text:
# Шахта ім. М. С. Сургая
ДП «Шахта ім. М. С. Сургая» (раніше ДВАТ «Шахта Південнодонбаська № 3», ДП «Шахта Південнодобаська № 3 ім. М. С. Сургая») - вугледобувне підприємство у м. Вугледар. Названа іменем Сургая Миколи Сафоновича — 7-го Міністра вугільної промисловості України, доктора технічних наук (2003), професора; Героя України (2003), лауреата Державної премії України в галузі науки і техніки (2002)[1], заслуженого шахтаря України (1979).
Фактичний видобуток 3176/3896 т/добу (1990/1999). У 2003 р видобуто 1,290 млн т. Максимальна глибина робіт 939/866 м (1990/1999). Протяжність підземних виробок 68,7/74,6 км (1990/1999).
Шахта розробляє пласти с13, с11, с10 потужністю 0,7-1,65 м з кутом падіння пластів 5-10°. Пласти небезпечні з вибуху вугільного пилу. Кількість діючих очисних вибоїв 7/4, підготовчих 13/13 (1990/1999).
28 липня 2017 року розпочалася рішенням власників в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України процедура банкрутства та ліквідації юридичної особи підприємства.
Кількість працюючих: 4551/4321/3623 осіб, з них підземних 3114/2888 осіб (1990/1999/2003).
Адреса: 85670, м. Вугледар, Донецької обл.

title: Шахта ім. М. С. Сургая

wikitext:
{{Картка вугільної шахти
|назва        = ДП «Шахта ім. М. С. Сургая»<ref name="insp">https://inspections.gov.ua/subject/view/about?subject_id=75267{{Недоступне посилання}}</ref>
|назва2       = ДП «Шахта Південнодобаська № 3 ім. М. С. Сургая»
|зображення   =
 |ширина      =
 |підпис      =
|розташування =
|координати   =
|власник      =
|директор     =
|головний інженер =
|виробнича потужність =
|фактичний видобуток  =
|марка вугілля   =
|категорія       =
|рік будівництва =
|термін служби   =
|рік закриття    = [[2017]]
|працівників     =
|пластів в роботі =
|розкриття        =
|підготовка        =
|система розробки  =
|основні горизонти =
|стволів           =
|кількість лав       =
|навантаження на лаву =
|протяжність виробок =
|глибина             =
|робочі пласти       =
|резервні пласти     =
|відпрацьовані пласти =
|балансові запаси    =
|забалансові запаси  =
|промислові запаси   =
|вугільний басейн    =
|сайт     =
|примітки =
}}
'''ДП «Шахта ім. М. С. Сургая»'''<ref name="insp"/> (раніше ДВАТ «Шахта Південнодонбаська № 3», ДП «Шахта Південнодобаська № 3 ім. М. С. Сургая») - вугледобувне підприємство у м. Вугледар. Названа<ref>{{Cite web |url=https://ca.ligazakon.net/document/39528169/dossier |title=ШАХТА «ПІВДЕННОДОНБАСЬКА № 3 ІМ. М. С. СУРГАЯ» |accessdate=2 липня 2020 |archive-date=2 липня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200702072116/https://ca.ligazakon.net/document/39528169/dossier }}</ref> іменем [[Сургай Микола Сафонович|Сургая Миколи Сафоновича]] — 7-го Міністра вугільної промисловості України, доктора технічних наук (2003), професора; Героя України (2003), лауреата Державної премії України в галузі науки і техніки (2002)[1], заслуженого шахтаря України (1979).

Фактичний видобуток 3176/3896 т/добу (1990/1999). У 2003 р видобуто 1,290 млн т. Максимальна глибина робіт 939/866 м (1990/1999). Протяжність підземних виробок 68,7/74,6 км (1990/1999).

[[Шахта]] розробляє пласти с13, с11, с10 потужністю 0,7-1,65 м з кутом падіння пластів 5-10°. [[Пласт (геологія)|Пласти]] небезпечні з вибуху вугільного пилу. Кількість діючих очисних вибоїв 7/4, підготовчих 13/13 (1990/1999).

28 липня 2017 року розпочалася рішенням власників в особі [[Міністерство енергетики та вугільної промисловості України|Міністерства енергетики та вугільної промисловості України]] процедура банкрутства та ліквідації юридичної особи підприємства.<ref>https://opendatabot.ua/c/39528169</ref>

'''Кількість працюючих''': 4551/4321/3623 осіб, з них підземних 3114/2888 осіб (1990/1999/2003).

'''Адреса:''' 85670, м. [[Вугледар]], Донецької обл.

== Джерела ==
* {{ГЕС3}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Вугільні шахти України}}
{{Mining-stub}}

{{DEFAULTSORT:Сургая}}
[[Категорія:Шахти Донецької області|П]]
[[Категорія:Вугледар]]
[[Категорія:Зникли в Україні 2017]]

title: ДП «Шахта ім. М. С. Сургая» · ДП «Шахта Південнодобаська № 3 ім. М. С. Сургая»

Країна: Україна


text:
# Mercedes D.IV
Mercedes D.IV — німецький поршневий 8-циліндровий рядний авіадвигун рідинного охолодження, розроблений під час Першої світової війни компанією Daimler-Motoren-Gesellschaft (DMG).

## Історична довідка
D.IV був першим серійним німецьким двигуном, оснащеним приводом гвинта через понижуючий редуктор. Конструктивна схема двигуна взята з попередньої, дуже вдалої конструкції D.III, від якої він відрізнявся більшою кількістю циліндрів (8 замість 6).
Відповідно до потужності у 217 к.с. (162 кВт), що вироблялась ним, він вважався двигуном IV класу за номенклатурою IdFlieg (нім. Inspektion der Fliegertruppen) — інспекторату авіації Німецької імперії.
Двигун пройшов приймальні випробування в грудні 1915 року, але його випустили всього лише 429 екземплярів через низьку надійність. У процесі експлуатації у D.IV виявились недоліки (зокрема, його подовжений порівняно з попередником колінчастий вал виявився схильним до поломок внаслідок значних крутильних коливань) і врешті-решт у 1917 році цей двигун у виробництві був замінений 6-циліндровим Mercedes D.IVa. Схоже позначення між двома двигунами пов'язане з жорсткою класифікацією, яка тоді використовувалася в Німеччині, на основі груп вихідної потужності (від I до VI), у яких перша літера вказує на виробника.

## Конструктивні особливості
Авіаційний двигун мав 8 циліндрів, розташованих у ряд, картер був з алюмінієвого сплаву з 9-ма опорами для корінних підшипників. Циліндри з головками виготовлялись зі сталі, сорочка охолодження формувалась порожнинами, утвореними концентрично встановленими зовнішніми сталевими тонкостінними циліндрами, сталеві поршні складались з двох частин (головки і юбки), сполучених різьбовим з'єднанням та зварюванням.
Величини потужності становили: максимальна на рівні моря 232 к.с. при 1440 об/хв; максимальна робоча потужність на рівні моря 210 к.с. при 1300 об/хв.
Кожен циліндр двигуна оснащався двома клапанами верхнього розташування, що керувались розподільним валом верхнього розташування (SOHC). Система подачі пального базувалась на двох двокамерних карбюраторах. Система запалювання передбачала дві свічки запалювання на циліндр, що живились від двох магнето-розподільників високої напруги Bosch HL8. Система охолодження рідинна реалізована з використанням відцентрової помпи, що забезпечувала циркуляцію рідини. Система мащення — примусова з використанням 4-плунжерного насоса.

## Застосування
- AEG C.V
- AEG G.III
- AEG R.I
- AGO C.II
- AGO C.VIII
- Albatros C.V
- DFW R.I
- Gotha G.II
- LVG C.I
- окремі моделі літаків-гігантів серії R (Riesenflugzeug[en])

wikiname: ukwiki

title: Mercedes D.IV

in_language: uk

wikitext:
{{Картка Поршневий авіаційний двигун
|Назва = Mercedes D.IV
|Зображення = Motore aeronautico - Museo scienza tecnologia Milano 08148 dia.jpg
|Підпис = Двигун Mercedes D.IV у {{не перекладено|Національний музей науки і техніки Леонардо да Вінчі|Національному музеї науки і техніки|it|Museo nazionale della scienza e della tecnologia Leonardo da Vinci}} ([[Мілан]])
|Тип = рядний восьмициліндровий рідинного охолодження
|Країна = {{Прапор|Німецька імперія}} [[Німецька імперія]]
|Роки експлуатації =
|Застосовувався на =
|Базова модель = [[Mercedes D.III]]
|Наступні моделі = [[Mercedes D.IVa]]
|Конструктор =
|Розробник =
|Рік створення = 1915<ref name=unipa>[https://www.museomotori.unipa.it/scheda.php?id=13&lang=en Mercedes D.IV] // unipa.it {{ref-en}}</ref>
|Виробник = [[Daimler-Motoren-Gesellschaft]]
|Позначення =
|Роки виробництва = 1916
|Виготовлено = 429<ref name=unipa />
|Модифікації = D.IVa
|Маса =
|Повна маса = 410
|Суха маса = 365
|Довжина = 1990
|Ширина = 600
|Висота = 1040
|Діаметр =
|Об'єм = 19,77
|Потужність =  162 кВт при 1400 об./хв або 217
|Злітна потужність =
|Крейсерська потужність =
|Хід поршня = 160
|Кількість циліндрів = 8
|Діаметр циліндрів = 140
|Клапани = SOHC, по 2 клапани на циліндр
|Ресурс =
|Компресор =
|Турбонаддув =
|Ступінь стиснення = 1:4,6
|Витрата палива =
|Питома витрата палива = 0,23
|Питома потужність = 0,58
}}
'''Mercedes D.IV''' — німецький [[Рядний восьмициліндровий двигун|поршневий 8-циліндровий рядний]] авіадвигун рідинного охолодження, розроблений під час [[Перша світова війна|Першої світової війни]] компанією [[Daimler-Motoren-Gesellschaft]] (DMG).

== Історична довідка ==
D.IV був першим серійним німецьким двигуном, оснащеним приводом гвинта через понижуючий редуктор. Конструктивна схема двигуна взята з попередньої, дуже вдалої конструкції [[Mercedes D.III|D.III]], від якої він відрізнявся більшою кількістю циліндрів (8 замість 6).

Відповідно до потужності у 217 [[Кінська сила|к.с.]] (162 [[Ват|кВт]]), що вироблялась ним, він вважався двигуном IV класу за номенклатурою ''{{не перекладено|IdFlieg}}'' ({{lang-de| Inspektion der Fliegertruppen}}) — інспекторату авіації [[Німецька імперія|Німецької імперії]].

Двигун пройшов приймальні випробування в грудні 1915 року, але його випустили всього лише 429 екземплярів через низьку надійність. У процесі експлуатації у D.IV виявились недоліки (зокрема, його подовжений порівняно з попередником [[колінчастий вал]] виявився схильним до поломок внаслідок значних крутильних коливань) і врешті-решт у 1917 році цей двигун у виробництві був замінений 6-циліндровим [[Mercedes D.IVa]]. Схоже позначення між двома двигунами пов'язане з жорсткою класифікацією, яка тоді використовувалася в Німеччині, на основі груп вихідної потужності (від I до VI), у яких перша літера вказує на виробника.

== Конструктивні особливості ==
Авіаційний двигун мав 8 циліндрів, розташованих у ряд, картер був з алюмінієвого сплаву з 9-ма опорами для корінних підшипників. Циліндри з головками виготовлялись зі сталі, сорочка охолодження формувалась порожнинами, утвореними концентрично встановленими зовнішніми сталевими тонкостінними циліндрами, сталеві поршні складались з двох частин (головки і юбки), сполучених різьбовим з'єднанням та зварюванням.

Величини потужності становили: максимальна на рівні моря 232 к.с. при 1440 об/хв; максимальна робоча потужність на рівні моря 210 к.с. при 1300 об/хв<ref name=unipa />.

Кожен циліндр двигуна оснащався двома клапанами верхнього розташування, що керувались розподільним валом верхнього розташування ([[SOHC]]). Система подачі пального базувалась на двох двокамерних карбюраторах. Система запалювання передбачала дві [[Свічка запалювання|свічки запалювання]] на циліндр, що живились від двох магнето-розподільників високої напруги Bosch HL8. Система охолодження рідинна реалізована з використанням відцентрової помпи, що забезпечувала циркуляцію рідини. Система мащення — примусова з використанням 4-плунжерного насоса<ref name=unipa />.

== Застосування ==
[[Файл:C.VI.jpg|thumb|Albatros C.V]]
{{div col|colwidth=22em}}
* [[AEG C.V]]
* [[AEG G.III]]
* [[AEG R.I]]
* [[AGO C.II]]
* [[AGO C.VIII]]
* [[Albatros C.V]]
* [[DFW R.I]]
* [[Gotha G.II]]
* [[LVG C.I]]
* окремі моделі літаків-гігантів серії R ({{не перекладено|Riesenflugzeug}})
{{div col end}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Kroschel, Gunter and Helmust Stützer. (1977) ''Die deutschen Militarflugzeuge 1910—1918'' Wilhelmshaven: Lohse-Eissing Mittler.
* Chris Chant, The World's Great Bombers: From 1914 to the Present Day, Wigston, Leicester, Silverdale Books, 2000.

== Посилання ==
{{Commons category}}
* [https://www.youtube.com/watch?v=Hzt1mnMo-i4 Youtube: Mercedes D.IV a and h, Benz BzIVd — on display]
* [https://web.archive.org/web/20061109222935/http://www.wwiaviation.com/engines/Daimler_Mercedes_D-IV.html D.IV на wwiaviation.com]

[[Категорія:Поршневі авіаційні двигуни]]
[[Категорія:Daimler-Motoren-Gesellschaft]]

title: Mercedes D.IV

Країна: Німецька імперія

title: Застосування:

Базова модель: Mercedes D.III

Наступні моделі: Mercedes D.IVa

title: Виробництво:

Виробник: Daimler-Motoren-Gesellschaft

title: Маса і габарити

title: Робочі характеристики

Потужність: 162 кВт при 1400 об./хв або 217 к.с.

