text:
# ASIC1
ASIC1 (англ. Acid sensing ion channel subunit 1) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 12-ї хромосоми. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 528 амінокислот, а молекулярна маса — 59 909.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MELKAEEEEV |  | GGVQPVSIQA |  | FASSSTLHGL |  | AHIFSYERLS |  | LKRALWALCF |
| LGSLAVLLCV |  | CTERVQYYFH |  | YHHVTKLDEV |  | AASQLTFPAV |  | TLCNLNEFRF |
| SQVSKNDLYH |  | AGELLALLNN |  | RYEIPDTQMA |  | DEKQLEILQD |  | KANFRSFKPK |
| PFNMREFYDR |  | AGHDIRDMLL |  | SCHFRGEVCS |  | AEDFKVVFTR |  | YGKCYTFNSG |
| RDGRPRLKTM |  | KGGTGNGLEI |  | MLDIQQDEYL |  | PVWGETDETS |  | FEAGIKVQIH |
| SQDEPPFIDQ |  | LGFGVAPGFQ |  | TFVACQEQRL |  | IYLPPPWGTC |  | KAVTMDSDLD |
| FFDSYSITAC |  | RIDCETRYLV |  | ENCNCRMVHM |  | PGDAPYCTPE |  | QYKECADPAL |
| DFLVEKDQEY |  | CVCEMPCNLT |  | RYGKELSMVK |  | IPSKASAKYL |  | AKKFNKSEQY |
| IGENILVLDI |  | FFEVLNYETI |  | EQKKAYEIAG |  | LLGDIGGQMG |  | LFIGASILTV |
| LELFDYAYEV |  | IKHKLCRRGK |  | CQKEAKRSSA |  | DKGVALSLDD |  | VKRHNPCESL |
| RGHPAGMTYA |  | ANILPHHPAR |  | GTFEDFTC   |  |            |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Кодований геном білок за функціями належить до іонних каналів, фосфопротеїнів.
Задіяний у таких біологічних процесах, як транспорт іонів, транспорт, транспорт натрію, транспорт кальцію, альтернативний сплайсинг.
Білок має сайт для зв'язування з іоном кальцію, іоном натрію.
Локалізований у клітинній мембрані, мембрані.

title: ASIC1

wikitext:
{{Картка гена}}
'''ASIC1''' ({{lang-en|Acid sensing ion channel subunit 1}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 12-ї хромосоми.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:100 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:100 |language=англ. |accessdate=11 вересня 2017 |url-status=dead }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 528 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 59 909<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/P78348#sequences |title=UniProt, P78348 |language=англ. |accessdate=11 вересня 2017 |archive-date=26 жовтня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171026124209/http://www.uniprot.org/uniprot/P78348#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MELKAEEEEV		GGVQPVSIQA		FASSSTLHGL		AHIFSYERLS		LKRALWALCF

LGSLAVLLCV		CTERVQYYFH		YHHVTKLDEV		AASQLTFPAV		TLCNLNEFRF

SQVSKNDLYH		AGELLALLNN		RYEIPDTQMA		DEKQLEILQD		KANFRSFKPK

PFNMREFYDR		AGHDIRDMLL		SCHFRGEVCS		AEDFKVVFTR		YGKCYTFNSG

RDGRPRLKTM		KGGTGNGLEI		MLDIQQDEYL		PVWGETDETS		FEAGIKVQIH

SQDEPPFIDQ		LGFGVAPGFQ		TFVACQEQRL		IYLPPPWGTC		KAVTMDSDLD

FFDSYSITAC		RIDCETRYLV		ENCNCRMVHM		PGDAPYCTPE		QYKECADPAL

DFLVEKDQEY		CVCEMPCNLT		RYGKELSMVK		IPSKASAKYL		AKKFNKSEQY

IGENILVLDI		FFEVLNYETI		EQKKAYEIAG		LLGDIGGQMG		LFIGASILTV

LELFDYAYEV		IKHKLCRRGK		CQKEAKRSSA		DKGVALSLDD		VKRHNPCESL

RGHPAGMTYA		ANILPHHPAR		GTFEDFTC

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функціями належить до [[іонні канали|іонних каналів]], [[фосфопротеїни|фосфопротеїнів]].
Задіяний у таких біологічних процесах, як транспорт іонів, транспорт, транспорт натрію, транспорт кальцію, [[альтернативний сплайсинг]].
Білок має сайт для зв'язування з іоном [[кальцій|кальцію]], [[натрій|іоном натрію]].
Локалізований у [[клітинна мембрана|клітинній мембрані]], мембрані.

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=BNaC1 and BNaC2 constitute a new family of human neuronal sodium channels related to degenerins and epithelial sodium channels. |journal=Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A. |автор=Garcia-Anoveros J., Derfler B.H., Neville-Golden J., Hyman B.T., Corey D.P. |дата=1997 |сторінки=1459 — 1464|volume=94}} {{PMID|9037075}} {{DOI|10.1073/pnas.94.4.1459}}
* {{cite journal|назва=Identification of a calcium permeable human acid-sensing ion channel 1 transcript variant. |journal=J. Biol. Chem. |автор=Hoagland E.N., Sherwood T.W., Lee K.G., Walker C.J., Askwith C.C. |дата=2010 |сторінки=41852 — 41862|volume=285}} {{PMID|21036899}} {{DOI|10.1074/jbc.M110.171330}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
* {{cite journal|назва=Interaction of the synaptic protein PICK1 (protein interacting with C kinase 1) with the non-voltage gated sodium channels BNC1 (brain Na+ channel 1) and ASIC (acid-sensing ion channel). |journal=Biochem. J. |автор=Hruska-Hageman A.M., Wemmie J.A., Price M.P., Welsh M.J. |дата=2002 |сторінки=443 — 450|volume=361}} {{PMID|11802773}} {{DOI|10.1042/0264-6021:3610443}}
* {{cite journal|назва=Selective regulation of acid-sensing ion channel 1 by serine proteases. |journal=J. Biol. Chem. |автор=Poirot O., Vukicevic M., Boesch A., Kellenberger S. |дата=2004 |сторінки=38448 — 38457|volume=279}} {{PMID|15247234}} {{DOI|10.1074/jbc.M407381200}}
* {{cite journal|назва=Discovery and molecular interaction studies of a highly stable, tarantula peptide modulator of acid-sensing ion channel 1. |journal=Neuropharmacology |автор=Er S.Y., Cristofori-Armstrong B., Escoubas P., Rash L.D. |дата=2017 |сторінки=3750 — 3755|volume=114}} {{PMID|28327374}} {{DOI|10.1016/j.neuropharm.2017.03.020}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 12 (людина)|Хромосома 12]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Іонні канали}}

[[Категорія:Іонні канали]]

title: Ідентифікатори

Символи: ASIC1, ACCN2, ASIC, BNaC2, acid sensing ion channel subunit 1

Зовнішні ІД: OMIM: 602866 MGI: 1194915 HomoloGene: 121755 GeneCards: ASIC1

title: Реагує на сполуку

Реагує на сполуку: гідрон, амілорид, benzamil, ібупрофен, nafamostat

Молекулярна функція: • ion gated channel activity · • sodium channel activity · • ion channel activity · • GO:0001948, GO:0016582 protein binding · • cation channel activity · • ligand-gated sodium channel activity · • acid-sensing ion channel activity

