text:
# Коваленко Петро Данилович
Петро Данилович Коваленко (15 грудня 1918, Педашка Перша — 16 червня 1993, Київ) — радянський військовик Герой Радянського Союзу, в роки німецько-радянської війни командир відділення 90-ї гвардійської окремої роти зв'язку 62-ї гвардійської стрілецької дивізії 37-ї армії Степового фронту, гвардії сержант.

## Біографія
Народився 15 грудня 1918 року в селі Педашка Перша Зачепилівського району Харківської області в селянській родині. Українець. Член КПРС з 1943 року. Закінчив сім класів неповної середньої школи. Працював у колгоспі.
У 1938 році призваний до лав Червоної Армії. Брав участь у боях на річці Халхин-Гол у 1939 році. Після демобілізації в 1939 році, закінчив Коломацьку зоошколу (Харківська область). Працював зоотехніком у рідному селі. Вдруге призваний у вересні 1941 року. У боях німецько-радянської війни з липня 1942 року. Воював на Степовому фронті.
28 вересня 1943 року гвардії сержант П. Д. Коваленко під вогнем противника з передовим загоном переправився через Дніпро біля села Мишурин Ріг Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, проклав кабельну лінію і встановив зв'язок з командним пунктом 184-го гвардійського стрілецького полку. Неодноразово усував пошкодження на лінії, забезпечуючи зв'язок командира дивізії з частинами, які утримували плацдарм на правому березі Дніпра.
Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1944 року за зразкове виконання бойових завдань командування і проявлені при цьому мужність і героїзм гвардії сержантові Петру Даниловичу Коваленко присвоєно звання Героя Радянського Союзу з врученням ордена Леніна і медалі «Золота Зірка» (№ 2713).
У жовтні 1945 року П. Д. Коваленко демобілізувався. Працював зоотехніком в Зачепилівському райземвідділу. З 1949 року жив у Києві. Працював заступником керуючого українському відділенням «Союзрибпромкадри», в Київському міськвиконкомі, потім у БМУ-13. Помер 16 червня 1993 року. Похований у Києві на Міському кладовищі «Берківці».
Нагороджений орденом Леніна, орденом Вітчизняної війни 1-го ступеня, медалями.

title: Коваленко Петро Данилович

wikitext:
{{Othernames|Коваленко}}
{{Особа
| ім'я                 = Петро Данилович Коваленко
| місце_проживання     =
| інші_імена           =
| зображення           =
| розмір_зображення    =
| підпис_зображення    =
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = 15.12.1918
| місце_народження = село [[Педашка Перша]] ([[Харківська область]])
| дата_смерті = 16.6.1993
| місце_смерті = [[Київ]]
| причина_смерті =
| громадянство = {{URS}}<br/> {{UKR}}
| національність = [[українець]]
| Alma_mater =
| відомий_(відома) =
| рід_діяльності =
| титул =
| посада =
| військове звання = [[сержант]]
| платня =
| термін =
| попередник =
| наступник =
| партія = [[КПРС]]
| головував_(-ла) =
| конфесія =
| рід =
| родичі =
| дружина =
| діти =
| підпис =
| нагороди ={{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Медаль Золота Зірка}}
{{!)}}
{{(!}} style="background: transparent"
{{!}} {{Орден Леніна}} {{!!}} {{Орден Вітчизняної війни 1 ступеня}} {{!!}} {{Медаль «За відвагу»}} {{!!}} {{Медаль «За перемогу над Німеччиною»}}
{{!}}-
{{!)}}
| сторінка_в_інтернеті =
| примітки =
| зріст =
| вага =
| герб =
| підпис_герба =
}}
'''Петро Данилович Коваленко''' ([[15 грудня]] [[1918]], [[Педашка Перша]] — [[16 червня]] [[1993]], [[Київ]]) — радянський військовик [[Герой Радянського Союзу]], в роки [[Німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]] [[командир]] [[Відділення (військова справа)|відділення]] 90-ї гвардійської окремої роти зв'язку 62-ї гвардійської стрілецької дивізії [[37-ма армія (СРСР)|37-ї армії]] [[Степовий фронт|Степового фронту]], гвардії [[сержант]].

== Біографія ==
Народився [[15 грудня]] [[1918]] року в селі [[Педашка Перша]] [[Зачепилівський район|Зачепилівського району]] [[Харківська область|Харківської області]] в [[селяни|селянській]] родині. [[Українець]]. Член [[КПРС]] з [[1943]] року. Закінчив сім класів неповної середньої школи. Працював у [[колгосп]]і.

У [[1938]] році призваний до лав [[Червона армія|Червоної Армії]]. Брав участь у [[Бої на Халхин-Голі|боях]] на [[річка|річці]] [[Халхин-Гол]] у [[1939]] році. Після [[демобілізація|демобілізації]] в [[1939]] році, закінчив Коломацьку зоошколу (Харківська область). Працював зоотехніком у рідному селі. Вдруге призваний у [[вересень|вересні]] [[1941]] року. У боях [[Німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]] з [[липень|липня]] [[1942]] року. Воював на [[Степовий фронт|Степовому фронті]].

[[28 вересня]] [[1943]] року гвардії сержант П. Д. Коваленко під вогнем противника з передовим загоном переправився через [[Дніпро]] біля села [[Мишурин Ріг]] [[Верхньодніпровський район|Верхньодніпровського району]] [[Дніпропетровська область|Дніпропетровської області]], проклав кабельну лінію і встановив зв'язок з командним пунктом 184-го гвардійського стрілецького полку. Неодноразово усував пошкодження на лінії, забезпечуючи зв'язок командира дивізії з частинами, які утримували [[плацдарм]] на правому березі Дніпра.

Указом [[Президія Верховної Ради СРСР|Президії Верховної Ради СРСР]] від [[22 лютого]] [[1944]] року за зразкове виконання бойових завдань командування і проявлені при цьому [[мужність]] і [[героїзм]] гвардії сержантові Петру Даниловичу Коваленко присвоєно звання [[Герой Радянського Союзу|Героя Радянського Союзу]] з врученням [[орден Леніна|ордена Леніна]] і [[медаль «Золота Зірка»|медалі «Золота Зірка»]] (№ 2713)<ref>[https://sun.tsu.ru/mminfo/2020/000462771/1944/1944_013.pdf Указ Президиума Верховного Совета СССР «О присвоении звания Героя Советского Союза офицерскому, сержантскому и рядовому составу Красной Армии» от 22 февраля 1944 года] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220203062007/https://sun.tsu.ru/mminfo/2020/000462771/1944/1944_013.pdf |date=3 Лютого 2022 }} // Ведомости Верховного Совета Союза Советских Социалистических Республик: газета. — 1944. — 5 марта (№ 13 (273)). — С. 1</ref>.
[[Файл:Могила Коваленко П..jpg|міні|праворуч|200пкс|Могила Петра Коваленка]]
У [[жовтень|жовтні]] [[1945]] року П. Д. Коваленко демобілізувався. Працював зоотехніком в Зачепилівському райземвідділу. З [[1949]] року жив у [[Київ|Києві]]. Працював заступником керуючого українському відділенням «Союзрибпромкадри», в Київському міськвиконкомі, потім у БМУ-13. Помер [[16 червня]] [[1993]] року. Похований у Києві на [[Берковецьке кладовище|Міському кладовищі «Берківці»]].

Нагороджений [[орден Леніна|орденом Леніна]], [[орден Вітчизняної війни|орденом Вітчизняної війни]] 1-го ступеня, [[медаль|медалями]].

== Примітки ==
{{примітки}}

== Література ==
* Герои Советского Союза. Краткий биографический словарь. Том 1. М.: Воениз., 1987{{ref-ru}}
* Плесцов К. М. Люди высокого подвига. М., 1962.{{ref-ru}}
* Подвиги во имя Отчизны. — 2-е изд.,- Харьков: «Прапор», 1985.{{ref-ru}}
* Связисты — Герои Советского Союза. Л., 1982, кн. 1.{{ref-ru}}

{{Герої Радянського Союзу}}

{{Портали|Біографії|СРСР}}

[[Категорія:Уродженці Педашки Першої]]
[[Категорія:Учасники боїв на Халхин-Голі]]
[[Категорія:Радянські військові зв'язківці Другої світової війни]]
[[Категорія:Герої Радянського Союзу — українці]]
[[Категорія:Члени КПРС]]
[[Категорія:Померли в Києві]]
[[Категорія:Герої Радянського Союзу — уродженці України]]

title: Петро Данилович Коваленко

Народився: 15 грудня 1918 · село Педашка Перша (Харківська область)

Помер: 16 червня 1993 (74 роки) · Київ

Поховання: Берковецьке кладовище

Громадянство: СРСР · Україна

Учасник: німецько-радянська війна

Військове звання: сержант

Партія: КПРС

Нагороди: Герой Радянського Союзу · Орден Леніна · Орден Вітчизняної війни I ступеня · Медаль «За відвагу» · Медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»

title: Партія


text:
# Інгрід Бакстрьом
Інгрід Бакстром (англ. Ingrid Backstrom) — американська професійна лижниця, проживає у Сіетлі, штат Вашингтон. Народилася 21 серпня 1978. 2000 закінчила коледж Вітмена, де здобула ступінь бакалавра геології.
Бакстрьом засвітилася у ньюскулі після виступів у зйомках кліпів для Mathstick Productions. Згодом вона продовжила зніматися у фільмах з лижної тематики, зокрема «Вплив» Воллера Міллера (2004), «Steep» Обенхауса.

wikiname: ukwiki

title: Інгрід Бакстрьом

in_language: uk

wikitext:
{{актор}}'''Інгрід Бакстром''' ({{lang-en|Ingrid Backstrom}}) — [[Сполучені Штати Америки|американська]] професійна [[Лижні перегони|лижниця]], проживає у [[Сіетл]]і, штат [[Вашингтон (штат)|Вашингтон]]<ref name=autogenerated1>[http://www.whitman.edu/alumni/whittienewsApril2005.htm - Бюлетень випускників коледжу Уітмена] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20081202184832/http://www.whitman.edu/alumni/whittienewsApril2005.htm |date=2 грудня 2008 }} {{ref-en}}</ref>. Народилася [[21 серпня]] [[1978]]. [[2000]] закінчила коледж Вітмена, де здобула ступінь [[бакалавр]]а [[геологія|геології]]<ref name=autogenerated3>[http://www.usatoday.com/sports/olympics/winter/2005-02-08-freeskiing-feature_x.htm - USATODAY.com Freedom Down the Ski Slopes] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070322045644/http://www.usatoday.com/sports/olympics/winter/2005-02-08-freeskiing-feature_x.htm |date=22 березня 2007 }} {{ref-en}}</ref>.

Бакстрьом засвітилася у [[ньюскул]]і після виступів у зйомках кліпів для [[Mathstick Productions]]<ref name=autogenerated4>[http://outsideonline.com/outside/features/200601/ingrid-backstrom-life-list.html - Outside Online: Ingrid Backstrom] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100921181319/http://outsideonline.com/outside/features/200601/ingrid-backstrom-life-list.html |date=21 вересня 2010 }} {{ref-en}}</ref>. Згодом вона продовжила зніматися у фільмах з лижної тематики, зокрема «Вплив» [[Воллер Міллер (режисер)|Воллера Міллера]] (2004), «{{iw|Steep (2007 film)|Steep|en|Steep (2007 film)}}» Обенхауса<ref name=autogenerated5>{{Cite web |url=http://www.imdb.com/title/tt1003118/ |title=- IMDB.com Steep (2007/I) |accessdate=17 грудня 2010 |archive-date=18 вересня 2010 |archive-url=https://web.archive.org/web/20100918141643/http://www.imdb.com/title/tt1003118/ }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Ізольована стаття}}

{{DEFAULTSORT:Бакстрьом, Інгрід}}
[[Категорія:Лижниці США]]
[[Категорія:Народились 21 серпня]]
[[Категорія:Народились 1978]]
[[Категорія:Акторки США]]
[[Категорія:Акторки за алфавітом]]
[[Категорія:Спортсмени Сіетла]]

title: Інгрід Бакстрьом

Народилася: 21 серпня 1978 (46 років)

Громадянство: США

Діяльність: спортсменка

Alma mater: Вітмен-коледжd і Highline High Schoold


text:
# Коробчанка простерта
Коробчанка простерта, або ліндернія простерта) (Lindernia procumbens) — вид трав'янистих рослин родини Linderniaceae, поширений у помірній,  субтропічній і тропічній частинах Євразії. Етимологія: лат. procumbens — «розпростертий».

## Опис
Однорічна рослина 3–15(20) см заввишки. Рослина гола. Стебло гіллясте, 4-гранне. Листки супротивні, сидячі, овально-довгасті. Квітки пазушні, поодинокі, на ніжках, що перевищують листки. Віночок білуватий, вгорі червонуватий, 6–8 мм завдовжки. Коріння тонке. Листки 1–2.5 X 0.6–1.2 см; краї цільні або слабо тупо зубчасті; верхівки від тупих до закруглених; жилок 3–5, паралельні, від основи. Квітоніжка тонка, 1.2–2 см. Частки чашечки розділені майже до основи, лінійно-ланцетні, ≈ 4 мм, зовні рідко опушені, верхівка тупа. Віночок від рожевого до багрового забарвлення. Коробочка від кулястої до яйцеподібно-кулястої форми, така ж чи трохи довша, ніж чашечка. Насіння довгасте.

