською бригадою і загинув у 1944 році під час звільнення Білорусі. Коли Валерію Сахащику було 7 років, сім'я переїхала в Дорогочин, де він пішов до школи № 3, яку закінчив із золотою медаллю.
Великий вплив на долю юного Сахащика здійснили радянські фільми про десантників, він надихнувся військовою романтикою та захотів бути офіцером.
|                                      | Наступна подія, що вплинула на моє життя, — мама влаштувалась працювати продавчинею до книгарні. Людям молодим важко уявити це, але інтернету не було. Пам'ятаю, коли перший чорно-білий телевізор з'явився у нас у селі — все село збиралося по неділях подивитись на це диво. І багато речей у ті часи були дефіцитом, включаючи книги. У мене з'явився практично необмежений до них доступ. Читав я запоями. Часто — вночі безперервно. Улюблені теми — збройні конфлікти всіх часів та народів, розвідники та диверсанти, подорожі та пригоди. <…> І як результат — уже до класу сьомого питання вибору професії було вирішено: я буду офіцером ВДВ! |
| — Валерій Сахащик, Журнал «Спецназ». |                                                                                |

Валерій Сахащик хотів вступати до Рязанського повітрянодесантного командного училища. Але його туди не взяли — не мав відповідного росту. Вступив до Московського вищого військового командного училища імені Верховної Ради РРФСР, з розрахунком на те, щоб відучитися там, а потім все одно піти служити в десант.
|                                | Вчитися було непросто, але якість підготовки я оцінив на зборах лейтенантів після випуску, коли побачив, що мій рівень значно відрізняється від випускників інших військових університетів. |
| — Валерій Сахащик, Наша ніва . |                                                                                |

## Військова кар'єра

### Перші роки служби
Після закінчення військового училища молодий офіцер потрапив до 11-ї окремої гвардійської десантно-штурмової бригади, розташованої в Забайкальському військовому окрузі. Мав разом зі своїми бійцями вирушити до Афганістану, проте не встиг — на той час СРСР уже вивів із країни свій контингент. Після цього Валерія Сахащика перевели на інший кінець континенту — у місто Перлеберг (на півдорозі між Берліном та Гамбургом). Там він п'ять років командував десантною розвідувальною ротою 34-го окремого розвідувального батальйону.
За визнанням комбрига, на Заході життя військовослужбовців було влаштовано зовсім інакше, зокрема, не було «армійської одноманітності». Однак це не означало нижчу боєздатність. «Нагорі вже йшла горбачовська відлига, а на нашому тактичному рівні нічого не змінилося», — згадував командир. Сахащик стверджував, що підпорядкований йому підрозділ був, по суті, зразково-показовим. Достатньо навести як приклад своєрідну інтерпретацію дідівщини в його роті.

### Берестейська десантно-штурмова бригада
1992 року Валерій Сахащик потрапив до 38-ї брестської десантно-штурмової бригади на посаду заступника командира парашутно-десантного батальйону. Через шість місяців його призначили командиром батальйоном і керує своїм підрозділом протягом трьох років.
Пізніше Валерій вирішив вступити до Військової академії Республіки Білорусь. Він увійшов до першого набору командно-штабного факультету ВАРБ. Після закінчення військового вишу його призначили заступником командира 38-ї бригади. На цій посаді він працював п'ять місяців, після чого був призначений командиром бригади. На цій посаді він працював три з половиною роки.
Вадерій Сахащик зізнавався, що на цьому етапі кар'єри на нього впав великий обсяг адміністративної роботи. Однак нові повноваження дозволили офіцеру реалізувати старі задуми — і саме вони принесли йому широку популярність в армійському середовищі. Бригада починала ранок із зарядки: бігу на 10 км і купання в озері, зокрема взимку — в ополонці. Разом із солдатами мали бігати й офіцери, які мали оцінки з фізпідготовки нижче «відмінно». З'явилася в бригаді і збірна з рукопашного бою.
Але головна візитна картка Сахащика — запровадження у бригаді кваліфікаційних випробувань на кшталт здачі на крапові берети у внутрішніх військах МВС. При ньому були розроблені документи про проведення таких випробувань і введено спеціальну відзнаку — «Чорний орел».
Ці випробування також пройшов і сам Сахащик.та одержав «Чорного орла» (який став символом усієї бригади). Екзамен проводили кожні півроку, також і для військовослужбовці внутрішніх військ — власників кропових беретів. Комбриг стверджував, що його випробування були навіть більш всеосяжними, ніж спецназівські, і мали більш прикладний характер — тобто готували до реальних бойових дій. Кандидатом на проходження випробувань не могли бути військовослужбовці, які мали дисциплінарні провини, що, на переконання Сахащика, позитивно позначилося на загальному мікрокліматі в бригаді.
Як повідомляє «Наша Ніва», Сахащика вижив з армії тодішній начальник Генерального штабу Гурульов. У ті часи прискореними темпами відбувалося скорочення військових частин у Бересті, які дісталися у спадок від СРСР. Ліквідація передбачала списання великої кількості матеріальних цінностей, транспорту, нерухомості, що супроводжувалося корупційними скандалами. В таких умовах Сахащику запропонували піти служити до Генштабу ЗС Білорусі, але десантник відмовився від кабінетної роботи і пішов у запас. На той момент йому було 38 років.
У результаті на чолі Берестейської бригади поставили Вадима Денисенка, який не мав ніякого досвіду стрибків з парашутом.

## Подальша діяльність
Після звільнення з білоруської армії Валерій Сахащик влаштувався до «Інкофуду». Починав зі спеціаліста відділу маркетингу, а закінчив роботу на підприємстві на посаді виконавчого директора.
Трохи згодом у Польщі він став співзасновником будівельної фірми, яка створювалася білорусами та працювали на ній 900 осіб — також білоруси. Пізніше Сахащика призначили головою правління групи компаній SK-BUD&SAHATY. Компанія займається промисловим та цивільним будівництвом у восьми країнах світу (Україна, Білорусь, Об'єднані Арабські Емірати, Кенія, Катар, Польща, Німеччина, Росія). Бізнес сімейний, решта членів правління — родичі Сахащика. Фахівці компанії займаються зведенням великих промислових та житлових об'єктів у Європі, а також складною реставрацією архітектурних пам'яток. У Білорусі фірма запам'яталася благодійністю — наприклад, зробила нову кухню для дитячого села в Кобрині.

## Громадська діяльність
Під час протестів в Білорусі 2020 року він приїхав із Польщі до Берестя просити керівництво берестейської міліції випустити людей з ізоляторів.
Знову про колишнього білоруського комбрига масово заговорили в лютому 2022 року, за кілька днів після російського вторгнення в Україну. У своєму відеозверненні колишній командир «тридцятьвісімки» закликав білоруських військових не брати участь у путінській агресії.
|                   | Росіяни просто стали жертвами своїх пропагандистів, які пообіцяли, що народ України зустріне їх хлібом та сіллю, як визволителів. Жодних правових підстав у білоруських військових сил вриватися в Україну немає. Це прямо забороняє чинна Конституція. Це не наша війна. Ви не захищатимете свою батьківщину, дім чи родину і не отримаєте слави — лише ганьба, приниження та смерть |
| — Валерій Сахащик |                                                                                |

За кілька днів Валерію Сахащику заочно відповів депутат Національних зборів Республіки Білорусь, голова комісії з нацбезпеки та колишній начальник білоруського Генштабу ЗС Білорусі Олег Білоконьов. Він назвав відео Сахащика «дешевим популізмом» і зазначив, що інформацію про військову обстановку комбригу не міг подати ніхто, «крім як спецслужби західних країн».
У липні помічник командира полку «Погоня» Вадим Прокоп'єв розкритикував штаб Світлани Тихановської на Форумі демократичних сил у Берліні і серед іншого запропонував зробити з політика «королеву Єлизавету», передавши повноваження прем'єру — "білоруському Черчиллю, керівнику військового кабінету. У дискусії, що розгорнулася після цієї заяви, нерідко звучало прізвище Сахащика, чиє звернення до цього дійсно широко розійшлося українськими ЗМІ.
9 серпня 2022 року Валерій Сахащик став членом Об'єднаного перехідного кабінету Світлани Тихановської з питань оборони та нацбезпеки.
|                   | Я ніколи не цікавився політикою і не мріяв про кар'єру політика, як і більшість присутніх у приміщенні. Не ми винні, що в нашій країні відбулися події, на які ми, як порядні люди, відреагували не так, як цього від нас очікувала влада, — сказав він і додав, що бачить Білорусь як парламентську республіку з чітким поділом влади, системою стримувань і противаг. — Якщо хтось очікує, що я формуватиму хунту і почну будувати сценарії захоплення влади, я вас розчарую, у мене нічого такого в планах немає. <…> Перейдемо до того, що ми маємо. Ми маємо кілька підрозділів білорусів, які воюють в Україні. Ми обзавелися розвідкою, системою стеження та зв'язку. Люди не уявляють, як багато білорусів, які виїхали за кордон, нам допомагають |
| — Валерій Сахащик |                                                                                |

Був підтриманий відомим білоруським політиком Зеноном Позняком:

Тут я маю засвідчити, що Валерій Степанович Сахащик — порядний білоруський офіцер честі, патріот Білорусі, який піклується про її долю та захист. Потрібно підтримувати таких людей, які хочуть допомогти Батьківщині у важкий для народу час. Не звертаємо увагу на гавкіт собачий. Свобода попереду. Живе Білорусь!
Оригінальний текст (біл.)
[Тут я павінен засьведчыць, што Валеры Сьцяпанавіч Сахашчык прыстойны беларускі афіцэр гонару, патрыёт Беларусі, які дбае пра яе лёс і абарону. Трэба падтрымліваць такіх людзей, якія хочуць дапамагчы Бацькаўшчыне ў цяжкі для народу час. Не зьвяртайма ўвагі на брэх сабачы. Свабода наперадзе. Жыве Беларусь!] Помилка: [undefined] Помилка: {{Lang}}: немає тексту (допомога): невпізнаний код мови: by (допомога)

На початку січня 2023 року стало відомо, що Валерій Сахащик у листопаді 2022 року зустрівся з головнокомандувачем ЗСУ Валерієм Залужним. Журналісти, з посиланням на джерела в білоруській опозиції, повідомили, що зустріч Залужного та Сахащика відбулася в дружній атмосфері.
У травні 2023 року суд Центрального району Мінська визнав екстремістськими сторінки Сахащика у YouTube, Telegram та Instagram.
У червні 2023 року Сахащик оголосив про створення 1-ї окремої десантно-штурмової роти білорусів, яка входить до складу 79-ї десантно-штурмової бригади. За словами бійця цієї роти, Сахащик сам бере участь у бойових завданнях..
1 серпня 2024 року Сахащик оголосив про свою відставку з Об'єднаного перехідного кабінету.

## Особисте життя
Валерій Сахащик одружений, перебуває в третьому шлюбі. Про першу дружину інформації немає, друга була екстремалка та парашутистка, з третьою дружиною познайомився на батьківських зборах у школі. У нього є донька та троє синів, один з яких офіцер армії Білорусі.
Довгі роки був близьким другом колишнього Начальника Генерального штабу Збройних сил Республіки Білорусь Олега Бєлоконєва.
У 1992 році отримав паспорт Російської Федерації, як офіцер, що служив у юрисдикції Російської РФСР.

wikiname: ukwiki

title: Сахащик Валерій Степанович

in_language: uk

wikitext:
{{особа}}
'''Валерій Степанович Сахащик''' ({{lang-be|Валерый Сцяпанавіч Сахашчык}}; {{нар}} [[13 серпня]] [[1964]], Гошево, [[Дорогичинський район]], [[Білоруська Радянська Соціалістична Республіка|Білоруська РСР]], [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]]) — [[Військовослужбовець|військовий]], [[громадський діяч]] і [[підприємець]], колишній командир [[38-ма окрема десантно-штурмова бригада (Білорусь)|38-ої окремої гвардійської десантно-штурмової бригади]] [[Білорусь|Білорусі]]. Колишній член [[Об'єднаний перехідний кабінет Білорусі|Об'єднаного перехідного кабінету]] [[Тихановська Світлана Георгіївна|Світлани Тихановської]] з питань оборони та нацбезпеки (2022—2024). [[Підполковник]] запасу.