Клапани: SOHC, по 2 клапани на циліндр

Питома витрата палива: 0,23 кг/к.с.·год


text:
# Мурафська сільська рада (Краснокутський район)
Мура́фська сільська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування у Краснокутському районі Харківської області. Адміністративний центр — село Мурафа.

## Загальні відомості
- Мурафська сільська рада утворена в 1919 році.
- Територія ради: 137,678 км²
- Населення ради: 4 057 осіб (станом на 2001 рік)
- Територією ради протікає річка Мерчик.

## Населені пункти
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
- с. Мурафа
- с-ще Володимирівка
- с-ще Лісне
- с. Мирне
- с-ще Оленівське
- с-ще Пильнянка
- с-ще Сорокове

## Склад ради
Рада складається з 20 депутатів та голови.
- Голова ради: Липовий Вадим Євгенійович
- Секретар ради: Тимченко Наталія Петрівна

### Керівний склад попередніх скликань
| Прізвище, ім'я, по батькові | Основні відомості                                                         | Дата обрання | Дата звільнення |
| --------------------------- | ------------------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Липовий Вадим Євгенійович   | Сільський голова, 1964 року народження, освіта вища, безпартійний         | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Липовий Вадим Євгенійович   | Сільський голова, 1964 року народження, освіта вища, член Партії регіонів | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України

### Депутати
За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали:

#### За суб'єктами висування
| Суб'єкт висування                                       | Кількість обраних депутатів | %  |
| ------------------------------------------------------- | --------------------------- | -- |
| Партія регіонів                                         | 14                          | 70 |
| Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» | 3                           | 15 |
| Самовисування                                           | 3                           | 15 |

#### За округами
| № округу                                                | Прізвище, ім'я, по батькові     | Дата визнання обраним | Освіта             | Партійна приналежність                        | Відомості про обраного депутата                       |
| ------------------------------------------------------- | ------------------------------- | --------------------- | ------------------ | --------------------------------------------- | ----------------------------------------------------- |
| Партія регіонів                                         |                                 |                       |                    |                                               |                                                       |
| 1                                                       | Грищенко Наталія Петрівна       | 02.11.2010            | середня спеціальна | член Партії регіонів                          | Мурафська загальноосвітня школа І-ІІ ст., вчитель     |
| 2                                                       | Тимченко Наталія Петрівна       | 02.11.2010            | вища               | член Партії регіонів                          | Мурафська сільська рада, секретар                     |
| 3                                                       | Рибак Василь Васильович         | 28.05.2012            | вища               | член Партії регіонів                          | ПСП «Явір», генеральний директор                      |
| 4                                                       | Приходько Лариса Іванівна       | 02.11.2010            | вища               | член Партії регіонів                          | Мурафська сільська рада, інженер-землевпорядник       |
| 5                                                       | Тубелець Наталія Миколаївна     | 02.11.2010            | середня спеціальна | член Партії регіонів                          | Мурафська сільська рада, інспектор військового обліку |
| 6                                                       | Стороженко Григорій Іванович    | 02.11.2010            | вища               | член Партії регіонів                          | підприємець                                           |
| 9                                                       | Пушкар Олександр Демидович      | 02.11.2010            | середня            | член Партії регіонів                          | ФГ «Вірність», голова                                 |
| 10                                                      | Грищенко Микола Миколайович     | 02.11.2010            | вища               | член Партії регіонів                          | ФГ «Грищенко М. М.», голова                           |
| 11                                                      | Грищенко Любов Миколаївна       | 02.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна                                  | Мурафська сільська рада, спеціаліст                   |
| 13                                                      | Шандиба Олег Майович            | 02.11.2010            | вища               | член Партії регіонів                          | Мурафський цукровий завод, директор                   |
| 16                                                      | Шириня Надія Олександрівна      | 02.11.2010            | середня спеціальна | член Партії регіонів                          | Мурафська сільська рада, головний бухгалтер           |
| 17                                                      | Буцька Олена Йосипівна          | 02.11.2010            | середня            | член Партії регіонів                          | Мурафська сільська рада, головний діловод-друкарка    |
| 18                                                      | Заріцька Наталія Олексіївна     | 02.11.2010            | вища               | член Партії регіонів                          | Мурафська загальноосвітня школа І-ІІ ст., вчитель     |
| 19                                                      | Грищенко Іван Миколайович       | 09.01.2011            | вища               | член Партії регіонів                          | Фермерське господарство, голова                       |
| Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» |                                 |                       |                    |                                               |                                                       |
| 7                                                       | Вюнник Олександр Миколайович    | 02.11.2010            | середня            | член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | тимчасово не працює                                   |
| 8                                                       | Рябенко Юрій Петрович           | 02.11.2010            | вища               | член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | ФГ «Рябенко», голова                                  |
| 15                                                      | Доценко Валентина Володимирівна | 02.11.2010            | середня спеціальна | член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | тимчасово не працює                                   |
| Самовисування                                           |                                 |                       |                    |                                               |                                                       |
| 12                                                      | Зятько Тамара Григорівна        | 02.11.2010            | вища               | позапартійна                                  | Мурафська сільська рада, бухгалтер                    |
| 14                                                      | Бастрич Тамара Олексіївна       | 02.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна                                  | Мурафський ДНЗ, завідувач                             |
| 20                                                      | Касяненко Олександр Васильович  | 09.01.2011            | вища               | позапартійний                                 | ДП «Гутянське лісове господарство», лісничий          |

wikitext:
{{Сільська рада
   | назва               = Мурафська сільська рада
   | будівля             =
   | розташування        =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Харківська область]]
   | район               = [[Краснокутський район (Харківська область)|Краснокутський район]]
   | центр               = с. [[Мурафа (Краснокутський район)|Мурафа]]
   | голова              = Липовий Вадим Євгенійович
   | секретар            = Тимченко Наталія Петрівна
   | кількість членів    = 20 депутатів
   | утворена            = в 1919 році
   | код КОАТУУ          = 6323584700
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=33520 Мурафська сільська рада]
   | площа               = 137,678
   | населення           = 4 057 ''(на 2001 рік)''
   | населення міське    =
   | населення сільське  =
   | щільність           = 29,47
   | населені пункти     = 2 села, 5 селищ
   | поштовий індекс     = 62022
   | адреса              = <tt>62020, Харківська обл., Краснокутський р-н, с. Мурафа, вул. Центральна, 83</tt>
   | телефонний код      = 5756
   | вебсторінка         = http://murafa.rada.org.ua/
  }}
{{Otheruses|Мурафська сільська рада}}
'''Мура́фська сільська́ ра́да''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[орган місцевого самоврядування]] у [[Краснокутський район (Харківська область)|Краснокутському районі]] [[Харківська область|Харківської області]]. [[Адміністративний центр]] — [[село]] [[Мурафа (Краснокутський район)|Мурафа]].

== Загальні відомості ==
* Мурафська сільська рада утворена в 1919 році.
* ''Територія ради:'' 137,678 км²
* ''Населення ради:'' 4 057 осіб (станом на 2001 рік)
* Територією ради протікає річка [[Мерчик]].

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* с. [[Мурафа (Краснокутський район)|Мурафа]]
* с-ще [[Володимирівка (Краснокутський район)|Володимирівка]]
* с-ще [[Лісне (Краснокутський район)|Лісне]]
* с. [[Мирне (Краснокутський район)|Мирне]]
* с-ще [[Оленівське (селище)|Оленівське]]
* с-ще [[Пильнянка]]
* с-ще [[Сорокове]]

== Склад ради ==
Рада складається з 20 депутатів та голови.
* ''Голова ради:'' Липовий Вадим Євгенійович
* ''Секретар ради:'' Тимченко Наталія Петрівна

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#FAEBD7"
! Прізвище, ім'я, по батькові !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Липовий Вадим Євгенійович
| Сільський голова, 1964 року народження, освіта вища, безпартійний
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Липовий Вадим Євгенійович
| Сільський голова, 1964 року народження, освіта вища, член [[Партія регіонів|Партії регіонів]]
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними сайту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=5742&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=5742&rid256=122 Секретарі попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

=== Депутати ===
За результатами [[Місцеві вибори в Україні 2010|місцевих виборів 2010 року]] депутатами ради стали<ref>{{cite web |url=http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=5742&PF7691=5742 |title=Мурафська сільська рада. Результати виборів депутатів. |publisher=ЦВК |accessdate=31 травня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20150531054335/http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=5742&PF7691=5742 |archivedate=31 травня 2015 |deadurl=yes }}</ref>:

==== За суб'єктами висування ====
{| class="wikitable sortable collapsible"
|-
! Суб'єкт висування !! Кількість обраних депутатів !! %
|-
| [[Партія регіонів]] || align="center"| 14 || align="center"| 70
|-
| Політична партія [[Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»]] || align="center"| 3 || align="center"| 15
|-
| Самовисування || align="center"| 3 || align="center"| 15
|}

==== За округами ====
{| class="wikitable collapsible collapsed"
|-
! data-sort-type="number" | № округу !! Прізвище, ім'я, по батькові !! data-sort-type="date" | Дата визнання обраним !! Освіта !! Партійна приналежність !! Відомості про обраного депутата
|-
| colspan=6 | '''Партія регіонів'''
|-
| align="center"| 1 || style=white-space:nowrap | Грищенко Наталія Петрівна || align="center"| 02.11.2010 || середня спеціальна || член Партії регіонів || Мурафська загальноосвітня школа І-ІІ ст., вчитель
|-
| align="center"| 2 || style=white-space:nowrap | Тимченко Наталія Петрівна || align="center"| 02.11.2010 || вища || член Партії регіонів || Мурафська сільська рада, секретар
|-
| align="center"| 3 || style=white-space:nowrap | Рибак Василь Васильович || align="center"| 28.05.2012 || вища || член Партії регіонів || ПСП «Явір», генеральний директор
|-
| align="center"| 4 || style=white-space:nowrap | Приходько Лариса Іванівна || align="center"| 02.11.2010 || вища || член Партії регіонів || Мурафська сільська рада, інженер-землевпорядник
|-
| align="center"| 5 || style=white-space:nowrap | Тубелець Наталія Миколаївна || align="center"| 02.11.2010 || середня спеціальна || член Партії регіонів || Мурафська сільська рада, інспектор військового обліку
|-
| align="center"| 6 || style=white-space:nowrap | Стороженко Григорій Іванович || align="center"| 02.11.2010 || вища || член Партії регіонів || підприємець
|-
| align="center"| 9 || style=white-space:nowrap | Пушкар Олександр Демидович || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Партії регіонів || ФГ «Вірність», голова
|-
| align="center"| 10 || style=white-space:nowrap | Грищенко Микола Миколайович || align="center"| 02.11.2010 || вища || член Партії регіонів || ФГ «Грищенко М. М.», голова
|-
| align="center"| 11 || style=white-space:nowrap | Грищенко Любов Миколаївна || align="center"| 02.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || Мурафська сільська рада, спеціаліст
|-
| align="center"| 13 || style=white-space:nowrap | Шандиба Олег Майович || align="center"| 02.11.2010 || вища || член Партії регіонів || Мурафський цукровий завод, директор
|-
| align="center"| 16 || style=white-space:nowrap | Шириня Надія Олександрівна || align="center"| 02.11.2010 || середня спеціальна || член Партії регіонів || Мурафська сільська рада, головний бухгалтер
|-
| align="center"| 17 || style=white-space:nowrap | Буцька Олена Йосипівна || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Партії регіонів || Мурафська сільська рада, головний діловод-друкарка
|-
| align="center"| 18 || style=white-space:nowrap | Заріцька Наталія Олексіївна || align="center"| 02.11.2010 || вища || член Партії регіонів || Мурафська загальноосвітня школа І-ІІ ст., вчитель
|-
| align="center"| 19 || style=white-space:nowrap | Грищенко Іван Миколайович || align="center"| 09.01.2011 || вища || член Партії регіонів || Фермерське господарство, голова
|-
| colspan=6 | '''Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»'''
|-
| align="center"| 7 || style=white-space:nowrap | Вюнник Олександр Миколайович || align="center"| 02.11.2010 || середня || член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 8 || style=white-space:nowrap | Рябенко Юрій Петрович || align="center"| 02.11.2010 || вища || член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» || ФГ «Рябенко», голова
|-
| align="center"| 15 || style=white-space:nowrap | Доценко Валентина Володимирівна || align="center"| 02.11.2010 || середня спеціальна || член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» || тимчасово не працює
|-
| colspan=6 | '''Самовисування'''
|-
| align="center"| 12 || style=white-space:nowrap | Зятько Тамара Григорівна || align="center"| 02.11.2010 || вища || позапартійна || Мурафська сільська рада, бухгалтер
|-
| align="center"| 14 || style=white-space:nowrap | Бастрич Тамара Олексіївна || align="center"| 02.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || Мурафський ДНЗ, завідувач
|-
| align="center"| 20 || style=white-space:nowrap | Касяненко Олександр Васильович || align="center"| 09.01.2011 || вища || позапартійний || ДП «Гутянське лісове господарство», лісничий
|}

== Примітки та джерела ==
{{reflist}}
* {{ОКВРУ|33520}}

{{Kharkiv-obl-stub}}
{{Адміністративний устрій Краснокутського району}}

[[Категорія:Адміністративний устрій Краснокутського району]]

title: Основні дані

Область: Харківська область

Район: Краснокутський район

Адм. центр: с. Мурафа

Утворена: в 1919 році

Облікова картка: Мурафська сільська рада

title: Склад

Кількість членів: 20 депутатів

Голова ради: Липовий Вадим Євгенійович

Секретар ради: Тимченко Наталія Петрівна

title: Територія та населення

Густота: 29,47 осіб/км²

Населені пункти: 2 села, 5 селищ

title: Контактні дані


text:
# Мікаель Аґрікола
Мі́каель А́ґрікола (1508 — 9 квітня 1557, Нюкірк (Kyrönniemi) Карелія) — лідер лютеранської Реформації у Фінляндії, засновник фінської писемності. Учень Мартіна Лютера. Перший протестантський єпископ Фінляндії в місті Або (Турку, 1554).

