text:
# Максимов Юрій Вільйович
Ю́рій Ві́льйович Макси́мов (нар. 8 грудня 1968, Херсон, Українська РСР, СРСР) — радянський та український футболіст, півзахисник. Грав за національну збірну України. Нині — український футбольний тренер.

## Клубна кар'єра
Вихованець херсонського футболу. Професійні виступи розпочав за місцевий «Кристал» у 1989 році. 1991 року перейшов до дніпропетровського «Дніпра», у складі якого наступного року дебютував у матчах вищої ліги чемпіонату України. Під час зимового міжсезоння сезону 1994-95 перейшов до київського «Динамо», у складі якого протягом трьох сезонів поспіль ставав чемпіоном України.
У листопаді 1997 року, незважаючи на заперечення головного тренера «Динамо» В. В. Лобановського, приймає запрошення від клубу німецької Бундесліги «Вердера» з Бремена. Трансферна сума склала 3,5 мільйони німецьких марок. Відіграв у першій бундеслізі 4 сезони, відзначившись 9-ма голами у 69 зустрічах, володар Кубку Німеччини з футболу 1999 року (забив 4 голи в розіграші — переможний у першому раунді «Байєру», у другому раунді «Ганзі», в 1/8 фіналу «Фортуні» і у фіналі «Баварії»).
2001 року через конфлікт зі спортивним директором «Вердера» залишає команду та переходить до клубу Другої Бундесліги «Вальдгофа». У 2003 році виступає у Російській футбольній Прем'єр-лізі за клуб «Ростов». А вже наступного року повертається до України. Спочатку виступає за бориспільський «Борисфен», а з початком сезону 2004/05 переходить до запорізького «Металургу», який стає останнім професійним клубом в його кар'єрі гравця.
Прощальний матч Максимова пройшов 6 жовтня 2009 року на стадіоні «Кристал» в Херсоні в присутності 7 тисяч глядачів. У ньому взяли участь команда «Друзі Юрія Максимова» та збірна ветеранів херсонського «Кристалу». Зустріч закінчилася з рахунком 4:2 на користь «друзів».
Всього у Вищій лізі чемпіонату України провів 166 матчів, забив 48 голів; у першій німецькій Бундеслізі зіграв 69 матчів, забив 9 м'ячів; у другій німецькій Бундеслізі провів 27 ігор, забив 3 голи; у російській Прем'єр-лізі зіграв 18 матчів, забив 2 голи.

## Виступи за збірну
Виступав за збірну України. У дебютному матчі за головну команду України 28 жовтня 1992 року проти збірної Білорусі Максимов вийшов на заміну та відзначився забитим голом. Усього у складі збірної України провів 27 матчів та забив 5 м'ячів.
| #  | Дата           | Місце            | Суперник   | Рахунок | Результат | Змагання          |
| -- | -------------- | ---------------- | ---------- | ------- | --------- | ----------------- |
| 1. | 28 жовтня 1992 | Мінськ, Білорусь | Білорусь   | 1-1     | нічия     | товариська        |
| 2. | 13 серпня 1996 | Київ, Україна    | Литва      | 5-2     | перемога  | товариська        |
| 3. | 13 серпня 1996 | Київ, Україна    | Литва      | 5-2     | перемога  | товариська        |
| 4. | 5 жовтня 1996  | Київ, Україна    | Португалія | 2-1     | перемога  | відбір до ЧС 1998 |
| 5. | 11 жовтня 1997 | Єреван, Вірменія | Вірменія   | 0-2     | перемога  | відбір до ЧС 1998 |

## Кар'єра тренера
Після завершення ігрової кар'єри перейшов на тренерську роботу, розпочавши з позиції другого тренера мінського «Динамо». Дебютував на позиції головного тренера у київському ЦСКА.
З 2008 року — головний тренер «Оболоні». Під його керівництвом команда в сезоні 2008-09 зайняла 2-ге місце у розіграші Першої ліги Чемпіонату, чим забезпечила перехід до елітного дивізіону національної першості.
Протягом осінньої частини сезону 2009—2010 «Оболонь» виступала досить вдало і на зимову перерву команда пішла, займаючи 8-ме місце у турнірній таблиці вищої ліги. У січні 2010 Максимов залишив клуб і переїхав до Кривого Рогу, де очолив місцевий «Кривбас», перед яким стояло завдання збереження місця в елітному дивізіоні українського футболу. Під керівництвом Максимова команда, яка після перших 17 турів мала в активі лише 7 очок, змогла у 13 турах, що лишалися, набрати 18 очок та забезпечити собі 14-у позицію у фінальній турнірній таблиці першості. З посади головного тренера «Кривбаса» був звільнений у червні 2012 року.
Вже в серпні того ж року призначений головним тренером донецького «Металурга». У серпні 2013 року після програшу донецького «Металурга» албанському «Кукесі» був звільнений з посту головного тренера донецької команди, після чого підписав контракт з російським клубом «Мордовія» з Саранська, яку за підсумками сезону 2013/2014 вивів до РПЛ з першого місця у турнірній таблиці.
З 2015 року мав працювати головним тренером мінського «Динамо», де свого часу розпочав кар'єру тренера, але контракт так і не був підписаний.
У травні 2016 року очолив казахстанський «Тараз», але після закінчення сезону покинув команду.
26 грудня 2017 року було оголошено, що Максимов став головним тренером азербайджанського клубу «Кешла» (Баку). Контракт був підписаний до кінця сезону, а умовою його продовження було місце у єврокубках, при цьому його команда займала передостаннє місце. Але Максимов вивів «Кешлю» в Лігу Європи — у фіналі Кубку Азербайджану його команда перемогла «Габалу» Романа Григорчука. Юрій Максимов став першим українським тренером, який тріумфував у Кубку Азербайджану.
15 листопада 2019 року полтавська «Ворскла» оголосила про призначення Максимова головним тренером першої команди. В тому ж сезоні він привів полтавців до фіналу Кубка України 2019/20. 31 травня 2022 року «Ворскла» оголосила про завершення терміну контракту з Юрієм Максимовим.

## Досягнення
Як гравця:
- Чемпіон України (3): 1994/95, 1995/96, 1996/97
- Володар Кубка України: 1995/96
- Володар Кубка Німеччини: 1998/99

Як тренера:
- чемпіон ФНЛ: 2014
- Володар Кубка Азербайджану: 2017/18
- Фіналіст Кубка України: 2019/20

title: Максимов Юрій Вільйович

wikitext:
{{Othernames|Максимов}}
{{Футболіст
| ім'я = Юрій Максимов
| зображення = Yuriy Maksymov2014.jpg
| зображення розмір =
| підпис =
| повне-ім'я = Юрій Вільйович Максимов
| дата-народження =
| місце-народження =
| країна-народження =
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 187 см
| вага = 78 кг
| прізвисько =
| громадянство =
| позиція = [[півзахисник]]
| поточний-клуб =
| номер =
| юнацькі-роки = 1986-1989
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|URS}} [[Кристал (Херсон)|«Кристал»]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|1989      | {{Прапорець|URS}} | [[Кристал (Херсон)|«Кристал»]] | 7 |1}}
{{Футболіст рядок 0|1989–1990 | {{Прапорець|URS}} | [[Таврія (Сімферополь)|«Таврія»]] | 49 |5}}
{{Футболіст рядок 1|1991      | {{Прапорець|UKR}} | [[Кристал (Херсон)|«Кристал»]] | 48 |27}}
{{Футболіст рядок 0|1992–1994 | {{Прапорець|UKR}} | [[Дніпро (футбольний клуб, Дніпро)|«Дніпро» (Д)]] | 84 |21}}
{{Футболіст рядок 1|1995–1997 | {{Прапорець|UKR}} | [[Динамо (Київ)|«Динамо» (К)]] | 65 |24}}
{{Футболіст рядок 0|1997–2001 | {{Прапорець|GER}} | [[Вердер (футбольний клуб)|«Вердер»]] | 69 |9}}
{{Футболіст рядок 1|2001–2002 | {{Прапорець|GER}} | [[Вальдгоф (футбольний клуб)|«Вальдгоф»]] | 27 |3}}
{{Футболіст рядок 0|2003      | {{Прапорець|RUS}} | [[Ростов (футбольний клуб)|«Ростов»]] | 18 |2}}
{{Футболіст рядок 1|2003–2004 | {{Прапорець|UKR}} | [[Борисфен (футбольний клуб)|«Борисфен»]] | 8 |4}}
{{Футболіст рядок 0|2004–2005 | {{Прапорець|UKR}} | [[Металург (Запоріжжя)|«Металург» (З)]] | 8 |1}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|1992–2002 | {{Прапорець|UKR}} | [[збірна України з футболу|Україна]] | 27 |5}}
{{Футболіст кінець}}
| тренер = {{Футбольний тренер початок}}
{{Футбольний тренер заголовок}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2006      | {{Прапорець|UKR}} | [[ЦСКА (Київ)|ЦСКА (К)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2008–2009 | {{Прапорець|UKR}} | [[Оболонь (футбольний клуб)|«Оболонь»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2010–2012 | {{Прапорець|UKR}} | [[Кривбас (футбольний клуб)|«Кривбас»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2012–2013 | {{Прапорець|UKR}} | [[Металург (Донецьк)|«Металург» (Д)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2013–2014 | {{Прапорець|RUS}} | [[Мордовія (футбольний клуб)|«Мордовія»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2016      | {{Прапорець|KAZ}} | [[Тараз (футбольний клуб)|«Тараз»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2017–2018 | {{Прапорець|AZE}} | [[Кешла (футбольний клуб)|«Кешла»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2019–2022 | {{Прапорець|UKR}} | [[Ворскла (футбольний клуб)|«Ворскла»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2023      | {{Прапорець|UKR}} | [[Звягель (професійний футбольний клуб)|«Звягель»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2023–2024 | {{Прапорець|UKR}} | [[Дніпро-1 (спортивний клуб)|«Дніпро-1»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|2024–2025 | {{Прапорець|UKR}} | [[Ворскла (футбольний клуб)|«Ворскла»]]}}
{{Футбольний тренер кінець}}
| дата-оновлення = 25 жовтня 2024
}}

'''Ю́рій Ві́льйович Макси́мов''' ({{н}} [[8 грудня]] [[1968]], [[Херсон]], [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|Українська РСР]], [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]]) — радянський та український [[футболіст]], [[півзахисник]]. Грав за [[Збірна України з футболу|національну збірну України]]. Нині — український [[футбольний тренер]].

== Клубна кар'єра ==
Вихованець херсонського футболу. Професійні виступи розпочав за місцевий [[Кристал (Херсон)|«Кристал»]] у 1989 році. 1991 року перейшов до дніпропетровського «Дніпра», у складі якого наступного року дебютував у матчах вищої ліги [[Чемпіонат України з футболу|чемпіонату України]]. Під час зимового міжсезоння [[Чемпіонат України з футболу 1994—1995|сезону 1994-95]] перейшов до [[Динамо (Київ)|київського «Динамо»]], у складі якого протягом трьох сезонів поспіль ставав чемпіоном України.