## Поширення
Європа: Австрія, Чехія, Німеччина, Угорщина, Польща, Словаччина, Швейцарія, Білорусь, Росія, Україна, Болгарія, Греція, Італія, Румунія, Сербія, Словенія, Франція, Португалія, Іспанія; Азія: Афганістан, Іран, Туреччина, Вірменія, Азербайджан, Грузія, Росія, Казахстан, Таджикистан, Китай, Японія, Корея, Тайвань, Індія, Непал, Пакистан, Лаос, Таїланд, В'єтнам, Індонезія [Ява]. Росте поруч з водою, населяє вологі зони (до 1200 м н.р.м. в Азії).
В Україні росте у вологих місцях, на берегах річок, боліт і в канавах, розсіяно — у Закарпатті, Поліссі, Лісостепу і Степу (Херсонська область, Асканія-Нова).

## Охорона
Lindernia procumbens охороняється в Європі і занесена до Додатку І Бернської конвенції (охоронна категорія: вид підлягає особливій охороні). Входить у переліки видів, які перебувають під загрозою зникнення на територіях Дніпропетровської, Закарпатської, Київської областей.

title: Коробчанка простерта

wikitext:
{{italic title}}
{{Speciesbox
| name=Коробчанка простерта
| image = Lindernia procumbens.JPG
| image_width = 268px
| genus = Lindernia
| species = procumbens
| authority = ([[Krock.]]) [[Philcox]], [[1965]]
| range_map =
| synonyms = ''Anagalloides procumbens'' <small>Krock.</small>
}}
'''Коробчанка простерта'''<ref>{{Кобів|Lindernia|procumbens}}</ref>, або '''ліндернія простерта'''<ref name="Опред">{{книга|автор=Доброчаева Д. Н., Котов М. И., Прокудин Ю. Н., и др.|заголовок=Определитель высших растений Украины|місце=К.|видавництво=Наук. думка|рік=1987|сторінки=282|посилання=}} {{ref-ru}}{{ref-uk}}</ref><ref name="переліки">{{книга|автор=Андрієнко Т.Л., Перегрим М.М. (уклад.)|заголовок=Офіційні переліки регіонально рідкісних рослин адміністративних територій України (довідкове видання)|місце=Київ|видавництво=Альтерпрес|рік=2012|сторінок=148|isbn=978-966-542-512-0}}</ref>) (''Lindernia procumbens'') — вид [[трав'янисті рослини|трав'янистих]] рослин родини [[Linderniaceae]], поширений у помірній,  субтропічній і тропічній частинах [[Євразія|Євразії]]. Етимологія: {{lang-la|procumbens}} — «розпростертий»<ref>{{cite web |url=http://www.winternet.com/~chuckg/dictionary/dictionary.147.html |назва=Dictionary of Botanical Epithets |дата-доступу=24.04.2018 |archive-date=22 січня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200122155609/http://www.winternet.com/~chuckg/dictionary/dictionary.147.html }} {{ref-en}}</ref>.

== Опис ==
[[Файл:Lindernia sp Sturm31.jpg|міні|ліворуч|200пкс|]]
[[Однорічна рослина]] 3–15(20) см заввишки. Рослина гола. Стебло гіллясте, 4-гранне. Листки супротивні, сидячі, овально-довгасті. Квітки пазушні, поодинокі, на ніжках, що перевищують листки. Віночок білуватий, вгорі червонуватий, 6–8 мм завдовжки<ref name="Опред"/>. Коріння тонке. Листки 1–2.5 X 0.6–1.2 см; краї цільні або слабо тупо зубчасті; верхівки від тупих до закруглених; жилок 3–5, паралельні, від основи. Квітоніжка тонка, 1.2–2 см. Частки чашечки розділені майже до основи, лінійно-ланцетні, ≈ 4 мм, зовні рідко опушені, верхівка тупа. Віночок від рожевого до багрового забарвлення. [[Коробочка (плід)|Коробочка]] від кулястої до яйцеподібно-кулястої форми, така ж чи трохи довша, ніж чашечка. Насіння довгасте<ref name="China"/>.

== Поширення ==
[[Європа]]: Австрія, Чехія, Німеччина, Угорщина, Польща, Словаччина, Швейцарія, Білорусь, Росія, Україна, Болгарія, Греція, Італія, Румунія, Сербія, Словенія, Франція, Португалія, Іспанія; [[Азія]]: Афганістан, Іран, Туреччина, Вірменія, Азербайджан, Грузія, Росія, Казахстан, Таджикистан, Китай, Японія, Корея, Тайвань, Індія, Непал, Пакистан, Лаос, Таїланд, В'єтнам, Індонезія [Ява]. Росте поруч з водою, населяє вологі зони (до 1200 м н.р.м. в Азії)<ref>{{cite web |url=http://ww2.bgbm.org/EuroPlusMed/PTaxonDetail.asp?NameCache=Lindernia%20procumbens&PTRefFk=7200000 |назва=The Euro+Med PlantBase |дата-доступу=24.04.2018 |archive-date=8 березня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220308210215/http://ww2.bgbm.org/EuroPlusMed/PTaxonDetail.asp?NameCache=Lindernia%20procumbens&PTRefFk=7200000 }} {{ref-en}}</ref><ref>{{cite web |url=https://npgsweb.ars-grin.gov/gringlobal/taxonomydetail.aspx?id=403823 |назва=Germplasm Resources Information Network (GRIN) |дата-доступу=24.04.2018 |archive-date=17 березня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180317232041/https://npgsweb.ars-grin.gov/gringlobal/taxonomydetail.aspx?id=403823 }} {{ref-en}}</ref><ref name="China">{{cite web |url=http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=2&taxon_id=200020731 |назва=Flora of China |дата-доступу=24.04.2018 |archive-date=16 квітня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210416111728/http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=2&taxon_id=200020731 }} {{ref-en}}</ref>.

В [[Україна|Україні]] росте у вологих місцях, на берегах річок, боліт і в канавах, розсіяно — у [[Закарпаття|Закарпатті]], [[Полісся|Поліссі]], [[Лісостеп]]у і Степу ([[Херсонська область]], [[Асканія-Нова]])<ref name="Опред"/>.

== Охорона ==
''Lindernia procumbens'' охороняється в [[Європа|Європі]] і занесена до Додатку І [[Конвенція про охорону дикої флори та фауни і природних середовищ існування в Європі|Бернської конвенції]] (охоронна категорія: вид підлягає особливій охороні).<ref>[https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/995_032#Text Закон України про ратифікацію Бернської конвенції]</ref> Входить у переліки видів, які перебувають під загрозою зникнення на територіях Дніпропетровської, Закарпатської, Київської областей<ref name="переліки"/>.

== Джерела. Примітки ==
{{reflist|2}}

{{taxonbar|from1=Q163090|from2=Q95977107}}
{{Квіткові-доробити}}
{{Портали|Ботаніка|Біологія}}

[[Категорія:Lindernia|procumbens]]
[[Категорія:Флора України]]
[[Категорія:Флора Європи]]
[[Категорія:Флора Азії]]
[[Категорія:Рослини, описані 1965]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Губоцвіті (Lamiales)

Родина: Linderniaceae

Рід: Lindernia

Вид: Коробчанка простерта (L. procumbens)

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Lindernia procumbens · (Krock.) Philcox, 1965

title: Синоніми

Синоніми: Anagalloides procumbens Krock.


text:
# Військовий літун
«Військовий літун» — оповідання Валер'яна Підмогильного.

## Історія створення
Вперше надруковано в журналі «Червоний шлях» (1924. — № 1-2. — С.4-33). Попередня згадка про оповідання з'явилася в «Літературно-мистецькій хроніці» журналу «Нова громада» 1923. — № 9. — С.36. Історія публікації оповідання характерна тим, що це було певною мірою примирення редакції «Червоного шляху» з непокірним письменником. Адже за публікації в емігрантській періодиці журнал двічі (1923, № 2 та № 4-5) виступав з критичними заувагами на творчість В.Підмогильного. Письменник особисто та колективно з Г.Косинкою і Т.Осьмачкою спростовував ті звинувачення журналу «Червоний шлях». Друк оповідання супроводжувався коментарем від редакції, де назвали ситуацію з'ясованою і вичерпаною. Оповідання послужило назвою для нової збірки оповідань (1924), входило до видань «Проблема хліба» (1927, 1930). Рукопис не знайдено.

## Фабула
Військовий літун Сергій Данченко приїздить у рідне місто в надії здобути спокій та гармонію. Тут живе його тітка з двоюрідною сестрою — все, що лишилось від родини. але надії не справджуються: тітка прагне помсти більшовикам, Галочка не відповідає на його почуття, мрії виявляються оманою. Розчарований життям, Сергій накладає на себе руки.

## Художня своєрідність
Епіграфом до оповідання стали рядки з І.Франка.
Оповідання яскраво презентує стиль В.Підмогильного як нову якість української літератури.

title: Військовий літун

wikitext:
'''«Військовий літун»''' — оповідання [[Валер'ян Підмогильний|Валер'яна Підмогильного]].

== Історія створення ==
Вперше надруковано в журналі «[[Червоний шлях]]» (1924. — № 1-2. — С.4-33). Попередня згадка про оповідання з'явилася в «Літературно-мистецькій хроніці» журналу «[[Нова громада (Київ — Харків)|Нова громада]]» 1923. — № 9. — С.36. Історія публікації оповідання характерна тим, що це було певною мірою примирення редакції «Червоного шляху» з непокірним письменником. Адже за публікації в емігрантській періодиці журнал двічі (1923, № 2 та № 4-5) виступав з критичними заувагами на творчість В.Підмогильного. Письменник особисто та колективно з Г.Косинкою і Т.Осьмачкою спростовував ті звинувачення журналу «Червоний шлях». Друк оповідання супроводжувався коментарем від редакції, де назвали ситуацію з'ясованою і вичерпаною. Оповідання послужило назвою для нової збірки оповідань (1924), входило до видань «Проблема хліба» (1927, 1930). Рукопис не знайдено.

== Фабула ==
Військовий літун Сергій Данченко приїздить у рідне місто в надії здобути спокій та гармонію. Тут живе його тітка з двоюрідною сестрою — все, що лишилось від родини. але надії не справджуються: тітка прагне помсти більшовикам, Галочка не відповідає на його почуття, мрії виявляються оманою. Розчарований життям, Сергій накладає на себе руки.

== Художня своєрідність ==
Епіграфом до оповідання стали рядки з І.Франка.

Оповідання яскраво презентує стиль В.Підмогильного як нову якість української літератури.

== Джерела ==
Мельник В. Примітки //Підмогильний В. П. Оповідання. Повість. Романи — К.: Наукова думка, 1991. — С.757

{{Твори Валер'яна Підмогильного}}

[[Категорія:Твори Валер'яна Підмогильного]]
[[Категорія:Твори 1924]]


text:
# Scylliogaleus quecketti
Scylliogaleus quecketti — єдиний вид роду Scylliogaleus родини Куницеві акули. Інша назва «крилоноса куницева акула».

## Опис
Загальна довжина досягає 102 см. Самиці більші за самців. Голова коротка. Морда затуплена. Очі відносно великі, овальні, горизонтальної форми, з мигальною перетинкою. Під ніздрями розташовані надзвичайно великі та широкі носові клапани, які торкаються один одного і досягають рота. Губні борозни довгі та глибокі. Рот помірно короткий. Зуби дрібні, з 1 притупленою верхівкою, розташовані у декілька рядків. У неї 5 пар зябрових щілин. Тулуб стрункий, подовжений. Усі плавці розвинені, серпоподібні. Грудні плавці великі, витягнуті. Має 2 спинних плавця, з яких передній трохи більше за зданій. Передній спинний плавець розташовано між грудними і черевними плавцями. Черевні плавці середнього розміру. Задній спинний плавець починається перед анальним і починається навпроти нього. Анальний плавець маленький. Хвостовий плавець доволі короткий, гетероцеркальний.
Забарвлення спини сіре. Черево білуватого кольору.

## Спосіб життя
Тримається у припливно-відпливній зоні, на прибережній мілині. Активна здебільшого вночі. Полює переважно біля дна. Живиться переважно ракоподібними (крабами, креветками, омарами, лангустами), а також кальмарами.
Це живородна акула. Самиця народжує 2-4 акуленят. Репродуктивний цикл щорічний.

## Розповсюдження
Мешкає від північно-східної частини Східно-Капської провінції до Квазулу-Наталь (ПАР).

title: Scylliogaleus quecketti

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Taxobox
| name = ''Scylliogaleus quecketti''
| image =
| image_width =
| image_caption  =
| status = VU
| status_system = iucn3.1
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| subregnum = [[Справжні багатоклітинні (підцарство)|Справжні багатоклітинні]] (Eumetazoa)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| subphylum = [[Черепні]] (Craniata)
| subphylum2 = [[Хребетні]] (Vertebrata)
| superclassis = [[Щелепні]] (Gnathostomata)
| classis = [[Хрящові риби]] (Chondrichthyes)
| subclassis = [[Пластинозяброві]] (Elasmobranchii)
| superordo = [[Акули]] (Selachimorpha)
| ordo = [[Кархариноподібні]] (Carcharhiniformes)
| familia = [[Куницеві акули]] (Triakidae)
| familia_authority =
| genus = '''''Scylliogaleus'''''
| genus_authority = Boulenger, 1902
| species = '''''Scylliogaleus quecketti'''''
| binomial = ''Scylliogaleus quecketti''
| binomial_authority = Boulenger, 1902
| range_map = Scylliogaleus quecketti distmap.png
| range_map_width = 240px
| range_map_caption =
|iucn=39360
|wikispecies=Scylliogaleus quecketti
|commonscat=Scylliogaleus quecketti
|itis=160556
|ncbi=376656
}}
'''''Scylliogaleus quecketti''''' — єдиний вид [[Рід (біологія)|роду]] '''''Scylliogaleus''''' [[Родина (біологія)|родини]] [[Куницеві акули]]. Інша назва «крилоноса куницева акула».