Клітинна компонента: • integral component of membrane · • мембрана · • синапс · • integral component of plasma membrane · • cell surface · • комплекс Ґольджі · • клітинна мембрана

Біологічний процес: • negative regulation of neurotransmitter secretion · • associative learning · • sodium ion transmembrane transport · • sodium ion transport · • regulation of membrane potential · • cation transport · • пам'ять · • sensory perception of sour taste · • ion transport · • protein homotrimerization · • ion transmembrane transport · • cellular response to pH · • calcium ion transmembrane transport · • response to pH · • GO:0072468 сигнальна трансдукція · • response to acidic pH · • calcium ion transport · • behavioral fear response · • response to amphetamine

title: Шаблон експресії

Шаблон експресії:
·
Більше даних

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Аннин
Аннин (рос. Аннын) — річка в Російській Федерації, що протікає в Мурманській області. Права притока річки Ура. Довжина — 14 км.

wikiname: ukwiki

title: Аннин

in_language: uk

wikitext:
{{Річка
| назва             = Аннин
| зображення        =
| зображення_розмір =
| підпис            =
| довжина           = 14 [[км]]
| висота_витоку     =
| стік              =
| площа_басейну     =
| витік             =
| гирло             = р. [[Ура (річка)|Ура]]
| країни_басейну    = {{RUS}}<br/>[[Мурманська область]]
| прирічкові_країни =
| притоки =
| мапа =
| мапа_розмір =
| мапа_підпис =
}}
'''Аннин''' ({{lang-ru|Аннын}}) — річка в [[Росія|Російській Федерації]], що протікає в [[Мурманська область|Мурманській області]]. Права притока річки [[Ура (річка)|Ура]]. Довжина — 14 км.

== Джерела ==
* Ресурсы поверхностных вод СССР: Гидрологическая изученность. Т. 1. Кольский полуостров/ Под ред. Ю. А. Елшина. — Л.: Гидрометеоиздат, 1969. — 134 с.
* [http://textual.ru/gvr/index.php?card=154288 Державний водний реєстр] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160305050901/http://textual.ru/gvr/index.php?card=154288 |date=5 березня 2016 }}

{{River-stub}}
{{Портали|Географія|Гідрологія}}

[[Категорія:Річки Мурманської області]]

title: 69°00′29″ пн. ш. 32°14′56″ сх. д. / 69.008055555556° пн. ш. 32.248888888889° сх. д.

Гирло: р. Ура

Країни: Росія · Мурманська область

Регіон: Мурманська область

Довжина: 14 км


text:
# Вбивці виходять на дорогу
«Вбивці виходять на дорогу» (альтернативна назва «Школа підлості») (рос. Убийцы выходят на дорогу) — радянська військова драма 1942 року режисерів Всеволода Пудовкіна і Юрія Тарича за мотивами п'єси Бертольда Брехта «Страх і відчай у Третій імперії».

## Сюжет
Автори фільму створюють образ «двох Німеччин». Картина складається з декількох сюжетних ліній:
- П'яні солдати Третього Рейху йдуть темними вулицями і міркують про національну єдність. Розуміючи, що вони опинилися в незнайомому місці, обидва вихоплюють зброю з кобури. З вікна одного з будинків раптово висовується старий. Перелякані солдати стріляють в нього і тікають з криками про допомогу.
- У будинок до однієї з німкень приходять два солдата і приносять їй «подарунок від фюрера», так звану Зимову допомогу: кілька картоплин, яблук і 5 марок в конверті. Напередодні жінка здала 10 марок на подібні «подарунки». Радісна старенька бере одне яблуко і пропонує по яблуку солдатам. Ті з задоволенням пригощаються. Її вагітна дочка, проте, не виявляє особливої радості, і мати проговорюється, що її зять незадоволений підвищенням цін. Солдати відводять молоду жінку для проведення обшуку в її будинку. Її мати в безсиллі кидає недоїдене яблуко в спину одного з солдатів.
- Тео обідає на кухні в будинку, де працює його наречена Анна, з якої вони вже чотири роки разом. Горда своїм нареченим, вона просить Тео показати кухарці Ніні і шоферові, які їм видають чоботи. Ніна запитує у Тео про його роботу, але той відмовляється розголошувати службову таємницю. Вислухавши бажання свого коханого випити пива, Анна щодуху вибігає з кухні. Цього часу приходить брат Ніни безробітний Франц. Тео він здається підозрілим. Випивши принесеного Анною пива, він, використовуючи Франца, показує один з методів стеження за інакодумцями — відбиток білого хреста, що залишається на «об'єкті» після поплескування по спині. Сам знак наноситься крейдою на долоню сищика. Зрозумівши значення інсценування, Франц, Ніна і шофер під різними приводами залишають Анну і Тео на кухні одних. Анна просить у Тео віддати її 20 марок, внесених до спільного бюджету, щоб купити пальто своїй сестрі. З'ясовується, що грошей практично не залишилося, що чоботи обійшлися Тео в 27 марок і це не єдина трата. Анна звинувачує нареченого в тому, що він брехав їй, що нібито при Гітлері стало краще жити. Залишивши наречену в сльозах, Тео йде на роботу. Анна просить Ніну, що увійшла в кухню, попередити Франца про можливу небезпеку, а також подивитися їй на спину. Повернувши її до світла, Ніна бачить п'ять білих хрестів.
- У будинку однієї німецької пари лунає дзвінок. Дізнавшись від служниці, хто дзвонить, господар велить відповісти, що нікого немає вдома. На вулиці йде сильний дощ і подружжя міркує про причини відмови їм колись дружньої родини. Однак вони остерігаються висловлювати крамольні слова при служниці, чоловік якої служить у поліції. Тим часом їх син Генріх, юний гітлерівець, читає статтю про страти над євреями. Розсерджений батько вихоплює у нього газету і в серцях говорить кілька неприпустимих слів. Щоб зам'яти непорозуміння мати дає Генріху 10 пфенігів, щоб той собі що-небудь купив, але згадує, що йде дощ і відправляє хлопчика написати лист, а сама йде заспокоїти чоловіка. Провівши з ним кілька хвилин, вона виявляє, що син зник. Подружжя припускають, що він пішов доносити на них. Вони намагаються згадати, що саме вони говорили, що робили. Раптом ляскають вхідні двері. Обидва в страху очікують облави. До кімнати входить промоклий Генріх з пакетом цукерок в руках.
- Робочий авіабудівного заводу повертається додому. Там його зустрічає сусідка, яка прийшла допомогти його дружині Марті по господарству. Виявляється, Марті прийшла похоронка на її брата-льотчика, який загинув на війні з СРСР. Сусідка розповідає страшні історії про те, як німецькі льотчики добивають своїх співвітчизників, які викидаються з парашутом, щоб ті нічого не розповіли, потрапивши в полон до радянських солдатів. Вбита горем Марта вимовляє крамольні слова, приводячи в жах сусідку і свого чоловіка.
- Троє мародерів на чолі з капітаном, кинувши і обібравши свого пораненого спільника, пробираються засніженою територією Радянського Союзу. Незабаром один з солдатів розуміє, що помилково залишив пораненому мішок з награбованим, і разом з капітаном повертається назад, залишивши третього на привалі. Однак свого товариша вони не знаходять. Пройшовши по слідах, де той повз, вони бачать сліди від саней. Повернувшись до привалу, вони виявляють свого третього спільника мертвим, а навколо — знову сліди саней. Злякавшись, що їх оточили, мародери намагаються вирватися, але потрапляють під автоматну чергу. Солдат намагається здатися, але капітан вбиває його пострілом у спину і, піднявши руки, сам здається в полон. Він кричить, що слов'янин, що він простий солдат, що він убив капітана. На його крик виходить партизанка з автоматом. Побачивши, що перед ним жінка, капітан вихоплює з кобури пістолет, але та випереджає його і розстрілює в упор. До неї під'їжджає хлопчик на санях, з яких визирає підібраний ними поранений мародер, і забирає зброю капітана.

