text:
# Інформаційна безпека
Інформаці́йна безпе́ка — це стан захищеності систем обробки і зберігання даних, при якому забезпечено конфіденційність, доступність і цілісність інформації, використання й розвиток в інтересах громадян або комплекс заходів, спрямованих на забезпечення захищеності інформації особи, суспільства і держави від несанкціонованого доступу, використання, оприлюднення, руйнування, внесення змін, ознайомлення, перевірки запису чи знищення (у цьому значенні частіше використовують термін «захист інформації»).
Інформаційна безпека держави характеризується ступенем захищеності і, отже, стійкістю основних сфер життєдіяльності (економіки, науки, техносфери, сфери управління, військової справи, суспільної свідомості і т. д.) стосовно небезпечних (дестабілізаційних, деструктивних, суперечних інтересам країни тощо), інформаційним впливам, причому як до впровадження, так і до вилучення інформації.
Поняття інформаційної безпеки не обмежується безпекою технічних інформаційних систем чи безпекою інформації у чисельному чи електронному вигляді, а стосується усіх аспектів захисту даних чи інформації незалежно від форми, у якій вони перебувають.

## Історія
Об'єктивно категорія «інформаційна безпека» виникла з появою засобів інформаційних комунікацій між людьми, а також з усвідомленням людиною наявності у людей і їхніх співтовариств інтересів, яким може бути завдано збитку шляхом дії на засоби інформаційних комунікацій, наявність і розвиток яких забезпечує і задає інформаційний обмін між всіма елементами соціуму.
Враховуючи вплив на трансформацію ідей інформаційної безпеки, в розвитку засобів інформаційних комунікацій можна виділити декілька етапів:
- I етап — до 1816 року — характеризується використанням природно утворюваних засобів інформаційних комунікацій. В цей період основне завдання інформаційної безпеки полягало в захисті відомостей про події, факти, майно, місцезнаходження і інші дані, що мають для людини особисто або співтовариства, до якого вона належала, життєве значення.
- II етап — починаючи з 1816 року — пов'язаний з початком використання штучно створюваних технічних засобів електро- і радіозв'язку. Для забезпечення скритності і перешкодостійкості радіозв'язку необхідно було використовувати досвід першого періоду інформаційної безпеки на вищому технологічному рівні, а саме застосування перешкодостійкого кодування повідомлення (сигналу) з подальшим декодуванням прийнятого повідомлення (сигналу).
- III етап — починаючи з 1935 року — пов'язаний з появою засобів радіолокації і гідроакустики. Основним способом забезпечення інформаційної безпеки в цей період було поєднання організаційних і технічних заходів, направлених на підвищення захищеності засобів радіолокації від дії на їхні приймальні пристрої активними маскувальними і пасивними імітувальними радіоелектронними перешкодами.
- IV етап — починаючи з 1946 року — пов'язаний з винаходом і впровадженням в практичну діяльність електронно-обчислювальних машин (комп'ютерів). Завдання інформаційної безпеки вирішувалися, в основному, методами і способами обмеження фізичного доступу до устаткування засобів добування, перероблення і передачі інформації.
- V етап — починаючи з 1965 року — обумовлений створенням і розвитком локальних інформаційно-комунікаційних мереж. Завдання інформаційної безпеки також вирішувалися, в основному, методами і способами фізичного захисту засобів добування, перероблення і передачі інформації, об'єднаних в локальну мережу шляхом адміністрування і управління доступом до мережевих ресурсів.
- VI етап — починаючи з 1973 року — пов'язаний з використанням надмобільних комунікаційних пристроїв з широким спектром завдань. Загрози інформаційній безпеці стали набагато серйознішими. Для забезпечення інформаційної безпеки в комп'ютерних системах з безпровідними мережами передачі даних потрібно було розробити нові критерії безпеки. Утворилися співтовариства людей — хакерів, що ставлять собі за мету завдати збитків інформаційній безпеці окремих користувачів, організацій і цілих країн. Інформаційний ресурс став найважливішим ресурсом держави, а забезпечення його безпеки — найважливішою і обов'язковою складовою національної безпеки. Формується інформаційне право — нова галузь міжнародної правової системи.
- VII етап — починаючи з 1985 року — пов'язаний зі створенням і розвитком глобальних інформаційно-комунікаційних мереж з використанням космічних засобів забезпечення. Можна припустити що черговий етап розвитку інформаційної безпеки, очевидно, буде пов'язаний з широким використанням надмобільних комунікаційних пристроїв з широким спектром завдань і глобальним охопленням у просторі та часі, забезпечуваним космічними інформаційно-комунікаційними системами. Для вирішення завдань інформаційної безпеки на цьому етапі необхідним є створення макросистеми інформаційної безпеки людства під егідою ведучих міжнародних форумів.

В світлі розвитку нових ІТ-технологій, поняття інформаційної безпеки значно розширилося. Деякі експерти вказують на те, що більш доцільно повністю замінити поняття інформаційної безпеки поняттям кібербезпеки. Це пов'язано з тим, що сьогодні від захисту процесів, інформації та діяльності в кіберпросторі залежить значно більше, ніж просто втрата інформації. Тобто втрата інформації тягне за собою ряд інших комплексних ускладнень. Кібербезпека — це захист від вірусів, хакерських атак, підробки даних. Адже віруси, наприклад, можуть не тільки видалити чи вкрасти дані, але і вплинути на роботу і продуктивність співробітників чи навіть зупинити виробництво. Також інформацію можна використовувати проти людини або структури. Кібербезпека сьогодні відповідає за три чинники: системи, процеси, люди. Більше того, зважаючи на широку інтеграцію цифрових технологій в життя і тіло людини, питання інформаційної безпеки стає подекуди питання життєвої безпеки. Таким чином, старе поняття інформаційної безпеки не відповідає широкому спектру питань, які виникають в кіберпросторі 21 століття. Натомість інформаційна безпека внаслідок еволюції стала частиною кібербезпеки.

## інформаційні технології
Наведені нижче поняття можуть мати різне тлумачення в різних авторів та у різному контексті.
Поняття інформаційних технологій (ІТ) містить широкий обсяг дисциплін і сфер діяльності і стосується технічних засобів обробки і передачі даних (чи інформації).
В англійській мові поняття безпеки ІТ має два значення. Поняття функціональної безпеки (англ. safety) означає, що система коректно і у повному обсязі реалізує ті і лише ті цілі, що відповідають намірам її власника, тобто функціонує відповідно до наявних вимог. Поняття власне інформаційної безпеки (англ. security) стосується безпечності процесу технічної обробки інформації і є властивістю функціонально безпечної системи. Така система повинна унеможливлювати несанкціонований доступ до даних та запобігати їхній втраті у разі виникнення збоїв.
Говорячи про інформаційну безпеку, часто мають на увазі інформаційну безпеку в найзагальнішому сенсі, як комплекс заходів, покликаний зменшити число ймовірних шкідливих сценаріїв чи розмір збитків, яких може зазнати підприємство у разі розголошення конфіденційної інформації. З цієї точки зору інформаційна безпека — це економічний параметр, який повинен враховуватися у роботі підприємства, а інформацію (або дані) можна розглядати як певний товар або цінність, що підлягає захисту, а відтак вона має бути доступною лише для авторизованих користувачів чи програм.
Інформаційна безпека (information security) — збереження конфіденційності, цілісності та доступності інформації; крім того, можуть враховуватися інші властивості, такі, як автентичність, відстежуваність, неспростовність та надійність.
Інформаційні системи можна розділити на три частини: програмне забезпечення, апаратне забезпечення та комунікації з метою цільового застосування (як механізму захисту і попередження) стандартів інформаційної безпеки. Самі механізми захисту реалізуються на трьох рівнях або шарах: фізичному, особистісному та організаційному. По суті, реалізація політик і процедур безпеки покликана надавати інформацію адміністраторам, користувачам і операторам про те як правильно використовувати готові рішення для підтримки безпеки.

### Інформаційна безпека за сферою застосування
Інформаційна безпека держави — стан захищеності життєво важливих інтересів людини, суспільства і держави, при якому запобігається заподіяння шкоди через: неповноту, невчасність та недостовірність інформації, що використовується; негативний інформаційний вплив; негативні наслідки застосування інформаційних технологій; несанкціоноване розповсюдження, використання і порушення цілісності, конфіденційності та доступності інформації.
Інформаційна безпека організації — цілеспрямована діяльність її органів та посадових осіб з використанням дозволених сил і засобів по досягненню стану захищеності інформаційного середовища організації, що забезпечує її нормальне функціонування і динамічний розвиток. Здійснюється часто Службою інформаційної безпеки.
Інформаційна безпека особистості характеризується як стан захищеності особистості, різноманітних соціальних груп та об'єднань людей від впливів, здатних проти їхньої волі та бажання змінювати психічні стани і психологічні характеристики людини, модифікувати її поведінку та обмежувати свободу вибору.

### Властивості інформації
Для характеристики основних властивостей інформації як об'єкта захисту часто використовується модель CIA:
- Конфіденційність (англ. confidentiality) — властивість інформації, яка полягає в тому, що інформація не може бути отримана неавторизованим користувачем
- Цілісність (англ. integrity) — означає неможливість модифікації неавторизованим користувачем
- Доступність (англ. availability) — властивість інформації бути отриманою авторизованим користувачем, за наявності у нього відповідних повноважень, в необхідний для нього час

Додатково також використовують такі властивості:
- Апелювання (англ. non-repudiation) — можливість довести, що автором є саме заявлена людина (юридична особа), і ніхто інший.
- Підзвітність (англ. accountability) — властивість інформаційної системи, що дозволяє фіксувати діяльність користувачів, використання ними пасивних об‘єктів та однозначно встановлювати авторів певних дій в системі.
- Достовірність (англ. reliability) — властивість інформації, яка визначає ступінь об'єктивного, точного відображення подій, фактів, що мали місце.
- Автентичність (англ. authenticity) — властивість, яка гарантує, що суб'єкт або ресурс ідентичні заявленим.

## Принципи забезпечення інформаційної безпеки
Принципи забезпечення інформаційної безпеки містять: законність, баланс інтересів особи, суспільства і держави; комплексність; системність; інтеграція з міжнародними системами безпеки; економічна ефективність.
Неможливо створити систему, захист якої не можна буде зламати, основним принципом може бути створення такого механізму захисту, вартість злому якого буде дорожчою за інформацію, яку можна отримати Тому необхідним є впровадження програмних засобів безпеки, які вмонтовані до складу програмного забезпечення системи і є потрібними для виконання функцій захисту. За словами експерта з кібербезпеки Дмитра Ганжело: «Усунення наслідків кібератак часто обходиться в кілька разів дорожче, аніж профілактика боротьби з ними.» В сучасних умовах, не гарантуючи належний захист інформації, не можливо забезпечити стабільний економічний розвиток як окремого підприємства, так і держави.

## Забезпечення інформаційної безпеки

### Забезпечення інформаційної безпеки держави
Згідно з українським законодавством, розв'язання проблеми інформаційної безпеки має здійснюватися шляхом:
- створення повнофункціональної інформаційної інфраструктури держави та забезпечення захисту її критичних елементів;
- підвищення рівня координації діяльності державних органів щодо виявлення, оцінки і прогнозування загроз інформаційній безпеці, запобігання таким загрозам та забезпечення ліквідації їхніх наслідків, здійснення міжнародного співробітництва з цих питань;
- вдосконалення нормативно-правової бази щодо забезпечення інформаційної безпеки, зокрема захисту інформаційних ресурсів, протидії кіберзлочинності, захисту персональних даних, а також правоохоронної діяльності в інформаційній сфері;
- розгортання та розвитку Національної системи конфіденційного зв'язку як сучасної захищеної транспортної основи, здатної інтегрувати територіально розподілені інформаційні системи, в яких обробляється конфіденційна інформація.