Сахащик брав участь в організації [[1-ша окрема десантно-штурмова рота «Білорусь»|1-ї окремої десантно-штурмової роти «Білорусь»]] - підрозділу білоруських добровольців, що воює у складі [[79-та окрема десантно-штурмова бригада (Україна)|79-ї десантно-штурмової бригади України]]. Він також особисто брав участь у бойових діях.<ref name=":4">[https://www.svaboda.org/a/32531257.html «Сахашчык сам удзельнічае ў баявых апэрацыях». Баец з новай дэсантнай роты беларусаў расказаў, чым яны займаюцца на Данбасе]</ref>

== Молодість ==
Народився 13 серпня 1964 року в селі Гошеве ([[Дорогичинський район]], [[Берестейська область]], [[Білоруська РСР]]) на вулиці, названій ім'ям його діда. Той командував партизанською бригадою і загинув у 1944 році під час [[Операція «Багратіон»|звільнення Білорусі]]. Коли Валерію Сахащику було 7 років, сім'я переїхала в [[Дорогичин (Білорусь)|Дорогочин]], де він пішов до школи № 3, яку закінчив із золотою медаллю<ref name=":0">{{Cite web|url=https://news.zerkalo.io/economics/19597.html|title=Легендарный комбриг, а теперь — «белорусский Черчилль»? Рассказываем о Валерии Сахащике — «министре обороны» в Кабинете Тихановской|website=news.zerkalo.io|lang=ru|date=2022-08-09|accessdate=2022-08-14}}</ref>.

Великий вплив на долю юного Сахащика здійснили радянські фільми про десантників, він надихнувся військовою романтикою та захотів бути офіцером<ref name=":1"/>.
{{Цитата|Наступна подія, що вплинула на моє життя, — мама влаштувалась працювати продавчинею до книгарні. Людям молодим важко уявити це, але інтернету не було. Пам'ятаю, коли перший чорно-білий телевізор з'явився у нас у селі — все село збиралося по неділях подивитись на це диво. І багато речей у ті часи були дефіцитом, включаючи книги. У мене з'явився практично необмежений до них доступ. Читав я запоями. Часто — вночі безперервно. Улюблені теми — збройні конфлікти всіх часів та народів, розвідники та диверсанти, подорожі та пригоди. <…> І як результат — уже до класу сьомого питання вибору професії було вирішено: я буду офіцером ВДВ!
|3=Валерій Сахащик, Журнал «Спецназ»<ref name="sb.by">{{Cite news|title=Полёт Чёрного Орла»|url=https://www.sb.by/articles/polet-chernogo-orla.html|website=[[Радянська Білорусь (газета)|sb.by]]|lang=ru|accessdate=2022-08-14}}</ref>.
}}

Валерій Сахащик хотів вступати до [[Рязанське повітрянодесантне командне училище|Рязанського повітрянодесантного командного училища]]. Але його туди не взяли — не мав відповідного росту. Вступив до [[Московське вище військове командне училище|Московського вищого військового командного училища імені Верховної Ради РРФСР]], з розрахунком на те, щоб відучитися там, а потім все одно піти служити в десант<ref name=":1"/>.
{{Цитата|Вчитися було непросто, але якість підготовки я оцінив на зборах лейтенантів після випуску, коли побачив, що мій рівень значно відрізняється від випускників інших військових університетів.
|3=Валерій Сахащик, Наша ніва <ref name=":1"/>.
}}

== Військова кар'єра ==

=== Перші роки служби ===
Після закінчення військового училища молодий офіцер потрапив до [[11-та окрема десантно-штурмова бригада (РФ)|11-ї окремої гвардійської десантно-штурмової бригади]], розташованої в [[Забайкальський військовий округ|Забайкальському військовому окрузі]]. Мав разом зі своїми бійцями вирушити до [[Війна в Афганістані (1979—1989)|Афганістану]], проте не встиг — на той час [[Виведення радянських військ з Афганістану|СРСР уже вивів із країни свій контингент]]. Після цього Валерія Сахащика перевели на інший кінець континенту — у місто [[Перлеберг]] (на півдорозі між [[Берлін]]ом та [[Гамбург]]ом). Там він п'ять років командував десантною розвідувальною ротою 34-го окремого розвідувального батальйону<ref name=":0"/>.

За визнанням комбрига, на Заході життя військовослужбовців було влаштовано зовсім інакше, зокрема, не було «армійської одноманітності». Однак це не означало нижчу боєздатність. «Нагорі вже йшла горбачовська відлига, а на нашому тактичному рівні нічого не змінилося», — згадував командир. Сахащик стверджував, що підпорядкований йому підрозділ був, по суті, зразково-показовим. Достатньо навести як приклад своєрідну інтерпретацію дідівщини в його роті<ref name=":0"/>.

=== Берестейська десантно-штурмова бригада ===
1992 року Валерій Сахащик потрапив до [[38-ма окрема десантно-штурмова бригада (Білорусь)|38-ї брестської десантно-штурмової бригади]] на посаду заступника командира парашутно-десантного батальйону. Через шість місяців його призначили командиром батальйоном і керує своїм підрозділом протягом трьох років<ref name=":2">{{Cite web|url=https://euroradio.fm/ru/chtil-tradicii-russkogo-oficerstva-proshloe-veroyatnogo-ministra-oborony-demsil|title=Чтил “традиции русского офицерства”: прошлое нового “министра обороны” демсил|website=Новости Беларуси {{!}} euroradio.fm|lang=ru|accessdate=2022-08-14}}</ref>.

Пізніше Валерій вирішив вступити до [[Військова академія Республіки Білорусь|Військової академії Республіки Білорусь]]. Він увійшов до першого набору командно-штабного факультету ВАРБ. Після закінчення військового вишу його призначили заступником командира [[38-ма окрема десантно-штурмова бригада (Білорусь)|38-ї бригади]]. На цій посаді він працював п'ять місяців, після чого був призначений командиром бригади. На цій посаді він працював три з половиною роки<ref name=":2"/>.

Вадерій Сахащик зізнавався, що на цьому етапі кар'єри на нього впав великий обсяг адміністративної роботи. Однак нові повноваження дозволили офіцеру реалізувати старі задуми — і саме вони принесли йому широку популярність в армійському середовищі. Бригада починала ранок із зарядки: бігу на 10 км і купання в озері, зокрема взимку — в ополонці. Разом із солдатами мали бігати й офіцери, які мали оцінки з фізпідготовки нижче «відмінно». З'явилася в бригаді і збірна з рукопашного бою<ref name=":2"/>.

Але головна візитна картка Сахащика — запровадження у бригаді кваліфікаційних випробувань на кшталт здачі на крапові берети у внутрішніх військах МВС. При ньому були розроблені документи про проведення таких випробувань і введено спеціальну відзнаку — «Чорний орел»<ref name=":2"/>.

Ці випробування також пройшов і сам Сахащик.та одержав «Чорного орла» (який став символом усієї бригади). Екзамен проводили кожні півроку, також і для військовослужбовці внутрішніх військ — власників кропових беретів. Комбриг стверджував, що його випробування були навіть більш всеосяжними, ніж спецназівські, і мали більш прикладний характер — тобто готували до реальних бойових дій. Кандидатом на проходження випробувань не могли бути військовослужбовці, які мали дисциплінарні провини, що, на переконання Сахащика, позитивно позначилося на загальному мікрокліматі в бригаді<ref name=":2"/><ref name=":0"/>.

Як повідомляє «[[Наша Ніва]]»<ref name=":1"/>, Сахащика вижив з армії тодішній начальник Генерального штабу Гурульов. У ті часи прискореними темпами відбувалося скорочення військових частин у Бересті, які дісталися у спадок від СРСР. Ліквідація передбачала списання великої кількості матеріальних цінностей, транспорту, нерухомості, що супроводжувалося корупційними скандалами. В таких умовах Сахащику запропонували піти служити до [[Генеральний штаб Збройних сил Білорусі|Генштабу ЗС Білорусі]], але десантник відмовився від кабінетної роботи і пішов у запас. На той момент йому було 38 років<ref name=":0"/>.

У результаті на чолі Берестейської бригади поставили Вадима Денисенка, який не мав ніякого досвіду стрибків з парашутом<ref name=":1"/>.

== Подальша діяльність ==
Після звільнення з білоруської армії Валерій Сахащик влаштувався до «Інкофуду». Починав зі спеціаліста відділу маркетингу, а закінчив роботу на підприємстві на посаді виконавчого директора<ref name=":2"/>.

Трохи згодом у [[Польща|Польщі]] він став співзасновником будівельної фірми, яка створювалася білорусами та працювали на ній 900 осіб — також білоруси. Пізніше Сахащика призначили головою правління групи компаній SK-BUD&SAHATY. Компанія займається промисловим та цивільним будівництвом у восьми країнах світу ([[Україна]], [[Білорусь]], [[Об'єднані Арабські Емірати]], [[Кенія]], [[Катар]], [[Польща]], [[Німеччина]], [[Росія]]). Бізнес сімейний, решта членів правління — родичі Сахащика. Фахівці компанії займаються зведенням великих промислових та житлових об'єктів у Європі, а також складною реставрацією архітектурних пам'яток. У Білорусі фірма запам'яталася благодійністю — наприклад, зробила нову кухню для дитячого села в [[Кобринь|Кобрині]]<ref name=":0"/>.

== Громадська діяльність ==
Під час [[Протести в Білорусі (2020—2021)|протестів в Білорусі 2020 року]] він приїхав із Польщі до Берестя просити керівництво берестейської міліції випустити людей з ізоляторів<ref name=":2"/>.

Знову про колишнього білоруського комбрига масово заговорили в лютому 2022 року, за кілька днів [[Російське вторгнення в Україну (2022)|після російського вторгнення в Україну]]. У своєму відеозверненні колишній командир «[[38-ма окрема десантно-штурмова бригада (Білорусь)|тридцятьвісімки]]» закликав білоруських військових не брати участь у путінській агресії<ref>{{Cite web|language=ru|url=https://www.youtube.com/watch?v=CPpawkaP1JE|title=Обращение экс-командира 38-й брестской бригады ВДВ Валерия Сахащика {{!}} Зварот Валерыя Сахашчыка|accessdate=2022-08-14}}</ref>.
{{Цитата|Росіяни просто стали жертвами своїх пропагандистів, які пообіцяли, що народ України зустріне їх хлібом та сіллю, як визволителів. Жодних правових підстав у білоруських військових сил вриватися в Україну немає. Це прямо забороняє чинна Конституція. Це не наша війна. Ви не захищатимете свою батьківщину, дім чи родину і не отримаєте слави — лише ганьба, приниження та смерть
|3=Валерій Сахащик}}

За кілька днів Валерію Сахащику заочно відповів депутат [[Національні збори Республіки Білорусь|Національних зборів Республіки Білорусь]], голова комісії з нацбезпеки та колишній начальник білоруського [[Генеральний штаб Збройних сил Білорусі|Генштабу ЗС Білорусі]] Олег Білоконьов. Він назвав відео Сахащика «дешевим популізмом» і зазначив, що інформацію про військову обстановку комбригу не міг подати ніхто, «крім як спецслужби західних країн»<ref name=":3">{{Cite web|url=https://www.youtube.com/watch?v=nZU1hkLVu8s|title=Обращение генерал-майора Олега Белоконева|lang=ru|accessdate=2022-08-14}}</ref>.

У липні помічник командира [[Полк «Погоня»|полку «Погоня»]] Вадим Прокоп'єв розкритикував штаб [[Тихановська Світлана Георгіївна|Світлани Тихановської]] на Форумі демократичних сил у Берліні і серед іншого запропонував зробити з політика «королеву Єлизавету», передавши повноваження прем'єру — "білоруському Черчиллю, керівнику військового кабінету. У дискусії, що розгорнулася після цієї заяви, нерідко звучало прізвище Сахащика, чиє звернення до цього дійсно широко розійшлося українськими ЗМІ<ref name=":0"/>.