## У ролях
- Ада Войцик — Марта
- Ольга Жизнєва — Клара Фурке
- Софія Магарілл — Анна
- Михайло Астангов — Франц
- Борис Блінов — Тео
- Олександра Данилова — партизанка
- Олександр Антонов — Мюллер, солдат
- Олександр Віолінов — Карл Фурке, професор
- Олег Жаков — капітан
- Віктор Кулаков — солдат
- Олександр Румнєв — Герберт Рем
- Георгій Светлані — штурмовик
- Юрій Боголюбов — Генріх, син професора

## Знімальна група
- Режисери: Всеволод Пудовкін, Юрій Тарич
- Сценаристи: Мануель Большінцов, Всеволод Пудовкін
- Композитор: Микола Крюков
- Оператори: Борис Волчек, Ера Савельєва
- Художник: Артур Бергер
- Звукорежисер: Костянтин Гордон

title: Вбивці виходять на дорогу

wikitext:
{{Фільм
|вид =
|українська назва =Вбивці виходять на дорогу
|оригінальна назва ={{lang-ru|Убийцы выходят на дорогу}}
|зображення =Вбивці виходять на дорогу.jpg
|жанр       =військова драма
|режисер    =[[Пудовкін Всеволод Іларіонович|Всеволод Пудовкін]]
[[Тарич Юрій Вікторович|Юрій Тарич]]
|сценарист  =[[Большінцов Мануель Володимирович|Мануель Большінцов]]
[[Пудовкін Всеволод Іларіонович|Всеволод Пудовкін]]
|Продюсер   =
|Актори     =[[Войцик Ада Гнатівна|Ада Войцик]]
[[Жизнєва Ольга Андріївна|Ольга Жизнєва]]
|оператор   =[[Волчек Борис Ізраїлевич|Борис Волчек]]
[[Савельєва Ера Михайлівна|Ера Савельєва]]
|композитор =[[Крюков Микола Миколайович (композитор)|Микола Крюков]]
|художник   =[[Бергер Артур Семенович|Артур Бергер]]
|кінокомпанія =[[Казахфільм|ЦОКС]]
|країна     = {{USSR}}
|тривалість = 64 хв.
|рік        = 1942
| ідентифікатор =0035485
}}
'''«Вбивці виходять на дорогу»''' (альтернативна назва '''«Школа підлості»''') ({{lang-ru|Убийцы выходят на дорогу}}) — радянська військова драма 1942 року режисерів [[Пудовкін Всеволод Іларіонович|Всеволода Пудовкіна]] і [[Тарич Юрій Вікторович|Юрія Тарича]] за мотивами п'єси [[Бертольт Брехт|Бертольда Брехта]] «[[Страх і відчай у Третій імперії]]».

== Сюжет ==
Автори фільму створюють образ «двох Німеччин». Картина складається з декількох сюжетних ліній:
* П'яні солдати Третього Рейху йдуть темними вулицями і міркують про національну єдність. Розуміючи, що вони опинилися в незнайомому місці, обидва вихоплюють зброю з кобури. З вікна одного з будинків раптово висовується старий. Перелякані солдати стріляють в нього і тікають з криками про допомогу.
* У будинок до однієї з німкень приходять два солдата і приносять їй «подарунок від фюрера», так звану Зимову допомогу: кілька картоплин, яблук і 5 марок в конверті. Напередодні жінка здала 10 марок на подібні «подарунки». Радісна старенька бере одне яблуко і пропонує по яблуку солдатам. Ті з задоволенням пригощаються. Її вагітна дочка, проте, не виявляє особливої радості, і мати проговорюється, що її зять незадоволений підвищенням цін. Солдати відводять молоду жінку для проведення обшуку в її будинку. Її мати в безсиллі кидає недоїдене яблуко в спину одного з солдатів.
* Тео обідає на кухні в будинку, де працює його наречена Анна, з якої вони вже чотири роки разом. Горда своїм нареченим, вона просить Тео показати кухарці Ніні і шоферові, які їм видають чоботи. Ніна запитує у Тео про його роботу, але той відмовляється розголошувати службову таємницю. Вислухавши бажання свого коханого випити пива, Анна щодуху вибігає з кухні. Цього часу приходить брат Ніни безробітний Франц. Тео він здається підозрілим. Випивши принесеного Анною пива, він, використовуючи Франца, показує один з методів стеження за інакодумцями — відбиток білого хреста, що залишається на «об'єкті» після поплескування по спині. Сам знак наноситься крейдою на долоню сищика. Зрозумівши значення інсценування, Франц, Ніна і шофер під різними приводами залишають Анну і Тео на кухні одних. Анна просить у Тео віддати її 20 марок, внесених до спільного бюджету, щоб купити пальто своїй сестрі. З'ясовується, що грошей практично не залишилося, що чоботи обійшлися Тео в 27 марок і це не єдина трата. Анна звинувачує нареченого в тому, що він брехав їй, що нібито при Гітлері стало краще жити. Залишивши наречену в сльозах, Тео йде на роботу. Анна просить Ніну, що увійшла в кухню, попередити Франца про можливу небезпеку, а також подивитися їй на спину. Повернувши її до світла, Ніна бачить п'ять білих хрестів.
* У будинку однієї німецької пари лунає дзвінок. Дізнавшись від служниці, хто дзвонить, господар велить відповісти, що нікого немає вдома. На вулиці йде сильний дощ і подружжя міркує про причини відмови їм колись дружньої родини. Однак вони остерігаються висловлювати крамольні слова при служниці, чоловік якої служить у поліції. Тим часом їх син Генріх, юний гітлерівець, читає статтю про страти над євреями. Розсерджений батько вихоплює у нього газету і в серцях говорить кілька неприпустимих слів. Щоб зам'яти непорозуміння мати дає Генріху 10 пфенігів, щоб той собі що-небудь купив, але згадує, що йде дощ і відправляє хлопчика написати лист, а сама йде заспокоїти чоловіка. Провівши з ним кілька хвилин, вона виявляє, що син зник. Подружжя припускають, що він пішов доносити на них. Вони намагаються згадати, що саме вони говорили, що робили. Раптом ляскають вхідні двері. Обидва в страху очікують облави. До кімнати входить промоклий Генріх з пакетом цукерок в руках.
* Робочий авіабудівного заводу повертається додому. Там його зустрічає сусідка, яка прийшла допомогти його дружині Марті по господарству. Виявляється, Марті прийшла похоронка на її брата-льотчика, який загинув на війні з СРСР. Сусідка розповідає страшні історії про те, як німецькі льотчики добивають своїх співвітчизників, які викидаються з парашутом, щоб ті нічого не розповіли, потрапивши в полон до радянських солдатів. Вбита горем Марта вимовляє крамольні слова, приводячи в жах сусідку і свого чоловіка.
* Троє мародерів на чолі з капітаном, кинувши і обібравши свого пораненого спільника, пробираються засніженою територією Радянського Союзу. Незабаром один з солдатів розуміє, що помилково залишив пораненому мішок з награбованим, і разом з капітаном повертається назад, залишивши третього на привалі. Однак свого товариша вони не знаходять. Пройшовши по слідах, де той повз, вони бачать сліди від саней. Повернувшись до привалу, вони виявляють свого третього спільника мертвим, а навколо — знову сліди саней. Злякавшись, що їх оточили, мародери намагаються вирватися, але потрапляють під автоматну чергу. Солдат намагається здатися, але капітан вбиває його пострілом у спину і, піднявши руки, сам здається в полон. Він кричить, що слов'янин, що він простий солдат, що він убив капітана. На його крик виходить партизанка з автоматом. Побачивши, що перед ним жінка, капітан вихоплює з кобури пістолет, але та випереджає його і розстрілює в упор. До неї під'їжджає хлопчик на санях, з яких визирає підібраний ними поранений мародер, і забирає зброю капітана.