== Опис ==
Загальна довжина досягає 102 см. Самиці більші за самців. Голова коротка. Морда затуплена. Очі відносно великі, овальні, горизонтальної форми, з мигальною перетинкою. Під ніздрями розташовані надзвичайно великі та широкі носові клапани, які торкаються один одного і досягають рота. Губні борозни довгі та глибокі. Рот помірно короткий. Зуби дрібні, з 1 притупленою верхівкою, розташовані у декілька рядків. У неї 5 пар зябрових щілин. Тулуб стрункий, подовжений. Усі плавці розвинені, серпоподібні. Грудні плавці великі, витягнуті. Має 2 спинних плавця, з яких передній трохи більше за зданій. Передній спинний плавець розташовано між грудними і черевними плавцями. Черевні плавці середнього розміру. Задній спинний плавець починається перед анальним і починається навпроти нього. Анальний плавець маленький. Хвостовий плавець доволі короткий, гетероцеркальний.

Забарвлення спини сіре. Черево білуватого кольору.

== Спосіб життя ==
Тримається у припливно-відпливній зоні, на прибережній мілині. Активна здебільшого вночі. Полює переважно біля дна. Живиться переважно ракоподібними (крабами, креветками, омарами, лангустами), а також кальмарами.

Це [[живородна]] акула. Самиця народжує 2-4 акуленят. Репродуктивний цикл щорічний.

== Розповсюдження ==
Мешкає від північно-східної частини [[Східно-Капська провінція|Східно-Капської провінції]] до [[Квазулу-Наталь]] ([[ПАР]]).

== Джерела ==
* {{FishBase|id=5945|genus=Scylliogaleus|species=quecketti|year=2021|month=серпень}}

{{Кархариноподібні}}
[[Категорія:Куницеві акули]]
[[Категорія:Риби Південно-Африканської Республіки]]
[[Категорія:Тварини, описані 1902]]

title: ?Scylliogaleus quecketti

Царство: Тварини (Animalia)

Підцарство: Справжні багатоклітинні (Eumetazoa)

Тип: Хордові (Chordata)

Підтип: Черепні (Craniata)

Надклас: Щелепні (Gnathostomata)

Клас: Хрящові риби (Chondrichthyes)

Підклас: Пластинозяброві (Elasmobranchii)

Надряд: Акули (Selachimorpha)

Ряд: Кархариноподібні (Carcharhiniformes)

Родина: Куницеві акули (Triakidae)

Рід: Scylliogaleus · Boulenger, 1902

Вид: Scylliogaleus quecketti

Вікісховище: Scylliogaleus quecketti

Віківиди: Scylliogaleus quecketti


text:
# Едрієн Джардін
Едрієн Джардін (англ. Adrian Jardine, 23 серпня 1933) — британський яхтсмен.
Бронзовий призер Олімпійських Ігор 1968 року в класі 5,5 метра, учасник 1964 року.

title: Едрієн Джардін

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Едрієн Джардін
| оригінал імені = Adrian Jardine
| зріст  =
| вага   =
| медалі = {{MedalSport | [[Вітрильний спорт]] }}
{{MedalCountry | {{GBR2}} }}
{{MedalCompetition | [[Вітрильний спорт на Олімпійських іграх|Олімпійські ігри]] }}
{{MedalBronze | [[Вітрильний спорт на літніх Олімпійських іграх 1968|Мехіко 1968]] | [[Вітрильний спорт на літніх Олімпійських іграх 1968 — 5,5 метра|5,5 метра]]}}
}}

'''Едрієн Джардін''' ({{lang-en|Adrian Jardine}}, 23 серпня 1933) — [[Велика Британія|британський]] [[Вітрильний спорт|яхтсмен]].
<!--ДосягненняПочаток (будь ласка, не видаляйте цей і наступний коментарі, вони потрібні ботові для оновленнь)-->Бронзовий призер Олімпійських Ігор [[Вітрильний спорт на літніх Олімпійських іграх 1968 — 5,5 метра|1968]] року в класі 5,5 метра, учасник [[Вітрильний спорт на літніх Олімпійських іграх 1964|1964]] року.
<!--ДосягненняКінець Код:OGB68OGU64.-->

== Посилання ==
* {{Olympedia}}
* {{Olympics.com profile}}
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/Ja/Adrian-Jardine-1.html Едрієн Джардін на Sports-Reference.com]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{DEFAULTSORT:Джардін Едрієн}}
[[Категорія:Британські яхтсмени]]
[[Категорія:Бронзові призери літніх Олімпійських ігор 1968]]
[[Категорія:Британські бронзові олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Яхтсмени на літніх Олімпійських іграх 1964]]
[[Категорія:Яхтсмени на літніх Олімпійських іграх 1968]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Велика Британія

Народження: 23 серпня 1933 (91 рік) · Солсбері, Вілтшир, Вілтшир, Велика Британія

title: Спорт

Вид спорту: вітрильний спорт

title: Олімпійські ігри

Бронза: Мехіко 1968 · 5,5 метра


text:
# W. Chump and Sons Ltd.
W. Chump & Sons Ltd. — це незалежна телевізійна виробнича компанія, яка була заснована в липні 2015 року у Великій Британії. Штаб-квартира знаходиться на Power Road, Чизік, Лондон і заснована Джеремі Кларксоном, Річардом Гаммондом, Джеймсом Меєм та Енді Вілменом.
Станом на 2016 рік компанія W. Chump & Sons Ltd. займається виробництвом телевізійного шоу The Grand Tour для компанії Amazon Video.

## Структура компанії
Chump Holdings Limited (назва походить від перших літер прізвищ директорів) — холдингова компанія для групи компаній. Відносини між Кларксоном, Гаммондом, Меєм та Вілменом, а також контроль за компанією прописаний на 46 сторінках статуту компанії.
У серпні 2015 року агентству з нерухомості Martin Burke & Associated була поставлена задача знайти офіс з великою парковкою в Гаммерсміті, Чизіку чи Ноттінг-Гілл. Спочатку компанія використовувала тимчасовий офіс в Ноттінг-Гілл. В жовтні 2015 року W. Chump & Sons взяла в оренду на три роки офіс Power Road Studios в Чизіку. Компанія переїхала в новий офіс в січні 2016 року.
Друга компанія W. Chump & Sons Productions Limited (номер компанії 09715710) була зареєстрована у вересні 2015 року Енді Вілменом як єдиним директором. Третя компанія Chump Productions Ltd. (номер компанії 09806303) була зареєстрована 2 жовтня 2015 року Кларксоном, Гаммондом, Меєм і Вілменом як директорами, а сама компанія належить Chump Holdings.
23 грудня 2015 року стало відомо про реєстрацію ще однієї компанії, яка має назву W. Chump & Sons (Mugs & T-Shirts) Limited (номер компанії 09928481), директорами компанії є Кларксон, Гаммонд, Мей і Вілмен, а також Ернесто Шмітт.
16 червня 2016 року офіс компанії W. Chump & Sons відвідав британський прем'єр Девід Камерон.

## Автомобілі
Наприкінці 2015 року компанія придбала чотири автомобілі Reliant Robin, кожен з яких коштує по £15,000.

title: W. Chump and Sons Ltd.

wikitext:
{{Картка компанії
|назва                 = W. Chump & Sons Ltd.
|оригінальна_назва     =
|логотип               = W._Chump_and_Sons_Logo.svg
|лого розмір           = 250px
|тип                   = Приватна компанія
|лістинг               =
|спеціалізація         = Телевізійна продукція
|гасло                 =
|доля                  =
|попередник            =
|наступник             =
|заснування            = 2015
|дата                  = липень
|коментар              =
|засновник             = [[Джеремі Кларксон]]
 [[Річард Гаммонд]]
 [[Джеймс Мей]]
 [[Енді Вілмен]]
|закриття              =
|причина закриття      =
|розташування          = Студія 4, Power Road Studios, Power Road, [[Чизік]], [[Лондон]]
|попередні назви       =
|філії                 =
|територія діяльності  =
|ключові особи         = [[Джеремі Кларксон]]
 [[Енді Вілмен]]
|галузь                =
|продукція             = [[The Grand Tour]] (2016 —)
|послуги               =
|валовий дохід         =
|операційний прибуток  =
|чистий прибуток       =
|aum                   =
|активи                =
|власний капітал       =
|власник               =
|число співробітників  =
|число клієнтів        =
|холдинг               = Chump Holdings
|структурні підрозділи = W. Chump & Sons
 W. Chump & Sons Productions
 W. Chump & Sons (Mugs & T-shirts)
|дочірні компанії      =
|сайт                  =
|примітки              =
}}

'''W. Chump & Sons Ltd.'''<ref>{{Cite web |url=https://beta.companieshouse.gov.uk/company/09668527 |title=W. Chump & Sons Limited |accessdate=1 липня 2016 |archive-date=4 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160304201322/https://beta.companieshouse.gov.uk/company/09668527 }}</ref> — це незалежна телевізійна виробнича компанія, яка була заснована в липні 2015 року у [[Велика Британія|Великій Британії]].<ref>{{Cite web |url=http://www.broadcastnow.co.uk/news/clarkson-and-wilmans-indie-recruiting-for-amazon-series/5091645.article |title=Clarkson and Wilman's indie recruiting for Amazon series |accessdate=1 липня 2016 |archive-date=15 червня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160615203513/http://www.broadcastnow.co.uk/news/clarkson-and-wilmans-indie-recruiting-for-amazon-series/5091645.article }}</ref> Штаб-квартира знаходиться на Power Road, [[Чизік]], [[Лондон]] і заснована [[Джеремі Кларксон]]ом, [[Річард Гаммонд|Річардом Гаммондом]], [[Джеймс Мей|Джеймсом Меєм]] та [[Енді Вілмен]]ом.
Станом на [[2016]] рік компанія W. Chump & Sons Ltd. займається виробництвом телевізійного шоу [[The Grand Tour]] для компанії [[Amazon|Amazon Video]].<ref>{{Cite web |url=http://www.independent.co.uk/arts-entertainment/tv/news/the-grand-tour-clarkson-hammond-and-mays-top-gear-rivalling-amazon-show-finally-gets-a-name-a7024111.html |title=Clarkson's car show finally gets a name and it's suitably fuddy-duddy |accessdate=1 липня 2016 |archive-date=27 червня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160627201127/http://www.independent.co.uk/arts-entertainment/tv/news/the-grand-tour-clarkson-hammond-and-mays-top-gear-rivalling-amazon-show-finally-gets-a-name-a7024111.html }}</ref>

== Структура компанії ==

'''Chump Holdings Limited''' (назва походить від перших літер прізвищ директорів) — холдингова компанія для групи компаній. Відносини між Кларксоном, Гаммондом, Меєм та Вілменом, а також контроль за компанією прописаний на 46 сторінках статуту компанії.<ref>{{Cite web |url=http://www.mirror.co.uk/tv/tv-news/jeremy-clarkson-makes-deal-james-6668227 |title=Jeremy Clarkson makes deal with James May and Richard Hammond in case they fall out |accessdate=1 липня 2016 |archive-date=27 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160327074421/http://www.mirror.co.uk/tv/tv-news/jeremy-clarkson-makes-deal-james-6668227 }}</ref>

У серпні 2015 року агентству з нерухомості Martin Burke & Associated була поставлена задача знайти офіс з великою парковкою в Гаммерсміті, [[Чизік]]у чи Ноттінг-Гілл.<ref>{{Cite web |url=http://www.propertyweek.com/top-gear-trio-seeking-office-space/5076342.article |title=Top Gear trio seeking office space |accessdate=1 липня 2016 |archive-date=24 грудня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20151224052650/http://www.propertyweek.com/top-gear-trio-seeking-office-space/5076342.article }}</ref> Спочатку компанія використовувала тимчасовий офіс в Ноттінг-Гілл. В жовтні 2015 року W. Chump & Sons взяла в оренду на три роки офіс Power Road Studios в Чизіку. Компанія переїхала в новий офіс в січні 2016 року.<ref>{{Cite web |url=http://www.cbc.ca/news/arts/top-gear-new-revamp-1.3388818 |title=Top Gear's original trio preps Amazon show as new team revamps original |accessdate=1 липня 2016 |archive-date=16 червня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160616151849/http://www.cbc.ca/news/arts/top-gear-new-revamp-1.3388818 }}</ref>

Друга компанія '''W. Chump & Sons Productions Limited''' (номер компанії 09715710) була зареєстрована у вересні 2015 року Енді Вілменом як єдиним директором.<ref>{{Cite web |url=https://beta.companieshouse.gov.uk/company/09715710 |title=W. Chump & Sons Productions Limited |accessdate=1 липня 2016 |archive-date=20 лютого 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160220072116/https://beta.companieshouse.gov.uk/company/09715710 }}</ref> Третя компанія '''Chump Productions Ltd.''' (номер компанії 09806303) була зареєстрована 2 жовтня 2015 року Кларксоном, Гаммондом, Меєм і Вілменом як директорами, а сама компанія належить Chump Holdings.<ref>{{Cite web |url=https://beta.companieshouse.gov.uk/company/09806303 |title=Chump Productions Limited |accessdate=1 липня 2016 |archive-date=12 серпня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160812190028/https://beta.companieshouse.gov.uk/company/09806303 }}</ref>

23 грудня 2015 року стало відомо про реєстрацію ще однієї компанії, яка має назву '''W. Chump & Sons (Mugs & T-Shirts) Limited''' (номер компанії 09928481), директорами компанії є Кларксон, Гаммонд, Мей і Вілмен, а також Ернесто Шмітт.<ref>{{Cite web |url=https://beta.companieshouse.gov.uk/company/09928481 |title=W. Chump & Sons (Mugs & T-Shirts) Limited |accessdate=1 липня 2016 |archive-date=4 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160304201720/https://beta.companieshouse.gov.uk/company/09928481 }}</ref>

16 червня 2016 року офіс компанії W. Chump & Sons відвідав британський прем'єр [[Девід Камерон]].<ref>{{Cite web |url=http://www.telegraph.co.uk/news/2016/06/16/ex-top-gear-host-jeremy-clarkson-joins-david-camerons-campaign-t/ |title=Ex-Top Gear host Jeremy Clarkson joins David Cameron's campaign to keep Britain in the EU |accessdate=1 липня 2016 |archive-date=25 червня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160625122730/http://www.telegraph.co.uk/news/2016/06/16/ex-top-gear-host-jeremy-clarkson-joins-david-camerons-campaign-t/ }}</ref>

== Автомобілі ==

Наприкінці 2015 року компанія придбала чотири автомобілі Reliant Robin, кожен з яких коштує по £15,000.<ref>{{Cite web |url=http://www.driving.co.uk/car-reviews/the-clarkson-review-reliant-robin/ |title=Remember the rolling Robins? Well, I've a confession to make |accessdate=1 липня 2016 |archive-date=20 червня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160620073005/http://www.driving.co.uk/car-reviews/the-clarkson-review-reliant-robin/ }}</ref>

== Примітки ==

{{reflist}}

[[Категорія:Засновані у Великій Британії 2015]]
[[Категорія:Підприємства Лондона]]
[[Категорія:Телебачення Великої Британії]]

title: W. Chump & Sons Ltd.

