text:
# Берназюк Ян Олександрович
Берназюк Ян Олександрович (нар. 16 січня 1979, с. Вашківці, Дністровський район (колишній Сокирянський район), Чернівецька область) — український правознавець, науковець, фахівець з адміністративного права та судочинства, заслужений юрист України, професор, доктор юридичних наук. З 15 грудня 2017 року обіймає посаду судді Верховного Суду.

## Життєпис
Народився 16 січня 1979 року в селі Вашківці Дністровського району Чернівецької області.
1996 року закінчив із золотою медаллю Вашківецьку загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів.
2001 року здобув кваліфікацію магістра права в Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича.
У липні 2001 року — липні 2004 року обіймав посаду провідного спеціаліста Державно-акціонерного спеціалізованого імпортно-експортного банку України «Укрспецімпексбанк».
У липні — вересні 2004 року — заступник начальника відділу Головного управління Національного банку України по місту Києву і Київській області.
У вересні 2004 року — лютому 2006 року — головний юрисконсульт, начальник відділу Національного банку України.
2005 року захистив кандидатську дисертацію (рішення Президії Вищої атестаційної комісії України від 13.04.2005 № 8-11/3) на тему «Банки як суб'єкти податкових правовідносин».
У лютому — квітні 2006 року — директор юридичного департаменту Міністерства економіки України. У березні 2006 року присвоєно п'ятий ранг державного службовця.
У квітні — жовтні 2006 року — директор Державного департаменту з питань банкрутства.
У жовтні 2006 року — липні 2009 року — керівник Служби, керівник Головної служби забезпечення зв'язків з Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України Секретаріату Президента України. У листопаді 2006 року присвоєно третій ранг державного службовця. У грудні 2008 року присвоєно другий ранг державного службовця.
У грудні 2006 року — квітні 2010 року — член наглядової ради відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», член наглядової ради відкритого акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України».
У лютому 2009 року — листопаді 2010 року — доцент кафедри Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі.
У вересні 2009 року — березні 2012 року — старший науковий співробітник (на 0,5 ставки, за сумісництвом) відділу державного управління та аналізу державної політики Інституту проблем державного управління та місцевого самоврядування.
У листопаді 2010 року — грудні 2012 року — радник, начальник управління протидії корупції та контрольно-ревізійної роботи, помічник Міністра надзвичайних ситуацій України.
У 2011 році присвоєно вчене звання доцента (рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки, молоді та спорту від 23.12.2011, протокол № 2/02-Д).
У грудні 2012 року — березні 2013 року, лютому — березні 2014 року — професор кафедри Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі.
У березні 2013 року — лютому 2014 року — радник Голови Верховної Ради України.
2014 року захистив докторську дисертацію (рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 26.06.2014).
У березні 2014 року — січні 2015 року — помічник Міністра фінансів України.
У січні — липні 2015 року — заступник завідувача секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя.
У липні 2015 року — квітні 2016 року — директор департаменту конкурентних
продажів об'єктів приватизації Фонду державного майна України.
У квітні — серпні 2016 року — заступник начальника управління, заступник директора департаменту Міністерства інфраструктури України.
У вересні 2016 року — листопаді 2017 року — професор кафедри Київського національного торговельно-економічного університету.
З грудня 2017 року — суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді.
З 2020 року є викладачем (тренером) Національної школи суддів України. За активну участь у підготовці висококваліфікованих кадрів для системи правосуддя відзначений подяками НШСУ (накази від 20.09.2023 № 213-К та від 11.12.2023 № 273-К).
2020 року присвоєно вчене звання професора (рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 24.09.2020).

## Правоосвітня діяльність
З 2018 року Ян Берназюк є активним членом спільноти Інституту Аспена Києва, де бере участь у заходах програмного напряму «Справедливість, закон і суспільство». Він долучається до експертних діалогів, які об'єднують представників судової влади, урядовців, народних депутатів, правників та представників громадянського суспільства. Тематика цих обговорень охоплює такі ключові для України питання, як функціонування конституціоналізму в екстремальних умовах воєнного стану, реформування системи соціального забезпечення та проблеми виконання судових рішень у цій сфері. Метою таких діалогів є пошук консенсусних рішень та розробка стратегій для подолання системних викликів, що стоять перед державою.
У березні 2025 року Я. О. Берназюк став одним із перших спікерів нового комунікаційного проєкту — «Подкасту Верховного Суду», реалізованого у співпраці з Програмою підтримки ОБСЄ для України. Перший випуск подкасту був присвячений темі касаційної скарги. Разом з іншими суддями Верховного Суду Ян Берназюк висловив міркування щодо оформлення та змістового наповнення цього процесуального документа, пояснивши ключові аспекти, на які варто звертати увагу при його підготовці. Станом на серпень 2025 року цей випуск має 8,5 тисяч переглядів.
Я. О. Берназюк послідовно досліджує вплив штучного інтелекту на правосуддя та відстоює позицію його обережного використання у судовій сфері. У своїх заявах він підкреслює, що ШІ може автоматизувати класифікацію справ, добір релевантної практики й формування типових документів, однак має залишатися лише допоміжним інструментом. Берназюк акцентує на принципі пропорційності та відповідальності судді як ключовій засаді співпраці людини й технології.
Я. О. Берназюк є одним з розробників Рекомендацій з відповідального використання штучного інтелекту для правників, виданих за підтримки Міністерства цифрової трансформації та Міністерства юстиції України.
Протягом 2022—2024 років здійснив 4 офіційних відрядження за кордон у межах співпраці Верховного Суду та Національної школи суддів України до Естонії, Польщі, Литви та Франції.[значущість факту?]
Ян Берназюк є одним із українських експертів у сфері протидії стратегічним позовам проти участі громадськості (SLAPP). Він бере активну участь у міжнародних та національних заходах, присвячених цій проблематиці, а також займається навчальною діяльністю. У листопаді 2024 року він представляв українську судову владу на Європейській конференції з протидії SLAPP у Страсбурзі. Захід був організований Коаліцією проти SLAPP в Європі (CASE) та Радою Європи для обговорення та просування нових європейських правових інструментів, зокрема Директиви ЄС 2024/1069. Як лектор і тренер, Ян Берназюк ділиться своїм досвідом із суддями місцевих та апеляційних судів. У лютому 2025 року на семінарі, організованому Національною школою суддів України, він виступив з лекцією «SLAPP — позови як виклик правосуддю». Під час виступу він розкрив інструменти ідентифікації таких позовів, юридичні підходи до їх розгляду та способи забезпечення балансу між правом на доступ до суду та захистом свободи слова. Крім того, він співпрацює з проєктом Ради Європи «Захист свободи слова та свободи медіа в Україні» як суддя-тренер з питань SLAPP, сприяючи імплементації європейських стандартів у національну судову практику.

## Юридична практика
Я. О. Берназюк представляв інтереси Державно-акціонерного спеціалізованого імпортно-експортного банку України «Укрспецімпексбанк», зокрема у Вищому господарському суді України.
Представляв інтереси Територіального управління НБУ у Львівській області, зокрема у Вищому господарському суді України.
Як помічник міністра надзвичайних ситуацій, був головою міжвідомчої робочої групи з розроблення проектів нормативно-правових актів, спрямованих на дерегуляцію підприємницької діяльності в частині забезпечення дотримання правил пожежної безпеки та процедури отримання документів дозвільного характеру у сфері пожежної безпеки.

### Діяльність на посаді судді Верховного Суду
Фундація «Dejure» найменувала рішення колегії Верховного Суду, в якій брав участь суддя Я. О. Берназюк, званням «Рішення-прогрес року» у 2019 році. Цим рішенням суд зобов'язав Вищу кваліфікаційну комісію суддів України опублікувати на своєму вебсайті всі рішення, які та прийняла, починаючи з 13.01.2011 (дата набрання чинності Законом України «Про доступ до публічної інформації»).
У лютому 2020 року був нагороджений премією «Честь тижня» у справі, де був суддею-доповідачем, за захист права на пенсію громадянина, який проживає за кордоном. Цю премію присуджує у відеоблозі «Честь і НЕчесть тижня» Ірина Шиба — експертка з судової реформи, відновного правосуддя та правосуддя для дітей у Фундації «Dejure».
Був суддею-доповідачем у низці справ, зокрема щодо будівництва на ділянці на вулиці Олеся Гончара, 17-23, розташованої в буферній зоні Софії Київської (ЖК Fresco Sofia), про знесення незаконно збудованої 8-поверхівки біля могили цадика Нахмана в Умані на Черкащині, щодо дій Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради на запобігання самочинному втручанню у вигляд пам'ятки архітектури, у справі «ФК „Динамо“ Київ» проти Держгеокадастру", про стягнення в дохід держави активів експрезидента Віктора Януковича, у справі щодо права прокурора оскаржувати незаконні дозволи за відсутності іншого уповноваженого на це органу, у справі щодо перевірки всіх дисертацій без строків давнини захисту на наявність плагіату, у справі «Юнайтед Енерджі» проти «Укренерго», у справі про заборону на куріння, вживання та використання кальянів у закладах ресторанного господарства, у справі щодо заборони забудови Протасового Яру в Києві.
У звітах про діяльність Касаційного адміністративного суду Верховного Суду згадано Я. О. Берназюка як одного з найактивніших авторів блогів (7 блогів за 2019 рік, 13 блогів за 2020 рік).

### Критика
Був підданий критиці у науковій статті Бєлкін Л. М. «Проблема врахування норм кримінального процесу в адміністративному судочинстві в контексті принципу верховенства права (на прикладі вад правових позицій, висловлених у судових процесуальних документах суддею касаційного адміністративного суду Верховного Суду, доктором юридичних наук Я. О. Берназюком)».
Під час конкурсу до Верховного Суду у 2017 році Громадська рада доброчесності (ГРД) 3 травня затвердила негативний висновок щодо кандидатури Яна Берназюка, вказавши на його невідповідність критеріям доброчесності та професійної етики. Основними претензіями були: невідповідність наукового стажу вимогам конкурсу (лише 2 роки та 2 місяці за основним місцем роботи при стрімкій кар'єрі на державній службі), можливий конфлікт інтересів через участь у захисті дисертацій брата та тестя, а також зв'язки з політичними силами (робота помічником народних депутатів Арсенія Яценюка та Руслана Князевича). Окремий блок питань стосувався невідповідності майнового стану доходам: численні неточності в деклараціях та придбання матір'ю-пенсіонеркою комерційної нерухомості в Києві.
Після отримання висновку Ян Берназюк надав ГРД пояснення та пакет документів (загалом 31 файл та відео), спростовуючи висунуті звинувачення. Зокрема, він спростував інформацію про те, що був науковим керівником свого тестя, та пояснив, що не брав участі в засіданні вченої ради в день захисту дисертації брата. Проблеми з поданням кількох версій декларації кандидат пояснив технічними збоями в роботі сайту НАЗК, а отримання земельних ділянок у Нових Петрівцях — централізованим безоплатним виділенням для держслужбовців. На підставі наданих документів та пояснень Громадська рада доброчесності 12 травня 2017 року шляхом електронного голосування скасувала свій негативний висновок. Незважаючи на скасування висновку, ГРД вирішила надати Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформацію щодо кандидата, зазначивши, що викладені факти мають бути оцінені ВККС у сукупності. У фінальному документі ГРД повторно звернула увагу на стрімку кар'єру Берназюка на державних посадах, що могло свідчити про протекціонізм, та наявність сумнівів щодо безоплатного отримання земельних ділянок.

### Волонтерська, благодійна й інша неюридична діяльність
Згідно з даними декларацій, Я. Берназюк перерахував благодійні внески на потреби Збройних сил України: у 2022 році розміром 1.375.563 грн, у 2023 році — розміром 1.618.080 грн.
Протягом 2021—2024 років брав участь у організованих Касаційним адміністративним судом акціях стосовно донації крові, а також у спортивних заходах, зокрема «Пробіг під каштанами».

## Наукова кар'єра
2005 року захистив дисертацію на здобуття наукового ступеня кандидата юридичних наук на тему: «Банки як суб'єкти податкових правовідносин» (спеціальність 12.00.07). Науковий керівник — доктор юридичних наук, професор Воронова Л. К.
2014 року захистив дисертацію на здобуття наукового ступеня доктора юридичних наук на тему: «Конституційні основи правотворчості Президента України: теорія і практика» (спеціальність 12.00.02), науковий консультант — професор В. Л. Федоренко.

### Наукові напрями
Основні напрями наукових досліджень: правотворчість, верховенство права, штучний інтелект, правосуддя, адміністративне судочинство, єдність судової практики, фінансове право.
Публікації Я. О. Берназюка здобули авторитет серед науковців — станом на середину 2025 року наявні понад 600 посилань науковців на його праці.