### Забезпечення ІБ підприємства/організації
В Україні забезпечення ІБ здійснюється шляхом захисту інформації — у випадку, коли необхідність захисту інформації визначена законодавством в галузі ЗІ. Для реалізації захисту інформації створюється Комплексна система захисту інформації (КСЗІ).
Або, у випадку, коли суб'єкт інформаційної безпеки має наміри розробити і реалізувати політику інформаційної безпеки і може реалізовувати їх без порушення вимог законодавства.
- міжнародними стандартами ISO: ISO/IEC 17799:2005, ISO/IEC 27001:2013 та ін. — для підтримки рішень на основі ITIL та COBIT і виконання вимог англ. Sarbanes-Oxley Act (акту Сербайнза-Оклі про відповідальність акціонерів за обізнаність про стан своїх активів). Тоді на підприємстві створюється Система управління інформаційною безпекою (СУІБ), яка повинна відповідати усім вимогам міжнародних стандартів в галузі ІБ.
- власними розробками.

#### Функцій забезпечення ІБ підприємств
- розробка методів аналізу загроз, оцінки рівня інформаційної безпеки підприємства і систем її забезпечення;
- організація і здійснення діяльності із захисту інформації;
- експлуатація технічних засобів захисту інформації;
- аудит і контроль функціонування системи інформаційної безпеки підприємства.[11]

#### Методи забезпечення ІБ підприємств
- Резервне копіювання.
- Політика прав доступу (обмеження кола людей, які мають права доступу до важливих даних підприємства).
- Двофакторна аутентифікація.[12]

### Органи (підрозділи) забезпечення ІБ
Міжнародні організації
Державні органи
- Відділи спецслужб держави.
- Спеціально уповноважений орган держави з питань захисту інформації (зараз в Україні — це Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації (скор. ДССЗЗІ)

Підрозділи підприємстваНа підприємстві функцію забезпечення ІБ може виконувати як окремий відділ Служби безпеки підприємства, так і окрема Служба (Служба захисту інформації).
Для контролю за КСЗІ в обов'язковому порядку створюється Служба захисту інформації в інформаційно-телекомунікаційній системі (сама назва «Служба» не є обов'язковою).
Функції з контролю за СУІБ покладаються на певний відділ підприємства, зокрема на операційні центри безпеки.

## Законодавчі вимоги і регулювання ІБ
- Загально законодавчі вимоги (інформаційне законодавство держави, спеціалізовані нормативні акти (в Україні — це Нормативні документи в галузі технічного захисту інформації (скор. НД ТЗІ).
- Галузеві вимоги (галузеві стандарти тощо).

16 березня 2016 Президент України Петро Порошенко підписав указ, яким увів в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 27 січня «Про Стратегію кібербезпеки України». У концепції зазначається: «Економічна, науково-технічна, інформаційна сфера, сфера державного управління, оборонно-промисловий і транспортний комплекси, інфраструктура електронних комунікацій, сектор безпеки і оборони України стають все більш уразливими для розвідувально-підривної діяльності іноземних спецслужб у кіберпросторі. Цьому сприяє широка, подекуди домінуюча, присутність в інформаційній інфраструктурі України організацій, груп, осіб, які прямо чи опосередковано пов'язані з Російською Федерацією».
Для реалізації державної політики щодо захисту в кіберпросторі державних інформаційних ресурсів та інформації прийнятий Закон від 05.10.17 р № 2163-VIII «Про основні засади забезпечення кібербезпеки України» (далі — Закон № 2163, вступив силу з 09.05.18 р) . Цей Закон став основою розвитку державної системи захисту від мережевих погроз. На підставі Закону України "Про національну безпеку України" та з метою захисту інформаційного простору України у липні 2023 року Національний центр оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій (НЦУ) України видав розпорядження № 461/1292 про блокування списку доменних імен .

title: Інформаційна безпека

wikitext:
{{Інформаційна безпека}}
'''Інформаці́йна безпе́ка''' — це стан захищеності систем [[Обробка даних|обробки]] і [[Мережа зберігання даних|зберігання даних]], при якому забезпечено [[конфіденційність]], [[Доступність інформаційна|доступність]] і [[Цілісність інформації|цілісність]] інформації, використання й розвиток в інтересах громадян або комплекс заходів, спрямованих на забезпечення захищеності [[Інформація|інформації]] особи, суспільства і держави від несанкціонованого доступу, використання, оприлюднення, руйнування, внесення змін, ознайомлення, перевірки запису чи знищення (у цьому значенні частіше використовують термін [[Захист інформації|«захист інформації»]])<ref>{{Cite news|title=Забезпечення інформаційної безпеки на підприємстві|url=http://www.irbis-nbuv.gov.ua/cgi-bin/irbis_nbuv/cgiirbis_64.exe?I21DBN=LINK&P21DBN=UJRN&Z21ID=&S21REF=10&S21CNR=20&S21STN=1&S21FMT=ASP_meta&C21COM=S&2_S21P03=FILA=&2_S21STR=econpr_2010_3_20|work=Економіка промисловості|date=2010|accessdate=2019-11-16|pages=123–129|issue=3|first=Ю. О.|last=Коваленко|archive-date=21 січня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220121001356/http://www.irbis-nbuv.gov.ua/cgi-bin/irbis_nbuv/cgiirbis_64.exe?I21DBN=LINK&P21DBN=UJRN&Z21ID=&S21REF=10&S21CNR=20&S21STN=1&S21FMT=ASP_meta&C21COM=S&2_S21P03=FILA=&2_S21STR=econpr_2010_3_20}}</ref>.

Інформаційна безпека держави характеризується ступенем захищеності і, отже, стійкістю основних сфер життєдіяльності (економіки, науки, техносфери, сфери управління, військової справи, суспільної свідомості і т. д.) стосовно небезпечних (дестабілізаційних, деструктивних, суперечних інтересам країни тощо), інформаційним впливам, причому як до впровадження, так і до вилучення інформації<ref name=":02">''Князев А. А.'' [http://voluntary.ru/dictionary/1105/word/informacionaja-voina Информационная война] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140326164214/http://voluntary.ru/dictionary/1105/word/informacionaja-voina|date=26 березня 2014}} // ''Энциклопедический словарь СМИ''. — Бишкек: Издательство КРСУ, 2002</ref>.

Поняття інформаційної безпеки не обмежується безпекою технічних інформаційних систем чи безпекою інформації у чисельному чи електронному вигляді, а стосується усіх аспектів захисту даних чи інформації незалежно від форми, у якій вони перебувають.

== Історія ==
Об'єктивно категорія «інформаційна безпека» виникла з появою [[медіа (комунікація)|засобів інформаційних комунікацій]] між людьми, а також з усвідомленням людиною наявності у людей і їхніх співтовариств інтересів, яким може бути завдано збитку шляхом дії на засоби інформаційних комунікацій, наявність і розвиток яких забезпечує і задає інформаційний обмін між всіма елементами [[соціум]]у.

Враховуючи вплив на трансформацію ідей інформаційної безпеки, в розвитку засобів інформаційних комунікацій можна виділити декілька етапів<ref name="ІБ">Информационная безопасность (2-я книга социально-политического проекта «Актуальные проблемы безопасности социума»). М.: «Оружие и технологии», 2009 {{ref-ru}}</ref>:
* I етап — до 1816 року — характеризується використанням природно утворюваних засобів інформаційних комунікацій. В цей період основне завдання інформаційної безпеки полягало в захисті відомостей про події, факти, майно, місцезнаходження і інші дані, що мають для людини особисто або співтовариства, до якого вона належала, життєве значення.
* II етап — починаючи з 1816 року — пов'язаний з початком використання штучно створюваних технічних засобів електро- і радіозв'язку. Для забезпечення скритності і перешкодостійкості радіозв'язку необхідно було використовувати досвід першого періоду інформаційної безпеки на вищому технологічному рівні, а саме застосування перешкодостійкого кодування повідомлення (сигналу) з подальшим декодуванням прийнятого повідомлення ([[сигнал]]у).
* III етап — починаючи з 1935 року — пов'язаний з появою засобів [[радіолокація|радіолокації]] і [[гідроакустика|гідроакустики]]. Основним способом забезпечення інформаційної безпеки в цей період було поєднання організаційних і технічних заходів, направлених на підвищення захищеності засобів радіолокації від дії на їхні приймальні пристрої активними маскувальними і пасивними імітувальними [[Електромагнітна перешкода|радіоелектронними перешкодами]].
* IV етап — починаючи з 1946 року — пов'язаний з винаходом і впровадженням в практичну діяльність електронно-обчислювальних машин ([[комп'ютер]]ів). Завдання інформаційної безпеки вирішувалися, в основному, методами і способами обмеження фізичного доступу до устаткування засобів добування, перероблення і передачі інформації.
* V етап — починаючи з 1965 року — обумовлений створенням і розвитком [[ЛОМ|локальних]] інформаційно-комунікаційних мереж. Завдання інформаційної безпеки також вирішувалися, в основному, методами і способами фізичного захисту засобів добування, перероблення і передачі інформації, об'єднаних в локальну мережу шляхом адміністрування і управління доступом до мережевих ресурсів.
* VI етап — починаючи з 1973 року — пов'язаний з використанням надмобільних комунікаційних пристроїв з широким спектром завдань. [[Загроза (ІТ)|Загрози інформаційній безпеці]] стали набагато серйознішими. Для забезпечення інформаційної безпеки в комп'ютерних системах з безпровідними мережами передачі даних потрібно було розробити нові критерії безпеки. Утворилися співтовариства людей — [[хакер]]ів, що ставлять собі за мету завдати збитків інформаційній безпеці окремих користувачів, організацій і цілих країн. [[Інформаційний ресурс]] став найважливішим ресурсом держави, а забезпечення його безпеки — найважливішою і обов'язковою складовою [[Національна безпека|національної безпеки]]. Формується [[інформаційне право]] — нова галузь [[Міжнародна правова система|міжнародної правової системи]].
* VII етап — починаючи з 1985 року — пов'язаний зі створенням і розвитком глобальних інформаційно-комунікаційних мереж з використанням космічних засобів забезпечення. Можна припустити що черговий етап розвитку інформаційної безпеки, очевидно, буде пов'язаний з широким використанням надмобільних комунікаційних пристроїв з широким спектром завдань і глобальним охопленням у просторі та часі, забезпечуваним космічними інформаційно-комунікаційними системами. Для вирішення завдань інформаційної безпеки на цьому етапі необхідним є створення макросистеми інформаційної безпеки людства під егідою ведучих міжнародних форумів.

В світлі розвитку нових [[Інформаційні технології|ІТ-технологій]], поняття інформаційної безпеки значно розширилося. Деякі експерти вказують на те, що більш доцільно повністю замінити поняття інформаційної безпеки поняттям [[Комп'ютерна безпека|кібербезпеки]]. Це пов'язано з тим, що сьогодні від захисту процесів, інформації та діяльності в кіберпросторі залежить значно більше, ніж просто втрата інформації. Тобто втрата інформації тягне за собою ряд інших комплексних ускладнень. Кібербезпека — це захист від вірусів, хакерських атак, підробки даних. Адже віруси, наприклад, можуть не тільки видалити чи вкрасти дані, але і вплинути на роботу і продуктивність співробітників чи навіть зупинити виробництво. Також інформацію можна використовувати проти людини або структури. Кібербезпека сьогодні відповідає за три чинники: системи, процеси, люди. Більше того, зважаючи на широку інтеграцію цифрових технологій в життя і тіло людини, питання інформаційної безпеки стає подекуди питання життєвої безпеки. Таким чином, старе поняття інформаційної безпеки не відповідає широкому спектру питань, які виникають в кіберпросторі 21 століття. Натомість інформаційна безпека внаслідок еволюції стала частиною кібербезпеки<ref>{{Cite web|title=Інформаційна безпека і кібербезпека - в чому різниця?|url=https://indevlab.com/uk/blog-ua/informatsijna-bezpeka-i-kiberbezpeka-v-chomu-riznitsya|website=indevlab.com|accessdate=2019-10-17|language=uk|archive-date=17 жовтня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191017165559/https://indevlab.com/uk/blog-ua/informatsijna-bezpeka-i-kiberbezpeka-v-chomu-riznitsya/}}</ref>.