Тип: Приватна компанія

Спеціалізація: Телевізійна продукція

Засновано: липень 2015

Засновник(и): Джеремі Кларксон · Річард Гаммонд · Джеймс Мей · Енді Вілмен

Штаб-квартира: Студія 4, Power Road Studios, Power Road, Чизік, Лондон

Адреса: Studio 4, Power Road Studios, 114 Power Road, Chiswick, London, W4 5PY

Ключові особи: Джеремі Кларксон · Енді Вілмен

Продукція: The Grand Tour (2016 —)

Власник(и): Джеремі Кларксон, Річард Хамонд, Джеймс Мей і Енді Вілмен

Холдингова компанія: Chump Holdings

Структурні підрозділи: W. Chump & Sons · W. Chump & Sons Productions · W. Chump & Sons (Mugs & T-shirts)


text:
# 1531 км (платформа)
1531 км —  залізничний колійний пост Кримської дирекції Придніпровської залізниці на електрифікованій лінії Джанкой — Севастополь між зупинним пунктом Платформа 1529 км (2 км) та станцією Інкерман I (1 км). Розташований  на півдні міста Інкерман Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим, на лівому березі Чорної річки.

## Пасажирське сполучення
На Платформі 1531 км зупиняються приміські електропоїзди сполученням Сімферополь — Севастополь.

title: 1531 км (платформа)

wikitext:
{{Станція
| назва_колір = Blue1
| назва_колір_фону = yellow
| підзаголовок_колір = Purple1
| підзаголовок_колір_фону = Cyan1
| назва = 1531 км
| лінія_верх = [[Джанкой (станція)|Джанкой]] — [[Севастополь (станція)|Севастополь]]
| система_верх = [[Придніпровська залізниця]]<br/>[[Кримська дирекція залізничних перевезень|Кримська дирекція]]
| тип = [[колійний пост]]
| зображення =
| зображення_розмір =
| зображення_підпис =
| розташування = {{UKR}}
| адреса = м. [[Інкерман]], [[Бахчисарайський район]], [[Автономна Республіка Крим]]
| координати = {{coord|44|35|44|N|33|36|30|E|scale:1500}}
| лінії = [[Джанкой (станція)|Джанкой]] — [[Севастополь (станція)|Севастополь]]
| структура =
| глибина =
| рівнів =
| платформ = 1
| тип_платформ = бічна
| колій = 3
| статус =
| час_роботи =
| транспортні_послуги =
| супутні_послуги =
| інженер =
| відкрито =
| закрито =
| перебудовано =
| електрифіковано = [[1972]] ([[Постійний струм|=3 кВ]])<ref>{{Cite web|url=https://www.parovoz.com/history/electrification/1972-75.php|title=Історія електрифікації залізниць (1972—1975)|language=ru}}</ref>
| колишні_назви =
| архітектор =
| стиль =
| поверхів =
| власник = [[Придніпровська залізниця]]
| оператор = [[Укрзалізниця]]
| вебсайт =
| тип_коду =
| код =
| код_ємр = 473217
| код_експрес_2 = 2210201
| зона =
| пасажиропотік =
| мапа =
| мапа_стан =
| мапа_назва =
| мапа_маршруту =
| мапа_маршруту_стан =
| мапа_маршруту_назва =
}}
{{Севастополь — Острякове}}
'''1531 км''' —  залізничний [[колійний пост]] [[Кримська дирекція залізничних перевезень|Кримської дирекції]] [[Придніпровська залізниця|Придніпровської залізниці]] на електрифікованій лінії [[Джанкой (станція)|Джанкой]] — [[Севастополь (станція)|Севастополь]] між зупинним пунктом [[1529 км (платформа)|Платформа 1529 км]] (2 км) та станцією [[Інкерман I]] (1 км). Розташований  на півдні міста [[Інкерман]] [[Бахчисарайський район|Бахчисарайського району]] [[Автономна Республіка Крим|Автономної Республіки Крим]], на лівому березі [[Чорна річка (Крим)|Чорної річки]].

== Пасажирське сполучення ==
На '''Платформі 1531 км''' зупиняються приміські електропоїзди сполученням [[Сімферополь (станція)|Сімферополь]] — {{ст.|Севастополь}}<ref>{{Cite web|url=https://poezdato.net/raspisanie-po-stancyi/post-1531-km/|title=Розклад руху приміських поїздів на сайті poezdato.net|access-date=2021-11-14|archive-date=2021-11-14|archive-url=https://web.archive.org/web/20211114183324/https://poezdato.net/raspisanie-po-stancyi/post-1531-km/|url-status=dead}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{ТК4}}
* {{ЖДС}}
* {{АЗУ-2008}}

== Посилання ==
* {{railwayz|8380|колійний пост 1531 км}}

{{railway-station}}
{{railway-stub}}

[[Категорія:Зупинні пункти Придніпровської залізниці]]
[[Категорія:Зупинні пункти Криму]]
[[Категорія:Транспорт Інкермана]]
[[Категорія:Транспорт Бахчисарайського району]]

title: Розташування

Розташування: Україна

Адреса: м. Інкерман, Бахчисарайський район, Автономна Республіка Крим

title: Структура

Лінія(ї): Джанкой — Севастополь

Тип платформ: бічна

title: Історія

title: Інша інформація

Власник: Кримська залізниця

Оператор: Кримська залізниця

title: Дільниця Севастополь — Острякове

Джанкой
1443 · Острякове
1449 · 1450 км
1452 · 1452 км
1454 · Сімферополь-Вантажний
1456 · 1457 км
1464 · Сімферополь
1470,2 · Чистенька
1473 · 1473 км
1478 · 1479 км
1481 · Поштова
1485 · 1486 км
1489 · Самохвалове
1495 · Бахчисарай
1500 · 1501 км
1502 · Сирень
| АР Крим | | Севастополь |
1508 · 1509 км
1512 · Верхньосадова
1518 · 1518 км
1519 · 1519 км
1521 · Мекензієві Гори
1528 · 1529 км
1531 · 1531 км
| 0 | | 1532 | · Інкерман I
1539,7 · Севастополь

Євпаторія-Курорт
р. Салгир
р. Альма
р. Кача
р. Бельбек
р. Чорна
27 · Комишова Бухта


text:
# П-901 «Малішан»
| Підводний човен П-901 «Малішан» | Підводний човен П-901 «Малішан»     | Підводний човен П-901 «Малішан»     |
| ------------------------------- | ----------------------------------- | ----------------------------------- |
| CB-20 Малишан/ Mališan          |                                     |                                     |
|                                 |                                     |                                     |
|                                 |                                     |                                     |
| Під прапором                    | Італія Третій рейх Югославія        | Італія Третій рейх Югославія        |
| Спуск на воду                   | 1942 рік                            | 1942 рік                            |
| Виведений зі складу флоту       | 1959 рік                            | 1959 рік                            |
| Сучасний статус                 | Експонат Технічного музею в Загребі | Експонат Технічного музею в Загребі |
| Проєкт                          |                                     |                                     |
| Основні характеристики          |                                     |                                     |
| Швидкість (надводна)            | 7,5 вузлів                          | 7,5 вузлів                          |
| Швидкість (підводна)            | 7 вузлів                            | 7 вузлів                            |
| Гранична глибина занурення      | 55 м                                | 55 м                                |
| Екіпаж                          | 4 чоловіки                          | 4 чоловіки                          |
| Розміри                         |                                     |                                     |
| Довжина найбільша (по КВЛ)      | 15 м                                | 15 м                                |
| Ширина корпусу найб.            | 3 м                                 | 3 м                                 |
| Середня осадка (по КВЛ)         | 4,52 м                              | 4,52 м                              |
| Водотоннажність надводна        | 36 т                                | 36 т                                |
| Озброєння                       |                                     |                                     |
| Торпедно- мінне озброєння       | 2 x 450-мм ТА                       | 2 x 450-мм ТА                       |

Підво́дний човен «Малішан» (серб. Малишан, хорв. Mališan) — трофейний малий підводний човен ВМС Югославії, колишній італійський «CB-20» типу «CB».

## Історія створення
Підводний човен «CB-20» був збудований у 1942 році на верфі «Caproni» у Мілані.

## Історія служби
Після капітуляції Італії підводний човен був захоплений німцями в Мілані, відбуксований у Полу, де перебував до 1945 року.
Наприкінці війни човен був захоплений югославськими партизанами в Пулі. Після війни човен був відремонтований на верфі «Uljanik Brodogradilište» в Пулі, і у 1948 році включений до складу ВМС Югославії, де отримав назву «Малішан» (бортовий номер П-901).
Човен використовувався до 1956 року як військовий, потім як навчальний.
У 1959 році човен був виключений зі списків флоту та був розміщений у Технічному музеї Загреба.

title: П-901 «Малішан»

wikitext:
{{Підводний човен
|Назва                = Підводний човен П-901 «Малішан»
|Оригінальна назва    = CB-20
Малишан/ Mališan
|Зображення           = Mališan CB-20.JPG
|Підпис               =
|Прапор               = [[Файл:Naval ensign of Italy.svg|30 px]] [[Італія]]
 [[Файл:War_ensign_of_Germany_(1938-1945).svg|left|border|30px]] [[Третій рейх]]
[[Файл:Naval Ensign of Yugoslavia (1949-1993).svg|left|border|30px]] [[Югославія]]
|Порт                 =
|Спущений             = [[1942]] рік
|Виведений            = [[1959 рік]]
|Статус               = Експонат Технічного музею в Загребі
|Тип                  =
|Проєкт               = [[Підводні човни типу «CB»|Тип «CB»]]
|КБ                   =
|Головний конструктор =
|NATO                 =
|Силова установка     = дизель « Isotta Fraschini» (65 кВт)
 електродвигун « Marelli & CSA» (44 кВт)
|Швидкість надводна   = 7,5 [[вузол|вузлів]]
|Швидкість підводна   = 7 [[вузол|вузлів]]
|Робоча глибина       =
|Гранична глибина     = 55 м
|Екіпаж               = 4 чоловіки
|Автономність         =
|Водотоннажність       = 36 т
|Водотоннажність повна = 45 т
|Довжина              = 15 м
|Ширина               = 3 м
|Висота               =
|Осадка               = 4,52 м
|Артилерія            =
|Торпеди              = 2 x 450-мм [[Торпедний апарат|ТА]]
|Ракети               =
|ППО                  =
|Авіація              =
|Вартість             =
|commons              =
}}

'''Підво́дний човен «Малішан»''' ({{lang-sr|Малишан}}, {{lang-hr|Mališan}}) — трофейний малий підводний човен [[Військово-морські сили Народно-визвольної армії Югославії|ВМС Югославії]], колишній італійський «CB-20» [[Підводні човни типу «CB»|типу «CB»]].

== Історія створення ==
Підводний човен «CB-20» був збудований у 1942 році на верфі «Caproni» у [[Мілан|Мілані]].

== Історія служби ==
Після [[Капітуляція Італії|капітуляції Італії]] підводний човен був захоплений німцями в Мілані, відбуксований у [[Пула|Полу]], де перебував до 1945 року.

Наприкінці війни човен був захоплений югославськими партизанами в Пулі. Після війни човен був відремонтований на верфі «Uljanik Brodogradilište» в Пулі, і у 1948 році включений до складу ВМС Югославії, де отримав назву «Малішан» (''бортовий номер П-901'').

Човен використовувався до 1956 року як військовий, потім як навчальний.

У 1959 році човен був виключений зі списків флоту та був розміщений у [[Технічний музей (Загреб)|Технічному музеї Загреба]]<ref>[http://www.culturenet.hr/default.aspx?id=31223 Tehnički muzej - obnovljena podmornica iz 2.svj. rata] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161030142201/http://www.culturenet.hr/default.aspx?id=31223 |date=30 жовтня 2016 }}{{ref-hr}}</ref>.