### Основні наукові здобутки
Ян Олександрович захистив дисертацію, у якій стверджено про формулювання цілісної теорії конституційних основ правотворчості Президента України та про те, що вперше обґрунтовано висновок про те, що конституційна правотворча та правозастосовна практика пішла трьома шляхами наділення Президента України безпосередніми нормотворчими повноваженнями:
1. делегування цих повноважень Верховною Радою України через прийняття законів;
2. тлумачення окремих положень Основного Закону в рішеннях Конституційного Суду України;
3. застосування низки нормотворчих повноважень главою держави «за вмовчанням»[80].

Я. Берназюк використав багатий емпіричний ресурс, що підтверджується обсягом сотень проаналізованих у монографії та дисертації актів законодавства України та зарубіжних країн. Автор проаналізував практику застосування Президентом України своїх правотворчих повноважень протягом усього періоду існування, починаючи з 1991 року, а також позиції Конституційного Суду України з цих питань, викладені у проаналізованих понад 60 рішеннях та ухвалах, що винесені у різних справах.
Я. Берназюк запропонував поділ усіх конституційних повноважень Президента України та спеціально виокремив п'ятнадцять правотворчих повноважень. Таке групування дозволило дослідити всі акти правотворчості Глави держави, що є результатом фіксації виконання ним визначених Основним Законом функцій у в межах наявних повноважень.

### Редакційна та науково-методична діяльність
Я. О. Берназюк є членом редакційної колегії видання «Слово Національної школи суддів України» і членом Науково-методичної ради Національної школи суддів України.

### Основні праці
Автор понад 400 наукових та науково-популярних публікацій. Є автором і співавтором монографій, посібників, наукових статей тощо.

#### Монографії
1. Берназюк Я. Конституційні основи правотворчості Президента України: теорія і практика: монографія. 2013. 502 с.
2. Нормотворча діяльність Президента України та її нормопроектне забезпечення: монографія / О. В. Скрипнюк, В. Л. Федоренко, Ю. Г. Барабаш, Я. О. Берназюк та ін.; за ред. О. В. Скрипнюка і В. Л. Федоренка. К.: НАДУ, 2011. 344 с.

#### Наукові статті у наукових виданнях
1. Barikova A., Bernaziuk Y. Electronic Educational Dimension of Law Enforcement in a Pandemic and Post-Pandemic World. ECS Transactions. 2022. Volume 107. Number 1. URL: https://iopscience.iop.org/article/10.1149/10701.18465ecst
2. Берназюк Я. Принцип належного урядування (good governance): національна та європейська судова практика. Науковий вісник Ужгородського національного університету. Серія: Право. 2021. Вип. 64. С. 189—197.
3. Берназюк Я. Принцип пропорційності у практиці Європейського суду з прав людини. Експерт: парадигми юридичних наук і державного управління. 2021. С. 197—214.
4. Берназюк Я. Принцип легітимних очікувань (legitimate expectations): поняття та зміст. Експерт: парадигми юридичних наук і державного управління. 2021. Вип. 3(15). С. 147—162
5. Берназюк Я. Поняття та особливості принципу неприпустимості зловживання процесуальними правами в адміністративному судочинстві. Науковий вісник Ужгородського національного університету. 2021. С. 135—141.
6. Берназюк Я. Особливості застосування критерію «якості закону» під час вирішення публічно-правових спорів. Право і суспільство. 2020. Вип. 10. С. 6-14.
7. Берназюк Я. Особливості забезпечення єдності судової практики та відступу від правових позицій Верховного Суду (на прикладі вирішення публічно-правових спорів). Вісник Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е. О. Дідоренка. 2020. Вип. 2 (90). С. 77-89.
8. Dovhan A., Bernaziuk Yan., Tkachuk T. Internet of things technologies in medical sector: cyber security issues. Wiadomości Lekarskie. 2019. 72 (12). P. 2563—2567. URL: https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/32124786/
9. Берназюк Я. Форми участі інститутів громадянського суспільства у нормотворчому процесі. Конституційно-правові аналітичні студії. 2017. С. 43-51.
10. Берназюк Я. Методологія проведення наукових досліджень у сфері конституційного права на сучасному етапі: визначення основних завдань. Право України. 2014. С. 136—144.
11. Берназюк Я. Проблемні питання сплати банками збору до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Вісник Національного банку України. 2004. С. 41-45.

#### Наукові статті у практичних виданнях
1. Берназюк Я. Категорія «якість закону» як складова принципу верховенства права та гарантія застосування судом найбільш сприятливого для особи тлумачення закону. Судово-юридична газета. 2020. URL: https://sud.ua/ru/news/blog/182593-kategoriya-yakist-zakonu-yak-skladova-printsipu-verkhovenstva-prava-ta-garantiya-zastosuvannya-sudom-naybilsh-spriyatlivogo-dlya-osobi-tlumachennya-zakonu
2. Берназюк Я. Співвідношення необхідності забезпечення єдності судової практики та відступу від правових позицій Верховного Суду (на прикладі вирішення публічно-правових спорів). Судово-юридична газета. 2020. URL: https://sud.ua/ru/news/blog/177404-spivvidnoshe
3. Берназюк Я. Поняття та критерії мотивованості судового рішення як однієї з гарантій дотримання судами принципу верховенства права. Судово-юридична газета. 2019. URL: https://sud.ua/ru/news/blog/133015-ponyattya-ta-kriteriyi-motivovanosti-sudovogo-rishennya-yak-odniyeyi-z-garantiy-dotrimannya-sudami-printsipu-verkhovenstva-prava
4. Берназюк Я. Конституційний принцип рівності і його особливості в адміністративному судочинстві. Судово-юридична газета. 2019. URL: https://sud.ua/ru/news/blog/143839-konstitutsiyniy-printsip-rivnosti-ta-yogo-osoblivosti-v-administrativnomu-sudochinstvi
5. Берназюк Я. Про позови, які не підлягають судовому розгляду. Судово-юридична газета. 2019. URL: https://sud.ua/ru/news/blog/140426-pro-pozovi-yaki-ne-pidlyagayut-sudovomu-rozglyadu
6. Берназюк Я. Право на доступ до судового захисту в контексті дотримання строків звернення до суду, практика ЄСПЛ. Судово-юридична газета. 2018. URL: https://sud.ua/ru/news/blog/123832-pravo-na-dostup-do-sudovogo-zakhistu-v-konteksti-dotrimannya-strokiv-zvernennya-do-sudu-praktika-yespl

## Нагороди та відзнаки
Указом Президента України в серпні 2008 року «за значний особистий внесок у соціально-економічний, культурний розвиток Української держави, вагомі трудові досягнення та з нагоди 17-ї річниці незалежності» присвоєно звання «Заслужений юрист України».

title: Берназюк Ян Олександрович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Берназюк Ян Олександрович
| оригінал імені       =
| місце_проживання     = [[Київ]]
| інші_імена           =
| псевдонім            =
| прізвисько           =
| зображення           =
| розмір_зображення    =
| підпис_зображення    =
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = 16.01.1979
| місце_народження     = с. [[Вашківці (Дністровський район)|Вашківці]], [[Дністровський район]], [[Чернівецька область]]
| дата_смерті          =
| місце_смерті         =
| причина_смерті       =
| поховання            =
| громадянство         = {{UKR}}
| підданство           =
| національність       =
| Alma_mater           = [[Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича]]
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       = [[правознавство]]
| титул                = [[заслужений юрист України]], другий ранг державного службовця
| посада               = [[суддя]] [[Верховний Суд (Україна)|Верховного Суду]]<ref name="ВС призначення"></ref>
| військове звання     =
| платня               =
| термін               =
| попередник           =
| наступник            =
| партія               =
| головував_(-ла)      = директор департаменту Фонду державного майна України (2015—2016), керівник Служби, керівник Головної служби Секретаріату Президента України (2006—2009), директор Державного департаменту з питань банкрутства (2006), директор департаменту Міністерства економіки України (2006)
| конфесія             =
| батько               =
| матір                =
| рід                  =
| родичі               =
| дружина              =
| чоловік              =
| діти                 =
| підпис               =
| нагороди             = {{заслужений юрист України}}
| сторінка_в_інтернеті =
| примітки             =
| зріст                =
| вага                 =
| герб                 =
| підпис_герба         =
}}
'''Берназюк Ян Олександрович''' ({{н}} {{Дата народження|16|01|1979}}, с. [[Вашківці (Дністровський район)|Вашківці]], [[Дністровський район]] (колишній [[Сокирянський район]]), [[Чернівецька область]]) — український правознавець, науковець, фахівець з адміністративного права та судочинства, [[заслужений юрист України]], [[професор]], [[доктор юридичних наук]]. З 15 грудня 2017 року обіймає посаду [[суддя|судді]] [[Верховний Суд (Україна)|Верховного Суду]].

== Життєпис ==

Народився 16 січня 1979 року в селі [[Вашківці (Дністровський район)|Вашківці]] [[Дністровський район|Дністровського району]] [[Чернівецька область|Чернівецької області]].

1996 року закінчив із золотою медаллю Вашківецьку загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів.

2001 року здобув кваліфікацію магістра права в [[Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича|Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича]]<ref>[https://law.chnu.edu.ua/alumni/ Випускники факультету]</ref>.

У липні 2001 року — липні 2004 року обіймав посаду провідного спеціаліста Державно-акціонерного спеціалізованого імпортно-експортного банку України «[[Укрексімбанк|Укрспецімпексбанк]]».

У липні — вересні 2004 року — заступник начальника відділу Головного управління [[Національний банк України|Національного банку України]] по місту [[Київ|Києву]] і [[Київська область|Київській області]].

У вересні 2004 року — лютому 2006 року — головний [[юрисконсульт]], начальник відділу Національного банку України.

2005 року захистив кандидатську дисертацію (рішення Президії Вищої атестаційної комісії України від 13.04.2005 № 8-11/3) на тему «[[Банк]]и як суб'єкти податкових правовідносин».

У лютому — квітні 2006 року — директор юридичного департаменту [[Міністерство економіки України|Міністерства економіки України]]. У березні 2006 року присвоєно п'ятий ранг державного службовця<ref>{{Постанова КМУ|396|рік=2006|29 березня 2006|Про присвоєння рангів державним службовцям}}</ref>.

У квітні — жовтні 2006 року — директор Державного департаменту з питань банкрутства<ref>{{Постанова КМУ|489|рік=2006|12 квітня 2006|Про призначення Берназюка Я.О. директором Державного департаменту з питань банкрутства}}</ref>.

У жовтні 2006 року — липні 2009 року — керівник Служби, керівник Головної служби забезпечення зв'язків з Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України [[Офіс Президента України|Секретаріату Президента України]]. У листопаді 2006 року присвоєно третій ранг державного службовця<ref>{{УПУ|928/2006|2 листопада 2006|Про присвоєння рангу державного службовця}}</ref>. У грудні 2008 року присвоєно другий ранг державного службовця<ref>{{УПУ|1136/2008|3 грудня 2008|Про присвоєння рангу державного службовця}}</ref>.

У грудні 2006 року — квітні 2010 року — член наглядової ради відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», член наглядової ради відкритого акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»<ref>{{УПУ|1023/2006|4 грудня 2006|Питання наглядових рад відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та відкритого акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"}}</ref><ref>{{УПУ|156/2007|27 лютого 2007|Питання наглядових рад відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та відкритого акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"}}</ref><ref>{{УПУ|539/2010|14 квітня 2010|Про членів наглядових рад публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"}}</ref>.

У лютому 2009 року — листопаді 2010 року — доцент кафедри [[Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі|Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі]].

У вересні 2009 року — березні 2012 року — [[старший науковий співробітник]] (на 0,5 ставки, за сумісництвом) відділу державного управління та аналізу державної політики [[Інститут проблем державного управління та місцевого самоврядування|Інституту проблем державного управління та місцевого самоврядування]].

У листопаді 2010 року — грудні 2012 року — радник, начальник управління протидії корупції та контрольно-ревізійної роботи<ref>[https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/v0102735-10 Наказ МНС від 29.12.2010 № 102]</ref>, помічник [[Міністерство надзвичайних ситуацій України|Міністра надзвичайних ситуацій України]].

У 2011 році присвоєно вчене звання доцента (рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки, молоді та спорту від 23.12.2011, протокол № 2/02-Д).

У грудні 2012 року — березні 2013 року, лютому — березні 2014 року — професор кафедри Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі.

У березні 2013 року — лютому 2014 року — радник [[Голова Верховної Ради України|Голови Верховної Ради України]].