== інформаційні технології ==

Наведені нижче поняття можуть мати різне тлумачення в різних авторів та у різному контексті.

Поняття [[Інформаційні технології|інформаційних технологій]] (ІТ) містить широкий обсяг дисциплін і сфер діяльності і стосується технічних засобів обробки і передачі даних (чи інформації).

В англійській мові поняття безпеки ІТ має два значення. Поняття ''[[Функціональна безпека|функціональної безпеки]]'' ({{lang-en|safety}}) означає, що система коректно і у повному обсязі реалізує ''ті і лише ті'' цілі, що відповідають намірам її власника<ref>''[http://dud.inf.tu-dresden.de/sirene/publ/PfWa_94FormalItsecIB.ps.gz A General Framework for Formal Notions of «Secure» Systems] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120308033740/http://dud.inf.tu-dresden.de/sirene/publ/PfWa_94FormalItsecIB.ps.gz |date=8 березня 2012 }}'' — B. Pfitzmann, M. Waidner, Hildesheimer Informatik-Berichte</ref>, тобто функціонує відповідно до наявних вимог. Поняття власне ''інформаційної безпеки ''({{lang-en|security}}) стосується безпечності процесу технічної обробки інформації і є властивістю функціонально безпечної системи. Така система повинна унеможливлювати несанкціонований доступ до даних та запобігати їхній втраті у разі виникнення збоїв.

Говорячи про інформаційну безпеку, часто мають на увазі інформаційну безпеку в найзагальнішому сенсі, як комплекс заходів, покликаний зменшити число ймовірних шкідливих сценаріїв чи розмір [[Збитки|збитків]], яких може зазнати [[підприємство]] у разі розголошення [[Конфіденційна інформація|конфіденційної інформації]]. З цієї точки зору інформаційна безпека — це [[Господарство|економічний]] параметр, який повинен враховуватися у роботі підприємства, а інформацію (або дані) можна розглядати як певний товар або цінність, що підлягає захисту, а відтак вона має бути доступною лише для авторизованих користувачів чи програм.

'''Інформаційна безпека''' (information security) — збереження [[конфіденційність|конфіденційності]], [[цілісність|цілісності]] та [[доступність|доступності]] інформації; крім того, можуть враховуватися інші властивості, такі, як [[автентичність (ІТ)|автентичність]], [[спостережність|відстежуваність]], [[неспростовність]] та [[надійність]]<ref name="test">[http://www.bank.gov.ua/B_zakon/Draft/02022010/27001.pdf ГСТУ СУІБ 1.0/ISO/IEC 27001:2010] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110821060522/http://www.bank.gov.ua/B_zakon/Draft/02022010/27001.pdf |date=21 серпня 2011 }}, Інформаційні технології-методи захисту-система управління інформаційною безпекою, офіційний переклад, ст.3</ref>.

[[Інформаційні системи]] можна розділити на три частини: [[програмне забезпечення]], [[апаратне забезпечення]] та [[комунікація|комунікації]] з метою цільового застосування (як механізму захисту і попередження) стандартів інформаційної безпеки. Самі [[механізм]]и захисту реалізуються на трьох рівнях або шарах: фізичному, особистісному та організаційному. По суті, реалізація [[політика|політик]] і процедур безпеки покликана надавати інформацію [[Системний адміністратор|адміністраторам]], [[користувач]]ам і [[Оператор (професія)|операторам]] про те як правильно використовувати готові рішення для підтримки безпеки.

=== Інформаційна безпека за сферою застосування ===
{{див. також|Інформаційна безпека України}}

'''Інформаційна безпека держави''' — стан захищеності життєво важливих інтересів людини, суспільства і держави, при якому запобігається заподіяння шкоди через: неповноту, невчасність та недостовірність інформації, що використовується; негативний інформаційний вплив; негативні наслідки застосування інформаційних технологій; несанкціоноване розповсюдження, використання і порушення цілісності, конфіденційності та доступності інформації.<ref name="zakon">{{Cite web |url=http://zakon.rada.gov.ua/cgi-bin/laws/main.cgi?nreg=537-16 |title=Закон України «Про Основні засади розвитку інформаційного суспільства в Україні на 2007—2015 роки» від 09.01.2007 № 537-V |accessdate=6 лютого 2009 |archive-date=8 листопада 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181108105235/http://zakon.rada.gov.ua/cgi-bin/laws/main.cgi?nreg=537-16 }}</ref>

'''Інформаційна безпека організації''' — цілеспрямована діяльність її органів та посадових осіб з використанням дозволених сил і засобів по досягненню стану захищеності [[Інфосфера|інформаційного середовища організації]], що забезпечує її нормальне функціонування і динамічний розвиток. Здійснюється часто [[Служба інформаційної безпеки|Службою інформаційної безпеки]].

'''Інформаційна безпека особистості''' характеризується як стан захищеності особистості, різноманітних соціальних груп та об'єднань людей від впливів, здатних проти їхньої волі та бажання змінювати психічні стани і психологічні характеристики людини, модифікувати її поведінку та обмежувати свободу вибору<ref name="й1">{{Cite web |url=http://journ.univ.kiev.ua/trk/publikacii/satshuk_publ.php |title=Г. Сащук «Інформаційна безпека в системі забезпечення національної безпеки» |accessdate=7 березня 2012 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20151110042232/http://journ.univ.kiev.ua/trk/publikacii/satshuk_publ.php |archivedate=10 листопада 2015 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151110042232/http://journ.univ.kiev.ua/trk/publikacii/satshuk_publ.php |date=2015-11-10 }}</ref>.

=== Властивості інформації ===
{{Див. також|Критерії інформаційної безпеки}}

Для характеристики основних властивостей інформації як об'єкта захисту часто використовується '''модель CIA''': {{якір|модель_CIA}}
* [[Конфіденційність]] ({{lang-en|confidentiality}}) — властивість інформації, яка полягає в тому, що інформація не може бути отримана неавторизованим користувачем
* [[Цілісність]] ({{lang-en|integrity}}) — означає неможливість модифікації неавторизованим користувачем
* [[Доступність]] ({{lang-en|availability}}) — властивість інформації бути отриманою авторизованим користувачем, за наявності у нього відповідних повноважень, в необхідний для нього час

Додатково також використовують такі властивості:
* [[Апелювання]] ({{lang-en|non-repudiation}}) — можливість довести, що автором є саме заявлена людина (юридична особа), і ніхто інший.
* [[Підзвітність]] ({{lang-en|accountability}}) — властивість інформаційної системи, що дозволяє фіксувати діяльність користувачів, використання ними пасивних об‘єктів та однозначно встановлювати авторів певних дій в системі.
* [[Достовірність]] ({{lang-en|reliability}}) — властивість інформації, яка визначає ступінь об'єктивного, точного відображення подій, фактів, що мали місце.
* [[Автентичність (ІТ)|Автентичність]] ({{lang-en|authenticity}}) — властивість, яка гарантує, що суб'єкт або ресурс ідентичні заявленим.

== Принципи забезпечення інформаційної безпеки ==
Принципи забезпечення інформаційної безпеки містять: законність, баланс інтересів особи, суспільства і держави; комплексність; системність; інтеграція з [[Міжнародна безпека|міжнародними системами безпеки]]; економічна ефективність<ref name=":02"/>.

Неможливо створити систему, захист якої не можна буде зламати, основним принципом може бути створення такого механізму захисту, вартість злому якого буде дорожчою за інформацію, яку можна отримати<ref>{{Cite web|title=Дмитрий Ганжело о хакерах, защите гаджетов и кибербезопасности в Украине {{!}} InDevLab|url=https://indevlab.com/ru/blog-ru/dmitrij-ganzhelo-o-hakerah-zashhite-gadzhetov-i-kiberbezopasnosti-v-ukraine|website=indevlab.com|accessdate=2019-11-16|language=ru-RU|archive-date=18 жовтня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191018180031/https://indevlab.com/ru/blog-ru/dmitrij-ganzhelo-o-hakerah-zashhite-gadzhetov-i-kiberbezopasnosti-v-ukraine/}}</ref> Тому необхідним є впровадження програмних засобів безпеки, які вмонтовані до складу програмного забезпечення системи і є потрібними для виконання функцій захисту. За словами експерта з кібербезпеки Дмитра Ганжело: «Усунення наслідків кібератак часто обходиться в кілька разів дорожче, аніж профілактика боротьби з ними.» В сучасних умовах, не гарантуючи належний захист інформації, не можливо забезпечити стабільний економічний розвиток як окремого підприємства, так і держави.<ref>{{Cite news|title=Кибербезопасность. Дмитрий Ганжело|url=https://www.slideshare.net/AlexandraSokolenko1/ss-131916448|date=2019-02-15|accessdate=2019-11-16|last=AlexandraSokolenko1}}</ref>

== Забезпечення інформаційної безпеки ==

=== Забезпечення інформаційної безпеки держави ===
Згідно з українським законодавством<ref name="zakon"/>, розв'язання проблеми [[Інформаційна безпека України|інформаційної безпеки]] має здійснюватися шляхом:
* створення повнофункціональної [[Інформаційна інфраструктура|інформаційної інфраструктури]] держави та забезпечення захисту її критичних елементів;
* підвищення рівня координації діяльності державних органів щодо виявлення, оцінки і прогнозування [[загроза (ІТ)|загроз]] інформаційній безпеці, запобігання таким загрозам та забезпечення ліквідації їхніх наслідків, здійснення міжнародного співробітництва з цих питань;
* вдосконалення нормативно-правової бази щодо забезпечення інформаційної безпеки, зокрема захисту [[інформаційний ресурс|інформаційних ресурсів]], протидії [[кіберзлочин]]ності, захисту [[персональні дані|персональних даних]], а також правоохоронної діяльності в [[Інформаційна сфера|інформаційній сфері]];
* розгортання та розвитку [[Національна система конфіденційного зв'язку|Національної системи конфіденційного зв'язку]] як сучасної захищеної транспортної основи, здатної інтегрувати територіально розподілені [[інформаційна система|інформаційні системи]], в яких обробляється [[конфіденційна інформація]].

=== Забезпечення ІБ підприємства/організації ===
В Україні забезпечення ІБ здійснюється шляхом [[Захист інформації|захисту інформації]] — у випадку, коли необхідність захисту інформації визначена [[Список нормативних документів щодо інформаційної безпеки в Україні|законодавством в галузі ЗІ]]. Для реалізації захисту інформації створюється [[Комплексна система захисту інформації]] (КСЗІ).

Або, у випадку, коли суб'єкт інформаційної безпеки має наміри розробити і реалізувати політику інформаційної безпеки і може реалізовувати їх без порушення вимог законодавства.

{{стиль}}

* міжнародними стандартами ISO: [[ISO/IEC 17799:2005]], [[ISO/IEC 27001:2013]] та ін. — для підтримки рішень на основі [[ITIL]] та [[COBIT]] і виконання вимог {{lang-en|[[Sarbanes-Oxley Act]]}} (акту Сербайнза-Оклі про відповідальність акціонерів за обізнаність про стан своїх активів). Тоді на підприємстві створюється [[Система управління інформаційною безпекою]] (СУІБ), яка повинна відповідати усім вимогам міжнародних стандартів в галузі ІБ.
* власними розробками.