== Джерела ==
* Conway's All the World's Fighting Ships, 1947—1995 / US Naval Institute Press, Annapolos, Maryland. ISBN 978-0870219139
* Дизельные подводные лодки 1950—2005 гг./А. Е. Тарас. — Мн.:Харвест, 2006. — 272 с.:ил (Библиотека военной истории) ISBN 985-13-6153-4

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://navyworld.narod.ru/Podmornici.htm Подводные лодки Югославии] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161024035619/http://navyworld.narod.ru/Podmornici.htm |date=24 жовтня 2016 }} {{ref-ru}}

== Див. також ==
* [[Дизельні підводні човни (за типами і країнами)]]

{{Підводні човни Югославії}}
{{портали|Військова техніка|Морська справа}}
[[Категорія:Надмалі підводні човни]]
[[Категорія:Підводні човни ВМС Югославії]]
[[Категорія:Підводні човни типу «CB»]]
{{DEFAULTSORT:Малішан}}


text:
# Горьковська сільська рада (Новоорський район)
Го́рьковська сільська рада (рос. Горьковский сельский совет) — сільське поселення у складі Новоорського району Оренбурзької області Росії.
Адміністративний центр — село Горьковське.

## Населення
Населення — 1104 особи (2019; 1307 в 2010, 1819 у 2002).

## Склад
До складу сільської ради входять:
| Населений пункт   | Населення, осіб (2002) | Населення, осіб (2010) |
| ----------------- | ---------------------- | ---------------------- |
| Горьковське, село | 964                    | 687                    |
| Закумачне, село   | 133                    | 90                     |
| Лужки, село       | 344                    | 225                    |
| Можаровка, село   | 378                    | 305                    |

wikitext:
{{Сільське поселення Росії|
  | назва               = Горьковська сільська рада
{{lang-ru|Горьковский сельский совет}}
  | прапор              =
  | опис прапора        =
  | герб                =
  | опис герба          =
  | розташування        =
  | країна              = {{RUS}}
  | регіон              = [[Оренбурзька область]]
  | район               = [[новоорський район|Новоорський]]
  | центр               = село [[горьковське (Новоорський район)|Горьковське]]
  | голова              =
  | дата утворення      =
  | депутатський корпус =
  | площа               = 674,21
  | населення           = 1104 особи ([[2019]]{{RUS-census2019}})
  | щільність           = 1,64
  | населені пункти     = 4 сільських нп
  | телефонний код      =
  | поштові індекси     =
  | часовий пояс        =
  | ЗКАТО               =
  | сайт                =
 }}

{{Otheruses|Горьковська сільська рада}}

'''Го́рьковська сільська рада''' ({{lang-ru|Горьковский сельский совет}}) — [[сільське поселення Росії|сільське поселення]] у складі [[новоорський район|Новоорського району]] [[оренбурзька область|Оренбурзької області]] [[росія|Росії]].

Адміністративний центр — село [[горьковське (Новоорський район)|Горьковське]].

== Населення ==
Населення — 1104 особи ([[2019]]; 1307 в [[2010]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2010/orenburgskaja.htm Дані перепису населення 2010 року]</ref>, 1819 у [[2002]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2002/orenburgskaja.htm Дані перепису населення 2002 року]</ref>).

== Склад ==
До складу сільської ради входять:
{| align="center" class="standard" class="wikitable sortable"
|+
! |Населений пункт
! |Населення,
осіб ([[2002]])
! |Населення,
осіб ([[2010]])
|-----
| [[горьковське (Новоорський район)|Горьковське]], село
| align="right"| 964
| align="right"| 687
|-----
| [[Закумачне]], село
| align="right"| 133
| align="right"| 90
|-----
| [[лужки (Новоорський район)|Лужки]], село
| align="right"| 344
| align="right"| 225
|-----
| [[Можаровка]], село
| align="right"| 378
| align="right"| 305
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{orenburg-geo-stub}}
{{новоорський район}}

[[Категорія:Поселення Новоорського району]]

title: Горьковська сільська рада · рос. Горьковский сельский совет

Країна: Росія

Регіон: Оренбурзька область

Район: Новоорський

Центр: село Горьковське

title: Основні дані

Густота населення: 1,64 осіб/км²

Населені пункти: 4 сільських нп


text:
# Старе Мозіно
Старе Мозіно (рос. Старое Мозино) — селище залізничної станції у Гатчинському районі Ленінградської області Російської Федерації.
Населення становить 11 осіб. Належить до муніципального утворення Веревське сільське поселення.

## Географія
Населений пункт розташований на південній околиці міста Санкт-Петербурга.

## Історія
Згідно із законом від 16 грудня 2004 року № 113—оз належить до муніципального утворення Веревське сільське поселення.

## Населення
| 2006 | 2007 | 2010 | 2017 |
| ---- | ---- | ---- | ---- |
| 3    | ↗6   | ↗23  | ↘11  |

title: Старе Мозіно

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[селище залізничної станції]]
|тип_род         = селища залізничної станції
|назва           = Старе Мозіно
|назва ін.       = Старое Мозино
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Ленінградська область]]
|район           = [[Гатчинський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Веревське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 11
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Ленінградська область
}}
'''Старе Мозіно''' ({{lang-ru|Старое Мозино}}) — [[селище залізничної станції]] у [[Гатчинський район|Гатчинському районі]] [[Ленінградська область|Ленінградської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 11 осіб. Належить до муніципального утворення [[Веревське сільське поселення]].

== Географія ==

Населений пункт розташований на південній околиці міста [[Санкт-Петербург]]а.

== Історія ==

Згідно із законом від [[16 грудня]] [[2004]] року № 113—оз належить до муніципального утворення Веревське сільське поселення<ref>{{cite web |url=http://www.lenoblzaks.ru/content/contacts/default.asp?shmode=1&ids=59&idc=104 |title=Законодательное собрание Ленинградской области |accessdate=2007-04-05 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20070928085247/http://www.lenoblzaks.ru/content/contacts/default.asp?shmode=1&ids=59&idc=104 |archivedate=2007-09-28 |deadlink=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070928085247/http://www.lenoblzaks.ru/content/contacts/default.asp?shmode=1&ids=59&idc=104 |date=2007-09-28 }} {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Старое Мозино }}

{{Населення РФ | Старое Мозино | Графік }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Гатчинський район}}
{{Leningrad-obl-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Селища Ленінградської області]]

[[Категорія:Населені пункти Гатчинського району]]

title: селище залізничної станції Старе Мозіно

Суб'єкт Російської Федерації: Ленінградська область

Муніципальний район: Гатчинський район

Поселення: Веревське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Старе Мозіно · Старе Мозіно
Старе Мозіно у Вікісховищі


text:
# Ансамбль братів Авсеніків
Ансамбль братів Авсеніків (словен. Ansambel bratov Avsenik) — словенський верхньокрайнській (або оберкрайнський) музичний народний ансамбль, яким керували знаменитий словенський акордеоніст Славко Арсенік і його брат — аранжувальник Вілко. Утворений в 1953 році в містечку Бегуньє-на-Гореньска. Репертуар налічує більше 1000 пісень, музику до яких писав Славко, а аранжування робив Вілко, академічний композитор. Автори текстів пісень — Мар'ян Старе, Феррі Сува, Іван Сівець, Франц Кошір, Тоні Форнецці, Вінко Шимек і багато інших. Розпущений в 1990 році в зв'язку з хворобою Славко Авсеніка.
Назва групи змінювалося кілька разів: спочатку це було тріо, що стало пізніше квартетом і квінтетом з двома-трьома співаками.
Ансамбль отримав нечувану популярність, крім самої Словенії, в Австрії, Німеччині, Швейцарії та словенської діаспорі у всьому світі. Він вважається автором верхнекрайнського музичного стилю, всього було розпродано 32 мільйони платівок і дисків із записами пісень, що зробило ансамбль найпопулярнішим словенським музичним колективом в світі. Ансамбль дав понад 10 тисяч концертів у світі, в тому числі тричі виступив з Берлінським філармонічним оркестром. Найвідоміша пісня — «Na Golici» або «Trompetenecho» 1955 року, що займає перше місце по числу виконань, серед інструментальних композицій.

## Учасники
- Славко Авсенік (словен. Slavko Avsenik)
- Вилко Авсенік (словен. Vilko Avsenik)
- Лев Поніквар (словен. Lev Ponikvar)
- Франц Кошір (словен. Franc Košir)
- Албін Рудан (словен. Albin Rudan)
- Мік Сосс (словен. Mik Soss)
- Франц Корен (словен. Franc Koren)
- Даніца Філіпліч (словен. Danica Filiplič)
- Ема Проднік (словен. Ema Prodnik)
- Йожіца Свете (словен. Jožica Svete)
- Алфі Ніпіч (словен. Alfi Nipič)
- Йожі Калішнік (словен. Joži Kališnik)
- Йоже Балажіч (словен. Jože Balažic)
- Франці Тержан (словен. Franci Teržan)
- Франці Огризек (словен. Franci Ogrizek)
- Борут Фінжгар (словен. Borut Finžgar)
- Мітя Бутара (словен. Mitja Butara)
- Ігор Подпечан (словен. Igor Podpečan)

## Дискографія
| Пісня                           | Рік  | Назва на немецкій                    | Переклад із словенського      |
| ------------------------------- | ---- | ------------------------------------ | ----------------------------- |
| Na Golici                       | 1955 | Trompetenecho                        | На Голіці                     |
| Na Robleku                      | 1957 | Na Robleku                           | На Роблеку                    |
| Tam, kjer murke cveto           | 1957 | Tam, kjer murke cveto                | Там, де квітніть орхідеї      |
| Na mostu                        | 1957 | Na mostu                             | На мості                      |
| Prelepa Gorenjska               | 1959 | Das schöne Land Krain                | Прекрасна Гореньська          |
| Pastirček                       | 1963 | Hirtenlied                           | Пастушок                      |
| Mi se 'mamo radi                | 1965 | Mi se 'mamo radi                     | Ми один одного любимо         |
| E e k' je luštno                | 1966 | Ja, Ja, Das Ist Lustig               | Так, так, це прекрасно        |
| Otoček sredi jezera             | 1968 |                                      | Острівець серед озера         |
| Na avtocesti                    | 1970 | Auf der Autobahn                     | На автотрасі                  |
| Prijatelji, ostanimo prijatelji | 1973 | Freunde Wir Bleiben Freunde          | Друзі, залишмося друзями      |
| Slovenija, odkod lepote tvoje   | 1974 | Slowenien, Du Mein Heimatland        | Словенія, звідки твої красоти |
| Planica, Planica                | 1979 | Planica, Planica                     | Планіца, планіца              |
| Pod cvetočimi kostanji          | 1980 | Unter Blühenden Kastanien            | Під квітучими каштанами       |
| Samo enkrat imaš 50 let         | 1981 |                                      | Тільки раз в житті тобі 50    |
| Prav fletno se imamo            | 1984 |                                      | Ми правда шалені              |
| Vse moje misli so pri tebi      | 1986 |                                      | Всі мої думки з тобою         |
| Lepo je biti muzikant           |      | Es ist so schön ein Musikant zu sein | Добре бути музикантом         |
| Slovenski pozdravi              |      |                                      | Словенські привітання         |
| Veter nosi pesem mojo           |      |                                      | Вітер несе мою пісню          |
| Vlak drvi                       |      | Die kleine Eisenbahn                 | Поїзд мчиться                 |

title: Ансамбль братів Авсеніків

wikitext:
{{музичний колектив}}

'''Ансамбль братів Авсеніків''' ({{lang-sl|Ansambel bratov Avsenik}}) — [[Словенія|словенський]] верхньокрайнській (або оберкрайнський) музичний народний ансамбль, яким керували знаменитий словенський акордеоніст Славко Арсенік і його брат — аранжувальник Вілко. Утворений в [[1953]] році в містечку Бегуньє-на-Гореньска. Репертуар налічує більше 1000 пісень, музику до яких писав Славко, а аранжування робив Вілко, академічний композитор. Автори текстів пісень — Мар'ян Старе, Феррі Сува, Іван Сівець, Франц Кошір, Тоні Форнецці, Вінко Шимек і багато інших. Розпущений в [[1990]] році в зв'язку з хворобою Славко Авсеніка.

Назва групи змінювалося кілька разів: спочатку це було тріо, що стало пізніше квартетом і квінтетом з двома-трьома співаками.