2014 року захистив докторську дисертацію (рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 26.06.2014).

У березні 2014 року — січні 2015 року — помічник [[Міністерство фінансів України|Міністра фінансів України]].

У січні — липні 2015 року — заступник завідувача секретаріату [[Комітет Верховної Ради України з питань правової політики|Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя]].

У липні 2015 року — квітні 2016 року — директор департаменту конкурентних
продажів об'єктів приватизації<ref>[https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1147-15 Наказ ФДМУ від 09.09.2015 № 1325]</ref> [[Фонд державного майна України|Фонду державного майна України]].

У квітні — серпні 2016 року — заступник начальника управління, заступник директора департаменту [[Міністерство інфраструктури України|Міністерства інфраструктури України]].

У вересні 2016 року — листопаді 2017 року — професор кафедри [[Державний торговельно-економічний університет|Київського національного торговельно-економічного університету]].

З грудня 2017 року — суддя Верховного Суду у [[Касаційний адміністративний суд|Касаційному адміністративному суді]]<ref name="ВС призначення">{{УПУ|357/2017|10 листопада 2017|Про призначення суддів Верховного Суду}}</ref><ref>[ ]</ref>.

З 2020 року є викладачем (тренером) Національної школи суддів України. За активну участь у підготовці висококваліфікованих кадрів для системи правосуддя відзначений подяками [[Національна школа суддів України|НШСУ]] (накази від 20.09.2023 № 213-К та від 11.12.2023 № 273-К).

2020 року присвоєно вчене звання [[професор]]а (рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 24.09.2020).

== Правоосвітня діяльність ==

З 2018 року Ян Берназюк є активним членом спільноти [[Інститут Аспена|Інституту Аспена]] Києва, де бере участь у заходах програмного напряму «Справедливість, закон і суспільство». Він долучається до експертних діалогів, які об'єднують представників судової влади, урядовців, народних депутатів, правників та представників громадянського суспільства. Тематика цих обговорень охоплює такі ключові для України питання, як функціонування [[конституціоналізм]]у в екстремальних умовах [[Воєнний стан в Україні|воєнного стану]], реформування системи [[Соціальне забезпечення|соціального забезпечення]] та проблеми виконання судових рішень у цій сфері. Метою таких діалогів є пошук [[консенсус]]них рішень та розробка стратегій для подолання системних викликів, що стоять перед державою<ref>[https://aspeninstitutekyiv.org/sotsialna-reforma-ta-sudovi-rishennia-aspen-instytut-kyiv-proviv-dialoh-pro-vykonannia-sudovykh-rishen-u-sferi-pensiinoho-ta-sotsialnoho-zabezpechennia/ «Соціальна реформа та судові рішення»: Аспен Інститут Київ провів Діалог про виконання судових рішень у сфері пенсійного та соціального забезпечення]</ref><ref>[https://aspeninstitutekyiv.org/konstytutsionalizm-v-ekstremalnykh-umovakh-dialohy-pro-spravedlyvist-u-chasy-viiny-aspen-instytut-kyiv-proviv-dialoh-dlia-pravnykiv/ «Конституціоналізм в екстремальних умовах: діалоги про справедливість у часи війни» — Аспен Інститут Київ провів Діалог для правників]</ref>.

У березні 2025 року Я. О. Берназюк став одним із перших спікерів нового комунікаційного проєкту — «Подкасту Верховного Суду», реалізованого у співпраці з Програмою підтримки [[Організація з безпеки і співробітництва в Європі|ОБСЄ]] для України. Перший випуск подкасту був присвячений темі [[Касація (судочинство)|касаційної]] скарги. Разом з іншими суддями Верховного Суду Ян Берназюк висловив міркування щодо оформлення та змістового наповнення цього процесуального документа, пояснивши ключові аспекти, на які варто звертати увагу при його підготовці. Станом на серпень 2025 року цей випуск має 8,5 тисяч переглядів<ref>[https://youtu.be/ufKgu7bpSJ4?si=EqfvpNyaevktJdJm Подкаст Верховного Суду: касаційна скарга — поради від суддів ВС (1 випуск)]</ref><ref>[https://supreme.court.gov.ua/supreme/pres-centr/news/1773153 Верховний Суд запускає новий комунікаційний проєкт — «Подкаст Верховного Суду»]</ref>.

Я. О. Берназюк послідовно досліджує вплив [[Штучний інтелект|штучного інтелекту]] на [[правосуддя]] та відстоює позицію його обережного використання у судовій сфері. У своїх заявах він підкреслює, що ШІ може автоматизувати [[Класифікація|класифікацію]] справ, добір [[Релевантність|релевантної]] практики й формування типових документів, однак має залишатися лише допоміжним інструментом. Берназюк акцентує на принципі пропорційності та відповідальності судді як ключовій засаді співпраці людини й технології<ref>[https://podrobnosti.ua/2502414-shtuchnij-ntelekt-u-sud-proriv-chi-pastka.html Марків Я. ШІ в мантії: допомагає суддям чи знищує правосуддя]</ref><ref>[https://www.youtube.com/watch?v=hbBFS3O6dYQ ШІ в мантії вже виносить вироки прорив чи пастка в суді]</ref>.

Я. О. Берназюк є одним з розробників Рекомендацій з відповідального використання штучного інтелекту для правників, виданих за підтримки Міністерства цифрової трансформації та Міністерства юстиції України<ref>[https://thedigital.gov.ua/news/yak-bezpechno-pratsyuvati-z-shi-rekomendatsii-dlya-pravnikiv Як безпечно працювати з ШІ: рекомендації для юристів]</ref><ref>[https://minjust.gov.ua/news/ministry/minyust-spilno-z-partnerami-pidgotuvav-rekomendatsii-dlya-pravnikiv-schodo-bezpechnogo-vikoristannya-shtuchnogo-intelektu Мін'юст спільно з партнерами підготував рекомендації для правників щодо безпечного використання штучного інтелекту]</ref>.

Протягом 2022—2024 років здійснив 4 офіційних відрядження за кордон у межах співпраці Верховного Суду та Національної школи суддів України до [[Естонія|Естонії]], [[Польща|Польщі]], [[Литва|Литви]] та [[Франція|Франції]]<ref>[https://sud.ua/uk/news/publication/324373-zagrankomandirovki-sudey-verkhovnogo-suda-kto-kuda-i-kogda-ezdil-za-granitsu-v-2022-2024-godakh Закордонні відрядження суддів Верховного Суду — хто, куди та коли їздив за кордон у 2022—2024 роках]</ref>.{{значущість факту}}

Ян Берназюк є одним із українських експертів у сфері протидії стратегічним позовам проти участі громадськості (SLAPP). Він бере активну участь у міжнародних та національних заходах, присвячених цій проблематиці, а також займається навчальною діяльністю. У листопаді 2024 року він представляв українську судову владу на Європейській конференції з протидії SLAPP у [[Страсбург|Страсбурзі]]. Захід був організований Коаліцією проти SLAPP в Європі (CASE) та [[Рада Європи|Радою Європи]] для обговорення та просування нових європейських правових інструментів, зокрема [[Директива (Європейський Союз)|Директиви ЄС]] 2024/1069. Як лектор і тренер, Ян Берназюк ділиться своїм досвідом із суддями місцевих та апеляційних судів. У лютому 2025 року на семінарі, організованому Національною школою суддів України, він виступив з лекцією «SLAPP — позови як виклик правосуддю». Під час виступу він розкрив інструменти ідентифікації таких позовів, юридичні підходи до їх розгляду та способи забезпечення балансу між правом на доступ до суду та захистом свободи слова. Крім того, він співпрацює з проєктом Ради Європи «Захист свободи слова та свободи медіа в Україні» як суддя-тренер з питань SLAPP, сприяючи імплементації європейських стандартів у національну судову практику<ref>[https://supreme.court.gov.ua/supreme/pres-centr/news/1705340/ Судді ВС долучилися до роботи Європейської конференції з протидії SLAPP]</ref><ref>[https://supreme.court.gov.ua/supreme/pokazniki-diyalnosti/navch_suddiv_praciv_aparativ_2021/1755614/ Суддя ВС розповів про виклики та механізми протидії стратегічним позовам проти участі громадськості (SLAPP)]</ref><ref>[https://www.youtube.com/watch?v=pQ_75uqg4yg Право і медіа: у Львові відбувся семінар для суддів місцевих та апеляційних судів]</ref><ref>[https://court.gov.ua/storage/portal/supreme/prezentacii_2025/116_SLAPP_bernaziuk.pdf SLAPP — позови як виклик правосуддю: інструменти ідентифікації, юридичні підходи та захист права на свободу вираження поглядів]</ref>.

== Юридична практика ==

Я. О. Берназюк представляв інтереси Державно-акціонерного спеціалізованого імпортно-експортного банку України «Укрспецімпексбанк», зокрема у Вищому господарському суді України<ref>[https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0181600-04 Постанова ВГСУ від 20.07.2004]</ref>.

Представляв інтереси Територіального управління [[Національний банк України|НБУ]] у Львівській області, зокрема у Вищому господарському суді України<ref>[https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v_315600-05 Постанова ВГСУ від 19.04.2005]</ref>.

Як помічник міністра надзвичайних ситуацій, був головою міжвідомчої робочої групи з розроблення проектів нормативно-правових актів, спрямованих на дерегуляцію підприємницької діяльності в частині забезпечення дотримання правил пожежної безпеки та процедури отримання документів дозвільного характеру у сфері пожежної безпеки<ref>[https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/v1112735-11 Наказ МНС від 20.10.2011 № 1112]</ref>.

=== Діяльність на посаді судді Верховного Суду ===

Фундація «Dejure» найменувала рішення колегії Верховного Суду, в якій брав участь суддя Я. О. Берназюк<ref>[https://reyestr.court.gov.ua/Review/83602669 Рішення колегії КАС ВС у справі № 9901/76/19 від 08.08.2019]</ref>, званням «Рішення-прогрес року» у 2019 році. Цим рішенням суд зобов'язав [[Вища кваліфікаційна комісія суддів України|Вищу кваліфікаційну комісію суддів України]] опублікувати на своєму вебсайті всі рішення, які та прийняла, починаючи з 13.01.2011 (дата набрання чинності [[Закон України «Про доступ до публічної інформації»|Законом України «Про доступ до публічної інформації»]])<ref>[https://dejure.foundation/scho-prykhovuvala-sudova-vlada-v-2019-rotsi/ Що приховувала судова влада в 2019 році?]</ref>.

У лютому 2020 року був нагороджений премією «Честь тижня» у справі, де був суддею-доповідачем<ref>[https://reyestr.court.gov.ua/Review/84788528 Постанова КАС ВС у справі № 804/3646/18 від 01.10.2019]</ref>, за захист права на пенсію громадянина, який проживає за кордоном. Цю премію присуджує у відеоблозі «Честь і НЕчесть тижня» Ірина Шиба — експертка з судової реформи, відновного правосуддя та правосуддя для дітей у Фундації «Dejure»<ref>[https://24tv.ua/ukrayintsyu_za_kordonom_ne_hotili_priznachati_pensiyu_sud_zahistiv_yogo_prava_n1277933 Українцю, який живе за кордоном, не хотіли призначати пенсію: суд захистив його права]</ref><ref>[https://www.facebook.com/watch/?v=831816027281210 ЧЕСТЬ Берназюк, Желєзний, Коваленко і НЕ.ЧЕСТЬ Мартинюк, Жук і Білак]</ref>.