## Біографія
Мікаель Олавінпойка («син Олафа», швед. Олаффссон) народився у провінції Уусімаа (Uusimaa), в селі Торстіла (Torstila), у родині успішного сільського господаря. Дитину назвали на честь святого покровителя крайової церкви. Проте точна дата народження Аґріколи достеменно невідома. Традиційно, за рік народження Аґріколи вважають 1508—1510. Мав три сестри, про яких нічого невідомо.
У сільській школі був відмічений винятковий талант Мікаеля до наук, його відправляють на навчання до шведської Карелії — міста Виборґ (Viipuri). Там він вчиться у латинській школі, де бере собі прізвище Аґрікола (тобто, фермер). За способом занять батька номінували себе вчені та громадські діячі тих часів — це була поширена практика.
Біографи припускають, що саме у Карелії Аґрікола вперше зіткнувся з проповідями Реформації Католицької Церкви, які на початку XVI ст. активно просувалися на схід Європи (зокрема, й Україну (Волинь, Поділля), Річ Посполиту). Крім того, комендантом міської фортеці був граф Йоганн, який не приховував своїх лютеранських поглядів.
1528 — Аґрікола переїжджає до Турку — адміністративний центр шведських володінь у Фінляндії та Карелії. Там він працює в канцелярії католицького єпископа Мартіна Скютте (на катедрі — 1528—1550). Вагомий вплив на лютеранський вибір католика Мікаеля Аґріколи справив Петер Сяркілагті, учень Лютера. 1529 — після смерті свого вчителя — Аґрікола продовжує лютеранську справу. 1531 — його рукопоклали у католицькі священики. 1536 — єпископ Турку послав його вчитися до університету м. Віттенберг, Німеччина. Там Аґрікола відвідував лекції Філіпа Меланхтона, особисто знайомиться Мартіном Лютером. Обидва Реформатори дали йому рекомендовані листи до короля Швеції Ґустава Вази. Завдяки цьому Аґрікола отримує королівську стипендію і розпочав переклад Нового Завіту фінською мовою.
Після повернення до Фінляндії 1548 призначений ректором катедральної школи в Турку. Тоді вже був одруженим із Пірйо Олавінтютар, з якою народив сина Християна (Christianus Michaelis Agricola), який згодом став лютеранським єпископом м. Таллінн (Естонія). 1550 — канонік, 1554 — єпископ.
Аґрікола також брав активну участь у політичному житті, міжнародних взаєминах Швеції. Так, 1556 він їздив до столиці Московського князівства на Мирові переговори в числі членів посольства короля Ґустава Вази. На зворотному шляху він захворів і помер на території Карелії, поблизу м. Виборґ (Карельський перешийок).

## Просвітницька діяльність
Видав перший буквар фінської мови («Abckiria», 1543), переклав фінською мовою низку молитовників (Rucouskiria, понад 700 молитов фінською мовою), багато ілюстрований Новий заповіт (Se Wsi Testamenti, 1548), частини Старого заповіту (1551-52). Також уклав збірник «Käsikirja Castesta ia muista Christikunnan Menoista», яка включала норми здійснення основних таїнств і треб: хрещення, одруження, погребіння, молитви над хворими, або померлими людьми. Все перекладено ним з трудів Олауса Петрі (Olaus Petri), які прямо кореспондувалися з частинами службових текстів, укладених М. Лютером. Також збірник Аґріколи включав невеличкі перекладні фрагменти з робіт Каспара Губерінуса (Caspar Huberinus). Аґрікола іноді писав віршовані передмови до своїх видань. Переклади Агриколи супроводчувалися нарисами історії Фінляндії, її культури, язичницької віри, календарем та збіркою агрономічних відомостей.
Чеське джерело повідомляє, що в одній з праць Аґрікола подав коротку інформацію про пантеон фінських язицьких богів, які у XIX ст. матеріалізувалися у епосі «Калевала», упорядкованим фінським етнографом Е. Льоннротом.
На початку XXI ст. вірною вчення Лютера і його проповідника Аґріколи залишається Євангелічно-Лютеранська церква Фінляндії. Всього у Фінляндії зарєстровано 4,378,000 лютеран (84 %) і лише 7,900 римо-католиків.
За опитуванням фінського державного ЮЛЕ-Радіо, Аґрікола входить до десятки «Великих фінів» усіх часів, випередивши композитора Яна Сібеліуса та укладача «Калевали» Еліаса Льоннрота.

## Фінське Аґріколознавство
У Фінляндії профільним дослідженням життя і творчості Аґріколи займаються п'ять учених:
- Сімо Гейнінен, біограф (Simo Heininen);
- Кайса Гяккінен, історичне фінське мовознавство (Kaisa Häkkinen);
- Карі Таркіайнен, лютеранське богослов'я (Kari Tarkiainen);
- Юркі Кнуутіла, історик фінської Церкви (Jyrki Knuutila);
- Гелена Руммукайнен, громадська діячка, організаторка Аґрікольських Свят (Helena Rummukainen).

title: Мікаель Аґрікола

wikitext:
{{othernames|Агрікола|Аґрікола}}
{{Особа
|місце народження  = [[Торсбітри|Торсбі]], [[Шведська Фінляндія]], [[Швеція]]
|місце смерті      = [[Піонерське (Ленінградська область)|Куолемаярви]], [[Шведська Фінляндія]], [[Швеція]]
|національність    = [[Фіни|фін]]
}}
{{Лютеранство}}
'''Мі́каель А́ґрікола''' ([[1508]] — {{ДС|9|4|1557}}, Нюкірк (Kyrönniemi) [[Карелія]]) — лідер лютеранської [[Реформація|Реформації]] у [[Фінляндія|Фінляндії]], засновник фінської [[писемність|писемності]]. Учень [[Мартін Лютер|Мартіна Лютера]]. Перший [[Протестантство|протестантський]] [[єпископ]] Фінляндії в місті Або ([[Турку]], [[1554]]).

== Біографія ==
Мікаель Олавінпойка («син Олафа», швед. Олаффссон) народився у провінції [[Уусімаа]] (Uusimaa), в селі Торстіла (Torstila), у родині успішного сільського господаря. Дитину назвали на честь святого покровителя крайової церкви. Проте точна дата народження Аґріколи достеменно невідома. Традиційно, за рік народження Аґріколи вважають 1508—1510. Мав три сестри, про яких нічого невідомо.

У сільській школі був відмічений винятковий талант Мікаеля до наук, його відправляють на навчання до шведської [[Карелія|Карелії]] — міста [[Виборг|Виборґ]] (Viipuri). Там він вчиться у латинській школі, де бере собі прізвище '''Аґрікола''' (тобто, фермер). За способом занять батька номінували себе вчені та громадські діячі тих часів — це була поширена практика.

Біографи припускають, що саме у [[Карелія|Карелії]] Аґрікола вперше зіткнувся з проповідями Реформації Католицької Церкви, які на початку [[XVI ст.]] активно просувалися на схід [[Європа|Європи]] (зокрема, й Україну ([[Волинь]], [[Поділля]]), [[Річ Посполита|Річ Посполиту]]). Крім того, комендантом міської фортеці був граф Йоганн, який не приховував своїх лютеранських поглядів.

[[1528]] — Аґрікола переїжджає до [[Турку]] — адміністративний центр шведських володінь у Фінляндії та Карелії. Там він працює в канцелярії [[Католицизм|католицького]] єпископа [[Скютте Мартін|Мартіна Скютте]] (на катедрі — [[1528]]—[[1550]]). Вагомий вплив на лютеранський вибір католика Мікаеля Аґріколи справив [[Петер Сяркілагті]], учень Лютера. [[1529]] — після смерті свого вчителя — Аґрікола продовжує лютеранську справу. [[1531]] — його рукопоклали у католицькі священики. [[1536]] — єпископ Турку послав його вчитися до університету м. [[Віттенберг]], [[Німеччина]]. Там Аґрікола відвідував лекції [[Філіп Меланхтон|Філіпа Меланхтона]], особисто знайомиться [[Лютер Мартін|Мартіном Лютером]]. Обидва Реформатори дали йому рекомендовані листи до короля [[Швеція|Швеції]] [[Густав I Ваза|Ґустава Вази]]. Завдяки цьому Аґрікола отримує королівську стипендію і розпочав переклад [[Новий Завіт|Нового Завіту]] [[фінська мова|фінською мовою]].

Після повернення до [[Фінляндія|Фінляндії]] [[1548]] призначений [[ректор]]ом катедральної школи в [[Турку]]. Тоді вже був одруженим із Пірйо Олавінтютар, з якою народив сина Християна (Christianus Michaelis Agricola), який згодом став лютеранським єпископом м. [[Таллінн]] ([[Естонія]]). [[1550]] — канонік, [[1554]] — єпископ.

Аґрікола також брав активну участь у політичному житті, міжнародних взаєминах [[Швеція|Швеції]]. Так, [[1556]] він їздив до столиці [[Московське князівство|Московського князівства]] на Мирові переговори в числі членів посольства короля Ґустава Вази. На зворотному шляху він захворів і помер на території Карелії, поблизу м. [[Виборг|Виборґ]] ([[Карельський перешийок]]).

== Просвітницька діяльність ==
Видав перший [[буквар]] [[фінська мова|фінської мови]] («Abckiria», [[1543]]), [[переклад|переклав]] фінською мовою низку молитовників (Rucouskiria, понад 700 молитов фінською мовою), багато ілюстрований Новий заповіт (Se Wsi Testamenti, 1548), частини [[Старий заповіт|Старого заповіту]] (1551-52). Також уклав збірник «Käsikirja Castesta ia muista Christikunnan Menoista», яка включала норми здійснення основних таїнств і треб: [[хрещення]], [[одруження]], [[погребіння]], [[молитва|молитви]] над хворими, або померлими людьми. Все перекладено ним з трудів [[Петрі Олаус|Олауса Петрі]] (Olaus Petri), які прямо кореспондувалися з частинами службових текстів, укладених М. Лютером. Також збірник Аґріколи включав невеличкі перекладні фрагменти з робіт [[Губерінус Каспар|Каспара Губерінуса]] (Caspar Huberinus). Аґрікола іноді писав '''віршовані передмови''' до своїх видань. Переклади Агриколи супроводчувалися нарисами історії Фінляндії, її культури, [[Язичництво|язичницької віри]], [[календар]]ем та збіркою [[агрономія|агрономічних]] відомостей.

Чеське джерело повідомляє, що в одній з праць Аґрікола подав коротку інформацію про пантеон фінських язицьких богів, які у [[XIX ст.]] матеріалізувалися у [[епос]]і «[[Калевала]]», упорядкованим фінським [[етнограф]]ом [[Еліас Леннрот|Е. Льоннротом]].

На початку [[XXI ст.]] вірною вчення Лютера і його проповідника Аґріколи залишається Євангелічно-Лютеранська церква Фінляндії. Всього у Фінляндії зарєстровано 4,378,000 [[лютерани|лютеран]] (84 %) і лише 7,900 [[римо-католики|римо-католиків]].

За опитуванням фінського державного ЮЛЕ-Радіо, Аґрікола входить до десятки «Великих фінів» усіх часів, випередивши [[композитор]]а [[Ян Сібеліус|Яна Сібеліуса]] та укладача «Калевали» [[Еліас Леннрот|Еліаса Льоннрота]].

== Фінське Аґріколознавство ==
[[Файл:Gravestone of Mikael Agricola.jpg|thumb|right|]]
У Фінляндії профільним дослідженням життя і творчості Аґріколи займаються п'ять учених:
* Сімо Гейнінен, біограф (Simo Heininen);
* Кайса Гяккінен, історичне фінське мовознавство (Kaisa Häkkinen);
* Карі Таркіайнен, лютеранське богослов'я (Kari Tarkiainen);
* Юркі Кнуутіла, історик фінської Церкви (Jyrki Knuutila);
* Гелена Руммукайнен, громадська діячка, організаторка Аґрікольських Свят (Helena Rummukainen).

== Примітки ==
 {{reflist}}

== Література ==
* Gummerus, Jaakko: Michael Agricola, der Reformer Finnlands. — Helsinki: Luther-Agricola-Ges., 1941
* Heininen, Simo: Mikael Agricolan Psalttarin reunahuomautukset. — Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1994
* Heininen, Simo: Mikael Agricola. Elämä ja teokset. — Helsinki: Edita 2007.
* Hjelt, Artur: Mikael Agricola, der erste finnische Bibelübersetzer. — Leipzig, Deichert, 1908
* Paul Alvre, «Mikael Agricola emakeelest ja selle eestipärasustest» — Keel ja Kirjandus, Tallinn, 1995.
* Советская историческая энциклопедия, Москва, 1961

== Посилання ==
* [http://www.evl.fi/ Євангелічно-Лютеранська Церква Фінляндії]
* [https://web.archive.org/web/20070705195753/http://www.utu.fi/agricola2007/ Сайт «Агрікола-2007».]
* [https://wol.jw.org/uk/wol/d/r15/lp-k/102006006 Мікаель Агрікола — зачинатель фінської писемності]

{{бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Аґрікола Мікаель}}
[[Категорія:Фінські мовознавці]]
[[Категорія:Протестанти]]
[[Категорія:Персоналії:Турку]]
[[Категорія:Люди на марках]]
[[Категорія:Перекладачі Біблії]]

title: Мікаель Аґрікола

Народився: 1510 · Торсбі, Шведська Фінляндія, Швеція

Помер: 9 квітня 1557[…] · Куолемаярви, Шведська Фінляндія, Швеція

Поховання: Виборг

Країна: Швеція

Національність: фін

Діяльність: мовознавець, священник, перекладач, богослов, поет, перекладач Біблії

Галузь: богослів'я, поезія, мовознавство і переклад

Alma mater: Університет Мартіна Лютера

Знання мов: фінська і латина

Посада: Bishop of Turkud

Конфесія: лютеранство


text:
# Державна печатка Палау
Державна печатка Палау — це державний символ Республіки Палау. Він був прийнятий 1 січня 1981 року, в день введення самоуправління.
Державна печатка Республіки Палау є колом, у центрі якого зображено будівлю, перекриту полотнищем, зверху розміщений напис Olbiil era kelulau, знизу Republic of Palau. Печатка є чорно-білою і не має кольорів. За своїм зовнішнім виглядом печатка нагадує попередню печатку Підопічної території Тихоокеанських Островів.

title: Державна печатка Палау

wikitext:
{{Картка герба
|назва =
|зображення =
|зображення_розмір = 200px
|середній =
|середній_розмір =
|середній_підпис =
|малий =
|малий_розмір =
|малий_підпис =
|носій =
|дата_затвердження = 1981
|нашоломник =
|корона =
|шолом =
|щит =
|щитотримачі =
|основа =
|девіз =
|ордени =
|інші_елементи =
|ранні_версії =
|використання =
}}

'''Державна печатка [[Палау]]'''[[Палау| ]]— це державний символ Республіки Палау. Він був прийнятий 1 січня [[1981]] року, в день введення самоуправління.

