text:
# Альконада-де-Мадеруело
Альконада-де-Мадеруело (ісп. Alconada de Maderuelo) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Кастилія-і-Леон, у провінції Сеговія. Населення — 37 осіб (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 120 км на північ від Мадрида, 75 км на північний схід від Сеговії.
На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2010 рік)
- Альконада-де-Мадеруело: 28 осіб
- Альконаділья: 9 осіб

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

title: Альконада-де-Мадеруело

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Альконада-де-Мадеруело
 | місцева_назва       = ''Alconada de Maderuelo''
 | прапор              =
 | герб                =
 | автономна_спільнота = [[Кастилія-і-Леон]]
 | провінція           = [[Сеговія (провінція)|Сеговія]]
 | комарка             =
 | широта              = 41.45
 | довгота             = -3.483
 | висота              = 948
 | висота_мін            = 915
 | висота_макс         = 984
 | населення           = 37
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 12,07
 | густота             = 3,07
 | поштові_індекси     = 40529
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 40005
 | мер                 = Марія Пілар Берсаль Мартін
 | рік_обрання         = 2007
 | www                 =
}}
'''Альконада-де-Мадеруело''' ({{lang-es|Alconada de Maderuelo}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Кастилія-і-Леон]], у провінції [[Сеговія (провінція)|Сеговія]]. Населення — {{formatnum:37}} осіб (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 120 км на північ від [[Мадрид]]а, 75 км на північний схід від [[Сеговія|Сеговії]].

На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2010 рік)<ref>{{cite web|url=http://www.ine.es/nomen2/|title=Nomenclátor. Relación de unidades poblacionales|publisher=[[Національний інститут статистики Іспанії]] (INE)|language=іспанською|accessdate=2011-06-12|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Cbe6GOiV?url=http://www.ine.es/nomen2/|archivedate=2012-12-02|deadurl=yes}}</ref>
* Альконада-де-Мадеруело: 28 осіб
* Альконаділья: 9 осіб

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Alconada de Maderuelo}}

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Сеговія}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Сеговія]]

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Кастилія-і-Леон

Провінція: Сеговія

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Марія Пілар Берсаль Мартін (з 2007)

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Агульяно
Агульяно, Аґульяно (італ. Agugliano) — муніципалітет в Італії, у регіоні Марке,  провінція Анкона.
Агульяно розташоване на відстані близько 200 км на північ від Рима, 13 км на південний захід від Анкони.
Населення — 4916 осіб (2014).
Щорічний фестиваль відбувається 22 січня. Покровитель — святий Анастасій.

## Демографія
Населення за роками:

Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 212 іноземців з 37 країн, серед них 62 громадяни країн Євросоюзу та 9 громадян України.

## Сусідні муніципалітети
- Анкона
- Камерата-Пічена
- Єзі
- Польвериджі

wikiname: ukwiki

title: Агульяно

in_language: uk

wikitext:
{{Комуна Італії
 | назва         = Агульяно
 | місцева_назва = Agugliano
 | герб          = <!-- Agugliano-Stemma.png -->
 | регіон        = MAR <!-- Лише 3-літерний КОД -->
 | провінція     = AN <!-- Лише 2-літерний КОД -->
 | latd   = 43
 | latm   = 32
 | lats   = 40
 | longd  = 13
 | longm  = 23
 | longs  = 25
 | висота = 203
 | населення     = 4645
 | рік_насел     = 01-01-2023
 | площа         = 21,68
 | густота       = 212,0
 | поштові_індекси  = 60020
 | телефонний_код = 071
 | код_ISTAT     = 042001
 | покровитель   = Sant'Anastasio il Persiano|Sant'Anastasio
 | мер           = Thomas Braconi
 | обраний       = 25-5-2014
 | www           = http://www.tecut2.it/agugliano/
}}

'''Агульяно''', Аґульяно ({{lang-it|Agugliano}}) — [[муніципалітет]] в [[Італія|Італії]], у регіоні [[Марке]],  [[Анкона (провінція)|провінція Анкона]].

Агульяно розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані та напрямки розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 200 км на північ від [[Рим|Рима]], 13 км на південний захід від [[Анкона|Анкони]].

Населення — {{formatnum:4916}} {{МНОЖИНА:4916|особа|особи|осіб}} (2014)<ref name="dem1">{{cite web |url=http://www.demo.istat.it/bil2014/index.html |title=Демографічний баланс 2014 року та населення на 31 грудня |publisher=[[ISTAT]] |accessdate=25 грудня 2014 |archive-date=26 червня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150626150429/http://demo.istat.it/bil2014/index.html }}{{ref-it}}</ref>.
Щорічний фестиваль відбувається 22 січня. Покровитель — святий Анастасій.

== Демографія ==
{{Демографія/Agugliano}}
{{Іноземці в Італії | назва=Агульяно | дата=1 січня 2023 року
 | всього=212 | країн=37 | Укр=9 | ЄС=62 | таблиця= | країна1=[[Румунія|Румунії]]
 | примітка=<ref>{{cite web| url=https://demo.istat.it/app/?i=RCS&l=en
  | title=Resident population by sex, municipality and citizenship | language=англ.
  | trans_title=Постійне населення за статтю, муніципалітетом і громадянством
  | publisher=[[ISTAT]]| accessdate=12 червня 2024}}</ref>
}}

== Сусідні муніципалітети ==

* [[Анкона]]
* [[Камерата-Пічена]]
* [[Єзі]]
* [[Польвериджі]]

== Див. також ==
* [[Список муніципалітетів провінції Анкона]]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Italy-geo-stub}}
{{Провінція Анкона}}
{{Noimg}}

{{Портали|Географія|Італія}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Анкона]]
[[Категорія:Муніципалітети Італії]]

title: Агульяно · Agugliano

Герб: Прапор

Країна: Італія

Регіон: Марке

Провінція: Анкона

title: Розміщення

Розміщення: Commune

title: Влада

Мер: Thomas Braconi (25-5-2014)


text:
# Горна Суча
Горна Суча (словац. Horná Súča) — село, громада округу Тренчин, Тренчинський край. Кадастрова площа громади — 53.82 км².
Населення 3361 особа (станом на 31 грудня 2020 року).

## Історія
Горна Суча згадується 1208 року.

## Населення
| Рік:            | 1994. | 2004.   | 2014.   | 2024.   |
| --------------- | ----- | ------- | ------- | ------- |
| Кількість осіб: | 3640  | 3503    | 3422    | 3281    |
| Різниця:        |       | -3,76 % | -2,31 % | -4,12 % |

| Рік:            | 2023. | 2024.   |
| --------------- | ----- | ------- |
| Кількість осіб: | 3276  | 3281    |
| Різниця:        |       | +0,15 % |

title: Горна Суча

wikitext:
{{Населений пункт Словаччини

|староста = Юрай Ондрачка
|автошляхи =
|висота = 429<ref name="base_info">{{cite web |url=http://datacube.statistics.sk/#!/view/sk/VBD_SK_WIN/om5001rr/v_om5001rr_00_00_00_sk |title=Základná charakteristika |language=sk |date=2015-04-17 |author=Statistical Office of the Slovak Republic |accessdate=2021-11-21}}</ref>
|код= 32<ref name="base_info"/>
}}
{{також|Суча}}
'''Горна Суча''' ({{lang-sk|Horná Súča}}) — село, [[громади Словаччини|громада]] округу [[Тренчин (округ)|Тренчин]], [[Тренчинський край]]. Кадастрова площа громади — 53.82 км².

Населення 3361 особа (станом на 31 грудня 2020 року).

== Історія ==
Горна Суча згадується 1208 року.

== Населення ==
{{SK|pop}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{офіційний сайт||громади}}
{{obce}}

{{бібліоінформація}}

{{Округ Тренчин}}
{{Тренчинський край}}
[[Категорія:Округ Тренчин]]

title: обец

Країна: Словаччина

Край: Тренчинський, Словаччина, Словацька Республіка, Західно-Словацька область, Братиславский край (1949–1960), Словацька Соціалістична Республіка, Західно-Словацька область

Окрес: Тренчин → SPARQL ←

· густота: 60,95 осіб/км²

Автомоб. ном.: TN

Староста: Юрай Ондрачка

title: Карта

Карта: Горна Суча у Вікісховищі


text:
# Дубищенська селищна рада
Дуби́щенська се́лищна ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування в Рожищенському районі Волинської області. Адміністративний центр — селище міського типу Дубище.

## Загальні відомості
- Територія ради: 2,73 км²
- Населення ради: 1 918 осіб (станом на 1 січня 2013 року)

## Населені пункти
Селищній раді підпорядковані населені пункти:
- смт Дубище

## Склад ради
Рада складається з 16 депутатів та голови.
- Голова ради: Дорошенко Анатолій Миколайович

### Керівний склад попередніх скликань
| Прізвище, ім'я, по батькові    | Основні відомості                                                | Дата обрання | Дата звільнення |
| ------------------------------ | ---------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Дорошенко Анатолій Миколайович | Селищний голова, 1971 року народження, освіта вища, безпартійний | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Дорошенко Анатолій Миколайович | Селищний голова, 1971 року народження, освіта вища, безпартійний | 31.10.2010   | 25.10.2015      |
| Дорошенко Анатолій Миколайович | Селищний голова, 1971 року народження, освіта вища, безпартійний | 25.10.2015   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України

### Депутати
За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали:

#### За суб'єктами висування
| Суб'єкт висування                                       | Кількість обраних депутатів | %    |
| ------------------------------------------------------- | --------------------------- | ---- |
| Самовисування                                           | 8                           | 50   |
| Народна партія                                          | 4                           | 25   |
| Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» | 3                           | 18,8 |
| Українська республіканська партія «Собор»               | 1                           | 6,3  |