Був суддею-доповідачем у низці справ, зокрема щодо будівництва на ділянці на вулиці Олеся Гончара, 17-23, розташованої в буферній зоні Софії Київської (ЖК Fresco Sofia)<ref>[https://hmarochos.kiev.ua/2020/08/17/zabudovnyk-zhk-u-bufernij-zoni-sofiyi-pogodyvsya-prybraty-zajvi-poverhy-foto/ Забудовник ЖК у буферній зоні Софії погодився прибрати зайві поверхи (фото)]</ref><ref>[https://kyivcity.gov.ua/news/valentin_mondrivskiy_u_skandalniy_nedobudovi_na_gonchara_demontuyut_zayvi_poverkhi/ Валентин Мондриївський: У скандальній недобудові на Гончара демонтують зайві поверхи]</ref><ref>[https://reyestr.court.gov.ua/Review/81431125 Рішення колегії КАС ВС у справі № 826/20177/16 від 24.04.2019]</ref>, про знесення незаконно збудованої 8-поверхівки біля могили цадика Нахмана в [[Умань|Умані]] на [[Черкаська область|Черкащині]]<ref>[https://www.ukrinform.ua/rubric-regions/3684942-v-umani-znesut-gotel-akij-nezakonno-zbuduvali-bila-mogili-cadika-nahmana.html В Умані знесуть готель, який незаконно збудували біля могили цадика Нахмана]</ref><ref>[https://reyestr.court.gov.ua/Review/108998036 Ухвала КАС ВС у справі № 580/1747/22 від 15.02.2023]</ref>, щодо дій Управління охорони історичного середовища [[Львівська міська рада|Львівської міської ради]] на запобігання самочинному втручанню у вигляд пам'ятки архітектури<ref>[https://zaxid.net/sud_pereglyane_spravu_pro_nezakonnu_pribudovu_do_videnskoyi_kavyarni_n1564475 Суд перегляне справу про незаконну прибудову до «Віденської кав'ярні»]</ref><ref>[https://wz.lviv.ua/life/491977-ne-vykliuchaiu-sproby-zdiisnyty-reiderske-zakhoplennia-videnskoi-kaviarni "Не виключаю спроби здійснити рейдерське захоплення «Віденської кав'ярні»]</ref><ref>[https://reyestr.court.gov.ua/Review/111036056 Постанова КАС ВС у справі № К/990/9782/23 від 23.05.2023]</ref>, у справі «[[Динамо (Київ)|ФК „Динамо“ Київ»]] проти [[Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру|Держгеокадастру]]"<ref>[https://advokatpost.com/shchodo-kontroliu-za-tsilovym-pryznachennia-ta-vykorystanniam-zemelnykh-dilianok-rekreatsijnoho-pryznachennia/ Щодо контролю за цільовим призначення та використанням земельних ділянок рекреаційного призначення]</ref><ref>[https://reyestr.court.gov.ua/Review/111078200 Постанова КАС ВС у справі № 640/25350/21 від 24.05.2023]</ref>, про стягнення в дохід держави активів експрезидента [[Янукович Віктор Федорович|Віктора Януковича]]<ref>[https://zn.ua/ukr/POLITICS/konfiskatsija-majna-janukovicha-rishennja-apeljatsijnoji-palati-vaks-ne-pidljahajut-oskarzhennju-v-kasatsijnomu-porjadku.html Конфіскація майна Януковича: рішення Апеляційної палати ВАКС не підлягають оскарженню в касаційному порядку]</ref><ref>[https://reyestr.court.gov.ua/Review/108273593 Ухвала КАС ВС у справі № 991/5572/22 від 05.01.2023]</ref>, у справі щодо права [[прокурор]]а оскаржувати незаконні дозволи за відсутності іншого уповноваженого на це органу<ref>[https://pravo.ua/shchodo-prava-prokurora-na-zvernennia-do-sudu-v-interesakh-derzhavy-u-sferi-dotrymannia-protsedury-nadannia-nadr-u-korystuvannia-vysnovok-kas-vs/ Щодо права прокурора на звернення до суду в інтересах держави у сфері дотримання процедури надання надр у користування — висновок КАС ВС]</ref><ref>[https://reyestr.court.gov.ua/Review/107599033 Постанова КАС ВС у справі № 240/401/19 від 29.11.2022]</ref>, у справі щодо перевірки всіх дисертацій без строків давнини захисту на наявність плагіату<ref>[https://life.pravda.com.ua/society/disertaciji-vsih-rokiv-mozhna-pereviryati-na-plagiat-verhovniy-sud-308661/ Усі дисертації, незалежно від дати захисту, можуть бути перевірені на плагіат — Верховний Суд]</ref><ref>[https://www.facebook.com/permalink.php?story_fbid=pfbid02QvfB9DAA8yu2WMqquj1VEtTZYjt1umSBBGSZ2uVWXv9RckyiReBq2G5LENtrnxvXl&id=61559593207094 Допис користувача Центр українських правових досліджень]</ref><ref>[https://sud.ua/uk/news/sudebnaya-praktika/333618-verkhovnyy-sud-ukazal-chto-vse-dissertatsii-nezavisimo-ot-daty-zaschity-mogut-byt-provereny-na-plagiat Верховний Суд вказав, що усі дисертації, незалежно від дати захисту, можуть бути перевірені на плагіат]</ref><ref>[https://reyestr.court.gov.ua/Review/127846893 Постанова КАС ВС у справі № 560/8264/24 від 03.06.2025]</ref>, у справі «Юнайтед Енерджі» проти «[[Укренерго]]»<ref>[https://censor.net/ua/resonance/3536162/povernennya-milyardiv-kolomoyiskogo-derjavi Чи дозволить Верховний Суд компанії Коломойського не повертати мільярди державі]</ref><ref>[https://epravda.com.ua/energetika/yunayted-enerdzhi-prograla-sud-po-2-6-milyarda-borgu-pered-ukrenergo-800716/ «Юнайтед Енерджі» програла суд по 2,6 мільярда боргу перед «Укренерго»]</ref><ref>[https://antac.org.ua/news/kompaniia-iaku-pov-iazuiut-z-partnerom-kolomoyskoho-sprobuie-stiahnuty-2-6-mlrd-hrn-z-derzhavnoho-ukrenerho-cherez-verkhovnyy-sud-zasidannia-zavtra-o-12-00/ Компанія, яку пов'язують з партнером Коломойського, може списати з себе борг у 2,6 млрд грн державному «Укренерго» через Верховний Суд. Засідання — завтра о 12:00]</ref><ref>[https://censor.net/ua/b3524449 Компанія з орбіти Коломойського через суди добивається списання 2,62 млрд грн боргу перед державним «Укренерго»]</ref><ref>[https://reyestr.court.gov.ua/Review/123794229]</ref>, у справі про заборону на куріння, вживання та використання кальянів у закладах ресторанного господарства<ref>[https://www.eurointegration.com.ua/experts/2025/01/20/7202764/ До Європи без кальянів: чим важлива остання антитютюнова заборона Верховного Суду]</ref><ref>[https://epravda.com.ua/power/verhovniy-sud-viznav-shcho-nadannya-poslug-kalyanu-v-restoranah-ye-nezakonnim-801868/ Верховний суд визнав, що надання послуг кальяну в ресторанах є незаконним]</ref><ref>[https://biz.liga.net/ua/all/fmcg/novosti/verkhovnyy-sud-nadannia-posluh-kalianu-v-restoranakh-ie-nezakonnym Верховний суд: надання послуг кальяну в ресторанах є незаконним]</ref><ref>[http://reyestr.court.gov.ua/Review/123946428 Постанова КАС ВС від 20 грудня 2024 року у справі № 320/29317/23]</ref>, у справі щодо заборони забудови Протасового Яру в Києві<ref>[https://www.pravda.com.ua/news/2022/01/4/7319427/ Верховний Суд підтвердив заборону скандального будівництва в центрі Києва]</ref><ref>[https://www.chesno.org/post/5061/ «На паркані виб'ють імена всіх, хто долучився до відновлення парку» Роман Ратушний про успішну історію боротьби за Протасів Яр]</ref><ref>[https://reyestr.court.gov.ua/Review/102220937 Постанова КАС ВС у справі № 160/8226/20]</ref>.

У звітах про діяльність Касаційного адміністративного суду Верховного Суду згадано Я. О. Берназюка як одного з найактивніших авторів [[блог]]ів (7 блогів за 2019 рік<ref>[https://supreme.court.gov.ua/userfiles/media/!/Zvit_KAS_2019_web.pdf Звіт про діяльність Касаційного адміністративного суду Верховного Суду 2019 року]</ref>, 13 блогів за 2020 рік<ref>[https://supreme.court.gov.ua/userfiles/media/new_folder_for_uploads/supreme/KASU_Zvit%202020_V2_last_compressed.pdf Звіт про діяльність Касаційного адміністративного суду Верховного Суду 2020 року]</ref>).

=== Критика ===

Був підданий критиці у науковій статті Бєлкін Л. М. «Проблема врахування норм кримінального процесу в адміністративному судочинстві в контексті принципу верховенства права (на прикладі вад правових позицій, висловлених у судових процесуальних документах суддею касаційного адміністративного суду Верховного Суду, доктором юридичних наук Я. О. Берназюком)»<ref>[https://dspace.uzhnu.edu.ua/jspui/bitstream/lib/35716/1/%D0%9F%D0%A0%D0%9E%D0%91%D0%9B%D0%95%D0%9C%D0%90%20%D0%92%D0%A0%D0%90%D0%A5%D0%A3%D0%92%D0%90%D0%9D%D0%9D%D0%AF%20%D0%9D%D0%9E%D0%A0%D0%9C.pdf Бєлкін Л. М. Проблема врахування норм кримінального процесу в адміністративному судочинстві в контексті принципу верховенства права (на прикладі вад правових позицій, висловлених у судових процесуальних документах суддею касаційного адміністративного суду Верховного Суду, доктором юридичних наук Я. О. Берназюком)]</ref>.

Під час конкурсу до Верховного Суду у 2017 році [[Громадська рада доброчесності]] (ГРД) 3 травня затвердила негативний висновок щодо кандидатури Яна Берназюка, вказавши на його невідповідність критеріям [[Доброчесність|доброчесності]] та [[Професійна етика|професійної етики]]. Основними претензіями були: невідповідність наукового стажу вимогам конкурсу (лише 2 роки та 2 місяці за основним місцем роботи при стрімкій кар'єрі на [[Державна служба|державній службі]]), можливий [[конфлікт інтересів]] через участь у захисті дисертацій брата та тестя, а також зв'язки з політичними силами (робота помічником народних депутатів [[Яценюк Арсеній Петрович|Арсенія Яценюка]] та [[Князевич Руслан Петрович|Руслана Князевича]]). Окремий блок питань стосувався невідповідності майнового стану доходам: численні неточності в деклараціях та придбання матір'ю-пенсіонеркою комерційної нерухомості в Києві<ref>[https://grd.gov.ua/wp-content/uploads/data/files/conclusions/03_05_2017/vysn/bernaziuk_vysn.pdf Висновок про невідповідність кандидата на посаду судді Верховного Суду Берназюка Яна Олександровича критеріям доброчесності та професійної етики]</ref>.

Після отримання висновку Ян Берназюк надав ГРД пояснення та пакет документів (загалом 31 файл та відео), спростовуючи висунуті звинувачення. Зокрема, він спростував інформацію про те, що був науковим керівником свого тестя, та пояснив, що не брав участі в засіданні вченої ради в день захисту дисертації брата. Проблеми з поданням кількох версій декларації кандидат пояснив технічними збоями в роботі сайту НАЗК, а отримання земельних ділянок у Нових Петрівцях — централізованим безоплатним виділенням для держслужбовців. На підставі наданих документів та пояснень Громадська рада доброчесності 12 травня 2017 року шляхом електронного голосування скасувала свій негативний висновок. Незважаючи на скасування висновку, ГРД вирішила надати Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформацію щодо кандидата, зазначивши, що викладені факти мають бути оцінені ВККС у сукупності. У фінальному документі ГРД повторно звернула увагу на стрімку кар'єру Берназюка на державних посадах, що могло свідчити про протекціонізм, та наявність сумнівів щодо безоплатного отримання земельних ділянок<ref>[https://grd.gov.ua/wp-content/uploads/data/files/conclusions/03_05_2017/vysn/bernaziuk_skasuvannia_vysnovku.pdf Рішення про про скасування висновку про невідповідність кандидата на посаду судді Верховного Суду Берназюка Яна Олександровича критеріям доброчесності та професійної етики і надання Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформації щодо нього]</ref><ref>[https://sud.ua/ru/news/blog/104258-sobesedovaniya-s-konkursantami-v-verkhovnyy-sud-ot-adminyustitsii-kak-eto-bylo Співбесіди із конкурсантами до Верховного Суду від адмінюстиції: як це було]</ref><ref>[https://sud.ua/ru/news/sud-info/103823-sobesedovanie-s-kandidatami-v-verkhovnij-syd-tekstovaya-translyatsiya-70cec2 Співбесіда із кандидатами до Верховного Суду. Текстова трансляція]</ref><ref>[https://sud.ua/ru/news/video/104033-konkyrs-v-verkhovnij-syd-pochemy-sovet-dobroporyadochnosti-propystil-dalshe-pomoshchnika-nardepa Конкурс до Верховного Суду: чому Рада доброчесності пропустила далі помічника нардепа]</ref>.

=== Волонтерська, благодійна й інша неюридична діяльність ===

Згідно з даними декларацій, Я. Берназюк перерахував благодійні внески на потреби [[Збройні сили України|Збройних сил України]]: у 2022 році розміром 1.375.563 грн<ref>[https://public.nazk.gov.ua/documents/22709531-e114-4760-9279-bb1e3dda0358 Декларація за 2022 рік]</ref>, у 2023 році — розміром 1.618.080 грн<ref>[https://public.nazk.gov.ua/documents/bb4a7052-0896-427d-b030-649cf996c48e Декларація за 2023 рік]</ref>.