== У ролях ==
{{div col}}
* [[Войцик Ада Гнатівна|Ада Войцик]] — ''Марта
* [[Жизнєва Ольга Андріївна|Ольга Жизнєва]] — ''Клара Фурке
* [[Магарілл Софія Зіновіївна|Софія Магарілл]] — ''Анна
* [[Астангов Михайло Федорович|Михайло Астангов]] — ''Франц
* [[Блінов Борис Володимирович|Борис Блінов]] — ''Тео
* [[Данилова Олександра Сергіївна|Олександра Данилова]] — ''партизанка
* [[Антонов Олександр Павлович (актор)|Олександр Антонов]] — ''Мюллер, солдат
* [[Віолінов Олександр Миколайович|Олександр Віолінов]] — ''Карл Фурке, професор
* [[Жаков Олег Петрович|Олег Жаков]] — ''капітан
* [[Кулаков Віктор Іванович|Віктор Кулаков]] — ''солдат
* [[Румнєв Олександр Олександрович|Олександр Румнєв]] — ''Герберт Рем
* [[Светлані Георгій Данилович|Георгій Светлані]] — ''штурмовик
* [[Боголюбов Юрій Миколайович|Юрій Боголюбов]] — ''Генріх, син професора
{{div col end}}

== Знімальна група ==
* Режисери: [[Пудовкін Всеволод Іларіонович|Всеволод Пудовкін]], [[Тарич Юрій Вікторович|Юрій Тарич]]
* Сценаристи: [[Большінцов Мануель Володимирович|Мануель Большінцов]], [[Пудовкін Всеволод Іларіонович|Всеволод Пудовкін]]
* Композитор: [[Крюков Микола Миколайович (композитор)|Микола Крюков]]
* Оператори: [[Волчек Борис Ізраїлевич|Борис Волчек]], [[Савельєва Ера Михайлівна|Ера Савельєва]]
* Художник: [[Бергер Артур Семенович|Артур Бергер]]
* Звукорежисер: Костянтин Гордон

== Посилання ==
* {{imdb|id=0035485|name=''Вбивці виходять на дорогу''}}
{{Бібліоінформація}}
{{Фільми Всеволода Пудовкіна}}
{{Портали|Кінематограф}}
[[Категорія:Фільми СРСР 1942]]

title: рос. Убийцы выходят на дорогу

Жанр: військова драма

Режисер: Всеволод Пудовкін · Юрій Тарич

Сценарист: Мануель Большінцов · Всеволод Пудовкін

У головних · ролях: Ада Войцик · Ольга Жизнєва

Оператор: Борис Волчек · Ера Савельєва

Композитор: Микола Крюков

Художник: Артур Бергер

Кінокомпанія: ЦОКС

Мова: російська

Країна: СРСР


text:
# Палац Стадницьких (Стара Синява)
В 1543 король Сигізмунд I дозволив белзькому воєводі Миколі Сенявському, на полі званим Сенявським близько р. Ікви в Летичівському повіті заложити місто і зберегти стару назву.
Палац в Старій Сеняві збудувала Анна Цецилія Радивіллова. Палац був двохповерховий, прямокутний за поземним планом. Палац зі сторони під'їзду не мав підмуровки, через що здавався низьким, це враження підкреслювалося також надто низьким розташуванням вікон фронтальної сторони. З фронтальної сторони на невисокій терасі був розташований портик з чотирма колонами іонійського ордеру.

## Сучасний стан
Всі оздоби палацу були знищені, а сама будівля пристосована під лікарню.

title: Палац Стадницьких (Стара Синява)

wikitext:
{{Визначна пам'ятка
 | назва               = Палац Стадницьких, давніше Радивиллів
 | місцева_назва       =
 | зображення          = Палац Стадницьких. Стара Сенява.jpg
 | зображення_розмір   = 300 px
 | зображення_підпис   =
 | статус              = невідомий
 | країна              = [[Україна]]|
 | місце розташування  = [[File:Kamjantec-Podilsky flag.svg|30 px]] [[Стара Синява]]|
 | координати          =
 | орденська приналежність = <!-- не обов'язковий -->
 | тип монастиря       = <!-- не обов'язковий -->
 | тип будівлі         = [[палац]]
 | архітектурний стиль =
 | автор проєкту       =
 | будівник            = Анна Цецилія з Закревських княгиня Радивіллова
 | засновник           = Анна Цецилія Радивіллова  (1765-1850)
 | перша згадка        = <!-- не обов'язковий -->
 | заснування          = <!-- не обов'язковий -->
 | початок будівництва =
 | закінчення будівництва =
 | відомі мешканці     =
 | реліквії            = <!-- не обов'язковий -->
 | настоятель          = <!-- не обов'язковий -->
 | стан                = лікарня
 | вебсторінка         =
 }}

В [[1543]] король Сигізмунд I дозволив белзькому воєводі [[Миколай Сенявський (гетьман)|Миколі Сенявському]], на полі званим Сенявським близько р. Ікви в Летичівському повіті заложити місто і зберегти стару назву.

Палац в ''Старій Сеняві'' збудувала ''Анна Цецилія Радивіллова''. Палац був двохповерховий, прямокутний за поземним планом. Палац зі сторони під'їзду не мав підмуровки, через що здавався низьким, це враження підкреслювалося також надто низьким розташуванням вікон фронтальної сторони. З фронтальної сторони на невисокій терасі був розташований портик з чотирма колонами іонійського ордеру.

