text:
# Яворівська сільська рада (Косівський район)
| Яворівська сільська рада — колишній орган місцевого самоврядування у Косівському районі Івано-Франківської області з адміністративним центром у с. Яворів. Водоймища на території, підпорядкованій даній раді: річка Рибниця. Сільській раді підпорядковані населені пункти: - с. Яворів |

## Склад ради
Рада складається з 20 депутатів та голови.

### Керівний склад ради
| ПІБ                          | Основні відомості                                            | Дата обрання | Дата звільнення |
| ---------------------------- | ------------------------------------------------------------ | ------------ | --------------- |
| Шкрібляк Катерина Миколаївна | Сільський голова, 1948 року народження, освіта, позапартійна | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Шкрібляк Катерина Миколаївна | Сільський голова, 1948 року народження, освіта, позапартійна | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними джерела

wikitext:
{{Сільська рада|
   | назва               = Яворівська сільська рада
   | будівля             =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Івано-Франківська область]]
   | район               = {{ІФ-Кс}}
   | центр               = с. [[Яворів (Косівський район)|Яворів]]
   | голова              = Шкрібляк Катерина Миколаївна
   | кількість членів    = 20
   | код КОАТУУ          = 2623689100
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=13867 Яворівська сільська рада]
   | площа               = 12
   | населення           = 2426 ''(станом на 2001 рік)''
   | щільність           = 202,17
   | населені пункти     = с. [[Яворів (Косівський район)|Яворів]]
   | поштовий індекс     = 78644
   | телефонний код      = 3478
   | адреса              = 78644, Івано-Франківська обл., Косівський р-н, с.Яворів
| вебсторінка         = http://yavoriv.kosiv.net
  }}
{{Otheruses|Яворівська сільська рада}}
{|
| valign="top" | '''Яворівська сільська рада''' — колишній [[орган місцевого самоврядування]] у [[Косівський район|Косівському районі]] [[Івано-Франківська область|Івано-Франківської області]] з [[Адміністративний центр|адміністративним центром]] у с. [[Яворів (Косівський район)|Яворів]].

== Загальні відомості ==
Водоймища на території, підпорядкованій даній раді: річка [[Рибниця (річка)|Рибниця]].

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* с. [[Яворів (Косівський район)|Яворів]]
| width="30%" | __TOC__
|}

== Склад ради ==
Рада складається з 20 депутатів та голови.

=== Керівний склад ради ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|-bgcolor="#FFFFBB"
! ПІБ !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Шкрібляк Катерина Миколаївна
| Сільський голова, 1948 року народження, освіта, позапартійна
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFFE8"
| Шкрібляк Катерина Миколаївна
| Сільський голова, 1948 року народження, освіта, позапартійна
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними джерела''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=6218&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=13867 Картка ради на сайті Верховної Ради України]

{{Ukraine-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Україна}}
{{Адміністративний устрій Косівського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Косівського району]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Область: Івано-Франківська область

Район: Косівський район

Адм. центр: с. Яворів

Облікова картка: Яворівська сільська рада

title: Склад

Голова ради: Шкрібляк Катерина Миколаївна

title: Територія та населення

Площа: 12 км²

Населення: 2426 (станом на 2001 рік)

Густота: 202,17 осіб/км²

Населені пункти: с. Яворів

title: Контактні дані


text:
# Нароч (село)
Нароч (біл. Нарач) — село в Мядельському районі Мінської області Білорусі. Село підпорядковане Нарачанській сільській раді, розташоване в північній частині області.

## Географія
Розташована в мальовничому Білоруському Поозер'ї за 20 км на північний захід від Мяделя, за 29 км від залізничної станції Постави і за 3 км від курортного селища Нароч.

## Історія
До 1964 ріку  — село Кобильнікі (біл. Кабильнікі, Кабильнік, пол. Kobylnik).

## Демографія
Населення — 2,5 тис. осіб (2005).
1641 — 122 чол.

1866 — 370 чол., у тому числі 190 католиків, 164 юдеїв, 7 православних, 6 мусульман, 4 старовірів.

1885 — 483 чол.

1897 — 1054 чол.

1931 — 900 чол.

1960 — 1116 чол.

1998 — 2,7 тис. чол.

2005 — 2,5 тис. чол.

## Соціально-культурна сфера
У селі є середня і музична школи, будинок культури, бібліотека, лікарня, відділення зв'язку, магазини.

## Пам'ятки
Неоготичний католицька церква святого апостола Андрія (1901).

## Відомі особи
- Лапицький Ростислав Олександрович

wikiname: ukwiki

title: Нароч (село)

in_language: uk

wikitext:
{{Населений пункт Білорусі
| тип                    = село
| назва                  = Нароч
| місцева назва          = {{lang-be|Нарач}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             = Widok na Kobylnik z kobyłą rok 2006.jpg
| розташування           =
| опис розташування      =
| mapx                   =
| mapy                   =
| marksize               =
| область                = [[Мінська область|Мінська]]
| район                  = [[Мядельський район]]
| засноване              =
| перша згадка           =
| магдебурзьке право     =
| агломерація            =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 2 500 человек ([[2005]])
| площа                  =
| ref-площа              =
| густота                =
| поштові індекси        = 222374
| код                    = +375 1797
| координати             =
| висота =
| водойма =
| етнікон =
| станція =
| відстань =
| залізниця о =
| ref-залізниця о =
| автошлях о =
| ref-автошлях о =
| фізична о =
| ref-фізична о =
| залізниця с =
| фізична с =
| автошлях с =
| міста-побратими =
| день населеного пункту =
| рада = [[Нарочська сільрада]]
| адреса =
| вебсторінка  =
| голова =
| ремарки =
}}

'''Нароч''' ({{lang-be|Нарач}}) — село в [[Мядельський район|Мядельському районі Мінської області]] [[Білорусь|Білорусі]]. Село підпорядковане [[Нарачанська сільська рада|Нарачанській сільській раді]], розташоване в північній частині області.

== Географія ==
Розташована в мальовничому [[Білоруське Поозер'я|Білоруському Поозер'ї]] за 20 км на північний захід від [[Мядель|Мяделя]], за 29 км від залізничної станції [[Постава (станція)|Постави]] і за 3 км від курортного селища [[Нарочь (курортне селище)|Нароч]].

== Історія ==
До [[1964]] ріку  — село ''Кобильнікі'' ({{lang-be|Кабильнікі, Кабильнік}}, {{lang-pl|Kobylnik}}).

== Демографія ==
Населення — 2,5 тис. осіб ([[2005]]).

1641 — 122 чол.

1866 — 370 чол., у тому числі 190 [[Католицизм|католиків]], 164 [[євреї|юдеїв]], 7 [[Православ'я|православних]], 6 [[Іслам|мусульман]], 4 [[Старовіри|старовірів]].

1885 — 483 чол.

1897 — 1054 чол.

1931 — 900 чол.

1960 — 1116 чол.

1998 — 2,7 тис. чол.

2005 — 2,5 тис. чол.

== Соціально-культурна сфера ==
У селі є середня і музична школи, будинок культури, бібліотека, лікарня, відділення зв'язку, магазини.

== Пам'ятки ==
[[Файл:Андрэеўскі касьцёл і званіца..jpg|міні|праворуч|245пкс|[[Церква святого апостола Андрія]] ]]
Неоготичний католицька [[Церква святого апостола Андрія (Нароч)|церква святого апостола Андрія]] ([[1901]]).

== Відомі особи ==
* [[Лапицький Ростислав Олександрович]]

== Література ==
* «[[Міста і села Білорусі|Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя ў 15 тамах]]» Т.8, кн. 1. Мінская вобласьць. Рэдкалегія: Т. У. Бялова (дырэктар) і інш. —  Мн.: БелЭн, 2010. — 736 с.: іл. ISBN 978-985-11-0302-3.
* «Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя ў 15 тамах» Т.8, кн. 2. Мінская вобласьць. Рэдкалегія: Т. У. Бялова (дырэктар) і інш. —  Мн.: БелЭн, 2011. — 464 с.: іл. ISBN 978-985-11-0554-6.
* «Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя ў 15 тамах» Т.8, кн. 3. Мінская вобласьць. Рэдкалегія: Т. У. Бялова (дырэктар) і інш. —  Мн.: БелЭн, 2012. — 624 с.: іл. ISBN 978-985-11-0636-9.

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20130729153636/http://www.myadel.info/naselennyie-punktyi/ Інформація про села Мядельського району]
* [http://belaruscity.net/myadel/towns.php Каталог сіл Мядельського району] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130704120240/http://belaruscity.net/myadel/towns.php |date=4 липня 2013 }}
* [http://www.radzima.org/ru/pub/1816_m/ Містечко Кобильнікі (Нароч)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304094550/http://www.radzima.org/ru/pub/1816_m/ |date=4 березня 2016 }} на [[краєзнавець]] зації сайті [[Radzima.org]] (історична довідка і фотографії) {{ref-be}}
* [http://www.svaboda.org/content/Article/772991.html Беларускія вескі вяртаюць гістаричния Назв] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160401103658/http://www.svaboda.org/content/article/772991.html |date=1 квітня 2016 }} / / В'ячеслав Кулик, [[Свобода (радіо)|Радіо «Свабода»]], 20.08.2006 {{ref-be}}
* [https://web.archive.org/web/20180610142018/http://www.myadel.info/karta-myadelskogo-rajona?object_id=110 Містечко Кобильнік (агрогородок Нароч) на карті Мядельского району]
* [http://www.ctv.by/новости/деревня-нарочь-минская-область-во-время-первой-мировой-здесь-на-meer-platz-было-немецкое Нови падарожжи дилетанта. Село Нарочь (Мінська область): під час Першої світової тут, на Meer platz, було німецьке казино] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/6EV97pdJ5?url=http://www.ctv.by/новости/деревня-нарочь-минская-область-во-вр%D0 |date=17 лютого 2013 }}

{{Міста та містечка історичної Ошмянщини}}
{{Belarus-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Мядельського району]]
[[Категорія:Села Мінської області]]

title: Основні дані

Країна: Білорусь

Область: Мінська

Район: Мядельський район

Рада: Нарочська сільрада

Часовий пояс: час у Білорусі

title: До Мінська

До Мінська:
Нароч
НарочНароч (Білорусь Мінська область)
Нароч у Вікісховищі


text:
# Публій Корнелій Сципіон Африканський
Публій Корнелій Сципіо́н Африка́нський (лат. Publius Cornelius Scipio Africanus Maior; 236 до н. е. — 183 до н. е.) — давньоримський політичний, державний і військовий діяч Римської республіки, найкращий римський полководець Другої Пунічної війни, консул 205 і 194 років до н. е. У 207 році до н. е. завдав поразки карфагенському полководцю Гасдрубалу і підкорив велику частину Іспанії. Підготував вторгнення в Африку та розгромив кривдника римлян у Першій Пунічній війні Ганнібала в битві при Замі в 202 році до н. е. Підписав вигідний для Риму мирний договір із Карфагеном. Після Африканської кампанії отримав титул перемоги «Африканський». Перший володар почесного військового титулу Імператор.

## Життєпис
Патрицій із старовинного роду Корнеліїв. Був сином Публія Корнелія Сципіона. Від дуже раннього віку вважав, що йому сприяють боги. За часів його життя ходили чутки, що він насправді є сином Юпітера. Батько Сципіона Африканського був консулом, а мати належала до плебейського роду Помпоніїв. Сципіон належав до римського роду, який мав етруське походження — Корнеліїв. Письменник Макробій писав про походження роду Корнеліїв так:
|  | Корнелій, свого тезку – батька, який бувши сліпим, направляв замість посоху, був названий Сципіоном і передав це ім'я нащадкам |

.
Представники цього роду завжди отримували консульські посади і були дуже відомими людьми. Дядько Гней Корнелій Сципіон Кальв був переможцем інсубрів. Дід Луцій, консул 259 року до н. е., брав участь у Перший Пунічній війні та зумів витіснити карфагенян із Корсики.
Сципіони завжди славились тим, що були чесними та підтримували завжди гарні відносини з демократами та їхніми лідерами. Такі люди як Гай Фламіній і Гай Теренцій Варрон завжди вважалися бажаними гостями їхнього дому. Рід був небагатим, хоч і був відомим. Відомо, що рід Сципіонів був одним із перших римських родів, який зазнав еллінського впливу. Кожен із роду Сципіонів отримав гарну грецьку освіту.