#### За округами
| № округу                                                | Прізвище, ім'я, по батькові    | Дата визнання обраним | Освіта             | Партійна приналежність                        | Відомості про обраного депутата                     |
| ------------------------------------------------------- | ------------------------------ | --------------------- | ------------------ | --------------------------------------------- | --------------------------------------------------- |
| Народна Партія                                          |                                |                       |                    |                                               |                                                     |
| 1                                                       | Салова Валентина Василівна     | 01.11.2010            | вища               | позапартійна                                  | Дубищенська селищна рада, секретар                  |
| 4                                                       | Підвальний Іван Тимофійович    | 01.11.2010            | вища               | член Народної партії                          | Рожищенська райпрофспілка працівників АПК, голова   |
| 11                                                      | Грибовський Руслан Леонідович  | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний                                 | Дубищенська амбулаторія, фельдшер                   |
| 15                                                      | Кондратюк Людмила Миколаївна   | 01.11.2010            | середня спеціальна | член Народної партії                          | Дубищенська селищна рада, спеціаліст                |
| Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» |                                |                       |                    |                                               |                                                     |
| 7                                                       | Левченко Людмила Петрівна      | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна                                  | КП «Дубищенське ЖКГ», головний бухгалтер            |
| 12                                                      | Хіжун Микола Олександрович     | 01.11.2010            | вища               | член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | Волинська філія радіомовлення та зв'язку, інженер   |
| 13                                                      | Антонюк Микола Володимирович   | 01.11.2010            | вища               | член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | загальноосвітня школа І-ІІІ ст. смт Дубище, вчитель |
| Українська республіканська партія «Собор»               |                                |                       |                    |                                               |                                                     |
| 5                                                       | Зварич Анатолій Віталійович    | 02.01.2011            | середня            | позапартійний                                 | Дубищенська загальноосвітня школа, вчитель          |
| Самовисування                                           |                                |                       |                    |                                               |                                                     |
| 2                                                       | Котів Юлія Василівна           | 01.11.2010            | вища               | позапартійна                                  | загальноосвітня школа І-ІІІ ст. смт Дубище, вчитель |
| 3                                                       | Невірко Володимир Іванович     | 01.11.2010            | середня            | позапартійний                                 | загальноосвітня школа І-ІІІ ст. смт Дубище, завгосп |
| 6                                                       | Ситник Оксана Станіславівна    | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна                                  | ТзОВ «Кромберг енд Шуберт», робітник                |
| 8                                                       | Гарбовський Руслан Петрович    | 01.11.2010            | вища               | позапартійний                                 | КП «Дубищенське ЖКГ», директор                      |
| 9                                                       | Ісманалієва Ірина Вікторівна   | 01.11.2010            | середня спеціальна | член Партії регіонів                          | ТзОВ «Волинської с\групи ММК», бухгалтер            |
| 10                                                      | Мосійчук Руслан Володимирович  | 01.11.2010            | вища               | позапартійний                                 |                                                     |
| 14                                                      | Матвійчук Валерій Феодосійович | 01.11.2010            | вища               | позапартійний                                 | пенсіонер                                           |
| 16                                                      | Левченко Іван Іванович         | 01.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний                                 | КП «Дубищенське ЖКГ», машиніст водопідготовки       |

title: Дубищенська селищна рада

wikitext:
{{Селищна рада|
   | назва               = Дубищенська селищна рада
   | будівля             =
   | розташування        =
   | країна              = {{UKR}}
   | регіон              = [[Волинська область]]
   | район               = [[Рожищенський район]]
   | центр               = смт [[Дубище (селище)|Дубище]]
   | голова              = Дорошенко Анатолій Миколайович
   | секретар            =
   | кількість членів    = 16 депутатів
   | утворена            =
   | код КОАТУУ          = 0724555300
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=4513 Дубищенська селищна рада]
   | площа               = 2,73
   | населення           = 1 918 ''(01.01.2013)''
   | населення міське    = 1 918
   | населення сільське  =
   | щільність           = 702,56
   | населені пункти     = смт [[Дубище (селище)|Дубище]]
   | поштовий індекс     = 45105
   | адреса              = <tt>45109, Волинська обл., Рожищенський р-н, смт Дубище, вул. Зелена, 48</tt>
   | телефонний код      = 3368
   | телефонний номер    = 98-9-54
   | факс                =
   | електронна скринька =
   | вебсторінка         =
  }}

'''Дуби́щенська се́лищна ра́да''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[органи місцевого самоврядування|орган місцевого самоврядування]] в [[Рожищенський район|Рожищенському районі]] [[Волинська область|Волинської області]]. [[Адміністративний центр]] — [[селище міського типу]] [[Дубище (селище)|Дубище]].

== Загальні відомості ==
* ''Територія ради:'' 2,73 км²
* ''Населення ради:'' 1 918 осіб (станом на 1 січня 2013 року)

== Населені пункти ==
Селищній раді підпорядковані населені пункти:
* смт [[Дубище (селище)|Дубище]]

== Склад ради ==
Рада складається з 16 депутатів та голови.
* ''Голова ради:'' Дорошенко Анатолій Миколайович

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#9AFF9A"
! Прізвище, ім'я, по батькові !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#F0FFF0"
| style=white-space:nowrap | Дорошенко Анатолій Миколайович
| Селищний голова, 1971 року народження, освіта вища, безпартійний
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#F0FFF0"
| style=white-space:nowrap | Дорошенко Анатолій Миколайович
| Селищний голова, 1971 року народження, освіта вища, безпартійний
| align=center| 31.10.2010
| align=center| 25.10.2015
|- bgcolor="#F0FFF0"
| style=white-space:nowrap | Дорошенко Анатолій Миколайович
| Селищний голова, 1971 року народження, освіта вища, безпартійний
| align=center| 25.10.2015
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними сайту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=795&rid256=123 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=795&rid256=124 Секретарі попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

=== Депутати ===
За результатами [[Місцеві вибори в Україні 2010|місцевих виборів 2010 року]] депутатами ради стали<ref>{{cite web |url=http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=51&PID102=795&PF7691=795 |title=Дубищенська селищна рада. Результати виборів депутатів. |publisher=ЦВК |accessdate=16 жовтня 2015 }}{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>:

==== За суб'єктами висування ====
{| class="wikitable sortable collapsible"
|-
! Суб'єкт висування !! Кількість обраних депутатів !! %
|-
| Самовисування || align="center"| 8 || align="center"| 50
|-
| [[Народна партія (Україна)|Народна партія]] || align="center"| 4 || align="center"| 25
|-
| Політична партія [[Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»]] || align="center"| 3 || align="center"| 18,8
|-
| [[Республіканська платформа|Українська республіканська партія «Собор»]] || align="center"| 1 || align="center"| 6,3
|}

==== За округами ====
{| class="wikitable collapsible collapsed"
|-
! data-sort-type="number" | № округу !! Прізвище, ім'я, по батькові !! data-sort-type="date" | Дата визнання обраним !! Освіта !! Партійна приналежність !! Відомості про обраного депутата
|-
| colspan=6 | '''Народна Партія'''
|-
| align="center"| 1 || style=white-space:nowrap | Салова Валентина Василівна || align="center"| 01.11.2010 || вища || позапартійна || Дубищенська селищна рада, секретар
|-
| align="center"| 4 || style=white-space:nowrap | Підвальний Іван Тимофійович || align="center"| 01.11.2010 || вища || член Народної партії || Рожищенська райпрофспілка працівників АПК, голова
|-
| align="center"| 11 || style=white-space:nowrap | Грибовський Руслан Леонідович || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || Дубищенська амбулаторія, фельдшер
|-
| align="center"| 15 || style=white-space:nowrap | Кондратюк Людмила Миколаївна || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || член Народної партії || Дубищенська селищна рада, спеціаліст
|-
| colspan=6 | '''Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»'''
|-
| align="center"| 7 || style=white-space:nowrap | Левченко Людмила Петрівна || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || КП «Дубищенське ЖКГ», головний бухгалтер
|-
| align="center"| 12 || style=white-space:nowrap | Хіжун Микола Олександрович || align="center"| 01.11.2010 || вища || член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» || Волинська філія радіомовлення та зв'язку, інженер
|-
| align="center"| 13 || style=white-space:nowrap | Антонюк Микола Володимирович || align="center"| 01.11.2010 || вища || член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» || загальноосвітня школа І-ІІІ ст. смт Дубище, вчитель
|-
| colspan=6 | '''Українська республіканська партія «Собор»'''
|-
| align="center"| 5 || style=white-space:nowrap | Зварич Анатолій Віталійович || align="center"| 02.01.2011 || середня || позапартійний || Дубищенська загальноосвітня школа, вчитель
|-
| colspan=6 | '''Самовисування'''
|-
| align="center"| 2 || style=white-space:nowrap | Котів Юлія Василівна || align="center"| 01.11.2010 || вища || позапартійна || загальноосвітня школа І-ІІІ ст. смт Дубище, вчитель
|-
| align="center"| 3 || style=white-space:nowrap | Невірко Володимир Іванович || align="center"| 01.11.2010 || середня || позапартійний || загальноосвітня школа І-ІІІ ст. смт Дубище, завгосп
|-
| align="center"| 6 || style=white-space:nowrap | Ситник Оксана Станіславівна || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || ТзОВ «Кромберг енд Шуберт», робітник
|-
| align="center"| 8 || style=white-space:nowrap | Гарбовський Руслан Петрович || align="center"| 01.11.2010 || вища || позапартійний || КП «Дубищенське ЖКГ», директор
|-
| align="center"| 9 || style=white-space:nowrap | Ісманалієва Ірина Вікторівна || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || член Партії регіонів || ТзОВ «Волинської с\групи ММК», бухгалтер
|-
| align="center"| 10 || style=white-space:nowrap | Мосійчук Руслан Володимирович || align="center"| 01.11.2010 || вища || позапартійний ||
|-
| align="center"| 14 || style=white-space:nowrap | Матвійчук Валерій Феодосійович || align="center"| 01.11.2010 || вища || позапартійний || пенсіонер
|-
| align="center"| 16 || style=white-space:nowrap | Левченко Іван Іванович || align="center"| 01.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || КП «Дубищенське ЖКГ», машиніст водопідготовки
|}

== Примітки та джерела ==
{{reflist}}
* {{ОКВРУ|4513}}

{{Volyn-geo-stub}}
{{Адміністративний устрій Рожищенського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Рожищенського району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Волинська область

Район/міськрада: Рожищенський район

Адм. центр: смт Дубище

Облікова картка: Дубищенська селищна рада

title: Склад

Кількість членів: 16 депутатів

Голова ради: Дорошенко Анатолій Миколайович

title: Територія і населення

Густота: 702,56 осіб/км²

Населені пункти: смт Дубище

title: Контактні дані


text:
# Шешкі (гміна Велічкі)
Шешкі (пол. Szeszki, нім. Seesken) — село в Польщі, у гміні Велички Олецького повіту Вармінсько-Мазурського воєводства.
Населення — 132 особи (2011).

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 70      | 14                 | 47               | 9                    |
| Жінки    | 62      | 18                 | 31               | 13                   |
| Разом    | 132     | 32                 | 78               | 22                   |

title: Шешкі (гміна Велічкі)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Шешкі
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Szeszki}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Вармінсько-Мазурське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Олецький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Велічкі{{!}}Велічкі
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 132
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 87
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = NOE
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0771737
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Шешкі}}

'''Шешкі''' ({{lang-pl|Szeszki}}, {{lang-de|Seesken}}) — село в Польщі, у [[Велички (гміна)|гміні Велички]] [[Олецький повіт|Олецького повіту]] [[Вармінсько-Мазурське воєводство|Вармінсько-Мазурського воєводства]].
Населення — {{formatnum:132}} {{МНОЖИНА:132|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=70 |ЧолПре=14 |ЧолПрац=47 |ЧолПост=9
|Жін=62 |ЖінПре=18 |ЖінПрац=31 |ЖінПост=13
|Разом=132 |РазомПре=32 |РазомПрац=78 |РазомПост=22
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Велічкі}}

[[Категорія:Села Олецького повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Вармінсько-Мазурське воєводство

Повіт: Олецький повіт

Гміна: Велічкі

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: NOE

OSM: ↑2983122 ·R (Ґміна Велічкі)


text:
# Лазін
Лазін (пол. Łazin) — село в Польщі, у гміні Беляви Ловицького повіту Лодзинського воєводства.
Населення — 208 осіб (2011).
У 1975—1998 роках село належало до Скерневицького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 105     | 23                 | 68               | 14                   |
| Жінки    | 103     | 9                  | 65               | 29                   |
| Разом    | 208     | 32                 | 133              | 43                   |

title: Лазін

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Лазін
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Łazin}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Лодзинське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Ловицький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Беляви (гміна){{!}}Беляви
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 208
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 46
|поштовий індекс        = 99-423
|автомобільний код      = ELC
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0724525
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Лазін''' ({{lang-pl|Łazin}}) — село в Польщі, у [[Беляви (гміна)|гміні Беляви]] [[Ловицький повіт|Ловицького повіту]] [[Лодзинське воєводство|Лодзинського воєводства]].
Населення — {{formatnum:208}} {{МНОЖИНА:208|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975—1998 роках]] село належало до [[Скерневицьке воєводство|Скерневицького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=105 |ЧолПре=23 |ЧолПрац=68 |ЧолПост=14
|Жін=103 |ЖінПре=9 |ЖінПрац=65 |ЖінПост=29
|Разом=208 |РазомПре=32 |РазомПрац=133 |РазомПост=43
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS, працездатний вік для чоловіків становить 18—64 років, для жінок — 18—59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Беляви}}

{{Lodz-geo-stub}}

[[Категорія:Села Ловицького повіту]]

title: Країна

Воєводство: Лодзинське воєводство

Повіт: Ловицький повіт

Гміна: Беляви

Автомобільний код: ELC

OSM: ↑1550128 ·R (Ґміна Беляви)


text:
# Андре Гоміш (футболіст, 2004)
Андре́ Ноге́йра Го́міш (порт. André Nogueira Gomes; нар. 20 жовтня 2004) — португальський футболіст, воротар клубу «Бенфіка», який на правах оренди виступає за «Алверку».