9 серпня 2022 року Валерій Сахащик став членом [[Об'єднаний перехідний кабінет Білорусі|Об'єднаного перехідного кабінету]] [[Тихановська Світлана Георгіївна|Світлани Тихановської]] з питань оборони та нацбезпеки<ref name=":0"/>.
{{Цитата|Я ніколи не цікавився політикою і не мріяв про кар'єру політика, як і більшість присутніх у приміщенні. Не ми винні, що в нашій країні відбулися події, на які ми, як порядні люди, відреагували не так, як цього від нас очікувала влада, — сказав він і додав, що бачить Білорусь як парламентську республіку з чітким поділом влади, системою стримувань і противаг. — Якщо хтось очікує, що я формуватиму хунту і почну будувати сценарії захоплення влади, я вас розчарую, у мене нічого такого в планах немає. <…> Перейдемо до того, що ми маємо. Ми маємо кілька підрозділів білорусів, які воюють в Україні. Ми обзавелися розвідкою, системою стеження та зв'язку. Люди не уявляють, як багато білорусів, які виїхали за кордон, нам допомагають
|3=Валерій Сахащик}}

Був підтриманий відомим білоруським політиком [[Позняк Зенон Станіславович|Зеноном Позняком]]:
{{Початок цитати}}
Тут я маю засвідчити, що Валерій Степанович Сахащик — порядний білоруський офіцер честі, патріот Білорусі, який піклується про її долю та захист. Потрібно підтримувати таких людей, які хочуть допомогти Батьківщині у важкий для народу час. Не звертаємо увагу на гавкіт собачий. Свобода попереду. Живе Білорусь!
{{Oq|by|Тут я павінен засьведчыць, што Валеры Сьцяпанавіч Сахашчык прыстойны беларускі афіцэр гонару, патрыёт Беларусі, які дбае пра яе лёс і абарону. Трэба падтрымліваць такіх людзей, якія хочуць дапамагчы Бацькаўшчыне ў цяжкі для народу час. Не зьвяртайма ўвагі на брэх сабачы. Свабода наперадзе. Жыве Беларусь!}}
{{Кінець цитати}}

На початку січня 2023 року стало відомо, що Валерій Сахащик у листопаді 2022 року зустрівся з головнокомандувачем [[Збройні сили України|ЗСУ]] [[Залужний Валерій Федорович|Валерієм Залужним]]. Журналісти, з посиланням на джерела в білоруській опозиції, повідомили, що зустріч Залужного та Сахащика відбулася в дружній атмосфері<ref>{{Cite web|title=Диктатору білорусі варто «напрягтися»: Залужний зустрівся з «білоруським Черчіллем» |url=https://fakty.ua/413268-diktatoru-belarusi-stoit-quot-napryachsya-quot-zaluzhnyj-vstretilsya-s-quot-belorusskim-cherchilem-quot|website=[[fakty.ua]] |date=2023-01-04|accessdate=2023-01-06|language=uk}}</ref>.

У травні 2023 року суд Центрального району Мінська визнав екстремістськими сторінки Сахащика у YouTube, Telegram та Instagram<ref>[https://www.sb.by/articles/respublikanskiy-spisok-ekstremistskikh-materialov-2020.html Республиканский список экстремистских материалов]</ref>.

У червні 2023 року Сахащик оголосив про створення [[1-ша окрема десантно-штурмова рота «Білорусь»|1-ї окремої десантно-штурмової роти білорусів]], яка входить до складу [[79-та окрема десантно-штурмова бригада (Україна)|79-ї десантно-штурмової бригади]]. За словами бійця цієї роти, Сахащик сам бере участь у бойових завданнях.<ref name=":4"/>.

1 серпня 2024 року Сахащик оголосив про свою відставку з Об'єднаного перехідного кабінету.<ref>[https://racyja.com/by/palityka/sachascyk-zajaviu-ab-vychadze-z-abjadnanaha-perachodnaha-kabineta/ Сахашчык заявіў аб выхадзе з Аб’яднанага пераходнага кабінета]</ref>

== Особисте життя ==
Валерій Сахащик одружений, перебуває в третьому шлюбі. Про першу дружину інформації немає, друга була екстремалка та [[парашутист]]ка, з третьою дружиною познайомився на батьківських зборах у школі. У нього є донька та троє синів, один з яких офіцер армії Білорусі<ref name=":1"/>.

Довгі роки був близьким другом колишнього Начальника [[Генеральний штаб Збройних сил Білорусі|Генерального штабу Збройних сил Республіки Білорусь]] Олега Бєлоконєва<ref name=":3"/>.

У 1992 році отримав паспорт [[Росія|Російської Федерації]], як офіцер, що служив у юрисдикції [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|Російської РФСР]]<ref>{{Cite web|language=be|url=https://nashaniva.com/299160|title=Спецслужбы пры ператрусе знайшлі ў Сахашчыка расійскі пашпарт. Як гэта тлумачыць сам афіцэр?|website=Наша Ніва|accessdate=2022-09-13}}</ref>.

== Примітки ==
{{Reflist|2|refs=
<ref name=":1">
{{Cite web
|url=https://nashaniva.com/ru/296997
|title=Кто такой Валерий Сахащик, возглавивший силовой блок в кабинете Тихановской
|trans-title=Хто такий Валерій Сахащик, який очолив силовий блок у кабінеті Тихановської
|website=[[Наша Ніва]]|lang=ru
|accessdate=2022-08-14
}}</ref>
}}
{{бібліоінформація}}
{{портали|Білорусь|Спротив російському вторгненню в Україну|Біографії}}

{{Учасники РУВ|загинув=ні}}

[[Категорія:Випускники Московського вищого військового командного училища]]
[[Категорія:Білоруські громадські діячі]]
[[Категорія:Білоруські військовики]]
[[Категорія:Підполковники (Білорусь)]]
[[Категорія:Білорусь під час російсько-української війни]]

title: біл. Валерый Сцяпанавіч Сахашчык

Народився: 13 серпня 1964 (60 років) · Hošavad, Хомська сільська рада, Дорогичинський район, Брестська обл., Білоруська РСР, СРСР

Країна: Росія · Білорусь

Діяльність: військовослужбовець, політик

Членство: Об'єднаний перехідний кабінет Білорусі (1 серпня 2024)


text:
# Шляпино (Шарканський район)
Шля́пино (рос. Шляпино) — присілок у складі Шарканського району Удмуртії, Росія.

## Населення
Населення — 22 особи (2010; 29 у 2002).
Національний склад станом на 2002:
- удмурти — 97 %

## Урбаноніми[3]
- вулиці — Нова, Садова

title: Шляпино (Шарканський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Шляпино
 | назва ін.       = {{lang-ru|Шляпино}}
 | розташування    =
 | опис розташування =
 | карта розташування1 = Росія Удмуртія
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | суб'єкт РФ      = [[Удмуртія]]
 | муніципальний округ           = [[Шарканський район]]
 | міський округ   =
 | поселення       =
 | код ЗКАТУ       = 94246827004
 | засноване       =
 | перша згадка    =
 | статус          =
 | населення       = 22 особи ([[2010]])
 | поштові індекси = 427054
 | координати      =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N | lat_deg= 57 | lat_min= 15
             | lat_sec= 37
 | lon_dir=E | lon_deg= 53 | lon_min= 43
             | lon_sec= 10
 | висота          = 150
 | водойма         = річка [[Шег'янка]]
 | схема           =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 }}

{{Otheruses|Шляпино}}

'''Шля́пино''' ({{lang-ru|Шляпино}}) — [[присілок]] у складі [[шарканський район|Шарканського району]] [[удмуртія|Удмуртії]], [[Росія]].

== Населення ==
Населення — 22 особи ([[2010]]{{RUS-UD-popstat-2010}}; 29 у [[2002]]{{RUS-UD-popstat}}).

Національний склад станом на 2002:
* [[удмурти]] — 97 %

== Урбаноніми<ref>[http://www.moscowindex.ru/rus/18023/ Республика Удмуртская, Шарканский район] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110707113401/http://www.moscowindex.ru/rus/18023/ |date=7 липня 2011 }} - Почтовые индексы России {{ref-ru}}</ref> ==
* ''вулиці'' — Нова, Садова

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=57.261037&lon=53.721771&z=13&m=b&show=/13792573/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180201220901/http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=57.261037&lon=53.721771&z=13&m=b&show=/13792573/ru/ |date=1 лютого 2018 }}

{{Портали|Географія|Удмуртія|Росія}}
{{Шарканський район}}

{{udm-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Шарканського району]]
[[Категорія:Присілки Удмуртії]]

title: присілок Шляпино

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Удмуртія

Муніципальний округ: Шарканський район

title: Основні дані

Водойма: річка Шег'янка

Основні дані:
Мапа
· Шляпино · Шляпино


text:
# 5-й Польовий провулок (Житомир)
5-й Польовий провулок — провулок у Корольовському районі Житомира.

## Розташування
Провулок розташований в Східному мікрорайоні, на теренах історичної місцевості Путятинка. Місцевість, де пролягає провулок також відома за неофіційною назвою Кавказ. Її також називали Горбом. У 1920 — 1950-х роках щодо даної місцевості вживалася офіційна назва — хутір Леніна. Провулок бере початок від вулиці Вітрука, прямує на захід, повертає на південь та завершується перехрестям з Телефонним провулком.

## Історія
Провулок виник на початку ХХ століття та разом із сусідніми провулками утворював систему провулків приміського хутора (у 1920 — 1930-х роках відомого як хутір Леніна Станишівської сільської ради Іванківського району). Провулок показаний на мапах 1909 —1913 рр., 1941 —1942 рр. Провулок сформувався у 1950-х роках. Отримав чинну назву у 1957 — 1958 рр.

title: 5-й Польовий провулок (Житомир)

wikitext:
{{Вулиця
|назва = 5-й Польовий провулок
|населений пункт = [[Житомир]]
|місцевість = [[Мікрорайон Східний|Східний]] — [[Путятинка|Путятинка]]
|район = [[Корольовський район|Корольовський]]
|фото =
|розмір_фото =
|назва на честь =
|колишні назви =
|протяжність = 490 м
|покриття =
|рух =
|індекс = 10025
|навчальні заклади =
|пошта =
|забудова = садибна житлова
|OSM = 16351971
}}<mapframe latitude="50.248797" longitude="28.700581" zoom="16" width="270" height="200" align="right" />'''5-й Польовий провулок''' — провулок у [[Корольовський район|Корольовському районі]] [[Житомир|Житомира]].

== Розташування ==
Провулок розташований в [[Мікрорайон Східний|Східному мікрорайоні]], на теренах історичної місцевості [[Путятинка]]. Місцевість, де пролягає провулок також відома за неофіційною назвою ''Кавказ''. Її також називали ''Горбом''. У 1920 — 1950-х роках щодо даної місцевості вживалася офіційна назва — ''хутір Леніна''. Провулок бере початок від [[Вулиця Вітрука (Житомир)|вулиці Вітрука]], прямує на захід, повертає на південь та завершується перехрестям з [[Телефонний провулок (Житомир)|Телефонним]] провулком.

== Історія ==
Провулок виник на початку ХХ століття та разом із сусідніми провулками утворював систему провулків приміського хутора (у 1920 — 1930-х роках відомого як хутір Леніна [[Станишівська сільська рада (Житомирський район)|Станишівської сільської ради]] [[Іванківський район (Волинська округа)|Іванківського району]]). Провулок показаний на мапах 1909 —1913 рр.<ref>{{Cite web|title=Двохверстовий лист Південного поясу № XXXI-26(Левков). Ситуація на 1909-1913рр.|url=http://freemap.com.ua/karty-ukrainy/karty-dvuxverstovki/karty-dvuxverstovki-kvadrat-30-26|website=freemap.com.ua|accessdate=2023-02-09}}</ref>, 1941 —1942 рр. Провулок сформувався у 1950-х роках. Отримав чинну назву у 1957 — 1958 рр.

== Примітки ==
{{примітки}}

== Джерела ==

* [https://gis.zt-rada.gov.ua/ Офіційний геопортал Житомирської міської ради з використанням шарів «Топографічний план 1:2000», «Історичні плани», «Адресний реєстр», інструменту «виміряти відстань».] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211223074605/https://gis.zt-rada.gov.ua/|date=23 Грудня 2021}}
* Мокрицький Георгій Павлович. Вулиці Житомира / Мокрицький Георгій Павлович ; [худож. В. Кондратюк та ін.]. — Житомир: Волинь, 2007. — 640 с. : ілюстр., фотогр., карти, табл., діагр. — (Енциклопедія Житомира. Т. 1). — Бібліогр.: с. 364, 379, 399. — ISBN 966-690-84-X.
* Мокрицький Г.П. Всі вулиці Житомира: Топографічний і топонімічний довідник. — Житомир: Волинь, 2003. [[ISBN]] [[Спеціальна:Джерела книг/966-690-030-0|966-690-030-0]].
{{Мікрорайон  Східний|nocat=1}}
{{Місцевість Путятинка|nocat=1}}
{{DEFAULTSORT:Польовий 5-й провулок}}
[[Категорія:Провулки Житомира]]

title: 5-й Польовий провулок · Україна

Населений пункт: Житомир

Місцевість: Східний — Путятинка

Район: Корольовський

title: Загальні відомості

title: Інфраструктура

Забудова: садибна житлова

title: Зовнішні посилання


text:
# Алькала-де-Гуадаїра
Алькала-де-Гуадаїра (ісп. Alcalá de Guadaíra) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Андалусія, у провінції Севілья. Населення — 71 740 осіб (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 390 км на південний захід від Мадрида, 14 км на південний схід від Севільї.
На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2010 рік)
- Ель-Асебучаль: 3060 осіб
- Алькала-де-Гуадаїра: 65929 осіб
- Гандуль-Марченілья: 202 особи
- Ла-Соледад: 2223 особи
- Трухільйо - Кабеса-де-Сордо: 326 осіб

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

## Галерея зображень
- Розташування муніципалітету Алькала-де-Гуадаїра у провінції Севілья
- Вежі фортеці в Алькалі
- Замок в Алькалі

title: Алькала-де-Гуадаїра

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Алькала-де-Гуадаїра
 | місцева_назва       = ''Alcalá de Guadaíra''
 | прапор              = Bandera de Alcalá de Guadaíra (Sevilla).svg
 | герб                = Escudo de Alcalá de Guadaíra (Sevilla) 2.svg
 | автономна_спільнота = [[Андалусія]]
 | провінція           = [[Севілья (провінція)|Севілья]]
 | комарка             =
 | широта              = 37.333
 | довгота             = -5.85
 | висота              = 46
 | населення           = 71740
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 284,61
 | густота             = 252,06
 | поштові_індекси     = 41500
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 41004
 | мер                 = Антоніо Гутьєррес Лімонес
 | рік_обрання         = [[2011]]
 | www                 = http://www.ciudadalcala.org/
}}
'''Алькала-де-Гуадаїра''' ({{lang-es|Alcalá de Guadaíra}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Андалусія]], у провінції [[Севілья (провінція)|Севілья]]. Населення — {{formatnum:71740}} осіб (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 390 км на південний захід від [[Мадрид]]а, 14 км на південний схід від [[Севілья|Севільї]].