== Сучасний стан ==

Всі оздоби палацу були знищені, а сама будівля пристосована під лікарню.

{{center|<gallery>
Файл:Палац Денгора, нині лікарня, смт Стара Синява,.jpg|
Файл:Стара Синява (39) палац Денгора.jpg|
Файл:Стара Синява (385).jpg|
Файл:Стара Синява (431).jpg|
Файл:Стара Синява (387).jpg|
</gallery>}}

== Посилання ==
{{Портал|Архітектура}}
== Література ==

* Roman Aftanazy: Dzieje rezydencji na dawnych kresach Rzeczypospolitej. Województwo podolskie, T. 9, wyd. 2 przejrzane i uzupełnione, Zakład Narodowy im. Ossolińskich. Wrocław, Warszawa: 1995, s. 340–346.

== Посилання ==

{{Замки та палаци Хмельницької області}}

[[Категорія:Подільські палаци]]
[[Категорія:Замки та палаци Хмельницької області]]
[[Категорія:Стара Синява]]

title: Палац Стадницьких, давніше Радивиллів

Статус: невідомий

Країна: Україна : ISO3166-1 alpha-3: UKR ; ISO3166-1 цифровий: 804 ;

Розташування: Стара Синява

Тип будівлі: палац

Засновник: Анна Цецилія Радивіллова  (1765-1850)

Стан: лікарня


text:
# Aepyprymnus rufescens
Aepyprymnus rufescens — єдиний у свому роді вид сумчастих приблизно розміром з дорослого кролика.

## Морфологічна характеристика
Aepyprymnus rufescens вирізняється скуйовдженим і щетинистим волоссям шерсті та рудим відтінком хутра у верхній частині. Волосся на спині переважно сиве, рудий відтінок більш очевидний і перемежовується сріблястими волосками. На лінії стегон з'являється нечітка смужка. Нижня частина також сіра, хоча бліда. Довжина голови й тулуба становить від 385 до 390 міліметрів. Довжина хвоста може бути від 340 до 390 мм. За винятком білого кінчика, колір в цілому сіро-коричневий. Вуха порівняно довгі, від 48 до 57 мм, трикутної форми. Колір вух дуже темний з зовнішньої сторони і рожевий зсередини, бахрома вкрита сріблястими волосками. Навколо ока з’являється безволосий рожевий обідок. Вага від 2.5 до 3.5 кілограмів.

## Середовище проживання
Живе в прибережних регіонах від Ньюкасла в Новому Південному Уельсі до Куктауна в Квінсленді, а раніше був знайдений в долині річки Мюррей в Новому Південному Уельсі і Вікторії.

title: Aepyprymnus rufescens

wikitext:
{{Speciesbox
| name =
| image = Rufous Bettong (Aepyprymnus rufescens) (9855539716).jpg
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name="iucn status 11 November 2021">{{cite web |author=Burnett, S. |author2=Winter, J. |date=2016 |title=''Aepyprymnus rufescens'' |volume=2016 |page=e.T40558A21961456 |doi=10.2305/IUCN.UK.2016-2.RLTS.T40558A21961456.en |access-date=11 листопада 2021}}</ref>
| display_parents = 2
| parent_authority = Garrod, 1875<ref name="Garrod1875">{{cite journal |last1=Garrod |first1=A.H. |title=On the kangaroo called ''Halmaturus luctuosus'' by D'Albertis and its affinities |journal=Proceedings of the Zoological Society of London |volume=1875 |pages=48–59 |url=https://www.biodiversitylibrary.org/page/28501201#page/107/mode/1up}}</ref>
| taxon = Aepyprymnus rufescens
| authority = ([[Джон Едвард Грей|Gray]], 1837)<ref name="Gray1837">{{cite journal |last1=Gray |first1=J.E. |title=Description of some new or little known Mammalia, principally in the British Museum Collection |journal=Magazine of Natural History |date=1837 |volume=1|series=n.s. |pages=577–587 |url=https://biodiversitylibrary.org/page/27268175}}</ref>
| range_map = Rufous Bettong.JPG
| range_map_caption = Ареал
}}
'''''Aepyprymnus rufescens''''' — єдиний у свому роді вид сумчастих приблизно розміром з дорослого кролика.

== Морфологічна характеристика ==
''Aepyprymnus rufescens'' вирізняється скуйовдженим і щетинистим волоссям шерсті та рудим відтінком хутра у верхній частині. Волосся на спині переважно сиве, рудий відтінок більш очевидний і перемежовується сріблястими волосками. На лінії стегон з'являється нечітка смужка. Нижня частина також сіра, хоча бліда. Довжина голови й тулуба становить від 385 до 390 міліметрів. Довжина хвоста може бути від 340 до 390 мм. За винятком білого кінчика, колір в цілому сіро-коричневий. Вуха порівняно довгі, від 48 до 57 мм, трикутної форми. Колір вух дуже темний з зовнішньої сторони і рожевий зсередини, бахрома вкрита сріблястими волосками. Навколо ока з’являється безволосий рожевий обідок. Вага від 2.5 до 3.5 кілограмів<ref>Menkhorst, P.W.; Knight, F. (2011). ''A field guide to the mammals of Australia'' (3rd ed.). Melbourne: Oxford University Press. p. 104. ISBN 9780195573954</ref>.

== Середовище проживання ==
Живе в прибережних регіонах від Ньюкасла в Новому Південному Уельсі до Куктауна в Квінсленді, а раніше був знайдений в долині річки Мюррей в Новому Південному Уельсі і Вікторії<ref name="Menkhorst2011">{{cite book |last1=Menkhorst |first1=P.W. |last2=Knight |first2=F. |title=A field guide to the mammals of Australia |date=2011 |publisher=Oxford University Press |location=Melbourne |isbn=9780195573954 |page=104 |edition=3rd}}</ref><ref name=Menkhorst>{{cite book|last=Menkhorst|first=Peter|year=2001|title=A Field Guide to the Mammals of Australia|url=https://archive.org/details/fieldguidetomamm0000menk|publisher=Oxford University Press|page=[https://archive.org/details/fieldguidetomamm0000menk/page/100 100]}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q1334561}}

[[Категорія:Роди ссавців]]
[[Категорія:Ссавці Австралії]]

title: Охоронний статус

Охоронний статус: · Найменший ризик (МСОП 3.1)

title: Біологічна класифікація

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клада: Синапсиди (Synapsida)

Клас: Ссавці (Mammalia)

Інфраклас: Сумчасті (Marsupialia)

Ряд: Diprotodontia

Родина: Поторові (Potoroidae)

Підродина: Potoroinae

Рід: Aepyprymnus · Garrod, 1875

Вид: A. rufescens

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва:
Aepyprymnus rufescens · (Gray, 1837)
Ареал


text:
# Сет Корантенг
Сет Корантенг (англ. Seth Koranteng) — ганський дипломат. Надзвичайний і Повноважний Посол Гани в Україні за сумісництвом. 14 червня 2011 року вручив вірчі грамоти Президенту України Віктору Януковичу.
Також Надзвичайний і Повноважний Посол в РФ (з 2009), Азербайджані, Монголії та у Вірменії.
У 2013 році був звинувачений у секс-скандалі в посольстві Гани в РФ.