==== Функцій забезпечення ІБ підприємств ====

* розробка методів аналізу загроз, оцінки рівня інформаційної безпеки підприємства і систем її забезпечення;
* організація і здійснення діяльності із захисту інформації;
* експлуатація технічних засобів захисту інформації;
* аудит і контроль функціонування системи інформаційної безпеки підприємства.<ref>{{Cite news|title=Інформаційна безпека та методи захисту інформації|url=http://www.irbis-nbuv.gov.ua/cgi-bin/irbis_nbuv/cgiirbis_64.exe?I21DBN=LINK&P21DBN=UJRN&Z21ID=&S21REF=10&S21CNR=20&S21STN=1&S21FMT=ASP_meta&C21COM=S&2_S21P03=FILA=&2_S21STR=Vznu_eco_2016_1_21|work=Вісник Запорізького національного університету. Економічні науки|date=2016|accessdate=2019-11-16|pages=155–161|issue=1|first=С. В.|last=Северина|archive-date=23 січня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220123222920/http://www.irbis-nbuv.gov.ua/cgi-bin/irbis_nbuv/cgiirbis_64.exe?I21DBN=LINK&P21DBN=UJRN&Z21ID=&S21REF=10&S21CNR=20&S21STN=1&S21FMT=ASP_meta&C21COM=S&2_S21P03=FILA=&2_S21STR=Vznu_eco_2016_1_21}}</ref>

==== Методи забезпечення ІБ підприємств ====

* Резервне копіювання.
* Політика прав доступу (обмеження кола людей, які мають права доступу до важливих даних підприємства).
* Двофакторна аутентифікація.<ref>{{Cite web|title=Как защитить ИТ-бизнес и ИТ-продукты: советы от CEO IDL {{!}} InDevLab|url=https://indevlab.com/ru/blog-ru/kak-zashhitit-it-biznes-i-it-produkty-sovety-ot-ceo-idl|website=indevlab.com|accessdate=2019-11-16|language=ru-RU|archive-date=18 жовтня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191018180045/https://indevlab.com/ru/blog-ru/kak-zashhitit-it-biznes-i-it-produkty-sovety-ot-ceo-idl/}}</ref>

=== Забезпечення ІБ особистості ===

=== Органи (підрозділи) забезпечення ІБ ===
; Міжнародні організації
; Державні органи

* Відділи спецслужб держави.
* Спеціально уповноважений орган держави з питань захисту інформації (зараз в Україні — це [[Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України|Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації]] (скор. ДССЗЗІ)
; Підрозділи підприємства: На підприємстві функцію забезпечення ІБ може виконувати як окремий відділ [[Служба безпеки підприємства|Служби безпеки підприємства]], так і окрема Служба ([[Служба захисту інформації]]).

Для контролю за КСЗІ в обов'язковому порядку створюється [[Служба захисту інформації|Служба захисту інформації в інформаційно-телекомунікаційній системі]] (сама назва «Служба» не є обов'язковою).

Функції з контролю за [[Система управління інформаційною безпекою|СУІБ]] покладаються на певний відділ підприємства, зокрема на [[Операційний центр безпеки|операційні центри безпеки]].

== Законодавчі вимоги і регулювання ІБ ==
{{Див. також|Список нормативних документів щодо інформаційної безпеки в Україні}}

{{Україніка|розділ|дата=серпень 2021}}

* Загально законодавчі вимоги ([[інформаційне законодавство]] держави, спеціалізовані нормативні акти (в Україні — це Нормативні документи в галузі технічного захисту інформації (скор. НД ТЗІ).
* Галузеві вимоги ([[Стандарт#Галузевий стандарт|галузеві стандарти]] тощо).

16 березня 2016 [[Президент України]] [[Петро Порошенко]] підписав указ, яким увів в дію рішення [[Рада національної безпеки і оборони України|Ради національної безпеки і оборони України]] від 27 січня «Про Стратегію кібербезпеки України». У концепції зазначається: «Економічна, науково-технічна, інформаційна сфера, сфера державного управління, оборонно-промисловий і транспортний комплекси, інфраструктура електронних комунікацій, сектор безпеки і оборони України стають все більш уразливими для розвідувально-підривної діяльності іноземних спецслужб у кіберпросторі. Цьому сприяє широка, подекуди домінуюча, присутність в інформаційній інфраструктурі України організацій, груп, осіб, які прямо чи опосередковано пов'язані з [[Росія|Російською Федерацією»]].

Для реалізації державної політики щодо захисту в кіберпросторі державних інформаційних ресурсів та інформації прийнятий Закон від 05.10.17 р № 2163-VIII «Про основні засади забезпечення кібербезпеки України» (далі — Закон № 2163, вступив силу з 09.05.18 р) <ref>{{Cite web|title=Про основні засади забезпечення кібербезпеки України|url=https://zakon.rada.gov.ua/go/2163-19|website=Офіційний вебпортал парламенту України|accessdate=2023-09-28|language=uk}}</ref>. Цей Закон став основою розвитку державної системи захисту від мережевих погроз. На підставі Закону України "Про національну безпеку України"[https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2469-19#Text] та з метою захисту інформаційного простору України у липні 2023 року Національний центр оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій (НЦУ) України видав розпорядження № 461/1292 про блокування списку доменних імен <ref>{{Cite web|title=Заборонені інтернет ресурси в Україні - перелік 2023⚡ UABlockList|url=https://uablocklist.com/|website=uablocklist.com|accessdate=2023-09-28|archive-date=2023-12-05|archive-url=https://web.archive.org/web/20231205163725/https://uablocklist.com/|url-status=dead}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20231205163725/https://uablocklist.com/ |date=2023-12-05 }}</ref>.

== Див. також ==
* [[Безпека мережі]]
* [[Інформаційна безпека України]]
* [[Common Criteria|Критерії оцінки інформаційної безпеки]]
* [[Агентство Європейського Союзу з питань мережевої та інформаційної безпеки]]
* [[Захист інформації]]
* [[Ланцюг ураження цілі]]
* [[Станція активних перешкод]]
* [[Загроза (ІТ)]]
* [[Тролі з Ольгіного]]
* [[Інформаційна безпека (навчальна програма)]]
* [[Кібербезпека]]
* [[Асоціація аудиту і контролю інформаційних систем]]

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Література ==
{{refbegin|colwidth=30em}}
* Аудит інформаційної безпеки: підручник / В. А. Ромака, А. Е. Лагун, Ю. Р. Гарасим та ін. ; Держ. служба України з надзвич. ситуацій, Львів. держ. ун-т безпеки життєдіяльності, НАН України, Ін-т приклад. проблем механіки і математики ім. Я. С. Підстригача. — Львів: Сполом, 2015. — 363 с. : іл. — Бібліогр.: с. 280—281 (37 назв). — ISBN 978-966-919-123-6
* [http://ippi.org.ua/informatsiina-bezpeka-lyudini-yak-spozhivacha-telekomunikatsiinikh-poslug Інформаційна безпека людини як споживача телекомунікаційних послуг: Монографія / І. В. Арістова, Д. В. Сулацький ; НДІ інформатики і права НАПрН України. — К. : Право України ; X. : Право, 2013. — 184 с.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160420163936/http://ippi.org.ua/informatsiina-bezpeka-lyudini-yak-spozhivacha-telekomunikatsiinikh-poslug |date=20 квітня 2016 }}
* [https://books.google.com.ua/books?id=RY7BcKeSFGMC Кормич Б. А. Інформаційне право: підручник. — Х.: Бурун і К, 2011. — 333 с.]
* ''Кормич Б. А.'' Організаційно-правові основи політики інформаційної безпеки України: Автореф. дис. д-ра юрид. наук: 12.00.07. — X.: НХУ України, 2004.
* ''Сідак В. С., Артемов В. Ю.'' Забезпечення інформаційної безпеки в країнах НАТО та ЄС: Навчальний посібник. — К.: КНТ, 2007.
* ''Харченко B. C.'' Інформаційна безпека. Глосарій. — К.: КНТ, 2005.
* ''Цимбалюк B.C.'' Проблеми державної інформаційної політики: гармонізація міжнародного і національного інформаційного права // Правове, нормативне та метрологічне забезпечення системи захисту інформації в Україні. — К.: НТУУ «КПІ», 2001. — № 4.
* Hansen F. and [[Олещук Володимир Олександрович|Oleshchuk V.A.]]: Conformance Checking of RBAC Policy and its Implementation, The First Information Security Practice and Experience Conference, ISPEC 2005, Singapore, LNCS, Volume 3439, pp. 144–155, 2005.
{{refend}}

== Посилання ==
* [http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/8023/informacijna-bezpeka ІНФОРМАЦІЙНА БЕЗПЕКА] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160313074024/http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/8023/informacijna-bezpeka |date=13 березня 2016 }} //[[Фармацевтична енциклопедія]]
* [http://esu.com.ua/search_articles.php?id=12457 ІНФОРМАЦІЙНА БЕЗПЕКА] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160314013733/http://esu.com.ua/search_articles.php?id=12457 |date=14 березня 2016 }} //[[ЕСУ]]
* [https://tzi.com.ua/downloads/1.1-003-99.pdf НД ТЗІ 1.1-003-99 Термінологія в галузі захисту інформації в комп'ютерних системах від несанкціонованого доступу] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181108184358/https://tzi.com.ua/downloads/1.1-003-99.pdf |date=8 листопада 2018 }}
{{refbegin|colwidth=30em}}
* {{cite web|url=http://is-standard.com|title=Стандарти інформаційної безпеки|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HZyCFTqJ?url=http://is-standard.com/|archivedate=2013-06-23|accessdate=2019-02-18|deadurl=no}}
* {{cite web|url=http://www.nbuv.gov.ua/portal/natural/Ibez/index.html|title=Інформаційна безпека|publisher=Східноукраїнський національний університет імені Володимира Даля|language=українська, російська, англійська (змішаними мовами)|format=Науковий журнал|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HZyDGDG0?url=http://archive.nbuv.gov.ua/portal/natural/Ibez/index.html|archivedate=2013-06-23|accessdate=2011-02-24|deadurl=no}}
* {{cite web|url=http://www.bezpeka.com/|title=Центр інформаційної безпеки|publisher=http://www.bezpeka.com|format=Інтернет-сайт|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HZyDye5e?url=http://www.bezpeka.com/|archivedate=2013-06-23|accessdate=2011-03-23|deadurl=no}}
* {{cite web|url=http://it.ridne.net/taxonomy/term/14|title=Журнал "Інформаційні технології. Аналітичні матеріали", Розділ «Інформаційна безпека»|publisher=it.ridne.net|format=Інтернет-журнал|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HZyFC8eF?url=http://it.ridne.net/taxonomy/term/14|archivedate=2013-06-23|accessdate=2011-02-24|deadurl=no}}
{{refend}}
* Напрями економічної оцінки інформаційної та інтелектуальної безпеки медіапідприємств/ Сухорукова О.  А.  // Science and education: trends and prospects: Collection of scientific articles. — Ascona Publishing, New York, United States of America, 2018. — Pp. 196–202. [https://ela.kpi.ua/bitstream/123456789/23439/1/Sukhorukova_Directions-for-economic-estimation.doc Електронне джерело] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220313234156/https://ela.kpi.ua/bitstream/123456789/23439/1/Sukhorukova_Directions-for-economic-estimation.doc |date=13 березня 2022 }}

{{Безпека}}
{{Інформаційна ера}}
{{Інформатика}}
{{ВП-портали|Програмування|Інформаційні технології}}

{{Computer-security-stub}}

[[Категорія:Інформаційна безпека| ]]
[[Категорія:Галузі інформатики]]
[[Категорія:Безпека даних]]


text:
# Монмартр
48°53′13″ пн. ш. 2°20′28″ сх. д. / 48.886944444444° пн. ш. 2.3411111111111° сх. д.
Монма́ртр (фр. Montmartre фр.: [mɔ̃maʁtʁ] ( прослухати) — Гора мучеників) — назва 130-метрового пагорба на півночі Парижа, де існувало давньоримське поселення. В 1860 році Монмартр став частиною міста, давши назву 18-му муніципальному округу.
Пагорб Монмартр — найвища точка Парижа. На вершині пагорба знаходиться базиліка Сакре-Кер, одна з найпопулярніших пам'яток архітектури французької столиці. Піднятися на Монмартр можна знаменитими сходами або за допомогою фунікулера.