### Дитинство
Доволі важко визначити дату народження полководця, джерела містять зовсім різні дати. Офіційна історія вважає, що він народився 236 році, у цей час Полібій писав, що він міг народитися й раніше. Існує версія Плінія Старшого, який стверджував, що народження Сципіона коштувало життя його матері. Однак стосовно цього факту є сумніви, бо доволі мало джерел згадують цей факт. Про дитинство Сципіона Африканського залишилося мало фактів, завдяки Авлу Геллію відомо про те, що він мав дуже красиве довге волосся. Також Авл Геллій цитував Невія і згадував такий епізод дитинства майбутнього полководця:

— Авл Геллій. Аттичні ночі
|  | Того, хто багато славних діл своєю рукою звершив, Чиї подвиги ще живуть, йому дивується всі народи, Того батько у плащі сам вивів від подруги. |

## Битва при Тицині
Брав участь у битві при Тицині, де армією командував його батько, консул 218 року до н. е. Перейшовши Альпи, війська Ганнібала перебували в такому жалюгідному стані, що потрібно було дати їм деякий час на відпочинок, хоча для Ганнібала була дорога кожна година: він хотів зайняти долину річки По раніше римлян і тим спонукати нерішучих галлів перейти на його сторону. Інсубри зустріли карфагенян радісно, але лігуро-кельтське плем'я тавринів зайняло ворожу позицію, тому Ганнібал, тільки-но його люди трохи відпочили, обложив головне поселення тавринів (м Турин). Через три дні він взяв його штурмом. У той час, коли відбувалися ці події, два римські легіони на чолі з Публієм Корнелієм Сципіоном вже перебували в долині По. Сенат, отримавши ці приголомшливі звістки про армію Ганнібала, схвалив всі дії Сципіона і послав наказ Тиберію Семпронію Лонгу залишити всю підготовку до вторгнення в Африку і поспішати на допомогу колезі. Сципіон тоді вже увійшов у зіткнення з Ганнібалом. Розбивши табір на захід від річки По, консул із кіннотою вирушив на розвідку. Назустріч йому скочила кіннота Ганнібала, який теж виїхав на розвідку. відбулася жорстока сутичка, в якій перевага виявилася на стороні карфагенян. Сам Сципіон був поранений і врятувався завдяки мужності свого сина, 17-річного юнака, який кинувся на допомогу батьку. Тільки наступ темряви захистив римлян від повного розгрому. Сципіон із залишками свого загону сховався в таборі. Перший досвід показав йому абсолютну перевагу карфагенської кінноти. А при цьому рівнини на північ від По були невигідні для вирішального бою. Крім цього, потрібно було дочекатися приходу Семпронія. Тому Публій Корнелій Сципіон під покровом ночі, перейшов назад через Тицин і благополучно досяг мосту через По. Кіннота Ганнібала погналася за римлянами, але їй вдалося тільки захопити загін, який прикривав вояків, які руйнували міст через Тицин.
У 210 році до н. е., у віці усього лише близько 25 років його виняткові військові здібності принесли йому призначення командувачем римською армією в Іспанії, після загибелі там у 211 році до н. е. його батька і дядька. Він став першим приватним громадянином (себто таким, хто не обіймав перед тим високих державних посад), якому було надано абсолютну владу проконсула. До 206 року до н. е. він воював проти карфагенян в Іспанії. Майже одразу захопив Новий Карфаген (Картахена) (209 до н. е.) і використав це місто як власну базу. Протягом кількох років він завоював Іспанію, отримавши рішучі перемоги під Бекулою (Байлен) (208 до н. е.), і Іліпою, на північ від Севільї (206 до н. е.)

## Іспанський похід
Ситуація на іспанському фронті була жахлива. Сципіони загинули і Рим шукав нового героя, який зможе підкорити Іспанію. Ним виявився Сципіон Молодший, який у 25 років отримав у командування 2 легіони і вирушив на фронт. На момент приїзду Сципіона карфагенські полководці були розкидані в різних частинах півострова. Сципіон вирішив цим скористатися для того, щоб одним сміливим ударом захопити Новий Карфаген. Важка операція була ретельно підготовлена і блискуче виконанна. Місто лежало в затоці на високому півострові, з'єднаному з материком тільки вузьким перешийком. Ранньою весною 209 року до н. е. Сципіон несподівано з'явився туди з армією і флотом, яким командував його друг Гай Лелій. Флот закрив вхід до бухти, а сухопутні війська розташувалися табором на перешийку. Сципіон на зібранні оголосив солдатам, що сам Нептун з'явився йому уві сні й повідав, як взяти місто. У той час як вся увага обложених була направлена на сушу, Сципіон послав 500 осіб із драбинами з боку моря, де дрібна лагуна полегшувала доступ до стін. Особливо легко було підійти до них у другій половині дня, коли був відплив. Римляни непоміченими зійшли на стіну і увірвалися в місто. Взяття Нового Карфагена справило приголомшливе враження в Іспанії і викликало вибух ентузіазму в Римі. До рук Сципіона потрапили великі склади продовольства і військового спорядження, а також кілька сот заручників з іспанських племен. Сципіон обійшовся з ними надзвичайно привітно, обіцяючи відпустити їх по домівках, якщо вони погодяться перейти на бік Риму. Цією політикою він створив серед нестійких іспанців різкий перелом настрою на користь римлян. Та й сам факт оволодіння столицею Баркидів говорив про те, що співвідношення сил в Іспанії почало змінюватися. Кілька могутніх племен перейшло на сторону Сципіона. Навесні 208 року він вирушив до басейну річки Бетіса, де знаходився Гасдрубал. Було важливо не дати з'єднатися карфагенським арміям, тому Сципіон напав на Гасдрубала, попри те, що той займав прекрасну позицію. Римські війська перевершували карфагенскі своєю чисельністю. Сципіон, прикувавши увагу Гасдрубала нападом із фронту, атакував його з флангів. Коли Гасдрубал побачив, що його війська здригнулися, він ухилився від бою, зібрав все найцінніше, взяв слонів і почав швидко відступати на північ. Сципіон не ризикнув його переслідувати, боячись з'єднання карфагенских армій. Після відходу Гасдрубала з Іспанії доля цього фронту була вирішена, хоча карфагенський уряд послав туди значні підкріплення. Під річкою Іліпою Сципіон у 207 році до н. е. здобув блискучу перемогу над арміями Магона і Гасдрубала, сина Гісгона. Ця битва поклала кінець карфагенському пануванню в Іспанії. Коли Магону стало ясно, що облога Гадеса неминуча, він висадив свої війська і спробував з нальоту захопити Новий Карфаген. Ця спроба розбилася о пильність римського гарнізону, і Магон повернувся в Гадес, але місто відмовився прийняти його назад, так як тоді вже йшли переговори здачі його римлянам. Тоді Магон переправився на Балеарські острови, а Гадес відкрив свої ворота Сципіону.

### Перший консульський термін
Сципіона було обрано консулом у 205 до н. е., і тут він зустрів сенатську опозицію своєму плану вторгнення до Африки, особливо з боку Фабія Максима, який вважав, що Ганнібалу потрібно нанести поразку в Італії. Проте, молодий консул заявив, що якщо сенат не згодиться на його пропозицію, то він звернеться до народних зборів. Квінт Фульвій Флакк розкритикував позицію Сципіона. Протидія цих політиків планам Публія Корнелія була пов'язана з різними поглядами на цілі війни: Фабій і Фульвій мали на увазі тільки оборону і витіснення Ганнібала з Італії, тоді як Сципіон домагався повного розгрому Карфагена. Народні трибуни почали вимагати від Публія Корнелія Сципіона зробити остаточний вибір інституції, якій він надасть право вирішення цього питання; Сципіон вибрав сенат, і «батьки» все-таки схвалили заморську експедицію, але не дозволили Сципіону провести військовий набір. Консул повинен був вести на Карфаген тільки добровольців і ті підрозділи, які після поразки при Каннах були позбавлені права на повернення в Італію до кінця війни. На той момент вони становили 2 легіони. Корнелій набрав в Італії сім тисяч чоловік; це були переважно марси, умбри та сабіняни. Етрурія дала йому багато продовольства, ліс для будівництва флоту, зброю і військове спорядження. Одне тільки місто Арретій дало три тисячі шоломів і стільки ж щитів, а також безліч інших необхідних для армії речей. З добровольцями консул переправився на Сицилію.

### Африканська кампанія
У 204 до н. е. він отримав дозвіл вирушити до Африки, де він приєднався до своїх союзників-нумідійців під проводом Масинісси і боровся з успіхом проти карфагенців. Сципіон висадився на мисі Фаріна. Після зимівлі на місці, де зараз знаходиться Калаат ель Анделус, він зненацька напав на карфагенське військо і спалив табір своїх супротивників, а потім вирвався із свого берегового плацдарму до рішучої перемоги над Карфагеном у битві на «Великих рівнинах». Залишивши частину своїх сил на завоювання царства головного союзника Карфагена, нумідійця Сіфакса (у сучасному Алжирі), він пішов прямо на Карфаген, який одразу запросив миру, і хоча мирний процес було перервано, через зраду Карфагена. Римляни і карфагеняни зустрілися у вирішальній битві при Замі. У римлян і карфагенян було приблизно по 40 тис. вояків. Перевага в кінноті на цей раз була у Сципіона. Ядро ганнібалової піхоти становили його ветерани, які здолали з ним весь італійський похід: на них Ганнібал міг цілком покластися. Слабкіші були найманці з армії Магона. Саму ж ненадійну частину становили лівійці і ополчення Карфагена. Перед своїм фронтом Ганнібал помістив 80 слонів. Першу бойову лінію утворювали найманці, другу — лівійці та громадяни, а ветерани стояли в резерві. У Сципіона було звичне шикування в 3 лінії (гастати, принципи і тріарії), але маніпули стояли не в шаховому порядку, а поглядом у потилицю один до одного. Це було зроблено для того, щоб дати прохід слонам. Проміжки між передніми маніпулами були заповнені легкоозброєними вояками. Почалася битва, яка мала вирішити результат війни.
|  | «Карфагеняни, - казав Полібій, - треба було боротися за своє існування і за панування над Лівією, римлянам - за світове вла- дичество. Невже хто-небудь може залишитися байдужим до повісті про цю подію? Ніколи ще не було настільки випробуваних в бою військ, настільки щасливих і майстерних в військовій справі полководців, ніколи ще доля не обіцяла борються такі цінні нагород. переможцю належало отримати влада не над Лівією тільки і Європою, а й над усіма іншими, досі відомими нам країнами світу »(XV, 9). |

|  | У перші хвилини бою деякі слони в армії Карфагена, злякалися звуку труб, і кинулися на свою кінноту. Інші були поранені легкоозброєними, тоді як важка римська піхота не постраждала, пропускаючи слонів в інтервали між маніпулами. Результат битви довго залишався невизначеним. Нарешті, повернулася з погоні римська кіннота і вдарила в тил ветеранам. Це вирішило справу. Карфагенян впало близько 10 тис. І майже стільки ж потрапило в полон. Втрати римлян були у багато разів менше. Ганнібалу вдалося втекти в Гадрумет з невеликою групою вершників. Так скінчилася битва при Замі (осінь 202 р) - перша, яку програв Ганнібал. Він зробив все так, як тільки може і зобов'язаний робити доблесний вождь, досвідчений у багатьох битвах »(XV, 15). |

В особі Сципіона Ганнібал зустрів гідного суперника, хоча і не рівного собі по геніальності. Ганнібал був переможений при Замі головною причиною була слабкість своєї кінноти

### Повернення до Риму і другий консулат
Сципіон повернувся додому, отримавши від сенату тріумф. Він отримав агномен «Африканський» за назвою країни, яку він завоював. У 199 до н. е. він був обраний цензором і став принцепсом сенату. У 194 до н. е. його вдруге було обрано консулом.