У листопаді 1997 року, незважаючи на заперечення головного тренера «Динамо» [[Лобановський Валерій Васильович|В. В. Лобановського]], приймає запрошення від клубу німецької [[Бундесліга (Німеччина)|Бундесліги]] [[Вердер (футбольний клуб)|«Вердера»]] з [[Бремен]]а. Трансферна сума склала 3,5 мільйони [[Німецька марка|німецьких марок]]<ref>[http://www.profootball.com.ua/2005/08/21/print:page,1,yuriy_maksimov_v_kieve.html Юрий МАКСИМОВ: «В Киеве — год за два»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110915004509/http://www.profootball.com.ua/2005/08/21/print:page,1,yuriy_maksimov_v_kieve.html |date=15 вересня 2011 }} — інтерв'ю на сайті ''profootball.com.ua'' {{ref-ru}}</ref>. Відіграв у першій бундеслізі 4 сезони, відзначившись 9-ма голами у 69 зустрічах, володар [[Кубок Німеччини з футболу|Кубку Німеччини з футболу]] 1999 року (забив 4 голи в розіграші — переможний у першому раунді «[[Баєр 04|Байєру]]», у другому раунді «[[Ганза (футбольний клуб)|Ганзі]]», в 1/8 фіналу «[[Фортуна (Дюссельдорф)|Фортуні]]» і у фіналі «[[Баварія (футбольний клуб)|Баварії]]»)<ref>[[Кубок Німеччини з футболу 1998—1999]] {{ref-en}}</ref>.

2001 року через конфлікт зі спортивним директором «Вердера» залишає команду та переходить до клубу [[Друга Бундесліга|Другої Бундесліги]] [[Вальдгоф (футбольний клуб)|«Вальдгофа»]]. У 2003 році виступає у [[Прем'єр-ліга (Росія)|Російській футбольній Прем'єр-лізі]] за клуб [[Ростов (футбольний клуб)|«Ростов»]]. А вже наступного року повертається до України. Спочатку виступає за [[Борисфен (футбольний клуб)|бориспільський «Борисфен»]], а з початком [[Чемпіонат України з футболу 2004—2005|сезону 2004/05]] переходить до [[Металург (Запоріжжя)|запорізького «Металургу»]], який стає останнім професійним клубом в його кар'єрі гравця.

Прощальний матч Максимова пройшов 6 жовтня 2009 року на стадіоні «Кристал» в [[Херсон]]і в присутності 7 тисяч глядачів. У ньому взяли участь команда «Друзі Юрія Максимова» та збірна ветеранів херсонського «Кристалу». Зустріч закінчилася з рахунком 4:2 на користь «друзів»<ref>{{Cite web |url=https://old.vgoru.org/old/modules.php?name=News&file=article&sid=8281 |title=Зірки футболу в Херсоні |accessdate=11 липня 2020 |archive-date=11 липня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200711170058/https://old.vgoru.org/old/modules.php?name=News&file=article&sid=8281 }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://dynamo.kiev.ua/news/16835-sostoyalsya-proschalnyij-match-yuriya-maksimova |title=відбувся прощальний матч Юрія Максимова |accessdate=11 липня 2020 |archive-date=11 липня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200711172645/http://dynamo.kiev.ua/news/16835-sostoyalsya-proschalnyij-match-yuriya-maksimova }}</ref>.

Всього у Вищій лізі чемпіонату України провів 166 матчів, забив 48 голів; у першій німецькій Бундеслізі зіграв 69 матчів, забив 9 м'ячів; у другій німецькій Бундеслізі провів 27 ігор, забив 3 голи; у російській Прем'єр-лізі зіграв 18 матчів, забив 2 голи.

== Виступи за збірну ==
Виступав за [[Збірна України з футболу|збірну України]]. У дебютному матчі за головну команду України 28 жовтня 1992 року проти [[Збірна Білорусі з футболу|збірної Білорусі]] Максимов вийшов на заміну та відзначився забитим голом. Усього у складі збірної України провів 27 матчів та забив 5 м'ячів.

{| class="wikitable" align=center
|+ '''<big>Голи Юрія Максимова у складі [[Збірна України з футболу|національної збірної України]]</big>'''
! # !! Дата !! Місце !! Суперник !! Рахунок !! Результат !! Змагання
|-
| 1. || 28 жовтня 1992 || [[Мінськ]], [[Білорусь]] || {{fb|BLR}} || 1-1 || нічия || товариська
|-
| 2. || 13 серпня 1996 || [[Київ]], [[Україна]] || {{fb|LTU}} || 5-2 || перемога || товариська
|-
| 3. || 13 серпня 1996 || [[Київ]], [[Україна]] || {{fb|LTU}} || 5-2 || перемога || товариська
|-
| 4. ||  5 жовтня 1996 || [[Київ]], [[Україна]] || {{fb|POR}} || 2-1 || перемога || відбір до [[Чемпіонат світу з футболу 1998|ЧС 1998]]
|-
| 5. || 11 жовтня 1997 || [[Єреван]], [[Вірменія]] || {{fb|ARM}} || 0-2 || перемога || відбір до [[Чемпіонат світу з футболу 1998|ЧС 1998]]
|}

== Кар'єра тренера ==
Після завершення ігрової кар'єри перейшов на тренерську роботу, розпочавши з позиції другого тренера [[Динамо (футбольний клуб, Мінськ)|мінського «Динамо»]]. Дебютував на позиції головного тренера у [[ЦСКА (Київ)|київському ЦСКА]].

З 2008 року — головний тренер [[Оболонь (футбольний клуб)|«Оболоні»]]. Під його керівництвом команда в [[Чемпіонат України з футболу 2008—2009|сезоні 2008-09]] зайняла 2-ге місце у розіграші Першої ліги Чемпіонату, чим забезпечила перехід до елітного дивізіону національної першості.

Протягом осінньої частини [[Чемпіонат України з футболу 2008—2009|сезону 2009—2010]] «Оболонь» виступала досить вдало і на зимову перерву команда пішла, займаючи 8-ме місце у турнірній таблиці вищої ліги. У січні 2010 Максимов залишив клуб і переїхав до [[Кривий Ріг|Кривого Рогу]], де очолив [[Кривбас (футбольний клуб)|місцевий «Кривбас»]], перед яким стояло завдання збереження місця в елітному дивізіоні українського футболу. Під керівництвом Максимова команда, яка після перших 17 турів мала в активі лише 7 очок, змогла у 13 турах, що лишалися, набрати 18 очок та забезпечити собі 14-у позицію у фінальній турнірній таблиці першості. З посади головного тренера «Кривбаса» був звільнений у червні 2012 року<ref>[http://www.champion.com.ua/football/2012/06/10/494612/ Максимов підтвердив, що його звільнили з посади тренера «Кривбаса»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120817045936/http://www.champion.com.ua/football/2012/06/10/494612/ |date=17 серпня 2012 }}, новини ''champion.com.ua'', 10 червня 2012 року.</ref>.
[[Файл:Yuriy Maksymov2013.jpg|міні|ліворуч|250пкс|Юрій Максимов як тренер [[Металург (Донецьк)|донецького «Металурга»]]. 19 травня 2013 року]]
Вже в серпні того ж року призначений головним тренером [[Металург (Донецьк)|донецького «Металурга»]]<ref>[http://www.champion.com.ua/football/2012/08/23/505051/ Максимов — новий головний тренер донецького «Металурга»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120827125849/http://www.champion.com.ua/football/2012/08/23/505051/ |date=27 серпня 2012 }}, новини ''champion.com.ua'', 23 серпня 2012 року.</ref>. У серпні [[2013]] року після програшу донецького «Металурга» албанському «[[Кукесі]]» був звільнений з посту головного тренера донецької команди<ref>{{Cite web |url=http://www.champion.com.ua/football/2013/08/6/540721/ |title=Директор «Металурга» про звільнення Максимова: «Це взаємне рішення» |accessdate=15 січня 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20140116132918/http://www.champion.com.ua/football/2013/08/6/540721/ |archivedate=16 січня 2014 |deadurl=yes }}</ref>, після чого підписав контракт з російським клубом [[Мордовія (футбольний клуб)|«Мордовія»]] з [[Саранськ]]а<ref>{{Cite web |url=http://www.ukrinform.ua/ukr/news/yuriy_maksimov___golovniy_trener_mordoviii_1856418 |title=Юрій Максимов — головний тренер «Мордовії» |accessdate=15 січня 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20140116130859/http://www.ukrinform.ua/ukr/news/yuriy_maksimov___golovniy_trener_mordoviii_1856418 |archivedate=16 січня 2014 |deadurl=yes }}</ref>, яку за підсумками сезону 2013/2014 вивів до РПЛ з першого місця у турнірній таблиці.

З [[2015]] року мав працювати головним тренером [[Динамо (футбольний клуб, Мінськ)|мінського «Динамо»]], де свого часу розпочав кар'єру тренера<ref>{{Cite web |url=http://sport.mail.ru/news/football-foreign/20298430/?frommail=1 |title=Украинец Юрий Максимов станет новым главным тренером минского «Динамо» |accessdate=28 листопада 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20141205083850/http://sport.mail.ru/news/football-foreign/20298430/?frommail=1 |archivedate=5 грудня 2014 |deadurl=yes }}</ref>, але контракт так і не був підписаний.

У травні [[2016]] року очолив [[казахстан]]ський [[Тараз (футбольний клуб)|«Тараз»]]<ref>{{Cite web |url=http://www.ua-football.com/ua/ukrainian/ukrainians/1463308470-yuriy-maksimov-stav-golovnim-trenerom-taraza.html |title=Юрій Максимов став головним тренером «Тараза» |accessdate=15 травня 2016 |archive-date=21 травня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160521100555/http://www.ua-football.com/ua/ukrainian/ukrainians/1463308470-yuriy-maksimov-stav-golovnim-trenerom-taraza.html }}</ref>, але після закінчення сезону покинув команду.

[[26 грудня]] [[2017]] року було оголошено, що Максимов став головним тренером азербайджанського клубу [[Кешла (футбольний клуб)|«Кешла»]] ([[Баку]]). Контракт був підписаний до кінця сезону, а умовою його продовження було місце у єврокубках, при цьому його команда займала передостаннє місце. Але Максимов вивів «Кешлю» в Лігу Європи — у фіналі Кубку Азербайджану його команда перемогла «Габалу» [[Григорчук Роман Йосипович|Романа Григорчука]]. Юрій Максимов став першим українським тренером, який тріумфував у Кубку Азербайджану.

[[15 листопада]] [[2019]] року полтавська [[Ворскла (футбольний клуб)|«Ворскла»]] оголосила про призначення Максимова головним тренером першої команди<ref>{{Cite web|url=https://vorskla.com.ua/news/1644-yurij-maksimov-stav-do-kerma-pershoji-komandi|title=Юрій Максимов став до керма першої команди|author=|website=vorskla.com.ua|lang=|accessdate=16 листопада 2019|archive-date=15 листопада 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20191115150806/https://vorskla.com.ua/news/1644-yurij-maksimov-stav-do-kerma-pershoji-komandi}}</ref>. В тому ж сезоні він привів полтавців до фіналу [[Кубок України з футболу 2019—2020|Кубка України 2019/20]]. 31 травня 2022 року «Ворскла» оголосила про завершення терміну контракту з Юрієм Максимовим.