На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2010 рік)<ref>{{cite web|url=http://www.ine.es/nomen2/|title=Nomenclátor. Relación de unidades poblacionales|publisher=[[Національний інститут статистики Іспанії]] (INE)|language=іспанською|accessdate=2011-06-24|archiveurl=https://www.webcitation.org/6649UdQGy?url=http://www.ine.es/nomen2/|archivedate=2012-03-10|deadurl=yes}}</ref>
* Ель-Асебучаль: 3060 осіб
* Алькала-де-Гуадаїра: 65929 осіб
* Гандуль-Марченілья: 202 особи
* Ла-Соледад: 2223 особи
* Трухільйо - Кабеса-де-Сордо: 326 осіб

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Alcalá de Guadaíra}}

== Галерея зображень ==
<gallery>
Файл:Alcalá de Guadaíra (Sevilla).PNG|Розташування муніципалітету Алькала-де-Гуадаїра у провінції Севілья
Файл:Fortaleza mozárabe Alcalá de Guadaíra.JPG|Вежі фортеці в Алькалі
Файл:Castillo de Alcala.JPG|Замок в Алькалі
</gallery>

<!--
<gallery>
Файл:Chimenea,Alcalá de Guadaira2-Sevilla.JPG|Chimenea en el Parque Centro de '''Alcalá de Guadaíra'''
Файл:Curva oromana.jpg|Parque Oromana
Файл:IglesiaAlcalá.JPG|Santuario de la Virgen del Águila, de estilo mudéjar, construida en el siglo XIV
Файл:Puente del Dragon.JPG|Puente del Dragón
Файл:Portada noche.JPG|Portada de una de las ediciones de la feria de Alcalá
</gallery>
-->

== Посилання ==

* [https://web.archive.org/web/20041230231517/http://www.ciudadalcala.com/ Муніципальна рада]
* [http://www.juntadeandalucia.es/institutodeestadistica/sima/htm/sm41004.htm Алькала-де-Гуадаїра] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070929152407/http://www.juntadeandalucia.es/institutodeestadistica/sima/htm/sm41004.htm |date=29 вересня 2007 }}
* [http://www.youtube.com/watch?v=LOK7TdAbrEo Алькала-де-Гуадаїра] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151210234855/https://www.youtube.com/watch?v=LOK7TdAbrEo |date=10 грудня 2015 }}
<!-- * [http://www.diariodesevilla.es/article/provincia/462216/gigantes/piedra/bajo/suelo/sevilla.html Los Dólmenes de Valencina y de Alwadi-ira en Alcalá de Guadaíra] -->
<!-- * [http://www.iaph.es/bdi Patrimonio cultural de Alcalá de Guadaira en la Base de datos del Patrimonio Inmueble de Andalucía. IAPH] -->

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Севілья}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Севілья]]

title: Алькала-де-Гуадаїра · Alcalá de Guadaíra

· Герб: · Прапор

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Андалусія

Провінція: Севілья

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Антоніо Гутьєррес Лімонес (з 2011)

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Одзіме
Одзіме (яп. 緒締め, «пряжка для шнурка») — в японському історичному костюмі — вид великих намистин, що надягали як пряжки на шнурки, до яких підвішувалися сагемоно або інро.
Крім утилітарних функцій, одзіме мали естетичне навантаження, оскільки часто були творами мистецтва.
Виготовляли їх, як і нецке, зі слонової кістки, дерева, рогу і подібних матеріалів, рідше — зі скла або порцеляни. Зустрічатися одзіме круглої, довгастої форми або у вигляді різноманітних фігурок.
| Прапор Японії | Це незавершена стаття про Японію. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |

title: Одзіме

wikitext:
{{unibox}}[[Файл:MET_24_80_148b_O1.jpg|міні|250x250пкс|Різьблена намистина з кістки з візерунком у вигляді бабок, XIX ст.]]
'''Одзіме''' ({{Lang-ja|緒締め}}, «пряжка для шнурка») — в [[Японія|японському]] історичному костюмі — вид великих [[Бісер|намистин]], що надягали як пряжки на шнурки, до яких підвішувалися [[сагемоно]] або [[інро]].

Крім утилітарних функцій, ''одзіме'' мали естетичне навантаження, оскільки часто були творами мистецтва.

Виготовляли їх, як і [[нецке]], зі слонової кістки, дерева, рогу і подібних матеріалів, рідше — зі скла або порцеляни. Зустрічатися ''одзіме'' круглої, довгастої форми або у вигляді різноманітних фігурок.
{{Японія-доробити}}
[[Категорія:Декоративно-ужиткове мистецтво]]
[[Категорія:Прикраси]]


text:
# Ерік Морель
Ерік Морель (англ. Eric Morel; 10 січня 1975) — пуерториканський професійний боксер, чемпіон світу за версією WBA (2000—2003) в найлегшій вазі.

## Аматорська кар'єра
На Іграх доброї волі 1994, програвши у півфіналі Мануелю Мантілья (Куба), завоював бронзову медаль.
На Олімпійських іграх 1996 входив до складу збірної США і програв в першому бою Маікро Ромеро (Куба) в категорії до 51 кг.

## Професіональна кар'єра
Дебютував на професійному рингу 1996 року. Здобувши 17 перемог поспіль, 17 жовтня 1998 року завоював титул чемпіона за малозначимою версією IBA у другій найлегшій вазі.
5 серпня 2000 року в бою проти Сорнпичай Кратингдаенггим (Таїланд) здобув перемогу одностайним рішенням і завоював титул чемпіона світу за версією WBA в найлегшій вазі. П'ять разів успішно захищав пояс, перш ніж 6 грудня 2003 року програв Лоренцо Парра (Венесуела).
19 березня 2005 року вийшов на бій проти чемпіона WBA в другій найлегшій вазі Мартіна Кастільйо (Мексика) і програв одностайним рішенням. Після цієї поразки взяв тривалу перерву у виступах.
13 лютого 2010 року в бою проти Джеррі Пеналоса (Філіппіни) завоював титул «тимчасового» чемпіона WBO в легшій вазі.
21 квітня 2012 року вийшов на бій за вакантний титул чемпіона WBC в другій легшій вазі проти Абнера Мареса (Мексика) і зазнав поразки одностайним рішенням.
15 вересня 2012 року вийшов на бій проти чемпіона IBF в легшій вазі Лео Санта-Круса (Мексика), програв нокаутом і завершив виступи.

title: Ерік Морель

wikitext:
{{Боксер
|ім'я                      = Ерік Морель
|зображення                =
|підпис                    =
|повне ім'я                =
|прізвисько                =
|громадянство              = {{PUR}}
|дата народження           = 10.1.1975
|місце народження          = [[Сан-Хуан]]
|дата смерті               =
|місце смерті              =
|місце проживання          =
|вагова категорія          = [[найлегша вага в боксі|найлегша]]
[[друга найлегша вага в боксі|друга найлегша]]
[[легша вага в боксі|легша]]
|стійка                    = [[ортодокс (позиція)|ортодокс]]
|зріст                     = 169
|розмах рук                = 180
|стиль                     =
|спортивний клуб           =
|промоутер                 =
|тренер                    =
|нагороди                  =
|сайт                      =
|боїв                      = 50
|перший бій                = [[11 жовтня]] [[1996]]
|останній бій              = [[15 вересня]] [[2012]]
|пояс                      =
|перемог                   = 46
|нокаутів                  = 23
|поразок                   = 4
|нічиїх                    =
|не відбулося              =
|боїв любительських        =
|перемог любительських     =
|нокаутів любительських    =
|поразок любительських     =
|ничиїх любительських      =
}}
{{MedalTableTop|}}
{{MedalCountry|{{USA}}}}
{{MedalSport|[[Бокс]]}}
{{MedalCompetition|[[Ігри доброї волі]]}}
{{MedalBronze|[[Бокс на Іграх доброї волі|Санкт-Петербург 1994]]|до 48 кг}}
{{MedalBottom}}
{{Однофамільці|Морель}}
'''Ерік Морель''' ({{lang-en|Eric Morel}}; [[10 січня]] [[1975]]) — [[Пуерто-Рико|пуерториканський]] [[професійний бокс]]ер, чемпіон світу за версією [[WBA]] (2000—2003) в [[найлегша вага в боксі|найлегшій вазі]].

== Аматорська кар'єра ==
На Іграх доброї волі 1994, програвши у півфіналі [[Мануель Мантілья|Мануелю Мантілья]] (Куба), завоював бронзову медаль.

На [[літні Олімпійські ігри 1996|Олімпійських іграх 1996]] входив до складу збірної [[США на літніх Олімпійських іграх 1996|США]] і програв в першому бою [[Маікро Ромеро]] (Куба) в категорії до 51 кг.

== Професіональна кар'єра ==
Дебютував на професійному рингу 1996 року. Здобувши 17 перемог поспіль, 17 жовтня 1998 року завоював титул чемпіона за малозначимою версією IBA у [[друга найлегша вага в боксі|другій найлегшій вазі]].

5 серпня 2000 року в бою проти Сорнпичай Кратингдаенггим (Таїланд) здобув перемогу [[одностайне рішення|одностайним рішенням]] і завоював титул чемпіона світу за версією [[WBA]] в [[найлегша вага в боксі|найлегшій вазі]]. П'ять разів успішно захищав пояс, перш ніж 6 грудня 2003 року програв [[Лоренцо Парра]] (Венесуела).

19 березня 2005 року вийшов на бій проти чемпіона WBA в другій найлегшій вазі [[Мартін Кастільйо|Мартіна Кастільйо]] (Мексика) і програв одностайним рішенням. Після цієї поразки взяв тривалу перерву у виступах.

13 лютого 2010 року в бою проти Джеррі Пеналоса (Філіппіни) завоював титул «тимчасового» чемпіона [[WBO]] в [[легша вага в боксі|легшій вазі]].

21 квітня 2012 року вийшов на бій за вакантний титул чемпіона [[WBC]] в [[друга легша вага в боксі|другій легшій вазі]] проти [[Абнер Марес Мартінез|Абнера Мареса]] (Мексика) і зазнав поразки одностайним рішенням.

15 вересня 2012 року вийшов на бій проти чемпіона [[IBF]] в легшій вазі [[Лео Санта-Крус]]а (Мексика), програв нокаутом і завершив виступи.

