text:
# Правова система Саудівської Аравії
.Правова система Саудівської Аравії — правова система, яка заснована на Шаріаті, Ісламському праві, що базується на Корані й Сунні Ісламського пророка Мухамеда. До джерел Шаріату також входить спільна думка Ісламського вченого співтовариства (Іджма), що розвинулася після смерті Моххамеда. На його інтерпретацію, здійснену суддями Саудівської Аравії, вплинули середньовічні тексти школи ісламської юриспруденції в Ханбалі. На відміну від інших мусульманських країн, у Саудівській Аравії Шаріат було перейнято без кодифікації. Це, разом з відсутністю правового прецеденту, призвело до значної невизначеності у сфері прийняття й дотримання законів країни. Саме тому у 2010 році уряд анонсував намір кодифікувати Шаріат, хоча він і досі залишається нереалізованим. Крім того, Шаріат було доповнено положеннями, затвердженими королівським указом, що охоплює сучасні проблеми, такі як інтелектуальна власність і корпоративне право. Тим не менш, Шаріат залишається основним джерелом влади, особливо у сферах кримінального, сімейного, комерційного і договірного права, а Коран і Сунна є декларованою конституцією країни. У сферах земельного й енергетичного права специфічною рисою є обширні майнові права держави Саудівської Аравії (насправді, Саудівської королівської сім'ї).
Чинна судова система була створена королем Абдул Азізом, який заснував Королівство Саудівська Аравія у 1932 році і була введена в країну між 1927 і 1960 роками. Вона включає загальні та зведені Шаріатські суди з деякими адміністративними трибуналами для розгляду суперечок щодо застосування специфічних сучасних правил. Судові процеси в Саудівській Аравії проводяться без присяжних. Суди в Саудівській Аравії виявляють слабке додержання формальних процедур, і перший кримінальний процесуальний кодекс країни, виданий у 2001 році, значно ігнорується. Король Абдулла у 2007 році запровадив ряд значних судових реформ, які й досі залишаються не реалізовані.
Покарання в Саудівській Аравії за кримінальним законом включають публічне обезголовлення, закидання камінням, і ампутацію і шмагання батогом. Серйозні кримінальні злочини включають не тільки міжнародно визнані злочини, такі як вбивство, зґвалтування, пограбування і крадіжку, а й зраду, перелюбство, чаклунство й відьмацтво. На додачу до регулярної поліції, Саудівська Аравія має секретну поліцію Махабіт і «релігійну поліцію» Мутава. Остання забезпечує дотримання ісламських соціальних і моральних норм. Західно-орієнтовані організації щодо людських прав, такі як Міжнародна амністія і Human Rights Watch критикували діяльність обох поліцій так само як і інші аспекти щодо людських прав у Саудівській Аравії. Сюди входить ряд екзекуцій, правопорушення яких є приводом до смертної кари, нестача охорони для обвинувачених в системі кримінального правосуддя, ставлення до гомосексуалів, застосування тортур, нестача релігійної свободи, а так надзвичайно невигідне становище жінок. Albert Shanker Institute і Freedom House також відзвітували про те, що «Діяльність Саудівської Аравії розходиться з концепцією верховенства права».

