text:
# Джеймс Т. Кірк
Дже́ймс Тібе́рій Кі́рк (англ. James Tiberius Kirk) — персонаж науково-фантастичного телевізійного серіалу «Зоряний шлях», мультиплікаційного серіалу «Зоряний шлях: Анімаційніий серіал» і супутніх повнометражних фільмів

## Біографія
Про місце народження та дитинство Джеймса Т. Кірка достеменно нічого не відомо. В повнометражному фільмі «Зоряний шлях 4: Подорож додому» Кірк говорить, що він родом зі штату Айова. Але у фільмі 2009 року стверджується, що Кірк народився у космосі під час вибуху корабля його батька. На офіційному сайті «Зоряного Шляху» також є уточнення, що стверджує, що він народився у Ріверсайді, штат Айова.
Не існує і точної дати його народження. У той же час на офіційному сайті епопеї днем народження Кірка названо 22 березня 2233 року.
Попри те, що Кірк був народжений на Землі, він, певно, якийсь час жив на Тарсусі IV (англ. Tarsus IV) і був одним з дев'яти свідків, що бачили різанину 4 тисяч колоністів.
У 2250 Кірк вступив у Академію Зоряного Флоту у Сан-Франциско. Джеймс стажувався на зорельоті «Республіка» (англ. USS Republic), після чого, в 2251, у званні енсіна повернувся в Академію. У 2254 він по закінченні академії у званні лейтенанта отримав призначення на зореліт  «Фаррагут»(англ. USS Farragut NCC-1647).
Якої-небудь конкретної інформації про життя Кірка між 2254 і 2263 роками немає. Однак можна припустити, що близько 2255 року він отримав звання лейтенант-командора. Також прийнято вважати, що в 2260 він був призначений відповідальним за ремонт і переобладнання зорельота «Ентерпрайз». Після закінчення робіт він протягом десяти років служив на «Ентерпрайзі» під командуванням капітана Крістофера Пайка. У 2263, після чергового підвищення Пайка, Кірк був призначений капітаном зорельота.
Під командуванням Кірка «Ентерпрайз» (англ. USS Enterprise NCC-1701) у 2264—2269 роках здійснив свою історичну п'ятирічну дослідницьку місію. Через кілька років після її закінчення Кірку було присвоєно звання контр-адмірала, і він обійняв посаду керівника відділу операцій Зоряного Флоту.
У 2271 для битви у Віджерській кризі адмірал Кірк прийняв тимчасове командування «Ентерпрайзом».
Біографія Кірка між 2271 і 2284 невідома. Відомо тільки, що в цей проміжок часу він пішов у відставку, але близько 2282 року повернувся на службу. За чутками, які розповсюджувалися деякими учасниками знімальної групи, Кірк отримав звання віце-адмірала. Однак офіційно ця інформація не підтверджена, тому прийнято вважати, що він став просто адміралом.
У 2284 Кірк ненадовго збирав команду «Ентерпрайз» для переслідування свого давнього ворога — Хана Сінга. У 2285 за «крадіжку» «Ентерпрайза» і саботаж зорельоту USS "«Екссельсіор NX-2000» задля врятування свого друга Спока Кірк був понижений у званні до капітана і отримав призначення на новий «Ентерпрайз NCC-1701-A» (англ. USS Enterprise NCC-1701-A). Він командував цим судном до 2293, коли зореліт було списано.
2293 року Клінгонзький суд засудив Кірка до ув'язнення в одній з колоній-шахт за неправдивим звинуваченням у вбивстві клінгонського канцлера Горкона. Однак пізніше завдяки Спокові він був звільнений, а звинувачення з нього було знято.
У тому ж році при випробуваннях нового корабля «Ентерпрайз-В» Кірк зник (і, як припускалося, загинув). Насправді він потрапив у часову аномалію, де зустрівся з капітаном Пікаром з 2371 року і допоміг йому зупинити доктора Толіана Сорана, що вирішив погубити 230 мільйонів життів. Під час останньої битви з ним Кірк загинув та був таємно похований Пікаром.
Після закінчення телевізійної історії Кірка Вільям Шатнер зі співавторами написав кілька неофіційних новел, в яких Кірк «повернувся з мертвих».

title: Джеймс Т. Кірк

wikitext:
<!-- [[Файл:JamesTKirk.jpg|right|thumb|200px|Вільям Шаттнер у ролі Джеймса Т. Кірка]] -->
{{Персонаж серіалу
| колір             = #DEDEE2
| ім'я              = Джеймс Тіберій Кірк
| оригінал імені =
| зображення      = Star Trek William Shatner.JPG
| заголовок        =
| перша           =
| останнє        =
| причина          =
| прізвисько         =
| вид              = людина (землянин)
| стать              = чоловік
| вік          =
| народилася          =
| померла             =
| робота          = командування зорельотами, дослідження космосу, дипломатія
| звання           =
| сім'я            =
| чоловік           =
| дружина           =
| діти             =
| відносини        =
| епізоди          =
| прототип         =
| створювач        =
| актор            =
|твір = [[Зоряний шлях: Оригінальний серіал]], [[Зоряний шлях: Анімаційний серіал]], [[Зоряний шлях: Фільм (фільм)]], [[Зоряний шлях 2: Гнів Хана]], [[Зоряний шлях 3: У пошуках Спока]], [[Зоряний шлях 4: Подорож додому]], [[Зоряний шлях 5: Остання межа]], [[Зоряний шлях 6: Невідкрита країна]], [[Зоряний шлях: Покоління]]
}}

'''Дже́ймс Тібе́рій Кі́рк''' ({{lang-en|James Tiberius Kirk}}) — персонаж [[Наукова фантастика|науково-фантастичного]] [[Телесеріал|телевізійного серіалу]] «[[Зоряний шлях]]», мультиплікаційного серіалу «Зоряний шлях: Анімаційніий серіал» і супутніх повнометражних фільмів

== Біографія ==
Про місце народження та дитинство Джеймса Т. Кірка достеменно нічого не відомо. В повнометражному фільмі «Зоряний шлях 4: Подорож додому» Кірк говорить, що він родом зі штату [[Айова]]<ref>{{lang-en|«I'm from Iowa, I only work in outer space»}}</ref>. Але у фільмі 2009 року стверджується, що Кірк народився у космосі під час вибуху корабля його батька. На офіційному сайті «[[Зоряний шлях|Зоряного Шляху]]» також є уточнення, що стверджує, що він народився у [[Ріверсайд (Айова)|Ріверсайді]], штат [[Айова]].

Не існує і точної дати його народження. У той же час на офіційному сайті епопеї днем народження Кірка названо [[22 березня]] [[2233]] року.

Попри те, що Кірк був народжений на Землі, він, певно, якийсь час жив на ''Тарсусі IV'' ({{lang-en|Tarsus IV}}) і був одним з дев'яти свідків, що бачили різанину 4 тисяч колоністів.

У 2250 Кірк вступив у ''Академію Зоряного Флоту'' у [[Сан-Франциско]]. Джеймс стажувався на зорельоті ''«Республіка»'' ({{lang-en|USS Republic}}), після чого, в 2251, у званні енсіна повернувся в Академію. У 2254 він по закінченні академії у званні лейтенанта отримав призначення на зореліт '' «Фаррагут»''({{lang-en|USS Farragut NCC-1647}}).

Якої-небудь конкретної інформації про життя Кірка між 2254 і 2263 роками немає. Однак можна припустити, що близько 2255 року він отримав звання лейтенант-командора. Також прийнято вважати, що в 2260 він був призначений відповідальним за ремонт і переобладнання зорельота ''«Ентерпрайз»''. Після закінчення робіт він протягом десяти років служив на «Ентерпрайзі» під командуванням капітана Крістофера Пайка. У 2263, після чергового підвищення Пайка, Кірк був призначений капітаном зорельота.

Під командуванням Кірка ''«Ентерпрайз»'' ({{lang-en|USS Enterprise NCC-1701}}) у 2264—2269 роках здійснив свою історичну п'ятирічну дослідницьку місію. Через кілька років після її закінчення Кірку було присвоєно звання контр-адмірала, і він обійняв посаду керівника відділу операцій Зоряного Флоту.

У 2271 для битви у ''Віджерській кризі'' адмірал Кірк прийняв тимчасове командування «Ентерпрайзом».

Біографія Кірка між 2271 і 2284 невідома. Відомо тільки, що в цей проміжок часу він пішов у відставку, але близько 2282 року повернувся на службу. За чутками, які розповсюджувалися деякими учасниками знімальної групи, Кірк отримав звання віце-адмірала. Однак офіційно ця інформація не підтверджена, тому прийнято вважати, що він став просто адміралом.

У 2284 Кірк ненадовго збирав команду ''«Ентерпрайз»'' для переслідування свого давнього ворога — Хана Сінга. У 2285 за «крадіжку» «Ентерпрайза» і саботаж зорельоту USS "«Екссельсіор NX-2000» задля врятування свого друга [[Спок]]а Кірк був понижений у званні до капітана і отримав призначення на новий «Ентерпрайз NCC-1701-A» ({{lang-en|USS Enterprise NCC-1701-A}}). Він командував цим судном до 2293, коли зореліт було списано.

2293 року [[Клінгони|Клінгонзький]] суд засудив Кірка до ув'язнення в одній з колоній-шахт за неправдивим звинуваченням у вбивстві клінгонського канцлера ''Горкона''. Однак пізніше завдяки Спокові він був звільнений, а звинувачення з нього було знято.

У тому ж році при випробуваннях нового корабля «Ентерпрайз-В» Кірк зник (і, як припускалося, загинув). Насправді він потрапив у часову аномалію, де зустрівся з капітаном ''[[Жан-Люк Пікар|Пікаром]]'' з 2371 року і допоміг йому зупинити доктора Толіана Сорана, що вирішив погубити 230 мільйонів життів. Під час останньої битви з ним Кірк загинув та був таємно похований Пікаром.

Після закінчення телевізійної історії Кірка [[Вільям Шетнер|Вільям Шатнер]] зі співавторами написав кілька неофіційних новел, в яких Кірк «повернувся з мертвих».

== Посилання ==
* [http://www.startrek.com/startrek/view/series/TOS/character/1112496.html Кірк на офіційному вебсайті Зоряного шляху] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20100627064411/http://www.startrek.com/startrek/view/series/TOS/character/1112496.html |date=27 червня 2010 }}
* [http://memory-alpha.org/en/wiki/James_T._Kirk Джеймс Т. Кірк на сайті Memory Alpha] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090508160303/http://memory-alpha.org/en/wiki/James_T._Kirk |date=8 травня 2009 }}

== Примітки ==
{{примітки}}

{{Зоряний шлях}}
{{Зоряний шлях: Оригінальний телесеріал}}
{{DEFAULTSORT:Кірк}}

[[Категорія:Персонажі науково-фантастичних телесеріалів]]
[[Категорія:Зоряний шлях]]

title: Інформація

Вид (раса): людина (землянин)

Стать: чоловік


text:
# Камберленд (Род-Айленд)
Камберленд (англ. Cumberland) — місто (англ. town) в США, в окрузі Провіденс штату Род-Айленд. Населення — 36 405 осіб (2020).