== Посилання ==
* [https://www.olympedia.org/athletes/8739 На сайті olympedia]
{{BoxRec|7813}}
{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Морель Ерік}}
[[Категорія:Уродженці Сан-Хуана]]
[[Категорія:Пуерториканські боксери]]
[[Категорія:Боксери найлегшої ваги]]
[[Категорія:Боксери другої найлегшої ваги]]
[[Категорія:Боксери легшої ваги]]
[[Категорія:Боксери на літніх Олімпійських іграх 1996]]
[[Категорія:Чемпіони світу з боксу в найлегшій вазі]]
[[Категорія:Чемпіони WBA]]
[[Категорія:Пуерториканські чемпіони світу]]
[[Категорія:Американські учасники Панамериканських ігор]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Пуерто-Рико

Народження: 10 січня 1975 (50 років) · Сан-Хуан

Вагова категорія: найлегша · друга найлегша · легша

Стійка: ортодокс

title: Професіональна кар'єра

Перший бій: 11 жовтня 1996

Останній бій: 15 вересня 2012

title: Ігри доброї волі

Бронза: Санкт-Петербург 1994 · до 48 кг


text:
# Міжфракційне депутатське об'єднання
Міжфракційне депутатське об'єднання в Україні — добровільне об'єднання народних депутатів. Про створення міжфракційного депутатського об'єднання оголошує головуючий на пленарному засіданні Верховної Ради України за письмовим повідомленням керівника такого об'єднання.
Такі об'єднання утворюються без реєстрації, кадрового, матеріально-технічного, інформаційного, організаційного забезпечення їх діяльності Апаратом Верховної Ради України.
Міжфракційне депутатське об'єднання не має прав депутатської фракції (депутатської групи), передбачених Регламентом Верховної Ради України.
Депутатські фракції і групи в рамках вимог Регламенту створюються у вигляді чисто політичних структур. Після реєстрації вони наділяються певними правами, а також забезпечуються через Апарат парламенту організаційно, матеріально-технічно, кадрово та інформаційно. Фракціям (групам) надають необхідні робочі умебльовані приміщення з необхідним обладнанням тощо. Певну, визначену відповідними нормативами частину співробітників секретаріатів фракцій та груп зараховують у штат Апарату Верховної Ради.
Разом з тим, народні депутати прагнуть різнобічно, а не тільки в політичній площині, реалізувати себе під час свого перебування у парламенті. Нерідко такі речі об'єднують між собою парламентарів з різними, іноді навіть діаметрально протилежними політичними поглядами. Для цього і можуть створюватися міжфракційні депутатські об'єднання, що дають можливість співпрацювати в будь-якому напрямку представникам різних депутатських фракцій та груп, щось на зразок «клубів за інтересами» — за територіальною, тендерною, виробничої ознаками тощо.
Жодного обмеження щодо чисельності, спрямованості і засад діяльності таких об'єднань Регламент не накладає, крім того, що вони мають функціонувати лише в рамках українського законодавства.
До числа членів міжфракційного депутатського об'єднання можуть належати Голова та заступники Голови Верховної Ради України, тобто у цьому випадку будь-якого обмеження на їхнє членство у таких депутатських формуваннях не існує.
Отже, народні депутати можуть вільно співпрацювати шляхом утворення неформальних груп у вигляді міжфракційних депутатських об'єднань, які не підлягають реєстрації, але водночас і не мають тих прав, що встановлює Регламент Верховної Ради України для депутатських фракцій та груп. До таких утворень можуть приєднуватися або бути їхні засновниками депутатські фракції і групи.

## Див.також
- Міжфракційне депутатське об'єднання «Розумна політика»
- Міжфракційне об'єднання «Гуманна країна»

title: Міжфракційне депутатське об'єднання

wikitext:
'''Міжфракційне депутатське об'єднання''' в Україні — добровільне об'єднання [[Народний депутат України|народних депутатів]]. Про створення міжфракційного депутатського об'єднання оголошує головуючий на [[Пленарне засідання|пленарному засіданні]] [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]] за письмовим повідомленням керівника такого об'єднання.

Такі об'єднання утворюються без реєстрації, кадрового, матеріально-технічного, інформаційного, організаційного забезпечення їх діяльності [[Апарат Верховної Ради України|Апаратом Верховної Ради України]].

Міжфракційне депутатське об'єднання не має прав депутатської фракції (депутатської групи), передбачених [[Регламент Верховної Ради України|Регламентом Верховної Ради України]].

[[Фракції у Верховній Раді|Депутатські фракції]] і групи в рамках вимог [[Регламент Верховної Ради України|Регламенту]] створюються у вигляді чисто політичних структур. Після реєстрації вони наділяються певними правами, а також забезпечуються через [[Апарат Верховної Ради України|Апарат парламенту]] організаційно, матеріально-технічно, кадрово та інформаційно. Фракціям (групам) надають необхідні робочі умебльовані приміщення з необхідним обладнанням тощо. Певну, визначену відповідними нормативами частину співробітників секретаріатів фракцій та груп зараховують у штат Апарату Верховної Ради.

Разом з тим, народні депутати прагнуть різнобічно, а не тільки в політичній площині, реалізувати себе під час свого перебування у парламенті. Нерідко такі речі об'єднують між собою парламентарів з різними, іноді навіть діаметрально протилежними політичними поглядами. Для цього і можуть створюватися міжфракційні депутатські об'єднання, що дають можливість співпрацювати в будь-якому напрямку представникам різних депутатських фракцій та груп, щось на зразок «клубів за інтересами» — за територіальною, тендерною, виробничої ознаками тощо.

Жодного обмеження щодо чисельності, спрямованості і засад діяльності таких об'єднань Регламент не накладає, крім того, що вони мають функціонувати лише в рамках українського законодавства.

До числа членів міжфракційного депутатського об'єднання можуть належати Голова та заступники Голови Верховної Ради України, тобто у цьому випадку будь-якого обмеження на їхнє членство у таких депутатських формуваннях не існує.

Отже, народні депутати можуть вільно співпрацювати шляхом утворення неформальних груп у вигляді міжфракційних депутатських об'єднань, які не підлягають реєстрації, але водночас і не мають тих прав, що встановлює Регламент Верховної Ради України для депутатських фракцій та груп. До таких утворень можуть приєднуватися або бути їхні засновниками депутатські фракції і групи.
== Див.також ==
* [[Міжфракційне депутатське об'єднання «Розумна політика»]]
* [[Міжфракційне об'єднання «Гуманна країна»]]

== Посилання ==
* [http://zakon1.rada.gov.ua/laws/show/1861-17 Закон України «Про Регламент Верховної Ради України»], Стаття 601. Міжфракційне депутатське об'єднання

{{Верховна Рада України}}
[[Категорія:Міжфракційні депутатські об'єднання|*]]


text:
# Чемпіонат Європи з академічного веслування 2022
Чемпіонат Європи з академічного веслування 2022 відбувся з 11 по 14 серпня 2022 року в Мюнхені (Німеччина), в рамках мультиспортивного чемпіонату Європи.

## Медальний залік
*   Країна-господарка ( Німеччина)
| Місце                | Країна               | Золото | Срібло | Бронза | Загалом |
| -------------------- | -------------------- | ------ | ------ | ------ | ------- |
| 1                    | Велика Британія      | 6      | 3      | 1      | 10      |
| 2                    | Румунія              | 5      | 0      | 3      | 8       |
| 3                    | Італія               | 4      | 2      | 3      | 9       |
| 4                    | Нідерланди           | 2      | 4      | 3      | 9       |
| 5                    | Греція               | 1      | 3      | 0      | 4       |
| 6                    | Україна              | 1      | 1      | 2      | 4       |
| 7                    | Ірландія             | 1      | 1      | 0      | 2       |
| 8                    | Норвегія             | 1      | 0      | 0      | 1       |
| 8                    | Угорщина             | 1      | 0      | 0      | 1       |
| 8                    | Хорватія             | 1      | 0      | 0      | 1       |
| 11                   | Франція              | 0      | 3      | 0      | 3       |
| 12                   | Німеччина*           | 0      | 1      | 2      | 3       |
| 13                   | Іспанія              | 0      | 1      | 1      | 2       |
| 13                   | Польща               | 0      | 1      | 1      | 2       |
| 15                   | Туреччина            | 0      | 1      | 0      | 1       |
| 16                   | Швейцарія            | 0      | 0      | 2      | 2       |
| 17                   | Болгарія             | 0      | 0      | 1      | 1       |
| 17                   | Литва                | 0      | 0      | 1      | 1       |
| Загалом (18 збірних) | Загалом (18 збірних) | 23     | 21     | 20     | 64      |

## Результати

### Чоловіки
| Дистанція      | Золото                                                                                | Золото        | Срібло                                                                                | Срібло           | Бронза                                                                                | Бронза           |
| Відкрита вага  | Відкрита вага                                                                                | Відкрита вага | Відкрита вага                                                                                | Відкрита вага    | Відкрита вага                                                                                | Відкрита вага    |
| -------------- | --------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ------------- | ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ---------------- | ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------ | ---------------- |
| Парні одиночки | Мелвін Твеллар Нідерланди                                                                                | 7:14.72       | Стефанос Дускос Греція                                                                                | 7:15.01          | Крістіан Василєв Болгарія                                                                                | 7:16.37          |
| Парні двійки   | Хорватія Мартін Сінкович Валент Сінкович                                                                                | 6:35.93       | Іспанія Родріго Конде Алейс Гарсія                                                                                | 6:38:46          | Литва Армандас Кельмеліс Довидас Немеравічюс                                                                                | 6:42.11          |
| Парні четвірки | Італія Ніколо Каруччі Андреа Паніцца Лука К'юменто Джакомо Джентілі                                                                           | 6:06.77       | Польща Домінік Чая Матеуш Біскуп Мірослав Зентарський Фабіан Баранський                                                                           | 6:07.85          | Румунія Міхай Чіруте Чипріан Тудосе Йоан Прундяну Мар'ян Енаке                                                                                | 6:08.27          |
| Двійки         | Румунія Маріус Козмюк Серджіу Бежан                                                                                | 6:44.28       | Велика Британія Олівер Вінне-Гріффіт Томас Джордж                                                                                | 6:46.52          | Іспанія Хайме Каналехо Хав'єр Гарсія                                                                                | 6:49.13          |
| Четвірки       | Велика Британія Вілліям Стюарт Сем Нанн Метт Олдрідж Фредді Девідсон                                                                          | 6:15.43       | Нідерланди Ралф Рінкс Рубен Кнаб Сандер де Грааф Рік Ріенкс                                                                                | 6:17.69          | Румунія Міхейце Цигенеску Мугурел Семчюк Штефан Бераріу Флорін Лехачі                                                                                | 6:19.49          |
| Вісімки        | Велика Британія Рорі Ґіббс Морґан Болдінґ Девід Бевіке-Коплей Шолто Карнеґі Чарльз Елвз Томас Діґбі Джеймс Рудкін Томас Форд Гаррі Брайтмор c | 5:49.67       | Нідерланди Нікі ван Спренг Леннарт ван Лієроп Абе Вірсма Якоб ван де Керкгоф Мікель Ментел Мік Маккер Гуус Моллі Гійом Кромменхук Діувке Феттер c | 5:54.21          | Італія Вінченцо Аббаньяле Чезаре Габбія Емануеле Гаетані Лізео Маттео Лодо Марко Ді Костанцо Маттео Кастальдо Джузеппе Вічіно Леонардо П’єтра Капріна Енріко Д'Анієлло c | 5:55.08          |
| Легка вага     |                                                                                |               |                                                                                |                  |                                                                                |                  |
| Парні одиночки | Антоніос Папаконстантіну Греція                                                                                | 7:21.84       | Габріель Соарес Італія                                                                                | 7:24.21          | Андрі Струціна Швейцарія                                                                                | 7:31.23          |
| Парні двійки   | Ірландія Фінтан Маккарті Пол О'Донован                                                                                | 6:34.72       | Італія П'єтро Рута Стефано Оппо                                                                                | 6:38.40          | Швейцарія Ян Шаубле Ральф Агумада Іреланд                                                                                | 6:39.67          |
| Парні четвірки | Італія Антоніо Вісіно Мартіно Горетті Нілс Торре Патрік Рочек                                                                                | 6:17.83       | Не нагороджували                                                                                | Не нагороджували | Не нагороджували                                                                                | Не нагороджували |
| Двійки         | Угорщина Бенце Сабо Калман Фурко                                                                                | 7:17.04       | Туреччина Енес Єніпазарлі Байрам Сонмез                                                                                | 7:25.55          | Не нагороджували                                                                                | Не нагороджували |