Протягом 2021—2024 років брав участь у організованих Касаційним адміністративним судом акціях стосовно [[Донорська здача крові|донації крові]], а також у спортивних заходах, зокрема «Пробіг під каштанами»<ref>[https://supreme.court.gov.ua/userfiles/media/new_folder_for_uploads/supreme/KAS_Zvit%202021_web.pdf Звіт КАС ВС за 2021 рік]</ref><ref>[https://supreme.court.gov.ua/userfiles/media/new_folder_for_uploads/supreme/2023_prezent/KASU_zvit_2022_web.pdf Звіт КАС ВС за 2022 рік]</ref><ref>[https://supreme.court.gov.ua/userfiles/media/new_folder_for_uploads/supreme/zvi/KASU_zvit_2023.pdf Звіт КАС ВС за 2023 рік]</ref><ref>[https://court.gov.ua/storage/portal/supreme/rizne/KAS_Zvit_2024.pdf Звіт КАС ВС за 2024 рік]</ref>.

== Наукова кар'єра ==

2005 року захистив дисертацію на здобуття наукового ступеня кандидата юридичних наук на тему: «Банки як суб'єкти податкових правовідносин» (спеціальність 12.00.07). Науковий керівник — доктор юридичних наук, професор [[Воронова Лідія Костянтинівна|Воронова Л. К.]]<ref>[https://nrat.ukrintei.ua/searchdoc/0404U004993/ Облікова картка дисертації]</ref>

2014 року захистив дисертацію на здобуття наукового ступеня доктора юридичних наук на тему: «Конституційні основи правотворчості Президента України: теорія і практика» (спеціальність 12.00.02), науковий консультант — професор В. Л. Федоренко<ref name="Берназюк НБУВ">[https://irbis-nbuv.gov.ua/ASUA/0008640 Берназюк Ян Олександрович. Науковці України]</ref><ref name="Берназюк докторська">[https://constitutionalist.com.ua/bernaziuk-ia-o-konstytutsijni-osnovy-pravotvorchosti-prezydenta-ukrainy-teoriia-i-praktyka-dysertatsiia-na-zdobuttia-naukovoho-stupenia-doktora-iurydychnykh-nauk-zi-spetsialnosti-12-00-02-konstytuts/ Берназюк Я. О. Конституційні основи правотворчості Президента України: теорія і практика: дисертація на здобуття наукового ступеня доктора юридичних наук зі спеціальності 12.00.02 — конституційне право; муніципальне право. Київ, 2013]</ref><ref>[https://nrat.ukrintei.ua/searchdoc/0514U000257/  Облікова картка дисертації]</ref>.

=== Наукові напрями ===

Основні напрями наукових досліджень: [[правотворчість]], [[верховенство права]], [[штучний інтелект]], [[правосуддя]], [[адміністративне судочинство]], єдність судової практики, [[фінансове право]].

Публікації Я. О. Берназюка здобули авторитет серед науковців — станом на середину 2025 року наявні понад 600 посилань науковців на його праці<ref name="Гугл Сколар">[https://scholar.google.com/citations?user=3_hU4b8AAAAJ Профіль] на Гугл Академії</ref>.

=== Основні наукові здобутки ===

Ян Олександрович захистив дисертацію, у якій стверджено про формулювання цілісної теорії конституційних основ правотворчості Президента України та про те, що вперше обґрунтовано висновок про те, що конституційна правотворча та правозастосовна практика пішла трьома шляхами наділення Президента України безпосередніми нормотворчими повноваженнями:
# делегування цих повноважень Верховною Радою України через прийняття законів;
# тлумачення окремих положень Основного Закону в рішеннях Конституційного Суду України;
# застосування низки нормотворчих повноважень главою держави «за вмовчанням»<ref name="Берназюк докторська"></ref>.

Я. Берназюк використав багатий емпіричний ресурс, що підтверджується обсягом сотень проаналізованих у монографії та дисертації актів законодавства України та зарубіжних країн. Автор проаналізував практику застосування Президентом України своїх правотворчих повноважень протягом усього періоду існування, починаючи з 1991 року, а також позиції [[Конституційний Суд України|Конституційного Суду України]] з цих питань, викладені у проаналізованих понад 60 рішеннях та ухвалах, що винесені у різних справах<ref name="Бисага Рецензія">[https://dspace.uzhnu.edu.ua/jspui/handle/lib/6702 Бисага Ю. М. Новий науковий погляд на правотворчу діяльність Президента України / Ю. М. Бисага // Науковий вісник Ужгородського національного університету: Серія: Право / гол. ред. Ю. М. Бисага. — Ужгород: Видавничий дім «Гельветика», 2013. — Вип. 23. Ч. 1. Т. 1. — С. 292—293. — Рец. на моногр.: Берназюк Я. О. Конституційні основи правотворчості Президента України: монографія. — Херсон: Видавничий дім «Гельветика», 2013. — 512 с.]</ref>.

Я. Берназюк запропонував поділ усіх конституційних повноважень Президента України та спеціально виокремив п'ятнадцять правотворчих повноважень. Таке групування дозволило дослідити всі акти правотворчості Глави держави, що є результатом фіксації виконання ним визначених Основним Законом функцій у в межах наявних повноважень<ref name="Бисага Рецензія"></ref>.

=== Редакційна та науково-методична діяльність ===

Я. О. Берназюк є членом редакційної колегії видання «Слово Національної школи суддів України»<ref>[https://slovo.nsj.gov.ua/index.php/ua/about-ua Про журнал]</ref> і членом Науково-методичної ради [[Національна школа суддів України|Національної школи суддів України]]<ref>[https://nsj.gov.ua/ua/about/committee/scient-and-method Науково-методична рада НШСУ]</ref>.

=== Основні праці ===

Автор понад 400 наукових та науково-популярних публікацій. Є автором і співавтором монографій, посібників, наукових статей тощо<ref name="Гугл Сколар"></ref>.

==== Монографії ====
# Берназюк Я. Конституційні основи правотворчості Президента України: теорія і практика: монографія. 2013. 502 с.
# Нормотворча діяльність Президента України та її нормопроектне забезпечення: монографія / О. В. Скрипнюк, В. Л. Федоренко, Ю. Г. Барабаш, Я. О. Берназюк та ін.; за ред. О. В. Скрипнюка і В. Л. Федоренка. К.: НАДУ, 2011. 344 с.

==== Наукові статті у наукових виданнях ====
# Barikova A., Bernaziuk Y. Electronic Educational Dimension of Law Enforcement in a Pandemic and Post-Pandemic World. ECS Transactions. 2022. Volume 107. Number 1. URL: https://iopscience.iop.org/article/10.1149/10701.18465ecst
# Берназюк Я. Принцип належного урядування (good governance): національна та європейська судова практика. Науковий вісник Ужгородського національного університету. Серія: Право. 2021. Вип. 64. С. 189—197.
# Берназюк Я. Принцип пропорційності у практиці Європейського суду з прав людини. Експерт: парадигми юридичних наук і державного управління. 2021. С. 197—214.
# Берназюк Я. Принцип легітимних очікувань (legitimate expectations): поняття та зміст. Експерт: парадигми юридичних наук і державного управління. 2021. Вип. 3(15). С. 147—162
# Берназюк Я. Поняття та особливості принципу неприпустимості зловживання процесуальними правами в адміністративному судочинстві. Науковий вісник Ужгородського національного університету. 2021. С. 135—141.
# Берназюк Я. Особливості застосування критерію «якості закону» під час вирішення публічно-правових спорів. Право і суспільство. 2020. Вип. 10. С. 6-14.
# Берназюк Я. Особливості забезпечення єдності судової практики та відступу від правових позицій Верховного Суду (на прикладі вирішення публічно-правових спорів). Вісник Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е. О. Дідоренка. 2020. Вип. 2 (90). С. 77-89.
# Dovhan A., Bernaziuk Yan., Tkachuk T. Internet of things technologies in medical sector: cyber security issues. Wiadomości Lekarskie. 2019. 72 (12). P. 2563—2567. URL: https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/32124786/
# Берназюк Я. Форми участі інститутів громадянського суспільства у нормотворчому процесі. Конституційно-правові аналітичні студії. 2017. С. 43-51.
# Берназюк Я. Методологія проведення наукових досліджень у сфері конституційного права на сучасному етапі: визначення основних завдань. Право України. 2014. С. 136—144.
# Берназюк Я. Проблемні питання сплати банками збору до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Вісник Національного банку України. 2004. С. 41-45.

==== Наукові статті у практичних виданнях ====
# Берназюк Я. Категорія «якість закону» як складова принципу верховенства права та гарантія застосування судом найбільш сприятливого для особи тлумачення закону. Судово-юридична газета. 2020. URL: https://sud.ua/ru/news/blog/182593-kategoriya-yakist-zakonu-yak-skladova-printsipu-verkhovenstva-prava-ta-garantiya-zastosuvannya-sudom-naybilsh-spriyatlivogo-dlya-osobi-tlumachennya-zakonu
# Берназюк Я. Співвідношення необхідності забезпечення єдності судової практики та відступу від правових позицій Верховного Суду (на прикладі вирішення публічно-правових спорів). Судово-юридична газета. 2020. URL: https://sud.ua/ru/news/blog/177404-spivvidnoshe
# Берназюк Я. Поняття та критерії мотивованості судового рішення як однієї з гарантій дотримання судами принципу верховенства права. Судово-юридична газета. 2019. URL: https://sud.ua/ru/news/blog/133015-ponyattya-ta-kriteriyi-motivovanosti-sudovogo-rishennya-yak-odniyeyi-z-garantiy-dotrimannya-sudami-printsipu-verkhovenstva-prava
# Берназюк Я. Конституційний принцип рівності і його особливості в адміністративному судочинстві. Судово-юридична газета. 2019. URL: https://sud.ua/ru/news/blog/143839-konstitutsiyniy-printsip-rivnosti-ta-yogo-osoblivosti-v-administrativnomu-sudochinstvi
# Берназюк Я. Про позови, які не підлягають судовому розгляду. Судово-юридична газета. 2019. URL: https://sud.ua/ru/news/blog/140426-pro-pozovi-yaki-ne-pidlyagayut-sudovomu-rozglyadu
# Берназюк Я. Право на доступ до судового захисту в контексті дотримання строків звернення до суду, практика ЄСПЛ. Судово-юридична газета. 2018. URL: https://sud.ua/ru/news/blog/123832-pravo-na-dostup-do-sudovogo-zakhistu-v-konteksti-dotrimannya-strokiv-zvernennya-do-sudu-praktika-yespl

== Нагороди та відзнаки ==

Указом Президента України в серпні 2008 року «за значний особистий внесок у соціально-економічний, культурний розвиток Української держави, вагомі трудові досягнення та з нагоди 17-ї річниці незалежності» присвоєно звання «Заслужений юрист України»<ref>{{УПУ|726/2008|19 серпня 2008|Про відзначення державними нагородами України працівників підприємств, установ та організацій з нагоди Дня незалежності України}}</ref>.

== Примітки ==

{{reflist}}

== Джерела ==

# [https://dovidka.com.ua/user/?code=411756 Довідка. Берназюк Ян Олександрович]

title: Берназюк Ян Олександрович

Народився: 16 січня 1979 (46 років) · с. Вашківці, Дністровський район, Чернівецька область

Місце проживання: Київ

Діяльність: правознавство

Науковий ступінь: доктор юридичних наук

Вчене звання: професор

Заклад: Верховний Суд

Титул: заслужений юрист України, другий ранг державного службовця

Посада: суддя Верховного Суду

Нагороди: Заслужений юрист України


text:
# Гори Рувензорі (національний парк)
Національний парк «Гори Руензорі» (англ. Rwenzori Mountains National Park) — національний парк Уганди та об'єкт Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, розташований у горах Рувензорі. Площа парку становить 998 км² і він має третю за висотою гірську вершину Африки гору Стенлі та багато водоспадів, озер і льодовиків. Парк відомий своєю красивою рослинністю.

## Історія
Національний парк «Гори Руензорі» був заснований у 1991 році. У 1994 році його внесли до списку Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО через його виняткову природну красу. Повстанські ополченці окупували гори Рувензорі з 1997 по червень 2001 року. З 1999 по 2004 рік парк був внесений до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, що перебуває під загрозою, через відсутність безпеки та брак ресурсів у парку.