== Досягнення ==
'''Як гравця:'''
* [[Чемпіонат України з футболу|Чемпіон України]] (3): [[Чемпіонат України з футболу 1994—1995|1994/95]], [[Чемпіонат України з футболу 1995—1996|1995/96]], [[Чемпіонат України з футболу 1996—1997|1996/97]]
* Володар [[Кубок України з футболу|Кубка України]]: [[Кубок України з футболу 1995—1996|1995/96]]
* Володар [[Кубок Німеччини з футболу|Кубка Німеччини]]: [[Кубок Німеччини з футболу 1998—1999|1998/99]]

'''Як тренера:'''
* чемпіон ФНЛ: 2014
* Володар [[Кубок Азербайджану з футболу|Кубка Азербайджану]]: [[Кубок Азербайджану з футболу 2017—2018|2017/18]]
* Фіналіст [[Кубок України з футболу|Кубка України]]: [[Кубок України з футболу 2019—2020|2019/20]]

== Примітки ==
{{Reflist|2}}

== Посилання ==
* {{ФФУ|25977}}
* [http://www.fanatukr.com/igrok/maxymov_yuri.html Профіль] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090302232015/http://www.fanatukr.com/igrok/maxymov_yuri.html |date=2 березня 2009 }} на сайті ''«Футбольная Украина»'' {{ref-ru}}
* {{FIFA player}}
* {{Transfermarkt}}
* {{NFT player}}
* {{Transfermarkt|||M}}
* {{Wfb}}
* {{Fussballdaten}}
{{Бібліоінформація}}
{{Склад ФК Ворскла}}
{{Тренери УПЛ}}
{{Тренери ФК ЦСКА Київ}}
{{Тренери ФК Оболонь}}
{{Тренери ФК Кривбас}}
{{Тренери ФК Металург Донецьк}}
{{Тренери ФК Мордовія}}
{{Тренери ФК Тараз}}
{{Тренери ФК Ворскла}}
{{Тренери ПФК Звягель}}
{{Тренери СК Дніпро-1}}

[[Категорія:Радянські футболісти]]
[[Категорія:Українські футболісти]]
[[Категорія:Гравці збірної України з футболу]]
[[Категорія:Капітани збірної України з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Кристала» (Херсон)]]
[[Категорія:Футболісти «Таврії» (Сімферополь)]]
[[Категорія:Футболісти «Дніпра» (Дніпро)]]
[[Категорія:Футболісти «Динамо» (Київ)]]
[[Категорія:Футболісти «Вердера»]]
[[Категорія:Футболісти «Вальдгофа»]]
[[Категорія:Футболісти «Ростова»]]
[[Категорія:Футболісти «Борисфена»]]
[[Категорія:Футболісти «Металурга» (Запоріжжя)]]
[[Категорія:Українські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Німеччині]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Росії]]
[[Категорія:Українські футбольні тренери]]
[[Категорія:Українські футбольні тренери-легіонери]]
[[Категорія:Тренери ФК ЦСКА Київ]]
[[Категорія:Тренери ФК «Оболонь» (1992)]]
[[Категорія:Тренери ФК «Кривбас» Кривий Ріг]]
[[Категорія:Тренери ФК «Металург» Донецьк]]
[[Категорія:Тренери ФК «Мордовія» (Саранськ)]]
[[Категорія:Тренери ФК «Тараз»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Шамахи»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Ворскла»]]
[[Категорія:Тренери ПФК «Звягель»]]
[[Категорія:Тренери СК «Дніпро-1»]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Юрій Вільйович Максимов

Народження: 8 грудня 1968 (56 років)

Вага: 78 кг

Громадянство: СРСР · Україна

Позиція: півзахисник

title: Юнацькі клуби

«Кристал»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Кристал» · 7 · (1)

«Таврія» · 49 · (5)

«Кристал» · 48 · (27)

«Дніпро» (Д) · 84 · (21)

«Динамо» (К) · 65 · (24)

«Вердер» · 69 · (9)

«Вальдгоф» · 27 · (3)

«Ростов» · 18 · (2)

«Борисфен» · 8 · (4)

«Металург» (З) · 8 · (1)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Україна · 27 · (5)

title: Тренерська діяльність**

Роки: Команда · Посада

ЦСКА (К)

«Оболонь»

«Кривбас»

«Металург» (Д)

«Мордовія»

«Тараз»

«Кешла»

«Ворскла»

«Звягель»

«Дніпро-1»

«Ворскла»

Тренерська діяльність**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.

Тренерська діяльність**: ** Тільки на посаді головного тренера.

Тренерська діяльність**: Дані оновлено 25 жовтня 2024.


text:
# Вуличні домагання
Вуличні домагання — це форма домагань, насамперед сексуальних, які складаються з небажаних сексуалізованих коментарів, провокаційних жестів, гудіння машин, свисту, непристойного викрикування (кетколінг), переслідування, наполегливих сексуальних домагань, дотиків чи зйомки (апскьортинг) незнайомцями у громадських місцях, наприклад, на вулицях чи громадському транспорті. Об'єктами вуличних домагань стають люди різної статі, але жінки набагато частіше стають потерпілими від домагань з боку чоловіків.

## Тлумачення
За даними некомерційної організації Stop Street Harassment, вуличні переслідування не обмежуються діями чи коментарями, які мають сексуальний відтінок. Вуличні переслідування часто включають гомофобні образи, а також ненависницькі коментарі з посиланням на расу, релігію, клас, етнічну приналежність та інвалідність. Ця практика ґрунтується на відчутті влади та контролю й часто є відображенням суспільної дискримінації, і, як стверджується, іноді є результатом відсутності можливостей для вираження інтересу чи прихильності (наприклад, нездатність до соціальної взаємодії).
Згідно з Harvard Law Review (1993), вуличне переслідування вважається переслідуванням, яке здійснюють переважно незнайомі чоловіки до жінок у громадських місцях.
За словами засновниці Stop Street Harassment, це може варіюватися від фізично нешкідливої поведінки, такої як «звуки поцілунків», «погляди» та «несексуальні коментарі», до «більш загрозливої поведінки», як-от переслідування, дотики, сексуальне насильство та зґвалтування.

## Історія
Немає остаточного початку вуличних переслідувань, але дискусія на цю тему почалася в 1944 році зі зґвалтування Ресі Тейлор. Роза Паркс почала розслідувати злочин, під час якого темношкіру жінку Тейлор викрали та зґвалтували в Аббевілі, штат Алабама. Паркс у відповідь розпочала кампанію, яку пізніше назвали «найсильнішою кампанією за рівне правосуддя за останні десять років».
У 1960-х і 1970-х роках набув популярності рух «Поверни ніч». Цей рух, все ще широко представлений сьогодні, є міжнародним протестом проти сексуального насильства проти жінок. Take Back the Night стала неприбутковою організацією, яка спрямована на припинення всіх форм сексуального насильства, включаючи вуличні переслідування.
У 1970 році відбулась акція «Wall Street Ogle-In». На чолі з Карлою Джей жінки пройшли по Волл-стріт із плакатами проти вуличних переслідувань. Для зміни ролей жінки окликали чоловіків, повз яких проходили, в надії привернути увагу до неприємного характеру вуличних домагань, які жінки відчувають щодня.
У 1994 році Дейрдре Девіс написала академічну статтю, яка допомогла прояснити, що таке вуличне переслідування, описавши його п'ять основних характеристик: 1) воно відбувається в громадському місці, 2) найчастіше відбувається між чоловіками і жінками, 3) висловлювання «дякую» переслідувачу провокує подальше переслідування, 4) коментарі часто стосуються того, чого не видно на тілі жінки, і 5) коментарі переслідувача, хоча й маскуються під компліменти, є об'єктивуючими та принизливими.

## Поширеність
Статистика в усьому світі показує, що 80 % жінок зазнають частого переслідування на вулиці, 45 % вважають, що не можуть самостійно відвідувати громадські місця, 50 % змушені переходити вулицю, щоб знайти альтернативні маршрути до місця призначення, 26 % стверджують, що вони в стосунках, щоб уникнути переслідувань, 80 % відчувають потребу бути постійно пильними, пересуваючись вулицями, а 9 % змушені були змінити професію, щоб уникнути переслідування. Ця проблема є не тільки транснаціональною, а й транскультурною, і щодня стосується людей будь-якої приналежності, рас і віку.

## Наслідки вуличного переслідування
Фізичні реакції, відчуття фізичної небезпеки, емоційні реакції та психологічні симптоми є наслідками вуличного переслідування. Фізичні ефекти також можна обговорювати з точки зору фізичної безпеки жінки. Реципієнтки переслідування описують фізичні симптоми, як напруження м'язів, утруднення дихання, запаморочення та нудоту. Вуличні переслідування досягають своїх цілей: емоційні реакції, які варіюються від помірного роздратування до сильного страху. Дві теми неодноразово з'являються у відповідях жінок на запитання про досвід домагань: вторгнення в особисте життя та страх зґвалтування. Деякі вчені вважають, що коментарі та поведінка переслідувача зводять жінок до сексуальних об'єктів і нав'язують це сприйняття його об'єкту. Домагання також можуть навчити жінок соромитися свого тіла і асоціювати своє тіло зі страхом і приниженням через самозвинувачення. У дослідженні, опублікованому в 2010 році, повідомляється, що досвід вуличного переслідування безпосередньо пов'язаний з більшою заклопотаністю зовнішнім виглядом і соромом тіла, а також побічно пов'язаний із підвищеним страхом зґвалтування. Жінки, які звинувачують себе, можуть відчувати тривожні симптоми у вигляді сорому власного тіла, спостереження за тілом і самооб'єктивації. Цей результат не тільки завдає шкоди самооцінці жінки, але також може заважати її здатності відчувати себе комфортно зі своєю сексуальністю.
Вуличні переслідування серйозно обмежують фізичну та географічну мобільність жінок. Це не тільки применшує відчуття безпеки і комфорту жінки в громадських місцях, але й обмежує її свободу пересування, позбавляючи її волі та безпеки в громадських місцях. Жінки оцінюють своє оточення, обмежують вибір одягу, носять навушники, уникають певних районів або маршрутів як запобіжні заходи, щоб зменшити ймовірність переслідування. У недавніх дослідженнях вуличне переслідування пов'язували з непрямими наслідками, які знижують якість життя жінок. Зниження якості життя сприяє поведінці уникнення.
Метою дослідження, проведеного в 2011 році, було зафіксувати вплив вуличних переслідувань на здоров'я жінок і дівчат. Було виявлено, що вони перебувають у психічному стресі після того, як зазнали вуличних переслідувань. Виявилося, що погане психічне здоров'я пов'язане з вуличними переслідуваннями, спричиненими тривогою, що певні приміщення не є безпечними. Також було виявлено скорочення часу, який вони проводять на вулиці. Однак це негативно вплинуло на їхню здатність залишатися на роботі або йти туди, де вони могли б отримати медичну допомогу. Переслідування незнайомців зменшує відчуття безпеки під час прогулянки вночі, користування громадським транспортом, перебування в гаражі або вночі вдома.
Стаття 2000 року, заснована на канадському опитуванні щодо насильства проти жінок, показала, що минуле домагання з боку незнайомців є важливим фактором уявлення жінок про свою безпеку в громадських місцях. Переслідування з боку незнайомця, на відміну від знайомого, частіше викликає страх сексуальної віктимізації.

## Причини домагань
Згідно з дослідженням вуличних переслідувань у Єгипті, Лівані, Марокко та Палестині, яке цитується у статті NPR 2017 року, чоловіки, які мають вищу освіту, більш схильні до вуличних переслідувань. Дослідники зазначають, що «молоді чоловіки із середньою освітою частіше сексуально домагалися жінок, ніж їхні старші, менш освічені однолітки». Дослідники пояснюють, що основна причина вуличного переслідування чоловіків полягає в тому, що вони прагнуть підтвердити свою владу. Вони роблять це тому, що в їхньому житті є стресові фактори, такі як забезпечення сім'ї, високий рівень безробіття та політична нестабільність у їхній країні. У статті NPR говориться, що чоловіки «мають високі прагнення до себе і не можуть їх задовольнити, тому вони [переслідують жінок], щоб поставити їх на місце. Вони відчувають, що світ їм винен». Дослідження показало, що багато чоловіків переслідують жінок на вулиці лише для розваги; це спосіб зняти стрес: «Коли чоловіків запитали, чому вони сексуально переслідують жінок на публіці, переважна більшість, до 90 % у деяких місцях, відповіли, що робили це заради розваги та хвилювання».
У деяких випадках чоловіки можуть насолоджуватися захопленням від виконання чогось незаконного або забороненого, а деякі можуть відчувати сексуальне задоволення від обмацування, флірту або сексуального приниження. Негативні зауваження також можуть бути наслідком гомофобії.