### Жінки
| Дистанція      | Золото                                                                                | Золото        | Срібло                                                                                | Срібло           | Бронза                                                                                | Бронза           |
| Відкрита вага  | Відкрита вага                                                                                | Відкрита вага | Відкрита вага                                                                                | Відкрита вага    | Відкрита вага                                                                                | Відкрита вага    |
| -------------- | ---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ------------- | --------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ---------------- | --------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ---------------- |
| Парні одиночки | Каролін Флорейн Нідерланди                                                                                |               | Євангелія Анастасіаду Греція                                                                                |                  | Александра Фостер Німеччина                                                                                |                  |
| Парні двійки   | Румунія Ніколета-Анкуца Боднар Сімона Радіш                                                                                | 7:14.85       | Нідерланди Рос де Йонґ Лайла Юссіфу                                                                                | 7:21.84          | Італія Кірі Тонтодонаті Стефанія Гоббі                                                                                | 7:23.04          |
| Парні четвірки | Велика Британія Джессіка Лейден Лола Андерсон Джорджина Брейшоу Люсі Гловер                                                                                | 6:49.21       | Нідерланди Ніка Йоханна Вос Тесса Дюллеманс Ільзе Колкман Бенте Пауліс                                                                              | 6:52.52          | Україна Дарина Верхогляд Наталія Довгодько Катерина Дудченко Євгенія Довгодько                                                                      | 6:53.76          |
| Двійки         | Румунія Йоана Вринчану Деніса Тільвеску                                                                                | 7:34.41       | Велика Британія Емілі Форд Есме Бут                                                                                | 7:36.20          | Нідерланди Їмк'є Клеверінґ Веронік Местер                                                                                | 7:39.49          |
| Четвірки       | Велика Британія Хейді Лонг Рован Маккеллар Саманта Редґрейв Ребекка Шортен                                                                                | 6:50.92       | Ірландія Наталі Лонг Ефрік Кіог Тара Хенлон Еймер Ламб                                                                                | 6:52.99          | Румунія Мадаліна Береш Юліана Бухуш Марія-Магдалена Русу Амалія Береш                                                                               | 6:53.83          |
| Вісімки        | Румунія Марія-Магдалена Русу Юліана Бухуш Ніколета-Анкуца Боднар Деніса Тільвеску Мадаліна Береш Амалія Береш Йоана Вринчану Сімона Радіш Адріан Мунтяну c | 6:26.38       | Велика Британія Ребекка Едвардс Лорін Ервін Емілі Форд Есме Бут Саманта Редґрейв Ребекка Шортен Рован Маккеллар Хейді Лонг Морган Бейхем-Вілльямс c | 6:28.02          | Нідерланди Бенте Бонстра Лайла Юссіфу Гермейнтче Дрент Марлус Олденбурґ Рос де Йонґ Тінка Офферейнс Їмк'є Клеверінґ Веронік Местер Анік ван Вінін c | 6:35.68          |
| Легка вага     |                                                                                |               |                                                                                |                  |                                                                                |                  |
| Парні одиночки | Йонела-Лівія Козмюк Румунія                                                                                | 8:04.41       | Зої Фіціу Греція                                                                                | 8:09.21          | Мартіна Велдгюс Нідерланди                                                                                | 8:10.20          |
| Парні двійки   | Велика Британія Емілі Крейґ Імоджен Ґрант                                                                                | 7:27.82       | Франція Лора Тарантола Клер Бове                                                                                | 7:33.33          | Ірландія Аойфе Кейсі Маргарет Кремен                                                                                | 7:36.87          |
| Парні четвірки | Італія Джулія Міньнемі Паола П'яццола Сільвія Кросіо Аріанна Носеда                                                                                | 6:58.48       | Не нагороджували                                                                                | Не нагороджували | Не нагороджували                                                                                | Не нагороджували |

### Паравеслування
| Дистанція                     | Золото                                                                                | Золото   | Срібло                                                                | Срібло   | Бронза                                                                  | Бронза   |
| ----------------------------- | -------------------------------------------------------------------------------------------- | -------- | --------------------------------------------------------------------- | -------- | ----------------------------------------------------------------------- | -------- |
| PR1 парні одиночки — чоловіки | Джакомо Періні Італія                                                                        | 9:38.48  | Роман Полянський Україна                                              | 9:46.44  | Бенджамін Прітчард Велика Британія                                      | 9:53.75  |
| PR1 парні одиночки — жінки    | Бірґіт Скарстейн Норвегія                                                                    | 10:59.89 | Мануела Дінінг Німеччина                                              | 11:07.89 | Анна Шеремет Україна                                                    | 11:18.55 |
| PR2 — змішані парні двійки    | Україна Світлана Богуславська Ярослав Коюда                                                  | 8:53.72  | Франція Перл Будж Стефан Тардо                                        | 8:57.95  | Польща Йоланта Майка Міхал Гадовський                                   | 9:02.88  |
| PR3 — змішані четвірки        | Велика Британія Вранческа Аллен Гідре Ракаускайте Едвард Фуллер Олівер Стенгоуп Ерін Кеннеді | 7:06.73  | Франція Еріка Созо Марго Буле Жером Амлен Лорен Кадо Емілі Аквістапас | 7:26.06  | Німеччина Ян Гельміг Сюзанн Лакнер Марк Лембек Кетрін Маршанд Інга Тоне | 7:33.17  |

## Країни-учасниці
- Австрія (12)
- Азербайджан (1)
- Бельгія (6)
- Болгарія (3)
- Велика Британія (50)
- Греція (11)
- Данія (19)
- Естонія (7)
- Ізраїль (3)
- Ірландія (22)
- Іспанія (22)
- Італія (58)
- Литва (13)
- Молдова (2)
- Монако (1)
- Нідерланди (35)
- Німеччина (67)
- Норвегія (20)
- Польща (24)
- Португалія (2)
- Румунія (34)
- Сербія (5)
- Словаччина (2)
- Словенія (7)
- Туреччина (4)
- Угорщина (13)
- Україна (20)
- Фінляндія (4)
- Франція (30)
- Хорватія (5)
- Чехія (17)
- Швейцарія (24)
- Швеція (8)

wikitext:
{{infobox
|abovestyle=background: #efefef;
|above   = Чемпіонат Європи з академічного веслування 2022
|image   =
|caption =
|label1  = Місто-господар
|data1   = {{Прапорець|GER}} [[Мюнхен]], [[Німеччина]]
|label2  = Країн-учасників
|data2   =
|label3  = Кількість атлетів
|data3   =
|label4  = Кількість нагород
|data4   =
|label5  = Дати проведення
|data5   = {{nowrap|[[11 серпня|11]]  — [[14 серпня]] [[2022]]}}
|label6  = Попередні змагання
|data6   = [[Чемпіонат Європи з академічного веслування 2021|Варезе 2021]]
|label7  = Наступні змагання
|data7   = [[Чемпіонат Європи з академічного веслування 2023|Блед 2023]]
}}

'''[[Чемпіонат Європи з академічного веслування]] 2022''' відбувся з 11 по 14 серпня 2022 року в [[Мюнхен|Мюнхені]] ([[Німеччина]]), в рамках мультиспортивного чемпіонату Європи.<ref>{{cite web|url=https://www.munich2022.com/en/rowing|title=THE REMAINING MILESTONE|accessdate=2022-09-25|archive-date=2022-08-09|archive-url=https://web.archive.org/web/20220809132615/https://www.munich2022.com/en/rowing}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220809132615/https://www.munich2022.com/en/rowing |date=2022-08-09 }}</ref>

== Медальний залік ==
{{Medals table
 | caption        =
 | host           = GER
 | flag_template  = flagcountry
 | event          =
 | team           =
 | gold_GBR = 6 | silver_GBR = 3 | bronze_GBR = 1
 | gold_ROU = 5 | silver_ROU = 0 | bronze_ROU = 3
 | gold_ITA = 4 | silver_ITA = 2 | bronze_ITA = 3
 | gold_NOR = 1 | silver_NOR = 0 | bronze_NOR = 0
 | gold_NED = 2 | silver_NED = 4 | bronze_NED = 3
 | gold_UKR = 1 | silver_UKR = 1 | bronze_UKR = 2
 | gold_GER = 0 | silver_GER = 1 | bronze_GER = 2 | host_GER=yes
 | gold_IRL = 1 | silver_IRL = 1 | bronze_IRL = 0
 | gold_POL = 0 | silver_POL = 1 | bronze_POL = 1
 | gold_ESP = 0 | silver_ESP = 1 | bronze_ESP = 1
 | gold_GRE = 1 | silver_GRE = 3 | bronze_GRE = 0
 | gold_BUL = 0 | silver_BUL = 0 | bronze_BUL = 1
 | gold_CRO = 1 | silver_CRO = 0 | bronze_CRO = 0
 | gold_HUN = 1 | silver_HUN = 0 | bronze_HUN = 0
 | gold_FRA = 0 | silver_FRA = 3 | bronze_FRA = 0
 | gold_TUR = 0 | silver_TUR = 1 | bronze_TUR = 0
 | gold_SUI = 0 | silver_SUI = 0 | bronze_SUI = 2
 | gold_LTU = 0 | silver_LTU = 0 | bronze_LTU = 1
}}

== Результати ==
=== Чоловіки ===
{| {{MedalistTable|type=Дистанція|columns=2}}
|-
! colspan="7" style="background-color:#CCC;" | Відкрита вага
|-
|Парні одиночки
|{{flagmedalist|[[Мелвін Твеллар]]|NED}} || 7:14.72
|{{flagmedalist|[[Стефанос Дускос]]|GRE}} || 7:15.01
|{{flagmedalist|[[Крістіан Василєв]]|BUL}} || 7:16.37
|-
|Парні двійки
|{{CRO}}
[[Мартін Сінкович]]
[[Валент Сінкович]] || 6:35.93
|{{ESP}}
[[Родріго Конде]]
[[Алейс Гарсія]] || 6:38:46
|{{LTU}}
[[Армандас Кельмеліс]]
[[Довидас Немеравічюс]] || 6:42.11
|-
|Парні четвірки
|{{ITA}}
[[Ніколо Каруччі]]
[[Андреа Паніцца]]
[[Лука К'юменто]]
[[Джакомо Джентілі]] || 6:06.77
|{{POL}}
[[Домінік Чая]]
[[Матеуш Біскуп]]
[[Мірослав Зентарський]]
[[Фабіан Баранський]] || 6:07.85
|{{ROU}}
[[Міхай Чіруте]]
[[Чипріан Тудосе]]
[[Йоан Прундяну]]
[[Мар'ян Енаке]] || 6:08.27
|-
|Двійки
|{{ROU}}
[[Маріус Васіле Козмюк|Маріус Козмюк]]
[[Серджіу Бежан]] || 6:44.28
|{{GBR}}
[[Олівер Вінне-Гріффіт]]
[[Томас Джордж (веслувальник)|Томас Джордж]] || 6:46.52
|{{ESP}}
[[Хайме Каналехо]]
[[Хав'єр Гарсія (весляр)|Хав'єр Гарсія]] || 6:49.13
|-
|Четвірки
|{{GBR}}
[[Вілліям Стюарт]]
[[Сем Нанн (весляр)|Сем Нанн]]
[[Метт Олдрідж]]
[[Фредді Девідсон]] || 6:15.43
|{{NED}}
[[Ралф Рінкс]]
[[Рубен Кнаб]]
[[Сандер де Грааф]]
[[Рік Ріенкс]] || 6:17.69
|{{ROU}}
[[Міхейце Цигенеску]]
[[Мугурел Семчюк]]
[[Штефан Бераріу]]
[[Флорін Лехачі]] || 6:19.49
|-
|Вісімки
|{{GBR}}
[[Рорі Ґіббс]]
[[Морґан Болдінґ]]
[[Девід Бевіке-Коплей]]
[[Шолто Карнеґі]]
[[Чарльз Елвз]]
[[Томас Діґбі (академічний веслувальник)|Томас Діґбі]]
[[Джеймс Рудкін]]
[[Томас Форд (веслувальник)|Томас Форд]]
[[Гаррі Брайтмор]] {{Abbr|c|Стерновий}} || 5:49.67
|{{NED}}
[[Нікі ван Спренг]]
[[Леннарт ван Лієроп]]
[[Абе Вірсма]]
[[Якоб ван де Керкгоф]]
[[Мікель Ментел]]
[[Мік Маккер]]
[[Гуус Моллі]]
[[Гійом Кромменхук]]
[[Діувке Феттер]] {{Abbr|c|Стерновий}}|| 5:54.21
|{{ITA}}
[[Вінченцо Аббаньяле]]
[[Чезаре Габбія]]
[[Емануеле Гаетані Лізео]]
[[Маттео Лодо]]
[[Марко Ді Костанцо]]
[[Маттео Кастальдо]]
[[Джузеппе Вічіно]]
[[Леонардо П’єтра Капріна]]
[[Енріко Д'Анієлло]] {{Abbr|c|Стерновий}} || 5:55.08
|-
! colspan="7" style="background-color:#CCC;" | Легка вага
|-
|Парні одиночки
|{{flagmedalist|[[Антоніос Папаконстантіну]]|GRE}} || 7:21.84
|{{flagmedalist|[[Габріель Соарес]]|ITA}} || 7:24.21
|{{flagmedalist|[[Андрі Струціна]]|SUI}} || 7:31.23
|-
|Парні двійки
|{{IRL}}
[[Фінтан Маккарті]]
[[Пол О'Донован]] || 6:34.72
|{{ITA}}
[[П'єтро Рута]]
[[Стефано Оппо]] || 6:38.40
|{{SUI}}
[[Ян Шаубле]]
[[Ральф Агумада Іреланд]] || 6:39.67
|-
|Парні четвірки
|{{ITA}}
[[Антоніо Вісіно]]
[[Мартіно Горетті]]
[[Нілс Торре]]
[[Патрік Рочек]] || 6:17.83
|colspan=4|''Не нагороджували''
|-
|Двійки
|{{HUN}}
[[Бенце Сабо (веслувальник)|Бенце Сабо]]
[[Калман Фурко]] || 7:17.04
|{{TUR}}
[[Енес Єніпазарлі]]
[[Байрам Сонмез]] || 7:25.55
|colspan=2|''Не нагороджували''
|}