## Географія
Національний парк «Гори Рувензорі» розташований на південному заході Уганди на східній стороні західної (Альбертинської) африканської рифтової долини. Він пролягає вздовж кордону Уганди з Демократичною Республікою Конго (ДРК) і межує, протягом 50 кілометрів, з національним парком Вірунга в ДРК, також об'єктом Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. Парк розташований у округах Бундібугіо, Кабароле та Касесе Західної області, за 25 кілометрів від невеличкого міста Касесе. Він займає 998 км² площі, 70 відсотків рельєфу якої перевищує висоту 2500 метрів. Довжина парку близько 120 кілометрів, а максимальна ширина близько 48 кілометрів.
Парк включає більшу частину центру та східну половину гір Рувензорі, гірського масиву, що піднімається над сухими рівнинами, розташованими на північ від екватора. Ці гори вищі за Альпи і вкриті льодовиками. У парку розташована гора Стенлі. Пік Маргарита, одна з вершин-близнюків цієї гори, є третьою за висотою вершиною Африки з висотою 5109 метрів над рівнем моря. Четверта і п'ята за висотою «незалежні вершини» Африки (Спік, 4890 м та Бейкер, 4844 м) також знаходяться в парку. У парку є льодовики, снігові поля, водоспади та озера, і він є одним із найкрасивіших гірських районів Африки.

## Охорона природи і туризм
Парк належить уряду Уганди і управляється через Департамент національних парків Уганди, який входить до структури Управління охорони дикої природи Уганди. Він охороняється, хоча видобуток ресурсів може бути санкціонований опікунською радою. Місто Касесе, яке розташоване за 437 км на захід від столиці Уганди Кампали, є воротами до парку. У місті є готелі та туристичні будиночки, а в парку є кемпінг, хороша мережа стежок і хатини для туристів. У парку є маршрути для походів і скелелазіння, деякі з яких мають незвичайні пейзажі. Найпопулярнішим маршрутом є семиденний маршрут навкруг парку.

## Біорізноманіття
У парку є багато видів, які є ендемічними для Альбертинської рифтової системи, і є кілька видів, що знаходяться під загрозою зникнення. Він має високу різноманітність рослин і дерев. Парк відомий своєю ботанікою, яка була описана як одна з найкрасивіших у світі. У парку є п'ять окремих рослинних зон, які змінюються відповідно до зміни висоти. У парку налічується 89 видів птахів, 15 видів метеликів і чотири види приматів (Primates). Тваринний світ парку змінюється залежно від висоти, і його види включають африканського лісового слона (Loxodonta cyclotis), звичайного шимпанзе (Pan troglodytes), дамана (Hyracoidea), чорно-білого колобуса (Simia polycomos), мавп Л'Хоста (Allochrocebus lhoesti), рувензорійського дуїкера (Cephalophus nigrifrons rubidus) та гребінчастого турако (Ruwenzorornis johnstoni).

### Пейзаж
- Піки гори Стенлі
- Озеро Кітандра
- Гора Спік
- Гора Бейкер
- Кратерне оз. Буджуку
- Нижнє болото Біго

### Тваринний світ
- Лісовий слон (Loxodonta cyclotis)
- Деревний даман (Dendrohyrax arboreus)
- Східний шимпанзе (Pan troglodytes schweinfurthii)
- Чорно-білі колобуси (Simia polycomos)
- Мавпа Л'Хоста (Allochrocebus lhoesti)
- Турако гребінчастий (Gallirex johnstoni)

### Флора
- Scadoxus cyrtanthiflorus (культурна рослина)
- Деталь суцвіття Scadoxus cyrtanthiflorus (роду Scadoxus)
- Dendrosenecio adnivalis (Айстрові)
- Hagenia abyssinica (дерево)
- Hagenia abyssinica, анатомічна деталь (Трояндові)
- Symphonia globulifera (дерево)
- Symphonia globulifera деталь суцвіття (Клюзієві)
- Hypericum revolutum в цвіту (Звіробоєві)
- Syzygium guineense (дерево)
- Плоди Syzygium guineense (Миртові)
- Еріка деревоподібна (Erica arborea) зрілий екземпляр
- Еріка деревоподібна, деталь суцвіття (Вересові)
- Гігантський вид африканського бамбука (Oldeania alpina, (Злакові)

## Нотатки
1. ↑  Незалежна або самостійна вершина — гірська вершина, яка не належать до масиву найближчої вищої гори, бо має відносну висоту більше від загально прийнятої, для самостійних вершин, величини у 500 метрів (1 600 фут).

wikiname: ukwiki

title: Гори Рувензорі (національний парк)

in_language: uk

wikitext:
{{Заповідна зона
|назва = Національний парк Гори Рувензорі
|розташування = округи: [[Бундібугіо (округ)|Бундібугіо]], [[Кабароле (округ)|Кабароле]] та [[Касесе (округ)|Касесе]]
|найближче_місто = [[Касесе]]
|оператор = [[Управління охорони дикої природи (Уганда)|Управління охорони дикої природи Уганди]]
|категорія МСОП = II
|площа = 998 км²
|заснований = 1991
|число_відвідувачів =
|рік_відвідувачів =
|керуюча_організація = [[Управління охорони дикої природи (Уганда)|Управління охорони дикої природи Уганди]]
|ССЮ_назва           = «Rwenzori Mountains National Park»
|ССЮ_тип             = [[Природна спадщина]]
|ССЮ_критерії        = 	vii, x
|ССЮ_регіон          = [[Список об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО в Африці|Африка]]
|ССЮ_рік             = 1994
|ССЮ_загроза         = [[Перелік об'єктів Світової спадщини в небезпеці (ЮНЕСКО)|в 1999—2004 роках]]
}}

'''Національний парк «Гори Руензорі»''' ({{lang-en|Rwenzori Mountains National Park}}) — [[національний парк]] [[Уганда|Уганди]] та [[Світова спадщина ЮНЕСКО|об'єкт Всесвітньої спадщини]] [[ЮНЕСКО|ЮНЕСКО,]] розташований у [[Рувензорі|горах Рувензорі]]. Площа парку становить 998 км² і він має третю за висотою гірську вершину [[Африка|Африки]] гору [[Стенлі (гора)|Стенлі]] та багато [[водоспад]]ів, [[Озеро|озер]] і [[льодовик]]ів. Парк відомий своєю красивою рослинністю.

== Історія ==
Національний парк «Гори Руензорі» був заснований у 1991 році. У 1994 році його внесли до списку Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО через його виняткову природну красу<ref name="unep-:02"/><ref name="Williams93-:03"/>. Повстанські ополченці окупували гори Рувензорі з 1997 по червень 2001 року<ref name="unep-:02"/>. З 1999 по 2004 рік парк був внесений до [[Перелік об'єктів Світової спадщини в небезпеці (ЮНЕСКО)|Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, що перебуває під загрозою,]] через відсутність безпеки та брак ресурсів у парку<ref name=":06"/><ref name=":07"/>.

== Географія ==
[[Файл:Crater Lake at Mt. Rwenzori.jpg|міні|ліворуч|250px|[[Кратерне озеро]]]]
Національний парк «Гори Рувензорі» розташований на південному заході Уганди на східній стороні західної (Альбертинської) [[Східноафриканський рифт|африканської рифтової долини]]. Він пролягає вздовж кордону Уганди з [[Демократична Республіка Конго|Демократичною Республікою Конго]] (ДРК) і межує, протягом 50 кілометрів, з [[Вірунга (національний парк)|національним парком Вірунга]] в ДРК, також об'єктом Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО<ref name="unep-:02"/>. Парк розташований у округах {{нп|Бундібугіо (округ)|Бундібугіо||Bundibugyo District}}, {{нп|Кабароле (округ)|Кабароле||Kabarole District}} та {{нп|Касесе (округ)|Касесе||Kasese District}}<ref name="unep-:02"/> [[Західна область (Уганда)|Західної області]], за 25 кілометрів від невеличкого міста [[Касесе]]<ref name="Williams93-:03"/>. Він займає 998 [[Квадратний кілометр|км²]] площі<ref name="whc-:08"/>, 70 відсотків [[рельєф]]у якої перевищує висоту 2500 метрів<ref name="advisory-:09"/>. Довжина парку близько 120 кілометрів, а максимальна ширина близько 48 кілометрів<ref name="Williams93-:03"/>.

Парк включає більшу частину центру та східну половину гір Рувензорі, [[гірський масив|гірського масиву]], що піднімається над сухими рівнинами, розташованими на північ від екватора. Ці гори вищі за [[Альпи]] і вкриті льодовиками. У парку розташована [[Стенлі (гора)|гора Стенлі]]. Пік Маргарита, одна з вершин-близнюків цієї гори, є третьою за висотою вершиною Африки з висотою 5109 метрів над рівнем моря. Четверта і п'ята за висотою «незалежні вершини»{{efn|name=fn1}} Африки ({{нп|Спік (гора)|Спік||Mount Speke}}, 4890 м та {{нп|Бейкер (гора)|Бейкер||Mount Baker (Uganda)}}, 4844 м) також знаходяться в парку<ref name="unep-:02"/>. У парку є льодовики, снігові поля, водоспади та озера, і він є одним із найкрасивіших гірських районів Африки<ref name="unep-:02"/><ref name="whc-:08"/>.

== Охорона природи і туризм ==
[[Файл:Ruwenzori_Mountains_Woman_SG.jpg|ліворуч|міні| Горянка Рувензорі]]
Парк належить [[уряд Уганди|уряду Уганди]] і управляється через Департамент національних парків Уганди, який входить до структури [[Управління охорони дикої природи (Уганда)|Управління охорони дикої природи Уганди]]. Він охороняється, хоча видобуток ресурсів може бути санкціонований опікунською радою<ref name="unep-:02"/>. Місто [[Касесе]], яке розташоване за 437 км на захід від столиці Уганди [[Кампала|Кампали]], є воротами до парку. У місті є готелі та туристичні будиночки, а в парку є [[кемпінг]], хороша мережа стежок і хатини для туристів<ref name="Riley151-:10"/>. У парку є маршрути для походів і [[скелелазіння]], деякі з яких мають незвичайні пейзажі. Найпопулярнішим маршрутом є семиденний маршрут навкруг парку<ref name="Williams93-:03"/>.

== Біорізноманіття ==
У парку є багато видів, які є [[Ендемізм|ендемічними]] для [[Альбертін (рифт)|Альбертинської рифтової системи]], і є кілька видів, що знаходяться під [[Види під загрозою вимирання|загрозою зникнення]]<ref name="unep-:02"/>. Він має високу [[Біорізноманіття|різноманітність]] рослин і дерев<ref name="Hodd702-:11"/>. Парк відомий своєю [[ботаніка|ботанікою]], яка була описана як одна з найкрасивіших у світі.<ref name="Riley151-:10"/> У парку є п'ять окремих рослинних зон, які змінюються відповідно до зміни висоти<ref name="unep-:02"/>. У парку налічується 89 видів птахів, 15 видів метеликів і чотири види [[Примати|приматів]] (''Primates'')<ref name="advisory-:09"/>. Тваринний світ парку змінюється залежно від висоти, і його види включають [[Слон лісовий|африканського лісового слона]] (''Loxodonta cyclotis''), [[Шимпанзе звичайний|звичайного шимпанзе]] (''Pan troglodytes''), [[Даманоподібні|дамана]] (''Hyracoidea''), [[Колобус|чорно-білого колобуса]] (''Simia polycomos''), [[Allochrocebus lhoesti|мавп Л'Хоста]] (''Allochrocebus lhoesti''), [[Cephalophus nigrifrons rubidus|рувензорійського дуїкера]] (''Cephalophus nigrifrons rubidus'') та [[Турако гребінчастий|гребінчастого турако]] (''Ruwenzorornis johnstoni'')<ref name="Riley151-:10"/>.