## Активізм з боротьби
Громадська активність проти вуличних переслідувань зросла з кінця 2000-х років. Група під назвою Stop Street Harassment розпочалася як блог у 2008 році, а в 2012 році стала неприбутковою організацією. Організація надає поради щодо боротьби з вуличними переслідуваннями безпечними та наполегливими способами, а також надає можливість «вжити заходів громади». У 2010 році Stop Street Harassment розпочав щорічний «Міжнародний тиждень протидії вуличним переслідуванням». Протягом третього тижня квітня люди з усього світу брали участь у «маршах, мітингах, майстернях та розмальовуванні крейдою тротуарів», щоб привернути увагу до цієї проблеми. Інша група під назвою Hollaback! була заснована в 2010 році.
Активістки використовували вірусні відео, щоб оприлюднити частоту небажаних коментарів, які жінки отримують у громадських місцях.
Одна американська вулична художниця використала Kickstarter, щоб зібрати гроші для кампанії під назвою «Припиніть вмовляти жінок посміхатися». Художниця розміщує портрети себе та інших молодих жінок із повідомленнями проти вуличного переслідування.
Жінка з Міннеаполіса створила набір «Картки проти домагань» для друку (на честь гри Cards Against Humanity), який вона роздає серед вуличних переслідувачів. Картки покликані пояснити вуличним переслідувачам, чому їхні коментарі небажані.
У 2018 році Plan International UK розпочали кампанію #ISayItsNotOk, щоб зупинити вуличне переслідування дівчат і підвищити обізнаність громадськості з цієї проблеми. Ця кампанія привернула велику увагу громадськості і спонукала дівчат і жінок у Великій Британії поділитися своїми історіями вуличних переслідувань. У 2019 році інша група у Великій Британії, «Наші вулиці зараз», розпочала кампанію, щоб зробити вуличне переслідування дівчат, жінок і трансгендерів кримінальним злочином, а також просвітити учнів у школах щодо вуличних переслідувань, щоб «дівчата навчилися уникати цього, і хлопчики ніколи не станули його винуватцями». Наприкінці листопада 2020 року Plan International UK і Our Streets Now об'єдналися в партнерство, щоб створити кампанію #CrimeNotCompliment і зробити публічні сексуальні домагання злочином.

wikiname: ukwiki

title: Вуличні домагання

in_language: uk

wikitext:
[[Файл:Cartel_de_una_obra,_contra_el_acoso_a_las_mujeres._Ñuñoa,_Santiago_de_Chile_2020.jpg|міні| «На цій роботі ми не освистуємо жінок і проти вуличних переслідувань». Плакат на будівельному майданчику в [[Сантьяго|Сантьяго-де-Чилі]] в 2020 році.]]
{{Насильство проти жінок}}
'''Вуличні домагання''' — це форма [[Домагання|домагань]], насамперед [[Сексуальне домагання|сексуальних]], які складаються з небажаних сексуалізованих коментарів, провокаційних жестів, [[Клаксон|гудіння машин]], свисту, непристойного викрикування ([[кетколінг]]), [[Сталкінг|переслідування]], наполегливих сексуальних домагань, дотиків чи зйомки ([[апскьортинг]]) незнайомцями у [[Громадське місце|громадських місцях]], наприклад, на [[вулиця]]х чи [[Громадський транспорт|громадському транспорті]].<ref>{{Cite journal|last=Whittaker|first=Elizabeth|last2=Robin M. Kowalski|date=2015|title=Cyberbullying Via Social Media|journal=[[Journal of School Violence]]|volume=14|issue=1|pages=11–29|doi=10.1080/15388220.2014.949377}}</ref> Об'єктами вуличних домагань стають люди різної [[Стать|статі]], але [[Жінка|жінки]] набагато частіше стають [[Насильство проти жінок|потерпілими від домагань з боку чоловіків]].

== Тлумачення ==
За даними некомерційної організації Stop Street Harassment, вуличні переслідування не обмежуються діями чи коментарями, які мають сексуальний відтінок.<ref name="What Is Street Harassment">{{Cite web|url=http://www.stopstreetharassment.org/about/what-is-street-harassment/|title=What Is Street Harassment?|website=Stop Street Harassment|accessdate=2019-04-03}}</ref> Вуличні переслідування часто включають [[Гомофобія|гомофобні]] образи, а також [[Мова ворожнечі|ненависницькі коментарі]] з посиланням на [[Расизм|расу]], [[Релігійна дискримінація|релігію]], [[Класизм|клас]], [[Етнічна спільність|етнічну приналежність]] та [[Ейблізм|інвалідність]].<ref name="What Is Street Harassment" /> Ця практика ґрунтується на відчутті влади та контролю й часто є відображенням суспільної [[Дискримінація|дискримінації]]<ref name="What Is Street Harassment" />, і, як стверджується, іноді є результатом відсутності можливостей для вираження інтересу чи прихильності (наприклад, нездатність до соціальної взаємодії).

Згідно з ''Harvard Law Review'' (1993), вуличне переслідування вважається переслідуванням, яке здійснюють переважно незнайомі чоловіки до жінок у громадських місцях.<ref>{{Cite journal|last=Bowman|first=Cynthia Grant|date=January 1993|title=Street Harassment and the Informal Ghettoization of Women|url=https://scholarship.law.cornell.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1141&context=facpub|journal=Harvard Law Review|volume=106|issue=3|pages=519|doi=10.2307/1341656|jstor=1341656}}</ref>

За словами засновниці Stop Street Harassment, це може варіюватися від фізично нешкідливої поведінки, такої як «звуки поцілунків», «погляди» та «несексуальні коментарі», до «більш загрозливої поведінки», як-от переслідування, дотики, [[сексуальне насильство]] та [[зґвалтування]].<ref>{{Cite book
|title=Stop Street Harassment: Making Public Places Safe and Welcoming for Women
|url=https://archive.org/details/stopstreetharass0000kear
|last=Kearl
|first=Holly
|year=2010
|publisher=Praeger
|location=Santa Barbara, California
|pages=[https://archive.org/details/stopstreetharass0000kear/page/n28 3]
|isbn=978-0313384967
}}</ref><ref>{{Cite book
|title=Stop Global Street Harassment: Growing Activism Around the World
|url=https://archive.org/details/stopglobalstreet0000kear_r6m1
|last=Kearl
|first=Holly
|date=August 2015
|publisher=Praeger
|location=Santa Barbara, California
|page=[https://archive.org/details/stopglobalstreet0000kear_r6m1/page/2 2]
}}</ref>

== Історія ==
Немає остаточного початку вуличних переслідувань, але дискусія на цю тему почалася в 1944 році зі зґвалтування [[Ресі Тейлор]]. [[Роза Паркс]] почала розслідувати злочин, під час якого темношкіру жінку Тейлор [[Викрадення|викрали]] та зґвалтували в Аббевілі, штат Алабама. Паркс у відповідь розпочала кампанію, яку пізніше назвали «найсильнішою кампанією за рівне правосуддя за останні десять років».<ref>{{Cite journal|last=Dailey|first=Jane|date=2011|title=At the Dark End of the Street: Black Women, Rape, and Resistance—A New History of the Civil Rights Movement from Rosa Parks to the Rise of Black Power, by Danielle L. McGuire|url=https://archive.org/details/sim_journal-of-american-history_2011-09_98_2/page/490|journal=The Journal of American History|volume=98|issue=2|pages=490–491|doi=10.1093/jahist/jar290}}</ref>

У 1960-х і 1970-х роках набув популярності рух «Поверни ніч». Цей рух, все ще широко представлений сьогодні, є міжнародним протестом проти [[Сексуальне насильство|сексуального насильства]] проти жінок. Take Back the Night стала неприбутковою організацією, яка спрямована на припинення всіх форм сексуального насильства, включаючи вуличні переслідування.<ref>{{Cite web|url=http://takebackthenight.org/about-us/|title=About – Take Back the Night|website=takebackthenight.org|accessdate=2018-04-13}}</ref>

У 1970 році відбулась акція «Wall Street Ogle-In». На чолі з Карлою Джей жінки пройшли по [[Волл-стріт]] із плакатами проти вуличних переслідувань. Для зміни ролей жінки окликали чоловіків, повз яких проходили, в надії привернути увагу до неприємного характеру вуличних домагань, які жінки відчувають щодня.<ref>{{Cite news|url=https://www.stuffmomnevertoldyou.com/blogs/when-womens-lib-vindicated-wall-streets-original-joan-holloway.htm|title=How Wall Street's Original Joan Holloway Inspired Second-Wave Feminist Protests|date=2015-08-25|work=Stuff Mom Never Told You|accessdate=2018-04-13}}</ref>

У 1994 році Дейрдре Девіс написала академічну статтю, яка допомогла прояснити, що таке вуличне переслідування, описавши його п'ять основних характеристик: 1) воно відбувається в громадському місці, 2) найчастіше відбувається між чоловіками і жінками, 3) висловлювання «дякую» переслідувачу провокує подальше переслідування, 4) коментарі часто стосуються того, чого не видно на тілі жінки, і 5) коментарі переслідувача, хоча й маскуються під [[комплімент]]и, є [[Сексуальна об'єктивація|об'єктивуючими]] та принизливими.<ref>{{Cite journal|last=Davis|first=Deirdre|date=1994-01-01|title=The Harm That Has No Name: Street Harassment, Embodiment, and African American Women|url=http://www.escholarship.org/uc/item/83b9f21g|journal=UCLA Women's Law Journal|volume=4|issue=2}}</ref>

== Поширеність ==
[[File:1071 CatCalling is Violence.jpg|міні|Графіті на паркані у Німеччині проти сексуальної дискримінації жінок]]

Статистика в усьому світі показує, що 80 % жінок зазнають частого переслідування на вулиці, 45 % вважають, що не можуть самостійно відвідувати громадські місця, 50 % змушені переходити вулицю, щоб знайти альтернативні маршрути до місця призначення, 26 % стверджують, що вони в стосунках, щоб уникнути переслідувань, 80 % відчувають потребу бути постійно пильними, пересуваючись вулицями, а 9 % змушені були змінити професію, щоб уникнути переслідування.<ref>{{Cite book
|url=https://books.google.com/books?id=S6hC34EY7_QC&q=job&pg=PP1
|title=Stop Street Harassment: Making Public Places Safe and Welcoming for Women
|last=Kearl
|first=Holly
|year=2010
|isbn=9780313384967
}}</ref> Ця проблема є не тільки транснаціональною, а й транскультурною, і щодня стосується людей будь-якої приналежності, рас і віку.<ref>{{Cite journal|last=Lennox|first=R.|last2=Jurdi-Hage|first2=R.|year=2017|title=Beyond the empirical and the discursive: The methodological implications of critical realism for street harassment research|journal=Women's Studies International Forum|volume=60|pages=23–28|doi=10.1016/j.wsif.2016.11.010}}</ref>