## Назва
Існують дві версії виникнення топоніму Монмартр. За першою версією, назва походить від імені Римського бога Марс (Mons Martis, Марсовий пагорб). За іншою, Монмартр назвали на честь мученика Діонісія Паризького (Mons Martyrium, пагорб святого мученика).

## Історія

### Галло-римська епоха
У галло-римську епоху на пагорбі височіли два храми на честь богів Марса та Меркурія. Завдяки гіпсовому родовищу Монмартр став одним з найбагатших районів в окрузі. У цей час там було споруджено безліч вілл і храмів. Пізніше каменоломні, де добували гіпс, слугували притулком для перших християн.
Приблизно в 272 році тут були страчені за проповідь християнства перший єпископ Парижа св. Діонісій, пресвітер Рустик та диякон Елевферій. За легендою, після обезголовлювання Діонісій взяв відрубану голову в руки, омив її в джерелі й пройшов приблизно 6 кілометрів. На місці, де він упав замертво, заснували місто, яке згодом стали називати Сен-Дені. У Середньовіччі Монмартр був місцем паломництва віруючих.

### Середньовіччя
У 12 столітті Орденом св. Бенедикта було спорудженой монастир. Монастирська церква Сен-П'єр-де-Монмартр неподалік від площі Тертр — одна з найстаріших культових споруд Парижа. Вона була побудована за наказом Людовика VI на місці колишнього храму Марса (V століття) і була освячена в пасхальний тиждень 1147 року. 15 серпня 1534 св. Ігнатій Лойола заснував на Монмартрі Орден Єзуїтів.
У цей час почалося будівництво вітряних млинів для помелу гіпсу, а також були закладені виноградники.

### XIX століття
У ході кампанії Гебхарда Леберехта Блюхера під час 6-ї революційної війни війська генерала Ланжерона оволоділи Монмартрскими висотами під Парижем. 20 березня 1814 року французькі воєначальники капітулювали. Наступного дня союзники визвольних воєн в'їхали в Париж.
Проекти барона Османа істотно вплинули на розвиток Парижа — життя в центрі значно подорожчало. Не тільки робітники, а й заможніші парижани переїжджають на Монмартр.
Видобуток гіпсу став найважливішою галуззю економічного розвитку Монмартра. Одна з вулиць біля підніжжя була названа завдяки білому кольору гіпсу Білою площею (Place Blanche).
6 червня 1859 року Монмартр став частиною Парижа. Через рік після приєднання населення Монмартра склало 57 000 чоловік.
У березні 1871 року після закінчення франко-пруської війни Монмартр став місцем зародження Паризької комуни. Після кривавої розправи з членами комуни у травні 1871 Національні збори Франції вирішили побудувати на Монмартрському пагорбі церкву на згадку про звільнення Парижа від комуни. 3 роки по тому почалося будівництво базиліки Сакре-Кер, що сьогодні є одним із символів Парижа.
В кінці 19 століття Монмартр приваблював численних діячів мистецтва своїми невисокими (в порівнянні з центром міста) цінами. Тут жили й творили Ренуар[який?], Вінсент ван Гог, Тулуз-Лотрек, Моріс Утрілло, Аполлінер, Анрі Руссо; пізніше — Пікассо, Жорж Брак, Модільяні. Бідні художники й поети знімали кімнатки в благенькому бараці Бато-Лавуар, де не було світла й газу та лише один водопровідний кран на п'ять поверхів. Улюбленими місцями зустрічей паризької богеми були бари і кабаре, такі як «Чорний кіт», «Мулен Руж» та «Моторний кролик».

### XX століття, початок XXI століття
На початку XX століття, особливо після Першої світової війни роль богемного кварталу перейшла до кварталу Монпарнас, місце народження сучасного живопису. На бульварах біля підніжжя пагорба між Білою площею та площею Пігаль виник паризький квартал червоних ліхтарів.
Сьогодні Монмартр нарівні з Лувром і Ейфелевою вежею є одним з найулюбленіших туристичних місць Парижа. На Монмартрі завжди безліч художників-портретистів, карикатуристів та графіків. За невелику плату (в середньому 15-20 €) вони пропонують численним туристам за 15 хвилин намалювати портрет або карикатуру, а також виставляють свої роботи на продаж на площі Тертр.
Район навколо кабаре «Мулен де ла Галет» і цвинтаря Монмартр, навпаки, дуже тихий і малолюдний, тут відчувається атмосфера старого Парижа.
На вулиці Сен-Венсен знаходиться виноградник Монмартра, урожай якого щорічно дозволяє отримувати 400—500 літрів Монмартрського вина.

## Відомі постаті, життя яких було пов'язане з Монмартром
- Гектор Берліоз — композитор
- Еміль Бернар — художник
- Жан Беро — художник
- Жорж Брак — художник
- Арістід Брюан — шансоньє, один із засновників кабаре «Чорний кіт»
- Сюзанна Валадон — художниця
- Борис Віан — письменник, інженер, джаз-музикант
- Габріель д'Естре — фаворитка короля Генріха IV Великого
- Вінсент ван Гог — художник
- Поль Гоген — живописець, скульптор
- Даліда — актриса, співачка
- Едгар Дега — художник
- Макс Жакоб — поет
- Жан Лоррен — письменник, журналіст
- Еміль Золя — письменник і журналіст
- Марсель Карне — режисер
- Венсан Кассель — актор, режисер, син Жана-П'єра Касселя
- Жан-П'єр Кассель — актор, танцюрист
- Жан-Батист Клеман — поет, співак
- Жорж Клемансо — політик
- Анрі Матісс — художник
- Амедео Модільяні — художник, скульптор
- Жерар де Нерваль — поет
- Пабло Пікассо — художник
- Жан-Батист Пігаль — скульптор
- Каміль Піссарро — художник
- Жак Превер — поет
- Жан Ренуар — режисер, другий син П'єра-Огюста Ренуара
- П'єр Огюст Ренуар — живописець, графік і скульптор
- Ерік Саті — піаніст, композитор
- Поль Сезанн — художник
- Луї-Фердинанд Селін;— письменник
- Жорж Сера — художник
- Поль Сіньяк — художник
- Теофіль-Александр Стейнлен — художник, графік
- Анрі де Тулуз-Лотрек — художник, графік
- Моріс Утрілло — художник
- Отто Фрейндліх — художник
- Трістан Тцара — письменник, засновник дадаїзму
- «Ла Гулю» — танцівниця Мулен Руж

## Монмартр в кіно
У 2001 році на великі екрани вийшов фільм «Амелі», місцем дії якого став Монмартр.

wikiname: ukwiki

title: Монмартр

in_language: uk

wikitext:
{{універсальна картка}}
'''Монма́ртр''' ({{lang-fr|Montmartre}} {{IPA-fr|mɔ̃maʁtʁ|lang|LL-Q150 (fra)-Benoît Prieur-Montmartre.wav}} — ''Гора мучеників'') — назва 130-метрового [[пагорб]]а на півночі [[Париж]]а, де існувало [[стародавній Рим|давньоримське]] поселення. В [[1860]] році Монмартр став частиною міста, давши назву [[XVIII округ Парижа|18-му муніципальному округу]].

Пагорб Монмартр — найвища точка Парижа. На вершині пагорба знаходиться [[базиліка Сакре-Кер]], одна з найпопулярніших пам'яток архітектури [[Франція|французької]] столиці. Піднятися на Монмартр можна знаменитими сходами або за допомогою [[фунікулер]]а.

== Назва ==
Існують дві версії виникнення топоніму Монмартр. За першою версією, назва походить від імені [[Рим]]ського бога [[Марс (міфологія)|Марс]] (''Mons Martis'', Марсовий пагорб). За іншою, Монмартр назвали на честь мученика [[Діонісій Паризький|Діонісія Паризького]] (''Mons Martyrium'', пагорб святого мученика).

== Історія ==

=== Галло-римська епоха ===
У [[Галло-римляни|галло-римську]] епоху на пагорбі височіли два [[храм]]и на честь богів [[Марс (міфологія)|Марса]] та [[Гермес|Меркурія]]. Завдяки [[гіпс]]овому родовищу Монмартр став одним з найбагатших районів в окрузі. У цей час там було споруджено безліч вілл і храмів. Пізніше каменоломні, де добували гіпс, слугували притулком для перших [[християнство|християн]].

Приблизно в [[272]] році тут були страчені за проповідь християнства перший єпископ Парижа [[Діонісій Паризький|св. Діонісій]], пресвітер [[Рустик (мученик)|Рустик]] та диякон [[Елевферій (мученик)|Елевферій]]. За легендою, після обезголовлювання Діонісій взяв відрубану голову в руки, омив її в джерелі й пройшов приблизно 6 кілометрів. На місці, де він упав замертво, заснували місто, яке згодом стали називати [[Сен-Дені]].<ref>{{Cite web |url=http://www.slovopedia.com/2/209/261102.html |title=Історія Сен-Дені на Словопедії  |accessdate=22 квітня 2010 |archive-date=18 квітня 2009 |archive-url=https://web.archive.org/web/20090418001723/http://www.slovopedia.com/2/209/261102.html }}</ref> У Середньовіччі Монмартр був місцем [[паломництво|паломництва]] віруючих.

=== Середньовіччя ===
У 12 столітті [[Бенедиктинці|Орденом св. Бенедикта]] було спорудженой [[монастир]]. Монастирська церква Сен-П'єр-де-Монмартр неподалік від площі Тертр — одна з найстаріших культових споруд Парижа. Вона була побудована за наказом [[Людовик VI (король Франції)|Людовика VI]] на місці колишнього храму Марса (V століття) і була освячена в [[паска|пасхальний]] тиждень 1147 року. [[15 серпня]] [[1534]] св. [[Ігнатій Лойола]] заснував на Монмартрі [[Орден Єзуїтів]].

У цей час почалося будівництво [[вітряк|вітряних млинів]] для помелу гіпсу, а також були закладені [[виноградник]]и.

[[Файл:Camille Pissarro - Boulevard Montmartre - Eremitage.jpg|thumb|Бульвар Монмартр, [[Каміль Піссарро]], 1897]]

=== XIX століття ===
У ході кампанії [[Гебхард Блюхер|Гебхарда Леберехта Блюхера]] під час [[Революційні війни|6-ї революційної війни]] війська генерала [[Ланжерон Олександр Федорович|Ланжерона]] оволоділи Монмартрскими висотами під Парижем. [[20 березня]] [[1814]] року французькі воєначальники [[капітуляція|капітулювали]]. Наступного дня союзники визвольних воєн в'їхали в Париж.

Проекти [[Жорж Ежен Осман|барона Османа]] істотно вплинули на розвиток Парижа — життя в центрі значно подорожчало. Не тільки робітники, а й заможніші парижани переїжджають на Монмартр.