Державна печатка [[Палау|Республіки Палау]] є колом, у центрі якого зображено будівлю, перекриту полотнищем, зверху розміщений напис ''Olbiil era kelulau'', знизу ''Republic of Palau''. Печатка є чорно-білою і не має кольорів. За своїм зовнішнім виглядом печатка нагадує попередню печатку Підопічної території Тихоокеанських Островів.

== Див. також ==
* [[Гімн Палау]]
* [[Прапор ПалауПалау]]

== Примітки ==
{{reflist|refs=

}}

== Література ==
* Все про світ. Країни. Прапори. Герби: енциклопедичний довідник / [відповідальний за випуск М. Ілляш]. — {{К.}} : [[Школа (видавництво, Київ)|Школа]], 2001. — 622 с. ISBN 966-7657-79-5.

== Посилання ==
* {{ref-en}} [http://flagspot.net/flags/pw.html Flag Palau.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110815135727/http://flagspot.net/flags/pw.html |date=15 серпня 2011 }}

{{Державні герби країн світу}}
{{Палау в темах}}

[[Категорія:Державні герби|Палау]]
[[Категорія:Герби країн Океанії|Палау]]
[[Категорія:Національні символи Палау]]

title: Деталі


text:
# Даурія (фільм)
«Даурія» (рос. «Даурия») — радянський двосерійний кольоровий художній фільм, поставлений на  кіностудії «Ленфільм» в 1971 році режисером  Віктором Трегубовичем за мотивами однойменного роману  Костянтина Сєдих.

## Сюжет
Літо 1914 року. Молодий козак Роман Улибін просить батька найняти сваху, поки не забрали його улюбленої Дашутки. Але у батька грошей немає, і на очах у Романа дівчину віддають заміж за багатого купецького сина. У розпачі Роман маже дьогтем будинок нареченої, але дістає суворе покарання від батька, а незабаром починається весілля, і народ гуляє за рахунок багатого купця, забувши про Романа. А після чужого весілля Роман дорослішає і зауважує, що світ навколо змінився. Мати переживає, син розлючений на батька. Але традиційне життя триває: треба косити, прибирати, працювати на землі та допомагати батькам.
Усе круто змінили війна і революція. Народ розділився на червоних і білих. Роман став червоним командиром, вірячи, що він бореться за рівність і соціальну справедливість. Але, поки він воює далеко від дому, в його рідній станиці вже зруйнований традиційний порядок, побитий отаман, приходять біль і страждання, розруха і смерть, ламаються долі. Батько Романа гине на очах у всієї козацької станиці, так і не встигнувши помиритися з сином. Роман, бравий командир на коні, повертається в рідну станицю і бачить, як убита горем мати оплакує мертвого батька.

## Ролі виконують
- Аркадій Трусов — Андрій Улибін, дід Романа
- Петро Шелохонов — Север'ян Улибін, батько Романа
- Віталій Соломін — Роман Улибін
- Віра Кузнєцова — Авдотья Улибіна, мати Романа
- Василь Шукшин — Василь Улибін, дядько Романа
- Женя Малянцев — Ганька, брат Романа
- Світлана Головіна — Дашутка Козуліна
- Федір Одіноков — Єпіфан Лукич Козулін, батько Дашутки
- Любов Малиновська — Горпина, мати Дашутки
- Юхим Копелян — Єлисей Петрович Каргін, станичний отаман
- Борис Аракелов — Митька, син Каргіна
- Дмитро Масанов — Сергій Ілліч Чепалов, купець
- Віктор Павлов — Никифор Чепалов, урядник
- Володимир Лосєв — Олексій Чепалов, син Сергія Ілліча
- Михайло Кокшенов — Федот Муратов, друг Романа
- Юрій Соломін — Семен Нагорний, більшовик
- Всеволод Кузнєцов — Платон Волокітін, коваль
- Ігор Єфімов — Тимофій Косих, п'яний козак
- Георгій Штиль — Лавров, анархіст

## В епізодах
- Юрій Дубровін — Кузьма, безрукий селянин
- Зіновій Гердт — Семенов, білий генерал
- Олександр Дем'яненко — Бубєнчіков, каратель
- Ігор Дмитрієв — Соломонов, осавул-каратель
- Юрій Назаров — Тарас, «Сохатий», побіжний каторжник
- Лідія Федосєєва — сваха
- Ігор Мілонов — козак

## Творча група
- Автори сценарію —  Юрій Клєпіков,  Віктор Трегубович
- Постановка —  Віктора Трегубовича
- Головний оператор —  Євген Мєзєнцев
- Головний художник —  Грачья Мекінян
- Композитор —  Георгій Портнов
- Звукооператор —  Ірина Черняхівська
- Режисер — О. Дашкевич
- Редактор —  Світлана Пономаренко
- Монтажер — Є. Садовська
- Оператори — О. Сисоєв, В. Коротков
- Майстер світла — Є. Зархі
- Художник-фотограф — В. Вігдерман
- Художник по костюмах —  Галина Дєєва
- Художник-гример — Вадим Халаїмов
- Художники-декоратори — В. Скрадоль, Єлизавета Урліна
- Асистенти:
  - режисера — Б. Манілова, О. Фрайбург,  Аркадій Тігай, Г. Марасаєва
  - оператора — В. Масі, Г. Мурашов
  - художника — Н. Крилова, Л. Смєлова
- Комбіновані зйомки:
  - Оператор — Ю. Мурашов
  - Художник —  Борис Михайлов
- Оркестр під управлінням —  Лео Корхін
- Директор картини — Володимир Семенець

title: Даурія (фільм)

wikitext:
{{Фільм
|українська назва = ''«Даурія»
|оригінальна назва = ({{lang-ru|«Даурия»}})
|зображення =Даурія.jpg
|жанр =драма
|режисер =[[Трегубович Віктор Іванович | Віктор Трегубович]]
|сценарист =[[Клєпіков Юрій Миколайович| Юрій Клєпіков]]
[[Трегубович Віктор Іванович | Віктор Трегубович]]
|Продюсер =
|Актори =[[Трусов Аркадій Васильович | Аркадій Трусов]]
[[Шелохонов Петро Іларіонович | Петро Шелохонов]]
[[Соломін Віталій Мефодійович | Віталій Соломін]]
[[Кузнєцова Віра Андріївна | Віра Кузнєцова]]
[[Шукшин Василь Макарович | Василь Шукшин]]
[[Копелян Юхим Захарович | Юхим Копелян]]
|оператор =[[Мєзєнцев Євген Михайлович | Євген Мєзєнцев]]
|композитор =[[Портнов Георгій Анатолійович | Георгій Портнов]]
|художник =[[Мекінян Грачья Амбарцумович| Грачья Мекінян]]
|кінокомпанія =«Ленфільм»
|країна = {{USSR}}
|тривалість = 172 [[хвилина|хв.]]
|рік = 1971
| ідентифікатор =0066969
}}
'''«Даурія»''' ({{lang-ru|«Даурия»}}) — радянський двосерійний кольоровий художній фільм, поставлений на [[Ленфільм | кіностудії «Ленфільм»]] в 1971 році режисером [[Трегубович Віктор Іванович | Віктором Трегубовичем]] за мотивами однойменного роману [[Сєдих Костянтин Федорович | Костянтина Сєдих]].

== Сюжет ==
Літо 1914 року. Молодий козак Роман Улибін просить батька найняти сваху, поки не забрали його улюбленої Дашутки. Але у батька грошей немає, і на очах у Романа дівчину віддають заміж за багатого купецького сина. У розпачі Роман маже дьогтем будинок нареченої, але дістає суворе покарання від батька, а незабаром починається весілля, і народ гуляє за рахунок багатого купця, забувши про Романа. А після чужого весілля Роман дорослішає і зауважує, що світ навколо змінився. Мати переживає, син розлючений на батька. Але традиційне життя триває: треба косити, прибирати, працювати на землі та допомагати батькам.

Усе круто змінили війна і революція. Народ розділився на червоних і білих. Роман став червоним командиром, вірячи, що він бореться за рівність і соціальну справедливість. Але, поки він воює далеко від дому, в його рідній станиці вже зруйнований традиційний порядок, побитий отаман, приходять біль і страждання, розруха і смерть, ламаються долі. Батько Романа гине на очах у всієї козацької станиці, так і не встигнувши помиритися з сином. Роман, бравий командир на коні, повертається в рідну станицю і бачить, як убита горем мати оплакує мертвого батька.

== Ролі виконують ==
* [[Трусов Аркадій Васильович|Аркадій Трусов]] — ''Андрій Улибін, дід Романа
* [[Шелохонов Петро Іларіонович|Петро Шелохонов]] — ''Север'ян Улибін, батько Романа
* [[Соломін Віталій Мефодійович|Віталій Соломін]] — ''Роман Улибін
* [[Кузнєцова Віра Андріївна|Віра Кузнєцова]] — ''Авдотья Улибіна, мати Романа
* [[Шукшин Василь Макарович|Василь Шукшин]] — ''Василь Улибін, дядько Романа
* Женя Малянцев — ''Ганька, брат Романа
* [[Головіна Світлана Василівна|Світлана Головіна]] — ''Дашутка Козуліна
* [[Одіноков Федір Іванович|Федір Одіноков]] — ''Єпіфан Лукич Козулін, батько Дашутки
* [[Малиновська Любов Іванівна|Любов Малиновська]] — ''Горпина, мати Дашутки
* [[Копелян Юхим Захарович|Юхим Копелян]] — ''Єлисей Петрович Каргін, станичний отаман
* [[Аракелов Борис Аршакович|Борис Аракелов]] — ''Митька, син Каргіна
* [[Масанов Дмитро Олексійович|Дмитро Масанов]] — ''Сергій Ілліч Чепалов, купець
* [[Павлов Віктор Павлович|Віктор Павлов]] — ''Никифор Чепалов, урядник
* [[Лосєв Володимир Васильович|Володимир Лосєв]] — ''Олексій Чепалов, син Сергія Ілліча
* [[Кокшенов Михайло Михайлович|Михайло Кокшенов]] — ''Федот Муратов, друг Романа
* [[Соломін Юрій Мефодійович|Юрій Соломін]] — ''Семен Нагорний, більшовик
* [[Кузнєцов Всеволод Анатолійович|Всеволод Кузнєцов]] — ''Платон Волокітін, коваль
* [[Єфімов Ігор Костянтинович|Ігор Єфімов]] — ''Тимофій Косих, п'яний козак
* [[Штиль Георгій Антонович|Георгій Штиль]] — ''Лавров, анархіст

== В епізодах ==
* [[Дубровін Юрій Дмитрович|Юрій Дубровін]] — ''Кузьма, безрукий селянин
* [[Гердт Зіновій Юхимович|Зіновій Гердт]] — ''Семенов, білий генерал
* [[Дем'яненко Олександр Сергійович|Олександр Дем'яненко]] — ''Бубєнчіков, каратель
* [[Дмитрієв Ігор Борисович|Ігор Дмитрієв]] — ''Соломонов, осавул-каратель
* [[Назаров Юрій Володимирович|Юрій Назаров]] — ''Тарас, «Сохатий», побіжний каторжник
* [[Федосєєва-Шукшина Лідія Миколаївна|Лідія Федосєєва]] — ''сваха
* [[Ігор Мілонов]] — ''козак

== Творча група ==
* Автори сценарію — [[Клєпіков Юрій Миколайович| Юрій Клєпіков]], [[Трегубович Віктор Іванович | Віктор Трегубович]]
* Постановка — [[Трегубович Віктор Іванович | Віктора Трегубовича]]
* Головний оператор — [[Мєзєнцев Євген Михайлович | Євген Мєзєнцев]]
* Головний художник — [[Мекінян Грачья Амбарцумович| Грачья Мекінян]]
* Композитор — [[Портнов Георгій Анатолійович | Георгій Портнов]]
* Звукооператор — [[Черняхівська Ірина Володимирівна | Ірина Черняхівська]]
* Режисер — О. Дашкевич
* Редактор — [[Пономаренко Світлана Андріївна | Світлана Пономаренко]]
* Монтажер — Є. Садовська
* Оператори — О. Сисоєв, В. Коротков
* Майстер світла — Є. Зархі
* Художник-фотограф — В. Вігдерман
* Художник по костюмах — [[Дєєва Галина Костянтинівна | Галина Дєєва]]
* Художник-гример — Вадим Халаїмов
* Художники-декоратори — В. Скрадоль, Єлизавета Урліна
* Асистенти:
** режисера — Б. Манілова, О. Фрайбург, [[Тігай Аркадій Григорович | Аркадій Тігай]], Г. Марасаєва
** оператора — В. Масі, Г. Мурашов
** художника — Н. Крилова, Л. Смєлова
* Комбіновані зйомки:
** Оператор — Ю. Мурашов
** Художник — [[Михайлов Борис Павлович | Борис Михайлов]]
* Оркестр під управлінням — [[Корхін Лео Веніамінович | Лео Корхін]]
* Директор картини — Володимир Семенець

== Посилання ==
* {{imdb|id=0066969|name=''«Даурія»''}}
{{Бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми СРСР 1971]]
[[Категорія:Фільми Віктора Трегубовича]]
[[Категорія:Фільми кіностудії «Ленфільм»]]

title: (рос. «Даурия»)

Жанр: драма

Режисер: Віктор Трегубович

Сценарист: Юрій Клєпіков · Віктор Трегубович

У головних · ролях: Аркадій Трусов · Петро Шелохонов · Віталій Соломін · Віра Кузнєцова · Василь Шукшин · Юхим Копелян

Оператор: Євген Мєзєнцев

Композитор: Георгій Портнов

Художник: Грачья Мекінян

Кінокомпанія: «Ленфільм»

Дистриб'ютор: Netflix

Мова: російська

Країна: СРСР


text:
# Дотичний простір Зариського
Дотичний простір Зариського — загальне означення в алгебраїчній геометрії, що дозволяє узагальнити дотичний простір в точці алгебраїчного многовида на більш абстрактні об'єкти, зокрема квазіпроективні многовиди, абстрактні алгебричні многовиди і схеми. Дотичні простори Зариського визначені на довільних локальних кільцях і для їх означення використовуються не методи диференціальної геометрії, а тільки методи абстрактної, і, в більш конкретних ситуаціях, лінійної алгебри.