== Наслідки вуличного переслідування ==
Фізичні реакції, відчуття фізичної небезпеки, емоційні реакції та психологічні симптоми є наслідками вуличного переслідування. Фізичні ефекти також можна обговорювати з точки зору фізичної безпеки жінки. Реципієнтки переслідування описують фізичні симптоми, як напруження м'язів, утруднення дихання, [[запаморочення]] та [[Нудота|нудоту]].<ref name="Farmer 205–225">{{Cite journal|last=Farmer|first=Olivia|last2=Smock Jordan|first2=Sara|date=2017-10-02|title=Experiences of Women Coping With Catcalling Experiences in New York City: A Pilot Study|journal=Journal of Feminist Family Therapy|volume=29|issue=4|pages=205–225|doi=10.1080/08952833.2017.1373577|issn=0895-2833}}</ref> Вуличні переслідування досягають своїх цілей: емоційні реакції, які варіюються від помірного [[роздратування]] до сильного [[страх]]у. Дві теми неодноразово з'являються у відповідях жінок на запитання про досвід домагань: вторгнення в особисте життя та страх [[зґвалтування]].<ref name="Bowman 517">{{Cite journal|last=Bowman|first=Cynthia Grant|date=January 1993|title=Street Harassment and the Informal Ghettoization of Women|url=https://scholarship.law.cornell.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1141&context=facpub|journal=Harvard Law Review|volume=106|issue=3|pages=517–580|doi=10.2307/1341656|issn=0017-811X|jstor=1341656}}</ref> Деякі вчені вважають, що коментарі та поведінка переслідувача зводять жінок до [[Сексуальна об'єктивація|сексуальних об'єктів]] і нав'язують це сприйняття його об'єкту.<ref name="Bowman 517" /> Домагання також можуть навчити жінок соромитися свого тіла і асоціювати своє тіло зі страхом і приниженням через самозвинувачення. У дослідженні, опублікованому в 2010 році, повідомляється, що досвід вуличного переслідування безпосередньо пов'язаний з більшою заклопотаністю зовнішнім виглядом і соромом тіла, а також побічно пов'язаний із підвищеним страхом зґвалтування.<ref>{{Cite journal|last=Chaudoir|first=Stephenie R.|last2=Quinn|first2=Diane M.|date=2010-03-03|title=Bystander Sexism in the Intergroup Context: The Impact of Cat-calls on Women's Reactions Towards Men|journal=Sex Roles|volume=62|issue=9–10|pages=623–634|doi=10.1007/s11199-009-9735-0|issn=0360-0025}}</ref> Жінки, які звинувачують себе, можуть відчувати тривожні симптоми у вигляді сорому власного тіла, спостереження за тілом і самооб'єктивації. Цей результат не тільки завдає шкоди [[Самооцінка|самооцінці]] жінки, але також може заважати її здатності відчувати себе комфортно зі своєю [[Жіноча сексуальність|сексуальністю]].<ref name="Bowman 517" />

Вуличні переслідування серйозно обмежують фізичну та географічну [[Соціальна мобільність|мобільність]] жінок. Це не тільки применшує відчуття безпеки і комфорту жінки в громадських місцях, але й обмежує її свободу пересування, позбавляючи її волі та безпеки в громадських місцях.<ref name="Bowman 517" /> Жінки оцінюють своє оточення, обмежують вибір одягу, носять [[навушники]], уникають певних районів або маршрутів як запобіжні заходи, щоб зменшити ймовірність переслідування. У недавніх дослідженнях вуличне переслідування пов'язували з непрямими наслідками, які знижують [[якість життя]] жінок. Зниження якості життя сприяє поведінці уникнення.<ref name="Farmer 205–225" />

Метою дослідження, проведеного в 2011 році, було зафіксувати вплив вуличних переслідувань на [[Жіноче здоров'я|здоров'я жінок]] і дівчат. Було виявлено, що вони перебувають у психічному [[стрес]]і після того, як зазнали вуличних переслідувань. Виявилося, що погане [[психічне здоров'я]] пов'язане з вуличними переслідуваннями, спричиненими тривогою, що певні приміщення не є безпечними. Також було виявлено скорочення часу, який вони проводять на вулиці. Однак це негативно вплинуло на їхню здатність залишатися на роботі або йти туди, де вони могли б отримати медичну допомогу.<ref>{{Cite journal|last=A Campos|first=Paola|date=1 січня 2017|title=Experiences of street harassment and associations with perceptions of social cohesion among women in Mexico City|url=https://www.scholars.northwestern.edu/en/publications/experiences-of-street-harassment-and-associations-with-perception|journal=Salud Pública de México|volume=59|issue=1|pages=102–105|doi=10.21149/7961|pmid=28423116|access-date=5 червня 2021}}</ref> Переслідування незнайомців зменшує відчуття безпеки під час прогулянки вночі, користування громадським транспортом, перебування в гаражі або вночі вдома.<ref>{{Cite journal|last=Chaudoir|first=Stephenie R.|last2=Quinn|first2=Diane M.|date=3 березня 2010|title=Bystander Sexism in the Intergroup Context: The Impact of Cat-calls on Women's Reactions Towards Men|journal=Sex Roles|volume=62|issue=9|pages=623–634|doi=10.1007/s11199-009-9735-0}}</ref>

Стаття 2000 року, заснована на канадському опитуванні щодо [[Насильство проти жінок|насильства проти жінок]], показала, що минуле домагання з боку незнайомців є важливим фактором уявлення жінок про свою безпеку в громадських місцях. Переслідування з боку незнайомця, на відміну від знайомого, частіше викликає страх сексуальної [[Віктимізація|віктимізації]].<ref name="JRCD">{{Cite journal|last=Macmillan|first=Ross|last2=Nieorbisz|first2=Annette|last3=Welsh|first3=Sandy|date=1 серпня 2000|title=Experiencing the Streets: Harassment and Perceptions of Safety among Women|url=https://archive.org/details/sim_journal-of-research-in-crime-and-delinquency_2000-08_37_3/page/306|journal=Journal of Research in Crime and Delinquency|volume=37|issue=3|pages=306–322|doi=10.1177/0022427800037003003}}</ref>

== Причини домагань ==
Згідно з дослідженням вуличних переслідувань у Єгипті, Лівані, Марокко та Палестині, яке цитується у статті [[National Public Radio|NPR]] 2017 року, чоловіки, які мають [[Вища освіта|вищу освіту]], більш схильні до вуличних переслідувань.<ref name="npr.org">{{Cite news|last=Gharib|first=Malaka|date=15 червня 2017|title=Why Do Men Harass Women? New Study Sheds Light On Motivations|url=https://www.npr.org/sections/goatsandsoda/2017/06/15/532977361/why-do-men-harass-women-new-study-sheds-light-on-motivations|work=Goats and Soda|publisher=NPR|accessdate=2019-04-03}}</ref> Дослідники зазначають, що «молоді чоловіки із [[Середня освіта|середньою освітою]] частіше сексуально домагалися жінок, ніж їхні старші, менш освічені однолітки».<ref name="npr.org" /> Дослідники пояснюють, що основна причина вуличного переслідування чоловіків полягає в тому, що вони прагнуть підтвердити свою владу.<ref name="npr.org" /> Вони роблять це тому, що в їхньому житті є стресові фактори, такі як забезпечення сім'ї, високий рівень [[безробіття]] та політична нестабільність у їхній країні.<ref name="npr.org" /> У статті NPR говориться, що чоловіки «мають високі прагнення до себе і не можуть їх задовольнити, тому вони [переслідують жінок], щоб ''поставити їх на місце''. Вони відчувають, що світ їм винен».<ref name="npr.org" /> Дослідження показало, що багато чоловіків переслідують жінок на вулиці лише для розваги; це спосіб зняти стрес: «Коли чоловіків запитали, чому вони сексуально переслідують жінок на публіці, переважна більшість, до 90 % у деяких місцях, відповіли, що робили це заради розваги та хвилювання».<ref name="npr.org" />

У деяких випадках чоловіки можуть насолоджуватися захопленням від виконання чогось незаконного або забороненого, а деякі можуть відчувати сексуальне задоволення від обмацування, флірту або сексуального приниження. Негативні зауваження також можуть бути наслідком [[Гомофобія|гомофобії]].<ref name="What Is Street Harassment" />

== Активізм з боротьби ==
Громадська активність проти вуличних переслідувань зросла з кінця 2000-х років. Група під назвою Stop Street Harassment розпочалася як блог у 2008 році, а в 2012 році стала неприбутковою організацією.<ref>{{Cite web|title=About|url=http://www.stopstreetharassment.org/about/|publisher=Stop Street Harassment|accessdate=31 жовтня 2014}}</ref> Організація надає поради щодо боротьби з вуличними переслідуваннями безпечними та наполегливими способами, а також надає можливість «вжити заходів громади». У 2010 році Stop Street Harassment розпочав щорічний «Міжнародний тиждень протидії вуличним переслідуванням». Протягом третього тижня квітня люди з усього світу брали участь у «маршах, мітингах, майстернях та розмальовуванні крейдою тротуарів», щоб привернути увагу до цієї проблеми.<ref>{{Cite web|url=http://www.stopstreetharassment.org/our-work/meetusonthestreet/|title=International Anti-Street Harassment Week|publisher=Stop Street Harassment}}</ref> Інша група під назвою Hollaback! була заснована в 2010 році.

Активістки використовували [[Вірусне відео|вірусні відео]], щоб оприлюднити частоту небажаних коментарів, які жінки отримують у громадських місцях.<ref>{{Cite news|last=Leeds|first=Sarene|title=Jessica Williams Continues Her War Against Catcalls on 'The Daily Show'|url=https://blogs.wsj.com/speakeasy/2014/10/03/jessica-williams-continues-her-war-against-catcalls-on-the-daily-show/|accessdate=31 жовтня 2014|work=Wall Street Journal|date=3 жовтня 2014}}</ref><ref>{{Cite news|last=Hajela|first=Deepti|title=Viral Video Documents New York Street Harassment|url=https://abcnews.go.com/US/wireStory/viral-video-documents-york-street-harassment-26568112|accessdate=31 жовтня 2014|agency=Associated Press|publisher=ABC News|date=30 жовтня 2014|archiveurl=https://web.archive.org/web/20141031005238/http://abcnews.go.com/US/wireStory/viral-video-documents-york-street-harassment-26568112|archivedate=31 October 2014}}</ref>

Одна американська [[Стріт-арт|вулична художниця]] використала [[Kickstarter]], щоб зібрати гроші для кампанії під назвою «Припиніть вмовляти жінок посміхатися». Художниця розміщує портрети себе та інших молодих жінок із повідомленнями проти вуличного переслідування.<ref>{{Cite news|last=Lee|first=Felicia R.|title=An Artist Demands Civility on the Street With Grit and Buckets of Paste|url=https://www.nytimes.com/2014/04/10/arts/design/tatyana-fazlalizadeh-takes-her-public-art-project-to-georgia.html|accessdate=4 листопада 2014|work=New York Times|date=9 квітня 2014}}</ref>

Жінка з [[Міннеаполіс]]а створила набір «Картки проти домагань» для друку (на честь гри ''[[Карти проти людства|Cards Against Humanity]]''), який вона роздає серед вуличних переслідувачів. Картки покликані пояснити вуличним переслідувачам, чому їхні коментарі небажані.<ref>{{Cite news|last=Silva|first=Estey|title=Cards Against Harassment address street harassers directly|url=http://www.csmonitor.com/The-Culture/Family/Modern-Parenthood/2014/0724/Cards-Against-Harassment-address-street-harassers-directly|accessdate=4 листопада 2014|work=Christian Science Monitor|date=24 липня 2014}}</ref>

У 2018 році Plan International UK розпочали кампанію #ISayItsNotOk, щоб зупинити вуличне переслідування [[Дівчина|дівчат]] і підвищити обізнаність громадськості з цієї проблеми. Ця кампанія привернула велику увагу громадськості і спонукала дівчат і жінок у Великій Британії поділитися своїми історіями вуличних переслідувань.<ref>{{Cite web|title=Street harassment gets recognised as gender-based violence|url=https://plan-uk.org/blogs/street-harassment-gets-recognised-as-gender-based-violence}}</ref> У 2019 році інша група у Великій Британії, «Наші вулиці зараз», розпочала кампанію, щоб зробити вуличне переслідування дівчат, жінок і трансгендерів кримінальним злочином<ref>{{Cite web|title=Our Streets Now|url=https://www.ourstreetsnow.org/}}</ref>, а також просвітити учнів у школах щодо вуличних переслідувань, щоб «дівчата навчилися уникати цього, і хлопчики ніколи не станули його винуватцями».<ref>{{Cite web|title=Our Schools Now|url=https://www.ourstreetsnow.org/our-schools|archive-date=2022-05-21|access-date=2022-06-17|archive-url=https://web.archive.org/web/20220521193647/https://www.ourstreetsnow.org/our-schools|url-status=dead}}</ref> Наприкінці листопада 2020 року Plan International UK і Our Streets Now об'єдналися в партнерство, щоб створити кампанію #CrimeNotCompliment і зробити публічні сексуальні домагання злочином.<ref>{{Cite web|title=Crime Not Compliment Campaign|url=https://plan-uk.org/act-for-girls/crime-not-compliment}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* [https://vikna.tv/dlia-tebe/psykholohiia/ketkoling-shho-cze-take-ta-yak-z-czym-borotysya/ «У тебе гарні ніжки і не тільки» — що таке кетколінг та як боротися з недоречними «компліментами» на вулицях]// Вікна-ТБ, 04.02.2024

{{Секс}}
[[Категорія:Сексуальні домагання]]
[[Категорія:Фемінізм та сексуальність]]


text:
# Манастириця
Ма́настириця (болг. Манастирица) — село в Тирговиштській області Болгарії. Входить до складу общини Попово.