Ансамбль отримав нечувану популярність, крім самої [[Словенія|Словенії]], в [[Австрія|Австрії]], [[Німеччина|Німеччині]], [[Швейцарія|Швейцарії]] та словенської діаспорі у всьому світі. Він вважається автором верхнекрайнського музичного стилю, всього було розпродано 32 мільйони платівок і дисків із записами пісень, що зробило ансамбль найпопулярнішим словенським музичним колективом в світі. Ансамбль дав понад 10 тисяч концертів у світі, в тому числі тричі виступив з Берлінським філармонічним оркестром. Найвідоміша пісня — «Na Golici» або «Trompetenecho» 1955 року, що займає перше місце по числу виконань, серед інструментальних композицій.<ref>[http://www.sloveniatimes.com/festival-honours-60-years-of-avsenik-brothers-music  Festival Honours 60 Years of Avsenik Brothers Music] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190506134802/http://www.sloveniatimes.com/festival-honours-60-years-of-avsenik-brothers-music |date=6 травня 2019 }} The Slovenia Times (23 August 2013).</ref>

== Учасники ==
* Славко Авсенік ({{lang-sl|Slavko Avsenik}})
* Вилко Авсенік ({{lang-sl|Vilko Avsenik}})
* Лев Поніквар ({{lang-sl|Lev Ponikvar}})
* Франц Кошір ({{lang-sl|Franc Košir}})
* Албін Рудан ({{lang-sl|Albin Rudan}})
* Мік Сосс ({{lang-sl|Mik Soss}})
* Франц Корен ({{lang-sl|Franc Koren}})
* Даніца Філіпліч ({{lang-sl|Danica Filiplič}})
* Ема Проднік ({{lang-sl|Ema Prodnik}})
* Йожіца Свете ({{lang-sl|Jožica Svete}})
* Алфі Ніпіч ({{lang-sl|Alfi Nipič}})
* Йожі Калішнік ({{lang-sl|Joži Kališnik}})
* Йоже Балажіч ({{lang-sl|Jože Balažic}})
* Франці Тержан ({{lang-sl|Franci Teržan}})
* Франці Огризек ({{lang-sl|Franci Ogrizek}})
* Борут Фінжгар ({{lang-sl|Borut Finžgar}})
* Мітя Бутара ({{lang-sl|Mitja Butara}})
* Ігор Подпечан ({{lang-sl|Igor Podpečan}})

== Дискографія ==
{|class="wikitable plainrowheaders" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="background:#fff; font-size:88%; line-height:18px; border:D3D3D3 solid 1px; border-collapse:collapse;"
|- style="background:#ccc; text-align:center;"
!scope="col" style="background:#ccc; width:180px;"|Пісня
!scope="col" style="background:#ccc; width:40px;" |Рік
!scope="col" style="background:#ccc; width:220px;"|Назва на немецкій
!scope="col" style="background:#ccc; width:240px;"|Переклад із словенського
|-
|[[Na Golici]]
|align=center|1955
|Trompetenecho
|На Голіці
|-
|Na Robleku
|rowspan=3 align=center|1957
|Na Robleku
|На Роблеку
|-
|Tam, kjer murke cveto
|Tam, kjer murke cveto
|Там, де квітніть орхідеї
|-
|Na mostu
|Na mostu
|На мості
|-
|Prelepa Gorenjska
|align=center|1959
|Das schöne Land Krain
|Прекрасна Гореньська
|-
|Pastirček
|align=center|1963
|Hirtenlied
|Пастушок
|-
|Mi se 'mamo radi
|align=center|1965
|Mi se 'mamo radi
|Ми один одного любимо
|-
|E e k' je luštno
|align=center|1966
|Ja, Ja, Das Ist Lustig
|Так, так, це прекрасно
|-
|Otoček sredi jezera
|align=center|1968
|
|Острівець серед озера
|-
|Na avtocesti
|align=center|1970
|Auf der Autobahn
|На автотрасі
|-
|Prijatelji, ostanimo prijatelji
|align=center|1973
|Freunde Wir Bleiben Freunde
|Друзі, залишмося друзями
|-
|Slovenija, odkod lepote tvoje
|align=center|1974
|Slowenien, Du Mein Heimatland
|Словенія, звідки твої красоти
|-
|[[Planica, Planica]]
|align=center|1979
|Planica, Planica
|Планіца, планіца
|-
|Pod cvetočimi kostanji
|align=center|1980
|Unter Blühenden Kastanien
|Під квітучими каштанами
|-
|Samo enkrat imaš 50 let
|align=center|1981
|
|Тільки раз в житті тобі 50
|-
|Prav fletno se imamo
|align=center|1984
|
|Ми правда шалені
|-
|Vse moje misli so pri tebi
|align=center|1986
|
|Всі мої думки з тобою
|-
|Lepo je biti muzikant
|
|Es ist so schön ein Musikant zu sein
|Добре бути музикантом
|-
|Slovenski pozdravi
|
|
|Словенські привітання
|-
|Veter nosi pesem mojo
|
|
|Вітер несе мою пісню
|-
|Vlak drvi
|
|Die kleine Eisenbahn
|Поїзд мчиться
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==

{{Портал|Музика}}
* [http://www.avsenik.com/ Офіційний сайт Ансамбль братів Авсеніків] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110224161111/http://avsenik.com/ |date=24 лютого 2011 }}

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Музичні колективи]]
[[Категорія:Музика Словенії]]

title: Основна інформація

Жанр: narodnozabavna glasba

Склад: Славко Авсенікd, Vilko Ovsenikd, Franc Košird, Albin Rudand, Franc Korend, Ema Prodnikd, Alfi Nipičd і Joži Kališnikd


text:
# Фестиваль Ріфкіна
Фестиваль Ріфкіна — комедія режисера Вуді Аллена 2020 року спільного виробництва США, Італії та Іспанії. Світова прем'єра відбулася на кінофестивалі в Сан-Себастьяні (де і відбувається дія фільму) 18 вересня 2020 року. У прокат картина вийшла в кінці 2020 року.

## Стислий зміст
На кінофестиваль у Сан-Себастьяні приїздить дивне американське подружжя. Морт, не зважаючи на поважний вік, письменник-початківець. Він ніяк не наважиться дописати свій дебютний твір. Його дружина Сью — значно сміливіша та рішучіша.
Тому коли вир кінофестивальних подій робить можливим знайомство з видатним французьким режисером Філіппом, жінка користується шансом повною мірою. Між Сью та Філіппом починається бурхливий роман. Спантеличений Морт нічого не може вдіяти, в нього навіть серце розболілося.
Морт звертається в лікарню і закохується у лікарку-кардіолога.

## Знімались
- Воллес Шон — Морт Ріфкін
- Джина Гершон — С'ю
- Луї Гаррель — Філіпп
- Елена Аная — Джо Рохас
- Сержі Лопес — Пако
- Річард Кайнд — батько Морт
- Наталі Поса — мати Морт
- Стів Гуттенберг — Джек
- Теммі Бланчард — Доріс
- Крістоф Вальц — Смерть
- Андреа Трепат — асистентка лікаря
- Енріке Арсе — Томас Лопес
- Дуглас Макграт — Джил Бреннер
- Бен Темпл — Кляйн
- Ізабель Гарсія Лорка — міс Вінштейн
- Джорджина Аморос — Делорес
- Ітзіар Кастро — дама в саду
- Даміан Чапа — відвідувач фестивалю
- Боббі Слейтон — відвідувач фестивалю
- Кен Апплдорн — гість коктейльної вечірки
- Наталіа Діцента — гість на ланчі
- Ману Фуллола — репортер в готелі
- Луз Чіпріота — репортерка в готелі

title: Фестиваль Ріфкіна

wikitext:
{{фільм
| рік = 2020}}
'''Фестиваль Ріфкіна''' — комедія режисера [[Вуді Аллен]]а 2020 року спільного виробництва США, Італії та Іспанії. Світова прем'єра відбулася на [[Міжнародний кінофестиваль у Сан-Себастьяні|кінофестивалі в Сан-Себастьяні]] (де і відбувається дія фільму) 18 вересня 2020 року. У прокат картина вийшла в кінці 2020 року.

== Стислий зміст ==
На кінофестиваль у Сан-Себастьяні приїздить дивне американське подружжя. Морт, не зважаючи на поважний вік, письменник-початківець. Він ніяк не наважиться дописати свій дебютний твір. Його дружина Сью — значно сміливіша та рішучіша.

Тому коли вир кінофестивальних подій робить можливим знайомство з видатним французьким режисером Філіппом, жінка користується шансом повною мірою. Між Сью та Філіппом починається бурхливий роман. Спантеличений Морт нічого не може вдіяти, в нього навіть серце розболілося.

Морт звертається в лікарню і закохується у лікарку-кардіолога.

== Знімались ==
* [[Воллес Шон]] — Морт Ріфкін
* [[Джина Гершон]] — С'ю
* [[Луї Гаррель]] — Філіпп
* [[Елена Аная]] — Джо Рохас
* [[Сержі Лопес]] — Пако
* [[Річард Кайнд]] — батько Морт
* [[Наталі Поса]] — мати Морт
* [[Стів Гуттенберг]] — Джек
* [[Теммі Бланчард]] — Доріс
* [[Крістоф Вальц]] — Смерть
* [[Андреа Трепат]] — асистентка лікаря
* [[Енріке Арсе]] — Томас Лопес
* [[Дуглас Макграт]] — Джил Бреннер
* [[Бен Темпл]] — Кляйн
* [[Ізабель Гарсія Лорка]] — міс Вінштейн
* [[Джорджина Аморос]] — Делорес
* [[Ітзіар Кастро]] — дама в саду
* [[Даміан Чапа]] — відвідувач фестивалю
* [[Боббі Слейтон]] — відвідувач фестивалю
* [[Кен Апплдорн]] — гість коктейльної вечірки
* [[Наталіа Діцента]] — гість на ланчі
* [[Ману Фуллола]] — репортер в готелі
* [[Луз Чіпріота]] — репортерка в готелі

== Джерела ==
* [https://planetakino.ua/movies/rifkin-s-festival/#today Планета кіно] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210306225442/https://planetakino.ua/movies/rifkin-s-festival/#today |date=6 березня 2021 }}
* [https://www.imdb.com/title/tt8593904/?ref_=fn_al_tt_1 Rifkin's Festival] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220217192851/https://www.imdb.com/title/tt8593904/?ref_=fn_al_tt_1 |date=17 лютого 2022 }}
{{USA-film-stub}}
{{Italy-film-stub}}
{{Spain-film-stub}}
{{Бібліоінформація}}
{{Фільми Вуді Аллена}}
{{Портали|Кінематограф}}
[[Категорія:Фільми Вуді Аллена]]
[[Категорія:Фільми США 2020]]
[[Категорія:Фільми Іспанії 2020]]
[[Категорія:Фільми Італії 2020]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]

title: англ. Rifkin's Festival

Жанр: романтична кінокомедія

Режисер: Вуді Аллен

Продюсер: Летті Аронсонd

Сценарист: Вуді Аллен

У головних · ролях: Джина Ґершон, Крістоф Вальц, Елена Аная, Луї Гаррель, Сержі Лопес, Воллес Шон, John Sehild, Стів Ґуттенберґ, Damian Chapad, Річард Кайнд, Наталі Поса, Douglas McGrathd, Luz Cipriotad, Yan Tuald, Manu Fullolad, Natalia Dicentad, Rick Zingaled і Enrique Arced

Оператор: Вітторіо Стораро

Мова: англійська

Країна: США · Іспанія · Італія


text:
# Семенівка (Вознесенський район)
Семені́вка — село в Україні, в Єланецькій селищній громаді Вознесенського району Миколаївської області.
Населення становить 151 особу. До 2020 року орган місцевого самоврядування — Водяно-Лоринська сільська рада.

## Населення

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова       | Кількість | Відсоток |
| ---------- | --------- | -------- |
| українська | 146       | 96.69%   |
| румунська  | 3         | 1.99%    |
| російська  | 2         | 1.32%    |
| Усього     | 151       | 100%     |

title: Семенівка (Вознесенський район)

wikitext:
{{Село
 | назва           = Семенівка
 | область         = [[Миколаївська область]]
 | район           = [[Вознесенський район]]
 | громада         = [[Єланецька селищна громада]]
 | засновано       = [[1798 в Україні|1798]]<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=22296 ВРУ]</ref>
 | населення       = 151
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 0,567
 | ref-площа       =
 | щільність       = 266,31
 | поштовий індекс = 55560
 | телефонний код  = 5159
 | координати      =  {{coord|47|37|18|N|32|6|9|E|scale:100000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 47 || lat_min = 37 || lat_sec = 18
   | lon_deg = 32 || lon_min = 6 || lon_sec = 9
 | висота          = 60
 | ref-висота      =
 | водойма         =
 | адреса          = 55560, Миколаївська обл., Єланецький р-н, с. [[Водяно-Лорине]], вул. Центральна,20
 | облікова картка =
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
 | станція         =
 | відстань ст     =
 }}
{{Otheruses|тип=НП|Семенівка (значення){{!}}Семенівка}}

'''Семені́вка''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], в [[Єланецька селищна громада|Єланецькій селищній громаді]] [[Вознесенський район|Вознесенського району]] [[Миколаївська область|Миколаївської області]].

[[Файл:Семёновка.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Старий [[цвинтар]] біля села Семенівка]]

Населення становить 151 особу. До [[2020]] року [[орган місцевого самоврядування]] — [[Водяно-Лоринська сільська рада]].