### Останні роки
У 190 до н. е., номінально лише на посаді легата, разом із своїм братом Луцієм він командував першою римською експедицією в Азії під час Сирійської війни (192—188 до н. е.).
Коли брати повернулися до Риму, політична партія на чолі з Катоном Старшим на прізвисько «Цензор» почала проти них наклепницьку кампанію, звинувачуючи їх у хабарництві та зраді інтересів держави. Хоча звинувачення були бездоказовими, лише вплив його зятя, Тиберія Семпронія Гракха, вберіг його від судового переслідування. Сципіон відійшов від політики і поселився у своєму заміському маєтку Літернум у Кампанії, де він і помер, заповівши, щоб по його смерті його тіло не поховали у невдячному Римі. Незадовго до смерті він виявив свою великодушність спробою запобігти переслідуванню вигнанця Ганнібала з боку Риму.
Сенека в Посланні 86 яскраво зобразив простоту життя Сципіона у його маєтку. Подібно до багатьох членів його сімейства він був гарячим філелліном. Це разом із його військовою славою і особистою харизмою спонукали порівняння з Александром Македонським. Він був одружений з Емілією Терцією, дочкою Луція Емілія Павла і сестрою Луція Емілія Павла Македонського. Корнелія Сципіона Африкана, мати братів Гракхів, була молодшою його дочкою.
Тит Лівій про Сципіона Африканського:
|  | "Гідний пам'яті чоловік! Він більш відомий своїми військовими подвигами, ніж якимись справами на мирному житті. Притому перша половина його життя була славна, ніж друга, тому що всю молодість свою він провів у війнах, а з настанням старості слава його подвигів зів'яла, їжі ж для розуму не виявилося... Чим, в порівнянні з його першим консульством, було друге консульство, навіть якщо додати до нього посаду цензора? Що значила служба легатом в Азії, і даремна втрата здоров'я. Затьмарена нещасною пригодою з його сином, а після повернення необхідністю з'явитися в суд, уникаючи його, залишити заодно і батьківщину? Але головна слава завершувача 2-ї Пунічної війни, найзначнішою і найнебезпечнішою з усіх, що вели римляни, належить йому одному ". |

### Військові якості
Як полководець, Сципіон поєднував харизму із обережним плануванням, заснованим на хорошому використанні розвідки, приділяв велику увагу навчанню, і не боявся використовувати новаторську тактику, часто засновану на елементі несподіванки. Його стратегія завдання удару по силах Карфагена в Іспанії, яка вважала, що завоювання території само про себе дбає, була блискучою, і являла собою повний контраст до стратегії його попередників. Хоча його дуже хвалили за його стратегію вторгнення в Африку, це було римським планом починаючи ще з 218 до н. е., і не є чимось особливим порівняно з вторгненням Ганнібала до Італії із його швидкою послідовністю перемог. Обидва полководці були прекрасними тактиками, але Іліпа, найбільш довершена тактично битва Сципіона, порівняно з Каннами є незграбною. Кажуть, що Ганнібал сказав, що, якби він виграв при Замі, він би оцінив себе як полководця навіть вище, ніж Александра Великого.

## Родина
- Дружина — Емілія, донька Луція Емілія Павла, консула 219 року до н. е.

Діти:
- Корнелія Старша
- Корнелія Молодша
- Луцій Корнелій Сципіон, претор 174 року до н. е.
- Публій Корнелій Сципіон, авгур

## Аналіз джерел
Про Сципіона Африканського до нас дійшло немало джерел. Однак вони здебільшого висвітлювали події Другої Пунічної війни, нам відомо доволі мало про Сципіона в його ранній та пізній період. Одним із найкращих і найдавніших джерел є «Загальна історія» Полібія. Полібій, вважається одним із найкращих авторів, які описували Пунічні війни. Автор, був знайомим з Сципіоном Еміліаном, внуком Сципіона Африканського. Від нього він почув багато цікавих історій про Сципіона Африканського та записав їх у своїй книзі. Також він був знайомим зі вдовою Сципіона Африканського, його друзями, доньками та найкращим другом — Гаєм Лелієм. Історики вважають, що саме Лелій допоміг найбільше матеріалом про Сципіона. Велике місце Сципіон займає в книзі Тита Лівія «Історія Риму від заснування міста». Лівій у своїй праці часто використовував Полібія та інші втрачені джерела. Не втримався не згадати Сципіона ще один грецький історик Аппіан Александрійський. Він розповідав про війни Сципіона Африканського у ряді своїх книг про римську історію: «Пунічні війни», «Сирійські справи», «Іберійсько-римські війни» . Доволі часто Сципіон Африканський, як ключова особа Другої Пунічної війни згадується в історіографії. Про нього писали такі класики римської історії як Теодор Моммзен «4 томна історія Риму», С. І. Ковальов «Історія Риму», та інші.

title: Публій Корнелій Сципіон Африканський

wikitext:
{{otheruses|тип=ім'я|Публій Корнелій Сципіон}}
{{otheruses|тип=ім'я|Публій Корнелій}}
{{otheruses|тип=ім'я|Публій}}
{{Особа}}

'''Публій Корнелій Сципіо́н Африка́нський''' ({{lang-la|Publius Cornelius Scipio Africanus Maior}}; {{ДН|||-236}} — {{ДС|||-183}}) — [[Стародавній Рим|давньоримський]] політичний, державний і військовий діяч [[Римська республіка|Римської республіки]], найкращий римський полководець [[Друга Пунічна війна|Другої Пунічної війни]], [[Консул Стародавнього Риму|консул]] 205 і 194 років до н. е. У 207 році до н. е. завдав поразки [[карфаген]]ському полководцю [[Гасдрубал Барка|Гасдрубалу]] і підкорив велику частину [[Іспанія|Іспанії]]. Підготував вторгнення в Африку та розгромив кривдника римлян у [[Перша Пунічна війна|Першій Пунічній війні]] [[Ганнібал]]а в [[Битва при Замі|битві при Замі]] в 202 році до н. е. Підписав вигідний для Риму мирний договір із [[Карфаген]]ом. Після Африканської кампанії отримав [[титул перемоги]] «Африканський».<ref name=":0">Полібій "Загальна історія</ref> Перший володар почесного військового титулу [[Імператор (почесний титул)|Імператор]].

== Життєпис ==
[[Патрицій]] із старовинного роду [[Корнелії]]в. Був сином [[Публій Корнелій Сципіон (консул 218 року до н. е.)|Публія Корнелія Сципіона]]. Від дуже раннього віку вважав, що йому сприяють боги. За часів його життя ходили чутки, що він насправді є сином [[Юпітер (бог)|Юпітера]]. Батько Сципіона Африканського був [[Консул Стародавнього Риму|консулом]], а мати належала до [[Плебей Стародавнього Риму|плебейського]] роду [[Помпонії]]в. Сципіон належав до римського роду, який мав [[Етруски|етруське]] походження — [[Корнелії]]в. Письменник [[Амбросій Феодосій Макробій|Макробій]] писав про походження роду Корнеліїв так: {{Цитата|Корнелій, свого тезку – батька, який бувши сліпим, направляв замість посоху, був названий Сципіоном і передав це ім'я нащадкам}}.<ref>Амбросій Феодосій Макробій "Сновидіння Сципіона Африканського"</ref>
Представники цього роду завжди отримували консульські посади і були дуже відомими людьми. Дядько [[Гней Корнелій Сципіон Кальв]] був переможцем [[Інсубри|інсубрів]]. Дід [[Луцій Корнелій Сципіон (консул 259 року до н. е.)|Луцій]], консул 259 року до н. е., брав участь у [[Перша Пунічна війна|Перший Пунічній війні]] та зумів витіснити [[карфаген]]ян із [[Корсика|Корсики]].

Сципіони завжди славились тим, що були чесними та підтримували завжди гарні відносини з [[Демократія|демократами]] та їхніми лідерами. Такі люди як [[Гай Фламіній]] і [[Гай Теренцій Варрон]] завжди вважалися бажаними гостями їхнього дому. Рід був небагатим, хоч і був відомим. Відомо, що рід Сципіонів був одним із перших римських родів, який зазнав еллінського впливу. Кожен із роду Сципіонів отримав гарну грецьку освіту.<ref>[[Тит Лівій]] «[[Історія від заснування міста]]»</ref>

=== Дитинство ===
Доволі важко визначити дату народження полководця, джерела містять зовсім різні дати. Офіційна історія вважає, що він народився 236 році, у цей час [[Полібій]] писав, що він міг народитися й раніше.<ref name=":2">Полібій «Загальна історія»</ref> Існує версія [[Пліній Старший|Плінія Старшого]], який стверджував, що народження Сципіона коштувало життя його матері. Однак стосовно цього факту є сумніви, бо доволі мало джерел згадують цей факт. Про дитинство Сципіона Африканського залишилося мало фактів, завдяки [[Авл Геллій|Авлу Геллію]] відомо про те, що він мав дуже красиве довге волосся. Також Авл Геллій цитував [[Невій Гней|Невія]] і згадував такий епізод дитинства майбутнього полководця:

— Авл Геллій. [[Аттичні ночі]]{{Цитата|Того, хто багато славних діл своєю рукою звершив, Чиї подвиги ще живуть, йому дивується всі народи, Того батько у плащі сам вивів від подруги.}}

=== Початок військової кар'єри ===

== Битва при Тицині ==
[[Файл:Hannibal route of invasion-en.svg|міні|343x343пкс|Похід Ганнібала на Рим]]
Брав участь у [[Битва при Тицині|битві при Тицині]], де армією командував його батько, консул [[218 до н. е.|218 року до н. е.]] Перейшовши [[Альпи]], війська Ганнібала перебували в такому жалюгідному стані, що потрібно було дати їм деякий час на відпочинок, хоча для Ганнібала була дорога кожна година: він хотів зайняти долину річки [[По]] раніше римлян і тим спонукати нерішучих [[Галли|галлів]] перейти на його сторону. Інсубри зустріли карфагенян радісно, але лігуро-кельтське плем'я [[Таврини|тавринів]] зайняло ворожу позицію, тому Ганнібал, тільки-но його люди трохи відпочили, обложив головне поселення тавринів (м [[Турин]]). Через три дні він взяв його штурмом. У той час, коли відбувалися ці події, два римські [[легіон]]и на чолі з Публієм Корнелієм Сципіоном вже перебували в долині По.<ref>Теодор Моммзен "4-томна Історія Риму</ref> [[Сенат Стародавнього Риму|Сенат]], отримавши ці приголомшливі звістки про армію Ганнібала, схвалив всі дії Сципіона і послав наказ [[Тиберій Семпроній Лонг (консул 218 року до н. е.)|Тиберію Семпронію Лонгу]] залишити всю підготовку до вторгнення в [[Африка|Африку]] і поспішати на допомогу колезі. Сципіон тоді вже увійшов у зіткнення з Ганнібалом. Розбивши табір на захід від річки По, консул із кіннотою вирушив на розвідку. Назустріч йому скочила кіннота Ганнібала, який теж виїхав на розвідку. відбулася жорстока сутичка, в якій перевага виявилася на стороні карфагенян. Сам Сципіон був поранений і врятувався завдяки мужності свого сина, 17-річного юнака, який кинувся на допомогу батьку. Тільки наступ темряви захистив римлян від повного розгрому. Сципіон із залишками свого загону сховався в таборі. Перший досвід показав йому абсолютну перевагу карфагенської кінноти. А при цьому рівнини на північ від По були невигідні для вирішального бою. Крім цього, потрібно було дочекатися приходу Семпронія. Тому Публій Корнелій Сципіон під покровом ночі, перейшов назад через Тицин і благополучно досяг мосту через По. Кіннота Ганнібала погналася за римлянами, але їй вдалося тільки захопити загін, який прикривав вояків, які руйнували міст через Тицин.<ref name=":0"/>

У [[210 до н. е.|210 році до н. е.]], у віці усього лише близько 25 років його виняткові військові здібності принесли йому призначення командувачем римською армією в [[Іспанія|Іспанії]], після загибелі там у 211 році до н. е. його батька і дядька. Він став першим ''приватним громадянином'' (себто таким, хто не обіймав перед тим високих державних посад), якому було надано абсолютну владу [[Проконсул Стародавнього Риму|проконсула]]. До [[206 до н. е.|206 року до н. е.]] він воював проти карфагенян в Іспанії. Майже одразу захопив Новий Карфаген ([[Картахена]]) ([[209 до н. е.]]) і використав це місто як власну базу. Протягом кількох років він завоював Іспанію, отримавши рішучі [[Битва під Бекулою|перемоги під Бекулою (Байлен)]] ([[208 до н. е.]]), і [[Битва під Іліпою|Іліпою]], на північ від [[Севілья|Севільї]] ([[206 до н. е.]])<ref name=":1">Ковальов "Історія Риму</ref>