## Населення
За даними перепису населення 2011 року у селі проживали 33 особи.
Національний склад населення села:
| Національність   | Кількість осіб | Відсоток |
| ---------------- | -------------- | -------- |
| болгари          | 29             | 87,9%    |
| турки            | 4              | 12,1%    |
| цигани           | 0              | 0%       |
| інша             | 0              | 0%       |
| не визначились   | 0              | 0%       |
| Всього відповіли | 33             |          |

Розподіл населення за віком у 2011 році:
Динаміка населення:

title: Манастириця

wikitext:
{{НП Болгарії
 | назва                 = Манастириця
 | статус                = село
 | місцева_назва         = {{lang-bg|Манастирица}}
 | герб                  =
 | прапор                =
 | зображення            =
 | зображення_підпис     =
 | область               = [[Тирговиштська область]]
 | община                = [[Попово (община)|Попово]]
 | община_кмет           =
 | община_кмет_партія    =
 | кметство              =
 | кмет                  =
 | кмет_партія           =
 | код_ЕКАТТЕ            = 47007
 | широта                = 43.2548
 | довгота               = 26.0741
 | висота                = 263
 | населення             = {{зменшення}} 33
 | населення_рік         = 2011
 | населення_джерело     =
 | площа                 =
 | поштові_індекси       = 7856
 | телефонний_код        = 060388
 | вебсторінка           =
 | фізична_о             = 40
 | фізична_о_джерело     = <ref name="відстані">Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref>
 | фізична_с             = 232
 | фізична_с_джерело     = <ref name="відстані"/>}}
'''Ма́настириця''' ({{lang-bg|Манастирица}}) — село в [[Тирговиштська область|Тирговиштській області]] [[Болгарія|Болгарії]]. Входить до складу общини [[Попово (община)|Попово]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Болгарії (2011)|перепису населення 2011 року]] у селі проживали {{formatnum:33}} особи.

Національний склад населення села<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и самоопределение по етническа принадлежност към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Fdhrysbu?url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|archivedate=05.04.2013|deadurl=no}}</ref>:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#A0FF60" | Національність
! style = "background-color:#A0FF60" | Кількість осіб
! style = "background-color:#A0FF60" | Відсоток
|-
| [[Болгари в Болгарії|болгари]]
| 29
| 87,9%
|-
| [[Турки в Болгарії|турки]]
| 4
| 12,1%
|-
| цигани
| 0
| 0%
|-
| інша
| 0
| 0%
|-
| не визначились
| 0
| 0%
|-
| '''Всього відповіли'''
| 33
|
|}

Розподіл населення за віком у 2011 році<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и възраст към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Irx9OSLX?url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|archivedate=14.08.2013|deadurl=no}}</ref>:
{{Демографія/розподіл за віком
| макс=7
| всього=33
| 0-4=0
| 5-9=0
| 10-14=0
| 15-19=0
| 20-24=0
| 25-29=0
| 30-34=0
| 35-39=0
| 40-44=0
| 45-49=3
| 50-54=3
| 55-59=0
| 60-64=4
| 65-69=7
| 70-74=3
| 75-79=6
| 80-84=4
| 85+=3
}}

Динаміка населення<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=2985&ezik=bul|title=Национален статистически институт. Справка за населението на с. Манастирица, общ. Попово, обл. Търговище|language=болгарською|accessdate=2012-01-23|archiveurl=https://www.webcitation.org/6J2qI4e8T?url=http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=2985|archivedate=2013-08-21|deadurl=no}}</ref>:
{{Демографія/Населення Болгарії
|Ширина зображення  = 440
|Максимум шкали     = 400
|Крок більшої шкали = 50
|Крок меншої шкали  = 10
|1934 = 382
|1946 = 399
|1956 = 309
|1965 = 206
|1975 = 145
|1985 = 100
|1992 = 87
|2001 = 67
|2011 = 33
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Тирговиштська область|Попово}}
{{Bulgaria-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Болгарія}}

[[Категорія:Села Тирговиштської області]]

title: Манастириця · болг. Манастирица

Країна: Болгарія

Область: Тирговиштська область

Община: Попово

title: Відстань

Відстань:
До обласного центру
До Софії

title: Розташування

Розташування: МанастирицяМанастириця (Болгарія)


text:
# Галт (Айова)
Галт (англ. Galt) — місто (англ. city) в США, в окрузі Райт штату Айова. Населення — 26 осіб (2020).

## Географія
Галт розташований за координатами 42°41′35″ пн. ш. 93°36′18″ зх. д. / 42.69306° пн. ш. 93.60500° зх. д. (42.692983, -93.605127).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 1,39 км², уся площа — суходіл.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкали 32 особи в 15 домогосподарствах у складі 10 родин. Густота населення становила 23 особи/км².  Було 17 помешкань (12/км²).
Расовий склад населення:
| - 100,0 % — білих |

До двох чи більше рас належало 0,0 %. Частка іспаномовних становила 21,9 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 21,9 % — особи молодші 18 років, 56,2 % — особи у віці 18—64 років, 21,9 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 50,5 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 128,6 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 108,3 чоловіків також старших 18 років.
За межею бідності перебувало 2,5 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 33,3 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 53 особи. Основні галузі зайнятості: сільське господарство, лісництво, риболовля — 34,0 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 26,4 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 17,0 %, будівництво — 9,4 %.

title: Галт (Айова)

wikitext:
{{Otherplaces|Галт (значення)}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Галт
|оригінальна назва  = {{lang-en|Galt}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Айова
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Райт (округ, Айова)|Райт]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 1,39
|висота центру НП   = 367
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 23,02
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = -6
|DST                    = -5 <!--Якщо є літній час -->
|телефонний код         = 641
|поштовий індекс        = 50101
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 1929550
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Галт''' ({{lang-en|Galt}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Райт (округ, Айова)|Райт]] штату [[Айова]]. Населення — 26 осіб (2020).

== Географія ==
Галт розташований за координатами {{Coord|42|41|35|N|93|36|18|W|type:city_region:US-DE}} (42.692983, -93.605127){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 1,39 км², уся площа — [[Суходіл (географія)|суходіл]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
|1920 =134
|1930 =167
|1940 =156
|1950 =117
|1960 =75
|1970 =50
|1980 =60
|1990 =43
|2000 =30
|2010 =32
| 2020 = 26
|2016 =31
|footnote =  Джерело:<ref>{{cite web|url=http://factfinder.census.gov|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|title=American FactFinder|accessdate=8 червня 2022|archive-date=26 лютого 2012|archive-url=https://www.webcitation.org/65jESGrbU?url=http://factfinder2.census.gov/legacy/aff_sunset.html}}</ref><br/>[http://data.iowadatacenter.org/datatables/PlacesAll/plpopulation18502000.pdf Iowa Data Center]
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкали 32 особи в 15 домогосподарствах у складі 10 родин. [[Густота населення]] становила 23 особи/км².  Було 17 помешкань (12/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 100,0 % — [[Расовий склад США|білих]]
|}
До двох чи більше рас належало 0,0 %. Частка іспаномовних становила 21,9 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 21,9 % — особи молодші 18 років, 56,2 % — особи у віці 18—64 років, 21,9 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 50,5 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 128,6 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 108,3 чоловіків також старших 18 років.
За межею бідності перебувало 2,5 % осіб, у тому числі 0,0 % дітей у віці до 18 років та 33,3 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 53 особи. Основні галузі зайнятості: сільське господарство, лісництво, риболовля — 34,0 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 26,4 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 17,0 %, будівництво — 9,4 %.

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Райт (округ, Айова)}}

[[Категорія:Міста Айови]]
[[Категорія:Населені пункти округу Райт (Айова)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Айова

Округ: Райт

Населення: 26 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 23,02 осіб/км²

Часовий пояс: UTC-6, влітку UTC-5


text:
# Королева на сім днів
Королева на сім днів (кор. 7일의 왕비) — південнокорейський історичний серіал що транслювався щосереди та щочетверга з 31 травня по 3 серпня 2017 року на телеканалі KBS2.

## Сюжет
Батько Сін Че Кьон, впливовий міністр при дворі деспотичного короля Йонсан-гуна. Побоюючись що його донька стане розмінною монетою під час чергового заколоту в столиці, Су Гьон відправив свою маленьку донечку у віддалене село під нагляд вірних йому людей, та як найсуворіше заборонивши навіть наближатися їй до столиці. Коли Че Кьон подорослішала їй стало надто самотньо залишатися без батьків, і вона ослухавшись наказу батька вирушила до столиці. Під час своєї подорожі вона зустрічає двох чоловіків, якими виявилися король Йонсан-гун та його зведений брат Лі Йок. З цієї зустрічі починається найдраматичніший період не тільки її життя, а і цілої країни.

## Акторський склад

### Головні ролі
- Пак Мін Йон — у ролі Сін Че Кьон, майбутня Королева Дангьон[en][1]. В молодості знайшла своє справжнє кохання в лиці молодшого брата короля Йонсан-гуна. Коли загинув її батько, вирішила допомогти Лі Йоку скинути тирана з трону. Здавалося що після того як Йок став королем, на неї чекає щасливе майбутнє коло коханого, але королевою їй судилося бути лише сім днів.
- Йон У Чжін — у ролі Лі Йока, майбутній Король Чунджон. Молодший брат Юна, з дитинства звик жити в постійному напруженні через маніакальну підозрілість свого старшого брата. Бачачи тиранію останнього, все ж вірить, що той коли-небудь зупиниться. Але коли гине його близький друг, вирішує скинути брата з трону, але розплата за це буде надзвичайно болючою.
- Лі Дон Гон — у ролі короля Йонсан-гуна[2]. Коли він був ще дитиною, внаслідок змови його матір спочатку звергли з престолу, а потім змусили короля її стратити. Відчувши всю несправедливість та підлість придворних міністрів ще в дитинстві, Лі Юн виріс надзвичайно підозрілим до оточуючих. Коли він став королем, ситуація ще більше погіршилася, всі оточуючи йому ввижалися заколотниками які так і мріють скинути його з трону. Тому невдовзі він став справжнім деспотом, непередбачуваних дій якого побоювалися навіть його найближчі прихильники.