=== Жінки ===
{| {{MedalistTable|type=Дистанція|columns=2}}
|-
! colspan="7" style="background-color:#CCC;" | Відкрита вага
|-
|Парні одиночки
|{{flagmedalist|[[Каролін Флорейн]]|NED}}  ||
|{{flagmedalist|[[Євангелія Анастасіаду]]|GRE}} ||
|{{flagmedalist|[[Александра Фостер]]|GER}} ||
|-
|Парні двійки
|{{ROU}}
[[Ніколета-Анкуца Боднар]]
[[Сімона Радіш]] || 7:14.85
|{{NED}}
[[Рос де Йонґ]]
[[Лайла Юссіфу]] || 7:21.84
|{{ITA}}
[[Кірі Тонтодонаті]]
[[Стефанія Гоббі]] || 7:23.04
|-
|Парні четвірки
|{{GBR}}
[[Джессіка Лейден]]
[[Лола Андерсон]]
[[Джорджина Брейшоу]]
[[Люсі Гловер]] || 6:49.21
|{{NED}}
[[Ніка Йоханна Вос]]
[[Тесса Дюллеманс]]
[[Ільзе Колкман]]
[[Бенте Пауліс]] || 6:52.52
|{{UKR}}
[[Верхогляд Дарина Сергіївна|Дарина Верхогляд]]
[[Довгодько Наталія Вікторівна|Наталія Довгодько]]
[[Дудченко Катерина Вікторівна|Катерина Дудченко]]
[[Довгодько Євгенія Сергіївна|Євгенія Довгодько]] || 6:53.76
|-
|Двійки
|{{ROU}}
[[Йоана Вринчану]]
[[Деніса Тільвеску]] || 7:34.41
|{{GBR}}
[[Емілі Форд (веслувальниця)|Емілі Форд]]
[[Есме Бут]] || 7:36.20
|{{NED}}
[[Їмк'є Клеверінґ]]
[[Веронік Местер]] || 7:39.49
|-
|Четвірки
|{{GBR}}
[[Хейді Лонг]]
[[Рован Маккеллар]]
[[Саманта Редґрейв]]
[[Ребекка Шортен]] || 6:50.92
|{{IRL}}
[[Наталі Лонг]]
[[Ефрік Кіог]]
[[Тара Хенлон]]
[[Еймер Ламб]] || 6:52.99
|{{ROU}}
[[Мадаліна Береш]]
[[Юліана Бухуш]]
[[Марія-Магдалена Русу]]
[[Амалія Береш]] || 6:53.83
|-
|Вісімки
|{{ROU}}
[[Марія-Магдалена Русу]]
[[Юліана Бухуш]]
[[Ніколета-Анкуца Боднар]]
[[Деніса Тільвеску]]
[[Мадаліна Береш]]
[[Амалія Береш]]
[[Йоана Вринчану]]
[[Сімона Радіш]]
[[Адріан Мунтяну]] {{Abbr|c|Стернова}} || 6:26.38
|{{GBR}}
[[Ребекка Едвардс]]
[[Лорін Ервін]]
[[Емілі Форд]]
[[Есме Бут]]
[[Саманта Редґрейв]]
[[Ребекка Шортен]]
[[Рован Маккеллар]]
[[Хейді Лонг]]
[[Морган Бейхем-Вілльямс]] {{Abbr|c|Стернова}} || 6:28.02
|{{NED}}
[[Бенте Бонстра]]
[[Лайла Юссіфу]]
[[Гермейнтче Дрент]]
[[Марлус Олденбурґ]]
[[Рос де Йонґ]]
[[Тінка Офферейнс]]
[[Їмк'є Клеверінґ]]
[[Веронік Местер]]
[[Анік ван Вінін]] {{Abbr|c|Стернова}}|| 6:35.68
|-
! colspan="7" style="background-color:#CCC;" | Легка вага
|-
|Парні одиночки
|{{flagmedalist|[[Йонела Козмюк|Йонела-Лівія Козмюк]]|ROU}} || 8:04.41
|{{flagmedalist|[[Зої Фіціу]]|GRE}} || 8:09.21
|{{flagmedalist|[[Мартіна Велдгюс]]|NED}} || 8:10.20
|-
|Парні двійки
|{{GBR}}
[[Емілі Крейґ]]
[[Імоджен Ґрант]] || 7:27.82
|{{FRA}}
[[Лора Тарантола]]
[[Клер Бове]] || 7:33.33
|{{IRL}}
[[Аойфе Кейсі]]
[[Маргарет Кремен]] || 7:36.87
|-
|Парні четвірки
|{{ITA}}
[[Джулія Міньнемі]]
[[Паола П'яццола]]
[[Сільвія Кросіо]]
[[Аріанна Носеда]] || 6:58.48
|colspan=4|''Не нагороджували''
|-
|}

=== Паравеслування ===
{| {{MedalistTable|type=Дистанція|columns=2}}
|-
| {{nowrap|PR1 парні одиночки — чоловіки}}
|{{flagmedalist|[[Джакомо Періні]]|ITA}} || 9:38.48
|{{flagmedalist|[[Полянський Роман Олександрович|Роман Полянський]]|UKR}} || 9:46.44
|{{flagmedalist|[[Бенджамін Прітчард]]|GBR}} || 9:53.75
|-
| PR1 парні одиночки — жінки
|{{flagmedalist|[[Бірґіт Скарстейн]]|NOR}} || 10:59.89
|{{flagmedalist|[[Мануела Дінінг]]|GER}} || 11:07.89
|{{flagmedalist|[[Шеремет Анна Василівна|Анна Шеремет]]|UKR}} || 11:18.55
|-
| PR2 — змішані парні двійки
|{{UKR}}
[[Богуславська Світлана Володимирівна|Світлана Богуславська]]
[[Коюда Ярослав Миколайович|Ярослав Коюда]] || 8:53.72
|{{FRA}}
[[Перл Будж]]
[[Стефан Тардо]] || 8:57.95
|{{POL}}
[[Йоланта Майка]]
[[Міхал Гадовський]] || 9:02.88
|-
| PR3 — змішані четвірки
|{{GBR}}
[[Вранческа Аллен]]
[[Гідре Ракаускайте]]
[[Едвард Фуллер]]
[[Олівер Стенгоуп]]
[[Ерін Кеннеді]] || 7:06.73
|{{FRA}}
[[Еріка Созо]]
[[Марго Буле]]
[[Жером Амлен]]
[[Лорен Кадо]]
[[Емілі Аквістапас]] || 7:26.06
|{{GER}}
[[Ян Гельміг]]
[[Сюзанн Лакнер]]
[[Марк Лембек]]
[[Кетрін Маршанд]]
[[Інга Тоне]] || 7:33.17
|-
|}

== Країни-учасниці ==
{{div col|colwidth=20em}}
*{{AUT}} (12)
*{{AZE}} (1)
*{{BEL}} (6)
*{{BUL}} (3)
*{{GBR}} (50)
*{{GRE}} (11)
*{{DEN}} (19)
*{{EST}} (7)
*{{ISR}} (3)
*{{IRL}} (22)
*{{ESP}} (22)
*{{ITA}} (58)
*{{LTU}} (13)
*{{MDA}} (2)
*{{MON}} (1)
*{{NED}} (35)
*{{GER}} (67)
*{{NOR}} (20)
*{{POL}} (24)
*{{POR}} (2)
*{{ROU}} (34)
*{{SRB}} (5)
*{{SVK}} (2)
*{{SLO}} (7)
*{{TUR}} (4)
*{{HUN}} (13)
*{{UKR}} (20)
*{{FIN}} (4)
*{{FRA}} (30)
*{{CRO}} (5)
*{{CZE}} (17)
*{{SUI}} (24)
*{{SWE}} (8)
{{div col end}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [https://results.mun.mev.atos.net/ECM2022/resECM2022/pdf/ECM2022/ROW/ECM2022_ROW_B99_ROW-------------------------------.pdf Книга результатів]

[[Категорія:Чемпіонат Європи з академічного веслування]]
[[Категорія:Спортивні події 2022]]
[[Категорія:Серпень 2022]]
[[Категорія:Спортивні змагання в Мюнхені]]
[[Категорія:2022 у німецькому спорті]]

Місто-господар: Мюнхен, Німеччина

Попередні змагання: Варезе 2021

Наступні змагання: Блед 2023


text:
# 1155
Високе Середньовіччя •  Золота доба ісламу •  Реконкіста •  Хрестові походи •  Київська Русь

## Геополітична ситуація
Візантію очолює Мануїл I Комнін (до 1180). Фрідріх Барбаросса став імператором Священної Римської імперії (до 1190), Людовик VII Молодий королює у Франції (до 1180).
Апеннінський півострів розділений: північ належить Священній Римській імперії, середню частину займає Папська область, більша частина півдня належить Сицилійському королівству. Деякі міста півночі: Венеція, Піза, Генуя тощо, мають статус міст-республік.
Південь Піренейського півострова в руках у маврів. Північну частину півострова займають християнські Кастилія, Леон (Астурія, Галісія), Наварра та Арагонське королівство (Арагон, Барселона). Королем Англії є Генріх II Плантагенет (до 1189). Данія розділена між Свеном III та Кнудом V (до 1157).
Київ захопив Юрій Довгорукий (до 1157). Ярослав Осмомисл княжить у Галичі (до 1187). Новгородська республіка фактично незалежна. У Польщі період роздробленості. На чолі королівства Угорщина стоїть Геза II (до 1162).
На Близькому сході існують держави хрестоносців: Єрусалимське королівство, Антіохійське князівство, графство Триполі. Сельджуки окупували Персію та Малу Азію, в Єгипті владу утримують Фатіміди, у Магрибі Альмохади, у Середній Азії правлять Караханіди та Каракитаї. Газневіди втримують частину Індії. У Китаї співіснують держава ханців, де править династія Сун, держава чжурчженів, де править династія Цзінь, та держава тангутів Західна Ся. На півдні Індії домінує Чола. В Японії триває період Хей'ан.

## Події
- Юрій Довгорукий захопив київський престол, вигнавши Ізяслава Давидовича. Довгорукий встановив уділи своїм синам: Андрій Боголюбський отримав Вишгород, Гліб — Переяслав, Борис — Туров, Василько — Поросся.
- Мстислав Ізяславич, син ізяслава Мстиславича, утік спочатку на Волинь, а потім у Польщу шукати союзників.
- Суздальський князь Андрій Боголюбський вивіз з Вишгорода у Володимир-на-Клязьмі ікону Богородиці, яка на початку XII ст. була привезена з Константинополя.
- Юрій Довгорукий прогнав з Києва митрополита Климента Смолятича і попросив Царгород призначити іншого.
- Папа Адріан IV наклав інтердикт на Рим, вимагаючи від римлян вигнання Арнольда Брешіанського. Римляни скорилися.
- Страчено Арнольда Брешіанського.
- Фрідріха Барбароссу короновано імператором Священної Римської імперії.
- Місто Барі збунтувало проти Сицилійського королівства і проголосило своїм володарем візантійського імператора.
- Роберт II заволодів Капуєю.
- Буллою Laudabiliter папа римський Адріан IV віддав Ірландію в підпорядкування англійському королю.
- Нур ад-Дін захопив Баальбек.

title: 1155

wikitext:
{{Значення|1155 (значення)}}
{{Навігація для року|1155}}
{{Рік в інших календарях}}

[[Високе Середньовіччя]]{{•}} [[Золота доба ісламу]]{{•}} [[Реконкіста]]{{•}} [[Хрестові походи]]{{•}} [[Київська Русь]]

== Геополітична ситуація ==

[[Візантія|Візантію]] очолює [[Мануїл I Комнін]] (до 1180). [[Фрідріх Барбаросса]] став імператором [[Священна Римська імперія|Священної Римської імперії]] (до 1190), [[Людовик VII (король Франції)|Людовик VII Молодий]] королює у Франції (до 1180).