== Іспанський похід ==
[[Файл:Iter_Scipionis_ab_Tarraco_ad_Novam_Carthago_209_aC.png|міні|Кампанія в Іспанії]]
Ситуація на іспанському фронті була жахлива. Сципіони загинули і Рим шукав нового героя, який зможе підкорити Іспанію. Ним виявився Сципіон Молодший, який у 25 років отримав у командування 2 легіони і вирушив на фронт. На момент приїзду Сципіона карфагенські полководці були розкидані в різних частинах півострова.<ref>Теодор Моммзен «4-томна Історія Риму»</ref> Сципіон вирішив цим скористатися для того, щоб одним сміливим ударом захопити Новий Карфаген. Важка операція була ретельно підготовлена і блискуче виконанна. Місто лежало в затоці на високому півострові, з'єднаному з материком тільки вузьким перешийком. Ранньою весною 209 року до н. е. Сципіон несподівано з'явився туди з армією і флотом, яким командував його друг [[Гай Лелій]]. Флот закрив вхід до бухти, а сухопутні війська розташувалися табором на перешийку. Сципіон на зібранні оголосив солдатам, що сам [[Нептун (міфологія)|Нептун]] з'явився йому уві сні й повідав, як взяти місто. У той час як вся увага обложених була направлена на сушу, Сципіон послав 500 осіб із драбинами з боку моря, де дрібна лагуна полегшувала доступ до стін. Особливо легко було підійти до них у другій половині дня, коли був відплив. Римляни непоміченими зійшли на стіну і увірвалися в місто. Взяття Нового Карфагена справило приголомшливе враження в Іспанії і викликало вибух ентузіазму в Римі. До рук Сципіона потрапили великі склади продовольства і військового спорядження, а також кілька сот заручників з іспанських племен. Сципіон обійшовся з ними надзвичайно привітно, обіцяючи відпустити їх по домівках, якщо вони погодяться перейти на бік Риму. Цією політикою він створив серед нестійких іспанців різкий перелом настрою на користь римлян. Та й сам факт оволодіння столицею [[Баркиди|Баркидів]] говорив про те, що співвідношення сил в Іспанії почало змінюватися. Кілька могутніх племен перейшло на сторону Сципіона. Навесні 208 року він вирушив до басейну річки [[Гвадалквівір|Бетіса]], де знаходився Гасдрубал<ref>Плутарх «Порівняльніжиттєписи»</ref>. Було важливо не дати з'єднатися карфагенським арміям, тому Сципіон напав на Гасдрубала, попри те, що той займав прекрасну позицію. Римські війська перевершували карфагенскі своєю чисельністю. Сципіон, прикувавши увагу Гасдрубала нападом із фронту, атакував його з флангів. Коли Гасдрубал побачив, що його війська здригнулися, він ухилився від бою, зібрав все найцінніше, взяв слонів і почав швидко відступати на північ. Сципіон не ризикнув його переслідувати, боячись з'єднання карфагенских армій. Після відходу Гасдрубала з Іспанії доля цього фронту була вирішена, хоча карфагенський уряд послав туди значні підкріплення. Під річкою Іліпою Сципіон у 207 році до н. е. здобув блискучу перемогу над арміями [[Магон Барка|Магона]] і Гасдрубала, сина [[Гісгон (син Ганнона Великого)|Гісгона]]. Ця битва поклала кінець карфагенському пануванню в Іспанії. Коли Магону стало ясно, що облога [[Кадіс|Гадеса]] неминуча, він висадив свої війська і спробував з нальоту захопити Новий Карфаген. Ця спроба розбилася о пильність римського гарнізону, і Магон повернувся в Гадес, але місто відмовився прийняти його назад, так як тоді вже йшли переговори здачі його римлянам. Тоді Магон переправився на [[Балеарські острови]], а Гадес відкрив свої ворота Сципіону.
[[Файл:Poussinscipio.jpg|міні|280x280пкс|Картина [[Нікола Пуссен|Ніколаса Пуссена]] « ''Зміцнення Сципіона»'' ]]<ref name=":1"/>

=== Перший консульський термін ===
Сципіона було обрано консулом у [[205 до н. е.]], і тут він зустрів сенатську опозицію своєму плану вторгнення до Африки, особливо з боку [[Фабій Максим|Фабія Максима]], який вважав, що Ганнібалу потрібно нанести поразку в Італії. Проте, молодий консул заявив, що якщо сенат не згодиться на його пропозицію, то він звернеться до народних зборів. [[Квінт Фульвій Флакк]] розкритикував позицію Сципіона. Протидія цих політиків планам Публія Корнелія була пов'язана з різними поглядами на цілі війни: Фабій і Фульвій мали на увазі тільки оборону і витіснення Ганнібала з Італії, тоді як Сципіон домагався повного розгрому Карфагена. Народні [[трибун]]и почали вимагати від Публія Корнелія Сципіона зробити остаточний вибір інституції, якій він надасть право вирішення цього питання; Сципіон вибрав сенат, і «батьки» все-таки схвалили заморську експедицію, але не дозволили Сципіону провести військовий набір. Консул повинен був вести на Карфаген тільки добровольців і ті підрозділи, які після поразки при Каннах були позбавлені права на повернення в Італію до кінця війни. На той момент вони становили 2 легіони. Корнелій набрав в Італії сім тисяч чоловік; це були переважно [[марси]], [[умбри]] та [[сабіняни]]. [[Етрурія]] дала йому багато продовольства, ліс для будівництва флоту, зброю і військове спорядження. Одне тільки місто [[Арретій]] дало три тисячі шоломів і стільки ж щитів, а також безліч інших необхідних для армії речей. З добровольцями консул переправився на Сицилію.<ref>Овідій "Загальна історія</ref>

=== Африканська кампанія ===
[[Файл:Campagna_africana_di_Scipione_204-203_aC.png|міні|428x428пкс|Африканська кампанія Сципіона Африканського (204—203)]]
У [[204 до н. е.]] він отримав дозвіл вирушити до Африки, де він приєднався до своїх союзників-[[Нумідія|нумідійців]] під проводом [[Масинісса|Масинісси]] і боровся з успіхом проти карфагенців. Сципіон висадився на мисі Фаріна. Після зимівлі на місці, де зараз знаходиться [[Калаат ель Анделус]], він зненацька напав на карфагенське військо і спалив табір своїх супротивників, а потім вирвався із свого берегового плацдарму до рішучої перемоги над Карфагеном у битві на «Великих рівнинах». Залишивши частину своїх сил на завоювання царства головного союзника Карфагена, нумідійця [[Сіфакс]]а (у сучасному [[Алжир]]і), він пішов прямо на Карфаген, який одразу запросив миру, і хоча мирний процес було перервано, через зраду Карфагена. Римляни і карфагеняни зустрілися у вирішальній битві при Замі. У римлян і карфагенян було приблизно по 40 тис. вояків. Перевага в кінноті на цей раз була у Сципіона. Ядро ганнібалової піхоти становили його ветерани, які здолали з ним весь італійський похід: на них Ганнібал міг цілком покластися. Слабкіші були найманці з армії Магона. Саму ж ненадійну частину становили [[Лівійці (стародавні)|лівійці]] і ополчення Карфагена. Перед своїм фронтом Ганнібал помістив 80 слонів. Першу бойову лінію утворювали найманці, другу — лівійці та громадяни, а ветерани стояли в резерві. У Сципіона було звичне шикування в 3 лінії ([[гастати]], [[принципи]] і [[тріарії]]), але [[Маніпула|маніпули]] стояли не в шаховому порядку, а поглядом у потилицю один до одного. Це було зроблено для того, щоб дати прохід слонам. Проміжки між передніми маніпулами були заповнені легкоозброєними вояками. Почалася битва, яка мала вирішити результат війни.
[[Файл:Slaget_ved_Zama_-_Cornelis_Cort,_1567.jpg|альт=Slaget ved Zama — Cornelis Cort, 1567.jpg|міні|331x331пкс|Битва при Замі]]
{{Цитата|«Карфагеняни, - казав Полібій, - треба було боротися за своє існування і за панування над Лівією, римлянам - за світове вла- дичество. Невже хто-небудь може залишитися байдужим до повісті про цю подію? Ніколи ще не було настільки випробуваних в бою військ, настільки щасливих і майстерних в військовій справі полководців, ніколи ще доля не обіцяла борються такі цінні нагород. переможцю належало отримати влада не над Лівією тільки і Європою, а й над усіма іншими, досі відомими нам країнами світу »(XV, 9).}}<ref>Теодор Моммзен "Історія Риму в 4-х томах</ref><ref>Аппіан Олександрійський. «Римська історія»</ref>
{{Цитата|У перші хвилини бою деякі слони в армії Карфагена,  злякалися звуку труб, і кинулися на свою кінноту. Інші були поранені легкоозброєними, тоді як важка римська піхота не постраждала, пропускаючи слонів в інтервали між маніпулами. Результат битви довго залишався невизначеним. Нарешті, повернулася з погоні римська кіннота і вдарила в тил ветеранам. Це вирішило справу. Карфагенян впало близько 10 тис. І майже стільки ж потрапило в полон. Втрати римлян були у багато разів менше. Ганнібалу вдалося втекти в [[Гадрумет]] з невеликою групою вершників. Так скінчилася битва при Замі (осінь 202 р) - перша, яку програв Ганнібал. Він зробив все так, як тільки може і зобов'язаний робити доблесний вождь, досвідчений у багатьох битвах »(XV, 15).}}
В особі Сципіона Ганнібал зустрів гідного суперника, хоча і не рівного собі по геніальності. Ганнібал був переможений при Замі головною причиною була слабкість своєї кінноти<ref name=":2"/><ref>Бобровникова Т. Сципион Африканский</ref><ref>Бобровникова Т. «Сципионова легенда»</ref>

=== Повернення до Риму і другий консулат ===
Сципіон повернувся додому, отримавши від сенату [[тріумф]]. Він отримав [[агномен]] «Африканський» за назвою країни, яку він завоював. У [[199 до н. е.]] він був обраний [[Цензор (Стародавній Рим)|цензором]] і став [[принцепс]]ом сенату. У [[194 до н. е.]] його вдруге було обрано консулом.

=== Останні роки ===
У [[190 до н. е.]], номінально лише на посаді [[Легат (посланець)#Легати при полководцях|легата]], разом із своїм братом [[Луцій Корнелій Сципіон Азіатік (консул 190 року до н. е.)|Луцієм]] він командував першою римською експедицією в Азії під час [[Сирійська війна|Сирійської війни]] (192—188 до н. е.).

Коли брати повернулися до Риму, політична партія на чолі з [[Марк Порцій Катон Старший|Катоном Старшим]] на прізвисько «Цензор» почала проти них наклепницьку кампанію, звинувачуючи їх у хабарництві та зраді інтересів держави. Хоча звинувачення були бездоказовими, лише вплив його зятя, [[Тиберій Семпроній Гракх (консул 177 року до н. е.)|Тиберія Семпронія Гракха]], вберіг його від судового переслідування. Сципіон відійшов від політики і поселився у своєму заміському маєтку Літернум у [[Кампанія (Італія)|Кампанії]], де він і помер, заповівши, щоб по його смерті його тіло не поховали у невдячному Римі. Незадовго до смерті він виявив свою великодушність спробою запобігти переслідуванню вигнанця Ганнібала з боку Риму.

[[Сенека]] в Посланні 86 яскраво зобразив простоту життя Сципіона у його маєтку. Подібно до багатьох членів його сімейства він був гарячим філелліном. Це разом із його військовою славою і особистою харизмою спонукали порівняння з [[Александр Македонський|Александром Македонським]]. Він був одружений з [[Емілія Павла|Емілією Терцією]], дочкою [[Луцій Емілій Павло|Луція Емілія Павла]] і сестрою [[Луцій Емілій Павло Македонський|Луція Емілія Павла Македонського]]. [[Корнелія Сципіона Африкана]], мати [[Тіберій Гракх|братів Гракхів]], була молодшою його дочкою.
[[Тит Лівій]] про Сципіона Африканського: {{Цитата|"Гідний пам'яті чоловік! Він більш відомий своїми військовими подвигами, ніж якимись справами на мирному житті. Притому перша половина його життя була славна, ніж друга, тому що всю молодість свою він провів у війнах, а з настанням старості слава його подвигів зів'яла, їжі ж для розуму не виявилося... Чим, в порівнянні з його першим консульством, було друге консульство, навіть якщо додати до нього посаду цензора? Що значила служба легатом в Азії, і даремна втрата здоров'я. Затьмарена нещасною пригодою з його сином, а після повернення необхідністю з'явитися в суд, уникаючи його, залишити заодно і батьківщину? Але головна слава завершувача 2-ї Пунічної війни, найзначнішою і найнебезпечнішою з усіх, що вели римляни, належить йому одному ".}}<ref>Тит Лівій "Історія Риму від заснування міста</ref><ref>Теодор Моммзен 4-томна історія Риму</ref>

=== Військові якості ===
Як полководець, Сципіон поєднував [[Харизма|харизму]] із обережним плануванням, заснованим на хорошому використанні розвідки, приділяв велику увагу навчанню, і не боявся використовувати новаторську тактику, часто засновану на елементі несподіванки. Його стратегія завдання удару по силах Карфагена в Іспанії, яка вважала, що завоювання території само про себе дбає, була блискучою, і являла собою повний контраст до стратегії його попередників. Хоча його дуже хвалили за його стратегію вторгнення в Африку, це було римським планом починаючи ще з [[218 до н. е.]], і не є чимось особливим порівняно з вторгненням Ганнібала до Італії із його швидкою послідовністю перемог. Обидва полководці були прекрасними тактиками, але Іліпа, найбільш довершена тактично битва Сципіона, порівняно з Каннами є незграбною. Кажуть, що Ганнібал сказав, що, якби він виграв при Замі, він би оцінив себе як полководця навіть вище, ніж Александра Великого.