## Історія
Див. також: Історія Саудівської Аравії
Шаріат (або ісламський закон), головне джерело права у сучасній Саудівській Аравії, був поступово розроблений мусульманськими суддями і вченими протягом сьомого — десятого століть. З часів Халіфату Абассидів у восьмому столітті, розвиток Шаріату був прийнятий за основу закону в мусульманських містах, включаючи Аравійський півострів, і залишався у силі, підтримуваний місцевими правителями, затьмарюючи урф (доісламське звичаєве право). У сільських регіонах, урф продовжував домінувати протягом певного часу, наприклад, був головним джерелом права серед бедуїнів Неджду в центральній Аравії до початку 20-го століття.
До 11-го століття у мусульманському світі виникли чотири головні Сунітські школи ісламської юриспруденції (або фікгу), кожна мала свої інтерпретації Шаріату: ханбалітську, малікітську, шафіцьку and ханіфіцьку. У Аравії за перевагу школі Ханбалі виступив Ваххабітський рух, заснований у 18-му столітті. Ваххабізм, сувора форма сунітського ісламу була підтримувана королівською сім'єю (Аль Сауд) і зараз домінує в Саудівській Аравії. Тому із 18-го століття, школа Ханбалі переважала в Неджді і центральній Аравії, серці Ваххабітського ісламу. У більш космополітичному Хіджазі, на заході півострова, обидві школи, Ханафі й Шафі, були в підтримці.
Крім того, існували різні судові системи. У Неджді існувала проста система окремих суддів у кожному з великих міст. Суддя призначався місцевим губернатором, з яким тісно працював і розпоряджався стосовно справ. У Хіджазі була більш складна система з судами, що містять групу суддів. У 1925 році Абдул Азіз аль Сауд з Неджду завоював Хіджаз і об'єднав його зі своїми територіями, щоб сформувати Королівство Саудівської Аравії у 1932 році. У 1927 році король запровадив нову судову систему в Хіджазі, що містить загальні й зведені суди і постановив, що має застосовуватися Ханбальський фігх Тим не менш, традиційна суддівська система Неджду залишилася в дії в особі консервативної опозиції Неджської релігійної еліти.
Після ознайомлення з судовою системою Хіджазу протягом наступних десятиліть, релігійна еліта дозволила її введення в решті країни протягом 1957—1960. Крім того, із 1930-х Абдул Азіз створив державні трибунали або «комітети», щоб виносити рішення у сферах, що охоплюються королівськими указами, таких як комерційне й трудове право. Система шаріатських судів і державних трибуналів, створених Абдул Азізом залишалася в силі на місцях до 2007 року, доки не було введено судову реформу(дивитися нижче). До 1970 року судові обов'язки були відповідальністю Великого муфтія, найбільшого релігійного авторитету країни.. Однак, коли тогочасний Великий муфтій помер у 1969 році, король Фейсал вирішив не призначати собі наступника і скористався можливістю передати відповідальність до новоствореного міністерства юстиції.
Шиїтська громада у східній провінції має окрему правову традицію. Хоча вони й наслідують Шаріат, вони наслідують шиїтську школу юриспруденції Джафарі. У 1913 році, коли Абдул Азіз підкорив територію, він надав шиїтам окрему судову владу у справах релігійного й сімейного права: одного суддю в Катіфі й одного в Аль-Хаса. Така ситуація, коли два судді правлять серед населення близько двох мільйонів, зберігалася до 2005 року, коли кількість суддів збільшилася до семи. У всіх інших сферах права, шиїтська громада залишається під юрисдикцією регулярних сунітських судів.

title: Правова система Саудівської Аравії

wikitext:
'''.Правова система Саудівської Аравії''' — правова система, яка заснована на [[Шаріат]]і, [[Іслам]]ському праві, що базується на [[Коран]]і й [[Сунна|Сунні]] Ісламського пророка [[Магомет|Мухамеда]]. До джерел Шаріату також входить спільна думка [[Іджма|Ісламського вченого співтовариства]] (Іджма), що розвинулася після смерті Моххамеда. На його інтерпретацію, здійснену суддями [[Саудівська Аравія|Саудівської Аравії]], вплинули середньовічні тексти школи ісламської юриспруденції в Ханбалі. На відміну від інших мусульманських країн, у Саудівській Аравії Шаріат було перейнято без [[Кодифікація|кодифікації]]. Це, разом з відсутністю [[Правовий прецедент|правового прецеденту]], призвело до значної невизначеності у сфері прийняття й дотримання законів країни. Саме тому у 2010 році уряд анонсував намір кодифікувати Шаріат, хоча він і досі залишається нереалізованим. Крім того, Шаріат було доповнено положеннями, затвердженими королівським указом, що охоплює сучасні проблеми, такі як [[інтелектуальна власність]] і корпоративне право. Тим не менш, Шаріат залишається основним джерелом влади, особливо у сферах [[Кримінальне право|кримінального]], [[Сімейне право|сімейного]], [[Комерційне право|комерційного]] і [[Договірне право|договірного]] права, а Коран і Сунна є декларованою конституцією країни. У сферах [[Земельне право|земельного]] й енергетичного права специфічною рисою є обширні майнові права держави Саудівської Аравії (насправді, Саудівської королівської сім'ї).