## Демографія

### Перепис 2010
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 33 506 осіб у 13 143 домогосподарствах у складі 9232 родин. Було 13791 помешкання
Расовий склад населення:
| - 92,8 % — білих - 2,3 % — азіатів - 1,5 % — чорних або афроамериканців - 0,3 % — корінних американців - 1,4 % — осіб інших рас |

До двох чи більше рас належало 1,7 %. Частка іспаномовних становила 4,5 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 22,5 % — особи молодші 18 років, 61,7 % — особи у віці 18—64 років, 15,8 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 42,5 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 93,6 чоловіків; на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 90,0 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство становив 102 034 долари США (медіана — 81 713), а середній дохід на одну сім'ю — 118 708 доларів (медіана — 97 905). Медіана доходів становила 63 989 доларів для чоловіків та 53 335 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 7,3 % осіб, у тому числі 11,0 % дітей у віці до 18 років та 5,6 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 18 242 особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 26,5 %, роздрібна торгівля — 14,0 %, виробництво — 13,3 %.

### Перепис 2000
За даними перепису 2000 року
на території муніципалітету мешкало 31 840 людей, було 12 198 садиб та сімей.
Густота населення становила 458,9 осіб/км². З 12 198 садиб у 33,2 % проживали діти до 18 років, подружніх пар, що мешкали разом, було 61,9 %,
садиб, у яких господиня не мала чоловіка — 9,2 %, садиб без сім'ї — 25,9 %.
Власники 11,2 % садиб мали вік, що перевищував 65 років, а в 22,2 % садиб принаймні одна людина була старшою за 65 років. Кількість людей у середньому на садибу становила 2,59, а в середньому на родину 3,05.
Середній річний дохід на садибу становив 54 656 доларів США, а на родину — 63 194 доларів США. Чоловіки мали дохід 41 073 доларів, жінки — 29 188 доларів. Дохід на душу населення був 25 592 доларів. Приблизно 2,9 % родин та 3,9 % населення жили за межею бідності.
Медіанний вік населення становив 39 років. На кожних 100 жінок віком понад 18 років припадало 87,7 чоловіків.

## Відомі особистості
В поселенні народилась:
- Інес Луан Вайлдер (1871—1929) — американським зоологіня.

wikiname: ukwiki

title: Камберленд (Род-Айленд)

in_language: uk

wikitext:
{{Otherplaces|Камберленд}}
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Камберленд
|оригінальна назва  = {{lang-en|Cumberland}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Cumberland Town Hall RI.jpg
|опис зображення= <!-- Cumberland Town Hall -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Род-Айленд
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Провіденс (округ, Род-Айленд)|Провіденс]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 73,2
|висота центру НП   =
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 457,73
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           =
|DST                    =
|телефонний код         = 401
|поштовий індекс        = 02864
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 4400720080
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Камберленд''' ({{lang-en|Cumberland}}) — місто ({{lang-en|town}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Провіденс (округ, Род-Айленд)|Провіденс]] штату [[Род-Айленд]]. Населення — {{formatnum:36405}} осіб (2020).

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1790 = 1964
| 1800 = 2056
| 1810 = 2210
| 1820 = 2653
| 1830 = 3675
| 1840 = 5225
| 1850 = 6661
| 1860 = 8339
| 1870 = 3882
| 1880 = 6445
| 1890 = 8090
| 1900 = 8925
| 1910 = 10107
| 1920 = 10077
| 1930 = 10304
| 1940 = 10625
| 1950 = 12842
| 1960 = 18792
| 1970 = 26605
| 1980 = 27069
| 1990 = 29038
| 2000 = 31840
| 2010 = 33506
| 2020 = 36405
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web |url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html |title=Census of Population and Housing |publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=4 червня 2016  |archiveurl=https://www.webcitation.org/6YSasqtfX?url=http://www.census.gov/prod/www/decennial.html |archivedate=12 травня 2015 }}</ref><ref name="Cen1865">{{cite book | url=https://books.google.com/books?id=NxsxC5mK7NAC&printsec=frontcover&source=gbs_ge_summary_r&cad=0#v=onepage&q&f=false | title=Report upon the Census of Rhode Island 1865 | publisher=Providence Press Company | author=Snow, Edwin M. | year=1867 | location=Providence, RI | accessdate=16 січня 2020 | archive-date=26 лютого 2020 | archive-url=https://web.archive.org/web/20200226024024/https://books.google.com/books?id=NxsxC5mK7NAC&printsec=frontcover&source=gbs_ge_summary_r&cad=0#v=onepage&q&f=false }}</ref>
}}

=== Перепис 2010 ===
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало {{formatnum:33506}} осіб у {{formatnum:13143}} домогосподарствах у складі {{formatnum:9232}} родин. Було 13791 помешкання

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного «прилягання» списку до таблиці населення за роками-->
* 92,8 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 2,3 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
* 1,5 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,3 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 1,4 % — осіб інших рас
|}
До двох чи більше рас належало 1,7 %. Частка іспаномовних становила 4,5 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 22,5 % — особи молодші 18 років, 61,7 % — особи у віці 18—64 років, 15,8 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 42,5 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 93,6 чоловіків; на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 90,0 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство становив {{formatnum:102034}} [[Долар США|долари США]] (медіана — {{formatnum:81713}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:118708}} доларів (медіана — {{formatnum:97905}}). Медіана доходів становила {{formatnum:63989}} доларів для чоловіків та {{formatnum:53335}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 7,3 % осіб, у тому числі 11,0 % дітей у віці до 18 років та 5,6 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило {{formatnum:18242}} особи. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 26,5 %, роздрібна торгівля — 14,0 %, виробництво — 13,3 %.

=== Перепис 2000 ===
За даними перепису 2000 року<ref name="GR2">{{UScensus-2010CA}}</ref>
на території муніципалітету мешкало 31 840 людей, було 12 198 садиб та сімей.
[[Густота населення]] становила 458,9 осіб/км². З 12 198 садиб у 33,2 % проживали діти до 18 років, подружніх пар, що мешкали разом, було 61,9 %,
садиб, у яких господиня не мала чоловіка — 9,2 %, садиб без сім'ї — 25,9 %.
Власники 11,2 % садиб мали вік, що перевищував 65 років, а в 22,2 % садиб принаймні одна людина була старшою за 65 років. Кількість людей у середньому на садибу становила 2,59, а в середньому на родину 3,05.

Середній річний дохід на садибу становив 54 656 [[долар США|доларів США]], а на родину — 63 194 доларів США. Чоловіки мали дохід 41 073 доларів, жінки — 29 188 доларів. Дохід на душу населення був 25 592 доларів. Приблизно 2,9 % родин та 3,9 % населення жили за межею бідності.

Медіанний вік населення становив 39 років. На кожних 100 жінок віком понад 18 років припадало 87,7 чоловіків.

== Відомі особистості ==
В поселенні народилась:
* [[Інес Луан Вайлдер]] (1871—1929) — американським зоологіня.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist|2
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Провіденс (округ, Род-Айленд)}}

[[Категорія:Містечка Род-Айленду]]
[[Категорія:Населені пункти округу Провіденс (Род-Айленд)]]

title: сусідні нас. пункти

Країна: США

Штат: Род-Айленд

Округ: Провіденс

Межує з: | Вунсокет ? |

Голова: Jeffrey Mutterd

Густота населення: 457,73 осіб/км²


text:
# Ханде Рао II
Ханде Рао II (гінді खांडेराव होलकर; 1828 —17 березня 1844) — магараджа Індаура у 1843–1844 роках.

## Життєпис
Походив з династії Холкарів. Син Бапуджі Рао, заміндара Джоціхері. 1841 року був всиновлений стриєчним братом — магараджею Харі Рао, якому спадкував 1843 року. Втім фактична влада належала його названій бабусі Крішні Баї та першому міністру Бхау Пхансе.
Маючи з дитинства погане здоров'я Ханде Рао II помер вже 1844 року. незалишивши спадкоємця. Крішна Баї визначила наступним магараджею представника іншої гілки династії — Тукоджі Рао II.

title: Ханде Рао II

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Ханде Рао II
| місце_проживання     =
| інші_імена           =
| зображення           =
| розмір_зображення    =
| підпис_зображення    =
| ім'я_при_народженні  =
| дата_народження      = 1828
| місце_народження     = Джоціхері
| дата_смерті          = 17.3.1844
| місце_смерті         = [[Індаур]]
| причина_смерті       =
| громадянство         =
| національність       =  маратх
| відомий_(відома)     =
| рід_діяльності       =
| титул                = [[магараджа]]
| військове звання     =
| термін               = 1843—1844
| попередник           = [[Харі Рао]]
| наступник            = [[Тукоджі Рао II]]
| партія               =
| конфесія     = індуїзм
| дружина              =
| діти                 =
| рід                  = [[Холкари]]
| родичі               =
| батько               = Бапуджі Рао
| матір                =
| нагороди             =
| зріст                =
| вага                 =
| герб                 =
}}
'''Ханде Рао II''' ({{lang-hi|खांडेराव होलकर}}; [[1828]] —[[17 березня]] [[1844]]) — [[магараджа]] [[Індор (князівство)|Індаура]] у [[1843]]–[[1844]] роках.

== Життєпис ==
Походив з династії [[Холкари|Холкарів]]. Син Бапуджі Рао, [[заміндар]]а Джоціхері. 1841 року був всиновлений стриєчним братом — магараджею [[Харі Рао]], якому спадкував 1843 року. Втім фактична влада належала його названій бабусі Крішні Баї та першому міністру Бхау Пхансе.

Маючи з дитинства погане здоров'я Ханде Рао II помер вже 1844 року. незалишивши спадкоємця. Крішна Баї визначила наступним магараджею представника іншої гілки династії — [[Тукоджі Рао II]].

== Джерела ==
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.

[[Категорія:Магараджі Індауру]]
[[Категорія:Правителі XIX століття]]

title: Ханде Рао II

Народився: 1828 · Джоціхері

Помер: 17 березня 1844 · Індаур

Національність: маратх

Титул: магараджа

Попередник: Харі Рао

Наступник: Тукоджі Рао II

Конфесія: індуїзм

Рід: Холкари

Батько: Бапуджі Рао


text:
# Беванж-сюр-Аттерт (комуна)
Беванж-сюр-Аттерт (люксемб. Béiwen-Atert, фр. Boevange-sur-Attert, нім. Böwingen) — комуна Люксембургу. Входить до складу кантону Мерш в окрузі Люксембург.

## Географія
Площа території комуни становить 18,87 км² (64-е місце за цим показником серед 116 комун Люксембургу).
Найвища точка комуни над рівнем моря — 393 метрів (66-е місце за цим показником серед комун країни), найнижча — 225 метрів (41-е місце).

## Демографія
Станом на 2011 рік на території комуни мешкало 2 000 ос.
Динаміка чисельності населення:

title: Беванж-сюр-Аттерт (комуна)

wikitext:
{{Комуна Люксембургу
| назва                 =  Беванж-сюр-Аттерт
| місцева_назва         = Boevange-sur-Attert
| зображення            = Boevange-sur-Attert church.jpg
| зображення_розмір     =
| зображення_підпис     =
| герб                  = Coat of arms boevange attert luxbrg.png
| прапор                =
| герб_підпис           =
| прапор_підпис         =
| розташування          = Map Boevange-sur-Attert.PNG
| розташування_підпис   =
| розташування_розмір   =
| округ                 = [[Люксембург (округ)|Люксембург]]
| кантон                = [[Мерш (кантон)|Мерш]]
| вебсайт               = www.boevange-attert.lu
| LAU2                  = 12003
}}
'''Беванж-сюр-Аттерт''' ({{lang-lb|Béiwen-Atert}}, {{lang-fr|Boevange-sur-Attert}}, {{lang-de|Böwingen}}) — [[Список комун Люксембургу|комуна]] [[Люксембург]]у. Входить до складу [[Мерш (кантон)|кантону Мерш]] в [[Люксембург (округ)|окрузі Люксембург]].