== Родина ==
* Дружина — [[Емілія Павла|Емілія]], донька [[Луцій Емілій Павло|Луція Емілія Павла]], консула 219 року до н. е.

Діти:
* Корнелія Старша
* [[Корнелія Сципіона Африкана|Корнелія Молодша]]
* [[Луцій Корнелій Сципіон (претор 174 року до н. е.)|Луцій Корнелій Сципіон]], претор 174 року до н. е.
* [[Публій Корнелій Сципіон (авгур)|Публій Корнелій Сципіон]], авгур

== Аналіз джерел ==
Про Сципіона Африканського до нас дійшло немало джерел. Однак вони здебільшого висвітлювали події Другої Пунічної війни, нам відомо доволі мало про Сципіона в його ранній та пізній період. Одним із найкращих і найдавніших джерел є [[Загальна історія (Полібій)|«Загальна історія»]] [[Полібій|Полібія]]. Полібій, вважається одним із найкращих авторів, які описували Пунічні війни. Автор, був знайомим з [[Публій Корнелій Сципіон Еміліан Африканський Молодший|Сципіоном Еміліаном]], внуком Сципіона Африканського. Від нього він почув багато цікавих історій про Сципіона Африканського та записав їх у своїй книзі. Також він був знайомим зі вдовою Сципіона Африканського, його друзями, доньками та найкращим другом — Гаєм Лелієм. Історики вважають, що саме Лелій допоміг найбільше матеріалом про Сципіона. Велике місце Сципіон займає в книзі Тита Лівія [[Історія від заснування міста (Тит Лівій)|«Історія Риму від заснування міста]]». Лівій у своїй праці часто використовував Полібія та інші втрачені джерела. Не втримався не згадати Сципіона ще один грецький історик [[Аппіан|Аппіан Александрійський]]. Він розповідав про війни Сципіона Африканського у ряді своїх книг про римську історію: «Пунічні війни», «Сирійські справи», «Іберійсько-римські війни» . Доволі часто Сципіон Африканський, як ключова особа Другої Пунічної війни згадується в історіографії. Про нього писали такі класики римської історії як [[Теодор Моммзен]] «4 томна історія Риму», [[Ковальов Сергій Іванович|С. І. Ковальов]] «Історія Риму», та інші.

== Примітки ==
{{Примітки|27em}}

=== Джерела і література ===

== Джерела ==
* Тит Лівій «Історія Риму від заснування міста»
* Плутарх «Порівняльні життєписи»
* Полібій «Загальна історія»
* Аппіан Олександрійський. «Римська історія»
* Амбросій Феодосій Макробій «Сновидіння Сципіона Африканського»
* Авл Геллій. «Аттичні ночі»
* Корнелій Непот « Про знаменитих людей».
* Діон Кассій «Римська історія в 40 книгах»
* Арістотель 2 розділ 8 книга «Політика».
* Пліний Старший. «Природнича історія»

== Література ==
* Теодор Моммзен " Історія Риму в 4-х томах
* Бобровникова Т. Сципион Африканский.
* Бобровникова Т. «Сципионова легенда»
* Ковальов «Історія Риму»
* Broughton T. Magistrates of the Roman Republic.
* Haywood R. Studies on Scipio Africanus
* Лансель С. Ганнибал. — М.: Молодая гвардия.
* Лиддел Гарт Б. Сципион Африканский. Победитель Ганнибала
* Broughton T. Magistrates of the Roman Republic.
* Кнабе Г. Корнелий Тацит. Время. Жизнь. Книги.

== Посилання ==
* {{ЛЗЕ2|частина =Сципіонів гурток |сторінки =450}}

{{ac}}
{{Цензори}}
{{Римські консули 225-201 до н. е.}}
{{Римські консули 200-176 до н.е.}}
[[Категорія:Принцепси сенату]]
[[Категорія:Полководці]]

title: лат. P. Cornelius P.f.L.n. Scipio Africanus

Народився: 235 до н. е. · Стародавній Рим

Помер: 183 до н. е. · Liternumd, Джульяно-ін-Кампанія, Провінція Неаполь, Кампанія, Італія

Країна: Стародавній Рим

Діяльність: давньоримський політик, давньоримський військовий

Знання мов: латина і грецька

Учасник: Друга пунічна війна і Антіохова війна

Суспільний стан: патрицій і нобілітет

Посада: військовий трибун, едил, salian priestd, проконсул, консул, проконсул, цензор Стародавнього Риму, консул і легат

Рід: Cornelii Sciponesd

Батько: Публій Корнелій Сципіон

Мати: Pomponiad

Брати, сестри: Луцій Корнелій Сципіон Азіатік

У шлюбі з: Емілія Павла

Діти: Корнелія Сципіона Африкана, Луцій Корнелій Сципіон, Публій Корнелій Сципіон, Корнелія Африкана Старша і Gnaeus Cornelius Scipiod


text:
# Магнітно-резонансна томографія
Магні́тно-резона́нсна томогра́фія, МРТ (англ. magnetic resonance tomography, MRT або англ. magnetic resonance imaging, MRI) — томографічний метод медичної візуалізації та дослідження внутрішніх органів і тканин з використанням фізичного явища ядерного магнітного резонансу (ЯМР). Метод ґрунтується на вимірюванні електромагнітного відгуку атомних ядер, найчастіше ядер атомів водню, а саме на їхньому збудженні за допомогою певної комбінації електромагнітних хвиль у сталому магнітному полі високої напруженості.
Цей метод дає змогу одержати висококонтрастне зображення тканин тіла, і тому його широко застосовують у медицині, у візуалізації тканин мозку, серця, м'язів, а також новоутворень, порівняно з іншими методами медичної візуалізації (такими, наприклад, як комп'ютерна томографія чи рентгенографія).

## Вступ
МРТ — це неінвазивний метод медичного обстеження, який широко застосовують у медичній діагностиці та контролі адекватності лікування хворого. На відміну від комп'ютерної томографії та рентгенівського дослідження, під час використання цього методу організм не зазнає впливу іонізуючого випромінювання. Натомість зображення формується під впливом потужного магнітного поля та електромагнітних хвиль із застосуванням комп′ютерної обробки для одержання чіткої деталізації м′яких тканин, кісток та інших внутрішніх структур організму. Для підвищення чіткості зображення часто застосовують контрастні речовини. За допомогою МРТ можна діагностувати патологічні зміни, які неможливо побачити при використанні інших методів медичної візуалізації.
Побічні ефекти МРТ невідомі, однак існує низка протипоказань.
Методики МРТ постійно вдосконалюють. Для візуалізації різних структур організму випробовують нові послідовності електромагнітних імпульсів і застосовують нові методи обробки даних, що дозволяє досягнути високого рівня деталізації, наприклад, одержувати зображення ділянок мозку менш ніж 1 мм завтовшки.
До удосконалення процедури МРТ долучаються вчені та компанії з різних галузей. Зокрема, компанія Facebook анонсувала, що працює над тим, щоб навчити штучний інтелект швидше читати результати магнітно-резонансної томографії. Планується, що час проходження процедури скоротиться з 30 хв до 3 хв, що, в свою чергу, знизить ціну процедури. Для реалізації проекту дослідницький центр корпорації отримав 3 млн знімків МРТ, 10 тис. з котрих — клінічні. Надані знімки є конфіденційними і не містять відомостей, які охороняються законодавством. Разом з Facebook над розробкою працює лабораторія FAIR AI і відділ радіології NYU School of Medicine.

## Історія відкриття
Роком винайдення МРТ вважають 1973 рік, коли професор хімії Пол Лотербур опублікував у журналі Nature статтю «Формування зображень за допомогою індукованої локальної взаємодії: приклади застосування ядерного магнітного резонансу». Наприкінці 70-х професор фізики Ноттінгемського університету Пітер Менсфілд розробив математичний метод, завдяки якому сканування займало декілька секунд, а не годин, і який дозволив отримувати більш чітке зображення.
Термін «ЯМР-томографія» було замінено на «МР-томографія» 1986 року з причин розвитку у людей нуклеофобії після Чорнобильської аварії. У новому терміні відсутнє нагадування про «ядерність» походження методу, що і дало змогу впровадити його в повсякденну медичну практику.

## Метод
Метод ядерного магнітного резонансу базується на дослідженні насиченості тканин організму воднем та їхніх магнітних властивостей, пов'язаних із перебуванням в оточенні різних атомів і молекул. Ядро водню складається з одного протона, який має магнітний момент (спін) і змінює свою просторову орієнтацію у потужному магнітному полі. Також зміна просторової орієнтації відбувається через вплив додаткових (градієнтних) полів на протон та впливу зовнішніх радіочастотних імпульсів, які подаються на специфічній резонансній частоті для даного протона у даному магнітному полі. На основі параметрів протона (спінів), котрі можуть перебувати тільки у двох протилежних фазах, а також їхньої прив'язаності до магнітного моменту протона, можна встановити, в яких саме тканинах знаходиться той чи інший атом водню.
Якщо помістити протон у зовнішнє магнітне поле, то його магнітний момент буде або співнапрямлений, або протилежно напрямлений із магнітним полем, причому у другому випадку його енергія буде вищою. Якщо піддати досліджену ділянку впливу електромагнітного випромінюванняя певної частоти, частина протонів змінять свій магнітний момент на протилежний, а потім повернуться у вихідний стан. При цьому система збору даних томографа зареєструє виділення енергії під час релаксації попередньо збуджених протонів.
Перші томографи мали індукцію магнітного поля 0,005 Тл, однак якість отриманих зображень була низькою. Сучасні томографи мають потужні джерела сильного магнітного поля. Ці джерела являють собою як електромагніти (зазвичай до 1–3 Тл, в деяких випадках до 9,4 Тл), так і постійні магніти (до 0,7 Тл). Оскільки поле повинно бути достатньо потужним, застосовують надпровідні магніти, що працюють у рідкому гелії, а з постійних магнітів придатні лише дуже потужні, неодимові. Магнітно-резонансний відгук тканин у МР-томографах на постійних магнітах більш слабкий, ніж в електромагнітних, тому вони мають обмежену сферу застосування. Однак постійні магніти можуть мати так звану «відкриту» конфігурацію, що дозволяє проводити дослідження у русі, у положенні стоячи, а також здійснювати доступ лікарів до пацієнта під час дослідження і проведення діагностичних чи лікувальних заходів під контролем МРТ (так звана інтервенційна МРТ).
Для визначення розташування сигналу у просторі, окрім магніту в МР-томографі, застосовують градієнтні котушки, які до загального однорідного магнітного поля додають градієнтне магнітне збурення. Це забезпечує локалізацію сигналу ядерного магнітного резонансу і точне співвідношення досліджуваної ділянки та отримання даних. Дія градієнту, який дозволяє вибрати зріз, забезпечує селективне збурення протонів саме в потрібній ділянці. Потужність і швидкість дії градієнтних підсилювачів належить до найважливіших показників магнітно-резонансного томографа. Від них значною мірою залежить швидкодія, роздільна здатність і співвідношення сигнал/шум.