## Клубна кар'єра

### «Бенфіка»
Вихованець команд «Академіка Понте-де-Ліма» і «КФТ де Брага», а 2016 року приєднався до академії лісабонської «Бенфіки». 8 грудня 2020 року підписав з «Бенфікою» свій перший професіональний контракт. 7 жовтня 2021 року англійська газета The Guardian назвала його одним з 60-ти найкращих футболістів світу 2004 року народження. У сезоні 2021–22 з молодіжною командою «Бенфіки» (до 19 років) виграв Юнацьку лігу УЄФА та Міжконтинентальний кубок.
22 січня 2023 року дебютував за резервну команду в матчі Терсейра-ліги проти «Порту Б». 3 лютого 2023 року продовжив контракт з клубом до 2028 року.
23 квітня 2025 року дебютував в основному складі «Бенфіки» в матчі Кубка Португалії проти «Тірсенсе», замінивши Самуела Соаріша. В червні 2025 року виступав на Клубному чемпіонаті світу в США. На турнірі був запасним, а його команда дійшла до 1/8 фіналу, де поступилась англійському «Челсі».

#### Оренда в «Алверку»
11 липня 2025 року відправився в сезонну оренду в «Алверку», що за підсумками попереднього сезону підвищилась в класі. 10 серпня дебютував за нову команду в матчі Прімейра-ліги проти «Морейренсі», вийшовши в стартовому складі.

## Кар'єра в збірній
Виступав за збірні Португалії до 15, до 16, до 18, до 19 і до 20 років.

## Статистика виступів
Станом на 17 серпня 2025
| Клуб              | Сезон             | Чемпіонат         | Чемпіонат | Чемпіонат | Кубок | Кубок | Кубок ліги | Кубок ліги | Єврокубки | Єврокубки | Інші  | Інші | Всього | Всього |
| Клуб              | Сезон             | Дивізіон          | Матчі     | Голи      | Матчі | Голи  | Матчі      | Голи       | Матчі     | Голи      | Матчі | Голи | Матчі  | Голи   |
| ----------------- | ----------------- | ----------------- | --------- | --------- | ----- | ----- | ---------- | ---------- | --------- | --------- | ----- | ---- | ------ | ------ |
| Бенфіка Б         | 2022–23           | Терсейра-ліга     | 13        | –23       | —     | —     | —          | —          | —         | —         | —     | —    | 13     | –23    |
| Бенфіка Б         | 2023–24           | Терсейра-ліга     | 16        | –24       | —     | —     | —          | —          | —         | —         | —     | —    | 16     | –24    |
| Бенфіка Б         | 2024–25           | Терсейра-ліга     | 31        | –37       | —     | —     | —          | —          | —         | —         | —     | —    | 31     | –37    |
| Бенфіка Б         | Всього            | Всього            | 60        | –84       | —     | —     | —          | —          | —         | —         | —     | —    | 60     | –84    |
| Бенфіка           | 2024–25           | Прімейра-ліга     | 0         | 0         | 1     | 0     | 0          | 0          | 0         | 0         | 0     | 0    | 1      | 0      |
| → Алверка         | 2025–26           | Прімейра-ліга     | 2         | –5        | 0     | 0     | 0          | 0          | —         | —         | —     | —    | 2      | –5     |
| Всього за кар'єру | Всього за кар'єру | Всього за кар'єру | 62        | –89       | 1     | 0     | 0          | 0          | 0         | 0         | 0     | 0    | 63     | –89    |

## Досягнення
«Бенфіка» (мол.)
- Переможець Юнацької ліги УЄФА: 2021–22[18]
- Володар Міжконтинентального кубка (до 20 років): 2022[19]

title: Андре Гоміш (футболіст, 2004)

wikitext:
{{Португальське прізвище|1=[[Ногейра]]|2=[[Гоміш]]}}
{{Футболіст
| ім'я = Андре Гоміш
| зображення =
| повне-ім'я = Андре Ногейра Гоміш
| дата-народження = 20.10.2004
| місце-народження = [[Понте-де-Ліма]], [[Португалія]]
| зріст = 182 см
| вага =
| громадянство = {{POR}}
| позиція = [[Воротар (футбол)|воротар]]
| поточний-клуб = {{Прапорець|POR}} «[[Алверка (футбольний клуб)|Алверка]]»
| номер = 13
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|POR}} «Академіка Понте-де-Ліма»
{{Прапорець|POR}} «КФТ де Брага»
{{Прапорець|POR}} «[[Бенфіка (футбольний клуб, Лісабон)|Бенфіка]]»
| юнацькі-роки = 2011–2015
2015–2016
2016–2023
| клубний гравець = {{Футболіст початок}} {{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|2023–{{т.ч.}}|{{Прапорець|POR}} | «[[Бенфіка Б]]» | 60 |–84}}
{{Футболіст рядок 0|2025–{{т.ч.}}|{{Прапорець|POR}} | «[[Бенфіка (футбольний клуб, Лісабон)|Бенфіка]]» | 0 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2025–{{т.ч.}}|{{оренда}}{{Прапорець|POR}} | «[[Алверка (футбольний клуб)|Алверка]]» | 2 |–5}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної =
{{Футболіст початок}} {{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|2019| {{Прапорець|POR}} | Португалія (до 15) | 3 |–3}}
{{Футболіст рядок 0|2019| {{Прапорець|POR}} | [[Юнацька збірна Португалії з футболу (U-16)|Португалія (до 16)]] | 3 |–2}}
{{Футболіст рядок 1|2021–2022| {{Прапорець|POR}} | Португалія (до 18) | 3 |–2}}
{{Футболіст рядок 0|2021–2023| {{Прапорець|POR}} | [[Юнацька збірна Португалії з футболу (U-19)|Португалія (до 19)]] | 12 |–12}}
{{Футболіст рядок 1|2024| {{Прапорець|POR}} | [[Юнацька збірна Португалії з футболу (U-20)|Португалія (до 20)]] | 2 |–5}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 17 серпня 2025
| збірна-поновлення =
}}
'''Андре́ Ноге́йра Го́міш''' ({{lang-pt|André Nogueira Gomes}}; {{н}} [[20 жовтня]] [[2004]]) — [[Португалія|португальський]] [[футбол]]іст, [[Воротар (футбол)|воротар]] клубу «[[Бенфіка (футбольний клуб, Лісабон)|Бенфіка]]», який на правах оренди виступає за «[[Алверка (футбольний клуб)|Алверку]]».

== Клубна кар'єра ==

=== «Бенфіка» ===
Вихованець команд «Академіка Понте-де-Ліма» і «КФТ де Брага», а 2016 року приєднався до академії лісабонської «[[Бенфіка (футбольний клуб, Лісабон)|Бенфіки]]». 8 грудня 2020 року підписав з «Бенфікою» свій перший професіональний контракт<ref>{{Cite web|title=André Gomes assina contrato profissional|url=https://www.slbenfica.pt/pt-pt/agora/noticias/2020/12/08/futebol-formacao-benfica-andre-gomes-assina-contrato-profissional|publisher=Офіційний сайт ФК «Бенфіка»|date=2020-12-08|access-date=2025-07-15|lang=pt}}</ref><ref>{{cite news|url=https://cnnportugal.iol.pt/renovacao/formacao/benfica-guarda-redes-andre-gomes-assina-contrato-profissional|title=Benfica: guarda-redes André Gomes assina contrato profissional|website=CNN Portugal|date=2020-12-08|access-date=2025-07-15|lang=pt}}</ref>. 7 жовтня 2021 року англійська газета ''[[The Guardian]]'' назвала його одним з 60-ти найкращих футболістів світу 2004 року народження<ref>{{cite news|url=https://www.theguardian.com/football/ng-interactive/2021/oct/07/next-generation-2021-60-of-the-best-young-talents-in-world-football|title=Next Generation 2021: 60 of the best young talents in world football|first1=Marcus|last1=Christenson|website=[[The Guardian]]|date=2021-10-07|access-date=2025-07-14|lang=en}}</ref>. У сезоні 2021–22 з молодіжною командою «Бенфіки» (до 19 років) виграв [[Юнацька ліга УЄФА|Юнацьку лігу УЄФА]]<ref>{{cite web|url=https://www.slbenfica.pt/pt-pt/agora/noticias/2022/04/28/futebol-formacao-benfica-sub-19-rececao-vencedores-uefa-youth-league-camara-municipal-lisboa?srsltid=AfmBOorJdzkfMi-ZqlRag84r5VcDiY9SKlcffHUKcGw8EatyFZdwgLn0|title=Uma receção carregada de orgulho!|publisher=Офіційний сайт ФК «Бенфіка»|date=2022-04-28|access-date=2025-07-15|lang=pt}}</ref> та Міжконтинентальний кубок<ref>{{cite web|url=https://www.slbenfica.pt/pt-pt/agora/noticias/2022/08/21/direto-futebol-sub-20-penarol-benfica-taca-intercontinental-final-jogo?srsltid=AfmBOoqhrS4-3nCLPypj4-XMzXkFtUBa8NzEJfmv_fa2Big_Kka1OWRz|title=Sub-20: a Taça Intercontinental é nossa!|publisher=Офіційний сайт ФК «Бенфіка»|date=2022-08-21|access-date=2025-07-15|lang=pt}}</ref>.

22 січня 2023 року дебютував за [[Бенфіка Б|резервну команду]] в матчі Терсейра-ліги проти «[[Порту Б]]». 3 лютого 2023 року продовжив контракт з клубом до 2028 року<ref>{{Cite web|title=André Gomes renova até 2028|url=https://www.slbenfica.pt/pt-pt/agora/noticias/2023/02/03/futebol-benfica-andre-gomes-renovacao-contrato-2028|publisher=Офіційний сайт ФК «Бенфіка»|date=2023-02-03|access-date=2025-07-15|lang=pt}}</ref><ref>{{cite news|url=https://www.record.pt/futebol/futebol-nacional/liga-betclic/benfica/detalhe/andre-gomes-renova-pelo-benfica-ate-2028|title=André Gomes renova pelo Benfica até 2028|website=Record|date=2023-02-03|access-date=2025-07-15|lang=pt}}</ref>.