== Географія ==
Площа території комуни становить {{Площа комун Люксембургу|commune=Boevange-sur-Attert}} км² ([[Список комун Люксембургу за площею|{{Рейтинг комун Люксембургу за площею|commune=Boevange-sur-Attert}} місце за цим показником]] серед 116 комун Люксембургу).

Найвища точка комуни над рівнем моря — {{Найвищі точки комун Люксембургу|commune=Boevange-sur-Attert}} метрів ([[Список комун Люксембургу за найвищою точкою|{{Рейтинг комун Люксембургу за найвищою точкою|commune=Boevange-sur-Attert}} місце]] за цим показником серед комун країни), найнижча — {{Найнижчі точки комун Люксембургу|commune=Boevange-sur-Attert}} метрів ([[Список комун Люксембургу за найнижчою точкою|{{Рейтинг комун Люксембургу за найнижчою точкою|commune=Boevange-sur-Attert}} місце]]).

== Демографія ==
Станом на {{Рік статистичних даних по комунах Люксембургу}} рік на території комуни мешкало {{Населення комун Люксембургу|commune=Boevange-sur-Attert}} ос.

{{Демографія/LUX/Boevange-sur-Attert}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{commonscat-inline|Boevange-sur-Attert|Беванж-сюр-Аттерт}}
* [http://www.boevange-attert.lu Офіційний сайт комуни] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210726195026/http://boevange-attert.lu/ |date=26 липня 2021 }}
* [http://www.syvicol.lu/wp-content/uploads/BOEVANGE-SUR-ATTERT.pdf Картка комуни]{{Недоступне посилання|date=червень 2019 |bot=InternetArchiveBot }} на сайті Об'єднання міст і комун Люксембургу. {{ref-fr}}

{{Люксембург (округ)}}
{{Luxembourg-geo-stub}}

{{coord|49|47|N|6|01|E|region:LU_type:city|display=title}}

[[Категорія:Комуни Люксембургу]]

title: Boevange-sur-Attert

Boevange-sur-Attert: Інші комуни Люксембургу

Boevange-sur-Attert: Комуна Беванж-сюр-Аттерт (помаранчевий), кантон Мерш (темно-червоний) та округ Люксембург (темно-сірий) на карті Люксембургу

Країна: Люксембург

Округ: Люксембург

Кантон: Мерш

Часовий пояс: CET

Дата ліквідації: 31 грудня 2017


text:
# Rubberband
Rubberband — альбом Майлза Девіса, записаний у 1985 році та випущений лейблами Rhino Records і Warner Records 6 вересня 2019 року. Альбом отримав загалом позитивні відгуки.

## Запис та EP Rubberband
Покинувши лейбл Columbia Records, Девіс перейшов до Warner Bros. Хоча альбом 1985 року не був виданий за життя Девіса, фрагменти пісні «Give It Up» були посмертно використані для треку «High Speed Chase» з останнього альбому Девіса Doo-Bop у 1992 році.
У 2018 році було випущено мініальбом із дублями титульного треку під назвою Rubberband EP:
1. «Rubberband of Life» (Radio Edit) – 4:22
2. «Rubberband of Life» – 5:44
3. «Rubberband of Life» (Instrumental) – 5:44
4. «Rubberband» – 6:12
5. «Rubberband of Life» (Amerigo Gazaway Remix) – 4:41

У версіях «Rubberband of Life» залучена вокалістка Ледісі.

## Реакція критиків
Rubberband отримав змішані відгуки від критиків на агрегаторі рецензій Metacritic. Середньозважена оцінка альбому — 63 бали зі 100, на основі 11 рецензій. Ці неоднозначні оцінки можуть частково пояснюватися розбіжністю думок щодо записів Девіса 1980-х років в цілому. Як зазначив музичний журналіст Роб Шепард, шанувальник творчості артиста того десятиліття: «Записаний здебільшого у 1985 році, у розпал епохи Майлза Девіса, яку найбільше критикували, альбом Rubberband навряд чи сподобається тим, хто загалом не сприймає творчість артиста 1980-х років. Однак для слухача, відкритого до музики Девіса того періоду, тут є багато чого, чим можна насолодитися».

## Трек-лист
1. «Rubberband of Life» – 5:43
2. «This Is It» – 4:36
3. «Paradise» – 6:10
4. «So Emotional» – 5:18
5. «Give It Up» – 6:28
6. «Maze» – 4:11
7. «Carnival Time» – 4:24
8. «I Love What We Make Together» – 5:05
9. «See I See» – 4:19
10. «Echoes in Time»/«The Wrinkle» – 9:25
11. «Rubberband» – 6:10

## Персоналії
- Майлз Девіс – труба, клавішні, синтезатори, бенд-лідер

Сесійні музиканти
- Ренді Холл – на «I Love What We Make Together», продюсування сесій 1985 року
- Лала Хетеуей – вокал на «So Emotional»
- Ледісі – вокал на «Rubberband of Life»
- Майкл Пауло – тенор, альт, флейта
- Майк Штерн – гітара на «Rubberband»

Студійний персонал
- Зейн Джайлз – продюсування сесій 1985 року
- Вінс Вілберн-молодший – продюсування релізу 2019 року

title: Rubberband

wikitext:
{{Заголовок курсивом}}
{{Музичний альбом
| Назва            = Rubberband
| Тип              = [[Студійний альбом]]
| Виконавець       = [[Майлз Девіс]]
| Обкладинка       = Miles Davis Rubberband cover 2019.jpg
| Колір            =
| Випущено         = 6 вересня 2019
| Записаний        = Жовтень 1985 - січень 1986
| Студія           =
| Жанр             = [[Джаз]]
| Тривалість       = 61:49
| Лейбл            = [[Rhino Entertainment|Rhino]]/[[Warner Records|Warner]]
| Продюсери        = Зейн Джайлз, Ренді Холл, Вінс Вілберн-молодший
| Мова             =
| Рік              = 2019
| Країна           =
}}
{{Album reviews
|MC=63/100<ref name="mc">{{cite web|title=Rubberband by Miles Davis|url=https://www.metacritic.com/music/rubberband/miles-davis|publisher=[[Metacritic]]|accessdate=5 червня 2023}}</ref>
| rev1 = [[AllMusic]]
| rev1score = {{Rating|2.5|5}}<ref>{{cite web|title=Rubberband Review by Thom Jurek|url=https://www.allmusic.com/album/rubberband-mw0003292717|publisher=[[AllMusic]]|accessdate=5 червня 2023|author=Thom Jurek|language=en}}</ref>
| rev2 = [[The Observer]]
| rev2score = {{Rating|3.5|5}}<ref>{{cite web|title=Miles Davis: Rubberband review – slim pickings|url=https://www.theguardian.com/music/2019/sep/08/miles-davis-rubberband-review|publisher=[[The Observer]]|accessdate=5 червня 2023|author=Dave Gelly|language=en}}</ref>
| rev3 = Record Collector
| rev3score = {{Rating|3|5}}<ref>{{cite web|title=Rubberband - Miles Davis|url=https://recordcollectormag.com/reviews/album/rubberband|publisher=Record Collector|accessdate=5 червня 2023|author=Charles Waring|language=en}}</ref>
| rev4 = [[Exclaim!]]
| rev4score = 7/10<ref>{{cite web|title=Miles Davis Rubberband|url=https://exclaim.ca/music/article/miles_davis-rubberband|publisher=[[Exclaim!]]|accessdate=5 червня 2023|author=Kevin Press|language=en}}</ref>
| rev5 = Under the Radar
| rev5score = 7/10<ref>{{cite web|title=Miles Davis Rubberband|url=https://www.undertheradarmag.com/reviews/rubberband_miles_david/|publisher=Under the Radar|accessdate=5 червня 2023|author=Haydon Spenceley|language=en}}</ref>
| rev6 = [[The Guardian]]
| rev6score = {{Rating|3|5}}<ref>{{cite web|title=Miles Davis: Rubberband review – traces of majesty|url=https://www.theguardian.com/music/2019/aug/30/miles-davis-rubberband-review|publisher=[[The Guardian]]|accessdate=5 червня 2023|author=John Fordham|language=en}}</ref>
| rev7 = [[Consequence]]
| rev7score = C<ref>{{cite web|title=Album Review: Miles Davis’ Finishing Touch Is Sorely Missed on Rubberband|url=https://consequence.net/2019/09/album-review-miles-davis-rubberband/|publisher=[[Consequence]]|accessdate=5 червня 2023|author=Wren Graves|language=en}}</ref>
}}
'''Rubberband''' — альбом [[Майлз Девіс|Майлза Девіса]], записаний у 1985 році та випущений лейблами [[Rhino Records]] і [[Warner Records]] 6 вересня 2019 року.<ref name="picth">{{cite web|title=Miles Davis’ Lost Album Rubberband Set for Release|url=https://pitchfork.com/news/miles-davis-lost-album-rubberband-set-for-release/|publisher=[[Pitchfork]]|accessdate=5 червня 2023|author=Noah Yoo|language=en}}</ref> Альбом отримав загалом позитивні відгуки.<ref name="mc" />

== Запис та EP Rubberband ==
Покинувши лейбл [[Columbia Records]], Девіс перейшов до [[Warner Records|Warner Bros]]. Хоча альбом 1985 року не був виданий за життя Девіса, фрагменти пісні «Give It Up» були посмертно використані для треку «High Speed Chase» з останнього альбому Девіса ''[[Doo-Bop]]'' у 1992 році.

У 2018 році було випущено мініальбом із дублями титульного треку під назвою ''Rubberband EP''<ref name="picth" />:
# «Rubberband of Life» (Radio Edit) – 4:22
# «Rubberband of Life» – 5:44
# «Rubberband of Life» (Instrumental) – 5:44
# «Rubberband» – 6:12
# «Rubberband of Life» (Amerigo Gazaway Remix) – 4:41

У версіях «Rubberband of Life» залучена вокалістка Ледісі.

== Реакція критиків ==
''Rubberband'' отримав змішані відгуки від критиків на агрегаторі рецензій ''[[Metacritic]]''. Середньозважена оцінка альбому — 63 бали зі 100, на основі 11 рецензій.<ref name="mc" /> Ці неоднозначні оцінки можуть частково пояснюватися розбіжністю думок щодо записів Девіса 1980-х років в цілому. Як зазначив музичний журналіст Роб Шепард, шанувальник творчості артиста того десятиліття: «Записаний здебільшого у 1985 році, у розпал епохи Майлза Девіса, яку найбільше критикували, альбом ''Rubberband'' навряд чи сподобається тим, хто загалом не сприймає творчість артиста 1980-х років. Однак для слухача, відкритого до музики Девіса того періоду, тут є багато чого, чим можна насолодитися».<ref>{{cite web|title=Review: Miles Davis’ ‘Rubberband’|url=https://postgenre.org/miles-davis-rubberband-album-reviewed/|publisher=PostGenre|accessdate=5 червня 2023|author=Rob Shepherd|language=en}}</ref>

== Трек-лист ==
# «Rubberband of Life» – 5:43
# «This Is It» – 4:36
# «Paradise» – 6:10
# «So Emotional» – 5:18
# «Give It Up» – 6:28
# «Maze» – 4:11
# «Carnival Time» – 4:24
# «I Love What We Make Together» – 5:05
# «See I See» – 4:19
# «Echoes in Time»/«The Wrinkle» – 9:25
# «Rubberband» – 6:10

== Персоналії ==
* [[Майлз Девіс]] – труба, клавішні, синтезатори, бенд-лідер

'''Сесійні музиканти'''
* Ренді Холл – на «I Love What We Make Together», [[Музичний продюсер|продюсування]] сесій 1985 року
* Лала Хетеуей – вокал на «So Emotional»
* Ледісі – вокал на «Rubberband of Life»
* Майкл Пауло – тенор, альт, флейта
* [[Майк Штерн]] – гітара на «Rubberband»

'''Студійний персонал'''
* Зейн Джайлз – продюсування сесій 1985 року
* Вінс Вілберн-молодший – продюсування релізу 2019 року

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Альбоми Майлза Девіса]]
[[Категорія:Альбоми Warner Bros. Records]]

title: Студійний альбом

Виконавець: Майлз Девіс

Дата випуску: 6 вересня 2019

Записаний: Жовтень 1985 - січень 1986

Жанр: Джаз

Мова: англійська

Лейбл: Rhino/Warner

title: Хронологія Майлз Девіс

Попередній: | Beginning of Thingsd | Наступний |

Beginning of Thingsd: Наступний

title: Сукупні оцінки

Джерело: Рейтинг

title: Оцінки оглядів

Consequence: C


text:
# Ліснивка
Ліснивка(пол. Leśniówka) — гірська річка в Польщі, у Бельському й Освенцимському повітах Сілезького й Малопольського воєводства. Ліва притока Соли, (басейн Балтійського моря).