## Застосування

### МРТ головного мозку
МРТ головного мозку застосовують у нейрохірургії і неврології, що дозволяє з високою точністю виявити патологію тканин головного мозку. Порівняно із КТ, цей метод забезпечує вищу чутливість під час діагностики невеликих пухлин та кращу візуалізацію задньої черепної ямки. Отримане зображення дає змогу виразно розрізнити сіру і білу речовину, що дозволяє діагностувати цілий ряд патологічних процесів у центральній нервовій системі, включаючи демієлінізуючі захворювання, деменцію, цереброваскулярні захворювання, нейроінфекції та епілепсію. Оскільки під час дослідження отримують численні зображення із проміжком у кілька мілісекунд, це дозволяє побачити реакцію мозку на різні стимули, дослідити як функціональні, так і структурні аномалії мозку, та діагностувати більшість психічних розладів. Метод використовують також у стереотаксичній хірургії під контролем МРТ — в радіохірургії для лікування пухлин головного мозку, артеріовенозних мальформацій та інших захворювань, що потребують хірургічного лікування.

### МРТ серцево-судинної системи
МРТ серцево-судинної системи доповнює інші методи візуалізації, такі як ехокардіографія, КТ серця і ядерна медицина. До сфери її застосувань входять обстеження при ішемічній хворобі серця, кардіоміопатії, міокардиті, гемохроматозі, вроджених вадах серця тощо.

### МРТ опорно-рухового апарату
Діагностика захворювань опорно-рухового апарату включає МРТ хребта, діагностику захворювань суглобів і пухлин м′яких тканин.

## Технології

### Дифузійна МРТ
Дифузійна МРТ — метод, що дозволяє визначати дифузію молекул води в біологічних тканинах. Дифузійну МРТ застосовують для діагностики інсультів та інших неврологічних порушень (наприклад, розсіяного склерозу).

### МР-перфузія
Метод, що дозволяє оцінити проходження крові через судини різних тканин організму, зокрема тканин мозку і печінки. Метод дозволяє визначити ступінь ішемії головного мозку та інших органів, зокрема, порушення кровотоку через утворення циротичних вузлів при цирозі печінки.

### МР-спектроскопія
Магнітно-резонансна спектроскопія (МРС) — метод, що дозволяє виявити біохімічні зміни тканин при різних захворюваннях. МР-спектри відображають процеси метаболізму. Порушення метаболізму, як правило, виникають до появи клінічних проявів захворювання, тому на основі даних МРС можна діагностувати захворювання на ранніх етапах розвитку.
Види МРС:
- МРС внутрішніх органів;
- МРС біологічних рідин.

### МР-ангіографія
Магнітно-резонансна ангіографія (МРА) — метод отримання зображення кровоносних судин за допомогою магнітно-резонансного томографа. Дослідження проводиться на томографах з величиною індукції магнітного поля не менш ніж 0,3 Тл. Метод дозволяє оцінювати як анатомічні, так і функціональні особливості кровотоку. МРА ґрунтується на відмінності сигналу рухомої тканини (крові) від сигналу навколишніх нерухомих тканин, що дозволяє отримувати зображення судин без застосування будь-яких рентгеноконтрастних засобів. Для отримання більш чіткого зображення застосовують особливі контрастні речовини на основі парамагнетиків (гадоліній).

### Функціональна МРТ
Функціональна МРТ (фМРТ) — метод картування кори головного мозку, що дозволяє визначити для кожного пацієнта індивідуальне розташування та особливості функціювання ділянок мозку, які відповідають за рух, мову, зір, пам'ять та інші функції. Суть методу полягає в тому, що при роботі певних ділянок мозку в них посилюється кровотік. У процесі проведення фМРТ пацієнту пропонують виконати певні завдання, потім реєструють ділянки з посиленим кровотоком та накладають їхнє зображення на звичайну МРТ мозку.

## Протипоказання
Існують як відносні протипоказання, при яких проведення дослідження можливе за певних умов, так і абсолютні, при яких проводити дослідження недопустимо.
Абсолютні протипоказання:
- встановлений кардіостимулятор (зміни магнітного поля можуть імітувати серцевий ритм);
- феромагнітні чи електронні імплантати середнього вуха;
- великі металічні імплантати, феромагнітні уламки;
- феромагнітні апарати Ілізарова.

Відносні протипоказання:
- інсулінові помпи;
- нервові стимулятори;
- неферомагнітні імплантати внутрішнього вуха;
- протези клапанів серця (у високих полях, при підозрі на дисфункцію);
- кровоспинні кліпси (крім судин мозку);
- декомпенсована серцева недостатність;
- перший триместр вагітності;
- клаустрофобія;
- неадекватність пацієнта;
- тяжкий/вкрай тяжкий стан пацієнта за основним/супутнім захворюванням;
- наявність татуювань, що виконані металовмісними барвниками (можуть виникати опіки).

Титан, який широко застосовують у протезуванні, не є феромагнетиком і практично безпечний при МРТ. Виняток — наявність татуювань, що виконані титановмісними барвниками (наприклад, на основі діоксиду титану).

### Книги
- Федьків С. В. Магнітно-резонансна томографія в кардіології: інформаційно-методичний посібник / С. В. Федьків ; під ред. : В. М. Коваленка, В. М. Корнацького. — К., 2013. — 60 с. : табл., іл.
- Злепко С. М., Коваль Л. Г., Гаврілова Н. М., Тимчик І. С. Медична апаратура спеціального призначення. Навчальний посібник. Вінниця, ВНТУ, 2010. 158 с.
- Cheng, Yu-Chung N.; Haacke, E. Mark; Thompson, Michael R.; Venkatesan, Ramesh (2014). Magnetic resonance imaging : physical principles and sequence design (2nd edition). Hoboken, New Jersey. ISBN 978-1-118-63395-3.
- Haacke, E Mark; Brown, Robert F; Thompson, Michael; Venkatesan, Ramesh (1999). Magnetic resonance imaging: Physical principles and sequence design. New York: J. Wiley & Sons. ISBN 0-471-35128-8.
- Lee SC; Kim K; Kim J; Lee S; Han Yi J; Kim SW; Ha KS; Cheong C (June 2001). One micrometer resolution NMR microscopy. J. Magn. Reson. 150 (2): 207—13. Bibcode:2001JMagR.150..207L. doi:10.1006/jmre.2001.2319. PMID 11384182.
- P Mansfield (1982). NMR Imaging in Biomedicine: Supplement 2 Advances in Magnetic Resonance. Elsevier. ISBN 9780323154062.
- Eiichi Fukushima (1989). NMR in Biomedicine: The Physical Basis. Springer Science & Business Media. ISBN 9780883186091.
- Bernhard Blümich; Winfried Kuhn (1992). Magnetic Resonance Microscopy: Methods and Applications in Materials Science, Agriculture and Biomedicine. Wiley. ISBN 9783527284030.
- Peter Blümer (1998). Peter Blümler, Bernhard Blümich, Robert E. Botto, Eiichi Fukushima (ред.). Spatially Resolved Magnetic Resonance: Methods, Materials, Medicine, Biology, Rheology, Geology, Ecology, Hardware. Wiley-VCH. ISBN 9783527296378.
- Zhi-Pei Liang; Paul C. Lauterbur (1999). Principles of Magnetic Resonance Imaging: A Signal Processing Perspective. Wiley. ISBN 9780780347236.
- Franz Schmitt; Michael K. Stehling; Robert Turner (1998). Echo-Planar Imaging: Theory, Technique and Application. Springer Berlin Heidelberg. ISBN 9783540631941.
- Vadim Kuperman (2000). Magnetic Resonance Imaging: Physical Principles and Applications. Academic Press. ISBN 9780080535708.
- Bernhard Blümich (2000). NMR Imaging of Materials. Clarendon Press. ISBN 9780198506836.
- Jianming Jin (1998). Electromagnetic Analysis and Design in Magnetic Resonance Imaging. CRC Press. ISBN 9780849396939.
- Imad Akil Farhat; P. S. Belton; Graham Alan Webb; Royal Society of Chemistry (Great Britain) (2007). Magnetic Resonance in Food Science: From Molecules to Man. Royal Society of Chemistry. ISBN 9780854043408.

### Журнали
- Magnetic Resonance in Medicine
- Journal of Magnetic Resonance Imaging
- Magnetic Resonance Imaging
- Progress in Nuclear Magnetic Resonance Spectroscopy
- Magnetic Resonance in Chemistry
- NMR in Biomedicine
- Magnetic Resonance Materials in Physics, Biology, and Medicine
- Solid State Nuclear Magnetic Resonance
- Topics in Magnetic Resonance Imaging

- Journal of Cardiovascular Magnetic Resonance
- Computerized Medical Imaging and Graphics
- Український радіологічний та онкологічний журнал

title: Магнітно-резонансна томографія

wikitext:
{{Універсальна картка}}
'''Магні́тно-резона́нсна томогра́фія, МРТ''' ({{lang-en|magnetic resonance tomography, MRT}} або {{lang-en|magnetic resonance imaging, MRI}}) — [[томографія|томографічний]] метод [[Медична візуалізація|медичної візуалізації]] та дослідження внутрішніх органів і тканин з використанням фізичного явища [[магнітний резонанс|ядерного магнітного резонансу]] (ЯМР).<ref>{{cite web|last=Sheil|first=W. C.|title=Magnetic Resonance Imaging (MRI Scan)|url=http://www.medicinenet.com/mri_scan/article.htm|publisher=MedicineNet.com|accessdate=2012-04-27|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HyhymN4J?url=http://www.medicinenet.com/mri_scan/article.htm|archivedate=2013-07-09|deadurl=no}}</ref> Метод ґрунтується на вимірюванні електромагнітного відгуку [[Ядро атома|атомних ядер]], найчастіше ядер атомів [[Водень|водню]]<ref>ISBN 978-0-521-86527-2 глава 8 Getting in tune: resonance and relaxation </ref>, а саме на їхньому збудженні за допомогою певної комбінації електромагнітних хвиль у сталому магнітному полі високої напруженості.
[[Файл:MRI Head Brain Normal.jpg|thumb|180пкс|Магнітно-резонансна картина головного мозку в нормі]]

Цей метод дає змогу одержати висококонтрастне зображення тканин тіла, і тому його широко застосовують у [[Медицина|медицині]], у [[Медична візуалізація|візуалізації]] тканин мозку, серця, м'язів, а також новоутворень, порівняно з іншими методами медичної візуалізації (такими, наприклад, як [[комп'ютерна томографія]] чи [[рентгенографія]]).

== Вступ ==
МРТ — це неінвазивний метод медичного обстеження, який широко застосовують у медичній діагностиці та контролі адекватності лікування хворого. На відміну від [[Комп'ютерна томографія|комп'ютерної томографії]] та [[Рентгенографія|рентгенівського дослідження]], під час використання цього методу організм не зазнає впливу [[іонізуюче випромінювання|іонізуючого випромінювання]]. Натомість зображення формується під впливом потужного [[магнітне поле|магнітного поля]] та електромагнітних хвиль із застосуванням комп′ютерної обробки для одержання чіткої деталізації м′яких тканин, кісток та інших внутрішніх структур організму. Для підвищення чіткості зображення часто застосовують контрастні речовини. За допомогою МРТ можна діагностувати патологічні зміни, які неможливо побачити при використанні інших методів медичної візуалізації.

Побічні ефекти МРТ невідомі, однак існує низка протипоказань.

Методики МРТ постійно вдосконалюють. Для візуалізації різних структур організму випробовують нові послідовності електромагнітних імпульсів і застосовують нові методи обробки даних, що дозволяє досягнути високого рівня деталізації, наприклад, одержувати зображення ділянок мозку менш ніж 1 [[Міліметр|мм]] завтовшки.

До удосконалення процедури МРТ долучаються вчені та компанії з різних галузей. Зокрема, компанія [[Facebook]] анонсувала, що працює над тим, щоб навчити штучний інтелект швидше читати результати магнітно-резонансної томографії. Планується, що час проходження процедури скоротиться з 30 хв до 3 хв, що, в свою чергу, знизить ціну процедури. Для реалізації проекту дослідницький центр корпорації отримав 3 млн знімків МРТ, 10 тис. з котрих — клінічні. Надані знімки є конфіденційними і не містять відомостей, які охороняються законодавством. Разом з Facebook над розробкою працює лабораторія FAIR AI і відділ радіології NYU School of Medicine.<ref>{{Cite news|url=https://tokar.ua/read/27051|title=МРТ за 3 хвилини — Facebook навчить штучний інтелект читати результати томографії|date=2018-09-10|language=uk-UA|work=[[Tokar.ua]]|accessdate=2018-09-21|archive-date=21 вересня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180921191217/https://tokar.ua/read/27051}}</ref>

== Історія відкриття ==
Роком винайдення МРТ вважають [[1973 рік]], коли професор хімії [[Пол Лотербур]] опублікував у журналі ''[[Nature]]'' статтю «Формування зображень за допомогою індукованої локальної взаємодії: приклади застосування ядерного магнітного резонансу»<ref name=lauterbur>{{cite journal |author=Lauterbur PC |date=1973 |title=Image Formation by Induced Local Interactions: Examples of Employing Nuclear Magnetic Resonance |journal=[[Nature (journal)|Nature]] |volume=242 |pages=190–1 |doi=10.1038/242190a0 |issue=5394 |bibcode=1973Natur.242..190L}}</ref><ref>{{cite journal |author=Rinck PA |date=2014 |title=The history of MRI; in: Magnetic Resonance in Medicine, 8th edition; http://magnetic-resonance.org/ch/20-04.html }}</ref>. Наприкінці 70-х професор фізики [[Ноттінгем]]ського університету [[Пітер Менсфілд]] розробив математичний метод, завдяки якому сканування займало декілька секунд, а не годин, і який дозволив отримувати більш чітке зображення.