## Дотичні простори афінних многовидів і мотивація загального означення
Дотичний простір в точці x афінного многовида X можна означити як сукупність прямих, що проходять через x і є дотичними до {\displaystyle X\subset A^{n}.}
На афінному просторі {\displaystyle A^{n}} можна ввести координати так, що точка x буде на початку координат. Тоді рівняння прямих, що проходять через x = 0 можна записати як
{\displaystyle L=\{ta,\;\;t\in K\},} де K алгебрично замкнуте поле над яким визначені всі простори і многовиди, а {\displaystyle a\in A^{n}} — деяка точка афінного простору, яка визначає дану пряму.
Нехай X заданий системою рівнянь {\displaystyle F_{1}=...=F_{m}=0,} де многочлени у цих рівняннях породжують ідеал многовида X.
Множина перетинів прямої L з многовидом X визначиться тоді рівняннями {\displaystyle F_{1}(ta)=...=F_{m}(ta)=0.} Значення параметра t, що визначають точки перетину прямої з многовидом є коренями найбільшого спільного дільника {\displaystyle F_{1}(ta),...,F_{m}(ta)} як многочленів від t. Згідно з означень t = 0 є одним з коренів.
Пряма L називається дотичною до многовида X, якщо кратність кореня t = 0 у попередніх рівняннях є більшою 1. Множина всіх точок {\displaystyle y\in A^{n},} що належать деяким дотичним прямим до точки x називається дотичним простором до многовида X у точці x.
Дотичний простір можна описати також через систему лінійних рівнянь. Для цього треба ввести оператор {\displaystyle \operatorname {d} _{x}\!F=\sum _{i=1}^{n}{\partial F \over \partial T_{i}}(x)(T_{i}-x_{i})}, який є оператором диференціювання, що кожному многочлену від змінних {\displaystyle T_{i}} присвоює лінійну частину розкладу в ряд Тейлора в точці {\displaystyle x=(x_{1},...,x_{n}).} Тоді з означень дотичного простору в точці x, легко отримати, що цей простір є множиною точок {\displaystyle y\in A^{n},} що задовольняють систему рівнянь:
{\displaystyle \operatorname {d} _{x}\!F_{1}(y)=...=\operatorname {d} _{x}\!F_{m}(y)=0.}
Для довільного многочлена {\displaystyle \operatorname {d} _{x}F} можна вважати лінійною формою на {\displaystyle A^{n}}. Окрім того, якщо многочлен {\displaystyle F} належить ідеалу, що задає многовид X, то, як неважко перевірити, значення {\displaystyle \operatorname {d} _{x}F} на всіх точках дотичного простору до многовида X у точці x є рівним нулю. Тому {\displaystyle \operatorname {d} _{x}} задає відображення з кільця {\displaystyle K[X]} (координатного кільця) многовида X у множину всіх лінійних форм на дотичному просторі у точці x. Окрім того це відображення можна обмежити на максимальний ідеал {\displaystyle {\mathfrak {m}}} — множину всіх елементів {\displaystyle K[X]}, що не рівні 0 в точці  x. Це відображення буде сюр'єктивним і його ядро складатиметься з елементів, запис яких в ряд Тейлора не матиме лінійних доданків. Всі такі елементи, очевидно, містяться в ідеалі {\displaystyle {\mathfrak {m}}^{2}} і тому {\displaystyle \operatorname {d} _{x}} визначає ізоморфізм між {\displaystyle {\mathfrak {m}}/{\mathfrak {m}}^{2}} і множиною лінійних форм на дотичному просторі (тобто кодотичним простором). Це дозволяє ввести поняття дотичного і кодотичного просторів інваріантно лише в алгебричних термінах за допомогою простору {\displaystyle {\mathfrak {m}}/{\mathfrak {m}}^{2}}.
Окрім того якщо {\displaystyle R:=K[X]_{\mathfrak {m}}} — локалізація кільця {\displaystyle K[X]} по максимальному ідеалу {\displaystyle {\mathfrak {m}}} і {\displaystyle {\bar {\mathfrak {m}}}={\mathfrak {m}}K[X]_{\mathfrak {m}}} — максимальний ідеал кільця R, то узагальнивши оператор диференціювання як {\displaystyle \operatorname {d} _{x}\left({F \over G}\right)={G(x)\operatorname {d} _{x}F-F(x)\operatorname {d} _{x}G \over G^{2}(x)},\quad G(x)\neq 0,} теж отримуємо ізоморфізм між {\displaystyle {\bar {\mathfrak {m}}}/{\bar {\mathfrak {m}}}^{2}} і кодотичним простором. Відповідно кодотичний простір можна ідентифікувати з {\displaystyle {\bar {\mathfrak {m}}}/{\bar {\mathfrak {m}}}^{2}} і узагальнити це означення для більш широкого класу об'єктів. Саме такі означення дотичного простору і дав Оскар Зариський.

## Означення
Кодотичний простір локального кільця {\displaystyle R} з максимальним ідеалом m за означенням є векторним простором
{\displaystyle {\mathfrak {m}}/{\mathfrak {m}}^{2}}
де m2 — добуток ідеалів. Кодотичний простір є векторним простором над полем {\displaystyle k=R/{\mathfrak {m}}}. Векторний простір, двоїстий до нього, називається дотичним простором R.
Дотичні і кодотичні простори кільця {\displaystyle R} позначаються {\displaystyle \Theta _{R}} і {\displaystyle \Theta _{R}^{*}} відповідно.

### Морфізми дотичних і кодотичних просторів
Якщо {\displaystyle R,S} — локальні нетерові кільця з максимальними ідеалами {\displaystyle {\mathfrak {m}},{\mathfrak {n}}} і {\displaystyle \varphi :R\to S} — локальний гомоморфізм кілець (тобто {\displaystyle \varphi ({\mathfrak {m}})\subset {\mathfrak {n}}}), то цей гомоморфізм породжує гомоморфізм полів {\displaystyle {\bar {\varphi }}:R/{\mathfrak {m}}\to S/{\mathfrak {n}}} і гомоморфізм кодотичних просторів {\displaystyle \operatorname {d} ^{*}\varphi :\Theta _{R}^{*}\to \Theta _{S}^{*}.} Якщо також {\displaystyle {\bar {\varphi }}} є ізоморфізмом полів, то також він породжує гомоморфізм дотичних просторів {\displaystyle \operatorname {d} \varphi :\Theta _{S}\to \Theta _{R}.}
Зокрема гомоморфізм дотичних просторів є визначеним, якщо {\displaystyle R,S} — локальні кільця в точках алгебричних многовидів і гомоморфізм між ними породжується морфізмом {\displaystyle f} відповідних алгебричних многовидів, що переводить одну точку в іншу. Тоді морфізми дотичних і кодотичних просторів в точці p також позначаються {\displaystyle \operatorname {d} _{p}f} і {\displaystyle \operatorname {d} _{p}^{*}f.}

### Означення за допомогою диференцівань
Якщо кільце {\displaystyle R} містить підполе представників поля {\displaystyle k=R/{\mathfrak {m}}}, тобто підполе {\displaystyle k'\subset R,} таке що {\displaystyle k=\{\lambda +{\mathfrak {m}}\;|\;\lambda \in k'\}}, то ототожнюючи {\displaystyle k} і {\displaystyle k'} можна записати, що {\displaystyle R=k\oplus {\mathfrak {m}}}, тобто кожен елемент  {\displaystyle a\in R} може бути однозначно записаним  як {\displaystyle a=a_{1}+m_{a},\quad a_{1}\in k,\;m_{a}\in {\mathfrak {m}}.}
Якщо позначити {\displaystyle \operatorname {d} a} клас елемента {\displaystyle m_{a}} у кодотичному просторі {\displaystyle {\mathfrak {m}}/{\mathfrak {m}}^{2},} то відображення {\displaystyle \operatorname {d} } є диференціальним оператором, тобто задовольняє умови {\displaystyle \operatorname {d} (a+b)=\operatorname {d} a+\operatorname {d} b,\quad \operatorname {d} (\lambda a)=\lambda \operatorname {d} a,\;\;\lambda \in k} і  {\displaystyle \operatorname {d} (ab)=\operatorname {d} (a)b+a\operatorname {d} (b).}
Оскільки елементи дотичного простору можна інтерпретувати як лінійні форми на кодотичному просторі то для {\displaystyle \nu \in \Theta _{R}} відображення {\displaystyle D_{\nu }:a\to \nu (\operatorname {da} )}є диференціюванням з кільця {\displaystyle R} в поле {\displaystyle k}. До того ж кожне диференціювання з кільця {\displaystyle R} в поле {\displaystyle k} породжується деяким елементом дотичного простору і до того ж тільки одним. Таким чином елементи дтичного простору можна ідентифікувати з диференціюваннями з кільця {\displaystyle R} в поле {\displaystyle k}, тобто для цього випадку дати еквівалентне означення дотичного простору:
Якщо кільце {\displaystyle R} містить підполе представників поля {\displaystyle k=R/{\mathfrak {m}}} то дотичний простір за означенням це множина усіх диференціювань з кільця {\displaystyle R} в поле {\displaystyle k}.

## Дотичний простір до схеми в точці
Дотичний простір {\displaystyle T_{P}(X)} і кодотичний простір {\displaystyle T_{P}^{*}(X)} до схеми x в точці P  це (ко)дотичний простір локального кільця {\displaystyle {\mathcal {O}}_{X,P}}. Завдяки функторіальності Spec, природне відображення факторизації {\displaystyle f:R\rightarrow R/I} індукує гомоморфізм {\displaystyle g:{\mathcal {O}}_{X,f^{-1}(P)}\rightarrow {\mathcal {O}}_{Y,P}}, де x = Spec(R), P — точка Y = Spec(R/I). Цей гомоморфізм часто використовують для вкладення {\displaystyle T_{P}(Y)} в {\displaystyle T_{f^{-1}P}(X)}  (наприклад , дотичний простір многовида, вкладеного в афінний простір, природним чином вкладається в дотичний простір афінного простору). Так як морфізм полів є ін'єктивним, сюр'єкція полів часток, індукована g, є ізоморфізмом. Таким чином, g індукує морфізм k дотичних просторів, оскільки
{\displaystyle {\mathfrak {m}}_{P}/{\mathfrak {m}}_{P}^{2}}
{\displaystyle \cong ({\mathfrak {m}}_{f^{-1}P}/I)/(({\mathfrak {m}}_{f^{-1}P}^{2}+I)/I)}
{\displaystyle \cong {\mathfrak {m}}_{f^{-1}P}/({\mathfrak {m}}_{f^{-1}P}^{2}+I)}
{\displaystyle \cong ({\mathfrak {m}}_{f^{-1}P}/{\mathfrak {m}}_{f^{-1}P}^{2})/\mathrm {Ker} (k).}
Так як k є сюр'єктивним (є гомоморфізмом факторизації), то двоїсте лінійне відображення {\displaystyle k^{*}:T_{P}(Y)\rightarrow T_{f^{-1}P}(X)} ін'єкцією (є вкладенням).

## Аналітичний випадок
Якщо V — підмноговид n-вимірного векторного простору, заданий ідеалом I (ідеалом функцій, рівних нулю на цьому многовиді), кільцю R відповідає кільце Fn/I, де Fn — кільце ростків гладких/аналітичних/голоморфних функцій на векторному просторі, I — ростки функцій з ідеалу. Тоді дотичний простір Зариського в точці x —
{\displaystyle {\mathfrak {m}}_{x}/(I+{\mathfrak {m}}_{x}^{2}),}
де {\displaystyle {\mathfrak {m}}_{x}} — ідеал функцій відповідного типу, рівних нулю в точці x.