### Другорядні ролі

#### Головні герої в юному віці
- Пак Сі Ин[en] — у ролі юної Сін Че Кьон[3].
- Пек Син Хван[en] — у ролі юного Лі Йока.
- Ан До Гю[en] — у ролі Лі Юна, майбутнього короля Йонсан Гуна.

#### Королівська родина
- До Чі Вон[en] — у ролі Королеви Чонхьон[en]. Мати Лі Йока.
- Сон Чі Ин — у ролі відставленої Королеви Сін[en]
- Сон Ин Со[en] — у ролі Чан Нок Су[en]. Улюблена наложниця Йонсан-гуна.

#### Міністри
- Чан Хьон Сон[en] — у ролі Сін Су Гьона. Батько Че Кьон.
- Кан Сін Іль[en] — у ролі Ім Са Хона[en]
- Пак Вон Сан[en] — у ролі Пак Вон Чона[en]

#### Інші
- Кан Кі Йон[en] — у ролі Чо Кван О. Друг Лі Йока.
- Хван Чхан Сон[en] — у ролі Со Но. Особистий охоронець Лі Йока.
- Йом Хє Ран[en] — у ролі няньки Че Кьон.

## Рейтинги
- Найнижчі рейтинги позначені синім кольором, а найвищі — червоним кольором.

| Серія            | Прем'єра         | Рейтинг        | Рейтинг      | Рейтинг        | Рейтинг     |
| Серія            | Прем'єра         | TNmS Ratings   | TNmS Ratings | AGB Nielsen    | AGB Nielsen |
| Серія            | Прем'єра         | По всій країні | Сеул         | По всій країні | Сеул        |
| ---------------- | ---------------- | -------------- | ------------ | -------------- | ----------- |
| 1                | 31 травня 2017   | 5,4 %          | 5,6 %        | 6,9 %          | 6,7 %       |
| 2                | 1 червня 2017    | 5,1 %          | 5,2 %        | 5,7 %          | 5,6 %       |
| 3                | 7 червня 2017    | 5,3 %          | 5,5 %        | 6,5 %          | 6,3 %       |
| 4                | 8 червня 2017    | 5,3 %          | 5,6 %        | 6,5 %          | 6,8 %       |
| 5                | 14 червня 2017   | 6,6 %          | 7 %          | 6,9 %          | 6,5 %       |
| 6                | 15 червня 2017   | 5,4 %          | 5,5 %        | 6,1 %          | 6,2 %       |
| 7                | 21 червня 2017   | 5,5 %          | 5,6 %        | 5,2 %          | 5,3 %       |
| 8                | 22 червня 2017   | 5,4 %          | 5,7 %        | 5,4 %          | 5,8 %       |
| 9                | 28 червня 2017   | 5,3 %          | 5,5 %        | 4,7 %          | 5,1 %       |
| 10               | 29 червня 2017   | 4,3 %          | 4,9 %        | 4,4 %          | 5 %         |
| 11               | 5 липня 2017     | 4,5 %          | 5,3 %        | 4,4 %          | 5,4 %       |
| 12               | 6 липня 2017     | 4,6 %          | 4,8 %        | 4,6 %          | 4,9 %       |
| 13               | 12 липня 2017    | 4,3 %          | 4,4 %        | 4,3 %          | 4,5 %       |
| 14               | 13 липня 2017    | 4,5 %          | 5,2 %        | 4,7 %          | 5,4 %       |
| 15               | 19 липня 2017    | 6,7 %          | 7 %          | 6,7 %          | 6,4 %       |
| 16               | 20 липня 2017    | 6,3 %          | 6,5 %        | 6,3 %          | 6,1 %       |
| 17               | 26 липня 2017    | 5,9 %          | 6,1 %        | 6,5 %          | 6,2 %       |
| 18               | 27 липня 2017    | 7,6 %          | 7,3 %        | 7,7 %          | 7,2 %       |
| 19               | 2 серпня 2017    | 6,6 %          | 6 %          | 7,1 %          | 6,2 %       |
| 20               | 3 серпня 2017    | 7,6 %          | 6,8 %        | 7,6 %          | 7 %         |
| Середній рейтинг | Середній рейтинг | 5,6 %          | 5,8 %        | 5,9 %          | 5,9 %       |

## Нагороди
| Рік  | Нагорода                     | Категорія                                               | Отримувач   | Результат | Примітки |
| ---- | ---------------------------- | ------------------------------------------------------- | ----------- | --------- | -------- |
| 2017 | 2-га Премія азійський артист | Найкраща зірка                                          | Пак Мін Йон | Перемога  | [ 5 ]    |
| 2017 | 31-ша Премія KBS драма       | Нагорода за майстерність (актор середньотривалої драми) | Лі Дон Гон  | Перемога  | [ 6 ]    |

title: Королева на сім днів

wikitext:
{{Картка:Телебачення
|назва              = Королева на сім днів
|оригінальна назва  = {{lang-ko|7일의 왕비}}
|плакат             = File:Королева на сім днів постер.jpg
|тип                = [[Телесеріал]]
|жанр               = [[Історичний фільм|Історичний]]
 [[Драма (жанр)|Драматичний]]
 [[Романтичний фільм|Романтичний]]
|телеканал          = [[KBS2]], [[KBS WORLD]]
|формат зображення  = [[1080i]] ([[Телебачення високої роздільної здатності|HDTV]])
|формат звуку       = [[Dolby Digital EX|Dolby Digital]]
|тривалість серії   = 60 хвилин
|зйомка             = однокамерна
|компанія           = [[Korean Broadcasting System]]
|сценарист          = Чхве Чін Йон
|режисер            = Лі Чон Соп, Сон Чі Вон
|ідея               =
|на основі          =
|оператор           =
|монтаж             =
|художник           =
|розробка           =
|продюсер           =
|виконавчий продюсер=
|актори             = [[Пак Мін Йон]]
 [[Йон У Чжін]]
 [[Лі Дон Гон]]
|композитор         =
|країна             = {{Прапор|Корея}} [[Південна Корея]]
|мова               = [[Корейська мова|корейська]]
|перший показ       = {{start date|2017|05|31}}
|останній показ     = {{end date|2017|08|03}}
|кількість сезонів  = 1
|кількість серій    = 20
|попередник         = «[[Королева таємниць]]»
|послідовник        = [[Люк (серіал)|«Люк»]]
|схожі передачі     =
|сайт               = http://program.kbs.co.kr/2tv/drama/7days/pc/
|imdb_id            = 6788748
}}
'''Королева на сім днів''' ({{lang-ko|7일의 왕비}}) — [[Південна Корея|південнокорейський]] історичний серіал що транслювався щосереди та щочетверга з 31 травня по 3 серпня 2017 року на телеканалі KBS2.

== Сюжет ==
Батько Сін Че Кьон, впливовий міністр при дворі деспотичного короля Йонсан-гуна. Побоюючись що його донька стане розмінною монетою під час чергового заколоту в столиці, Су Гьон відправив свою маленьку донечку у віддалене село під нагляд вірних йому людей, та як найсуворіше заборонивши навіть наближатися їй до столиці. Коли Че Кьон подорослішала їй стало надто самотньо залишатися без батьків, і вона ослухавшись наказу батька вирушила до столиці. Під час своєї подорожі вона зустрічає двох чоловіків, якими виявилися король Йонсан-гун та його зведений брат Лі Йок. З цієї зустрічі починається найдраматичніший період не тільки її життя, а і цілої країни.

== Акторський склад ==

=== Головні ролі ===
* [[Пак Мін Йон]] — у ролі Сін Че Кьон, майбутня {{нп|Королева Дангьон|||Queen Dangyeong}}<ref>{{cite web|title=Пак Мін Йон готова посміятися на знімальному майданчику або екрані: Зірка «Королеви семи днів» готова до перерви після серйозної ролі|url=http://koreajoongangdaily.joins.com/news/article/article.aspx?aid=3037266|publisher=[[Korea JoongAng Daily]]|accessdate=6 січня 2020|archive-date=4 листопада 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201104000545/https://koreajoongangdaily.joins.com/news/article/article.aspx?aid=3037266}}</ref>. В молодості знайшла своє справжнє кохання в лиці молодшого брата короля Йонсан-гуна. Коли загинув її батько, вирішила допомогти Лі Йоку скинути тирана з трону. Здавалося що після того як Йок став королем, на неї чекає щасливе майбутнє коло коханого, але королевою їй судилося бути лише сім днів.
* [[Йон У Чжін]] — у ролі Лі Йока, майбутній [[Чунджон (ван Чосону)|Король Чунджон]]. Молодший брат Юна, з дитинства звик жити в постійному напруженні через маніакальну підозрілість свого старшого брата. Бачачи тиранію останнього, все ж вірить, що той коли-небудь зупиниться. Але коли гине його близький друг, вирішує скинути брата з трону, але розплата за це буде надзвичайно болючою.
* [[Лі Дон Гон]] — у ролі [[Йонсан-гун (ван Чосону)|короля Йонсан-гуна]]<ref>{{cite web|title=Лі Дон Гон сяє як тиран епохи Чосон|url=http://kpopherald.koreaherald.com/view.php?ud=201707071803278569594_2&ACE_SEARCH=1|publisher=Kpop Herald|accessdate=6 січня 2020|archive-date=15 січня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210115200240/http://kpopherald.koreaherald.com/view.php?ud=201707071803278569594_2&ACE_SEARCH=1}}</ref>. Коли він був ще дитиною, внаслідок змови його матір спочатку звергли з престолу, а потім змусили короля її стратити. Відчувши всю несправедливість та підлість придворних міністрів ще в дитинстві, Лі Юн виріс надзвичайно підозрілим до оточуючих. Коли він став королем, ситуація ще більше погіршилася, всі оточуючи йому ввижалися заколотниками які так і мріють скинути його з трону. Тому невдовзі він став справжнім [[Деспотизм|деспотом]], непередбачуваних дій якого побоювалися навіть його найближчі прихильники.

=== Другорядні ролі ===

==== Головні герої в юному віці ====
* {{нп|Пак Сі Ин|||Park Si-eun (actress, born 2001)}} — у ролі юної Сін Че Кьон<ref>{{cite news|last1=Park|first1=Jin-young|title=[단독] 박남정 딸 박시은, '7일의왕비' 합류..박민영 아역|url=http://entertain.naver.com/read?oid=109&aid=0003513349|publisher=OSEN|website=Naver|accessdate=2017-04-08|date=8 квітня 2017|language=ko|archive-date=24 липня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200724212746/https://entertain.naver.com/read?oid=109&aid=0003513349}}</ref>.
* {{нп|Пек Син Хван|||Baek Seung-hwan}} — у ролі юного Лі Йока.
* {{нп|Ан До Гю|||Ahn Do-gyu}} — у ролі Лі Юна, майбутнього короля Йонсан Гуна.

==== Королівська родина ====
* {{нп|До Чі Вон|||Do Ji-won}} — у ролі {{нп|Королеви Чонхьон|||Queen Jeonghyeon}}. Мати Лі Йока.
* Сон Чі Ин — у ролі {{нп|Відставлена Королева Сін |відставленої Королеви Сін||Deposed Queen Sin}}
* {{нп|Сон Ин Со|||Son Eun-seo}} — у ролі {{нп|Чан Нок Су|||Jang Nok-su}}. Улюблена наложниця Йонсан-гуна.