## Опис
Довжина річки приблизно 6,81 км, найкоротша відстань між витоком і гирлом — 5,69  км, коефіцієнт звивистості річки — 1,20. Формується багатьма безіменними струмками, загатами та частково каналізована.

## Розташування
Бере початок у селі Кози біля гранітного кар'єру (Kamieniołom Kozy). Тече переважно на північний схід через Скотню (місто Кенти) впадає у річку Солу, праву притоку Вісли.

## Цікавий факт
- Річку перетинає автошлях № 52 (Бєльсько-Бяла — Кальварія Зебжидовська).

title: Ліснивка

wikitext:
{{Річка
| назва             = Ліснивка
| оригінальна_назва =
| зображення        =
| зображення_розмір =
| підпис            =
| довжина           = ~6,81 км
| висота_витоку     = 420 м
| висота_гирла      =
| похил_річки       =
| стік              =
| площа_басейну     =
| витік             = у селі [[Кози (Сілезьке воєводство)|Кози]] біля гранітного кар'єру
| витік_коорд       = {{coord|49|49|51|N|19|05|58|E|scale:6000}}
| гирло             = [[Сола |Соли]]
| гирло_коорд       = {{coord|49|52|36|N|19|12|03|E|scale:6000}}
| басейн            = [[Балтійське море|Балтійського моря]]
| країни_басейну    = {{POL}}, [[Сілезьке воєводство]]<br/>Малопольське воєводство
| прирічкові_країни =
| притоки           =
| мапа              =
| мапа_розмір       =
| мапа_підпис       =
}}
'''Ліснивка'''({{lang-pl|Leśniówka}}<ref>{{Cite web|url=https://mapa-turystyczna.pl/node/kozy-gorne|title=mapa-turystyczna.pl|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=|archive-date=29 листопада 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20181129142232/https://mapa-turystyczna.pl/node/kozy-gorne}}</ref>) — [[Гірська річка|гірська річка]] в [[Польща|Польщі]], у [[Бельський повіт (Сілезьке воєводство)|Бельському]] й [[Освенцимський повіт|Освенцимському повітах]] [[Сілезьке воєводство|Сілезького]] й [[Малопольське воєводство|Малопольського воєводства]]. Ліва притока [[Сола|Соли]], (басейн [[Балтійське море|Балтійського моря]]).

== Опис ==
Довжина річки приблизно 6,81 км, найкоротша відстань між витоком і гирлом — 5,69  км, коефіцієнт [[Звивистість річок|звивистості річки ]]— 1,20. Формується багатьма безіменними струмками, загатами та частково каналізована.

== Розташування ==
Бере початок у селі [[Кози (Сілезьке воєводство)|Кози]] біля гранітного кар'єру (''Kamieniołom Kozy''<ref>{{Cite web|url=http://www.kozy.pl/krotka-historia-kamieniolomu-w-kozach/site/78.html|title=Krótka historia kamieniołomu w Kozach (pl)|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=|archive-date=29 листопада 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20181129183942/http://www.kozy.pl/krotka-historia-kamieniolomu-w-kozach/site/78.html}}</ref>). Тече переважно на північний схід через Скотню (місто [[Кенти]]) впадає у річку Солу, праву притоку [[Вісла|Вісли]].

== Цікавий факт ==
* Річку перетинає автошлях № 52 ([[Бельсько-Бяла|Бєльсько-Бяла]] — [[Кальварія-Зебжидовська|Кальварія Зебжидовська]]).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Портал|Географія}}
* {{SgKP|V|166|Leśniówka, potok, ... uchodzi z lew. brzegu do Soły. ...}}
[[Категорія:Річки Польщі]]

title: Ліснивка

Витік: у селі Кози біля гранітного кар'єру

Гирло: Соли

Басейн: Балтійського моря

Країни: Польща, Сілезьке воєводство · Малопольське воєводство


text:
# Витановці
Вита́новці (болг. Витановци) — село в Перницькій області Болгарії. Входить до складу общини Перник.

## Населення
За даними перепису населення 2011 року у селі проживали 269 осіб, усі — болгари.
Розподіл населення за віком у 2011 році:
Динаміка населення:

title: Витановці

wikitext:
{{НП Болгарії
 | назва                 = Витановці
 | статус                = село
 | місцева_назва         = {{lang-bg|Витановци}}
 | герб                  =
 | прапор                =
 | зображення            =
 | зображення_підпис     =
 | область               = [[Перницька область]]
 | община                = [[Перник (община)|Перник]]
 | община_кмет           =
 | община_кмет_партія    =
 | кметство              = '''Витановці'''
 | кмет                  =
 | кмет_партія           =
 | код_ЕКАТТЕ            = 11288
 | широта                = 42.6471
 | довгота               = 22.9826
 | висота                = 691
 | населення             = 269
 | населення_рік         = 2011
 | населення_джерело     =
 | площа                 =
 | поштові_індекси       = 2354
 | телефонний_код        = 07719
 | вебсторінка           =
 | фізична_о             = 5
 | фізична_о_джерело     = <ref name="відстані">Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref>
 | фізична_с             = 28
 | фізична_с_джерело     = <ref name="відстані"/>}}
'''Вита́новці''' ({{lang-bg|Витановци}}) — село в [[Перницька область|Перницькій області]] [[Болгарія|Болгарії]]. Входить до складу общини [[Перник (община)|Перник]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Болгарії (2011)|перепису населення 2011 року]] у селі проживали {{formatnum:269}} осіб, усі — [[болгари]]<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и самоопределение по етническа принадлежност към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Fdhrysbu?url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|archivedate=05.04.2013|deadurl=no}}</ref>.

Розподіл населення за віком у 2011 році<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и възраст към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Irx9OSLX?url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|archivedate=14.08.2013|deadurl=no}}</ref>:
{{Демографія/розподіл за віком
| макс=32
| всього=269
| 0-4=6
| 5-9=6
| 10-14=9
| 15-19=2
| 20-24=11
| 25-29=7
| 30-34=9
| 35-39=9
| 40-44=11
| 45-49=20
| 50-54=12
| 55-59=24
| 60-64=28
| 65-69=25
| 70-74=32
| 75-79=24
| 80-84=24
| 85+=10
}}

Динаміка населення<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=768&ezik=bul|title=Национален статистически институт. Справка за населението на с. Витановци, общ. Перник, обл. Перник|language=болгарською|accessdate=2012-01-23|archiveurl=https://www.webcitation.org/6Iyz4iYQT?url=http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=768|archivedate=2013-08-19|deadurl=no}}</ref>:
{{Демографія/Населення Болгарії
|Ширина зображення  = 440
|Максимум шкали     = 800
|Крок більшої шкали = 100
|Крок меншої шкали  = 20
|1934 = 755
|1946 = 790
|1956 = 763
|1965 = 719
|1975 = 658
|1985 = 517
|1992 = 418
|2001 = 324
|2011 = 269
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Перницька область|Перник}}
{{Bulgaria-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Болгарія}}

[[Категорія:Села Перницької області]]

title: Витановці · болг. Витановци

Країна: Болгарія

Область: Перницька область

Община: Перник

Кметство: Витановці

title: Відстань

Відстань:
До обласного центру
До Софії

фізична:
5 км
28 км

title: Розташування

Розташування: ВитановціВитановці (Болгарія)


text:
# Каштан їстівний
Кашта́н їстівни́й (Castanea sativa) — багаторічна листопадна рослина родини букових, є видом каштана. Цінна медоносна, горіхоплідна, декоративна культура. Інші назви — кашта́н соло́дкий, кашта́н спра́вжній, кашта́н благоро́дний., каштан європейський.

## Опис
Дерево заввишки 20-35 м, діаметр стовбура може сягати 2 м, зрідка може набувати форми чагарника. У молодих рослин стовбур прямий, з гладкою корою, яка з віком набуває темно-коричневого кольору і вкривається глибокими поздовжніми тріщинами. Крона каштана їстівного розлога, правильної яйцеподібної або овальної форми, сягає 18-20 м у перетині.
Деревина має добре помітні річні кільця і промені. Заболонь вузька, блідо-жовта. Деревина та кора каштана містять велику кількість таніну.
Коренева система добре розвинена. Дерево має стрижневий корінь з відносно невеликою кількістю бічних відгалужень.
Листя велике, до 25 см завдовжки, довгасто-еліптичне або ланцетне, часто із серпоподібними зубцями. В молодому віці воно червонувате, знизу опушене, улітку — жовтувато-темно-зелене, восени — яскраво-жовте. Листя каштана розвивається симподіально, тобто верхівкова брунька восени відмирає, а навесні лінійний ріст пагона продовжується за рахунок однієї з бічних бруньок.
Квітне каштан після розпускання листя. У низовинних місцях й у рідколіссях — в середині липня, а в горах — на початку липня. Цвітіння рясне й триває 15-18 днів. Квітки каштана зібрані в довгі колосоподібні суцвіття. Довгі суцвіття чоловічих квіток завдовжки 10-20 см надають дереву привабливого вигляду, особливо у вітряну погоду. У нижній частині квітконоса розташовані жіночі квіти, а вище — чоловічі. Квіти білуваті з жовтим відтінком, духмяні.
Плоди каштана — горіхи, що знаходяться в колючій плюсці у кількості від 1 до 3 штук, мають блискучу, переважно голу, шкірно-деревнисту оболонку коричневого кольору. Сім'я плоду — гранчасто-кулясте, у тонкій оболонці буруватого відтінку. Сім'ядолі м'ясисті, світло-кремового кольору, мають багатий хімічний склад та високу харчову цінність. Вага горішків коливається від 17 до 20 г.

## Поширення
Це теплолюбне дерево зростає в вологих субтропічних районах, де на рік випадає не менш ніж 600 мм опадів. Первинний ареал виду охоплював Західний Кавказ, Закавказзя, Північне Середземномор'я. Вже в античну добу їстівні каштани почали вирощувати на плантаціях, тому зараз вони зустрічаються на півдні Англії, Ірландії, Скандинавії, в Німеччині, Швейцарії, Угорщині, Молдові, Західній Україні, на Південному березі Криму, у Краснодарському краї. Промислові насадження зосереджені в Середній та Південній Франції, Іспанії та Італії.
Каштан їстівний поступово розповсюджується з рівнин Закарпаття у карпатські ліси до висоти 600 м. Застосовуючи ступінчасту акліматизацію, був перенесений у дендропарк та лісгоспзаг Львівського лісотехнічного інституту. У дендропарку ще в 1949 р. успішно акліматизувався, плодоносить, дає схоже насіння. Найстаріше каштанове дерево у світі росте на острові Сицилія, за 8 км від кратера Етни. За різними оцінками, його вік складає від двох до чотирьох тисяч років.