== Населення ==

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]]{{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="wikitable sortable"
!Мова
!Кількість
!Відсоток
|-
|[[Українська мова|українська]]
|146
|96.69%
|-
|[[Румунська мова|румунська]]
|3
|1.99%
|-
|[[Російська мова|російська]]
|2
|1.32%
|- class="sortbottom"
!Усього
|151
|100%
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://weather.in.ua/ua/nikolaevskaja/23569 Погода в селі Семенівка]

{{Mykolaiv-geo-stub}}

{{Єланецька селищна громада}}
{{Вознесенський район}}
{{Єланецький район}}
{{Портали|Географія|Україна}}

[[Категорія:Села Вознесенського району]]
[[Категорія:Населені пункти України, засновані 1798]]

title: село Семенівка

Країна: Україна

Область: Миколаївська область

Район: Вознесенський район

Тер. громада: Єланецька селищна громада

title: Основні дані

Густота населення: 266,31 осіб/км²

title: Географічні дані

title: Місцева влада

Адреса ради: 55560, Миколаївська обл., Єланецький р-н, с. Водяно-Лорине, вул. Центральна,20

title: Карта

Карта: Семенівка

title: Мапа

Мапа: Семенівка у Вікісховищі


text:
# Юрмати (село)
Юрмати́ (рос. Юрматы, башк. Юрматы) — село у складі Федоровського району Башкортостану, Росія. Адміністративний центр Пугачовської сільської ради.
Населення — 749 осіб (2010; 748 в 2002).
Національний склад:
- татари — 64%
- башкири — 30%

title: Юрмати (село)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = село
 | тип_род         = села
 | назва           = Юрмати
 | назва ін.       = {{lang-ru|Юрматы}}<br/>{{lang-ba|Юрматы}}
 | карта розташування1 = Росія Башкортостан
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Башкортостан]]
 | район           = [[федоровський район (Башкортостан)|Федоровський район]]
 | поселення       = [[пугачовська сільська рада (Федоровський район)|Пугачовська сільрада]]
 | код ЗКАТУ       = 80 254 845 001
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 749 осіб ([[2010]]{{RUS-BA-census}})
 | поштові індекси = 453289
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N | lat_deg= 52 | lat_min= 59 | lat_sec= 03
 | lon_dir=E | lon_deg= 55 | lon_min= 34 | lon_sec= 22
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Юрмати}}

'''Юрмати́''' ({{lang-ru|Юрматы}}, {{lang-ba|Юрматы}}) — [[село]] у складі [[федоровський район (Башкортостан)|Федоровського району]] [[Башкортостан]]у, [[Росія]]. Адміністративний центр [[пугачовська сільська рада (Федоровський район)|Пугачовської сільської ради]].

Населення — 749 осіб ([[2010]]; 748 в [[2002]]{{RUS-census2002}}).

Національний склад{{RUS-BA-population-2002-2009}}:
* [[татари]] — 64%
* [[башкири]] — 30%

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=52.984410&lon=55.574083&z=14&m=b&show=/9259174/ru/ На Вікімапії]

{{bash-stub}}
{{Федоровський район (Башкортостан)}}

[[Категорія:Населені пункти Федоровського району (Башкортостан)]]
[[Категорія:Села Башкортостану]]

title: село Юрмати

Суб'єкт Російської Федерації: Башкортостан

Муніципальний район: Федоровський район

Поселення: Пугачовська сільрада

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Юрмати · Юрмати


text:
# Приаргунський округ
Приаргу́нський округ (рос. Приаргунский округ) — муніципальний округ у складі Забайкальського краю Російської Федерації.
Адміністративний центр — селище міського типу Приаргунськ.

## Населення
Населення — 19597 осіб (2019; 21831 в 2010, 26959 у 2002).

## Історія
Биркинський район з центром у селі Бирка утворено 4 січня 1926 року у складі Читинського округу Далекосхідного краю, у період 1930-1936 років у складі Східно-Сибірського краю.
8 грудня 1942 року 7 сільрад утворили новий Калганський район.
30 травня 1962 року перейменовано в Приаргунський район, центр перенесено із села Бирка до смт Цурухайтуй, одразу перейменованого в Приаргунськ.
24 липня 2020 року район перетворено в муніципальний округ.
Перед перетворенням району в округ, він поділявся на 2 міських та 11 сільських поселень:
| Поселення                              | Площа, км² | Населення, осіб (2002) | Населення, осіб (2010) | Населення, осіб (2019) | Населені пункти                                             |
| -------------------------------------- | ---------- | ---------------------- | ---------------------- | ---------------------- | ----------------------------------------------------------- |
| Кличкинське міське поселення           | 66,1       | 2628                   | 1786                   | 1241                   | Кличка                                                      |
| Приаргунське міське поселення          | 30,8       | 8260                   | 7388                   | 7078                   | Приаргунськ                                                 |
| Биркинське сільське поселення          | 373,7      | 1750                   | 1295                   | 1044                   | Бирка, Нова Бирка, Селінда                                  |
| Досатуйське сільське поселення         | 34,6       | 2695                   | 1530                   | 1247                   | Досатуй, Станція-Досатуй, Східний Досатуй                   |
| Дуройське сільське поселення           | 237,00     | 831                    | 781                    | 707                    | Дурой, Дурой 1-й                                            |
| Зоргольське сільське поселення         | 207,4      | 823                    | 766                    | 721                    | Зоргол, Нижній Зоргол                                       |
| Молодіжнинське сільське поселення      | 505,6      | 1946                   | 1477                   | 1299                   | Куті, Молодіжний                                            |
| Новоцурухайтуйське сільське поселення  | 728,3      | 2345                   | 2145                   | 2067                   | Новоцурухайтуй, Улан                                        |
| Погадаєвське сільське поселення        | 409,1      | 835                    | 675                    | 602                    | Горда, Нове Погадаєво, Погадаєво                            |
| Пограничнинське сільське поселення     | 599,5      | 1647                   | 1222                   | 1088                   | Верея, Норінськ, Пограничний, Пограничний 1-й, Талман-Борзя |
| Староцурухайтуйське сільське поселення | 228,4      | 993                    | 963                    | 928                    | Староцурухайтуй, Староцурухайтуй 1-й                        |
| Урулюнгуйське сільське поселення       | 332,2      | 962                    | 805                    | 730                    | Урулюнгуй, Урулюнгуй 1-й                                    |
| Усть-Тасуркайське сільське поселення   | 531,6      | 1244                   | 998                    | 845                    | Верхній Тасуркай, Новоівановка, Усть-Тасуркай               |

## Населені пункти
| Населений пункт                   | Населення, осіб (2002) | Населення, осіб (2010) |
| --------------------------------- | ---------------------- | ---------------------- |
| Бирка, село                       | 1341                   | 1024                   |
| Верея, селище                     | 125                    | 76                     |
| Верхній Тасуркай, село            | 345                    | 255                    |
| Горда, село                       | 158                    | 102                    |
| Досатуй, селище                   | 2695                   | 1530                   |
| Дурой, село                       | 831                    | 781                    |
| Дурой 1-й, село                   | -                      | -                      |
| Зоргол, село                      | 823                    | 766                    |
| Кличка, селище міського типу      | 2628                   | 1786                   |
| Куті, село                        | 159                    | 116                    |
| Молодіжний, селище                | 1787                   | 1361                   |
| Нижній Зоргол, село               | -                      | -                      |
| Нова Бирка, село                  | -                      | -                      |
| Нове Погадаєво, село              | -                      | -                      |
| Новоівановка, село                | 340                    | 274                    |
| Новоцурухайтуй, село              | 1920                   | 1792                   |
| Норінськ, селище                  | 246                    | 180                    |
| Погадаєво, село                   | 677                    | 573                    |
| Пограничний, селище               | 774                    | 552                    |
| Пограничний 1-й, селище           | -                      | -                      |
| Приаргунськ, селище міського типу | 8260                   | 7388                   |
| Селінда, село                     | 409                    | 271                    |
| Станція-Досатуй, село             | -                      | -                      |
| Староцурухайтуй, село             | 993                    | 963                    |
| Староцурухайтуй 1-й, село         | -                      | -                      |
| Східний Досатуй, село             | -                      | -                      |
| Талман-Борзя, село                | 502                    | 414                    |
| Улан, село                        | 425                    | 353                    |
| Урулюнгуй, село                   | 962                    | 805                    |
| Урулюнгуй 1-й, село               | -                      | -                      |
| Усть-Тасуркай, село               | 559                    | 469                    |

title: Приаргунський округ

wikitext:
{{Муніципальний район Росії
| назва укр.      = Приаргунський округ
| назва ін.       = {{lang-ru|Приаргунский округ}}
| прапор          =
| опис прапора    =
| герб            =
| опис герба      =
| розташування    = Zabaykalskiy_kray_Priargunskiy_rayon.png
| мапа            =
| суб'єкт         = [[Забайкальський край]]
| код ЗКАТУ       =
| утворений       = [[1926]] року
| населення       = 19597 осіб
| дані            = [[2019]]
| площа           = 5185,60
| густота         = 3,78
| код району      =
| поштові індекси =
| центр           = смт [[Приаргунськ]]
| міські округи   =
| міські поселення   =
| сільські поселення =
| міські НП       =
| сільські НП     = 31
| адреса          =
| вебсторінка     =
| голова РДА      =
| голова району   =
}}

'''Приаргу́нський округ''' ({{lang-ru|Приаргунский округ}}) — [[муніципальний округ (Росія)|муніципальний округ]] у складі [[забайкальський край|Забайкальського краю]] [[Росія|Російської Федерації]].

Адміністративний центр — селище міського типу [[Приаргунськ]].

== Населення ==
Населення — 19597 осіб ([[2019]]{{RUS-population|2019}}; 21831 в [[2010]]{{RUS-ZAB-census-2010}}, 26959 у [[2002]]{{RUS-CHI-lingvarium}}).

== Історія ==
'''Биркинський район''' з центром у селі Бирка утворено [[4 січня]] [[1926]] року у складі [[читинський округ|Читинського округу]] [[далекосхідний край|Далекосхідного краю]], у період [[1930]]-[[1936]] років у складі [[східно-Сибірський край|Східно-Сибірського краю]]<ref>{{Cite web |url=http://xn--80agnkoihcls.xn--80aaaac8algcbgbck3fl0q.xn--p1ai/about/history/ |title=Архівована копія |accessdate=2022-02-12 |archive-date=2022-02-12 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220212174338/http://xn--80agnkoihcls.xn--80aaaac8algcbgbck3fl0q.xn--p1ai/about/history/ }}</ref>.

[[8 грудня]] [[1942]] року 7 сільрад утворили новий [[Калганський район]]<ref>https://sun.tsu.ru/mminfo/2020/000462771/index.html</ref>.

[[30 травня]] [[1962]] року перейменовано в '''Приаргунський район''', центр перенесено із села Бирка до смт Цурухайтуй, одразу перейменованого в Приаргунськ<ref>Ведомости Верховного Совета СССР. № 14 (1101), 1962 г.</ref>.

[[24 липня]] [[2020]] року район перетворено в муніципальний округ<ref>[https://docs.cntd.ru/document/570855641 Закон Забайкальского края от 10 июля 2020 г. № 1833-ЗЗК «О преобразовании всех поселений, входящих в состав муниципального района "Приаргунский район" Забайкальского края, в Приаргунский муниципальный округ Забайкальского края»] - Электронный фонд правовых и нормативно-технических документов {{ref-ru}}</ref>.

Перед перетворенням району в округ, він поділявся на 2 міських та 11 сільських поселень:
{| align="center" class="standard"
|+
! |Поселення
! |Площа,
км²
! |Населення,
осіб ([[2002]])
! |Населення,
осіб ([[2010]])
! |Населення,
осіб ([[2019]])
! |Населені пункти
|-----
| Кличкинське міське поселення
| align="right"| 66,1
| align="right"| 2628
| align="right"| 1786
| align="right"| 1241
| ''Кличка''
|-----
| Приаргунське міське поселення
| align="right"| 30,8
| align="right"| 8260
| align="right"| 7388
| align="right"| 7078
| ''Приаргунськ''
|-----
| Биркинське сільське поселення
| align="right"| 373,7
| align="right"| 1750
| align="right"| 1295
| align="right"| 1044
| ''Бирка'', Нова Бирка, Селінда
|-----
| Досатуйське сільське поселення
| align="right"| 34,6
| align="right"| 2695
| align="right"| 1530
| align="right"| 1247
| ''Досатуй'', Станція-Досатуй, Східний Досатуй
|-----
| Дуройське сільське поселення
| align="right"| 237,00
| align="right"| 831
| align="right"| 781
| align="right"| 707
| ''Дурой'', Дурой 1-й
|-----
| Зоргольське сільське поселення
| align="right"| 207,4
| align="right"| 823
| align="right"| 766
| align="right"| 721
| ''Зоргол'', Нижній Зоргол
|-----
| Молодіжнинське сільське поселення
| align="right"| 505,6
| align="right"| 1946
| align="right"| 1477
| align="right"| 1299
| Куті, ''Молодіжний''
|-----
| Новоцурухайтуйське сільське поселення
| align="right"| 728,3
| align="right"| 2345
| align="right"| 2145
| align="right"| 2067
| ''Новоцурухайтуй'', Улан
|-----
| Погадаєвське сільське поселення
| align="right"| 409,1
| align="right"| 835
| align="right"| 675
| align="right"| 602
| Горда, Нове Погадаєво, ''Погадаєво''
|-----
| Пограничнинське сільське поселення
| align="right"| 599,5
| align="right"| 1647
| align="right"| 1222
| align="right"| 1088
| Верея, Норінськ, ''Пограничний'', Пограничний 1-й, Талман-Борзя
|-----
| Староцурухайтуйське сільське поселення
| align="right"| 228,4
| align="right"| 993
| align="right"| 963
| align="right"| 928
| ''Староцурухайтуй'', Староцурухайтуй 1-й
|-----
| Урулюнгуйське сільське поселення
| align="right"| 332,2
| align="right"| 962
| align="right"| 805
| align="right"| 730
| ''Урулюнгуй'', Урулюнгуй 1-й
|-----
| Усть-Тасуркайське сільське поселення
| align="right"| 531,6
| align="right"| 1244
| align="right"| 998
| align="right"| 845
| Верхній Тасуркай, Новоівановка, ''Усть-Тасуркай''
|+
|}