==== Міністри ====
* {{нп|Чан Хьон Сон|||Jang Hyun-sung}} — у ролі Сін Су Гьона. Батько Че Кьон.
* {{нп|Кан Сін Іль|||Kang Shin-il}} — у ролі {{нп|Ім Сахон|Ім Са Хона||Im Sahong}}
* {{нп|Пак Вон Сан|||Park Won-sang}} — у ролі {{нп|Пак Вончон|Пак Вон Чона||Bak Wonjong}}

==== Інші ====
* {{нп|Кан Кі Йон|||Kang Ki-young}} — у ролі Чо Кван О. Друг Лі Йока.
* {{нп|Хван Чхан Сон|||Hwang Chan-sung}} — у ролі Со Но. Особистий охоронець Лі Йока.
* {{нп|Йом Хє Ран|||Yeom Hye-ran}} — у ролі няньки Че Кьон.

== Рейтинги ==
* Найнижчі рейтинги позначені '''синім кольором''', а найвищі — '''червоним кольором'''.
{| class=wikitable style="text-align:center"
|-
!rowspan="3"| Серія
!rowspan="3"| Прем'єра
!colspan="4"| Рейтинг
|-
!colspan="2"|TNmS Ratings
!colspan="2"|AGB Nielsen<ref>{{cite web|title=Рейтинг AGB Nielsen|publisher=nielsenkorea|url=http://www.nielsenkorea.co.kr/tv_terrestrial_day.asp?menu=Tit_1&sub_menu=1_1&area=00|accessdate=26 грудня 2019|archiveurl=https://web.archive.org/web/20170317134758/http://www.nielsenkorea.co.kr/tv_terrestrial_day.asp?menu=Tit_1&sub_menu=1_1&area=00|archivedate=17 березня 2017|deadurl=yes}}{{ref-ko}}</ref>
|-
!width=100| По всій країні
!width=100| Сеул
!width=100| По всій країні
!width=100| [[Сеул]]
|-
!1
| 31 травня 2017 || 5,4 % || 5,6 % || 6,9 % || 6,7 %
|-
!2
| 1 червня 2017 || 5,1 % || 5,2 % || 5,7 % || 5,6 %
|-
!3
| 7 червня 2017 ||rowspan=2| 5,3 % || 5,5 % ||rowspan=2| 6,5 % || 6,3 %
|-
!4
| 8 червня 2017 || 5,6 % || 6,8 %
|-
!5
| 14 червня 2017 || 6,6 % || 7 % || 6,9 % || 6,5 %
|-
!6
| 15 червня 2017 || 5,4 % || 5,5 % || 6,1 % || 6,2 %
|-
!7
| 21 червня 2017 || 5,5 % || 5,6 % || 5,2 % || 5,3 %
|-
!8
| 22 червня 2017 || 5,4 % || 5,7 % || 5,4 % || 5,8 %
|-
!9
| 28 червня 2017 || 5,3 % || 5,5 % || 4,7 % || 5,1 %
|-
!10
| 29 червня 2017 || 4,3 % || 4,9 % ||rowspan=2| 4,4 % || 5 %
|-
!11
| 5 липня 2017 || 4,5 % || 5,3 % || 5,4 %
|-
!12
| 6 липня 2017 || 4,6 % || 4,8 % || 4,6 % || 4,9 %
|-
!13
| 12 липня 2017 || '''4,3 %''' || '''4,4 %''' || '''4,3 %''' || '''4,5 %'''
|-
!14
| 13 липня 2017 || 4,5 % || 5,2 % || 4,7 % || 5,4 %
|-
!15
| 19 липня 2017 || 6,7 % || 7 % || 6,7 % || 6,4 %
|-
!16
| 20 липня 2017 || 6,3 % || 6,5 % || 6,3 % || 6,1 %
|-
!17
| 26 липня 2017 || 5,9 % || 6,1 % || 6,5 % || 6,2 %
|-
!18
| 27 липня 2017 || '''7,6 %''' || '''7,3 %''' || '''7,7 %''' || '''7,2 %'''
|-
!19
| 2 серпня 2017 || 6,6 % || 6 % || 7,1 % || 6,2 %
|-
!20
| 3 серпня 2017 || '''7,6 %''' || 6,8 % || 7,6 % || 7 %
|-
! colspan="2" | Середній рейтинг
!'''5,6 %'''
!'''5,8 %'''
!'''5,9 %'''
!'''5,9 %'''
|-
|}

== Нагороди ==
{| class="wikitable"
|-
! Рік
! Нагорода
! Категорія
! Отримувач
! Результат
! Примітки
|-
|rowspan=2| 2017 || 2-га [[Премія азійський артист]] || Найкраща зірка || [[Пак Мін Йон]] || {{won}} ||<ref>{{cite web|url=http://kbsworld.kbs.co.kr/news/news_view.php?no=17859&sec=kpop&lang=eng&page=1&search_tag=EXO&writer=|title=Kim Hee Sun & EXO win Grand Prize Awards at the 2017 Asia Artist Awards|date=16 листопада 2017|work=KBS World|accessdate=3 січня 2020|archive-date=15 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180715011650/http://kbsworld.kbs.co.kr/news/news_view.php?no=17859&sec=kpop&lang=eng&page=1&search_tag=EXO&writer=}}</ref>
|-
| 31-ша [[KBS драма (премія)|Премія KBS драма]] || Нагорода за майстерність (актор середньотривалої драми) || [[Лі Дон Гон]] || {{won}} ||<ref>{{cite web|url=http://www.ibtimes.co.in/kbs-drama-awards-2017-kim-young-chul-chun-ho-jin-share-grand-prize-complete-winners-list-755160|title=KBS Drama Awards 2017: Kim Young Chul, Chun Ho Jin share grand prize; complete winners list|date=1 січня 2018|work=International Business Times|accessdate=3 січня 2020|archive-date=1 січня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180101024657/http://www.ibtimes.co.in/kbs-drama-awards-2017-kim-young-chul-chun-ho-jin-share-grand-prize-complete-winners-list-755160}}</ref>
|-
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://kbsworld.kbs.co.kr/program/program_view.php?pg_seq=1122 «Королева на сім днів»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20191010071205/http://kbsworld.kbs.co.kr/program/program_view.php?pg_seq=1122 |date=10 жовтня 2019 }} на KBS World
* [https://www.hancinema.net/korean_drama_Queen_for_7_Days.php «Королева на сім днів»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200407061528/https://www.hancinema.net/korean_drama_Queen_for_7_Days.php |date=7 квітня 2020 }} на [[HanCinema]].net
* [https://www.viki.com/tv/35042c-queen-for-seven-days «Королева на сім днів»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200416141723/https://www.viki.com/tv/35042c-queen-for-seven-days |date=16 квітня 2020 }} на [[Viki (вебсайт)|viki]].com
{{Середо-четвергові телесеріали каналу KBS2}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Телесеріали Південної Кореї, запущені у 2017]]
[[Категорія:Телесеріали Південної Кореї, завершені у 2017]]
[[Категорія:Історичні телесеріали Південної Кореї]]
[[Категорія:Драматичні телесеріали Південної Кореї]]
[[Категорія:Програми телеканалу KBS]]
[[Категорія:Телесеріали корейською мовою]]
[[Категорія:Телесеріали про Династію Чосон]]

title: кор. 7일의 왕비 ·

Тип: Телесеріал

Телеканал(и): KBS2, KBS WORLD

Дистриб'ютор(и): Korean Broadcasting System і Netflix

Жанр: Історичний · Драматичний · Романтичний

Формат звуку: Dolby Digital

Тривалість серії: 60 хвилин

Знімання: однокамерна

Компанія: Korean Broadcasting System

Сценарист: Чхве Чін Йон

Режисер: Лі Чон Соп, Сон Чі Вон

У головних ролях: Пак Мін Йон · Йон У Чжін · Лі Дон Гон

Країна-виробник: Південна Корея

Мова оригіналу: корейська

Перший показ: 31 травня 2017 — 3 серпня 2017

Попередник: «Королева таємниць»

Послідовник: «Люк»


text:
# Поґожале-Луґі
Поґожале-Луґі (пол. Pogorzałe Ługi) — село в Польщі, у гміні Рокіцини Томашовського повіту Лодзинського воєводства.
Населення — 136 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Пйотрковського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 65      | 15                 | 36               | 14                   |
| Жінки    | 71      | 11                 | 35               | 25                   |
| Разом    | 136     | 26                 | 71               | 39                   |

title: Поґожале-Луґі

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Поґожале-Луґі
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Pogorzałe Ługi}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Лодзинське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Томашовський повіт (Лодзинське воєводство)|Томашовський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Рокіцини (гміна){{!}}Рокіцини
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 136
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 44
|поштовий індекс        = 97-221
|автомобільний код      = ETM
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0550210<ref>[http://www.stat.gov.pl/broker/access/definitionTree.jspa TERYT]</ref>
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Поґожале-Луґі''' ({{lang-pl|Pogorzałe Ługi}}) — село в Польщі, у [[Рокіцини (гміна)|гміні Рокіцини]] [[Томашовський повіт (Лодзинське воєводство)|Томашовського повіту]] [[Лодзинське воєводство|Лодзинського воєводства]].
Населення — {{formatnum:136}} {{МНОЖИНА:136|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Пйотрковське воєводство|Пйотрковського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=65 |ЧолПре=15 |ЧолПрац=36 |ЧолПост=14
|Жін=71 |ЖінПре=11 |ЖінПрац=35 |ЖінПост=25
|Разом=136 |РазомПре=26 |РазомПрац=71 |РазомПост=39
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Рокіцини}}

[[Категорія:Села Томашовського повіту (Лодзинське воєводство)]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Лодзинське воєводство

Повіт: Томашовський повіт

Гміна: Рокіцини

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: ETM

OSM: ↑2924819 ·R (Ґміна Рокіцини)


text:
# Абулі (село)
Абулі (груз. აბული) — село в Грузії.
За даними перепису населення 2014 року в селі проживає 535 осіб.

title: Абулі (село)

wikitext:
{{НП Грузії
 | назва           =
 | край            =  [[Самцхе-Джавахеті]]
 | розташування    =
|зображення        =
|зображення_підпис =
 | засновано       =
 | населення       = 535 (2014)
 | площа           =
 | ref-площа       =
 | поштовий індекс =
 | висота          =
 | водойма         =
 | адреса          =
 | прапор          =
 | герб            =
 | станція         =
 }}
'''Абулі''' ({{lang-ka|აბული}}) — [[село]] в Грузії.

За даними перепису населення 2014 року в селі проживає 535 осіб.<ref name="აღწერა 2014">{{cite web |url=http://www.geostat.ge/index.php?action=page&p_id=2152&lang=geo |title=მოსახლეობის საყოველთაო აღწერა 2014 |date=ნოემბერი 2014 |publisher=საქართველოს სტატისტიკის ეროვნული სამსახური |accessdate=6 სექტემბერი 2016}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Ахалкалакі}}
{{Georgia-stub}}

{{Портали|Грузія}}

[[Категорія:Села Грузії]]
[[Категорія:Населені пункти Самцхе-Джавахеті]]

title: Основні дані

Країна: Грузія

Мхаре: Самцхе-Джавахеті

Муніципалітет: Ахалкалакський муніципалітет

Телефонний код: +995-(362) (Ахалкалакський муніципалітет)

Поштовий індекс: ? пошук 0700–0799 (Ахалкалакський муніципалітет) (Пошта Грузії)

title: Ідентифікатори і посилання

OpenStreetMap: ↑2013750 ·R (Ахалкалакський муніципалітет)

title: Відстань

Відстань:
До центру краю
До Тбілісі

title: Карта

Карта:
АбуліАбулі (Грузія)
АбуліАбулі (Самцхе-Джавахеті)