Видобуток гіпсу став найважливішою галуззю економічного розвитку Монмартра. Одна з вулиць біля підніжжя була названа завдяки білому кольору гіпсу Білою площею (''Place Blanche'').

6 червня [[1859]] року Монмартр став частиною Парижа. Через рік після приєднання населення Монмартра склало 57 000 чоловік.

[[Файл:Steinlein-chatnoir.jpg|thumb|''Знаменита реклама [[Теофіль-Александр Стейнлен|Стейнлена]] для кабаре «Чорний кіт''»]]
У березні [[1871]] року після закінчення [[Франко-прусська війна|франко-пруської війни]] Монмартр став місцем зародження [[Паризька комуна|Паризької комуни]]. Після кривавої розправи з членами комуни у травні 1871 [[Національні збори Франції]] вирішили побудувати на Монмартрському пагорбі церкву на згадку про звільнення Парижа від комуни. 3 роки по тому почалося будівництво базиліки Сакре-Кер, що сьогодні є одним із символів Парижа.

[[Файл:Paris Montmartre Place du Tertre dsc07247.jpg|thumb|''Площа Тертр'']]
В кінці 19 століття Монмартр приваблював численних діячів [[мистецтво|мистецтва]] своїми невисокими (в порівнянні з центром міста) цінами. Тут жили й творили [[Ренуар]]{{який}}, [[Вінсент ван Гог]], [[Тулуз-Лотрек]], [[Моріс Утрілло]], [[Аполлінер]], [[Анрі Руссо]]; пізніше — [[Пікассо]], [[Жорж Брак]], [[Модільяні]]. Бідні художники й поети знімали кімнатки в благенькому бараці [[Бато-Лавуар]], де не було світла й газу та лише один [[водопровід]]ний кран на п'ять поверхів. Улюбленими місцями зустрічей паризької [[богема|богеми]] були бари і [[кабаре]], такі як «[[Чорний кіт (кабаре)|Чорний кіт]]», «[[Мулен Руж]]» та «[[Моторний кролик]]».

=== XX століття, початок XXI століття ===
На початку XX століття, особливо після [[Перша світова війна|Першої світової війни]] роль богемного кварталу перейшла до кварталу [[Монпарнас]], місце народження сучасного живопису. На бульварах біля підніжжя пагорба між Білою площею та [[площа Пігаль|площею Пігаль]] виник паризький [[квартал червоних ліхтарів]].

Сьогодні Монмартр нарівні з [[Лувр]]ом і [[Ейфелева вежа|Ейфелевою вежею]] є одним з найулюбленіших туристичних місць Парижа. На Монмартрі завжди безліч художників-портретистів, [[карикатура|карикатуристів]] та графіків. За невелику плату (в середньому 15-20 [[євро|€]]) вони пропонують численним туристам за 15 хвилин намалювати [[портрет]] або [[карикатура|карикатуру]], а також виставляють свої роботи на продаж на [[площа Тертр|площі Тертр]].

Район навколо кабаре «[[Мулен де ла Галет]]» і [[цвинтар Монмартр|цвинтаря Монмартр]], навпаки, дуже тихий і малолюдний, тут відчувається атмосфера старого Парижа.

На вулиці Сен-Венсен знаходиться [[виноградник Монмартра]], урожай якого щорічно дозволяє отримувати 400—500 літрів Монмартрського вина.

== Відомі постаті, життя яких було пов'язане з Монмартром ==
[[Файл:Lautrec ambassadeurs, aristide bruant (poster) 1892.jpg|thumb|''[[Арістід Брюан]] на плакаті [[Тулуз-Лотрек]]а, 1892 рік'']]
[[Файл:Toulouse-Lautrec - La Goulue arrivant au Moulin Rouge.jpg|thumb|''[[Ла Гулю]] входить в [[Мулен Руж]]. Картина [[Тулуз-Лотрек]]а'']]
* [[Гектор Берліоз]] — композитор
* [[Еміль Бернар]] — художник
* [[Жан Беро]] — художник
* [[Жорж Брак]] — художник
* [[Арістід Брюан]] — шансоньє, один із засновників кабаре [[Чорний кіт (кабаре)|«Чорний кіт»]]
* [[Сюзанна Валадон]] — художниця
* [[Борис Віан]] — письменник, інженер, джаз-музикант
* [[Габріель д'Естре]] — фаворитка короля [[Генріх IV (король Франції)|Генріха IV Великого]]
* [[Вінсент ван Гог]] — художник
* [[Поль Гоген]] — живописець, скульптор
* [[Даліда]] — актриса, співачка
* [[Едгар Дега]] — художник
* [[Макс Жакоб]] — поет
* [[Жан Лоррен]] — письменник, журналіст
* [[Еміль Золя]] — письменник і журналіст
* [[Марсель Карне]] — режисер
* [[Венсан Кассель]] — актор, режисер, син Жана-П'єра Касселя
* [[Жан-П'єр Кассель]] — актор, танцюрист
* [[Жан-Батист Клеман]] — поет, співак
* [[Жорж Клемансо]] — політик
* [[Анрі Матісс]] — художник
* [[Амедео Модільяні]] — художник, скульптор
* [[Жерар де Нерваль]] — поет
* [[Пабло Пікассо]] — художник
* [[Жан-Батист Пігаль]] — скульптор
* [[Каміль Піссарро]] — художник
* [[Жак Превер]] — поет
* [[Жан Ренуар]] — режисер, другий син П'єра-Огюста Ренуара
* [[П'єр Огюст Ренуар]] — живописець, графік і скульптор
* [[Ерік Саті]] — піаніст, композитор
* [[Поль Сезанн]] — художник
* [[Луї-Фердинанд Селін]];— письменник
* [[Жорж Сера]] — художник
* [[Поль Сіньяк]] — художник
* [[Теофіль-Александр Стейнлен]] — художник, графік
* [[Анрі де Тулуз-Лотрек]] — художник, графік
* [[Моріс Утрілло]] — художник
* [[Отто Фрейндліх]] — художник
* [[Трістан Тцара]] — письменник, засновник дадаїзму
* «[[Ла Гулю]]» — танцівниця Мулен Руж

== Монмартр в кіно ==
У [[2001]] році на великі екрани вийшов фільм «[[Амелі]]», місцем дії якого став Монмартр.

== Література ==
* Карко Ф. От Монмартра до Латинского квартала. Л.: Прибой, 1927 (переизд.: М.: Марихи, 1993).
* Жилище славных муз: Париж в литературных произведениях XIV—XX веков. М.: Московский рабочий, 1989
* Аполлинер Г. Слоняясь по двум берегам. Фарг Л.-П. Парижский прохожий. СПб: Изд-во Ивана Лимбаха, 2004

== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Бато-Лавуар]]
* [[Базиліка Сакре-Кер]]
* [[Цвинтар Монмартр]]
* [[Площа Тертр]]
* [[Музей Сальвадора Далі (Париж)]]

== Посилання ==
* [http://www.montmartre-paris-france.com Офіційний сайт Монмартра] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151204173953/http://www.montmartre-paris-france.com/ |date=4 грудня 2015 }}
* [http://tip2trip.com/france/paris/montmartre/ Фотографії Монмартра] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080611134555/http://tip2trip.com/france/paris/montmartre/ |date=11 червня 2008 }}
* [https://web.archive.org/web/20070929015701/http://medialab.it.hs-esslingen.de/vrml_worlds/montmartre/montmartre.wrl Монмартр 3D — (вимагає браузер зі встановленим плагіном VRML)]
* [https://web.archive.org/web/20080404192449/http://www.candelabratours.com/montmartre-history-paris.html Відео про Монмартр (анг.)]
* [http://www.montmartre-guide.com/ Le Syndicat d'Initiative de Montmartre (фр.)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101228013712/http://www.montmartre-guide.com/ |date=28 грудня 2010 }}
* [http://www.hallesaintpierre.org/ Le Musée de la Halle Saint Pierre — Музей на Монмартрі] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100130044636/http://www.hallesaintpierre.org/ |date=30 січня 2010 }}
{{Бібліоінформація}}
{{Визначні місця Парижа}}

[[Категорія:Квартали Парижа]]
[[Категорія:XVIII округ Парижа]]
[[Категорія:Монмартр]]

Країна: Франція

Адміністративна одиниця: XVIII округ Парижа

Категорія для видів з цього об'єкта: d


text:
# Кочерган Михайло Петрович
Миха́йло Петро́вич Кочерга́н (нар. 8 листопада 1936, с. Бережниця тепер Самбірського району Львівської області) — український мовознавець, Заслужений працівник освіти України.

## Життєпис
Закінчив у 1954 році Самбірське педучилище, працював учителем у Крукеницькій середній школі. У 1959 році закінчив Дрогобицький педагогічний інститут. Працював у Дрогобицькому (1962—1969) та Івано-Франківському (1969—1988) педінститутах.
У 1988—1992 роках завідувач кафедри російської мови і загального мовознавства Черкаського педагогічного інституту, з 1992 до 1998 року — завідувач кафедри української філології та загального мовознавства. Був одним із співзасновників «Просвіти» та Народного Руху в Черкасах.
З 1998 по 2000 роки Михайло Кочерган професор кафедри української мови Національного університету «Києво-Могилянська академія».
Від 1998 року в Київському національному лінгвістичному університеті: завідувач кафедри загального та українського мовознавства, з 2002 — професор-консультант.
З 2007 року Михайло Кочерган завідувач кафедри романо-германської філології Бердянського педагогічного університету.

## Наукова діяльність
Доктор філологічних наук, професор. Завідувач кафедри романо-германської філології Бердянського державного педагогічного університету. Лауреат премії Ярослава Мудрого в галузі науки і техніки Академії вищої школи, нагороджений медаллю «Ветеран праці», грамотами Міністерства освіти і науки України, Почесною грамотою імені президента НТШ Михайла Грушевського наукового-товариства імені Шевченка в Америці, дипломом Опольського університету (Польща). Заслужений працівник освіти України.
Читає лекції в навчальних закладах Болгарії, Польщі, Угорщини, Югославії та Швейцарії.
З 2007 року очолює кафедру романо-германської філології Бердянського державного педагогічного університету.

## Праці
Михайло Кочерган автор 212 наукових праць, опублікованих в Україні, Росії, Польщі, Болгарії, Чехії.
- Слово і контекст: Лексична сполучуваність і значення слова. — Львів, 1980;
- Воспитание словом. — К., 1989. — 296 с. (у співавт.);
- «Словник російсько-українських міжмовних омонімів». 1997;
- Методика організації науково-дослідної роботи. — К., 2000. — 271 с. (у співавт.);
- Вступ до мовознавства. — К., 2000, 2001, 2004, 2005, 2006;
- Загальне мовознавство: підручник для студентів філологічних спеціальностей вузів / М. П. Кочерган. — К. : Академія, 1999. — 288 с. — (Альма-матер). (перевидання: 2003, 2006, 2008, 3-е вид. 2010)
- Основи зіставного мовознавства. — К., 2006.
- Про час, про себе і людей. — К., 2012. — 222 с.

title: Кочерган Михайло Петрович

wikitext:
{{Науковець
| ім'я               = Михайло Петрович Кочерган
| ім'я_мовою_оригіналу =
| портрет            =
| зображення_розмір  =
| зображення_підпис  =
| дата народження    = 8.11.1936
| місце народження = с. [[Бережниця (Самбірський район)|Бережниця]], нині [[Самбірський район]], [[Львівська область]]
| дата смерті =
| місце смерті =
| резиденція =
| громадянство = {{URSR}}
{{UKR}}
| національність = [[українець]]
| галузь = [[мовознавство]]
| заклад = [[Бердянський державний педагогічний університет]]
| Alma Mater = [[Самбірський державний педагогічний коледж|Самбірське педучилище]]
[[Дрогобицький державний педагогічний університет імені Івана Франка|Дрогобицький педагогічний інститут]]
| відомий через =
| звання = професор
| ступінь = [[доктор філологічних наук]]
| керівник = [[Паламарчук Леонід Сидорович]]
| учні =
| нагороди = <imagemap>Файл:VeteranLaborRibbon.png|42px|Медаль «Ветеран праці»
default [[Медаль «Ветеран праці»]]
desc none</imagemap>
{{Заслужений працівник освіти України}}
| дружина = Кочерган Юлія Федорівна
| особиста_сторінка =
}}
'''Миха́йло Петро́вич Кочерга́н''' ({{н}} [[8 листопада]] [[1936]], с. [[Бережниця (Самбірський район)|Бережниця]] тепер [[Самбірський район|Самбірського району]] [[Львівська область|Львівської області]]) — український мовознавець, [[Заслужений працівник освіти України]]<ref>{{Cite web |url=https://who-is-who.ua/main/page/nagorody2006/314/190 |title=Кочерган Михайло Петрович |accessdate=20 березня 2019 |archive-date=10 червня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190610121406/https://who-is-who.ua/main/page/nagorody2006/314/190 }}</ref>.