## Властивості
Якщо R — нетерове локальне кільце, розмірність дотичного простору не менша розмірності R:
{\displaystyle \mathrm {dim} \;{\mathfrak {m}}/{\mathfrak {m}}^{2}\geqslant \mathrm {dim} \;R.}
R називається регулярним кільцем, якщо виконується рівність. Якщо локальне кільце многовида V в точці x є регулярним, кажуть, що x — регулярна точка многовида. В іншому випадку x називається особливою точкою.
Існує інтерпретація дотичного простору за допомогою гомоморфізмів в кільце дуальних чисел {\displaystyle k[t]/(t^{2}).} Мовою схем, морфізм з Spec k[t]/t2 в схему x над k відповідає вибору раціональної точки x ∈ X(k) (точки з координатами з поля k) і елемента дотичного простору в точці x. Таким чином, ці морфізми має сенс називати дотичними векторами.

title: Дотичний простір Зариського

wikitext:
'''Дотичний простір Зариського''' — загальне означення в [[Алгебраїчна геометрія|алгебраїчній геометрії]], що дозволяє узагальнити [[дотичний простір]] в точці [[Алгебраїчний многовид|алгебраїчного многовида]] на більш абстрактні об'єкти, зокрема квазіпроективні многовиди, абстрактні алгебричні многовиди і схеми. Дотичні простори Зариського визначені на довільних локальних кільцях і для їх означення використовуються не методи [[Диференціальна геометрія|диференціальної геометрії]], а тільки методи абстрактної, і, в більш конкретних ситуаціях, [[Лінійна алгебра|лінійної]] [[Алгебра|алгебри]].

== Дотичні простори афінних многовидів і мотивація загального означення ==
Дотичний простір в точці ''x'' [[Афінний многовид|афінного многовида]] ''X'' можна означити як сукупність [[Пряма|прямих]], що проходять через ''x'' і є дотичними до <math>X \subset A^n.</math>
[[Афінний простір|На афінному просторі]] <math>A^n</math> можна ввести координати так, що точка ''x'' буде на початку координат. Тоді рівняння прямих, що проходять через ''x'' = 0 можна записати як
<math> L = \{ta,\;\; t \in K\}, </math> де ''K'' [[алгебрично замкнуте поле]] над яким визначені всі простори і многовиди, а <math> a \in A^n </math> — деяка точка афінного простору, яка визначає дану пряму.

Нехай ''X'' заданий системою рівнянь <math>F_1 = ... = F_m = 0,</math> де [[многочлен]]и у цих рівняннях породжують [[Алгебричний многовид|ідеал многовида]] ''X''.

Множина перетинів прямої ''L'' з многовидом ''X'' визначиться тоді рівняннями <math>F_1(ta) = ... = F_m(ta) = 0.</math> Значення параметра ''t'', що визначають точки перетину прямої з многовидом є коренями [[Найбільший спільний дільник|найбільшого спільного дільника]] <math>F_1(ta),  ..., F_m(ta)</math> як многочленів від ''t''. Згідно з означень ''t'' = 0 є одним з коренів.

Пряма ''L'' називається дотичною до многовида ''X'', якщо кратність кореня ''t'' = 0 у попередніх рівняннях є більшою 1. Множина всіх точок <math>y \in A^n,</math> що належать деяким дотичним прямим до точки ''x'' називається дотичним простором до многовида ''X'' у точці ''x''.

Дотичний простір можна описати також через систему лінійних рівнянь. Для цього треба ввести оператор <math>\operatorname{d}_x\!F = \sum_{i = 1}^n {\partial F\over\partial T_i} (x)(T_i - x_i)</math>, який є [[Диференціювання (алгебра)|оператором диференціювання]], що кожному многочлену від змінних <math>T_i</math> присвоює лінійну частину розкладу в [[ряд Тейлора]] в точці <math>x = (x_1,...,x_n).</math> Тоді з означень дотичного простору в точці ''x,'' легко отримати, що цей простір є множиною точок <math>y \in A^n,</math> що задовольняють систему рівнянь:

<math>\operatorname{d}_x\!F_1 (y) = ... = \operatorname{d}_x\!F_m (y) = 0.</math>

Для довільного многочлена <math>\operatorname{d}_xF</math> можна вважати [[Лінійна форма|лінійною формою]] на <math>A^n</math>. Окрім того, якщо многочлен <math>F</math> належить ідеалу, що задає многовид ''X,'' то, як неважко перевірити, значення <math>\operatorname{d}_xF</math> на всіх точках дотичного простору до многовида ''X'' у точці ''x'' є рівним нулю. Тому <math>\operatorname{d}_x</math> задає відображення з кільця <math>K[X]</math> (координатного кільця) многовида ''X'' у множину всіх лінійних форм на дотичному просторі у точці ''x.'' Окрім того це відображення можна обмежити на [[максимальний ідеал]] <math>\mathfrak{m}</math> — множину всіх елементів <math>K[X]</math>, що не рівні 0 в точці  ''x.'' Це відображення буде сюр'єктивним і його [[Ядро лінійного відображення|ядро]] складатиметься з елементів, запис яких в ряд Тейлора не матиме лінійних доданків. Всі такі елементи, очевидно, містяться в ідеалі <math> \mathfrak {m}^2 </math> і тому <math>\operatorname{d}_x</math> визначає ізоморфізм між <math> \mathfrak {m}/\mathfrak {m}^2 </math> і множиною лінійних форм на дотичному просторі (тобто кодотичним простором). Це дозволяє ввести поняття дотичного і кодотичного просторів інваріантно лише в алгебричних термінах за допомогою простору <math> \mathfrak {m}/\mathfrak {m}^2 </math>.

Окрім того якщо <math>R := K[X]_\mathfrak{m}</math> — локалізація кільця <math>K[X]</math> по максимальному ідеалу <math>\mathfrak{m}</math> і <math>\bar{\mathfrak{m}} = \mathfrak{m} K[X]_\mathfrak{m}</math> — максимальний ідеал кільця ''R,'' то узагальнивши оператор диференціювання як <math>\operatorname{d}_x \left ({F \over G}\right) = {G(x)\operatorname{d}_xF  - F(x)\operatorname{d}_xG\over G^2(x)}, \quad G(x) \neq 0, </math> теж отримуємо ізоморфізм між <math> \bar{\mathfrak {m}}/\bar{\mathfrak {m}}^2 </math> і кодотичним простором. Відповідно кодотичний простір можна ідентифікувати з <math> \bar{\mathfrak {m}}/\bar{\mathfrak {m}}^2 </math> і узагальнити це означення для більш широкого класу об'єктів. Саме такі означення дотичного простору і дав [[Оскар Зарицький|Оскар Зариський]].

== Означення ==
'''Кодотичний простір''' [[Локальне кільце|локального кільця]] <math>R</math> з [[Максимальний ідеал|максимальним ідеалом]] ''m'' за означенням є векторним простором
: <math> \mathfrak {m}/\mathfrak {m}^2 </math>

де ''m2'' — добуток ідеалів. Кодотичний простір є [[Векторний простір|векторним простором]] над полем <math> k = R/\mathfrak m </math>. Векторний простір, [[Двоїстий простір|двоїстий]] до нього, називається '''дотичним простором''' ''R''.<ref>{{harvnb|Eisenbud|1998|loc=I.2.2, pg. 26}}</ref>

Дотичні і кодотичні простори кільця <math>R</math> позначаються <math>\Theta_R</math> і <math>\Theta_R^*</math> відповідно.

=== Морфізми дотичних і кодотичних просторів ===
Якщо <math>R, S</math> — локальні нетерові кільця з [[Максимальний ідеал|максимальними ідеалами]] <math> \mathfrak {m}, \mathfrak {n} </math> і <math>\varphi: R \to S</math> — локальний [[гомоморфізм кілець]] (тобто <math>\varphi(\mathfrak{m}) \subset \mathfrak{n}</math>), то цей гомоморфізм породжує гомоморфізм полів <math>\bar \varphi: R/ \mathfrak{m} \to S/ \mathfrak{n}</math> і гомоморфізм кодотичних просторів <math>\operatorname{d} ^* \varphi : \Theta_R^* \to \Theta_S^*.</math> Якщо також <math>\bar \varphi</math> є ізоморфізмом полів, то також він породжує гомоморфізм дотичних просторів <math>\operatorname{d} \varphi : \Theta_S \to \Theta_R.</math>

Зокрема гомоморфізм дотичних просторів є визначеним, якщо <math>R, S</math> — локальні кільця в точках алгебричних многовидів і гомоморфізм між ними породжується морфізмом <math>f</math> відповідних алгебричних многовидів, що переводить одну точку в іншу. Тоді морфізми дотичних і кодотичних просторів в точці ''p'' також позначаються <math>\operatorname {d} _p f</math> і <math>\operatorname {d}_p^* f.</math>

=== Означення за допомогою диференцівань ===
Якщо кільце <math>R</math> містить підполе представників поля <math> k = R/\mathfrak m </math>, тобто підполе <math>k' \subset R,</math> таке що <math>k = \{ \lambda + \mathfrak{m} \;|\; \lambda \in k' \}</math>, то ототожнюючи <math> k </math> і <math> k' </math> можна записати, що <math>R = k \oplus \mathfrak{m} </math>, тобто кожен елемент  <math>a \in R</math> може бути однозначно записаним  як <math>a = a_1 + m_a, \quad a_1 \in k,\; m_a \in \mathfrak{m}. </math>

Якщо позначити <math>\operatorname {d}a</math> клас елемента <math>m_a </math> у кодотичному просторі <math> \mathfrak {m}/\mathfrak {m}^2, </math> то відображення <math>\operatorname {d}</math> є диференціальним оператором, тобто задовольняє умови <math>\operatorname{d} (a + b) = \operatorname{d} a + \operatorname{d} b, \quad \operatorname{d} (\lambda a) = \lambda\operatorname{d} a, \;\;\lambda \in k </math> і  <math>\operatorname{d} (a b) = \operatorname{d} (a) b + a \operatorname{d}( b).  </math>

Оскільки елементи дотичного простору можна інтерпретувати як лінійні форми на кодотичному просторі то для <math>\nu \in \Theta_R </math> відображення <math>D_\nu : a \to \nu(\operatorname{da}) </math>є диференціюванням з кільця <math>R</math> в поле <math> k </math>. До того ж кожне диференціювання з кільця <math>R</math> в поле <math> k </math> породжується деяким елементом дотичного простору і до того ж тільки одним. Таким чином елементи дтичного простору можна ідентифікувати з диференціюваннями з кільця <math>R</math> в поле <math> k </math>, тобто для цього випадку дати еквівалентне означення дотичного простору:

Якщо кільце <math>R</math> містить підполе представників поля <math> k = R/\mathfrak m </math> то дотичний простір за означенням це множина усіх диференціювань з кільця <math>R</math> в поле <math> k </math>.

== Дотичний простір до схеми в точці ==
Дотичний простір <math>T_P (X)</math> і кодотичний простір <math>T_P^*(X)</math> до [[Схема (математика)|схеми]] ''x'' в точці ''P''  це (ко)дотичний простір локального кільця <math> \mathcal {O}_{X, P} </math>. Завдяки [[Спектр кільця|функторіальності Spec]], природне відображення факторизації <math> f: R \rightarrow R/I </math> індукує гомоморфізм <math> g: \mathcal {O}_{X, f^{ -1} (P)} \rightarrow \mathcal {O}_{Y, P} </math>, де ''x'' = Spec(''R''), ''P'' — точка ''Y'' = Spec(''R/I''). Цей гомоморфізм часто використовують для [[вкладення]] <math>T_P (Y)</math> в <math> T_ {f^{- 1} P}(X) </math> <ref>'' Smoothness and the Zariski Tangent Space '', James McKernan, [http://math.mit.edu/~mckernan/Teaching/10-11/Spring/18.726/lectures.html 18.726 Spring 2011] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180219235652/http://math.mit.edu/~mckernan/Teaching/10-11/Spring/18.726/lectures.html |date=19 лютого 2018 }} Lecture 5</ref> (наприклад , дотичний простір многовида, вкладеного в [[афінний простір]], природним чином вкладається в дотичний простір афінного простору). Так як морфізм полів є [[Ін'єкція|ін'єктивним]], [[сюр'єкція]] полів часток, індукована ''g'', є [[ізоморфізм]]ом. Таким чином, ''g'' індукує морфізм ''k'' дотичних просторів, оскільки

: <math>\mathfrak {m} _P/\mathfrak {m} _P^2 </math>
: <math>\cong (\mathfrak {m}_{f^{- 1} P}/I)/((\mathfrak {m}_{f^{- 1} P}^2 + I)/I)</math>
: <math>\cong \mathfrak {m}_{f^{- 1} P}/(\mathfrak {m}_{f^{-1} P}^2 + I) </math>
: <math>\cong (\mathfrak {m}_{f^{- 1} P}/\mathfrak {m}_{f^{-1} P}^2)/\mathrm {Ker}(k).</math>

Так як ''k'' є сюр'єктивним (є гомоморфізмом факторизації), то двоїсте лінійне відображення <math>k^*: T_P (Y) \rarr T_{f^{-1} P} (X) </math> ін'єкцією (є вкладенням).

== Аналітичний випадок ==
Якщо ''V'' — підмноговид ''n''-вимірного [[Векторний простір|векторного простору]], заданий ідеалом ''I'' (ідеалом функцій, рівних нулю на цьому многовиді), кільцю ''R'' відповідає кільце ''F''''n''/''I'', де ''F''''n'' — кільце [[Росток (математика)|ростків]] [[диференційовна функція|гладких]]/[[Аналітична функція|аналітичних]]/[[голоморфна функція|голоморфних]] функцій на векторному просторі, ''I'' — ростки функцій з ідеалу. Тоді дотичний простір Зариського в точці ''x'' —
: <math> \mathfrak m_x/(I + \mathfrak m_x^2), </math>

де <math> \mathfrak m_x </math> — ідеал функцій відповідного типу, рівних нулю в точці ''x''.

== Властивості ==
Якщо ''R'' — [[Кільце Нетер|нетерове]] локальне кільце, розмірність дотичного простору не менша [[Розмірність Круля|розмірності]] ''R'':
: <math> \mathrm {dim} \; \mathfrak {m}/\mathfrak {m}^2 \geqslant \mathrm {dim} \; R. </math>

''R'' називається [[Регулярне локальне кільце|регулярним кільцем]], якщо виконується рівність. Якщо локальне кільце многовида ''V'' в точці ''x'' є регулярним, кажуть, що ''x'' — регулярна точка многовида. В іншому випадку ''x'' називається [[Особливість|особливою точкою]].