23 квітня 2025 року дебютував в основному складі «Бенфіки» в матчі [[Кубок Португалії з футболу|Кубка Португалії]] проти «[[Тірсенсе]]», замінивши [[Семюел Суареш|Самуела Соаріша]]<ref>{{Cite web|title=Final da Taça carimbada em noite de estreias|url=https://www.slbenfica.pt/pt-pt/agora/noticias/2025/04/23/futebol-cronica-jogo-benfica-tirsense-2-mao-meias-finais-taca-de-portugal|publisher=Офіційний сайт ФК «Бенфіка»|date=2025-04-24|access-date=2025-07-15|lang=pt}}</ref><ref>{{cite news|url=https://cnnportugal.iol.pt/benfica/andre-gomes/andre-gomes-e-a-estreia-no-benfica-um-passo-que-nao-e-so-meu|title=André Gomes e a estreia no Benfica: «Um passo que não é só meu»|website=CNN Portugal|date=2025-04-24|access-date=2025-07-15|lang=pt}}</ref>. В червні 2025 року виступав на [[Клубний чемпіонат світу з футболу 2025|Клубному чемпіонаті світу]] в [[США]]. На турнірі був запасним, а його команда дійшла до 1/8 фіналу, де поступилась англійському «[[Челсі (футбольний клуб)|Челсі]]»<ref>{{Cite web|title=Chelsea sink Benfica after extra-time flurry|url=https://www.fifa.com/en/tournaments/mens/club-world-cup/usa-2025/articles/benfica-chelsea-highlights-match-report|publisher=ФІФА|date=2025-06-28|access-date=2025-07-15|lang=en}}</ref>.

==== Оренда в «Алверку» ====
11 липня 2025 року відправився в сезонну оренду в «[[Алверка (футбольний клуб)|Алверку]]»<ref>{{cite web|url=https://www.slbenfica.pt/pt-pt/agora/noticias/2025/07/11/futebol-benfica-andre-gomes-emprestimo-fc-alverca|title=André Gomes emprestado ao FC Alverca|publisher=Офіційний сайт ФК «Бенфіка»|date=2025-07-11|access-date=2025-07-14|lang=pt}}</ref>, що за підсумками попереднього сезону підвищилась в класі<ref>{{cite web|url=https://fcalvercafutebolsad.pt/2025/07/11/andre-gomes-entre-os-postes/|title=André Gomes entre os postes|publisher=Офіційний сайт ФК «Алверка»|date=2025-07-11|access-date=2025-07-14|lang=pt}}</ref><ref>{{cite news|url=https://www.record.pt/futebol/futebol-nacional/liga-betclic/alverca/detalhe/oficial-andre-gomes-e-reforco-do-alverca-por-emprestimo-do-benfica?ref=Benfica_BucketDestaquesPrincipais|title=Oficial: André Gomes é reforço do Alverca por empréstimo do Benfica|website=Record|date=2025-07-11|access-date=2025-07-14|lang=pt}}</ref>. 10 серпня дебютував за нову команду в матчі [[Прімейра-ліга|Прімейра-ліги]] проти «[[Морейренсі]]», вийшовши в стартовому складі<ref>{{Cite news|first=Marques|last=dos Santos|url=https://www.record.pt/jogos-em-direto/159223/moreirense-vs-fc-alverca/posjogo/cronica|title=A crónica do Moreirense-Alverca, 2-1: Ouro de Vasco estava no banco|website=Record|date=2025-08-10|access-date=2025-08-11|lang=pt}}</ref><ref>{{Cite news|first=Francisco Alves|last=Tavares|url=https://www.abola.pt/noticias/os-opostos-atrairam-se-mas-maranhao-tratou-de-os-afastar-cronica-2025081021440199331|title=Os opostos atraíram-se, mas Maranhão tratou de os afastar (crónica)|website=A Bola|date=2025-08-10|access-date=2025-08-11|lang=pt}}</ref>.

== Кар'єра в збірній ==
Виступав за збірні Португалії до 15, [[Юнацька збірна Португалії з футболу (U-16)|до 16]], до 18, [[Юнацька збірна Португалії з футболу (U-19)|до 19]] і [[Юнацька збірна Португалії з футболу (U-19)|до 20 років]]<ref>[https://www.fpf.pt/pt/Jogadores/Jogador/playerId/794409/contextId/1619481 Профіль] на сайті [[Португальська футбольна федерація|Португальської футбольної федерації]] {{ref-pt}}</ref>.

== Статистика виступів ==
{{оновлено|17 серпня 2025}}<ref name="TM">{{Transfermarkt}}</ref>
{| class="wikitable" style="text-align: center"
!rowspan="2"|Клуб
!rowspan="2"|Сезон
!colspan="3"|Чемпіонат
!colspan="2"|Кубок
!colspan="2"|Кубок ліги
!colspan="2"|Єврокубки
!colspan="2"|Інші
!colspan="2"|Всього
|-
!Дивізіон!!Матчі!!Голи!!Матчі!!Голи!!Матчі!!Голи!!Матчі!!Голи!!Матчі!!Голи!!Матчі!!Голи
|-
|rowspan="4"|[[Бенфіка Б]]
|2022–23
|rowspan="3"|Терсейра-ліга
|13||–23||colspan="2"|—||colspan="2"|—|| colspan="2" |—||colspan="2"|—||13||–23
|-
|2023–24
|16||–24||colspan="2"|—||colspan="2"|—|| colspan="2"|—||colspan="2"|—||16||–24
|-
|2024–25
|31||–37||colspan="2"|—||colspan="2" |—||colspan="2"|—||colspan="2"|—||31||–37
|-
!colspan="2"|Всього
!60!!–84!!colspan="2"|—!!colspan="2"|—!!colspan="2"|—!!colspan="2"|—!!60!!–84
|-
|[[Бенфіка (футбольний клуб, Лісабон)|Бенфіка]]
|[[Прімейра-ліга 2024—2025|2024–25]]
|[[Прімейра-ліга]]
|0||0||1||0||0||0||0||0||0||0||1||0
|-
|{{оренда}}[[Алверка (футбольний клуб)|Алверка]]
|[[Прімейра-ліга 2025—2026|2025–26]]
|Прімейра-ліга
|2||–5||0||0||0||0||colspan="2"|—||colspan="2"|—||2||–5
|-
!colspan="3"|Всього за кар'єру
!62!!–89!!1!!0!!0!!0!!0!!0!!0!!0!!63!!–89
|}
{{Notelist}}

== Досягнення ==
;«Бенфіка» (мол.)
* Переможець [[Юнацька ліга УЄФА|Юнацької ліги УЄФА]]: [[Юнацька ліга УЄФА 2021—2022|2021–22]]<ref>{{cite web|url=https://www.uefa.com/uefayouthleague/news/0274-14fea3805c5c-9d9bd31c4d50-1000--salzburg-0-6-benfica-portuguese-side-end-wait-for-uefa-y/|title= Salzburg 0-6 Benfica: Portuguese side end wait for UEFA Youth League final win in style|publisher=[[УЄФА]]|date=2022-04-25|access-date=2025-07-15|lang=en}}</ref>
* Володар Міжконтинентального кубка (до 20 років): 2022<ref>{{cite web|url=https://www.uefa.com/under20intercontinental/news/0278-15ec54e4ecc5-a85908f89fbd-1000--penarol-0-1-benfica-uefa-youth-league-holders-win-under-20-/|title=Peñarol 0-1 Benfica: UEFA Youth League holders win Under-20 Intercontinental Cup|publisher=УЄФА|date=2022-08-21|access-date=2025-07-15|lang=en}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist|3}}

{{Бібліоінформація}}
{{Склад ФК Алверка}}
{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Гоміш Андре}}
[[Категорія:Уродженці Португалії]]
[[Категорія:Португальські футболісти]]
[[Категорія:Футболісти «Бенфіки Б»]]
[[Категорія:Футболісти «Бенфіки» (Лісабон)]]
[[Категорія:Футболісти «Алверки»]]
[[Категорія:Футбольні воротарі]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Андре Ногейра Гоміш

Народження: 20 жовтня 2004 (20 років)

Громадянство: Португалія

Позиція: воротар

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Алверка»

title: Юнацькі клуби

«Академіка Понте-де-Ліма» · «КФТ де Брага» · «Бенфіка»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

2023–т. ч.: «Бенфіка Б» · 60 · (–84)

2025–т. ч.:
«Бенфіка» · 0 · (0)
→ «Алверка» · 2 · (–5)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

Португалія (до 15) · 3 · (–3)
Португалія (до 16) · 3 · (–2)

Португалія (до 18) · 3 · (–2)

Португалія (до 19) · 12 · (–12)

Португалія (до 20) · 2 · (–5)

Національна збірна: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 17 серпня 2025.


text:
# Суха Нива (Валдайський район)
Суха Нива (рос. Сухая Нива) — присілок у Валдайському районі Новгородської області Російської Федерації.
Населення становить 71 особу. Належить до муніципального утворення Семеновщинське сільське поселення.

## Географія
Населений пункт розташований на південному заході району на Валдайській височині.

## Історія
До 1927 року населений пункт перебував у складі Новгородської губернії. У 1927-1944 роках перебував у складі Ленінградської області.
Згідно із законом від 22 грудня 2004 року № 371-ОЗ року належить до муніципального утворення Семеновщинське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 71   |

title: Суха Нива (Валдайський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Суха Нива
|назва ін.       = Сухая Нива
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Новгородська область]]
|район           =[[Валдайський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Семеновщинське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 71
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка     =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Новгородська область
}}
'''Суха Нива''' ({{lang-ru|Сухая Нива}}) — [[присілок]] у [[Валдайський район|Валдайському районі]] [[Новгородська область|Новгородської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 71 особу. Належить до муніципального утворення [[Семеновщинське сільське поселення]].

== Географія ==

Населений пункт розташований на південному заході району на [[Валдайська височина|Валдайській височині]].

== Історія ==

До 1927 року населений пункт перебував у складі [[Новгородська губернія|Новгородської губернії]]. У 1927-1944 роках перебував у складі [[Ленінградська область|Ленінградської області]].

Згідно із законом від [[22 грудня]] [[2004]] року № 371-ОЗ року належить до муніципального утворення [[Семеновщинське сільське поселення]]<ref>[http://docs.cntd.ru/document/424034584 Закон Новгородской области от 22 декабря 2004 года N 371-ОЗ «Об установлении границ муниципальных образований, входящих в состав территории Валдайского муниципального района, наделении их статусом городского и сельских поселений, определении административных центров и перечня населенных пунктов, входящих в состав территорий поселений»]</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Сухая Нива (Валдайский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Валдайський район}}
{{Novgorod-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Валдайського району]]
[[Категорія:Присілки Новгородської області]]

title: присілок Суха Нива

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Новгородська область

Муніципальний район: Валдайський район

Поселення: Семеновщинське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Суха Нива · Суха Нива


text:
# Антуан (герцог Брабанту)
Антуан I (фр. Antoine de Brabant; 1384 — 25 жовтня 1415) — 9-й герцог Брабантський в 1406—1415 роках, герцог Люксембурзький в 1411—1415 роках.