== Життєпис ==
Закінчив у 1954 році [[Самбірський державний педагогічний коледж|Самбірське педучилище]], працював учителем у [[Крукеничі|Крукеницькій]] середній школі. У 1959 році закінчив [[Дрогобицький державний педагогічний університет імені Івана Франка|Дрогобицький педагогічний інститут]]. Працював у [[Дрогобицький державний педагогічний університет імені Івана Франка|Дрогобицькому]] (1962—1969) та [[Івано-Франківський педагогічний інститут|Івано-Франківському]] (1969—1988) педінститутах.

У 1988—1992 роках завідувач кафедри російської мови і загального мовознавства [[Черкаський педагогічний інститут|Черкаського педагогічного інституту]], з 1992 до 1998 року — завідувач кафедри української філології та загального мовознавства. Був одним із співзасновників «[[Всеукраїнське товариство «Просвіта» імені Тараса Шевченка|Просвіти]]» та [[Народний рух України|Народного Руху]] в Черкасах.

З 1998 по 2000 роки Михайло Кочерган професор кафедри української мови Національного університету «Києво-Могилянська академія».

Від 1998 року в [[Київський національний лінгвістичний університет|Київському національному лінгвістичному університеті]]: завідувач кафедри загального та українського мовознавства, з 2002 — професор-консультант.

З 2007 року Михайло Кочерган завідувач кафедри романо-германської філології Бердянського педагогічного університету.

== Наукова діяльність ==

Доктор філологічних наук, професор. Завідувач кафедри романо-германської філології [[Бердянський державний педагогічний університет|Бердянського державного педагогічного університету]]. Лауреат [[Нагорода Ярослава Мудрого|премії Ярослава Мудрого в галузі науки і техніки Академії вищої школи]], нагороджений [[Медаль «Ветеран праці»|медаллю «Ветеран праці»]], грамотами Міністерства освіти і науки України, Почесною грамотою імені президента НТШ Михайла Грушевського наукового-товариства імені Шевченка в Америці, дипломом Опольського університету (Польща). [[Заслужений працівник освіти України]].
Читає лекції в навчальних закладах Болгарії, Польщі, Угорщини, Югославії та Швейцарії.

З 2007 року очолює кафедру романо-германської філології [[Бердянський державний педагогічний університет|Бердянського державного педагогічного університету]]<ref>[http://www1.nas.gov.ua/rsc/psc/Scientists/alphabet/Pages/K.aspx#484 Придніпровський науковий центр] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190310082807/http://www1.nas.gov.ua/rsc/psc/Scientists/alphabet/Pages/K.aspx#484 |date=10 березня 2019 }} [[Національна академія наук України]]</ref>.

== Праці ==
Михайло Кочерган автор 212 наукових праць, опублікованих в Україні, Росії, Польщі, Болгарії, Чехії.
* Слово і контекст: Лексична сполучуваність і значення слова. — Львів, 1980;
* Воспитание словом. — К., 1989. — 296 с. (у співавт.);
* «Словник російсько-українських міжмовних омонімів». 1997;
* Методика організації науково-дослідної роботи. — К., 2000. — 271 с. (у співавт.);
* Вступ до мовознавства. — К., 2000, 2001, 2004, 2005, 2006;
* Загальне мовознавство: підручник для студентів філологічних спеціальностей вузів / М. П. Кочерган. — К. : Академія, 1999. — 288 с. — (Альма-матер). (перевидання: 2003, 2006, 2008, 3-е вид. 2010)
* Основи зіставного мовознавства. — К., 2006.
* Про час, про себе і людей. — К., 2012. — 222 с.

== Джерела ==
* ''[[Баган Мирослава Петрівна|Мирослава Баган]].'' Нестримний рух і творчість (до 80-ліття професора М. П. Кочергана). Вісник Київського національного лінгвістичного університету. Серія: Філологія. — 2016. — Т. 19, № 2. — С. 8-11.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://esu.com.ua/search_articles.php?id=1222 Кочерган Михайло Петрович] [[Енциклопедія Сучасної України]]
* [https://web.archive.org/web/20110301134729/http://bdpu.org/philological_faculty/romano-germ Кафедра романо-германської філології БДПУ].
{{Бібліоінформація}}
{{портали|Біографії|Освіта|Наука|Львівщина|Галичина|Україна}}
[[Категорія:Українські мовознавці]]
[[Категорія:Українські лексикологи]]
[[Категорія:Уродженці Самбірського району]]
[[Категорія:Заслужені працівники освіти України]]
[[Категорія:Випускники Самбірського педучилища]]
[[Категорія:Випускники Дрогобицького педагогічного університету]]
[[Категорія:Доктори філологічних наук]]
[[Категорія:Викладачі Дрогобицького педагогічного університету]]
[[Категорія:Викладачі Бердянського педагогічного університету]]
[[Категорія:Персоналії:Крукеничі]]

title: Михайло Петрович Кочерган

Народився: 8 листопада 1936 (88 років) · с. Бережниця, нині Самбірський район, Львівська область

Країна: УРСР · Україна

Національність: українець

Діяльність: мовознавець

Alma mater: Самбірське педучилище · Дрогобицький педагогічний інститут

Галузь: мовознавство

Вчене звання: професор

Науковий ступінь: доктор філологічних наук

Науковий керівник: Паламарчук Леонід Сидорович

У шлюбі з: Кочерган Юлія Федорівна

Нагороди: Медаль «Ветеран праці» Заслужений працівник освіти України


text:
# Гілфорд (переписна місцевість, Мен)
Гілфорд (англ. Guilford) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Піскатаквіс штату Мен. Населення — 740 осіб (2020).

## Географія
Гілфорд розташований за координатами 45°10′43″ пн. ш. 69°23′42″ зх. д. / 45.17861° пн. ш. 69.39500° зх. д. (45.178621, -69.395037).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 5,10 км², з яких 4,97 км² — суходіл та 0,14 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкали 903 особи в 426 домогосподарствах у складі 240 родин. Густота населення становила 177 осіб/км².  Було 491 помешкання (96/км²).
Расовий склад населення:
| - 96,3 % — білих - 1,0 % — азіатів - 0,3 % — корінних американців - 0,1 % — вихідців з тихоокеанських островів - 0,1 % — чорних або афроамериканців |

До двох чи більше рас належало 1,8 %. Частка іспаномовних становила 0,7 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 19,2 % — особи молодші 18 років, 58,4 % — особи у віці 18—64 років, 22,4 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 44,6 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 84,7 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 81,6 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 40 130 доларів США (медіана — 31 550), а середній дохід на одну сім'ю — 43 550 доларів (медіана — 41 042). Медіана доходів становила 28 553 долари для чоловіків та 27 500 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 25,8 % осіб, у тому числі 34,2 % дітей у віці до 18 років та 7,0 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 376 осіб. Основні галузі зайнятості: виробництво — 46,3 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 17,0 %, роздрібна торгівля — 12,5 %.

title: Гілфорд (переписна місцевість, Мен)

wikitext:
{{Otherplaces|Гілфорд (значення){{!}}Гілфорд}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = переписна місцевість
|українська назва   = Гілфорд
|оригінальна назва  = {{lang-en|Guilford}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Мен (штат){{!}}Мен
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Піскатаквіс (округ, Мен)|Піскатаквіс]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 5,10
|висота центру НП   = 115
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 177,06
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 207
|поштовий індекс        = 04443
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 2330060
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Гілфорд''' ({{lang-en|Guilford}}) — [[переписна місцевість]] (''CDP'') в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Піскатаквіс (округ, Мен)|Піскатаквіс]] штату [[Мен (штат)|Мен]]. Населення — 740 осіб (2020).

== Географія ==
Гілфорд розташований за координатами {{Coord|45|10|43|N|69|23|42|W|type:city_region:US-DE}} (45.178621, -69.395037){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році переписна місцевість мала площу 5,10 км², з яких 4,97 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,14 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align =  left
| 2000 = 945
| 2010 = 903
| 2020 = 740
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2016|archive-date=19 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180719124258/https://www.census.gov//prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у переписній місцевості мешкали 903 особи в 426 домогосподарствах у складі 240 родин. [[Густота населення]] становила 177 осіб/км².  Було 491 помешкання (96/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 96,3 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 1,0 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 0,3 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,1 % — вихідців з [[Тихий океан|тихоокеанських островів]]
* 0,1 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
|}
До двох чи більше рас належало 1,8 %. Частка іспаномовних становила 0,7 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 19,2 % — особи молодші 18 років, 58,4 % — особи у віці 18—64 років, 22,4 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 44,6 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 84,7 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 81,6 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:40130}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:31550}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:43550}} доларів (медіана — {{formatnum:41042}}). Медіана доходів становила {{formatnum:28553}} долари для чоловіків та {{formatnum:27500}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 25,8 % осіб, у тому числі 34,2 % дітей у віці до 18 років та 7,0 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 376 осіб. Основні галузі зайнятості: виробництво — 46,3 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 17,0 %, роздрібна торгівля — 12,5 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Піскатаквіс (округ, Мен)}}

[[Категорія:Переписні місцевості Мену]]
[[Категорія:Населені пункти округу Піскатаквіс (Мен)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Мен

Округ: Піскатаквіс

Населення: 740 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 177,06 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4

OSM: ↑2535186 ·R (Піскатаквіс)


text:
# Юкка Невалайнен
Юкка Антеро «Julius» Невалайнен (нар. 21 квітня 1978, Фінляндія) — барабанщик у фінському симфо-метал-гурті «Nightwish», а також у фінському прогресив-метал-гурті «Sethian».
Живе разом зі своєю жінкою Сату, дочкою Луна (народилася у 2003 р.) та сином Нікі (народився у грудні 2005 р.) в Йоенсуу, Фінляндія.