=== Пейзаж ===
<gallery>
Файл:Alexandra Peak Margherita Peak Rwenzori.jpg|Піки гори [[Стенлі (гора)|Стенлі]]
Файл:Ruwenzori_Lake_Kitandara.jpg|альт=Lake Kitandra| Озеро Кітандра
Файл:Mt.Speke2008.jpg|альт=Mount Speke| Гора Спік
Файл:Mount Baker (Ruwenzori) from Bujuku Hut.jpg|Гора Бейкер
Файл:Ruwenzori Lake Bujuku 2.jpg|[[Кратерне озеро|Кратерне оз.]] [[Буджуку (озеро)|Буджуку]]
Файл:Ruwenzori Lower Bigo Bog.jpg|Нижнє болото Біго
</gallery>

=== Тваринний світ ===
<gallery>
Файл:Loxodontacyclotis.jpg|альт=African Forest Elephant (Loxodonta cyclotis)| [[Слон лісовий|Лісовий слон]] (''Loxodonta cyclotis'')
Файл:Tree-hyrax.jpg|альт=Southern tree hyrax (Dendrohyrax arboreus)| [[Деревний даман південноафриканський|Деревний даман]] (''Dendrohyrax arboreus'')
Файл:Gombe_Stream_NP_Mutter_und_Kind.jpg|альт=Eastern chimpanzee (Pan troglodytes schweinfurthii)| [[Швейнфуртовський шимпанзе|Східний шимпанзе]] (''Pan troglodytes schweinfurthii'')
Файл:Multi-male_unit_of_Rwenzori_colobus_in_Nyungwe_.jpg|альт=Black-and-white colobus monkeys (Simia polycomos)| [[Колобус|Чорно-білі колобуси]] (''Simia polycomos'')
Файл:L'Hoest's_monkey_(Cercopithecus_lhoesti).jpg|альт=L'Hoest's monkey (Allochrocebus lhoesti)| [[Allochrocebus lhoesti|Мавпа Л'Хоста]] (''Allochrocebus lhoesti'')
Файл:GallirexJohnstoniKeulemans.jpg|альт=Ruwenzori turaco (Gallirex johnstoni)| [[Турако гребінчастий]] (''Gallirex johnstoni'')
</gallery>

=== Флора ===
<gallery>
Файл:Scadoxus_cyrtanthiflorus_B.jpg|альт=Scadoxus cyrtanthiflorus (cultivated plant)| ''[[Скадоксус|Scadoxus cyrtanthiflorus]]'' (культурна рослина)
Файл:Scadoxus_cyrtanthiflorus_A.jpg|альт=Scadoxus cyrtanthiflorus inflorescence detail (Amaryllidaceae)| Деталь суцвіття ''[[Скадоксус|Scadoxus cyrtanthiflorus]]'' (роду ''[[Скадоксус|Scadoxus]]'')
Файл:1172_ruwenzori.jpg|альт=Dendrosenecio adnivalis (Asteraceae)| ''Dendrosenecio adnivalis'' ([[Айстрові]])
Файл:Kosso-2.jpg|альт=Hagenia abyssinica (tree)| ''[[Hagenia abyssinica]]'' (дерево)
Файл:Hagenia_abyssinica_-_Köhler–s_Medizinal-Pflanzen-208.jpg|альт=Hagenia abyssinica, anatomical detail (Rosaceae)| ''[[Hagenia abyssinica]]'', анатомічна деталь ([[Трояндові]])
Файл:Symphonia_globulifera_L._f.jpg|альт=Symphonia globulifera (tree)| ''[[Symphonia globulifera]]'' (дерево)
Файл:Symphonia_globulifera_L._f._-_Flickr_-_Alex_Popovkin,_Bahia,_Brazil_(1).jpg|альт=Symphonia globulifera inflorescence detail (Clusiaceae)| ''[[Symphonia globulifera]]'' деталь суцвіття ([[Clusiaceae|Клюзієві]])
Файл:Hypericum_revolutum.jpg|альт=Hypericum revolutum in bloom (Hypericaceae)| ''Hypericum revolutum'' в цвіту ([[Звіробоєві]])
Файл:Syzygium_guineense_25188238.jpg|альт=Syzygium guineense (tree)| ''[[Syzygium guineense]]'' (дерево)
Файл:Syzygium_guineense_71895621.jpg|альт=Syzygium guineense fruits (Myrtaceae)| Плоди ''[[Syzygium guineense]]'' ([[Миртові]])
Файл:La_Palma_-_El_Paso_-_LP-301_-_Llano_del_Jable_-_Erica_arborea_01_ies.jpg|альт=Erica arborea mature specimen| [[Еріка деревоподібна]] (''Erica arborea'') зрілий екземпляр
Файл:Erica_arborea_JPG1.jpg|альт=Erica arborea, inflorescence detail, (Ericaceae)| [[Еріка деревоподібна]], деталь суцвіття ([[Вересові]])
Файл:Bamboo_zone.jpg|альт=Giant African bamboo species Yushania alpina (Poaceae)| Гігантський вид [[Oldeania alpina|африканського бамбука]] (''Oldeania alpina'', ([[Злакові]])
</gallery>

== Нотатки ==
{{notelist|refs=
{{efn|name=fn1|'''Незалежна''' або '''самостійна вершина''' — [[гора|гірська вершина]], яка не належать до масиву найближчої вищої гори, бо має [[відносна висота|відносну висоту]] більше від загально прийнятої, для самостійних вершин, величини у {{convert|500|m}}.}} }}

== Примітки ==
{{reflist|2|refs=
<ref name="unep-:02">{{cite web |url=http://www.unep-wcmc.org/sites/wh/rwenzor.html |title=Rwenzori Mountains National Park, Uganda |access-date = 2025-01-08 |date=March 2003 |publisher=United Nations Environment Programme |archive-url = https://web.archive.org/web/20080510070450/http://www.unep-wcmc.org/sites/wh/rwenzor.html <!-- Bot retrieved archive --> |archive-date = 2008-05-10}}</ref>

<ref name="Williams93-:03">{{cite book |title=Africa Overland |last=Williams |first=Lizzie |url=https://www.abebooks.com/servlet/BookDetailsPL?bi=30818066458 |year=2005 |publisher=Struik |isbn=1-77007-187-3 |page=93 }}</ref>

<ref name=":06">{{Cite web|url=https://whc.unesco.org/en/list/684/threats/|title=History - List in Danger|publisher=UNESCO|access-date = 2025-01-08}}</ref>

<ref name=":07">{{Cite web|url=https://whc.unesco.org/en/news/70|title=Angkor Among the three Properties Removed from Unesco’s List of World Heritage in Danger|publisher=UNESCO|access-date = 2025-01-08}}</ref>

<ref name="whc-:08">{{Cite web|url=https://whc.unesco.org/en/list/684|title=Rwenzori Mountains National Park|date=2008-06-03|publisher=UNESCO World Heritage Centre|access-date = 2025-01-08}}</ref>,

<ref name="advisory-:09">{{Cite web|url=https://whc.unesco.org/archive/advisory_body_evaluation/684.pdf|title=World Heritage Nomination Rwenzori Mountains National Park (Uganda)|publisher=UNESCO|access-date = 2025-01-08}}</ref>

<ref name="Riley151-:10">{{Cite book
|url=https://archive.org/details/bub_gb_icMuBQhW4vgC |title=Nature's Strongholds: The World's Great Wildlife Reserves |last=Riley |first=Laura |last2=William Riley |year=2005 |publisher=Princeton University Press |page=[https://archive.org/details/bub_gb_icMuBQhW4vgC/page/n152 151]
|isbn=0-691-12219-9}}</ref>

<ref name="Hodd702-:11">{{Cite book |url=https://books.google.com/books?id=NUyRbGkUzyAC |title=East Africa Handbook: The Travel Guide |last=Hodd |first=Michael |year=2002 |publisher=Footprint Travel Guides |page=702 |isbn=1-900949-65-2}}</ref>
}}

== Посилання ==
* [https://www.rwenzorinationalpark.com Національний парк гір Рувензорі], Служба парків Уганди
* {{cite web|url=http://datazone.birdlife.org/site/factsheet/7045|title=Important Bird Areas factsheet: Ruwenzori (Rwenzori) Mountains National Park|author=BirdLife International}}

{{Бібліоінформація}}
{{Національні парки Уганди}}

[[Категорія:Категорія МСОП II]]
[[Категорія:Рувензорі]]
[[Категорія:Національні парки Уганди]]
[[Категорія:1991 в Уганді]]
[[Категорія:Світова спадщина в Уганді]]
[[Категорія:Важливі орнітологічні території]]

title: Національний парк Гори Рувензорі

Країна: Уганда

Розташування: округи: Бундібугіо, Кабароле та Касесе

Найближче місто: Касесе

Площа: 998 км²

Оператор: Управління охорони дикої природи Уганди

title: Світова спадщина ЮНЕСКО

Назва ЮНЕСКО: «Rwenzori Mountains National Park»

Тип: Природна спадщина

Критерії: vii, x

Регіон ЮНЕСКО: Африка

Статус: світова спадщина ЮНЕСКО, Рамсарське угіддя і Об'єкти Всесвітньої спадщини в Угандіd

Світова спадщина ЮНЕСКО: Гори Рувензорі (національний парк) (Уганда)


text:
# Свєшников Олександр Миколайович
Олександр Миколайович Свєшников (16 грудня 1887, Київ − 24 грудня 1918) − авіатор, авіаконструктор, повний Георгіївський кавалер.

## Біографія
Народився 18 грудня 1887 року в Києві, в купецькій сім'ї. Закінчив приватну київську гімназію Вальнера, після чого продовжив навчання в Паризькому університеті. Навчався на пілота у французькій школі Вандома. Працював випробувачем різноманітних аеропланів.
У 1912 році, повернувся до Києва, де на базі власної авіаремонтної майстерні зібрав літак власної конструкції. До 1917 року зібрав ще три літака своєї конструкції. Всі вони мали добрі характеристики. На літаку «Свєшніков-3» було досягнуто швидкості 104 км на годину. Був членом Київського товариства повіроплавання. У 1914 році вступив на службу. Призначений у 3-тю авіаційну роту, згодом переведений в 7-й корпусний авіаційний загін. У 1916 році був тимчасовим завідувачем технічної частини загону. У листопаді 1916 був відряджений до Парижу. Після повернення призначений командиром 7-го корпусного авіаційного загону.
У 1917 році, після лютневої революції, з особовим складом 7-го корпусного авіаційного загону був евакуйований до Києва, а звідти до Саратова. У червні 1918 року, з групою авіаторів на чолі з О. О. Козаковим, пробрався на північ Росії, де в серпні 1918 року вступив добровольцем у британо-слов'янський авіаційний корпус. Отримав звання лейтенанта Королівських повітряних сил Великої Британії.
У грудні 1918 року замерз в лісі під уламками літака, на якому розбився під час розвідувального польоту в районі табору Обозерська.

## Нагороди та відзнаки
- Кавалер Георгіївських хрестів чотирьох ступенів.
- орден св. Володимира 4-го ступеня
- орден св. Станіслава 3-го ступеня
- орден св. Анни 3-го ступеня
- орден св. Георгія 4-го ступеня.

title: Свєшников Олександр Миколайович

wikitext:
{{особа}}
{{Однофамільці|Свєшніков}}
'''Олександр Миколайович Свєшников''' ([[16 грудня]] [[1887]], [[Київ]] − [[24 грудня]] [[1918]]) − авіатор, авіаконструктор, повний Георгіївський кавалер.

== Біографія ==

Народився [[18 грудня]] [[1887]] року в Києві, в купецькій сім'ї. Закінчив приватну київську гімназію Вальнера, після чого продовжив навчання в [[Паризький університет|Паризькому університеті]]. Навчався на пілота у французькій школі Вандома. Працював випробувачем різноманітних аеропланів.

У 1912 році, повернувся до [[Київ|Києва]], де на базі власної авіаремонтної майстерні зібрав літак власної конструкції. До 1917 року зібрав ще три літака своєї конструкції. Всі вони мали добрі характеристики. На літаку «Свєшніков-3» було досягнуто швидкості 104 км на годину. Був членом [[Київське товариство повітроплавання|Київського товариства повіроплавання]]. У 1914 році вступив на службу. Призначений у 3-тю авіаційну роту, згодом переведений в 7-й корпусний авіаційний загін. У 1916 році був тимчасовим завідувачем технічної частини загону. У листопаді 1916 був відряджений до [[Париж]]у. Після повернення призначений командиром 7-го корпусного авіаційного загону.

У 1917 році, після лютневої революції, з особовим складом 7-го корпусного авіаційного загону був евакуйований до [[Київ|Києва]], а звідти до Саратова. У червні 1918 року, з групою авіаторів на чолі з О. О. Козаковим, пробрався на північ Росії, де в серпні 1918 року вступив добровольцем у британо-слов'янський авіаційний корпус. Отримав звання лейтенанта Королівських повітряних сил Великої Британії.

У грудні 1918 року замерз в лісі під уламками літака, на якому розбився під час розвідувального польоту в районі табору Обозерська.

== Нагороди та відзнаки ==
* Кавалер Георгіївських хрестів чотирьох ступенів.
* орден св. Володимира 4-го ступеня
* орден св. Станіслава 3-го ступеня
* орден св. Анни 3-го ступеня
* орден св. Георгія 4-го ступеня.

== Література ==
* Авиаторы − кавалеры ордена Св. Георгия и Георгиевского оружия периода Первой мировой войны 1914−1918 годов: Биографический справочник / Сост. М. С. Нешкин, В. М. Шабанов. − М., «Российская политическая энциклопедия» (РОССПЭН), 2006.