## Життєпис
Походив з Бургундської гілки династії Валуа. Четвертий син Філіппа II, герцога Бургундії, та Маргарити III Фландрської. Народився 1384 року. 1390 року його батьки передали Антуану свої права на володіння герцогині Жанни Брабантської.
1393 року отримав від батька графство Ретель. 1402 року в Аррасі оженився з представницею роду Сен-Поль. У 1404 році після смерті Філіппа II отримав герцогство Лімбург. У 1406 році Антуан вступив у володіння герцогством Брабантським і маркграфством Антверпен після смерті Жанни Брабантської. Натомість передав графство Ретель молодшому братові Філіппу. Після деяких суперечок здійснив радісний в'їзд до Брюсселя.
Перші роки приділяв увагу внутрішнім справам своїх герцогств. Він змінив управління державою за бургундським зразком. Була створена Рахункова палата для управління фінансами і палата Ради для вчинення правосуддя. Разом з тим фіскальна політика Антуана I сильно залежала від Бургундії і виявилася невдалою.
1407 року Антуан овдовів, а 1408 року повторно одружився з Єлизаветою фон Герліц, спадкоємицею герцогства Люксембург. 1408 році спільно з братом Жаном бургундським уклав союз з імператором Венцелем Люксембургом. Слідом за цим Антуан I захопив міста міст Монмеді, Дампвілль, Орхімон і Іво, де поставив губернатором колишнього тестя Валерана де Сен-Поль. Але невдовзі імператор змусив брабантського герцога звільнити ці міста.
У 1409 році вступив у конфлікт з Рупрехтом Вітельсбахом, королем Німеччини. В 1411 році після смерті Йоста Люксембурга, маркграфа Моравії, разом з дружиною отримав Люксембурзьке герцогство. Посилення Бургундського дому викликало занепокоєння імператора Сигізмунда Люксембурга, який 1412 року заявив, що Антуан успадкував Люксембург незаконно. 1413 року імператор сприяв повстанню в Люксембургу на чолі з сенешалем Уартом де Отелем.
Водночас Антуан I втрутився у війну арманьяків і бургіньйонів на боці старшого брата Жана I, герцога Бургундії. Йому часто доводилося бути посередником у конфліктах між Жаном Бургундським і його ворогом Людовиком Орлеанським. Антуан I сприяв укладенню 1414 року Арраського договору, за яким бургіньйони втрачали вплив у Франції, але Бургундія фактично ставала незалежною державою. Разом з тим дістав підтримку від арманьяків у приборканні Люксембургу.
1415 року із завершенням англо-французького перемир'я поновилися бойові дії Сторічної війни. Антуан I вирішив долучитися до французької армії. 22—25 жовтня того ж року він домовився з адами міст Левена, Брюсселя і Антверпена про збір ополчення, але, не чекаючи ці війська, з невеликим загоном вирушив до Азенкуру. Антуан I так поспішав, що був змушений позичити обладунки у свого камердинера, а плащ був наспіх виготовлений з геральдичної завіси. Незважаючи на всі намагання, герцог Брабанту прибув до Азенкуру занадто пізно — на той час французи зазнали цілковитої поразки. Антуан I все ж зважився на атаку англійців. Його невеликий загін був винищений ворогом.
Відомості про подальшу долю Антуана різняться. За одними даними, він був убитий на полі бою якимось англійцем. За іншими — був узятий в полон. Оскільки мав бідні обладунки, Антуана прийняли за звичайного лицаря, а тому вбили під час різанини бранців після битви. Основні сили брабанців, що підійшли через кілька днів, відшукали понівечене тіло герцога, перевезли його до Брюсселя й поховали в церкві Сен-Жан. Новим герцогом став його старший син Жан IV.

## Родина
1. Дружина — Жанна, донька Валерана III, графа Люксембург-Лін'ї і Сен-Поль.
Діти:
- Жан (1403—1427), 10-й герцог Брабанту
- Філіпп (1404—1430), 11-й герцог Брабанту

2. Дружина — Єлизавета, донька Йоганна Люксембурга, герцога Герліц.
Діти:
- Вільгельм (1410)
- дитина

2 бастарда

title: Антуан (герцог Брабанту)

wikitext:
{{Інші імена|Антуан}}
{{особа
|титул                = герцог Брабанту
|посада               =
|військове звання     =
|платня               =
|статки               =
|термін               = 1406—1415 роки
|попередник           = [[жанна Брабантська|Жанна I]]
|наступник            = [[Жан IV (герцог Брабанту)|Жан IV]]
|партія               =
|головував_(-ла)      =
|конфесія             = католицтво
}}
'''Антуан I''' ({{lang-fr|Antoine de Brabant}}; [[1384]] — [[25 жовтня]] [[1415]]) — 9-й герцог [[Брабантське герцогство|Брабантський]] в 1406—1415 роках, герцог [[Люксембурзьке герцогство|Люксембурзький]] в 1411—1415 роках.

== Життєпис ==
Походив з Бургундської гілки династії [[Валуа]]. Четвертий син [[Філіпп II (герцог Бургундії)|Філіппа II]], герцога Бургундії, та [[Маргарита III (графиня Фландрії)|Маргарити III Фландрської]]. Народився 1384 року. 1390 року його батьки передали Антуану свої права на володіння герцогині [[Жанна Брабантська|Жанни Брабантської]].

1393 року отримав від батька графство Ретель. 1402 року в Аррасі оженився з представницею роду Сен-Поль. У 1404 році після смерті Філіппа II отримав герцогство Лімбург. У 1406 році Антуан вступив у володіння герцогством Брабантським і маркграфством Антверпен після смерті Жанни Брабантської. Натомість передав графство Ретель молодшому братові Філіппу. Після деяких суперечок здійснив [[Joyeuse entrée|радісний в'їзд]] до Брюсселя.

Перші роки приділяв увагу внутрішнім справам своїх герцогств. Він змінив управління державою за бургундським зразком. Була створена Рахункова палата для управління фінансами і палата Ради для вчинення правосуддя. Разом з тим фіскальна політика Антуана I сильно залежала від Бургундії і виявилася невдалою.

1407 року Антуан овдовів, а 1408 року повторно одружився з [[Єлизавета фон Герліц|Єлизаветою фон Герліц]], спадкоємицею герцогства Люксембург. 1408 році спільно з братом Жаном бургундським уклав союз з імператором [[Вацлав IV|Венцелем Люксембургом]]. Слідом за цим Антуан I захопив міста міст Монмеді, Дампвілль, Орхімон і Іво, де поставив губернатором колишнього тестя Валерана де Сен-Поль. Але невдовзі імператор змусив брабантського герцога звільнити ці міста.

У 1409 році вступив у конфлікт з [[Рупрехт (король Німеччини)|Рупрехтом Вітельсбахом]], королем Німеччини. В 1411 році після смерті [[Йост (король Німеччини)|Йоста Люксембурга]], маркграфа Моравії, разом з дружиною отримав Люксембурзьке герцогство. Посилення Бургундського дому викликало занепокоєння імператора [[Сигізмунд Люксембург|Сигізмунда Люксембург]]а, який 1412 року заявив, що Антуан успадкував Люксембург незаконно. 1413 року імператор сприяв повстанню в Люксембургу на чолі з сенешалем Уартом де Отелем.

Водночас Антуан I втрутився у [[Війна арманьяків і бургіньйонів|війну арманьяків і бургіньйонів]] на боці старшого брата [[Іоанн I (герцог Бургундії)|Жана I]], герцога Бургундії. Йому часто доводилося бути посередником у конфліктах між Жаном Бургундським і його ворогом [[Людовик I (герцог Орлеану)|Людовиком Орлеанським]]. Антуан I сприяв укладенню 1414 року Арраського договору, за яким бургіньйони втрачали вплив у Франції, але Бургундія фактично ставала незалежною державою. Разом з тим дістав підтримку від арманьяків у приборканні Люксембургу.

1415 року із завершенням англо-французького перемир'я поновилися бойові дії [[Столітня війна|Сторічної війни]]. Антуан I вирішив долучитися до французької армії. 22—25 жовтня того ж року він домовився з адами міст Левена, Брюсселя і Антверпена про збір ополчення, але, не чекаючи ці війська, з невеликим загоном вирушив до Азенкуру. Антуан I так поспішав, що був змушений позичити обладунки у свого камердинера, а плащ був наспіх виготовлений з геральдичної завіси. Незважаючи на всі намагання, герцог Брабанту прибув до [[Битва під Азенкуром (1415)|Азенкуру]] занадто пізно — на той час французи зазнали цілковитої поразки. Антуан I все ж зважився на атаку англійців. Його невеликий загін був винищений ворогом.

Відомості про подальшу долю Антуана різняться. За одними даними, він був убитий на полі бою якимось англійцем. За іншими — був узятий в полон. Оскільки мав бідні обладунки, Антуана прийняли за звичайного лицаря, а тому вбили під час різанини бранців після битви. Основні сили брабанців, що підійшли через кілька днів, відшукали понівечене тіло герцога, перевезли його до Брюсселя й поховали в церкві Сен-Жан. Новим герцогом став його старший син [[Жан IV (герцог Брабанту)|Жан IV]].

== Родина ==
1. Дружина — Жанна, донька Валерана III, графа Люксембург-Лін'ї і Сен-Поль.

Діти:
* [[Жан IV (герцог Брабанту)|Жан]] (1403—1427), 10-й герцог Брабанту
* [[Філіпп (герцог Брабанту)|Філіпп]] (1404—1430), 11-й герцог Брабанту

2. Дружина — [[Єлизавета фон Герліц|Єлизавета]], донька Йоганна Люксембурга, герцога Герліц.

Діти:
* Вільгельм (1410)
* дитина

2 бастарда

== Генеалогія ==
{{Wikidata/Ancestors}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
{{commons|Category:Anthony, Duke of Brabant|Антуан (герцог Брабанту)}}
* Joseph Calmette: Die großen Herzöge von Burgund. Eugen Diederichs: München 1996. {{ISBN|3-424-01312-9}}
* Willem Pieter Blockmans and Walter Prevenier, The Promised Lands: The Low Countries under Burgundian rule, 1369—1530, (University Pennsylvania Press, 1999), 30-31.
* The Battle of Agincourt: Sources and Interpretations, ed. Anne Curry, (The Boydell Press, 2000), 174.
* Jörg K. Hoensch: Die Luxemburger — Eine spätmittelalterliche Dynastie gesamteuropäischer Bedeutung 1308—1437. Kohlhammer: Stuttgart, Berlin, Köln 2000. {{ISBN|3-17-015159-2}}

{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Герцоги Брабантські]]
[[Категорія:Герцоги Люксембургу]]
[[Категорія:Учасники Столітньої війни]]
[[Категорія:Загинули в бою]]
[[Категорія:Бургундська гілка династії Валуа]]
[[Категорія:Правителі Європи XV століття]]

title: Антуан

Народився: 1 серпня 1384

Помер: 25 жовтня 1415 (31 рік) · Азенкур · ·загиблий у бою

Поховання: Тервюрен

Діяльність: військовослужбовець, політик

Учасник: Столітня війна

Титул: герцог Брабанту

Попередник: Жанна I

Наступник: Жан IV

Конфесія: католицтво

Рід: Валуа

Батько: Філіп II Сміливий

Мати: Маргарита III Фландрська

Брати, сестри: Catherine of Burgundyd, Mary of Burgundyd, Margaret of Burgundy, Duchess of Bavariad, Жан Безстрашний, Philip II, Count of Neversd і Bonne de Bourgogned

У шлюбі з: Єлизавета фон Герліц і Jeanne of Saint-Pold

Діти: Жан IV і Філіпп (герцог Брабанту)


text:
# База ідентифікації домашніх тварин
База ідентифікації домашніх тварин - це база даних (зазвичай в онлайн-форматі), в яку вносяться відомості про власників тварин. Додатково може вноситися інформація про стан здоров’я тварини, карту щеплень та інші дані.
Існують офіційні бази даних, що зазвичай передбачають чипування та видачу ветеринарних паспортів, такі як Pet Travel Scheme ("PETS"). Реєстрація в таких базах є обов’язковою для тварин, що перетинають кордон. Участь в неофіційних базах даних є добровільною. Замість чипів вони зазвичай використовують жетони з QR-кодом, які можна зчитати смартфоном без спеціального обладнання.