Термін «ЯМР-томографія» було замінено на «МР-томографія» 1986 року з причин розвитку у людей [[Нуклеофобія|нуклеофобії]] після [[Чорнобильська катастрофа|Чорнобильської аварії]]. У новому терміні відсутнє нагадування про «ядерність» походження методу, що і дало змогу впровадити його в повсякденну медичну практику<ref>{{Cite book|title=Основи медичної практики|last=Момоток, Юшина, Рожнова|first=Л. О., Л. В., О. В.|year=2008|publisher=Медицина|location=Київ|pages=173|language=українська|isbn=978-966-8144-74-5}}</ref>.

== Метод ==
[[Файл:Modern 3T MRI.JPG|міні|праворуч|200пкс| Магнітно-резонансний томограф]]
Метод ядерного магнітного резонансу базується на дослідженні насиченості тканин організму воднем та їхніх магнітних властивостей, пов'язаних із перебуванням в оточенні різних атомів і молекул. Ядро водню складається з одного [[протон]]а, який має [[магнітний момент]] ([[спін]]) і змінює свою просторову орієнтацію у потужному [[магнітне поле|магнітному полі]]. Також зміна просторової орієнтації відбувається через вплив додаткових (градієнтних) полів на протон та впливу зовнішніх радіочастотних імпульсів, які подаються на специфічній резонансній частоті для даного протона у даному магнітному полі. На основі параметрів протона ([[спін]]ів), котрі можуть перебувати тільки у двох протилежних фазах, а також їхньої прив'язаності до магнітного моменту протона, можна встановити, в яких саме тканинах знаходиться той чи інший атом водню.

Якщо помістити протон у зовнішнє магнітне поле, то його магнітний момент буде або співнапрямлений, або протилежно напрямлений із магнітним полем, причому у другому випадку його енергія буде вищою. Якщо піддати досліджену ділянку впливу електромагнітного випромінюванняя певної частоти, частина протонів змінять свій магнітний момент на протилежний, а потім повернуться у вихідний стан. При цьому система збору даних томографа зареєструє виділення енергії під час [[Релаксація (фізика)|релаксації]] попередньо збуджених протонів.

Перші томографи мали індукцію магнітного поля 0,005 [[Тесла|Тл]], однак якість отриманих зображень була низькою. Сучасні томографи мають потужні джерела сильного магнітного поля. Ці джерела являють собою як [[електромагніт]]и (зазвичай до 1–3 Тл, в деяких випадках до 9,4 Тл), так і [[Магніт|постійні магніти]] (до 0,7 Тл). Оскільки поле повинно бути достатньо потужним, застосовують [[надпровідний магніт|надпровідні магніти]], що працюють у [[гелій|рідкому гелії]], а з постійних магнітів придатні лише дуже потужні, [[неодим]]ові. Магнітно-резонансний відгук тканин у МР-томографах на постійних магнітах більш слабкий, ніж в електромагнітних, тому вони мають обмежену сферу застосування. Однак постійні магніти можуть мати так звану «відкриту» конфігурацію, що дозволяє проводити дослідження у русі, у положенні стоячи, а також здійснювати доступ лікарів до пацієнта під час дослідження і проведення діагностичних чи лікувальних заходів під контролем МРТ (так звана інтервенційна МРТ).

Для визначення розташування сигналу у просторі, окрім магніту в МР-томографі, застосовують градієнтні котушки, які до загального однорідного магнітного поля додають градієнтне магнітне збурення. Це забезпечує локалізацію сигналу ядерного магнітного резонансу і точне співвідношення досліджуваної ділянки та отримання даних. Дія [[градієнт]]у, який дозволяє вибрати зріз, забезпечує селективне збурення протонів саме в потрібній ділянці. Потужність і швидкість дії градієнтних підсилювачів належить до найважливіших показників магнітно-резонансного томографа. Від них значною мірою залежить швидкодія, [[роздільна здатність]] і [[співвідношення сигнал/шум]].

== Застосування ==

=== МРТ головного мозку ===
[[Файл:Parasagittal_MRI_of_human_head_in_patient_with_benign_familial_macrocephaly_prior_to_brain_injury_(ANIMATED).gif|thumb|250px|Мультиплікація, створена з декількох фокальних перерізів голови людини]]
[[Файл:MR Knee.jpg|міні|праворуч|200пкс|Магнітно-резонансне зображення коліна]]
МРТ головного мозку застосовують у [[Нейрохірургія|нейрохірургії]] і [[Неврологія|неврології]], що дозволяє з високою точністю виявити патологію тканин головного мозку. Порівняно із [[Комп'ютерна томографія|КТ]], цей метод забезпечує вищу чутливість під час діагностики невеликих пухлин та кращу візуалізацію задньої черепної ямки. Отримане зображення дає змогу виразно розрізнити [[Сіра речовина|сіру]] і [[біла речовина|білу речовину]], що дозволяє діагностувати цілий ряд патологічних процесів у [[центральна нервова система|центральній нервовій системі]], включаючи [[демієлінізуючі захворювання]], [[Деменція|деменцію]], [[цереброваскулярні захворювання]], [[нейроінфекції]] та [[Епілепсія|епілепсію]]<ref>{{cite web |url    http://www.acr.org/~/media/ACR/Documents/PGTS/guidelines/MRI_Brain.pdf |title        = ACR-ASNR Practice Guideline for the Performance and Interpretation of Magnetic Resonance Imaging (MRI) of the Brain |last1        = American Society of Neuroradiology |date = 2013}}</ref>. Оскільки під час дослідження отримують численні зображення із проміжком у кілька [[Мілісекунда|мілісекунд]], це дозволяє побачити реакцію мозку на різні стимули, дослідити як функціональні, так і структурні аномалії мозку, та діагностувати більшість [[Психічні захворювання|психічних розладів]]. Метод використовують також у [[стереотаксис|стереотаксичній хірургії]] під контролем МРТ — в [[радіохірургія|радіохірургії]] для лікування пухлин головного мозку, [[артеріовенозні мальформації|артеріовенозних мальформацій]] та інших захворювань, що потребують [[хірургія|хірургічного лікування]].

=== МРТ серцево-судинної системи ===
МРТ серцево-судинної системи доповнює інші методи візуалізації, такі як [[ехокардіографія]], КТ серця і [[ядерна медицина]]. До сфери її застосувань входять обстеження при [[ішемічна хвороба серця|ішемічній хворобі серця]], [[кардіоміопатія|кардіоміопатії]], [[міокардит]]і, [[гемохроматоз]]і, [[вроджені вади серця|вроджених вадах серця]] тощо.

=== МРТ опорно-рухового апарату ===
Діагностика захворювань [[Опорно-рухова система|опорно-рухового апарату]] включає МРТ [[Хребет|хребта]], діагностику захворювань [[суглоб]]ів і [[Пухлина|пухлин]] м′яких тканин.

== Технології ==

=== Дифузійна МРТ ===
[[Дифузійна МРТ]] — метод, що дозволяє визначати [[дифузія|дифузію]] молекул води в біологічних тканинах. Дифузійну МРТ застосовують для діагностики [[інсульт]]ів та інших неврологічних порушень (наприклад, [[розсіяний склероз|розсіяного склерозу]]).

=== МР-перфузія ===
Метод, що дозволяє оцінити проходження крові через судини різних тканин організму, зокрема тканин мозку і печінки. Метод дозволяє визначити ступінь [[Ішемія|ішемії]] головного мозку та інших органів, зокрема, порушення кровотоку через утворення циротичних вузлів при [[Цироз печінки|цирозі печінки]].

=== МР-спектроскопія ===
Магнітно-резонансна спектроскопія (МРС) — метод, що дозволяє виявити [[Біохімія|біохімічні]] зміни тканин при різних захворюваннях. МР-спектри відображають процеси [[Обмін речовин|метаболізму]]. Порушення метаболізму, як правило, виникають до появи клінічних проявів захворювання, тому на основі даних МРС можна діагностувати захворювання на ранніх етапах розвитку.

Види МРС:
* МРС внутрішніх органів;
* МРС біологічних рідин.

=== МР-ангіографія ===
[[Файл:Abdominal_Aorta_MRI_Color_MIP_SAA.gif|міні|МР-[[Ангіографія|ангіографічне]] зображення в 3D-режимі, що показує [[Аневризма|аневризму]] [[Селезінка|селезінкової]] артерії]]
Магнітно-резонансна ангіографія (МРА) — метод отримання зображення [[Кровоносні судини|кровоносних судин]] за допомогою магнітно-резонансного томографа. Дослідження проводиться на томографах з величиною [[Магнітна індукція|індукції магнітного поля]] не менш ніж 0,3 Тл. Метод дозволяє оцінювати як анатомічні, так і функціональні особливості кровотоку. МРА ґрунтується на відмінності сигналу рухомої тканини ([[кров]]і) від сигналу навколишніх нерухомих тканин, що дозволяє отримувати зображення судин без застосування будь-яких рентгеноконтрастних засобів. Для отримання більш чіткого зображення застосовують особливі контрастні речовини на основі [[Парамагнетики|парамагнетиків]] ([[гадоліній]]).

=== Функціональна МРТ ===
[[Функціональна магнітно-резонансна томографія|Функціональна МРТ]] (фМРТ) — метод картування кори головного мозку, що дозволяє визначити для кожного пацієнта індивідуальне розташування та особливості функціювання ділянок мозку, які відповідають за рух, мову, зір, пам'ять та інші функції. Суть методу полягає в тому, що при роботі певних ділянок мозку в них посилюється кровотік. У процесі проведення фМРТ пацієнту пропонують виконати певні завдання, потім реєструють ділянки з посиленим кровотоком та накладають їхнє зображення на звичайну МРТ мозку.

== Протипоказання ==
Існують як ''відносні'' протипоказання, при яких проведення дослідження можливе за певних умов, так і ''абсолютні'', при яких проводити дослідження недопустимо.

Абсолютні протипоказання:
* встановлений [[кардіостимулятор]] (зміни магнітного поля можуть імітувати серцевий ритм);
* [[Феромагнетики|феромагнітні]] чи електронні [[імплантати]] [[Середнє вухо|середнього вуха]];
* великі металічні імплантати, феромагнітні уламки;
* феромагнітні [[апарат Ілізарова|апарати Ілізарова]].
Відносні протипоказання:
* [[інсулінова помпа|інсулінові помпи]];
* нервові стимулятори;
* неферомагнітні імплантати внутрішнього вуха;
* протези клапанів серця (у високих полях, при підозрі на дисфункцію);
* кровоспинні кліпси (крім судин мозку);
* декомпенсована [[серцева недостатність]];
* перший триместр [[Вагітність|вагітності]];
* [[клаустрофобія]];
* неадекватність пацієнта;
* тяжкий/вкрай тяжкий стан пацієнта за основним/супутнім захворюванням;
* наявність [[Татуювання|татуювань]], що виконані металовмісними барвниками (можуть виникати [[опік]]и).
[[Титан (хімічний елемент)|Титан]], який широко застосовують у [[Протезування|протезуванні]], не є феромагнетиком і практично безпечний при МРТ. Виняток — наявність татуювань, що виконані титановмісними барвниками (наприклад, на основі [[діоксид титану|діоксиду титану]]).