title: Сет Корантенг

wikitext:
{{особа
|ім'я              =Сет Корантенг
|оригінал імені    ={{lang-en|Seth Koranteng}}
|зображення        =
|підпис_зображення =
|розмір            =
|дата народження   =
|місце народження  =
|дата смерті       =
|місце смерті      =
|причина смерті    =
|поховання         =
|підданство        =
|громадянство      ={{GHA}}
|alma mater        =
|відомий_(відома)  =[[Надзвичайні і Повноважні Посли країн Африки в Україні#Гана|Надзвичайний і Повноважний Посол Гани в Україні]].
|рід діяльності    =[[Дипломат]]
|національність    =
|військове звання  =
|партія            =
|нагороди          =
}}
'''Сет Корантенг''' ({{lang-en|Seth Koranteng}}) — ганський дипломат. Надзвичайний і Повноважний Посол [[Гана|Гани]] в [[Україна|Україні]] за сумісництвом. 14 червня 2011 року вручив вірчі грамоти Президенту України [[Янукович Віктор Федорович|Віктору Януковичу]]<ref>[https://archive.today/20121223025107/www.president.gov.ua/news/20377.html Президент прийняв вірчі грамоти від Послів іноземних держав]</ref>.

Також Надзвичайний і Повноважний Посол в [[Росія|РФ]] (з 2009)<ref name="16dec09">{{cite web|url=http://eng.kremlin.ru/text/news/2009/12/223396.shtml|title=Dmitry Medvedev received letters of credence from ambassadors of foreign countries and the European Union|date=16 грудня 2009|publisher=President of Russia|accessdate=25 лютого 2010|location=The Kremlin, Moscow}}{{Недоступне посилання|date=червень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}</ref>, [[Азербайджан]]і<ref>[http://en.president.az/articles/3699/print Ilham Aliyev accepted the credentials of the Ambassador of the Republic of Ghana to Azerbaijan, Mr. Seth Koranteng]</ref><ref>[http://www.mfa.gov.az/files/file/Foreign%20dipmission%20in%20Azerbaijan%2015_11_2013.pdf REPUBLIC OF AZERBAIJAN MINISTRY OF FOREIGN AFFAIRS STATE PROTOCOL DEPARTMENT]</ref>, [[Монголія|Монголії]]<ref>{{Cite web |url=http://www.president.mn/eng/newsCenter/viewNews.php?newsId=681 |title=THE OFFICE OF THE PRESIDENT OF MONGOLIA, PUBLIC RELATIONS & COMMUNICATIONS DIVISION |accessdate=6 червня 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20120611210023/http://www.president.mn/eng/newsCenter/viewNews.php?newsId=681 |archivedate=11 червня 2012 |deadurl=yes }}</ref> та у [[Вірменія|Вірменії]]<ref>[https://www.photolure.am/photoset/6375 RA President Serzh Sargsyan receives the credentials of the Ambassador of Ghana to Armenia Seth Koranteng]</ref>.
У 2013 році був звинувачений у секс-скандалі в посольстві Гани в РФ.<ref>[https://www.modernghana.com/news/511081/1/ambassador-seth-koranteng-accused-ghanaians-in-rus.html Ambassador Seth Koranteng Accused! Ghanaians In Russia, UK Protest His Continuous Stay]</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Ганські дипломати]]
[[Категорія:Посли Гани в Україні]]
[[Категорія:Посли Гани в Росії]]

title: англ. Seth Koranteng

Громадянство: Гана

Діяльність: Дипломат

Відомий завдяки: Надзвичайний і Повноважний Посол Гани в Україні.

Знання мов: англійська


text:
# Волонтирівський район
Волонтирівський район — адміністративно-територіальна одиниця Молдавської РСР, що існувала з 11 листопада 1940 до 9 січня 1956 року.

## Історія
Первісно Волонтирівська волость (неофіційна назва з 7.08.1940;
волосна претура (1938–1940), пласа (до 1938) — пласа Волонтир) в складі жудеця Четатя-Албе відійшла до Аккерманської області УРСР.

З 4.11.1940 волость ліквідовано (точніше волосний виконком), частина території волості передана до складу МРСР.
Як і більшість районів Молдавської РСР, утворений 11 листопада 1940 року, центр — село Волінтір. До 16 жовтня 1949 року перебував у складі Бендерського повіту, після скасування повітового поділу перейшов у безпосереднє республіканське підпорядкування.
З 31 січня 1952 року і до 15 червня 1953 року район входив до складу Тираспольської округи, після скасування окружного поділу знову перейшов у безпосереднє республіканське підпорядкування.
24 лютого 1956 року Волонтирівський район був ліквідований, його територія передана до складу Каушанського району. Пізніше практично вся територія колишнього Волонтирівського району стала частиною нового Суворовського району.

## Адміністративний поділ
Станом на 1 січня 1955 року Волонтирівський район складався з 8 сільрад: Брезойської, Волонтирівської, Копчацької, Нижнємарьянівської, Саїцької, Семенівської, Степановської та Стурдзенської.

title: Волонтирівський район

wikitext:
{{універсальна картка}}
'''Волонтирівський район''' — адміністративно-територіальна одиниця [[МРСР|Молдавської РСР]], що існувала з 11 листопада 1940 до 9 січня 1956 року.

== Історія ==
Первісно Волонтирівська волость (неофіційна назва з 7.08.1940;
волосна {{не перекладено|Претура|претура|ro|Pretură}} (1938–1940), {{не перекладено|Пласа (адміністративна одиниця)|пласа|ru|Пласа (Румыния)}} (до 1938) — {{не перекладено|Волінтір (пласа)|пласа Волонтир|ro|Plasa Volintiri, judeţul Cetatea-Albă}}) в складі [[Четатя-Албе (жудець)|жудеця Четатя-Албе]] відійшла до [[Аккерманська область|Аккерманської області]] УРСР.<ref>[http://etomesto.com/map-atlas_rkka10/?x=29.614270&y=46.424973 Обзорная карта РККА Восточной Европы, 1940] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220331025908/http://www.etomesto.com/map-atlas_rkka10/?x=29.614270&y=46.424973 |date=31 березня 2022 }}{{ref-ru}}</ref><ref>[http://etomesto.com/map-ukraine_strassenkarte-1941/?x=29.614270&y=46.424973 Немецкая карта дорог Украины (по состоянию на 1940)]{{ref-de}}</ref><br/>
З 4.11.1940 волость ліквідовано (точніше волосний виконком), частина території волості передана до складу [[МРСР]].<ref>Указ Президиума Верховного Совета СССР от 4 ноября 1940 года «[[s:ru:Указ Президиума ВС СССР от 4.11.1940 об установлении границы между УССР и Молдавской Советской Социалистической Республикой|Об установлении границы между Украинской Советской Социалистической Республикой и Молдавской Советской Социалистической Республикой]]»</ref>

Як і більшість районів Молдавської РСР, утворений 11 листопада 1940 року, центр — село [[Волінтір]]. До 16 жовтня 1949 року перебував у складі Бендерського повіту, після скасування повітового поділу перейшов у безпосереднє республіканське підпорядкування.