## Історія
Система PETS була започаткована у Великій Британії у 2000 році як спосіб запобігання поширенню інфекцій на території країни. 1 жовтня 2001 року деякі інші країни Євросоюзу прийняли цю схему, а пізніше вона поширилася у США, Канаді, Австралії та Новій Зеландії. В Америці найбільшою базою чипованих тварин є база American Animal Hospital Association [Архівовано 28 липня 2020 у Wayback Machine.].
Більшість неофіційних баз даних в Європі є членами асоціації Europetnet [Архівовано 8 серпня 2020 у Wayback Machine.], що об’єднує подібні ініціативи, щоби тварина з жетоном будь-якої організації була зареєстрована у єдиній базі.

## Принцип роботи
Офіційні бази даних зазвичай використовуються в офіційних установах (на вокзалах, в аеропортах, у муніципальних притулках та ветклініках). За допомогою спеціального пристрою інформація з чипу під шкірою тварини зчитується та дозволяє ідентифікувати її і отримати контакти власника, щоби зв’язатися з ним.
Неофіційні бази даних мають інший принцип. Власник реєструє тварину в базі даних онлайн, активуючи жетон з QR-кодом. У разі, якщо тварина загубиться, будь-хто може зчитати QR-код за допомогою смартфона. Щойно код буде зчитано, власнику на вказаний телефон автоматично відправляється повідомлення з геолокацією знахідки. Людина, що знайшла улюбленця, може зайти на профіль тварини у базі даних, дізнатися про стан її здоров’я та додатково зв’язатися із власником.

## В Україні
Однією з найбільших неофіційних баз даних тварин у світі є Animal ID, започаткована у Львові в 2011 році. У тому ж році вона увійшла до Europetnet.
Зараз Animal ID займається не лише реєстрацією домашніх тварин, а й ідентифікацією безпритульних. У 2020 році, разом із чернігівською компанією COLLAR вона започаткувала програму на підтримку адопції безпритульних тварин, їх ідентифікації та запобіганню їх поверненню до притулків.
Програма заохочує адопцію дизайнерськими нашийниками з QR паспортами кожній взятій з притулку тварині, а також допомагає ідентифікувати загублених і запобігти їхньому поверненню до притулків. Також в колаборації Animal ID та WAUDOG працює програма виготовлення безкоштовних адресників для всіх власників тварин в межах України.

title: База ідентифікації домашніх тварин

wikitext:
'''База ідентифікації домашніх тварин''' - це база даних (зазвичай в онлайн-форматі), в яку вносяться відомості про власників тварин. Додатково може вноситися інформація про стан здоров’я тварини, карту щеплень та інші дані.

Існують офіційні бази даних, що зазвичай передбачають чипування та видачу ветеринарних паспортів, такі як Pet Travel Scheme ("PETS"). Реєстрація в таких базах є обов’язковою для тварин, що перетинають кордон. Участь в неофіційних базах даних є добровільною. Замість чипів вони зазвичай використовують жетони з QR-кодом, які можна зчитати смартфоном без спеціального обладнання.

== Історія ==
Система PETS була започаткована у Великій Британії у 2000 році як спосіб запобігання поширенню інфекцій на території країни<ref>{{Cite web|title=PET travel scheme|url=https://www.thekennelclub.org.uk/our-resources/media-centre/issue-statements/pet-travel-scheme/|website=www.thekennelclub.org.uk|accessdate=2020-07-27|language=en|archive-date=4 липня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170704113858/http://www.thekennelclub.org.uk/our-resources/media-centre/issue-statements/pet-travel-scheme/}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170704113858/http://www.thekennelclub.org.uk/our-resources/media-centre/issue-statements/pet-travel-scheme/ |date=2017-07-04 }}</ref>. 1 жовтня 2001 року деякі інші країни Євросоюзу прийняли цю схему, а пізніше вона поширилася у США, Канаді, Австралії та Новій Зеландії. В Америці найбільшою базою [[чип]]ованих тварин є база [https://www.aaha.org/ American Animal Hospital Association] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200728062416/https://www.aaha.org/ |date=28 липня 2020 }}.

Більшість неофіційних баз даних в Європі є членами асоціації [https://www.europetnet.com/ Europetnet] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200808052653/https://www.europetnet.com/ |date=8 серпня 2020 }}, що об’єднує подібні ініціативи, щоби тварина з жетоном будь-якої організації була зареєстрована у єдиній базі.

== Принцип роботи ==
Офіційні бази даних зазвичай використовуються в офіційних установах (на вокзалах, в аеропортах, у муніципальних притулках та ветклініках). За допомогою спеціального пристрою інформація з чипу під шкірою тварини зчитується та дозволяє ідентифікувати її і отримати контакти власника, щоби зв’язатися з ним.

Неофіційні бази даних мають інший принцип. Власник реєструє тварину в базі даних онлайн, активуючи жетон з QR-кодом. У разі, якщо тварина загубиться, будь-хто може зчитати QR-код за допомогою смартфона. Щойно код буде зчитано, власнику на вказаний телефон автоматично відправляється повідомлення з геолокацією знахідки. Людина, що знайшла улюбленця, може зайти на профіль тварини у базі даних, дізнатися про стан її здоров’я та додатково зв’язатися із власником.

== В Україні ==
Однією з найбільших неофіційних баз даних тварин у світі є Animal ID, започаткована у Львові в 2011 році. У тому ж році вона увійшла до Europetnet<ref>{{Cite web|title=База реєстрації домашніх тварин|url=https://animal-id.net/|website=animal-id.net|accessdate=2020-07-27|language=ua|archive-date=24 серпня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200824024825/https://animal-id.net/}}</ref>.

Зараз Animal ID займається не лише реєстрацією домашніх тварин, а й ідентифікацією безпритульних. У 2020 році, разом із чернігівською компанією COLLAR вона започаткувала програму на підтримку адопції безпритульних тварин, їх ідентифікації та запобіганню їх поверненню до притулків<ref>{{Cite web|title=Два украинских бренда WAUDOG и Animal ID запустили кампанию в поддержку решения проблемы бездомных животных в Украине|url=https://collarglobal.com/ru/rtonrgotng/|website=COLLAR pet products|date=2020-07-09|accessdate=2020-07-27|language=ru|url-status=dead}}</ref>.

Програма заохочує адопцію дизайнерськими нашийниками з QR паспортами кожній взятій з притулку тварині, а також допомагає ідентифікувати загублених і запобігти їхньому поверненню до притулків. Також в колаборації Animal ID та WAUDOG працює програма виготовлення безкоштовних адресників для всіх власників тварин в межах України<ref>{{Cite web|title=WauDog|url=https://wdf.bycollar.com/|website=wdf.bycollar.com|accessdate=2020-07-27|url-status=dead}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Бази даних]]


text:
# Євангеліст Лука (Одеса)
«Євангеліст Лука»  — картина раннього періоду творчості відомого голландського художника 17 століття Франс Галса (1580/1585 — 1666).

## Дещо про Луку
Святий Лука мав освіту і свою Євангелію написав добірною грецькою мовою. З усіх євангелістів найліпше дотримує історичність в нашому розумінні. Його Євангеліє-Благовість скероване до всіх народів. Бог хоче, щоб всі врятувалися, але у вірі. Особливо звертався до грішників, яким подає зворушливі проповіді Ісуса Христа чи події з його життя, притчі, як то: про блудного сина, про грішницю, яка розкаялась, та ін. Це є Євангелія спасіння і милосердя. Не дивно, що постать лікаря, євангеліста і художника, що бачив на власні очі Богородицю і малював її, приваблювала багатьох художників і скульпторів. Римські художники обрали його покровителем власної художньої академії. Багато зображень Святого Луки розійшлося християнським світом.

## Відкриття в Одесі
У 1958 році мистецтвознавець з Ермітажу Линник Ірина Володимирівна, перебуваючи в Одесі, передивлялася картини сховища Музею західного і східного мистецтва. Тоді їй і потрапили на очі дві картини з зображенням євангелістів. Автором вважали невідомого російського художника.

## Опис твору
На невеликій картині зображення простонародної особи, що зосереджено пише в товстій книзі. Обличчя персонажу далеке від ідеалу академізму з потягом останнього до зовнішньої привабливості. Художник наче повертав глядача до суворої правди первісного християнства з апостолами, що йшли босоніж, не мали грошей на сплату мита, зазнавали утисків і знущань, перебували в ув'язненні, як за церковною легендою перебував там і Св. Лука разом зі Св. Павлом, котрого лікував. На тлі бідної комори, де перебуває Лука, невелике зображення тельця, звичного атрибуту євангеліста. Художник двічі малював бика, бо щось у його зображенні не задовольняло автора. В теплому монохромному зображенні дещо виділявся лише простий червоний плащ євангеліста.

## Дослідження полотна
Важко сказати, чому саме російського майстра вбачали в творі, можливо через простонародність бородатого, нешляхетного типу. Дивним чином полотно було чисте від поновлень і реставрацій, навіть якщо це твір 19 століття. Дивувало і нецерковне, цілком реалістичне зображення, досить нетрадиційне для релігійного твору. Нові дослідження дивували, бо спроба визначити вік полотна привела до … 17 століття. Разом відпали гіпотези і про 19 століття, і про російського майстра, жоден з яких в 17 −18 століттях не міг і близько підійти до вільної, артистичної манери справжнього автора « Євангеліста Луки». Не було полотно і пізнішою копією.
Персонаж картини, церковний чи світський, наближений до першого плану, набув значного поширення в 17 столітті, коли Західною Європою покотилася хвиля захоплення художніми відкриттями Караваджо (1573–1610). До методи відомого італійського художника були близькі і голландські майстри, серед яких і Хендрік Тербрюгген (1588–1629). Тербрюгген теж малював євангелістів, близьких до «євангелістів з Одеси», але порівняння виявили різницю навіть між ними. Не був близьким за художньою манерою автор « Євангеліста Луки» і до Рембрандта, авторитетного серед голландських митців 17 століття. Його індивідуальність була настільки значущою, що він не знав чи не хотів визнавати чужих впливів, нехай і самого Рембрандта. Це свідчило про значну художню самостійність і деяку стихійність характеру високо обдарованого майстра.
Перші висновки привели до першої половини 17 століття і до Голландії, де добре знали і використовували знахідки Караваджо, але йшли в мистецтві власним шляхом.
Порівняння з ранніми творами Франса Галса вважалися надто сміливими, але характерні ознаки ранніх творів Галса і «євангелістів з Одеси» були досить близькі. Особливо близькою була стилістика « Портрету проповідника Міхиля Янса ван Міддельховена» та ранніх зображень хлопчиків Галса та його майстерні.
- Веселий молодик. 1627. Державна художня галерея. Кассель
- Два юнака, які сміються, з пивним келихом. 1626/27. Музей Бойманс ван Бенінгена. Роттердам
- Хлопчики-співаки. 1625. Державна художня галерея. Кассель
- Флейтист. Берлін.