## Екологія
Середній вік дерев каштану їстівного становить 200—300 років, проте подекуди зустрічаються екземпляри діаметром близько 2,5 м, вік яких становить 600—800 років. Деякі каштани-довгожителі набагато перевищують вік 1000 років: були описані дерева до 26 м в обхваті. Відомий каштан Етни, що складався з п'яти стовбурів, мав 64 м в обхваті та вік 3000 років.
Каштани відрізняються високим темпом росту в молодості, вологість повітря і ґрунту є основними умовами для успішного їх розвитку. Хоча каштан найкраще росте на родючих ґрунтах, він може рости на кам'янистих і навіть на піщаних ґрунтах. Страждає від зимових морозів, а ще більше — від весняних та осінніх ранкових приморозків. Дерево переносить помірне затінення і відносно мало та рідко зазнає ураження комахами. Посуху, завдяки добре розвиненому вглиб корінню, переносить цілком нормально.
Запилення відбувається за допомогою вітру та комах. Вітром пилок може розноситися на відстань до 100 км, проте достатня для запліднення кількість пилку спостерігається лише на відстані 20-30 м від дерева. У природі зареєстровано 134 види комах — запилювачів каштану, переважно це жуки і бджоли. Запилення перехресне. Дикі дерева починають плодоносити з 25-30 років, культурні — з 40-60-річного віку. Їстівні каштани придатні до культивування на всіх теренах України. Для отримання саджанців та паростків слід восени посадити їх плоди у ґрунт не глибше, ніж на 3-5 см. Бажано прикрити посадку від морозу опалим листям. Для посадки годяться лише свіжі, а не висушені каштани.
У природі плодами каштанів живляться дикі кабани, вивірки, ворони та сойки. Дехто з них влаштовує комори з запасом плодів на зиму, частина плодів з невикористаних комор навесні проростає. Також каштани утворюють мікоризу, тому під ними завжди багато грибів, що слугує додатковим джерелом доходу для фермерів, які займаються вирощуванням цієї культури.

## Застосування

### Господарство
Каштан їстівний дає високоякісну деревину: красиву, міцну, легку та довговічну. Дошки з каштана не гниють при підвищеній вологості, що високо цінується в субтропіках, вони йдуть на виготовлення меблів, а також використовуються у будівельній справі. З одного дерева можна отримати 4-6 м³ цього матеріалу. В минулому кору каштана застосовували для дублення шкір.
Для бджіл чоловічі квітки каштана є джерелом пилку, а жіночі — нектару. Загалом з 1 га насаджень можна отримати 500—600 кг бурштинового меду. Проте він має рідку консистенцію, а іноді й гіркуватий смак, тому цінується не надто високо.

### Кулінарія
Головний продукт, заради якого вирощують це дерево — горіхи. Вони дуже поживні, містять багато білку, незамінних амінокислот, вуглеводів і мало клітковини. Через високий вміст крохмалю і глюкози вони швидко псуються. Це відрізняє їх від справжніх горіхів, які багаті переважно жирами. Невелика кількість жиру, що міститься у каштанах, складається переважно з лінолевої та ліноленової кислот (550—718 мг% та 78-92 мг% відповідно). З мінеральних речовин у них міститься багато калію, проте каштани бідні на натрій. Крім того, в плодах можна знайти термостабільні вітаміни В2, В3.
З одного дерева можна отримати 100—200 кг плодів. З давніх часів їх використовують у їжу в сирому, смаженому, вареному або печеному вигляді. Для заготівлі користуються такими методами як сушіння та копчення. На Корсиці, де каштани є одним з основних продуктів, з них виготовляють борошно, проте через відсутність у плодах проламінів та глютену, його можна використовувати лише в суміші з пшеничним. З Середземномор'я каштани були запозичені західними європейцями, зокрема, набула популярності гуска, фарширована каштанами. У промисловому виробництві подрібнені каштани використовують як начинку або посипку для тортів, печива, морозива, тістечок, цукерок, в розмеленому вигляді — як замінник кави. Через великий вміст вуглеводів каштани інколи переробляють на харчовий спирт, на Корсиці та в Швейцарії з них варять пиво, в Італії та Франції — виготовляють лікер.
Крім того, плоди згодовують тваринам. В Іспанії, Південній Італії, на Корсиці особливо високо цінується м'ясо свиней, відгодованих виключно каштанами та жолудями. М'ясо таких тварин йде на приготування салямі. Поширеним наїдком є смажені каштани.

### Медицина
Свіже листя каштана використовують у народній медицині для лікування проносу, ран, кашлю; для фарбування тканин; в обмеженій кількості — для виготовлення лосьйонів. Опале листя використовують як підстилку у стайнях або як добриво.

### Садівництво
За красою каштан їстівний може скласти конкуренцію дубу. Це одне з найкрасивіших листопадних дерев, зі струнким стовбуром, правильною кулястою густою ясно-зеленою кроною й великим орнаментальним листям, яке восени набуває чисто жовтого кольору.
Відомі численні декоративні форми, що розрізняються конфігурацією й забарвленням листя, величиною й кольором плодів, строками їхнього дозрівання.
Найпоширеніші форми:
- пірамідальна (f. pyramidalis) і близька до неї (f. fastigiata) — з гілками, спрямованими майже вертикально вгору, які утворюють пірамідальну крону;
- розрізнолиста (f. asplenifolia) — частина листя з нерівномірно-лопатевими або зубчастими краями, інші — майже типові, але більше глибоко-зубчасті;
- круглолиста (f. rotundifolia) — з листками округлої форми;
- золотаво-плямиста (f. aureo-maculata) — з жовтими плямами на листах;
- сріблясто-строката (f. argenteo-variegata) — з білими плямами на листах;
- золотаво-оторочена (f. aureo-marginata) — листя, облямоване жовтою смужкою;
- сріблясто-оторочена (f. argenteo-marginata) — листя, облямоване білою смужкою;
- пурпурна (f. purpurea) — з пурпуровим листям;
- гола (f. glabra) — з більшими, щільними, голими, блискучими листками.

## Синоніми
- Castanea castanea (L.) H.Karst.
- Castanea prolifera (K.Koch) Hickel
- Castanea sativa f. discolor Vuk.
- Castanea sativa var. hamulata A.Camus
- Castanea sativa var. microcarpa Lavialle
- Castanea sativa var. prolifera K.Koch
- Castanea sativa var. spicata Husn.
- Castanea vesca Gaertn.
- Castanea vulgaris Lam.
- Fagus castanea L.
- Fagus castanea var. variegata Weston
- Fagus procera Salisb.[4]

title: Каштан їстівний

wikitext:
{{Картка:Таксономія
|image = Edelkastanie (Castanea sativa) 1.jpg
|image_caption =
| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Рослини]] (Plantae)
| divisio = [[Вищі рослини]] (Streptophyta)
| subdivisio2 = [[Судинні рослини|Судинні]] (Tracheophyta)
| subdivisio4 = [[Насінні]] (Spermatophyta)

| subdivisio5 = [[Покритонасінні]] (Magnoliophyta)
| subdivisio6 = [[Евдикоти]]
| subclassis = [[Розиди]] (Rosids)
| ordo = [[Букоцвіті]] (Fagales)
|familia = [[Букові]] (Fagaceae)
|genus = [[Каштан]] (''Castanea'')
|species = '''Каштан їстівний'''
|binomial = ''Castanea sativa''
|binomial_authority = [[Філіп Міллер|Mill.]], [[1768 у науці|1768]]<ref name="Miller">Miller. Gardeners Dictionary ed. 8 no. 1 (1768)</ref>
| range_map =Castanea sativa range.svg
| range_map_caption =Ареал виду
| wikispecies = Castanea sativa
| commons = Category:Castanea sativa
| grin = 9445
|}}

'''Кашта́н їстівни́й'''<ref>{{Кобів|Castanea|sativa}}</ref><ref>{{ОВРУ|60}}</ref> (''Castanea sativa'')<ref name="[http://www.theplantlist.org/tpl1.1/record/kew-35042 The Plant List]. {{ref-en}}">[http://www.theplantlist.org/tpl1.1/record/kew-35042 The Plant List] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180408152404/http://www.theplantlist.org/tpl1.1/record/kew-35042 |date=8 Квітня 2018 }}. {{ref-en}}</ref> — багаторічна листопадна рослина родини [[Букові|букових]], є видом [[каштан]]а. Цінна медоносна, горіхоплідна, декоративна культура. Інші назви — ''кашта́н соло́дкий'', ''кашта́н спра́вжній'', ''кашта́н благоро́дний''.<ref>''Кобів Ю.'' Словник українських наукових і народних назв судинних рослин. — К.: Наук. думка, 2004. — С. 108.</ref>, каштан європейський<ref>Гель І. М. Практикум із прикладної селекції плодових і овочевих культур / II частина. Плодові, ягідні та горіхоплідні культури / І. М. Гель. — Львів, 2015. — С. 116</ref><ref>[http://enpuir.npu.edu.ua/bitstream/handle/123456789/14833/Tytul_zmist.pdf ІНФЕКЦІЙНИЙ ГРИБ CRYPHONECTRIA PARASITICA (MURR.): ВПЛИВ НА ПОПУЛЯЦІЮ КАШТАНА ЄВРОПЕЙСЬКОГО (CASTANEA SATIVA MILL.). О. В. Колесніченко, І. П. Григорюк, П. П. Яворовський.] // Національний аграрний університет Науковий вісник Національного аграрного університету / Редкол.: Д. О. Мельничук (відп.ред.) та ін. — К., 2006. — Вип.100. — 3. — С.107</ref><ref>[http://repository.vsau.org/getfile.php/27845.pdf Карантин рослин: навч. посіб.] / Вергелес П. М., Пінчук Н. В., Коваленко Т. М. — Вінниця: ВНАУ, 2021. — С. 231</ref><ref>[http://nbuv.gov.ua/UJRN/atiru_2014_10_19 Індукування морфогенезу in vitro у зиготичних експлантів представників роду Castanea Mill] / А. І. Опалко, В. Д. Адаменко // Автохтонні та інтродуковані рослини. — 2014. — Вип. 10. — С. 110</ref><ref>[http://nbuv.gov.ua/UJRN/Kizr_2019_5-6_4 Східна каштанова горіхотворка — небезпечний шкідник каштанів] / Н. В. Скрипник, О. М. Мар’єва // Карантин і захист рослин. - 2019. - № 5-6. - С. 6</ref>.

== Опис ==
[[Файл:Blüte Edelkastanie.jpg|міні|ліворуч|250пкс|Квіти каштана їстівного]]
[[Файл:Chestnuts.jpg|thumb|left|250px|Стиглий плід з насінням]]
[[Файл:20140607Castanea sativa1.jpg|міні|праворуч|250пкс|Цвітіння]]
[[Дерево]] заввишки 20-35 м, діаметр стовбура може сягати 2 м, зрідка може набувати форми [[чагарник]]а. У молодих рослин [[Стовбур (ботаніка)|стовбур]] прямий, з гладкою корою, яка з віком набуває темно-коричневого кольору і вкривається глибокими поздовжніми тріщинами. [[Крона дерева|Крона]] каштана їстівного розлога, правильної яйцеподібної або овальної форми, сягає 18-20 м у перетині.

[[Деревина]] має добре помітні річні кільця і промені. [[Заболонь]] вузька, блідо-жовта. Деревина та кора каштана містять велику кількість таніну.