З 31 січня 1952 року і до 15 червня 1953 року район входив до складу Тираспольської округи, після скасування окружного поділу знову перейшов у безпосереднє республіканське підпорядкування.

24 лютого 1956 року Волонтирівський район був ліквідований, його територія передана до складу [[Каушенський район|Каушанського району]].<ref>[https://www.naukaprava.ru/catalog/1/127/97/46533 Ведомости Верховного Совета СССР] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210802150413/https://www.naukaprava.ru/catalog/1/127/97/46533 |date=2 серпня 2021 }}. – 1956. – № 6 (848). —
30 марта. – с. 176</ref> Пізніше практично вся територія колишнього Волонтирівського району стала частиною нового Суворовського району.

== Адміністративний поділ ==
Станом на 1 січня 1955 року Волонтирівський район складався з 8 сільрад: Брезойської, Волонтирівської, Копчацької, Нижнємарьянівської, Саїцької, Семенівської, Степановської та Стурдзенської.<ref>Молдавская ССР Административно-территориальное деление / М. И. Макулец — Кишинёв: Государственное издательство Молдавии, 1955. — 144 с.</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [http://www.soldat.ru/admdel/ Административно-территориальное деление Молдавской ССР (справочники 1955, 1961, 1968, 1974, 1988)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20151110154405/http://soldat.ru/admdel/ |date=10 листопада 2015 }}{{ref-ru}}

== Див. також ==
* [[Волонтерівська волость]]

[[Категорія:Райони Ізмаїльської області]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1940]]
[[Категорія:Історія Штефан-Водського району]]
[[Категорія:Райони Молдавської РСР]]

Столиця: Волінтір

Адміністративна одиниця: Молдавська РСР


text:
# Ніколаєвський (Звениговський район)
Нікола́євський (рос. Николаевский, марій. Николаевский) — виселок у складі Звениговського району Марій Ел, Росія. Входить до складу Шелангерського сільського поселення.

## Населення
Населення — 163 особи (2010; 151 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- марі — 95 %

title: Ніколаєвський (Звениговський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = виселок
 | тип_род         = виселка
 | назва           = Ніколаєвський
 | назва ін.       = {{lang-ru|Николаевский}}<br/>{{lang-chm|Николаевский}}
 | карта розташування1 = Росія Марій Ел
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Марій Ел]]
 | район           = [[Звениговський район]]
 | поселення       = [[шелангерське сільське поселення|Шелангерське]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 163 особи ([[2010]]{{RUS-ME-census-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 56
 | lat_min= 11
 | lat_sec= 46
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 48
 | lon_min= 14
 | lon_sec= 29
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Ніколаєвський}}

'''Нікола́євський''' ({{lang-ru|Николаевский}}, {{lang-chm|Николаевский}}) — [[виселок]] у складі [[звениговський район|Звениговського району]] [[Марій Ел]], [[Росія]]. Входить до складу [[шелангерське сільське поселення|Шелангерського сільського поселення]].

== Населення ==
Населення — 163 особи ([[2010]]; 151 у [[2002]]<ref>{{Cite web |url=http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Marii-El_new.xls |title=Дані перепису населення Росії 2002 року |accessdate=12 березня 2021 |archive-date=13 листопада 2016 |archive-url=https://www.webcitation.org/6lzKOK34z?url=http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Marii-El_new.xls }}</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[марійці|марі]] — 95 %

== Джерела ==
* {{Карта|O-39-133}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=56.196773&lon=48.241310&z=13&show=/9870370/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=56.196773&lon=48.241310&z=13&show=/9870370/ru/ |date=25 серпня 2011 }}

{{Mari El-stub}}
{{звениговський район}}

[[Категорія:Населені пункти Звениговського району]]
[[Категорія:Висілки Марій Ел]]

title: виселок Ніколаєвський

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Марій Ел

Муніципальний район: Звениговський район

Поселення: Шелангерське

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Ніколаєвський · Ніколаєвський


text:
# Калчанка
Калчанка (рос. Калчанка) — присілок у Верховському районі Орловської області Російської Федерації.
Населення становить 33 особи. Входить до муніципального утворення Нижнє-Жерновське сільське поселення.

## Історія
Населений пункт розташований у межах Чорнозем'я. 30 липня 1928 року у складі Орловського округу Центрально-Чорноземної області, 13 червня 1934 року після ліквідації Центрально-Чорноземної області населений пункт увійшов до складу новоствореної Курської області.
З 27 вересня 1937 року район у складі новоствореної Орловської області.
Від 2013 року входить до муніципального утворення Нижнє-Жерновське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 33   |

title: Калчанка

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Калчанка
|назва ін.       = Калчанка
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Орловська область]]
|район           = [[Верховський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Нижнє-Жерновське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 33
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Орловська область
}}
'''Калчанка''' ({{lang-ru|Калчанка}}) — [[присілок]] у [[Верховський район|Верховському районі]] [[Орловська область|Орловської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 33 особи. Входить до муніципального утворення [[Нижнє-Жерновське сільське поселення]].

== Історія ==

Населений пункт розташований у межах [[Чорнозем'я]]. 30 липня 1928 року у складі [[Орловський округ|Орловського округу]] [[Центрально-Чорноземна область|Центрально-Чорноземної області]], 13 червня 1934 року після ліквідації Центрально-Чорноземної області населений пункт увійшов до складу новоствореної [[Курська область|Курської області]].

З 27 вересня 1937 року район у складі новоствореної Орловської області.

Від 2013 року входить до муніципального утворення Нижнє-Жерновське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/460230967 |title=Закон Орловской области от 25 декабря 2013 года N 1578-ОЗ «Об административно-территориальном устройстве Орловской области» |access-date=2022-02-28 |archive-date=2022-02-28 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220228084440/https://docs.cntd.ru/document/460230967 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Калчанка }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Верховський район}}
{{Oryol-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Верховського району]]

title: присілок Калчанка

Суб'єкт Російської Федерації: Орловська область

Муніципальний район: Верховський район

Поселення: Нижнє-Жерновське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Калчанка · Калчанка


text:
# Бун (округ, Айова)
Шаблон:StateAbbr_ 42°02′11″ пн. ш. 93°55′56″ зх. д. / 42.036388888889° пн. ш. 93.932222222222° зх. д.
Округ  Бун (англ. Boone County) — округ (графство) у штаті  Айова, США. Ідентифікатор округу 19015.