Але це були світські за сюжетами твори. Аби мати уяву про увесь діапазон творчості Галса, звернулись до архівів. Інвентарні описи та аукціонні каталоги 17 — 18 століть довели, що Галс, відомий зараз як найкращий голландський портретист, звертався й до релігійної тематики. Лише запилюжені папери зберегли свідоцтва про існування у творчому доробку митця картин на біблійні теми, серед яких -
- «Марнота марнот»
- «Марія Магдалина»
- «Зречення апостола Петра»
- «Блудний син»
- «Чотири євангелісти».

Навіть якщо б не було свідоцтва про «Чотирьох євангелістів», стало зрозуміло, що Франс Галс працював і як церковний художник, нехай і недовгий період.
Нововідкриті картини національного художнього генія Голландії 17 ст. попросили показати на батьківщині художника. Їх обережно запакували й перевезли у сучасні Нідерланди. Полотна супроводжувала Лінник Ірина Володимирівна. Дослідники підтвердили висновки науковця з Ермітажу, а світ отримав перші зразки релігійних творів Галса, про які забули і згадувати. Лінник святкувала перемогу. Пізніше на одному з європейських аукціонів знайшовся третій євангеліст. Сумніви щодо «євангелістів з Одеси» остаточно відпали.

## Провенанс
Тільки після цього вдалося більш-менш точно відтворити блукання картин Франса Галса.
- 17 століття — перебування в Голландії.
- серпень 1760 — продаж на аукціоні в місті Гаага.
- 1771 — нова продаж на аукціоні в місті Гаага.
- 1773 — аукціон в місті Амстердам.
- Перехід у мистецькі збірки імператриці Катерини ІІ, Санкт-Петербург.
- березень 1812 року — передача в Крим та Одесу для облаштування там християнських храмів.
- перебування в складі Одеської картинної галереї російського мистецтва.
- передача до Музею західного і східного мистецтва (Одеса).

## Крадіжка
Картину передали у Москву на чергову виставку. Там і сталася неприємна несподіванка — злодій вирізав полотно і зник. Музей образотворчих мистецтв імені Пушкіна не знав крадіжок з буремних 1930-х років, коли викрали картини Доссо Доссі та Тіціана. Полотно Тіціана «Погруддя христа» було скручене і так пошкоджене вологою, що було назавжди втрачене музеєм.
Справу передали до відділу розшуку міста Москви й незабаром затримали молодого реставратора, що викрав коштовний твір, аналогів якому не було навіть в самій Голландії. Полотно повернули в Одесу, а злодія засудили до покарання на десять (10) років ув'язнення.
Події з полотном одеського музею стали сюжетом для радянської художньої кінострічки «Повернення святого Луки».

title: Євангеліст Лука (Одеса)

wikitext:
{{Витвір мистецтва
|вирівнювання      = <!--звичаєво right-->
|файл              = Frans Hals 086 WGA version.jpg
|розмір            = 300пкс
|розміри           =  70 × 55 cm
|назва             = « Євангеліст Лука »<br />
|оригінал          = {{lang-en|Saint Luke}}
|автор             = [[Франс Галс]]
|рік               = 1625 рік
|матеріал          = олійні фарби на полотні
|техніка           =
|місцезнаходження  = [[Україна]],
|музей             = [[Музей західного і східного мистецтва (Одеса)]],
}}

'''«Євангеліст Лука» ''' — картина раннього періоду творчості відомого голландського художника 17 століття [[Франс Галс]]а (1580/1585 — 1666).

== Дещо про Луку ==
[[Лука (євангеліст)|Святий Лука]] мав освіту і свою Євангелію написав добірною грецькою мовою. З усіх євангелістів найліпше дотримує історичність в нашому розумінні. Його Євангеліє-Благовість скероване до всіх народів. Бог хоче, щоб всі врятувалися, але у вірі. Особливо звертався до грішників, яким подає зворушливі проповіді Ісуса Христа чи події з його життя, притчі, як то: про блудного сина, про грішницю, яка розкаялась, та ін. Це є Євангелія спасіння і милосердя. Не дивно, що постать [[лікар]]я, [[євангеліст]]а і [[художник]]а, що бачив на власні очі Богородицю і малював її, приваблювала багатьох художників і скульпторів. Римські художники обрали його покровителем власної художньої академії. Багато зображень Святого Луки розійшлося християнським світом.

== Відкриття в Одесі ==

У [[1958]] році мистецтвознавець з [[Ермітаж]]у [[Линник Ірина Володимирівна]], перебуваючи в Одесі, передивлялася картини сховища [[Музей західного і східного мистецтва (Одеса)|Музею західного і східного мистецтва]]. Тоді їй і потрапили на очі дві картини з зображенням євангелістів. [[Автор]]ом вважали невідомого російського художника.

== Опис твору ==
На невеликій картині зображення простонародної особи, що зосереджено пише в товстій книзі. Обличчя персонажу далеке від ідеалу [[академізм]]у з потягом останнього до зовнішньої привабливості. Художник наче повертав глядача до суворої правди первісного християнства з апостолами, що йшли босоніж, не мали грошей на сплату мита, зазнавали утисків і знущань, перебували в ув'язненні, як за церковною легендою перебував там і Св. Лука разом зі Св. Павлом, котрого лікував. На тлі бідної комори, де перебуває Лука, невелике зображення тельця, звичного атрибуту євангеліста. Художник двічі малював бика, бо щось у його зображенні не задовольняло автора. В теплому монохромному зображенні дещо виділявся лише простий червоний плащ євангеліста.

== Дослідження полотна ==

[[Файл:Hals - Self-Portrait copy.jpg|міні|праворуч|200пкс|Франс Галс. Копія втраченого автопортрета. [[Метрополітен-музей]]. ]]
Важко сказати, чому саме російського майстра вбачали в творі, можливо через простонародність бородатого, нешляхетного типу. Дивним чином полотно було чисте від поновлень і реставрацій, навіть якщо це твір 19 століття. Дивувало і нецерковне, цілком реалістичне зображення, досить нетрадиційне для релігійного твору. Нові дослідження дивували, бо спроба визначити вік полотна привела до … 17 століття. Разом відпали гіпотези і про 19 століття, і про російського майстра, жоден з яких в 17 −18 століттях не міг і близько підійти до вільної, артистичної манери справжнього автора « Євангеліста Луки». Не було полотно і пізнішою [[копія|копією]].

Персонаж картини, церковний чи світський, наближений до першого плану, набув значного поширення в 17 столітті, коли Західною Європою покотилася хвиля захоплення художніми відкриттями [[Караваджо]] (1573–1610). До методи відомого італійського художника були близькі і голландські майстри, серед яких і [[Хендрік Тербрюгген]] (1588–1629). Тербрюгген теж малював євангелістів, близьких до «євангелістів з Одеси», але порівняння виявили різницю навіть між ними. Не був близьким за художньою манерою автор « Євангеліста Луки» і до [[Рембрандт]]а, авторитетного серед голландських митців 17 століття. Його індивідуальність була настільки значущою, що він не знав чи не хотів визнавати чужих впливів, нехай і самого Рембрандта. Це свідчило про значну художню самостійність і деяку стихійність характеру високо обдарованого майстра.

Перші висновки привели до першої половини 17 століття і до Голландії, де добре знали і використовували знахідки Караваджо, але йшли в мистецтві власним шляхом.

Порівняння з ранніми творами [[Франс Галс|Франса Галса]] вважалися надто сміливими, але характерні ознаки ранніх творів Галса і «євангелістів з Одеси» були досить близькі. Особливо близькою була стилістика « Портрету проповідника Міхиля Янса ван Міддельховена» та ранніх зображень хлопчиків Галса та його майстерні.
<gallery>
Image:Frans Hals - Peeckelhaeringh.jpg|Веселий молодик. 1627. Державна художня галерея. [[Кассель]]
Image:Frans_Hals_072.jpg|Два юнака, які сміються, з пивним келихом. 1626/27. [[Музей Бойманс ван Бенінгена]]. [[Роттердам]]
Image:Frans_Hals_073.jpg|Хлопчики-співаки. 1625. Державна художня галерея. [[Кассель]]
Image:Frans Hals - Singing Boy with a Flute - WGA11072.jpg|Флейтист. Берлін.
</gallery>

Але це були світські за сюжетами твори. Аби мати уяву про увесь [[діапазон]] творчості Галса, звернулись до [[архів]]ів. Інвентарні описи та аукціонні каталоги 17 — 18 століть довели, що Галс, відомий зараз як найкращий голландський портретист, звертався й до релігійної тематики. Лише запилюжені папери зберегли свідоцтва про існування у творчому доробку митця картин на біблійні теми, серед яких -
* «Марнота марнот»
* «Марія Магдалина»
* «Зречення апостола Петра»
* «Блудний син»
* «Чотири євангелісти».
Навіть якщо б не було свідоцтва про «Чотирьох євангелістів», стало зрозуміло, що Франс Галс працював і як церковний художник, нехай і недовгий період.

Нововідкриті картини національного художнього генія Голландії 17 ст. попросили показати на батьківщині художника. Їх обережно запакували й перевезли у сучасні Нідерланди. Полотна супроводжувала [[Лінник Ірина Володимирівна]]. Дослідники підтвердили висновки науковця з Ермітажу, а світ отримав перші зразки релігійних творів Галса, про які забули і згадувати. Лінник святкувала перемогу. Пізніше на одному з європейських аукціонів знайшовся третій євангеліст. Сумніви щодо «євангелістів з Одеси» остаточно відпали.

== Провенанс ==
Тільки після цього вдалося більш-менш точно відтворити блукання картин Франса Галса.
* 17 століття — перебування в Голландії.
* серпень [[1760]] — продаж на аукціоні в місті [[Гаага]].
* [[1771]] — нова продаж на аукціоні в місті [[Гаага]].
* [[1773]] — аукціон в місті [[Амстердам]].
* Перехід у мистецькі збірки імператриці Катерини ІІ, Санкт-Петербург.
* березень [[1812]] року — передача в Крим та Одесу для облаштування там християнських храмів.
* перебування в складі Одеської картинної галереї російського мистецтва.
* передача до Музею західного і східного мистецтва (Одеса).

== Крадіжка ==

Картину передали у Москву на чергову виставку. Там і сталася неприємна несподіванка — злодій вирізав полотно і зник. Музей образотворчих мистецтв імені Пушкіна не знав крадіжок з буремних 1930-х років, коли викрали картини [[Доссо Доссі]] та [[Тіціан]]а. Полотно Тіціана «Погруддя христа» було скручене і так пошкоджене вологою, що було назавжди втрачене музеєм.