== Населені пункти ==
{| align="center" class="standard"
|+
! |Населений пункт
! |Населення,
осіб ([[2002]])
! |Населення,
осіб ([[2010]])
|-----
| [[бирка (Приаргунський округ)|Бирка]], село
| align="right"| 1341
| align="right"| 1024
|-----
| [[верея (Приаргунський округ)|Верея]], селище
| align="right"| 125
| align="right"| 76
|-----
| [[Верхній Тасуркай]], село
| align="right"| 345
| align="right"| 255
|-----
| [[Горда]], село
| align="right"| 158
| align="right"| 102
|-----
| [[Досатуй]], селище
| align="right"| 2695
| align="right"| 1530
|-----
| [[Дурой]], село
| align="right"| 831
| align="right"| 781
|-----
| [[Дурой 1-й]], село
| align="right"| -
| align="right"| -
|-----
| [[Зоргол]], село
| align="right"| 823
| align="right"| 766
|-----
| [[Кличка]], селище міського типу
| align="right"| 2628
| align="right"| 1786
|-----
| [[Куті]], село
| align="right"| 159
| align="right"| 116
|-----
| [[молодіжний (Приаргунський округ)|Молодіжний]], селище
| align="right"| 1787
| align="right"| 1361
|-----
| [[Нижній Зоргол]], село
| align="right"| -
| align="right"| -
|-----
| [[Нова Бирка]], село
| align="right"| -
| align="right"| -
|-----
| [[Нове Погадаєво]], село
| align="right"| -
| align="right"| -
|-----
| [[новоівановка (Приаргунський округ)|Новоівановка]], село
| align="right"| 340
| align="right"| 274
|-----
| [[Новоцурухайтуй]], село
| align="right"| 1920
| align="right"| 1792
|-----
| [[Норінськ]], селище
| align="right"| 246
| align="right"| 180
|-----
| [[Погадаєво]], село
| align="right"| 677
| align="right"| 573
|-----
| [[пограничний (Приаргунський округ)|Пограничний]], селище
| align="right"| 774
| align="right"| 552
|-----
| [[Пограничний 1-й]], селище
| align="right"| -
| align="right"| -
|-----
| [[Приаргунськ]], селище міського типу
| align="right"| 8260
| align="right"| 7388
|-----
| [[Селінда]], село
| align="right"| 409
| align="right"| 271
|-----
| [[Станція-Досатуй]], село
| align="right"| -
| align="right"| -
|-----
| [[Староцурухайтуй]], село
| align="right"| 993
| align="right"| 963
|-----
| [[Староцурухайтуй 1-й]], село
| align="right"| -
| align="right"| -
|-----
| [[Східний Досатуй]], село
| align="right"| -
| align="right"| -
|-----
| [[Талман-Борзя]], село
| align="right"| 502
| align="right"| 414
|-----
| [[улан (Приаргунський округ)|Улан]], село
| align="right"| 425
| align="right"| 353
|-----
| [[урулюнгуй (Приаргунський округ)|Урулюнгуй]], село
| align="right"| 962
| align="right"| 805
|-----
| [[Урулюнгуй 1-й]], село
| align="right"| -
| align="right"| -
|-----
| [[Усть-Тасуркай]], село
| align="right"| 559
| align="right"| 469
|+
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{забайкальський край}}
{{приаргунський округ}}

[[Категорія:Приаргунський округ|*]]
[[Категорія:Муніципальні округи Забайкальського краю]]

title: рос. Приаргунский округ

рос. Приаргунский округ: Розташування району

title: Основні дані

Суб'єкт Російської Федерації: Забайкальський край

Утворений: 1926 року

Густота населення: 3,78 осіб/км²

title: Населені пункти та поселення

Адміністративний центр: смт Приаргунськ


text:
# Печатка Юрія Львовича
Печатка Юрія Львовича — руська печатка XIV століття, що належала руському королю Юрію Львовичу. Сфрагістична пам'ятка Руського королівства. Містить напис печатка Юрія I. На печатці напис — «S[igillum] Domini Georgi Regis Rusie» — Печатка господаря Георгія-Юрія, короля Русі; на звороті: «S[igillum] Domini Georgi Ducis Ladimerie» — Печатка господаря Георгія-Юрія, князя (Во)лодимирії.

## Опис
Печатка збереглась у п'яти воскових екземплярах, що прикріплені до грамот Андрія Юрійовича (з 1316 року) та Юрія II Тройденовича (з 1325, 1327, 1334, 1335 років). Діаметр печатки з чітким рельєфом близько 90 міліметрів. На її лицевому боці зображено самого короля на троні із написом коло країв «s……. domini Georgi regis Rusie» («п[ечать]) господаря Георгія, короля Русі»). На зображенні голова Юрія увінчана короною на якій видно три зубці. Волосся довге і спадає на плечі, зливаючись із довгою хвилястою бородою. Мантія тримається на плечах, ймовірно за допомогою ланцюга, який кріпиться до неї двома шпильками. Мантія на грудях розчіпнута і з-під неї видно королівську туніку, що мальовничими складками спускається до самого низу крісла. У правій руці Юрій тримає скіпетр, який має завершення у формі лілії та хреста, а вказівний палець лівої руки він заклав за шийний ланцюг, відтягуючи його донизу. Ноги взуті в гострокутні черевики. Трон, на якому сидить князь, розтягнений горизонтально, має декор у вигляді готичних арок та великі дугоподібні ручки, що виступають вверх і ймовірно мають на кінцях прикраси у формі звіриних голів. Плоске сидіння покрито подушкою. Фоном всього зображення служить полотно декороване ліліями чи розетками.
На зворотному боці зображено вершника в обладунку з щитом і прапором, якого оточує напис: «s……. domini Georgi ducis Ladimirie» («п[ечать]) господаря Георгія, князя Володимирського»). Голова вершника покрита гострокутним шоломом. У правій руці, він тримає спис, на верхній частині древка якого прикріплено трикутний прапор. Щит, який тримає вершник, трикутний із зображенням лева. Передні ноги лева опираються на верхній лівий кут щита. Кінь у збруї іде кроком по кам'янистій поверхні на якій розташовані стилізовані рослини. Навколо вершника небо усіяне зорями.

## Особливості
Печатка Юрія Львовича, свідчить про тісну інтегрованість тодішньої руської культури у центрально-європейський контекст. Схожі сюжети — форма трону, особливості одягу та інсигній влади, зустрічаються у сфрагістичних зображеннях чеських, німецьких, данських, польських, угорських володарів. Щоправда, деякі їх деталі мають більш давню візантійську генезу. Разом із тим, у постаті Юрія є свої особливості, до яких належить вільна постава тіла не скутого симетрією, що наближає печатку ближче до німецьких та угорських аналогів. Царська мантія, яка є традиційним атрибутом такого роду зображень, на печатці Юрія частково розчіпнута і князь підтримує пальцем ланцюг, за допомогою якого вона кріпиться. Це надає ще більшої розкутості та правдивості зображенню. Загострені широкі черевики, відрізняються від колишніх вузьких візантійських, які на той момент ще зображені на печатках польських володарів, і свідчать про те, що Юрій одягався за найактуальнішою тоді модою Західної Європи. Зокрема, такого роду взуття можна побачити на зображеннях імператора Фрідріха III.

## Галерея
- Лев ІІ
- Лев ІІ
- Юрій ІІ
- Юрій ІІ

title: Печатка Юрія Львовича

wikitext:
[[Файл:Прорис печатки короля Юрія маєстат.jpg|thumb|Прорис печатки Юрія І (маєстат)]]
[[Файл:Прорис печатки короля Юрія вершник.jpg|thumb|Прорис печатки Юрія І (герб)]]
'''Печатка Юрія Львовича''' — руська [[печатка]] XIV століття, що належала руському королю [[Юрій Львович|Юрію Львовичу]]. [[Сфрагістика|Сфрагістична]] пам'ятка Руського королівства{{sfn|Книш|2010|с=258}}. Містить напис печатка [[Юрій Львович|Юрія I]]. На печатці напис — «''S[igillum] Domini Georgi Regis Rusie''» — Печатка господаря Георгія-Юрія, короля Русі; на звороті: «''S[igillum] Domini Georgi Ducis Ladimerie''» — Печатка господаря Георгія-Юрія, князя (Во)лодимирії.

== Опис ==
Печатка збереглась у п'яти воскових екземплярах, що прикріплені до грамот Андрія Юрійовича (з 1316 року) та [[Юрій II|Юрія II Тройденовича]] (з 1325, 1327, 1334, 1335 років){{efn|Відомий дослідник галицько-волинської сфрагістики [[Лаппо-Данилевський Олександр Сергійович|Лаппо-Данилевський]] заперечував належність усіх цих печаток Юрію Львовичу, однак його думка не отримала загальної підтримки}}. Діаметр печатки з чітким рельєфом близько 90 міліметрів. На її лицевому боці зображено самого короля на троні із написом коло країв «s……. domini Georgi regis Rusie» («п[ечать]) господаря Георгія, короля Русі»)<ref name="Гру">Грушевскій М. Илюстрированная исторія Украины. — С-П. : Просвѣщение, 1913. — С. 120.</ref>. На зображенні голова Юрія увінчана короною на якій видно три зубці. Волосся довге і спадає на плечі, зливаючись із довгою хвилястою бородою. [[Мантія (одяг)|Мантія]] тримається на плечах, ймовірно за допомогою ланцюга, який кріпиться до неї двома [[шпилька]]ми. Мантія на грудях розчіпнута і з-під неї видно королівську [[Туніка|туніку]], що мальовничими складками спускається до самого низу крісла. У правій руці Юрій тримає [[скіпетр]], який має завершення у формі лілії та хреста, а вказівний палець лівої руки він заклав за шийний ланцюг, відтягуючи його донизу. Ноги взуті в гострокутні черевики. Трон, на якому сидить князь, розтягнений горизонтально, має декор у вигляді готичних арок та великі дугоподібні ручки, що виступають вверх і ймовірно мають на кінцях прикраси у формі звіриних голів. Плоске сидіння покрито [[Подушка|подушкою]]. Фоном всього зображення служить полотно декороване ліліями чи розетками{{sfn|Лаппо-Данилевський|1907|с=247—248}}.

На зворотному боці зображено вершника в [[Обладунок|обладунку]] з [[щит]]ом і прапором, якого оточує напис: «s……. domini Georgi ducis Ladimirie» («п[ечать]) господаря Георгія, князя Володимирського»). Голова вершника покрита гострокутним шоломом. У правій руці, він тримає [[спис]], на верхній частині древка якого прикріплено трикутний прапор. Щит, який тримає вершник, трикутний із зображенням лева. Передні ноги лева опираються на верхній лівий кут щита. Кінь у [[Збруя|збруї]] іде кроком по кам'янистій поверхні на якій розташовані стилізовані рослини. Навколо вершника небо усіяне зорями{{sfn|Лаппо-Данилевський|1907}}.

== Особливості ==
Печатка Юрія Львовича, свідчить про тісну інтегрованість тодішньої руської культури у центрально-європейський контекст. Схожі сюжети — форма трону, особливості одягу та [[Інсиґнії|інсигній]] влади, зустрічаються у сфрагістичних зображеннях чеських, німецьких, данських, польських, угорських володарів. Щоправда, деякі їх деталі мають більш давню візантійську генезу{{sfn|Лаппо-Данилевський|1907|с=250—280}}. Разом із тим, у постаті Юрія є свої особливості, до яких належить вільна постава тіла не скутого симетрією, що наближає печатку ближче до німецьких та угорських аналогів. Царська мантія, яка є традиційним атрибутом такого роду зображень, на печатці Юрія частково розчіпнута і князь підтримує пальцем ланцюг, за допомогою якого вона кріпиться. Це надає ще більшої розкутості та правдивості зображенню. Загострені широкі черевики, відрізняються від колишніх вузьких візантійських, які на той момент ще зображені на печатках польських володарів, і свідчать про те, що Юрій одягався за найактуальнішою тоді модою Західної Європи. Зокрема, такого роду взуття можна побачити на зображеннях імператора [[Фрідріх III (імператор Священної Римської імперії)|Фрідріха III]]{{sfn|Лаппо-Данилевський|1907|с=253—254}}.

== Галерея ==
<gallery>
Lev_II_of_Galicia.jpg|Лев ІІ
Lev2_Halic.jpg|Лев ІІ
Boleslaw-Yuri II of Galicia.jpg|Юрій ІІ
Boleslav_Trojdenovic.jpg|Юрій ІІ
</gallery>

== Примітки ==
{{reflist}}
{{notelist}}

== Джерела ==
* {{h|Книш|2010|Книш Я. ''Sigillum Leonis; Княжа доба: історія і культура''. — Львів, 2010. — Вип. 3.}}
* {{h|Лаппо-Данилевський|1907|Лаппо-Данилевский А. ''Печати последних галичско-владимирских князей и их советников. Болеслав-Юрий II, князь всей Малой Руси: сборник материалов и исследований''. — Санкт-Петербург, 1907.}}
* Barwiński, В. Pieczęcie książąt halicko-włodzimierskich z pierwszej polowy XIV wieku // ''Wiadomosci numizmatyczno-archeologiczne''. 1909. [http://mbc.malopolska.pl/dlibra/docmetadata?id=18398&from=publication Nr 6.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200818214540/http://mbc.malopolska.pl/dlibra/docmetadata?id=18398&from=publication |date=18 серпня 2020 }} S. 99—104; [http://mbc.malopolska.pl/dlibra/doccontent?id=18399 Nr 7] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210924201312/http://mbc.malopolska.pl/dlibra/doccontent?id=18399 |date=24 вересня 2021 }}. S. 127—130.
* {{Купчинський 2004}}

== Посилання ==

== Див. також ==

* [[Символіка Галичини]]
* [[Печатка Лева ІІ]]

{{ci}}
{{ac}}
[[Категорія:Печатки]]
[[Категорія:Галицько-Волинське князівство]]
[[Категорія:Руський лев]]