[[Коренева система]] добре розвинена. Дерево має стрижневий корінь з відносно невеликою кількістю бічних відгалужень.

[[Листя]] велике, до 25 см завдовжки, довгасто-еліптичне або ланцетне, часто із серпоподібними зубцями. В молодому віці воно червонувате, знизу опушене, улітку — жовтувато-темно-зелене, восени — яскраво-жовте. Листя каштана розвивається симподіально, тобто верхівкова брунька восени відмирає, а навесні лінійний ріст пагона продовжується за рахунок однієї з бічних бруньок.

Квітне каштан після розпускання листя. У низовинних місцях й у рідколіссях — в середині липня, а в горах — на початку липня. Цвітіння рясне й триває 15-18 днів. [[Квітка|Квітки]] каштана зібрані в довгі колосоподібні суцвіття. Довгі суцвіття чоловічих квіток завдовжки 10-20 см надають дереву привабливого вигляду, особливо у вітряну погоду. У нижній частині [[квітконіс|квітконоса]] розташовані жіночі квіти, а вище — чоловічі. Квіти білуваті з жовтим відтінком, духмяні.

Плоди каштана — [[Горіх (плід)|горіхи]], що знаходяться в колючій [[Плюска|плюсці]] у кількості від 1 до 3 штук, мають блискучу, переважно голу, шкірно-деревнисту оболонку коричневого кольору. [[Сім'я]] плоду — гранчасто-кулясте, у тонкій оболонці буруватого відтінку. [[Сім'ядоля|Сім'ядолі]] м'ясисті, світло-кремового кольору, мають багатий хімічний склад та високу харчову цінність. Вага горішків коливається від 17 до 20 г.

== Поширення ==
Це теплолюбне дерево зростає в вологих субтропічних районах, де на рік випадає не менш ніж 600 мм опадів. Первинний ареал виду охоплював [[Західний Кавказ]], [[Закавказзя]], Північне [[Середземномор'я]]. Вже в античну добу їстівні каштани почали вирощувати на плантаціях, тому зараз вони зустрічаються на півдні [[Англія|Англії]], [[Ірландія|Ірландії]], [[Скандинавія|Скандинавії]], в [[Німеччина|Німеччині]], [[Швейцарія|Швейцарії]], [[Угорщина|Угорщині]], [[Молдова|Молдові]], [[Західна Україна|Західній Україні]], на [[Південне узбережжя Криму|Південному березі Криму]], у [[Краснодарський край|Краснодарському краї]]. Промислові насадження зосереджені в Середній та Південній [[Франція|Франції]], [[Іспанія|Іспанії]] та [[Італія|Італії]].

Каштан їстівний поступово розповсюджується з рівнин [[Закарпатська область|Закарпаття]] у карпатські ліси до висоти 600 м. Застосовуючи ступінчасту [[акліматизація|акліматизацію]], був перенесений у дендропарк та лісгоспзаг [[Національний лісотехнічний університет України|Львівського лісотехнічного інституту]]. У дендропарку ще в 1949 р. успішно акліматизувався, плодоносить, дає схоже насіння<ref>Бродович Т. М. Зеленая дугласия и каштан съедобный в лесных культурах Закарпатской области УССР. — Науч. зап. Львовского с.-х. ин-та, т. 2. — Львов, 1949.</ref>. [[Каштан сотні коней|Найстаріше каштанове дерево у світі]] росте на острові [[Сицилія]], за 8 км від кратера [[Етна|Етни]]. За різними оцінками, його вік складає від двох до чотирьох тисяч років.

== Екологія ==
Середній вік дерев каштану їстівного становить 200—300 років, проте подекуди зустрічаються екземпляри діаметром близько 2,5 м, вік яких становить 600—800 років. Деякі каштани-довгожителі набагато перевищують вік 1000 років: були описані дерева до 26 м в обхваті. Відомий каштан Етни, що складався з п'яти стовбурів, мав 64 м в обхваті та вік 3000 років.

Каштани відрізняються високим темпом росту в молодості, вологість повітря і ґрунту є основними умовами для успішного їх розвитку. Хоча каштан найкраще росте на родючих ґрунтах, він може рости на кам'янистих і навіть на піщаних ґрунтах. Страждає від зимових морозів, а ще більше — від весняних та осінніх ранкових приморозків. Дерево переносить помірне затінення і відносно мало та рідко зазнає ураження комахами. Посуху, завдяки добре розвиненому вглиб корінню, переносить цілком нормально.

Запилення відбувається за допомогою вітру та комах. Вітром пилок може розноситися на відстань до 100 км, проте достатня для запліднення кількість пилку спостерігається лише на відстані 20-30 м від дерева. У природі зареєстровано 134 види комах — запилювачів каштану, переважно це жуки і [[Бджола|бджоли]]. Запилення перехресне. Дикі дерева починають плодоносити з 25-30 років, культурні — з 40-60-річного віку. Їстівні каштани придатні до культивування на всіх теренах України. Для отримання саджанців та паростків слід восени посадити їх плоди у ґрунт не глибше, ніж на 3-5 см. Бажано прикрити посадку від морозу опалим листям. Для посадки годяться лише свіжі, а не висушені каштани.

У природі плодами каштанів живляться дикі [[кабан]]и, [[Вивірка звичайна|вивірки]], [[Ворона сіра|ворони]] та [[Сойка|сойки]]. Дехто з них влаштовує комори з запасом плодів на зиму, частина плодів з невикористаних комор навесні проростає.<ref>Doris Laudert: Mythos Baum. Geschichte, Brauchtum. 40 Porträts. blv, München 2004, S. 87, ISBN 3-405-16640-3</ref> Також каштани утворюють [[Мікориза|мікоризу]], тому під ними завжди багато грибів, що слугує додатковим джерелом доходу для фермерів, які займаються вирощуванням цієї культури.

== Застосування ==
[[Файл:Castanea sativa MHNT.BOT.2006.0.1272.JPG|міні|Стовбур каштана у розрізі]]

=== Господарство ===
Каштан їстівний дає високоякісну [[деревина|деревину]]: красиву, міцну, легку та довговічну. Дошки з каштана не гниють при підвищеній вологості, що високо цінується в субтропіках, вони йдуть на виготовлення меблів, а також використовуються у будівельній справі. З одного дерева можна отримати 4-6 м³ цього матеріалу. В минулому кору каштана застосовували для дублення шкір.<ref>N. Braden, K. Russell: Chestnut in the United Kingdom: Forest Area, management and utilisation as timber. Forest, Snow and Landscape Research, Band 76, 2001, S. 505—510. {{ref-en}}</ref>

Для бджіл чоловічі квітки каштана є джерелом [[пилок|пилку]], а жіночі — [[нектар (ботаніка)|нектару]]. Загалом з 1 га насаджень можна отримати 500—600 кг бурштинового [[мед]]у. Проте він має рідку консистенцію, а іноді й гіркуватий смак, тому цінується не надто високо.

=== Кулінарія ===
[[Файл:Castanea sativa fruit, bournette cultivar.JPG|міні|ліворуч|250пкс|Горіхи каштана їстівного на ринку у Франції]]
Головний продукт, заради якого вирощують це дерево — горіхи. Вони дуже поживні, містять багато [[білок|білку]], незамінних [[Амінокислота|амінокислот]], [[вуглеводи|вуглеводів]] і мало [[Клітковина|клітковини]]. Через високий вміст [[Крохмаль|крохмалю]] і [[Глюкоза|глюкози]] вони швидко псуються. Це відрізняє їх від справжніх горіхів, які багаті переважно [[жир]]ами. Невелика кількість жиру, що міститься у каштанах, складається переважно з лінолевої та ліноленової кислот (550—718 мг% та 78-92 мг% відповідно).<ref>Marco Conedera, Mauro Jermini, Alberto Sassella, Thomas N. Sieber: Ernte, Behandlung und Konservieren von Kastanienfrüchten. Merkblatt für die Praxis 38, 2004. WSL Birmensdorf. {{ref-de}}</ref> З мінеральних речовин у них міститься багато [[Калій|калію]], проте каштани бідні на [[натрій]]. Крім того, в плодах можна знайти термостабільні вітаміни [[Рибофлавін|В2]], [[Нікотинова кислота|В3]].<ref>Giancarlo Bounous: The Chestnut: A Multipurpose Resource for the New Millennium. In: C.G. Abreu, E. Rosa, A.A. Monteiro: Proceedings of the Third International Chestnut Congress. Acta Horticulturae, Band 693, 2005, S. 33-40. {{ref-en}}</ref>

З одного дерева можна отримати 100—200 кг плодів. З давніх часів їх використовують у їжу в сирому, смаженому, вареному або печеному вигляді. Для заготівлі користуються такими методами як сушіння та копчення. На [[Корсика|Корсиці]], де каштани є одним з основних продуктів, з них виготовляють [[Каштанове борошно|борошно]], проте через відсутність у плодах [[проламін]]ів та [[глютен]]у, його можна використовувати лише в суміші з пшеничним. З Середземномор'я каштани були запозичені західними європейцями, зокрема, набула популярності гуска, фарширована каштанами. У промисловому виробництві подрібнені каштани використовують як начинку або посипку для тортів, печива, морозива, тістечок, цукерок, в розмеленому вигляді — як замінник кави. Через великий вміст вуглеводів каштани інколи переробляють на харчовий спирт, на Корсиці та в Швейцарії з них варять пиво, в Італії та Франції — виготовляють лікер.

Крім того, плоди згодовують тваринам. В Іспанії, Південній Італії, на Корсиці особливо високо цінується м'ясо [[Свиня свійська|свиней]], відгодованих виключно каштанами та [[жолудь|жолудями]]. М'ясо таких тварин йде на приготування [[салямі]]. Поширеним наїдком є [[смажені каштани]].

=== Медицина ===
Свіже листя каштана використовують у народній медицині для лікування проносу, ран, кашлю; для фарбування тканин; в обмеженій кількості — для виготовлення лосьйонів. Опале листя використовують як підстилку у стайнях або як добриво.

=== Садівництво ===
За красою каштан їстівний може скласти конкуренцію дубу. Це одне з найкрасивіших листопадних дерев, зі струнким стовбуром, правильною кулястою густою ясно-зеленою кроною й великим орнаментальним листям, яке восени набуває чисто жовтого кольору.

Відомі численні декоративні форми, що розрізняються конфігурацією й забарвленням листя, величиною й кольором плодів, строками їхнього дозрівання.

Найпоширеніші форми:
* пірамідальна (f. ''pyramidalis'') і близька до неї (f. ''fastigiata'') — з гілками, спрямованими майже вертикально вгору, які утворюють пірамідальну крону;
* розрізнолиста (f. ''asplenifolia'') — частина листя з нерівномірно-лопатевими або зубчастими краями, інші — майже типові, але більше глибоко-зубчасті;
* круглолиста (f. ''rotundifolia'') — з листками округлої форми;
* золотаво-плямиста (f. ''aureo-maculata'') — з жовтими плямами на листах;
* сріблясто-строката (f. ''argenteo-variegata'') — з білими плямами на листах;
* золотаво-оторочена (f. ''aureo-marginata'') — листя, облямоване жовтою смужкою;
* сріблясто-оторочена (f. ''argenteo-marginata'') — листя, облямоване білою смужкою;
* пурпурна (f. ''purpurea'') — з пурпуровим листям;
* гола (f. ''glabra'') — з більшими, щільними, голими, блискучими листками.