Справу передали до відділу розшуку міста Москви й незабаром затримали молодого реставратора, що викрав коштовний твір, аналогів якому не було навіть в самій Голландії. Полотно повернули в Одесу, а злодія засудили до покарання на десять (10) років ув'язнення.

Події з полотном одеського музею стали сюжетом для радянської художньої кінострічки «Повернення святого Луки».

== Джерела ==
* Линник И. «Голландская живопись 17 века и проблемы атрибуции картин», Л, «Искусство», 1980

== Див. також ==
{{Портал|Мистецтво}}
{{Портал|Бароко}}
* [[Атрибуція]]
* [[Золота доба голландського живопису]]
* [[Академізм]]
* [[Караваджизм]]
* [[Хендрік Тербрюгген]]
* [[Утрехтські караваджисти]]
* [[Музей Франса Галса]], місто Харлем.

[[Категорія:Картини за алфавітом]]
[[Категорія:Картини 1625]]
[[Категорія:Музейні експонати]]
[[Категорія:Картини Франса Галса]]
[[Категорія:Картини Музею західного і східного мистецтва (Одеса)]]
[[Категорія:Вкрадені твори мистецтва]]
[[Категорія:Святі в мистецтві]]

title: « Євангеліст Лука » ·

Творець: Франс Галс

Висота: 70 см

Ширина: 55 см

Матеріал: олійні фарби на полотні

Жанр: сакральне мистецтво

Зберігається: Україна


text:
# Новий Колодязь
Новий Колодязь (рос. Новый Колодец) — селище у Дмитровському районі Орловської області Російської Федерації.
Населення становить 4 особи. Входить до муніципального утворення Довбенкинське сільське поселення.

## Історія
Населений пункт розташований у межах Чорнозем'я та історичного Дикого Поля. 30 липня 1928 року у складі Орловського округу Центрально-Чорноземної області, 13 червня 1934 року після ліквідації Центрально-Чорноземної області населений пункт увійшов до складу новоствореної Курської області.
З 27 вересня 1937 року район у складі новоствореної Орловської області.
Від 2013 року входить до муніципального утворення Довбенкинське сільське поселення.

## Населення
| 1926 | 1979 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- | ---- |
| 85   | ↘25  | ↘11  | ↘4   |

title: Новий Колодязь

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[селище]]
|тип_род         = селища
|назва           = Новий Колодязь
|назва ін.       = Новый Колодец
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Орловська область]]
|район           = [[Дмитровський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Довбенкинське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 4
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Орловська область
}}
'''Новий Колодязь''' ({{lang-ru|Новый Колодец}}) — [[селище]] у [[Дмитровський район|Дмитровському районі]] [[Орловська область|Орловської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 4 особи. Входить до муніципального утворення [[Довбенкинське сільське поселення]].

== Історія ==

Населений пункт розташований у межах [[Чорнозем'я]] та історичного [[Дике Поле|Дикого Поля]]. 30 липня 1928 року у складі [[Орловський округ|Орловського округу]] [[Центрально-Чорноземна область|Центрально-Чорноземної області]], 13 червня 1934 року після ліквідації Центрально-Чорноземної області населений пункт увійшов до складу новоствореної [[Курська область|Курської області]].

З 27 вересня 1937 року район у складі новоствореної Орловської області.

Від 2013 року входить до муніципального утворення Довбенкинське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/460230967 |title=Закон Орловской области от 25 декабря 2013 года N 1578-ОЗ «Об административно-территориальном устройстве Орловской области» |access-date=2022-02-28 |archive-date=2022-02-28 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220228084440/https://docs.cntd.ru/document/460230967 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Новый Колодец }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Дмитровський район}}
{{Oryol-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Дмитровського району]]

title: селище Новий Колодязь

Суб'єкт Російської Федерації: Орловська область

Муніципальний район: Дмитровський район

Поселення: Довбенкинське сільське поселення

title: Основні дані

Населення: ▼ 4

Основні дані:
Мапа
· Новий Колодязь · Новий Колодязь


text:
# Суханов Сергій Володимирович
Сергій Володимирович Суханов (нар. 6 квітня 1995) — український футболіст, захисник українського клубу «Оболонь».

## Життєпис
Вихованець футбольних шкіл київського «Динамо» та «Княжої» (Щасливе). Спочатку грав у міні-футбольному клубі «ОНПР-Укрнафта» (Охтирка). З 2014 по 2016 рік виступав у чемпіонаті Сумської області за охтирський «Нафтовик-2». Наприкінці лютого 2017 року був переведений до першої команди «Нафтовика» й потрапив до заявки команди на другу частину сезону 2016/17 років. Дебютував у футболці охтирчан 9 квітня 2017 року в нічийному (1:1) виїзному поєдинку 24-го туру першої ліги чемпіонату України проти ФК «Полтава». Сергій вийшов на поле в стартовому складі, а на 54-й хвилині його замінив Євген Пасіч. У середині грудня 2017 року продовжив контракт з «Нафтовиком-Укрнафтою».

title: Суханов Сергій Володимирович

wikitext:
{{Однофамільці|Суханов}}
{{Футболіст
| ім'я = Сергій Суханов
| зображення =
| зображення розмір =
| підпис =
| повне-ім'я = Сергій Володимирович Суханов
| дата-народження = 06.04.1995
| місце-народження = Комиші , Охтирський район , Сумська область
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 183 см
| вага = 76 кг
| прізвисько =
| громадянство = {{UKR}}
| позиція = [[Захисник (футбол)|захисник]]
| поточний-клуб = {{Прапорець|UKR}} [[Оболонь (футбольний клуб, 2013)|«Оболонь»]]
| номер =
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|UKR}} [[Динамо (Київ)|«Динамо» (К)]]
{{Прапорець|UKR}} [[Княжа (Щасливе)|«Княжа» (Щасливе)]]
| юнацькі-роки = 20??–2008
2009–2012
| клуби =
| роки =
| ігри(голи) =
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 1|2017–2018|{{Прапорець|UKR}}|«[[Нафтовик-Укрнафта]]» |31|3}}
{{Футболіст рядок 0|2018–2019|{{Прапорець|UKR}}|[[Полісся (Житомир, 2016)|«Полісся»]] |19|3}}
{{Футболіст рядок 1|2019–2020|{{Прапорець|UKR}}|[[Гірник-спорт|«Гірник-спорт»]] |40|3}}
{{Футболіст рядок 0|2021|{{Прапорець|UKR}}|[[Оболонь (футбольний клуб, 2013)|«Оболонь»]]|14|1}}
{{Футболіст рядок 1|2022|{{Прапорець|UKR}}|[[Чорноморець (Одеса)|«Чорноморець»]]|1|0}}
{{Футболіст рядок 0|2022–|{{Прапорець|UKR}}|[[Оболонь (футбольний клуб, 2013)|«Оболонь»]]|54|4}}
{{Футболіст кінець}}
| футзал-клуби =
| футзал-роки =
| футзал-ігри(голи) =
| клубний гравець футзал =
| пляжний-клуби =
| пляжний-роки =
| пляжний-ігри(голи) =
| гравець пляжний футбол =
| збірна-команда =
| збірна-роки =
| збірна-ігри(голи) =
| гравець збірної =
| тренер-команда =
| тренер-сезон =
| тренер-місце =
| тренер =
| суддя-громадянство =
| суддя-місто =
| суддя-категорія =
| суддя-професія =
| суддя =
| звання =
| нагороди =
| пк-поновлення = 23 вересня 2024
| збірна-поновлення =
| дата-оновлення =
| вікісховище =
| nocat =
}}
'''Сергій Володимирович Суханов''' ({{н}} [[6 квітня]] [[1995]]) — [[Україна|український]] [[футболіст]], [[Захисник (футбол)|захисник]] українського клубу [[Оболонь (футбольний клуб, 2013)|«Оболонь»]].

== Життєпис ==
Вихованець футбольних шкіл київського [[Динамо (Київ)|«Динамо»]] та [[Княжа (Щасливе)|«Княжої» (Щасливе)]]. Спочатку грав у міні-футбольному клубі «ОНПР-Укрнафта» (Охтирка). З 2014 по 2016 рік виступав у [[Чемпіонат Сумської області з футболу|чемпіонаті Сумської області]] за охтирський «Нафтовик-2». Наприкінці лютого 2017 року був переведений до першої команди «Нафтовика» й потрапив до заявки команди на другу частину сезону 2016/17 років<ref>[https://www.ua-football.com/ua/ukrainian/first/1488279525-naftovik-ukrnafta-zayaviv-dvoh-novachkiv.html Нафтовик-Укрнафта заявив двох новачків]</ref>. Дебютував у футболці охтирчан 9 квітня 2017 року в нічийному (1:1) виїзному поєдинку 24-го туру [[Чемпіонат України з футболу: перша ліга|першої ліги чемпіонату України]] проти [[Полтава (футбольний клуб)|ФК «Полтава»]]. Сергій вийшов на поле в стартовому складі, а на 54-й хвилині його замінив [[Пасіч Євгеній Анатолійович|Євген Пасіч]]<ref>{{Cite web |url=http://pfl.ua/games/29319/final-report |title=«Полтава» — «Нафтовик-Укрнафта» |accessdate=2018-02-05 |archive-date=2018-09-27 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180927135452/http://pfl.ua/games/29319/final-report }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180927135452/http://pfl.ua/games/29319/final-report |date=2018-09-27 }}</ref>. У середині грудня 2017 року продовжив контракт з «Нафтовиком-Укрнафтою»<ref>[https://www.ua-football.com/ua/ukrainian/first/1513583436-dva-gravci-prodovzhili-kontrakti-z-naftovikom-ukrnafta.html Два гравці продовжили контракти з Нафтовиком-Укрнафта]</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{ПФЛ|21668}}
* {{ff|2054560}}
* [https://www.soccerpunter.com/players/478447-Sergiy-Sukhanov Профіль гравця] на сайті soccerpunter.com
* [http://ukr-footbal.org.ua/index.php?option=com_content&view=article&id=22634:-1995&catid=2:2011-11-18-14-04-27&Itemid=27 Профіль гравця] на сайті «УКРАЇНСЬКИЙ ФУТБОЛ (історія та статистика)»
* [http://football.sport.ua/players/35728 Профіль гравця] на сайті sport.ua
{{нк}}
{{Склад ФК Оболонь-Бровар}}

[[Категорія:Українські футболісти]]
[[Категорія:Футболісти «Нафтовика-Укрнафта»]]
[[Категорія:Футболісти «Полісся» (Житомир)]]
[[Категорія:Футболісти «Гірника-спорт»]]
[[Категорія:Футболісти «Оболоні» (2013)]]
[[Категорія:Футболісти «Чорноморця» (Одеса)]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Сергій Володимирович Суханов

Народження: 6 квітня 1995 (29 років)

Вага: 76 кг

Громадянство: Україна

Позиція: захисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Оболонь»

title: Юнацькі клуби

«Динамо» (К) · «Княжа» (Щасливе)

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Нафтовик-Укрнафта» · 31 · (3)

«Полісся» · 19 · (3)

«Гірник-спорт» · 40 · (3)

«Оболонь» · 14 · (1)

«Чорноморець» · 1 · (0)

«Оболонь» · 54 · (4)

Професіональні клуби*: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 23 вересня 2024.