## Історія
Округ утворений 1846 року.

## Демографія
За даними перепису
2000 року
загальне населення округу становило 26224 осіб, зокрема міського населення було 12645, а сільського — 13579.
Серед мешканців округу чоловіків було 12837, а жінок — 13387. В окрузі було 10374 домогосподарства, 7135 родин, які мешкали в 10968 будинках.
Середній розмір родини становив 2,95.
Віковий розподіл населення поданий у таблиці:
| Стать    | До 15 років | 15-21 | 22-29 | 30-39 | 40-49 | 50-65 | 65-85 | Понад 85 |
| -------- | ----------- | ----- | ----- | ----- | ----- | ----- | ----- | -------- |
| Чоловіки | 2714        | 1379  | 1154  | 1733  | 2128  | 2016  | 1528  | 185      |
| Жінки    | 2573        | 1178  | 1163  | 1792  | 2056  | 2043  | 2016  | 566      |

## Суміжні округи
- Гамільтон — північ і північний схід
- Даллас — південь
- Сторі — схід
- Полк — південь і південний схід
- Грін — захід
- Вебстер — північ і північний захід

## Виноски
1. ↑  U.S. Decennial Census. US Census Bureau. Архів оригіналу за 26 квітня 2015. Процитовано 13 липня 2014.
2. ↑  Historical Census Browser. University of Virginia Library. Архів оригіналу за 11 серпня 2012. Процитовано 13 липня 2014.
3. ↑  Population of Counties by Decennial Census: 1900 to 1990. US Census Bureau. Архів оригіналу за 22 квітня 2014. Процитовано 13 липня 2014.
4. ↑  Census 2000 PHC-T-4. Ranking Tables for Counties: 1990 and 2000 (PDF). US Census Bureau. Архів оригіналу (PDF) за 18 грудня 2014. Процитовано 13 липня 2014.
5. ↑  State & County QuickFacts. United States Census Bureau. Архів оригіналу за 3 січня 2016. Процитовано 13 липня 2014.(англ.) Наведено за англійською вікіпедією.
6. ↑  American FactFinder. Бюро перепису населення США. Архів оригіналу за 26 лютого 2012. Процитовано 31 січня 2008. [Архівовано 2008-05-21 у Wayback Machine.]

| США | Це незавершена стаття з географії США. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |

title: Бун (округ, Айова)

wikitext:
{{Округ США
 | county           = Округ  Бун
 | english_county   = Boone County
 | state            = Айова
 | english_state    = Iowa
 | seal        =
 | map         = Map of  Iowa  highlighting Boone County.png
 | map size    = 250
 | founded     =
 | seat             = [[  Бун (Айова)| Бун]]
 | largest city     = Бун
 | area_total_sq_mi = 574
 | area_land_sq_mi  = 572
 | area_water_sq_mi = 2
 | area percentage  = 0.35 %
 | census yr   = 2020
 | pop         = 26715
 | density_km2 = 18.0
 | web   =
 | ID    = 19015
 | US_ID = 05000US19015
}}
{{Otherplaces|Бун (округ)}}
'''Округ  Бун''' ({{lang-en|Boone County}}) — округ (графство) у штаті  [[Айова]], [[Сполучені Штати Америки|США]]. Ідентифікатор округу 19015.

== Історія ==
Округ утворений [[1846]] року.
== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1850 = 735
| 1860 = 4232
| 1870 = 14584
| 1880 = 20838
| 1890 = 23772
| 1900 = 28200
| 1910 = 27626
| 1920 = 29892
| 1930 = 29271
| 1940 = 29782
| 1950 = 28139
| 1960 = 28037
| 1970 = 26470
| 1980 = 26184
| 1990 = 25186
| 2000 = 26224
| 2010 = 26306
| 2020 = 26715
| estyear =
| estimate =
| estref =
| align-fn = center
| footnote = U.S. Decennial Census<ref>{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=U.S. Decennial Census|publisher=US Census Bureau|accessdate=13 липня 2014|url-status=dead|archiveurl=https://web.archive.org/web/20150426102944/http://www.census.gov/prod/www/decennial.html|archivedate=April 26, 2015}}</ref>
1790-1960<ref>{{cite web|url=http://mapserver.lib.virginia.edu|title=Historical Census Browser|publisher=University of Virginia Library|accessdate=13 липня 2014|archive-date=11 серпня 2012|archive-url=https://web.archive.org/web/20120811110448/http://mapserver.lib.virginia.edu/}}</ref> 1900-1990<ref>{{cite web|url=https://www.census.gov/population/cencounts/ia190090.txt|title=Population of Counties by Decennial Census: 1900 to 1990|publisher=US Census Bureau|accessdate=13 липня 2014|archive-date=22 квітня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140422035351/http://www.census.gov/population/cencounts/ia190090.txt}}</ref>
1990-2000<ref>{{cite web|url=https://www.census.gov/population/www/cen2000/briefs/phc-t4/tables/tab02.pdf|title=Census 2000 PHC-T-4. Ranking Tables for Counties: 1990 and 2000|publisher=US Census Bureau|accessdate=13 липня 2014|archive-date=18 грудня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20141218203824/http://www.census.gov/population/www/cen2000/briefs/phc-t4/tables/tab02.pdf}}</ref> 2010-2018<ref name="QF"/>
}}
За даними перепису
2000 року<ref name="GR2">{{cite web|url=http://factfinder.census.gov|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=2008-01-31|title=American FactFinder|archiveurl=https://www.webcitation.org/65jESGrbU?url=http://factfinder2.census.gov/legacy/aff_sunset.html|archivedate=2012-02-26|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080521160844/http://factfinder.census.gov./ |date=2008-05-21 }}</ref>
загальне населення округу становило 26224 осіб, зокрема міського населення було 12645, а сільського — 13579.
Серед мешканців округу чоловіків було 12837, а жінок — 13387. В окрузі було 10374 домогосподарства, 7135 родин, які мешкали в 10968 будинках.
Середній розмір родини становив 2,95.

Віковий розподіл населення поданий у таблиці:

{| class = "wikitable"
! Стать
! До 15 років
! 15-21
!22-29
! 30-39
! 40-49
!50-65
!65-85
!Понад 85
|-
|Чоловіки
|2714
|1379
|1154
|1733
|2128
|2016
|1528
|185
|-
| Жінки
|2573
|1178
|1163
|1792
|2056
|2043
|2016
|566
|}

== Суміжні округи ==
* [[Гамільтон (округ, Айова)|Гамільтон]] — північ і північний схід
* [[Даллас (округ, Айова)|Даллас]] — південь
* [[Сторі (округ, Айова)|Сторі]] — схід
* [[Полк (округ, Айова)|Полк]] — південь і південний схід
* [[Грін (округ, Айова)|Грін]] — захід
* [[Вебстер (округ, Айова)|Вебстер]] — північ і північний захід

== Див. також ==
* [[Список округів штату Айова]]

== Виноски ==
{{reflist|refs=<ref name="QF">{{cite web|title=State & County QuickFacts|url=http://quickfacts.census.gov/qfd/states/19/19015.html|publisher=United States Census Bureau|accessdate=13 липня 2014|archive-date=3 січня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160103041301/http://quickfacts.census.gov/qfd/states/19/19015.html}}{{ref-en}} Наведено за англійською вікіпедією.</ref>
}}

{{Бун (округ, Айова)}}
{{Штат Айова}}

{{US-geo-stub}}

{{Портали|США|Географія}}
[[Категорія:Бун (округ, Айова)]]
[[Категорія:Засновані в США 1846]]

Центр: Бун

Найбільше місто: Бун