== Див. також ==
* [[Томографія]]
* [[Комп'ютерна томографія|Рентгенівська томографія]]
* [[Позитрон-емісійна томографія]]
* [[Медична візуалізація]]
* [[Нейровізуалізація]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==

=== Книги ===
* Федьків С. В. Магнітно-резонансна томографія в кардіології: інформаційно-методичний посібник / С. В. Федьків ; під ред. : В. М. Коваленка, В. М. Корнацького. — К., 2013. — 60 с. : табл., іл.
* Злепко С. М., Коваль Л. Г., Гаврілова Н. М., Тимчик І. С. Медична апаратура спеціального призначення. Навчальний посібник. Вінниця, ВНТУ, 2010. 158 с.
* Cheng, Yu-Chung N.; Haacke, E. Mark; Thompson, Michael R.; Venkatesan, Ramesh (2014). ''Magnetic resonance imaging : physical principles and sequence design'' (2nd edition). Hoboken, New Jersey. [[ISBN]] [[Спеціальна:Джерела книг/978-1-118-63395-3|978-1-118-63395-3]].
* {{Cite book |author=Haacke, E Mark |author2=Brown, Robert F |author3=Thompson, Michael |author4=Venkatesan, Ramesh |title=Magnetic resonance imaging: Physical principles and sequence design |url=https://archive.org/details/isbn_0471351288 |publisher=J. Wiley & Sons |location=New York |date=1999 |isbn=0-471-35128-8 }}
* {{cite journal | author = Lee SC | author2 =  Kim K | author3 = Kim J| author4 =  Lee S | author5 = Han Yi J | author6 = Kim SW | author7 = Ha KS | author8 = Cheong C | title = One micrometer resolution NMR microscopy | journal = J. Magn. Reson. | volume = 150 | issue = 2 | pages = 207–13 | date = June 2001 | pmid = 11384182 | doi = 10.1006/jmre.2001.2319 | bibcode = 2001JMagR.150..207L }}
* {{Cite book |author=P Mansfield |author2= |author3= |author4= |title=NMR Imaging in Biomedicine: Supplement 2 Advances in Magnetic Resonance |publisher=Elsevier |location= |date=1982 |isbn=9780323154062 }}
* {{Cite book |author=Eiichi Fukushima |author2= |author3= |author4= |title=NMR in Biomedicine: The Physical Basis |publisher=Springer Science & Business Media |location= |date=1989 |isbn=9780883186091 }}
* {{Cite book |author=Bernhard Blümich |author2=Winfried Kuhn |author3= |author4= |title=Magnetic Resonance Microscopy: Methods and Applications in Materials Science, Agriculture and Biomedicine |publisher=Wiley |location= |date=1992 |isbn=9783527284030 }}
* {{Cite book |author=Peter Blümer |author2= |author3= |author4= |editor=Peter Blümler, Bernhard Blümich, Robert E. Botto, Eiichi Fukushima|title=Spatially Resolved Magnetic Resonance: Methods, Materials, Medicine, Biology, Rheology, Geology, Ecology, Hardware |publisher=Wiley-VCH |location= |date=1998 |isbn=9783527296378 }}
* {{Cite book |author=Zhi-Pei Liang |author2=Paul C. Lauterbur |author3= |author4= |title=Principles of Magnetic Resonance Imaging: A Signal Processing Perspective |publisher=Wiley |location= |date=1999 |isbn=9780780347236 |url-access=registration |url=https://archive.org/details/principlesofmagn00zhip }}
* {{Cite book |author=Franz Schmitt |author2=Michael K. Stehling |author3=Robert Turner |author4= |title=Echo-Planar Imaging: Theory, Technique and Application |url=https://archive.org/details/springer_10.1007-978-3-642-80443-4 |publisher=Springer Berlin Heidelberg |location= |date=1998 |isbn=9783540631941 }}
* {{Cite book |author=Vadim Kuperman |author2= |author3= |author4= |title=Magnetic Resonance Imaging: Physical Principles and Applications |url=https://archive.org/details/magneticresonanc0000kupe |publisher=Academic Press |location= |date=2000 |isbn=9780080535708 }}
* {{Cite book |author=Bernhard Blümich |author2= |author3= |author4= |title=NMR Imaging of Materials |publisher=Clarendon Press |location= |date=2000 |isbn=9780198506836 }}
* {{Cite book |author=Jianming Jin |author2= |author3= |author4= |title=Electromagnetic Analysis and Design in Magnetic Resonance Imaging |publisher=CRC Press |location= |date=1998 |isbn=9780849396939 }}
* {{Cite book |author=Imad Akil Farhat |author2=P. S. Belton |author3=Graham Alan Webb |author4=Royal Society of Chemistry (Great Britain) |title=Magnetic Resonance in Food Science: From Molecules to Man |url=https://archive.org/details/magneticresonanc0000inte |publisher=Royal Society of Chemistry |location= |date=2007 |isbn=9780854043408 }}

=== Журнали ===

* [https://onlinelibrary.wiley.com/journal/15222594 Magnetic Resonance in Medicine]
* [https://onlinelibrary.wiley.com/journal/15222586 Journal of Magnetic Resonance Imaging]
* [https://www.sciencedirect.com/journal/magnetic-resonance-imaging Magnetic Resonance Imaging]
* [https://www.sciencedirect.com/journal/progress-in-nuclear-magnetic-resonance-spectroscopy Progress in Nuclear Magnetic Resonance Spectroscopy]
* [https://analyticalsciencejournals.onlinelibrary.wiley.com/journal/1097458xa Magnetic Resonance in Chemistry]
* [https://analyticalsciencejournals.onlinelibrary.wiley.com/journal/10991492 NMR in Biomedicine]
* [https://www.springer.com/journal/10334 Magnetic Resonance Materials in Physics, Biology, and Medicine]
* [https://www.sciencedirect.com/journal/solid-state-nuclear-magnetic-resonance Solid State Nuclear Magnetic Resonance]
* [https://journals.lww.com/topicsinmri/pages/default.aspx Topics in Magnetic Resonance Imaging]

* [https://jcmr-online.biomedcentral.com/ Journal of Cardiovascular Magnetic Resonance]
* [https://www.sciencedirect.com/journal/computerized-medical-imaging-and-graphics Computerized Medical Imaging and Graphics]
* [https://ukroj.com/index.php/journal Український радіологічний та онкологічний журнал]
{{Нормативний контроль}}

[[Категорія:Томографія]]
[[Категорія:Винаходи США]]
[[Категорія:Нейровізуалізація]]
[[Категорія:Медична візуалізація]]
[[Категорія:Медична діагностика]]
[[Категорія:Радіологія]]

Коротка назва: IRM, МРТ, MRI, MRT і RM

Ґрунтується на: ядерний магнітний резонанс


text:
# Безлавкі
Безлавкі (пол. Bezławki, нім. Bäslack) — село в Польщі, у гміні Решель Кентшинського повіту Вармінсько-Мазурського воєводства.
Населення — 136 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Ольштинського воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 75      | 15                 | 52               | 8                    |
| Жінки    | 61      | 14                 | 36               | 11                   |
| Разом    | 136     | 29                 | 88               | 19                   |

title: Безлавкі

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Безлавкі
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Bezławki}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Bezławki.JPG
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Вармінсько-Мазурське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Кентшинський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Решель (гміна){{!}}Решель
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 136
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 89
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = NKE
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0486942
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Безлавкі''' ({{lang-pl|Bezławki}}, {{lang-de|Bäslack}}) — село в Польщі, у [[Решель (гміна)|гміні Решель]] [[Кентшинський повіт|Кентшинського повіту]] [[Вармінсько-Мазурське воєводство|Вармінсько-Мазурського воєводства]].
Населення — {{formatnum:136}} {{МНОЖИНА:136|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Ольштинське воєводство|Ольштинського воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=75 |ЧолПре=15 |ЧолПрац=52 |ЧолПост=8
|Жін=61 |ЖінПре=14 |ЖінПрац=36 |ЖінПост=11
|Разом=136 |РазомПре=29 |РазомПрац=88 |РазомПост=19
}}

== Примітки ==
{{commonscat-inline|Bezławki}}
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Решель}}

[[Категорія:Села Кентшинського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Вармінсько-Мазурське воєводство

Повіт: Кентшинський повіт

Гміна: Решель

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: NKE

OSM: ↑2979017 ·R (Ґміна Решель)


text:
# Охоронець (фільм, 1961)
«Охоронець» (яп. 用心棒, ようじんぼう, йодзімбо) — фільм, знятий в 1961 році режисером Куросавою Акірою. На 1 березня 2024 року фільм займав 153-тю позицію у списку 250 кращих фільмів за версією IMDb.

## Сюжет
В містечко, в якому йде боротьба між двома бандами, приходить безіменний самурай. Він наймається спершу в одну банду, потім переходить в іншу, нацьковуючи їх одна на одну, а в кінці вбиває тих, хто вижив.
У фільмі вперше введено «воїна без імені» — хоч ім'я персонажа й наведене в титрах, у фільмі воно жодного разу не називається. Цю тему пізніше розроблено в італійських фільмах «За жменю доларів», «На декілька доларів більше», i «Хороший, поганий, злий».

title: Охоронець (фільм, 1961)

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Охоронець
| оригінальна назва = {{noitalic|用心棒}}
| зображення        = Yojimbo.jpg
| жанр              = [[Екшн|Бойовик]]
| режисер           = [[Куросава Акіра]]
| продюсер          = [[Рюдзо Кікушіма]]
Акіра Куросава
[[Танака Томоюкі|Томоюкі Танака]]
| сценарист         = [[Куросава Акіра]]
[[Кікошіма Рьозо]]
| актори            = [[Міфуне Тосіро]]
[[Накадаї Тацуя]]
[[Цукаса Йоко]]
{{Jl|Ісудзу|Ямада}}
[[Като Дайсуке]]
[[Кавадзу Сейзабуро]]
[[Харуо Накаджіма]]
| композитор        = Сато Масару
| оператор          = [[Міяґава Кадзо]]
| кінокомпанія      =
| тривалість        =
| країна            = {{JPN}}
| рік               = 1961
| мова              = [[Японська мова|Японська]]
| наступний         = «[[Відважний Сандзюро]]»
}}

'''«Охоронець»''' ({{lang-ja|用心棒, ようじんぼう}}, ''йодзімбо'') — фільм, знятий в 1961 році режисером [[Куросава Акіра|Куросавою Акірою]]. На 1 березня 2024 року фільм займав 153-тю позицію у списку [[Список 250 найрейтинговіших фільмів IMDb|250 кращих фільмів за версією IMDb]].

== Сюжет ==
В містечко, в якому йде боротьба між двома бандами, приходить безіменний [[самурай]]. Він наймається спершу в одну банду, потім переходить в іншу, нацьковуючи їх одна на одну, а в кінці вбиває тих, хто вижив.

У фільмі вперше введено «воїна без імені» — хоч ім'я персонажа й наведене в титрах, у фільмі воно жодного разу не називається. Цю тему пізніше розроблено в італійських фільмах «[[За жменю доларів]]», [[На декілька доларів більше|«На декілька доларів більше»]], i [[Хороший, поганий, злий|«Хороший, поганий, злий»]].

== Посилання ==
* {{IMDb title|0055630|Охоронець}} {{Rating-big|8.2|10}}
* {{Amg movie|55840|Охоронець}}
* {{mojo title|id=yojimbo|title=Охоронець}}
* {{Rotten-tomatoes|id=yojimbo|title=Охоронець}}
* {{Jmdb title|1961|ck002050|Охоронець}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Бібліоінформація}}
{{Фільми Куросави Акіри}}
{{Japan-film-stub}}
{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми Японії 1961]]
[[Категорія:Фільми Акіри Куросави]]
[[Категорія:Фільми дзідайгекі]]
[[Категорія:Фільми-бойовики Японії]]
[[Категорія:Фільми японською мовою]]
[[Категорія:Фільми про самураїв]]
[[Категорія:Фільми про охоронців]]
[[Категорія:Чорно-білі фільми Японії]]

title: 用心棒

Жанр: Бойовик

Режисер: Куросава Акіра

Продюсер: Рюдзо Кікушіма · Акіра Куросава · Томоюкі Танака

Сценарист: Куросава Акіра · Кікошіма Рьозо

На основі: Red Harvestd

У головних · ролях: Міфуне Тосіро · Накадаї Тацуя · Цукаса Йоко · Ісудзу Ямада · Като Дайсуке · Кавадзу Сейзабуро · Харуо Накаджіма

Оператор: Міяґава Кадзо

Композитор: Сато Масару

Художник: Yoshirō Murakid

Кінокомпанія: Toho

Дистриб'ютор: Toho і Netflix

Мова: Японська

Країна: Японія

Наступний: «Відважний Сандзюро»