== Синоніми ==
* ''Castanea castanea'' (L.) H.Karst.
* ''Castanea prolifera'' (K.Koch) Hickel
* ''Castanea sativa'' f. ''discolor'' Vuk.
* ''Castanea sativa'' var. ''hamulata'' A.Camus
* ''Castanea sativa'' var. ''microcarpa'' Lavialle
* ''Castanea sativa'' var. ''prolifera'' K.Koch
* ''Castanea sativa'' var. ''spicata'' Husn.
* ''Castanea vesca'' Gaertn.
* ''Castanea vulgaris'' Lam.
* ''Fagus castanea'' L.
* ''Fagus castanea'' var. ''variegata'' Weston
* ''Fagus procera'' Salisb.<ref name="[http://www.theplantlist.org/tpl1.1/record/kew-35042 The Plant List]. {{ref-en}}"/>

== Джерела ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Commonscat}}
* [http://www.nbuv.gov.ua/e-journals/nd/2008-3/08kovcsm.pdf Походження і природний ареал каштана їстівного] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131014213022/http://www.nbuv.gov.ua/e-journals/nd/2008-3/08kovcsm.pdf |date=14 Жовтня 2013 }}
* [http://rbg-web2.rbge.org.uk/cgi-bin/nph-readbtree.pl/feout?FAMILY_XREF=&GENUS_XREF=Castanea&SPECIES_XREF=sativa&TAXON_NAME_XREF=&RANK= Flora Europaea: ''Castanea sativa''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151102191715/http://rbg-web2.rbge.org.uk/cgi-bin/nph-readbtree.pl/feout?FAMILY_XREF=&GENUS_XREF=Castanea&SPECIES_XREF=sativa&TAXON_NAME_XREF=&RANK= |date=2 Листопада 2015 }}

{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Ботаніка|Біологія}}
{{Taxonbar|from=Q22699}}

[[Категорія:Каштани|їстівний]]
[[Категорія:Рослини, описані 1768]]
[[Категорія:Культурні рослини]]
[[Категорія:Медодаї]]
[[Категорія:Декоративні дерева]]
[[Категорія:Листяні дерева України]]
[[Категорія:Дерева Греції]]
[[Категорія:Дерева Іспанії]]
[[Категорія:Дерева Італії]]
[[Категорія:Флора Туреччини]]
[[Категорія:Дерева Франції]]
[[Категорія:Плодові дерева]]

title: ?Каштан їстівний

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Рослини (Plantae)

Відділ: Вищі рослини (Streptophyta)

Судинні (Tracheophyta)
Насінні (Spermatophyta)
Покритонасінні (Magnoliophyta)
Евдикоти

Підклас: Розиди (Rosids)

Порядок: Букоцвіті (Fagales)

Родина: Букові (Fagaceae)

Рід: Каштан (Castanea)

Вид: Каштан їстівний

Вікісховище: Category:Castanea sativa

Віківиди: Castanea sativa


text:
# Дезіре Шведська
Дезіре Єлизавета Сибілла, баронеса Сільвершьольд (швед. Prinsessan Désirée Elisabeth Sibylla Silfverschiöld, нар. 2 червня 1938, Палац Хага, Сульна, Стокгольм) — шведська принцеса, третя донька принца Густава, герцога Вестерботтенського і принцеси Сибілли Саксен-Кобург-Готської. Одна з чотирьох старших сестер короля Карла XVI Густава.

## Біографія
Принцеса Дезіре Єлизавета Сибілла народилася 2 червня 1938 року в Палаці Хага в Стокгольмі. Її батьками були спадкоємець шведського трону Густав Адольф, герцог Вестерботтенський, і його дружина принцеса Сибілла Саксен-Кобург-Готська. Принцеса мала старших сестер Маргарету і Біргітту, в 1943 році у неї народилася сестра принцеса Крістіна, а в 1946 році нарешті з'явився хлопчик — Карл, майбутній король (з 1973 року) Швеції. Принцеса, як і її сестри, народилася в палаці Хага, і їх з дитинства називали принцеси Хага.
По лінії свого батька є двоюрідною сестрою датської королеви Маргрете II. У 1947 році батько принцеси загинув в авіакатастрофі ще за життя її діда і прадіда.
18 грудня 1963 року королівський двір оголосив про весілля принцеси Дезіре і шведського аристократа барона Нілса Августа Сільвершьольда (1934—2017). Він був сином барона Карла Сильвершьольда і Мадлен Бенніх. 5 червня 1963 року вони одружилися в Церкві Святого Миколая в Стокгольмі. Через весілля принцеса втратила титул «Її Королівська Високість» і після цього відома як «Принцеса Дезіре, баронеса Сільвершьольд». В подарунок від діда короля Густава VI Адольфа і королеви Луїзи вона отримала діамантову тіару.
Принцеса Дезіре після весілля проживає в замку Куберг, а також замку Госевадхольм — маєтках свого чоловіка. Бере активну участь у всіх події шведської королівської родини. Принцеса Дезіре та її чоловік іноді присутні на державних обідах і прийомах у Швеції.
Принцеса, її чоловік та їх діти були гостями на весіллі кронпринцеси Вікторії в 2010 році, а також на весіллі принцеси Мадлен в червні 2013 року. Є хрещеною матір'ю кронпринцеси Вікторії.

## Діти
У шлюбі народилося троє дітей, які не можуть успадкувати корону Швеції:
- Карл Отто Едмунд, барон Сільвершьольд (нар.. 1965) — у 2005 році одружився з Марією Фредрікссон (нар.. 1965);
- Крістіна Луїза Єва Мадлен, баронеса Сільвершьольд (нар.. 1966) — дружина барона Ганса де Гейєр аф Фінспонга (нар.. 1963). Їх син Ян де Гейєр був одним з пажів на весіллі кронпринцеси Вікторії Шведської[4];
- Єлена Інгеборга Сибілла, баронеса Сільвершьольд (нар.. 1968) — була однією з подружок нареченої на весіллі короля Карла XVI Густава та королеви Сільвії в 1976 році, а також на весіллі принца Бертіля і Ліліан Девіс в 1977 році.

## Нагороди
- Дама Ордену Серафимів (Швеція)[5];
- Королівський сімейний орден короля Карла XVI Густава (1973);
- Ювілейна медаль Його Величності короля Карла XVI Густава (30 квітня 1996);
- Пам'ятна медаль Діамантового ювілею короля Карла XVI Густава (15 вересня 2013)[6];
- Пам'ятна медаль до 70-річчя короля Швеції Карла XVI Густава (30 квітня 2016)
- Великий хрест Ордена Святого Олафа (1992);
- Великий хрест Ордена корони Дорогоцінні (2000)[7];

title: Дезіре Шведська

wikitext:
{{особа}}
'''Дезіре Єлизавета Сибілла, баронеса Сільвершьольд''' ({{Lang-sv|Prinsessan Désirée Elisabeth Sibylla Silfverschiöld}}, нар. 2 червня 1938, Палац Хага, [[Сульна (комуна)|Сульна]], [[Стокгольм]]) — шведська принцеса, третя донька принца [[Густав Адольф (герцог Вестерботтенський)|Густава, герцога Вестерботтенського]] і принцеси [[Сибілла Саксен-Кобург-Готська|Сибілли Саксен-Кобург-Готської]]. Одна з чотирьох старших сестер короля [[Карл XVI Густав|Карла XVI Густава]].

== Біографія ==
[[Файл:Haga_slott_2008b.jpg|ліворуч|міні|200x200пкс|Палац Хага — парадний фасад.]]
[[Файл:Princess_Désirée_wedding_cermony_1964.jpg|ліворуч|міні|204x204пкс|Принцеса Дезіре в день весілля.]]
Принцеса Дезіре Єлизавета Сибілла народилася 2 червня 1938 року в Палаці Хага в [[Стокгольм]]і. Її батьками були спадкоємець шведського трону [[Густав Адольф (герцог Вестерботтенський)|Густав Адольф, герцог Вестерботтенський]], і його дружина принцеса [[Сибілла Саксен-Кобург-Готська]]. Принцеса мала старших сестер [[Маргарета Амблер|Маргарету]] і [[Біргітта Шведська (принцеса)|Біргітту]], в 1943 році у неї народилася сестра принцеса [[Крістіна Магнусон|Крістіна]], а в 1946 році нарешті з'явився хлопчик — [[Карл XVI Густав|Карл]], майбутній король (з 1973 року) Швеції. Принцеса, як і її сестри, народилася в палаці Хага, і їх з дитинства називали ''принцеси Хага''.

По лінії свого батька є двоюрідною сестрою датської королеви [[Маргрете II]]. У 1947 році батько принцеси загинув в авіакатастрофі ще за життя її діда і прадіда.

18 грудня 1963 року королівський двір оголосив про весілля принцеси Дезіре і шведського аристократа барона Нілса Августа Сільвершьольда (1934—2017). Він був сином барона Карла Сильвершьольда і Мадлен Бенніх. 5 червня 1963 року вони одружилися в [[Церква святого Миколая (Стокгольм)|Церкві Святого Миколая]] в [[Стокгольм]]і. Через весілля принцеса втратила титул ''«Її Королівська Високість»'' і після цього відома як ''«Принцеса Дезіре, баронеса Сільвершьольд»''. В подарунок від діда короля Густава VI Адольфа і королеви Луїзи вона отримала діамантову тіару.<ref>{{Cite web |url=http://www.myjane.ru/post/16161/ |title=Тиары принцесс Хага |accessdate=21 червня 2019 |archive-date=9 березня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170309044906/http://www.myjane.ru/post/16161/ }}</ref>

Принцеса Дезіре після весілля проживає в замку Куберг, а також замку Госевадхольм — маєтках свого чоловіка.<ref>{{Cite web|title=Gasevadholm|url=http://www.slottsguiden.info/slottdetalj.asp?id=60|accessdate=21 червня 2019|archive-date=21 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190621183245/https://www.slottsguiden.info/slottdetalj.asp?id=60}}</ref> Бере активну участь у всіх події шведської королівської родини. Принцеса Дезіре та її чоловік іноді присутні на державних обідах і прийомах у Швеції.

Принцеса, її чоловік та їх діти були гостями на весіллі кронпринцеси [[Вікторія (кронпринцеса Швеції)|Вікторії]] в 2010 році, а також на весіллі принцеси [[Мадлен, принцеса Швеції|Мадлен]] в червні 2013 року. Є хрещеною матір'ю кронпринцеси [[Вікторія (кронпринцеса Швеції)|Вікторії]].

== Діти ==
У шлюбі народилося троє дітей, які не можуть успадкувати корону Швеції:

* '''Карл Отто Едмунд, барон Сільвершьольд''' ({{нар}}. 1965) — у 2005 році одружився з Марією Фредрікссон ({{нар}}. 1965);
* '''Крістіна Луїза Єва Мадлен, баронеса Сільвершьольд''' ({{нар}}. 1966) — дружина барона Ганса де Гейєр аф Фінспонга ({{нар}}. 1963). Їх син Ян де Гейєр був одним з пажів на весіллі кронпринцеси [[Вікторія (кронпринцеса Швеції)|Вікторії Шведської]]<ref>{{Cite web |url=http://www.zimbio.com/pictures/UBCR_BNrBpM/Wedding+Swedish+Crown+Princess+Victoria+Daniel/pxoDjbguIIx/Ian+de+Geer |title=Zimbio |accessdate=21 червня 2019 |archive-date=21 червня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190621183241/http://www.zimbio.com/pictures/UBCR_BNrBpM/Wedding%2BSwedish%2BCrown%2BPrincess%2BVictoria%2BDaniel/pxoDjbguIIx/Ian%2Bde%2BGeer }}</ref>;
* '''Єлена Інгеборга Сибілла, баронеса Сільвершьольд''' ({{нар}}. 1968) — була однією з подружок нареченої на весіллі короля Карла XVI Густава та королеви Сільвії в 1976 році, а також на весіллі принца Бертіля і [[Ліліан (герцогиня Галландська)|Ліліан Девіс]] в 1977 році.