== Посилання ==
* [http://www.ukrainians-world.org.ua/ukr/peoples/e8a5ad77d9703a1b/ Українці у світі]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [http://www.airwar.ru/history/aces/ace1ww/pilot/sveshn.html Авіаційна енциклопедія Куток неба]
* [http://www.retroplan.ru/encyclopaedia.html?sobi2Task=sobi2Details&sobi2Id=761 Свєшников Олександр Миколайович]

[[Категорія:Українські авіаконструктори]]
[[Категорія:Кавалери ордена Святого Володимира (Російська Імперія)]]
[[Категорія:Кавалери ордена святої Анни]]
[[Категорія:Кавалери ордена Святого Георгія]]

title: Свєшников Олександр Миколайович

Народився: 16 (28) грудня 1887 або 28 грудня 1887 (9 січня 1888) · Київ, Російська імперія

Помер: 24 грудня 1918 (30 років)

Країна: Російська імперія

Діяльність: бортінженер

Нагороди: орден Святого Георгія IV ступеня


text:
# Табантальський сільський округ
Табанта́льський сільський округ (каз. Табантал ауылдық округі, рос. Табантальский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Хромтауського району Актюбінської області Казахстану. Адміністративний центр — село Табантал.
Населення — 540 осіб (2021; 817 у 2009, 1507 у 1999, 1735 у 1989).
Станом на 1989 рік існувала Магаджановська сільська рада (села Аралтобе, Жайлаусай, Коптогай, Табантал, селище Бакай). Пізніше село Аралтобе було передане до складу Абайського сільського округу. 1997 року Магаджановський сільський округ був ліквідований, його територія передана до складу Новоросійського сільського округу. Наново округ був відновлений як Табантальський сільський округ 2000 року шляхом відокремлення частини Новоросійського сільського округу площею 800,56 км². Село Бакай було ліквідовано 2019 року.

## Склад
До складу округу входять такі населені пункти:
| Населений пункт | Населення, осіб (1989) | Населення, осіб (1999) | Населення, осіб (2009) | Населення, осіб (2021) |
| --------------- | ---------------------- | ---------------------- | ---------------------- | ---------------------- |
| Жайлаусай, село | 216                    | 165                    | 107                    | 20                     |
| Коптогай, село  | 247                    | 253                    | 91                     | 29                     |
| Табантал, село  | 920                    | 784                    | 502                    | 491                    |
| --Бакай, село   | 352                    | 305                    | 117                    | -                      |

title: Табантальський сільський округ

wikitext:
{{Сільський округ Казахстану
| назва укр.      = Табантальський сільський округ
| назва ін.       = {{lang-kk|Табантал ауылдық округі}}
| прапор          =
| опис прапора    =
| герб            =
| опис герба      =
| розташування    = Хромтауський район Табантальський СО.png
| мапа            =
| область         = [[Актюбінська область]]
| район           = [[Хромтауський район]]
| утворений       = [[2000]]
| населення       = 540 осіб
| дані            = [[2021]]{{KAZ-pop-stat-2021}}
| площа           =798,30<ref>[https://adilet.zan.kz/rus/docs/G23CL00036M Решение Хромтауского районного маслихата Актюбинской области от 23 мая 2023 года № 36 «Об утверждении Плана по управлению пастбищами и их использованию по Хромтаускому району на 2023-2024 годы»] - Информационно-правовая система нормативных правовых актов Республики Казахстан {{ref-ru}}</ref>
| густота         =0,68
| код округу      =
| поштові індекси =
| центр           = село [[Табантал]]
| аули            =
| села            = 3
| інші НП         =
| адреса          =
| вебсторінка     =
| голова округу   =
}}

'''Табанта́льський сільський округ''' ({{lang-kk|Табантал ауылдық округі}}, {{lang-ru|Табантальский сельский округ}}) — [[адміністративний поділ Казахстану|адміністративна одиниця]] у складі [[хромтауський район|Хромтауського району]] [[Актюбінська область|Актюбінської області]] [[Казахстан]]у. Адміністративний центр — село [[Табантал]].

Населення — 540 осіб ([[2021]]; 817 у [[2009]], 1507 у [[1999]], 1735 у [[1989]]).

Станом на 1989 рік існувала '''Магаджановська сільська рада''' (села Аралтобе, Жайлаусай, Коптогай, ''Табантал'', селище Бакай). Пізніше село Аралтобе було передане до складу [[абайський сільський округ (Хромтауський район)|Абайського сільського округу]]. [[1997]] року '''Магаджановський сільський округ''' був ліквідований, його територія передана до складу [[акжарський сільський округ (Хромтауський район)|Новоросійського сільського округу]]<ref>[https://adilet.zan.kz/rus/docs/V97C000013_ Решение внеочередной сессии Актюбинского областного Маслихата и Акима области от 30 мая 1997 года № 3. Зарегистрировано Управлением юстиции Актюбинской области 29 декабря 1997 года № 13. «О внесении изменений в административно-территориальное устройство области»] - Информационно-правовая система нормативных правовых актов Республики Казахстан {{ref-ru}}</ref>. Наново округ був відновлений як '''Табантальський сільський округ''' [[2000]] року шляхом відокремлення частини Новоросійського сільського округу площею 800,56 км²<ref>[http://adilet.zan.kz/rus/docs/V00C000481_ Решение третьей сессии Актюбинского областного маслихата и акима Актюбинской области от 23 февраля 2000 года № 5. Зарегистрировано Управлением юстиции Актюбинской области 25 апреля 2000 года № 481 «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Хромтауского района»] — Информационно-правовая система нормативных правовых актов Республики Казахстан {{ref-ru}}</ref>. Село '''Бакай''' було ліквідовано [[2019]] року<ref>[http://adilet.zan.kz/rus/docs/V19C0006576 Постановление акимата Актюбинской области от 11 декабря 2019 года № 489 и решение маслихата Актюбинской области от 11 декабря 2019 года № 480. Зарегистрированы Департаментом юстиции Актюбинской области 23 декабря 2019 года № 6576 «Об упразднении некоторых населенных пунктов Айтекебийского, Каргалинского и Хромтауского районов Актюбинской области»] — Информационно-правовая система нормативных правовых актов Республики Казахстан {{ref-ru}}</ref>.

== Склад ==
До складу округу входять такі населені пункти:
{| align="center" class="standard" class="wikitable sortable"
|+
! |Населений пункт
! |Населення,
осіб ([[1989]])
! |Населення,
осіб ([[1999]])
! |Населення,
осіб ([[2009]])
! |Населення,
осіб ([[2021]])
|-----
| [[Жайлаусай]], село
| align="right"| 216
| align="right"| 165
| align="right"| 107
| align="right"| 20
|-----
| [[коптогай (Хромтауський район)|Коптогай]], село
| align="right"| 247
| align="right"| 253
| align="right"| 91
| align="right"| 29
|-----
| [[Табантал]], село
| align="right"| 920
| align="right"| 784
| align="right"| 502
| align="right"| 491
|-----
| --Бакай, село
| align="right"| 352
| align="right"| 305
| align="right"| 117
| align="right"| -
|+
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Хромтауський район}}

{{Kazakhstan-geo-stub}}

[[Категорія:Сільські округи Хромтауського району]]

title: каз. Табантал ауылдық округі

каз. Табантал ауылдық округі: Розташування округу

title: Основні дані

Область: Актюбінська область

Район: Хромтауський район

Утворений: 2000 року

Населення (2021): 540 осіб

Густота населення: 0,68 осіб/км²

title: Населені пункти

Адміністративний центр: село Табантал


text:
# Ден Гоокін
Ден Гоокін (англ. Dan Gookin; * 19 жовтня 1960, Сан-Дієго, Каліфорнія, США) — автор низки комп'ютерних книг «для чайників», таких як «ПК для чайників» та «DOS для чайників». Книги цього автора написані на зразок довготривалих серій і супроводжуються легким гумором та жартами, що робить їх простішими для сприйняття початківців в різних комп'ютерних питаннях. Ден є членом міської ради  міста Коер д'Ален.

## Біографія
Автор живе в місті Кер-д'Ален, штату Айдахо, де працює в театральному співтоваристві, а 1997 року став художнім керівником театру "Лейк-Сіті". Дена було обрано до міської ради міста Кер д'Ален в листопаді 2011 року.
Він є випускником Каліфорнійського університету Сан-Дієго, із ступенем бакалавра  мистецтв у галузі комунікацій та візуальних мистецтв.

## Професійна діяльність
Гоокін написав понад 150 комп'ютерних книг. Його вебсайт містить розділи довідки про комп'ютер та блог, і оновлюється кілька разів на тиждень. Він був редактором ComputorEdge Magazine, місцевого комп'ютерного періодичного видання Сан-Дієго з 1987 по 1989 рік.

title: Ден Гоокін

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Ден Гоокін
| місце_проживання     = Сан-Дієго, Каліфорнія, США.
| інші_імена           =
| зображення           = Файл:Dan goo.jpg
| розмір_зображення    = 320px
| підпис_зображення    = Американський письменник в галузі комп'ютингу
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      =19.10.1960
| місце_народження = [[Сан-Франциско]], [[Каліфорнія]], [[Сполучені Штати Америки|США]]
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| причина_смерті =
| громадянство = {{USA}}
| національність = Американець
| alma_mater =
| відомий_(відома) =
| рід_діяльності = [[Автор]] низки книг з комп'ютингу , [[політик]]
| титул =
| платня =
| термін =
| попередник =
| наступник =
| конфесія =
| чоловік =
| дружина =
| діти =
| родичі =
| підпис =
| нагороди =
| сторінка_в_інтернеті = www.wambooli.com
| примітки =
| зріст =
| вага =
| герб =
| підпис_герба =
}}
'''Ден Гоокін''' ({{lang-en|Dan Gookin}}; * 19 жовтня 1960, [[Сан-Дієго]], [[Каліфорнія]], [[Сполучені Штати Америки|США]]) — автор низки комп'ютерних книг «для чайників», таких як «[[Персональний комп'ютер|ПК]] для чайників» та «[[DOS]] для чайників». Книги цього автора написані на зразок довготривалих серій і супроводжуються легким гумором та жартами, що робить їх простішими для сприйняття початківців в різних комп'ютерних питаннях. Ден є членом міської ради  міста [[Коер д'Ален]].

== Біографія ==
Автор живе в місті Кер-д'Ален, штату [[Айдахо]], де працює в театральному співтоваристві, а 1997 року став художнім керівником театру [["Лейк-Сіті"]]. Дена було обрано до міської ради міста Кер д'Ален в листопаді 2011 року.

Він є випускником[[Каліфорнійський університет| Каліфорнійського університету Сан-Дієго]], із ступенем бакалавра  мистецтв у галузі комунікацій та візуальних мистецтв.

== Професійна діяльність ==
Гоокін написав понад 150 комп'ютерних книг. Його вебсайт містить розділи довідки про [[комп'ютер]] та [[блог]], і оновлюється кілька разів на тиждень. Він був редактором [[ComputorEdge Magazine]], місцевого комп'ютерного періодичного видання [[Сан-Дієго]] з 1987 по 1989 рік.

== Бібліографія ==
* Ноутбуки Android  для чайників (для чайників, 2014)
* Телефони Android  для чайників (для чайників, 2014)
* Samsung Galaxy Tabs для чайників (для чайників, 2013)
* Початок програмування з мови C для чайників (для чайників, 2013)SBN
* Word 2013 для чайників (для чайників, 2013)
* ПК для чайників (для чайників, 2013)
*  Ноутбуки для чайників(для чайників, 2012)
* DOS для чайників(для чайників, 1991)

== Посилання ==
* [http://www.cdaid.org/51/departments/council/council-members/councilman-dan-gookin «Радник Ден Гоокін»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171201035324/http://www.cdaid.org/51/departments/council/council-members/councilman-dan-gookin |date=1 грудня 2017 }}. Місто Кер д'Ален. Отримано 10 березня 2014.
* [http://www.wambooli.com Сайт Гоокіна] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211211180132/https://www.wambooli.com/ |date=11 грудня 2021 }}
* {{C-SPAN|dangookin}}

[[Категорія:Книги з комп'ютерів]]
[[Категорія:Письменники США]]
__ОБОВ_ЗМІСТ__
[[Категорія:Американські автори творів про технології]]

title: Ден Гоокін

Народився: 19 жовтня 1960 (64 роки) · Сан-Франциско, Каліфорнія, США

Громадянство: США

Національність: Американець

Місце проживання: Сан-Дієго, Каліфорнія, США.

Діяльність: Автор низки книг з комп'ютингу , політик

Alma mater: Valhalla High Schoold

Знання мов: англійська