[[Апеннінський півострів]] розділений: північ належить [[Священна Римська імперія|Священній Римській імперії]], середню частину займає [[Папська область]], більша частина півдня належить [[Сицилійське королівство|Сицилійському королівству]]. Деякі міста півночі: [[Венеційська республіка|Венеція]], [[Пізанська республіка|Піза]], [[Генуезька республіка|Генуя]] тощо, мають статус міст-республік.

Південь Піренейського півострова в руках у [[маври|маврів]]. Північну частину півострова займають християнські [[Кастилія (королівство)|Кастилія]], [[королівство Леон|Леон]] (Астурія, Галісія), [[Наварра]] та [[Арагонське королівство]] (Арагон, Барселона). Королем Англії є [[Генріх II Плантагенет]] (до 1189). Данія розділена між [[Свен III (король Данії)|Свеном III]] та [[Кнуд V (король Данії)|Кнудом V]] (до 1157).

Київ захопив [[Юрій Довгорукий]] (до 1157). [[Ярослав Осмомисл]] княжить у Галичі (до 1187). [[Новгородська республіка]] фактично незалежна. У Польщі період роздробленості. На чолі [[Королівство Угорщина|королівства Угорщина]] стоїть [[Геза II]] (до 1162).

На Близькому сході існують держави хрестоносців: [[Єрусалимське королівство]], [[Антіохійське князівство]], [[графство Триполі]]. [[Сельджуки]] окупували Персію та Малу Азію, в Єгипті владу утримують [[Фатіміди]], у Магрибі [[Альмохади]], у Середній Азії правлять [[Караханіди]] та [[Каракитаї]]. [[Газневіди]] втримують частину Індії. У Китаї співіснують держава ханців, де править [[династія Сун]], держава [[чжурчжені]]в, де править [[династія Цзінь]], та держава [[тангути|тангутів]] [[Західна Ся]]. На півдні Індії домінує [[Чола]]. В Японії триває [[період Хей'ан]].

== Події ==
* [[Юрій Довгорукий]] захопив київський престол, вигнавши [[ізяслав Давидович|Ізяслава Давидовича]]. Довгорукий встановив уділи своїм синам: [[Андрій Боголюбський]] отримав [[Вишгород]], [[Гліб Юрійович|Гліб]] — [[Переяслав]], [[Борис Юрійович|Борис]] — [[Туров]], [[Василько Юрійович|Василько]] — [[Поросся]].
* [[Мстислав II Ізяславич|Мстислав Ізяславич]], син [[Ізяслав Мстиславич|ізяслава Мстиславича]], утік спочатку на Волинь, а потім у Польщу шукати союзників.
* Суздальський князь [[Андрій Боголюбський]] вивіз з [[Вишгород]]а у [[Володимир-на-Клязьмі]] [[Володимирська ікона Божої Матері|ікону Богородиці]], яка на початку XII ст. була привезена з Константинополя.
* Юрій Довгорукий прогнав з Києва митрополита [[Климент Смолятич|Климента Смолятича]] і попросив Царгород призначити іншого.
* Папа [[Адріан IV]] наклав [[інтердикт]] на Рим, вимагаючи від римлян вигнання [[Арнольд Брешіанський|Арнольда Брешіанського]]. Римляни скорилися.
* Страчено [[Арнольд Брешіанський|Арнольда Брешіанського]].
* [[фрідріх Барбаросса|Фрідріха Барбароссу]] короновано імператором [[Священна Римська імперія|Священної Римської імперії]].
* Місто [[Барі]] збунтувало проти [[Сицилійське королівство|Сицилійського королівства]] і проголосило своїм володарем візантійського імператора.
* [[Роберт II (князь Капуанський)|Роберт II]] заволодів [[Капуя|Капуєю]].
* Буллою ''Laudabiliter'' папа римський [[Адріан IV]] віддав Ірландію в підпорядкування англійському королю.
* [[Нур ад-Дін]] захопив [[Баальбек]].

== Народились ==
{{main|:Категорія:Народились 1155|l1=Народилися 1155 року}}

== Померли ==
{{main|:Категорія:Померли 1155|l1=Померли 1155 року}}

== Див. також ==
* [[Список керівників держав 1155 року]]
[[Категорія:1150-ті]]

title: Рік:

Століття: X · XI — XII — XIII · XIV

Тисячоліття: 1-ше — 2-ге — 3-тє

title: 1155 в інших календарях

Григоріанський: 1155 · MCLV

Вірменський: 604 · ԹՎ ՈԴ

Китайський: 甲戌年 (деревяний собака) · 3852 або 3645 · — до — · 乙亥年 (деревяний кабан) · 3853 або 3646

Тайванський: 757 до РК · 民前757年

Юліанський: 1155 · MCLV

Японський: Kyūju 2 · (久寿２年)


text:
# Микільсько-Слобідська волость
Микільсько-Слобідська волость — адміністративно-територіальна одиниця Остерського повіту Чернігівської губернії.
Утворена 1903 року виділенням із Броварської волості. Охоплювала майже всю територію сучасного Лівобережжя Києва (окрім Биківні, Вигурівщини та Троєщини). Ліквідована 1923 року.
Поселення волості на початок 1917 року:
- село Бортничі з хутором Бортничі
- село Воскресенська слобідка
- село Дарниця
- село Кухмістерська слобідка
- село Микільська слобідка
- село Осокорки
- село Передмістно-Микільська (або Печерська слобідка)
- село Позняки з хутором Позняки

title: Микільсько-Слобідська волость

wikitext:
{{Адміністративна одиниця Російської імперії
|назва = Микільсько-Слобідська волость
|статус=волость
|Герб=
|карта =
|центр = село [[Микільська Слобідка|Микільська слобідка]]
|утворена = [[1903]]
| ліквідовано = [[1923]]
|площа =
|населення = <!-- ? (станом на [[1909]] рік<ref>{{СНМВУ-1911}}</ref>) -->
|до = [[Броварська волость]]
|після = [[Київ]]
}}
'''Микільсько-Слобідська волость''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] [[Остерський повіт|Остерського повіту]] [[Чернігівська губернія|Чернігівської губернії]].

Утворена [[1903]] року виділенням із [[Броварська волость|Броварської волості]]. Охоплювала майже всю територію сучасного Лівобережжя [[Київ|Києва]] (окрім Биківні, Вигурівщини та Троєщини)<ref>Список поселень Київщини. К., 1924, с. 3-4</ref>. Ліквідована 1923 року.

Поселення волості на початок [[1917]] року:
* село [[Бортничі]] з хутором ''Бортничі''
* село [[Воскресенка (Київ)|Воскресенська слобідка]]
* село [[Дарниця]]
* село [[Кухмістерська слобідка]]
* село [[Микільська Слобідка|Микільська слобідка]]
* село [[Осокорки]]
* село [[Передмостова слобідка|Передмістно-Микільська]] (або ''Печерська слобідка'')
* село [[Позняки]] з хутором ''Позняки''

== Джерела ==
* [[Державний архів Чернігівської області]]. — Ф. 807.
* {{АКЧГ-1916}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{RE-geo-stub}}
{{Бібліоінформація}}
{{Остерський повіт}}

[[Категорія:Історія Київської області]]
[[Категорія:Київ у добу Російської імперії]]
[[Категорія:Волості Чернігівської губернії]]

Центр: село Микільська слобідка

Попередники: Броварська волость

Наступники: Київ


text:
# 11246 Орвіллрайт
11246 Орвіллрайт (11246 Orvillewright) — астероїд головного поясу, відкритий 16 жовтня 1977 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,468.

title: 11246 Орвіллрайт

wikitext:
{{Планета
| назва = 11246 Орвіллрайт
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Корнеліс Йоганнес ван Гаутен|К. Й. ван Гаутен]],
[[Інрід ван Гаутен-Ґроневельд|І. ван Гаутен-Ґроневельд]],
[[Том Герельс|Т. Герельс]]
| місце відкриття = [[Паломарська обсерваторія]]
| дата відкриття = [[16 жовтня]] [[1977]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''4250 T-3'''
1989 YR7
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|11246|2014.05.13|2014.04.07}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,911963742933 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 1,991173856841 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,451568799887 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,187796052498
| орбітальний період = 1402,053401270 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,256766254176 °/д
| середня аномалія = 196,5397889488°
| нахил орбіти = 3,569763558940°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 143,3283234280°
| арг_перицентру = 229,7890121845°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 14,5
| спектр_тип =
}}

'''11246 Орвіллрайт''' (11246 Orvillewright) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[16 жовтня]] [[1977]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,468.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Орвіллрайт}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (11201-11300)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|11246}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|11245 Гансдерейк|11247 Вілберрайт}}
{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1977]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 11246 Орвіллрайт

Відкривач: К. Й. ван Гаутен, · І. ван Гаутен-Ґроневельд, · Т. Герельс

Місце відкриття: Паломарська обсерваторія

Дата відкриття: 16 жовтня 1977

title: Позначення

Названа на честь: Орвілл Райт

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Раптово спійманий
Раптово спійманий (англ. Caught Short) — американська кінокомедія режисера Чарльза Райснера 1930 року.

## У ролях
- Марі Дресслер — Марі Джонс
- Поллі Моран — Поллі Сміт
- Аніта Пейдж — Женев'єва Джонс
- Чарльз Мортон — Вільям Сміт
- Томас Конлін — Френкі
- Дуглас Хейг — Джонні
- Ненсі Прайс — Прісцилла
- Грета Манн — Софі
- Герберт Прайор — містер Фрісбі
- Т. Рой Барнс — містер Кід
- Едвард Діллон — містер Тутт
- Еліс Мо — міс Амвросій
- Гвен Лі — манікюрниця
- Лі Колмар — рознощик
- Грета Гранстедт — Фанні Лі

title: Раптово спійманий

wikitext:
{{Фільм
|українська назва = Раптово спійманий
|оригінальна назва = Caught Short|рік = [[1930]]|країна = {{USA}}|режисер = [[Чарльз Райснер]]|сценарист = [[Віллард Мак]],
[[Роберт Е. Хопкінс]],

[[Джозеф Х. Джонсон]]|оператор = [[Леонард Сміт]]|художник = [[Седрік Гіббонс]]|монтаж = [[Джордж Хайвлі]],
[[Гарольд Палмер]]|жанр = [[комедія]]|тривалість = 75 хв.|актори = [[Марі Дресслер]]
[[Поллі Моран]]|кінокомпанія = [[Metro-Goldwyn-Mayer]]
}}
'''Раптово спійманий''' ({{lang-en|Caught Short}}) — [[Кінематограф США|американська]] [[кінокомедія]] [[режисер]]а [[Чарльз Райснер|Чарльза Райснера]] [[1930 у кіно|1930 року]].

== Сюжет ==

== У ролях ==
* [[Марі Дресслер]] — Марі Джонс
* [[Поллі Моран]] — Поллі Сміт
* [[Аніта Пейдж]] — Женев'єва Джонс
* [[Чарльз Мортон]] — Вільям Сміт
* [[Томас Конлін]] — Френкі
* [[Дуглас Хейг (актор)|Дуглас Хейг]] — Джонні
* [[Ненсі Прайс]] — Прісцилла
* [[Грета Манн]] — Софі
* [[Герберт Прайор]] — містер Фрісбі
* [[Т. Рой Барнс]] — містер Кід
* [[Едвард Діллон]] — містер Тутт
* [[Еліс Мо]] — міс Амвросій
* [[Гвен Лі]] — манікюрниця
* [[Лі Колмар]] — рознощик
* [[Грета Гранстедт]] — Фанні Лі

== Посилання ==
* ''[[imdbtitle:0020749|Caught Short]] на сайті [[IMDb]]''
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Фільми США 1930]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Кінокомедії США]]
[[Категорія:Чорно-білі фільми]]
[[Категорія:Фільми Metro-Goldwyn-Mayer]]
[[Категорія:Фільми Чарльза Райснера]]

title: Caught Short

Жанр: комедія

Режисер: Чарльз Райснер

Сценарист: Віллард Мак, Роберт Е. Хопкінс, Джозеф Х. Джонсон

У головних · ролях: Марі Дресслер Поллі Моран

Оператор: Леонард Сміт

Монтаж: Джордж Хайвлі, Гарольд Палмер

Художник: Седрік Гіббонс

Кінокомпанія: Metro-Goldwyn-Mayer

Дистриб'ютор: Metro-Goldwyn-Mayer

Мова: англійська

Країна: США