## Біографія
Свої ранні роки він провів у Кітеє. Кар'єру барабанщика розпочав у віці 11 років, коли його вчитель музики порекомендував йому увійти до нової музичної навчальної програми барабанщиком. Йому бракувало місця для репетицій, тому він змушений був тренуватись у себе вдома, граючи по дивану чи по інших мішенях. Першим гуртом Юкки був «The Highway», до якого він приєднався у віці 11 років. Але до справжнього гурту він увійшов лише у віці 15 чи 16 років, тоді у них з'явилось місце для репетицій, що проводились декілька разів на тиждень. Пізніше Юкка покинув гурт, та почав грати разом з Емппу, тоді у них з'явилось місце для постійних репетицій. Спочатку вони грали фінський рок, але доволі швидко почали грати важку музику, як, наприклад, «Stratovarius» чи «Helloween».
У віці 17 років Туомас і Емппу запросили Юкку приєднатися до проекту «Nightwish».
Окрім Nightwish, Невалайнен грав у групі Sethian та на їхньому дебютному альбомі Into the Silence 2003 року. Того ж року він зіграв і виступив співпродюсером сольного альбому Barilari Адріана Барілара, відомого як вокаліст аргентинського гурту Rata Blanca. Він також є учасником Bitch Driven, гурту з Kite з Холопайненом та Кіннуненом. Пісня «Hit and Run», записана гуртом, вийшла на збірці Toinen ääni Молодіжного форуму Північної Карелії.
У перші роки після створення групи Юкка отримав нову, професійну барабанну установку. Її він використовував в альбомі «Wishmaster» та до кінця світового туру Once у 2005. Серед фанів «Nightwish» відомий тим, що носить бандану, а також крутить свої барабанні палички. Також він є вегетаріанцем.
У серпні 2014 року Невалайнен оголосив, що залишає посаду барабанщика Nightwish через періодичне сильне безсоння . На наступному альбомі Nightwish, Endless Forms Most Beautiful, до нього приєднався Кай Хахто, який згодом став постійним барабанщиком гурту .  Він повернувся, щоб виконати одну пісню під час неофіційного концерту на честь 20-річчя гурту у серпні 2016 року в парку Хімос у місті Ямся, Фінляндія.
У липні 2019 року Невалайнен випустив заяву про те, що він не збирається повертатися до складу Nightwish і продовжить працювати з гуртом за лаштунками, а новим постійним барабанщиком гурту стане Хахто.

## Інструменти
- Tama Starclassic ударні
- Paiste тарілки
- Pro Mark палички
- Remo Drumheads на ударних

title: Юкка Невалайнен

wikitext:
{{Музикант
| Ім'я            = Юкка Невалайнен
| Справжнє_ім'я   = Jukka Antero Nevalainen
| Псевдонім       = Julius
| Оригінал_імені  = Jukka Nevalainen
| Ключ            = Невалайнен, Юкка
| Зображення      = Jukka-Nevalainen-drums.jpg
| Дата народження  = 21.4.1978
| Місце народження =
| Дата смерті      =
| Місце смерті     =
| Країна          = {{FIN}}
| Професія        = барабанщик
| Жанр            = [[метал]]<br/>[[симфо-метал]]
| Колективи       = [[Nightwish]]
| Сайт            = [http://www.nightwish.com http://www.nightwish.com]
}}
'''Юкка Антеро «Julius» Невалайнен''' ({{нар}} [[21 квітня]] [[1978]], [[Фінляндія]]) — барабанщик у [[Фінляндія|фінському]] [[симфо-метал]]-гурті «[[Nightwish]]», а також у фінському [[Прогресивний метал|прогресив-метал]]-гурті «[[Sethian]]».

Живе разом зі своєю жінкою Сату, дочкою Луна (народилася у [[2003]] р.) та сином Нікі (народився у грудні [[2005]] р.) в [[Йоенсуу]], Фінляндія.

== Біографія ==
Свої ранні роки він провів у [[Кітеє]]. Кар'єру барабанщика розпочав у віці 11 років, коли його вчитель музики порекомендував йому увійти до нової музичної навчальної програми [[барабан]]щиком. Йому бракувало місця для репетицій, тому він змушений був тренуватись у себе вдома, граючи по дивану чи по інших мішенях. Першим гуртом Юкки був «The Highway», до якого він приєднався у віці 11 років. Але до справжнього гурту він увійшов лише у віці 15 чи 16 років, тоді у них з'явилось місце для репетицій, що проводились декілька разів на тиждень. Пізніше Юкка покинув гурт, та почав грати разом з [[Вуорінен Ерно|Емппу]], тоді у них з'явилось місце для постійних репетицій. Спочатку вони грали фінський рок, але доволі швидко почали грати важку музику, як, наприклад, «[[Stratovarius]]» чи «[[Helloween]]».

У віці 17 років [[Туомас Холопайнен|Туомас]] і Емппу запросили Юкку приєднатися до проекту «[[Nightwish]]».

Окрім Nightwish, Невалайнен грав у групі Sethian та на їхньому дебютному альбомі Into the Silence 2003 року. Того ж року він зіграв і виступив співпродюсером сольного альбому Barilari Адріана Барілара, відомого як вокаліст аргентинського гурту Rata Blanca. Він також є учасником Bitch Driven, гурту з Kite з Холопайненом та Кіннуненом. Пісня «Hit and Run», записана гуртом, вийшла на збірці Toinen ääni Молодіжного форуму Північної Карелії.

У перші роки після створення групи Юкка отримав нову, професійну [[ударна установка|барабанну установку]]. Її він використовував в альбомі ''«[[Wishmaster]]»'' та до кінця світового туру [[Once]] у 2005. Серед фанів «[[Nightwish]]» відомий тим, що носить бандану, а також крутить свої барабанні палички. Також він є [[вегетаріанство|вегетаріанцем]].

У серпні 2014 року Невалайнен оголосив, що залишає посаду барабанщика Nightwish через періодичне сильне безсоння <ref>{{Cite web|url=http://yle.fi/aihe/artikkeli/2014/08/06/nightwish-rumpalin-tila-ei-leikin-asia-unettomuus-on-hengenvaarallista|title=Nightwish-rumpalin tila ei leikin asia: Unettomuus on hengenvaarallista|date=2014-08-06|website=yle.fi|language=fi-FI|access-date=2024-06-01}}</ref>. На наступному альбомі Nightwish, [[Endless Forms Most Beautiful]], до нього приєднався [[Кай Хахто]], який згодом став постійним барабанщиком гурту <ref>{{Cite web|url=http://www.nightwish.com/fi/news|title=Nightwish - The Official Website|date=2014-04-18|website=web.archive.org|access-date=2024-06-01|archive-date=2014-04-18|archive-url=https://web.archive.org/web/20140418010840/http://www.nightwish.com/fi/news|url-status=dead}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070717071427/http://www.nightwish.com/fi/news |date=2007-07-17 }}</ref>.  Він повернувся, щоб виконати одну пісню під час неофіційного концерту на честь 20-річчя гурту у серпні 2016 року в парку Хімос у місті Ямся, Фінляндія<ref>{{Cite web|url=https://www.blabbermouth.net/news/nightwish-rejoined-by-drummer-jukka-nevalainen-at-unofficial-20th-anniversary-concert-video/|title=NIGHTWISH Rejoined By Drummer JUKKA NEVALAINEN At Unofficial 20th-Anniversary Concert (Video)|last=Blabbermouth|date=2016-08-22|website=BLABBERMOUTH.NET|language=en|access-date=2024-06-01}}</ref>.

У липні 2019 року Невалайнен випустив заяву про те, що він не збирається повертатися до складу Nightwish і продовжить працювати з гуртом за лаштунками, а новим постійним барабанщиком гурту стане Хахто<ref>{{Cite web|url=https://www.blabbermouth.net/news/nightwishs-jukka-nevalainen-officially-exits-band-kai-hahto-named-permanent-drummer/|title=NIGHTWISH's JUKKA NEVALAINEN Officially Exits Band; KAI HAHTO Named Permanent Drummer|last=Blabbermouth|date=2019-07-15|website=BLABBERMOUTH.NET|language=en|access-date=2024-06-01}}</ref>.

== Інструменти ==
* [[Tama]] Starclassic ударні
* [[Paiste]] тарілки
* [[Pro Mark]] палички
* Remo Drumheads на ударних

== Посилання ==
{{commons|Jukka Nevalainen}}
* [http://nightwish.metaldiary.com.ua/index.php?rub=composition Профіль на фан-сайті Nightwish] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080304034325/http://nightwish.metaldiary.com.ua/index.php?rub=composition |date=4 березня 2008 }}

{{singer-stub}}
{{Nightwish}}
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Невалайнен Юкка}}
[[Категорія:Фінські рок-музиканти]]
[[Категорія:Фінські ударники]]
<references />
[[Категорія:Народились 1978]]

title: Jukka Nevalainen

Jukka Nevalainen: Зображення

title: Основна інформація

Повне ім'я: Jukka Antero Nevalainen

Дата народження: 21 квітня 1978 (46 років)

Місце народження: Кітее, Northern Karelia Provinced, Фінляндія

Роки активності: 1993 — тепер. час

Громадянство: Фінляндія

Професія: барабанщик

Інструменти: ударна установка

Жанр: метал · симфо-метал

Псевдоніми: Julius

Колективи: Nightwish

Членство: Nightwish і Sethiand

title: Nightwish

Студійні альбоми: Angels Fall First Oceanborn Wishmaster Century Child Once Dark Passion Play Imaginaerum Endless Forms Most Beautiful Human. :II: Nature. Yesterwynde

Концертні альбоми: From Wishes to Eternity End of an Era Made in Hong Kong (And in Various Other Places) Showtime, Storytime Vehicle of Spirit Decades: Live in Buenos Aires

Мініальбоми: Over the Hills and Far Away

Збірки: Wishmastour 2000 Tales from the Elvenpath Highest Hopes The Sound of Nightwish Reborn Walking in the Air: The Greatest Ballads Decades

Сингли: The Carpenter Sacrament of Wilderness Passion and the Opera Walking in the Air Sleeping Sun (Four Ballads of the Eclipse) The Kinslayer Deep Silent Complete Ever Dream Bless the Child Nemo Wish I Had an Angel Kuolema Tekee Taiteilijan The Siren Sleeping Sun Eva Amaranth Erämaan viimeinen Bye Bye Beautiful The Islander Storytime The Crow, the Owl and the Dove Élan

Відео і DVD: From Wishes to Eternity End of Innocence End of an Era Made in Hong Kong (And in Various Other Places)

Концертні тури: The First Tour of the Angels Summer of Wilderness Oceanborn Europe Tour Wishmaster World Tour World Tour of the Century Once Upon a Tour Dark Passion Play World Tour Imaginaerum World Tour


text:
# Злотники (Нижньосілезьке воєводство)
Злотники (пол. Złotniki) — село в Польщі, у гміні Кротошиці Леґницького повіту Нижньосілезького воєводства.
Населення — 87 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Легницького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 42      | 7                  | 29               | 6                    |
| Жінки    | 45      | 7                  | 28               | 10                   |
| Разом    | 87      | 14                 | 57               | 16                   |

title: Злотники (Нижньосілезьке воєводство)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Злотники
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Złotniki}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Нижньосілезьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Леґницький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Кротошице{{!}}Кротошице
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 87
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 76
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = DLE
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0364825
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Злотники}}

'''Злотники''' ({{lang-pl|Złotniki}}) — село в Польщі, у [[Кротошиці (гміна)|гміні Кротошиці]] [[Леґницький повіт|Леґницького повіту]] [[Нижньосілезьке воєводство|Нижньосілезького воєводства]].
Населення — {{formatnum:87}} {{МНОЖИНА:87|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Легницьке воєводство|Легницького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=42 |ЧолПре=7 |ЧолПрац=29 |ЧолПост=6
|Жін=45 |ЖінПре=7 |ЖінПрац=28 |ЖінПост=10
|Разом=87 |РазомПре=14 |РазомПрац=57 |РазомПост=16
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Кротошиці}}

[[Категорія:Села Легницького повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Нижньосілезьке воєводство

Повіт: Леґницький повіт

Гміна: Кротошице

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: DLE

OSM: ↑2841262 ·R (Ґміна Кротошице)