{{Wikidata/FamilyTree}}
[[Файл:Armes des Princesses Christina, Margaretha et Désirée de Suède.svg|праворуч|міні|230x230пкс|Герб принцеси Дезіре в 1938—1965.]]

== Нагороди ==

* Дама [[Орден Серафимів|Ордену Серафимів]] (Швеція)<ref>[http://www.noblesseetroyautes.com/nr01/2010/06/les-soeurs-du-roi-de-suede-au-mariage-de-leur-niece/ Noblesse et Royautés] {{WebCite}}, King's sisters attending Victoria's wedding, 19/06/2010, [https://archive.today/20121210093008/www.noblesseetroyautes.com/nr01/wp-content/uploads/2010/06/c1.jpg Group photo]</ref>;
* Королівський сімейний орден короля Карла XVI Густава (1973);
* Ювілейна медаль Його Величності короля Карла XVI Густава (30 квітня 1996);
* Пам'ятна медаль Діамантового ювілею короля Карла XVI Густава (15 вересня 2013)<ref>{{Cite web |url=http://www.europapress.es/chance/galeria-noticia-princesa-estelle-estrella-40-aniversario-abuelo-rey-carlos-gustavo-suecia-20130916172729-66065.html#CH_contenedor.html |title=Ruby Jubilee in Sweden |accessdate=21 червня 2019 |archive-date=23 квітня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210423055345/https://www.europapress.es/chance/galeria-noticia-princesa-estelle-estrella-40-aniversario-abuelo-rey-carlos-gustavo-suecia-20130916172729-66065.html#CH_contenedor.html }}</ref>;
* Пам'ятна медаль до 70-річчя короля Швеції Карла XVI Густава (30 квітня 2016)
* Великий хрест [[Орден Святого Олафа|Ордена Святого Олафа]] (1992);
* Великий хрест Ордена корони Дорогоцінні (2000)<ref>[https://archive.today/20130904101137/img217.imageshack.us/img217/1544/lilan44hm.jpg Princess Lilian, Princess Désirée and Princess Christina, Grand Cordon of the Order of the Precious Crown]</ref>;

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* [http://geneall.net/de/name/36888/desiree-prinzessin-von-schweden/ Профіль Geneall.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190621183251/https://geneall.net/de/name/36888/desiree-prinzessin-von-schweden/ |date=21 червня 2019 }} {{ref-de}}
* [http://www.thepeerage.com/p10317.htm#i103168 Профіль Thepeerage.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304205006/http://www.thepeerage.com/p10317.htm#i103168 |date=4 березня 2016 }} {{ref-en}}
{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Біографії|Історія|Швеція}}
[[Категорія:Кавалери ордена Серафимів]]
[[Категорія:Кавалери Великого хреста ордена Святого Олафа]]
[[Категорія:Уродженці Стокгольма]]
[[Категорія:Бернадоти]]
[[Категорія:Принцеси Швеції]]
[[Категорія:Вікіпедія:Статті з іншим значенням на Вікіданих]]

title: Дезіре Шведська

Народилася: 2 червня 1938 (87 років) · Haga slottd, комуна Сульна, лен Стокгольм, Швеція

Країна: Швеція

Місце проживання: Haga slottd · Koberg Castled · Gåsevadholm Castled

Діяльність: аристократка

Alma mater: Franska Skoland

Знання мов: шведська

Суспільний стан: Член королівської родини

Титул: принцеса Швеціїd і baroness

Конфесія: лютеранство

Рід: Бернадоти і Silfverschiöld familyd

Батько: Густав Адольф

Мати: Сибілла Саксен-Кобург-Готська

Родичі: Вікторія

Брати, сестри: Маргарета Амблер, Брігітта Шведська, Крістіна Магнусон і Карл XVI Густаф

У шлюбі з: Baron Niclas Silfverschiöldd

Діти: Baron Carl Silfverschiöldd, Baroness Christina-Louise Silfverschiöldd і Baroness Hélène Silfverschiöldd

Нагороди: Орден Дорогоцінної Корони · кавалер Великого хреста ордена Святого Олафа · орден Серафимів


text:
# Бацкине
Бацкине (рос. Бацкино) — село в Дятьковському районі Брянської області Російської Федерації.
Населення становить 139 осіб. Входить до складу муніципального утворення Ивотське міське поселення.

## Історія
Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Ивотське міське поселення.

## Населення
| 2010 | 2013 |
| ---- | ---- |
| 122  | ↗139 |

title: Бацкине

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[село]]
|тип_род         = села
|назва           = Бацкине
|назва ін.       = Бацкино
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Брянська область]]
|район           = [[Дятьковський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Ивотське міське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{збільшення}} 139
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Брянська область
}}
'''Бацкине''' ({{lang-ru|Бацкино}}) — [[село]] в [[Дятьковський район|Дятьковському районі]] [[Брянська область|Брянської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 139 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Ивотське міське поселення]].

== Історія ==

Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Ивотське міське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/974020740 |title=Закон Брянской области от 9 марта 2005 г N 3-З «О наделении муниципальных образований статусом городского округа, муниципального района, городского поселения, сельского поселения и установлении границ муниципальных образований в Брянской области» |access-date=2019-10-07 |archive-date=2015-10-05 |archive-url=https://web.archive.org/web/20151005184238/http://docs.cntd.ru/document/974020740 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Бацкино }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Дятьковський район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Дятьковського району]]

title: село Бацкине

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Брянська область

Муніципальний район: Дятьковський район

Поселення: Ивотське міське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Бацкине · Бацкине


text:
# Сакура (манса)
Сакура (Сабкара) (д/н — бл. 1300) — 6-й манса імперії Малі в 1285—1300 роках. Продовжив відродження та розширення держави.

## Життєпис
Походження достеменно невідомо. Був спочатку рабом, потім брав участь у походах малійського володаря Марі Діати I. За наступного манси Улі I став очільником рабської гвардії.
Про діяльність за часів манси Уаті нічого невідомо. 1275 року повалив мансу Халіфу. За правління манси Абубакара I набув значного впливу, після смерті або повалення якого 1285 року оголосив себе новим мансою.
Продовжив зміцнення держави в середині. Водночас відновив загарбницькі походи, підкоривши державу мосі Масину, а потім Текрур. В результаті кордони імперії на заході досягли узбережжя Атлантичного океану.
1290 року було відновлено владу над містом-державою Гао, але збережено місцеву династію Сонні. Внаслідок цього до меж Малі було включено верхню частину долини Нігер. Після цього зайнято важливе торгівельне місто Уалату та соляні копальні Тегази. На півдні Сакура розширив володіння до тропічних лісів.
Крім того, багато зробив для встановлення контролю над транссахарською торгівлею, зміцнивши зв'язки з містами Магрибу та Іфрикії. Все це сприяло збільшенню надходжень до скарбниці.
Загинув Сакура близько 1300 року, повертаючись з хаджу, куди рушив 1298 року. За одними відомостями в Таджурі (неподалік від сучасного Джибуті) на Сомалійському півострові його було вбито розбійниками або народом афар чи власною наложницею Кон Мамарі. Можливо це сталося внаслідок змови представників династії Кейта.
Супутники висушили його труп, зашили в бичачу шкуру і відвезли в місто Кука, що лежить у Борну, куди прийшли посланці з Малі, з тим щоб перенести рештки манси на батьківщину. Новим володарем став небіж Марі Діати I — Гао.

title: Сакура (манса)

wikitext:
{{особа}}
'''Сакура (Сабкара)''' (д/н — бл. [[1300]]) — 6-й манса [[імперія Малі|імперії Малі]] в [[1285]]—[[1300]] роках. Продовжив відродження та розширення держави.

== Життєпис ==
Походження достеменно невідомо. Був спочатку рабом, потім брав участь у походах малійського володаря [[Сундіата Кейта|Марі Діати I]]. За наступного манси [[Улі I]] став очільником рабської гвардії.

Про діяльність за часів манси [[Уаті Кейта|Уаті]] нічого невідомо. 1275 року повалив мансу [[Халіфа Кейта|Халіфу]]. За правління манси [[Абубакар I|Абубакара I]] набув значного впливу, після смерті або повалення якого 1285 року оголосив себе новим мансою.

Продовжив зміцнення держави в середині. Водночас відновив загарбницькі походи, підкоривши державу мосі Масину, а потім [[Текрур]]. В результаті кордони імперії на заході досягли узбережжя Атлантичного океану.

1290 року було відновлено владу над містом-державою [[Гао (Малі)|Гао]], але збережено місцеву династію Сонні. Внаслідок цього до меж Малі було включено верхню частину долини Нігер. Після цього зайнято важливе торгівельне місто [[Уалата|Уалату]] та соляні копальні Тегази. На півдні Сакура розширив володіння до тропічних лісів.

Крім того, багато зробив для встановлення контролю над транссахарською торгівлею, зміцнивши зв'язки з містами Магрибу та Іфрикії. Все це сприяло збільшенню надходжень до скарбниці.

Загинув Сакура близько 1300 року, повертаючись з [[хадж]]у, куди рушив 1298 року. За одними відомостями в Таджурі (неподалік від сучасного [[Джибуті]]) на Сомалійському півострові його було вбито розбійниками або народом [[афар (народ)|афар]] чи власною наложницею Кон Мамарі. Можливо це сталося внаслідок змови представників династії Кейта.

Супутники висушили його труп, зашили в бичачу шкуру і відвезли в місто Кука, що лежить у Борну, куди прийшли посланці з Малі, з тим щоб перенести рештки манси на батьківщину. Новим володарем став небіж Марі Діати I — [[Гао (манса)|Гао]].

== Джерела ==
* Davidson, Basil. Africa in History. New York: Simon & Schuster, 1995.
* D.T. Niane, General History of Africa IV. Africa from the Twelfth to the Sixteenth Century, Paris 2000.

[[Категорія:Манси Малі]]
[[Категорія:Правителі XIII століття]]

title: Сакура

Народився: 13 століття

Країна: Малі

Діяльність: монарх

Знання мов: французька

Суспільний стан: раб

Посада: Mansad


text:
# Ламово
Ламово (рос. Ламово) — присілок в Дєдовицькому районі Псковської області Російської Федерації.
Населення становить 21 особу. Входить до складу муніципального утворення Пожеревицька волость.

## Історія
Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Пожеревицька волость.

## Населення
| 2001 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- |
| 31   | ↘24  | ↘21  |

title: Ламово

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Ламово
|назва ін.       = Ламово
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Псковська область]]
|район           = [[Дєдовицький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Пожеревицька волость]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 21
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Псковська область
}}
'''Ламово''' ({{lang-ru|Ламово}}) — [[присілок]] в [[Дєдовицький район|Дєдовицькому районі]] [[Псковська область|Псковської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 21 особу. Входить до складу муніципального утворення [[Пожеревицька волость]].

== Історія ==

Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Пожеревицька волость<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/924013744 |title=Закон Псковской области от 28 февраля 2005 года N 420-ОЗ «Об установлении границ и статусе вновь образуемых муниципальных образований на территории Псковской области» |access-date=2020-02-07 |archive-date=2020-03-18 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200318103329/http://docs.cntd.ru/document/924013744 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Ламово  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Дєдовицький район}}
{{Pskov-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Дєдовицького району]]

title: присілок Ламово

Суб'єкт Російської Федерації: Псковська область

Муніципальний район: Дєдовицький район

Поселення: Пожеревицька волость

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Ламово · Ламово