Чинна судова система була створена королем Абдул Азізом, який заснував Королівство Саудівська Аравія у 1932 році і була введена в країну між 1927 і 1960 роками. Вона включає загальні та зведені Шаріатські суди з деякими адміністративними трибуналами для розгляду суперечок щодо застосування специфічних сучасних правил. Судові процеси в Саудівській Аравії проводяться без присяжних. Суди в Саудівській Аравії виявляють слабке додержання формальних процедур, і перший кримінальний процесуальний кодекс країни, виданий у 2001 році, значно ігнорується. Король Абдулла у 2007 році запровадив ряд значних судових реформ, які й досі залишаються не реалізовані.

Покарання в Саудівській Аравії за кримінальним законом включають публічне обезголовлення, закидання камінням, і ампутацію і шмагання батогом. Серйозні кримінальні злочини включають не тільки міжнародно визнані злочини, такі як вбивство, зґвалтування, пограбування і крадіжку, а й зраду, [[перелюбство]], чаклунство й відьмацтво. На додачу до регулярної поліції, Саудівська Аравія має секретну поліцію Махабіт і «релігійну поліцію» Мутава. Остання забезпечує дотримання ісламських соціальних і моральних норм. Західно-орієнтовані організації щодо людських прав, такі як Міжнародна амністія і [[Human Rights Watch]] критикували діяльність обох поліцій так само як і інші аспекти щодо людських прав у Саудівській Аравії. Сюди входить ряд екзекуцій, правопорушення яких є приводом до смертної кари, нестача охорони для обвинувачених в системі кримінального правосуддя, ставлення до гомосексуалів, застосування [[Тортури|тортур]], нестача [[Релігійна свобода|релігійної свободи]], а так надзвичайно невигідне становище жінок. Albert Shanker Institute і [[Freedom House]] також відзвітували про те, що «Діяльність Саудівської Аравії розходиться з концепцією [[Верховенство права|верховенства права]]»<ref name="Web">«Rule of Law: Country Studies — Saudi Arabia». Democracy Web: Comparative Studies in Freedom. Albert Shanker Institute and Freedom House. Retrieved 13 February 2013</ref>.

== Історія ==
''   Див. також: [[Історія Саудівської Аравії]]''
[[Файл:Ibn Saud.jpg|thumb|Абдул Азіз Аль Сауд, перший король Саудівської Аравії і засновник судової системи країни.]]
[[Шаріат]] (або ісламський закон), головне джерело права у сучасній Саудівській Аравії<ref name="East">Campbell, Christian (2007). Legal Aspects of Doing Business in the Middle East. p. 265. ISBN 978-1-4303-1914-6.</ref>, був поступово розроблений мусульманськими суддями і вченими протягом сьомого — десятого століть<ref>Bahl, Taru; Syed, M.H. (2004). Encyclopaedia of the Muslim World. p. 46. ISBN 978-81-261-1419-1.</ref>. З часів Халіфату Абассидів у восьмому столітті, розвиток Шаріату був прийнятий за основу закону в мусульманських містах, включаючи [[Аравійський півострів]], і залишався у силі, підтримуваний місцевими правителями, затьмарюючи {{нп|урф||en|Urf}} (доісламське звичаєве право)<ref>Hourani, Albert (2005). A History of the Arab peoples. p. 113. ISBN 978-0-571-22664-1</ref>. У сільських регіонах, урф продовжував домінувати протягом певного часу<ref>Hourani, Albert (2005). A History of the Arab peoples. pp. 161—162. ISBN 978-0-571-22664-1</ref>, наприклад, був головним джерелом права серед [[Бедуїни|бедуїнів]] [[Неджд]]у в центральній Аравії до початку 20-го століття<ref>Wynbrandt, James; Gerges, Fawaz A. (2010). A Brief History of Saudi Arabia. p. 183. ISBN 978-0-8160-7876-9.</ref>.