Існує інтерпретація дотичного простору за допомогою гомоморфізмів в кільце [[Дуальні числа|дуальних чисел]] <math> k[t]/(t^2). </math> Мовою схем, морфізм з ''Spec k[t]/t2'' в схему ''x'' над ''k'' відповідає вибору раціональної точки ''x ∈ X(k)'' (точки з координатами з поля ''k'') і елемента дотичного простору в точці ''x''.<ref>{{harvnb|Hartshorne|1977|loc=Exercise II 2.8}}</ref> Таким чином, ці морфізми має сенс називати '''дотичними векторами'''.

== Примітки ==
{{примітки}}

== Література ==

* ''David Eisenbud; Joe Harris'' (1998). The Geometry of Schemes. Springer-Verlag. — ISBN 0-387-98637-5.
* ''Хартсхорн Р.'' Алгебраическая геометрия. — М.: Мир, 1981.
* ''Шафаревич И. Р.'' Основы алгебраической геометрии. — т.1-2, Москва: Наука, 1988. {{ref-ru}}

== Посилання ==
* ''Юрій Дрозд.'' [http://www.imath.kiev.ua/~drozd/agukr.pdf Вступ до алгебричної геометрії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110522020419/http://www.imath.kiev.ua/~drozd/agukr.pdf |date=22 травня 2011 }}
* [http://www.encyclopediaofmath.org/index.php/Zariski_tangent_space Zariski tangent space] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20141205001432/http://www.encyclopediaofmath.org/index.php/Zariski_tangent_space |date=5 грудня 2014 }}. ''V.I. Danilov'', Encyclopedia of Mathematics.

[[Категорія:Алгебраїчна геометрія]]
[[Категорія:Диференціальна алгебра]]


text:
# Гілл (міфологія)
Гілл (дав.-гр. Ύλλος) — очільник навали на Стародавню Грецію «варварських» племен з півночі, що відбулося за пізньої мікенської доби (так зване «іллірійське вторгнення»). Гілл називав себе сином Геракла і Деяніри та вимагав повернути «спадок батька». Ім'я може свідчити саме про іллірійське походження Гілла — племена гіллів і пізніше мешкали саме в Іллірії. Можливе також ототожнення з Гераклом якогось з іллірійських богів або ж міфологічних персонажів. За легендами, ім'я дружини Гілла — Іола.
За афінськими переказами певний час переховувався в цьому місті, під захистом Тесея, але це може бути пізнішою екстраполяцією.
Міфи називають Гілла переможцем мікенського царя Еврістея (хоча про здобуття самих Мікен не згадують). Із згадок в інших переказах можна зрозуміти, що приведені Гіллом племена майже повністю захопили Пелопоннес. Проте же за рік після загарбання Пелопонесу серед прибульців почала ширитися якась смертельна хвороба, яку легенди іменують чумою. Нажахані загарбники поквапилися залишити завойовані землі і повернулися на північ.
За кілька років Гілл спробував напасти вдруге, але цього разу на Істмійському перешійку, що відділяв Пелопонес від решти Греції, іллірійців зустріло об'єднане ахейське військо. Гілла викликав на двобій і вбив тегейський цар Ехем.

title: Гілл (міфологія)

wikitext:
{{Otheruses|Гілл (значення)}}
{{міфічний персонаж}}
'''Гілл''' ({{lang-grc|Ύλλος}}) — очільник навали на Стародавню Грецію «варварських» племен з півночі, що відбулося за пізньої [[мікенська доба|мікенської доби]] (так зване «[[іллірійське вторгнення]]»). Гілл називав себе сином [[Геракл]]а і [[Деяніра|Деяніри]]<ref>[[Гесіод]]. Перелік жінок, фр.25</ref> та вимагав повернути «спадок батька». Ім'я може свідчити саме про іллірійське походження Гілла — племена [[гілли|гіллів]] і пізніше мешкали саме в [[Іллірія|Іллірії]]<ref>Wilamowitz-Moellendorff U. Hellenistische Dichtung in der Zeit des Kallimachos, 2 Bde, Berlin, 1924, c.177</ref>. Можливе також ототожнення з Гераклом якогось з іллірійських богів або ж міфологічних персонажів. За легендами, ім'я дружини Гілла — [[Іола]].

За [[Стародавні Афіни|афінськими]] переказами певний час переховувався в цьому місті, під захистом [[Тесей|Тесея]], але це може бути пізнішою екстраполяцією.

Міфи називають Гілла переможцем мікенського царя [[Еврістей|Еврістея]]<ref>[[Діодор Сицилійський]]. Історична бібліотека IV 57, 6</ref> (хоча про здобуття самих Мікен не згадують). Із згадок в інших переказах можна зрозуміти, що приведені Гіллом племена майже повністю захопили [[Пелопоннес]]<ref name=":0">[[Псевдо-Аполлодор]]. Міфологічна бібліотека, II, 8, 1-2</ref>. Проте же за рік після загарбання Пелопонесу серед прибульців почала ширитися якась смертельна хвороба, яку легенди іменують [[чума|чумою]]. Нажахані загарбники поквапилися залишити завойовані землі і повернулися на північ<ref>Мустафін О. Золоте руно. Історія, заплутана в міфах. Х., 2019, с.91</ref>.

За кілька років Гілл спробував напасти вдруге, але цього разу на [[Істм|Істмійському перешійку]], що відділяв Пелопонес від решти Греції, іллірійців зустріло об'єднане ахейське військо. Гілла викликав на двобій і вбив [[Тегея|тегейський]] цар [[Ехем]]<ref>[[Павсаній]]. Опис Еллади, I 41, 2; VIII 5, 1; 45, 3</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==

* [[Гілл (родовище)]]

== Література ==
* ''[[Словник античної міфології]].'' — {{К.}}: [[Наукова думка]], 1985. — 236 сторінок.

{{greek-myth-stub}}

[[Категорія:Персонажі давньогрецьких міфів]]
[[Категорія:Геракліди]]


text:
# Tomentella
Tomentella — рід грибів родини Thelephoraceae. Назва вперше опублікована 1874 року.

title: Tomentella

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Taxobox
| image = Tomentella_radiosa_192432.jpg
| image_width = 250px
| domain = [[Домен Ядерні|Ядерні]] (Eukaryota)
| regnum = [[Гриби]] (Fungi)
| divisio = [[Базидіомікотові]] (''Basidiomycota'')
| classis = [[Агарикоміцети]] (''Agaricomycetes'')
| ordo = [[Thelephorales]]
| familia = [[Thelephoraceae]]
| genus = '''''Tomentella'''''
| genus_authority =  <small>Pers. ex Pat., 1874</small>
| synonyms =
* ''Odontia ''<ref>Pers., Neues Magazin für die Botanik 1: 110 (1794)</ref>
* ''Sporotrichum ''<ref>Alytosporium Link, Magazin der Gesellschaft Naturforschenden Freunde Berlin 8: 35 (1816)</ref>
* ''Odontium ''<ref>Rafinesque, Am. mon. Mag.: 429 (1817)</ref>
* ''Hypochnus ''<ref>Fr., Observationes mycologicae 2: 278 (1818)</ref>
* ''Caldesiella ''<ref>Sacc., Michelia 1 (1): 6 (1877)</ref>
* ''Phaeodon ''<ref>Hydnopsis J. Schröt., Kryptogamen-Flora von Schlesien 3-1(4): 458 (1888)</ref>
* ''Karstenia ''<ref>Britzelm., Botanisches Centralblatt 71: 94 (1897)</ref>
* ''Tomentellina ''<ref>Höhn. & Litsch., Sitzungsberichte der Kaiserlichen Akademie der Wissenschaften Math.-naturw. Klasse Abt. I 115: 1604 (1906)</ref>
* ''Tomentellastrum ''<ref>Svrcek, Ceská Mykologie 12 (2): 68 (1958)</ref>
}}
'''Tomentella''' — рід грибів родини [[Thelephoraceae]]. Назва вперше опублікована 1874 року<ref>{{Cite web|url=http://www.mycobank.org/BioloMICS.aspx?TableKey=14682616000000067&Rec=58690&Fields=All |title=Tomentella|website=www.mycobank.org|accessdate=2019-05-01}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Patouillard, N. 1887. Les Hyménomycètes d'Europe. :1-166 - P.154

{{мікологія-доробити}}

{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Роди грибів]]
[[Категорія:Агарикоміцети]]
[[Категорія:Гриби, описані 1874]]

title: ?Tomentella

Домен: Ядерні (Eukaryota)

Царство: Гриби (Fungi)

Відділ: Базидіомікотові (Basidiomycota)

Клас: Агарикоміцети (Agaricomycetes)

Порядок: Thelephorales

Родина: Thelephoraceae

Рід: Tomentella · Pers. ex Pat., 1874

Вікісховище: Tomentella


text:
# Чайка (Ялтинський район)
Ча́йка (крим. Çayka) — селище в Україні, у складі Ялтинського району Автономної Республіки Крим.

## Населення
За даними перепису населення 2001 року, у селищі мешкало 41 особа. Мовний склад населення села був таким:
| Мова       | Число ос. | Відсоток |
| ---------- | --------- | -------- |
| українська | 10        | 21,95    |
| російська  | 31        | 73,17    |

title: Чайка (Ялтинський район)

wikitext:
{{Селище
 | назва           = Чайка
 | область         = [[Автономна Республіка Крим]]
 | район           = [[Ялтинський район]]
 | рада            = [[Маломаяцька сільська рада]]
 | зображення      = ChaikaCr_1.jpg
 | код КОАТУУ      = 0110391818
 | облікова картка = [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rf7571=1201 Чайка]
 | розташування    =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | площа           =
 | засновано       =
 | населення       = 41
 | щільність       =
 | висота          =
 | ref-висота      =
 | водойма         =
 | поштовий індекс = 98540
 | телефонний код  = 6560
 | координати      =  {{coord|44|37|4|N|34|22|36|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 44 | lat_min = 37 | lat_sec = 4
   | lon_deg = 34 | lon_min = 22 | lon_sec = 36
 | адреса          = 98542, Автономна Республіка Крим, Алуштинська міськрада, смт Партеніт, вул. Паркова, 1
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      =
 | ref-відстань р  =
}}
{{Otheruses|Чайка (значення)}}
'''Ча́йка''' ({{lang-crh|Çayka}}) — [[селище]] в [[Україна|Україні]], у складі [[Ялтинський район|Ялтинського району]] [[Автономна Республіка Крим|Автономної Республіки Крим]].

== Населення ==

За даними [[Перепис населення України (2001)|перепису населення 2001 року]], у селищі мешкало 41 особа<ref>{{Cite web |url=http://pop-stat.mashke.org/ukraine-census-2001/avtonomna_respublika_krym.htm |title=Населення населених пунктів Автономної Республіки Крим за даними перепису 2001 року |accessdate=11 лютого 2014 |archive-date=7 вересня 2014 |archive-url=https://www.webcitation.org/6SPSk0MOk?url=http://pop-stat.mashke.org/ukraine-census-2001/avtonomna_respublika_krym.htm }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121020073615/http://pop-stat.mashke.org/ukraine-census-2001/avtonomna_respublika_krym.htm |date=2012-10-20 }}</ref>. Мовний склад населення села був таким<ref>{{Cite web |url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Dialog/varval.asp?ma=19A050501_02_001&ti=19A050501_02_001.%20%D0%EE%E7%EF%EE%E4%B3%EB%20%ED%E0%F1%E5%EB%E5%ED%ED%FF%20%E7%E0%20%F0%B3%E4%ED%EE%FE%20%EC%EE%E2%EE%FE%2C%20%C0%E2%F2%EE%ED%EE%EC%ED%E0%20%D0%E5%F1%EF%F3%E1%EB%B3%EA%E0%20%CA%F0%E8%EC%20%281%2C2%2C3%2C4%29&path=..%2FDatabase%2FCensus%2F05%2F01%2F&lang=1&multilang=uk |title=Розподіл населення за рідною мовою, Автономна Республіка Крим |accessdate=20 лютого 2022 |archive-date=26 червня 2013 |archive-url=https://www.webcitation.org/6HeeVATJt?url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Dialog/varval.asp?ma=19A050501_02_001 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160306044327/http://database.ukrcensus.gov.ua/mult/dialog/varval.asp?lang=1&ma=19a050501_02_001&multilang=uk&path=..%2Fdatabase%2Fcensus%2F05%2F01%2F&ti=19a050501_02_001.%20%D0%EE%E7%EF%EE%E4%B3%EB%20%ED%E0%F1%E5%EB%E5%ED%ED%FF%20%E7%E0%20%F0%B3%E4%ED%EE%FE%20%EC%EE%E2%EE%FE%2C%20%C0%E2%F2%EE%ED%EE%EC%ED%E0%20%D0%E5%F1%EF%F3%E1%EB%B3%EA%E0%20%CA%F0%E8%EC%20%281%2C2%2C3%2C4%29 |date=2016-03-06 }}</ref>:

{| align="center" class="standard"
|+
! |Мова
! |Число ос.
! |Відсоток
|-----
| [[українська мова|українська]]
| 10
| 21,95
|-----
| [[російська мова|російська]]
| 31
| 73,17
|+
|}

== Примітки ==
{{reflist|1}}

{{Crimea-geo-stub}}
{{Ялтинський район}}

[[Категорія:Селища Криму]]

title: селище Чайка

Регіон: Автономна Республіка Крим

Район/міськрада: Ялтинський район

Рада: Маломаяцька сільська рада

Облікова картка: Чайка

title: Основні дані

title: Відстань

title: Селищна влада

title: Карта

Карта: Чайка


text:
# Зепп Піонтек
Зепп Піонтек (нім. Sepp Piontek, нар. 5 березня 1940, Вроцлав) — німецький футболіст, що грав на позиції захисника. По завершенні ігрової кар'єри — тренер. Тренер року World Soccer (1983), Тренер року в Данії  (1983).

## Клубна кар'єра
Народився в місті Бреслау, Третій Рейх (нині — Вроцлав, Польща) в родині польського футболіста Леонарда Піонтека. Починав займатись футболом у клубі «Германія» (Леєр).
У дорослому футболі дебютував 1960 року виступами за «Вердер», кольори якого і захищав протягом усієї своєї кар'єри гравця, що тривала дванадцять років. Більшість часу, проведеного у складі «Вердера», був основним гравцем команди. За цей час виборов титул чемпіона ФРН та став володарем Кубка ФРН.

## Виступи за збірну
1965 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Німеччини. Протягом кар'єри у національній команді, яка тривала усього 2 роки, провів у формі головної команди країни 6 матчів.

## Кар'єра тренера
Розпочав тренерську кар'єру, ще продовжуючи грати на полі, 1971 року, очоливши тренерський штаб «Вердера», де пропрацював чотири роки.
В сезоні 1975/76 очолював «Фортуну» (Дюссельдорф), після чого став головним тренером збірної Гаїті, з якою зайняв друге місце на Чемпіонаті націй КОНКАКАФ 1977 року, який також виконував роль кваліфікації на чемпіонат світу. Проте за тодішнім регламентом від КОНКАКАФ на «мундіаль» потрапляла лише одна команда, якою став переможец турніру збірна Мексики.
У сезоні 1978/79 Піонтек очолював клуб другого німецького дивізіону «Санкт-Паулі», а 1 липня 1979 року очолив збірну Данії. Під керівництвом Піонтека команда Данії провела 115 міжнародних матчів і вперше взяла участь у фінальній стадії чемпіонату світу 1986 року у Мексиці, а також двічі грала на чемпіонатах Європи — 1984 року у Франції та 1988 року у ФРН. У ці роки данська збірна отримала прізвисько «Данський динаміт».
У 1990 році Піонтек після того, як не пройшов кваліфікацію на чемпіонат світу 1990 року, був звільнений. У тому ж році він був призначений головним тренером збірної Туреччини, яку тренував до 1993 року. Паралельно в 1993 році він на короткий час тренував місцевий клуб «Бурсаспор».
У 1995 році Піонтек повернувся до Данії, де тренував кдуби «Ольборг» та «Сількеборг», а з 2000 року працював зі збірною Гренландії, яка також є частиною Данії.
2002 року Зепп завершив тренерську кар'єру і влітку того ж року був коментатором чемпіонату світу для данського телебачення, де коментував матчі збірної Туреччини.
Надалі проживав разом зі своєю дружиною в данському місті Бломменслюст на острові Фюн, має одну дочку (1985 р.н.).

## Титули і досягнення

### Як гравця
- Чемпіон Німеччини:

«Вердер»: 1964–65
- Володар Кубка Німеччини:

«Вердер»: 1961

### Індивідуальні
- Тренер року World Soccer: 1983
- Тренер року в Данії: 1983

title: Зепп Піонтек

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Зепп Піонтек
| зображення = Sepp Piontek.jpg
| підпис =
| повне-ім'я = Йозеф Емануель Губертус<br/> Піонтек
| місце-народження = [[Вроцлав|Бреслау]]
| країна-народження = [[Третій Рейх]]
| дата-народження = 5.3.1940
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 181 см
| вага =
| позиція = [[захисник (футбол)|захисник]]
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|1960–1972 | {{Прапорець|GER}} | [[Вердер (футбольний клуб)|«Вердер»]] | 278 |16}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 0|1965–1966 | {{Прапорець|GER}} | [[збірна Німеччини з футболу|ФРН]] | 6 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| тренер = {{Футбольний тренер початок}}
{{Футбольний тренер заголовок}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1971–1975 | {{Прапорець|GER}} | [[Вердер (футбольний клуб)|«Вердер»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1975–1976 | {{Прапорець|GER}} | [[Фортуна (Дюссельдорф)|«Фортуна» (Дюссельдорф)]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1976–1978 | {{Прапорець|HTI}} | [[Збірна Гаїті з футболу|Гаїті]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1978–1979 | {{Прапорець|GER}} | [[Санкт-Паулі (футбольний клуб)|«Санкт-Паулі»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1979–1990 | {{Прапорець|DEN}} | [[Збірна Данії з футболу|Данія]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1990–1993 | {{Прапорець|TUR}} | [[Збірна Туреччини з футболу|Туреччина]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1993 | {{Прапорець|TUR}} | «[[Бурсаспор]]»}}
{{Футбольний тренер рядок 1|1995–1996 | {{Прапорець|DEN}} | [[Ольборг (футбольний клуб)|«Ольборг»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 0|1997–1999 | {{Прапорець|DEN}} | [[Сількеборг (футбольний клуб)|«Сількеборг»]]}}
{{Футбольний тренер рядок 1|2000–2002 | {{Прапорець|GRL}} | [[Збірна Гренландії з футболу|Гренландія]]}}
{{Футбольний тренер кінець}}
}}
'''Зепп Піонтек''' ({{lang-de|Sepp Piontek}}, {{н}} 5 березня 1940, [[Вроцлав]]) — німецький [[футболіст]], що грав на позиції [[захисник (футбол)|захисника]]. По завершенні ігрової кар'єри — тренер. [[Тренер року World Soccer]] (1983), Тренер року в Данії  (1983).

== Клубна кар'єра ==
Народився в місті [[Вроцлав|Бреслау]], [[Третій Рейх]] (нині — [[Вроцлав]], [[Польща]]) в родині польського футболіста [[Леонард Піонтек|Леонарда Піонтека]]. Починав займатись футболом у клубі «Германія» (Леєр).

У дорослому футболі дебютував [[1960]] року виступами за [[Вердер (футбольний клуб)|«Вердер»]], кольори якого і захищав протягом усієї своєї кар'єри гравця, що тривала дванадцять років. Більшість часу, проведеного у складі «Вердера», був основним гравцем команди. За цей час виборов титул [[Бундесліга (Німеччина)|чемпіона ФРН]] та став володарем [[Кубок Німеччини з футболу|Кубка ФРН]].

== Виступи за збірну ==
[[1965]] року дебютував в офіційних матчах у складі [[Збірна Німеччини з футболу|національної збірної Німеччини]]. Протягом кар'єри у національній команді, яка тривала усього 2 роки, провів у формі головної команди країни 6 матчів<ref>{{Cite web | url = http://rsssf.com/miscellaneous/piontek-intl.html | title = Josef "Sepp" Piontek - International Appearances | first = Matthias | last = Arnhold | date = 1 October 2015 | accessdate = 9 October 2015 | publisher = Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation | archive-date = 3 квітня 2016 | archive-url = https://web.archive.org/web/20160403025632/http://www.rsssf.com/miscellaneous/piontek-intl.html }}</ref>.

== Кар'єра тренера ==
Розпочав тренерську кар'єру, ще продовжуючи грати на полі, 1971 року, очоливши тренерський штаб [[Вердер (футбольний клуб)|«Вердера»]], де пропрацював чотири роки.

В сезоні 1975/76 очолював [[Фортуна (Дюссельдорф)|«Фортуну» (Дюссельдорф)]], після чого став головним тренером [[Збірна Гаїті з футболу|збірної Гаїті]], з якою зайняв друге місце на [[Чемпіонат націй КОНКАКАФ 1977|Чемпіонаті націй КОНКАКАФ 1977 року]], який також виконував роль кваліфікації на чемпіонат світу. Проте за тодішнім регламентом від КОНКАКАФ на «мундіаль» потрапляла лише одна команда, якою став переможец турніру збірна Мексики.

У сезоні 1978/79 Піонтек очолював клуб другого німецького дивізіону [[Санкт-Паулі (футбольний клуб)|«Санкт-Паулі»]], а [[1 липня]] [[1979]] року очолив [[Збірна Данії з футболу|збірну Данії]]. Під керівництвом Піонтека команда Данії провела 115 міжнародних матчів і вперше взяла участь у фінальній стадії [[Чемпіонат світу з футболу 1986|чемпіонату світу 1986 року]] у [[Мексика|Мексиці]], а також двічі грала на чемпіонатах Європи — [[Чемпіонат Європи з футболу 1984|1984 року]] у [[Франція|Франції]] та [[Чемпіонат Європи з футболу 1988|1988 року]] у [[Німеччина|ФРН]]. У ці роки данська збірна отримала прізвисько «Данський динаміт».

У [[1990]] році Піонтек після того, як не пройшов кваліфікацію на чемпіонат світу 1990 року, був звільнений. У тому ж році він був призначений головним тренером [[Збірна Туреччини з футболу|збірної Туреччини]], яку тренував до 1993 року<ref>{{Cite web | url = http://rsssf.com/miscellaneous/piontek-cintl.html | title = Josef "Sepp" Piontek - International Matches as Coach | first = Roberto | last = Mamrud | date = 1 October 2015 | accessdate = 9 October 2015 | publisher = Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation | archive-date = 24 вересня 2015 | archive-url = https://web.archive.org/web/20150924142247/http://www.rsssf.com/miscellaneous/piontek-cintl.html }}</ref>. Паралельно в 1993 році він на короткий час тренував місцевий клуб «[[Бурсаспор]]».

У 1995 році Піонтек повернувся до Данії, де тренував кдуби [[Ольборг (футбольний клуб)|«Ольборг»]] та [[Сількеборг (футбольний клуб)|«Сількеборг»]], а з 2000 року працював зі [[Збірна Гренландії з футболу|збірною Гренландії]], яка також є частиною Данії.

2002 року Зепп завершив тренерську кар'єру і влітку того ж року був коментатором чемпіонату світу для данського телебачення, де коментував матчі збірної Туреччини<ref>[http://www.bz-berlin.de/archiv/sepp-piontek-exklusiv-in-der-b-z-article202506.htmlSEPP PIONTEK exklusiv in der B.Z.]{{Недоступне посилання|date=липень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>.

Надалі проживав разом зі своєю дружиною в данському місті {{нп|Бломменслюст|Бломменслюст|da|Blommenslyst}} на острові [[Фюн]]<ref>{{Cite web |url=http://www.sonntags-report.de/cms/front_content.php?idcat=40&idart=2101 |title=Der richtige Mann zur richtigen Zeit |accessdate=16 жовтня 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160813152830/http://www.sonntags-report.de/cms/front_content.php?idcat=40&idart=2101 |archivedate=13 серпня 2016 |deadurl=yes }}</ref>, має одну дочку (1985 р.н.).

== Титули і досягнення ==
=== Як гравця ===
* [[Бундесліга (Німеччина)|Чемпіон Німеччини]]:
: [[Вердер (футбольний клуб)|«Вердер»]]: [[Чемпіонат Німеччини з футболу 1964—1965|1964–65]]
* Володар [[Кубок Німеччини з футболу|Кубка Німеччини]]:
: «Вердер»: [[Кубок Німеччини з футболу 1961|1961]]

=== Індивідуальні ===
* [[Тренер року World Soccer]]: 1983
* Тренер року в Данії: 1983

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
{{commonscat}}
* {{fussballdaten|piontekjosef}}
* {{NFT player}}

{{ac}}
{{Склад збірної Гаїті на чемпіонаті націй КОНКАКАФ 1977|nocat=1}}
{{Склад збірної Данії на чемпіонаті Європи 1984}}
{{Склад збірної Данії на чемпіонаті світу 1986|nocat=1}}
{{Склад збірної Данії на чемпіонаті Європи 1988}}
{{Тренери збірної Гаїті з футболу}}
{{Тренери збірної Данії з футболу}}
{{Тренери збірної Туреччини з футболу}}
{{Тренери ФК Вердер}}
{{Тренери ФК Бурсаспор}}
{{Тренери ФК Ольборг}}
{{Тренери ФК Санкт-Паулі}}
{{Тренери ФК Сількеборг}}
{{footballer-stub}}
{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{DEFAULTSORT:Піонтек Зепп}}
[[Категорія:Німецькі футболісти]]
[[Категорія:Німецькі футбольні тренери]]
[[Категорія:Гравці збірної Німеччини з футболу]]
[[Категорія:Тренери чемпіонату Європи з футболу 1984]]
[[Категорія:Тренери чемпіонату світу з футболу 1986]]
[[Категорія:Тренери чемпіонату Європи з футболу 1988]]
[[Категорія:Футболісти «Вердера»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Вердер»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Фортуна» (Дюссельдорф)]]
[[Категорія:Тренери збірної Гаїті з футболу]]
[[Категорія:Тренери ФК «Санкт-Паулі»]]
[[Категорія:Тренери збірної Данії з футболу]]
[[Категорія:Тренери ФК «Бурсаспор»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Ольборг»]]
[[Категорія:Тренери ФК «Сількеборг»]]
[[Категорія:Тренери збірної Гренландії з футболу]]
[[Категорія:Уродженці Вроцлава]]
[[Категорія:Тренери чемпіонату націй КОНКАКАФ 1977]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Йозеф Емануель Губертус · Піонтек

Народження: 5 березня 1940 (85 років)

Прізвисько: Sepp

Громадянство: Німеччина

Позиція: захисник

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Вердер» · 278 · (16)

title: Національна збірна

Роки: Збірна · І (г)

ФРН · 6 · (0)

title: Тренерська діяльність**

Роки: Команда · Посада

«Вердер»

«Фортуна» (Дюссельдорф)

Гаїті

«Санкт-Паулі»

Данія

Туреччина

«Бурсаспор»

«Ольборг»

«Сількеборг»

Гренландія

title: Звання, нагороди

Нагороди: кавалерський хрест ордена «За заслуги перед Федеративною Республікою Німеччина»

Звання, нагороди: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті.

Звання, нагороди: ** Тільки на посаді головного тренера.