До 11-го століття у мусульманському світі виникли чотири головні Сунітські школи ісламської юриспруденції (або фікгу), кожна мала свої інтерпретації Шаріату: ханбалітську, малікітську, шафіцьку and ханіфіцьку<ref>Hourani, Albert (2005). A History of the Arab peoples. p. 158. ISBN 978-0-571-22664-1</ref>. У Аравії за перевагу школі Ханбалі виступив Ваххабітський рух, заснований у 18-му столітті. [[Ваххабізм]], сувора форма сунітського ісламу<ref>Kaim, Markus (2008). Great powers and regional orders: the United States and the Persian Gulf. p. 162. ISBN 978-0-7546-7197-8.</ref> була підтримувана королівською сім'єю (Аль Сауд)<ref>Bowen, Wayne H. (2007). The history of Saudi Arabia. pp. 69–70. ISBN 978-0-313-34012-3.</ref> і зараз домінує в Саудівській Аравії<ref>Wilson, Peter W.; Graham, Douglas (1994). Saudi Arabia: the coming storm. p. 16. ISBN 1-56324-394-6</ref>. Тому із 18-го століття, школа Ханбалі переважала в Неджді і центральній Аравії, серці Ваххабітського ісламу. У більш космополітичному [[Хіджаз]]і, на заході півострова, обидві школи, Ханафі й Шафі, були в підтримці<ref>Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. pp. 144—145. ISBN 978-90-8728-057-4</ref>.

Крім того, існували різні судові системи. У Неджді існувала проста система окремих суддів у кожному з великих міст. Суддя призначався місцевим губернатором, з яким тісно працював і розпоряджався стосовно справ. У Хіджазі була більш складна система з судами, що містять групу суддів. У 1925 році Абдул Азіз аль Сауд з Неджду завоював Хіджаз і об'єднав його зі своїми територіями, щоб сформувати Королівство Саудівської Аравії у 1932 році<ref>Bowen, Wayne H. (2007). The history of Saudi Arabia. p. 135. ISBN 978-0-313-34012-3</ref>. У 1927 році король запровадив нову судову систему в Хіджазі, що містить загальні й зведені суди і постановив, що має застосовуватися Ханбальський фігх Тим не менш, традиційна суддівська система Неджду залишилася в дії в особі консервативної опозиції Неджської релігійної еліти.

Після ознайомлення з судовою системою Хіджазу протягом наступних десятиліть, релігійна еліта дозволила її введення в решті країни протягом 1957—1960. Крім того, із 1930-х Абдул Азіз створив державні трибунали або «комітети», щоб виносити рішення у сферах, що охоплюються королівськими указами, таких як комерційне й трудове право<ref name="in">Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. p. 146. ISBN 978-90-8728-057-4.</ref>. Система шаріатських судів і державних трибуналів, створених Абдул Азізом залишалася в силі на місцях до 2007 року, доки не було введено судову реформу(дивитися нижче). До 1970 року судові обов'язки були відповідальністю Великого муфтія, найбільшого релігійного авторитету країни.<ref>Nyron, Richard F.; Walpole, Norman C. (1977). Area handbook for Saudi Arabia. p. 188</ref>. Однак, коли тогочасний Великий муфтій помер у 1969 році, король Фейсал вирішив не призначати собі наступника і скористався можливістю передати відповідальність до новоствореного міністерства юстиції<ref>Hassner, Ron Eduard (2009). War on sacred grounds. p. 144. ISBN 978-0-8014-4806-5</ref>.

Шиїтська громада у східній провінції має окрему правову традицію<ref>Cordesman, Anthony H. (2003). Saudi Arabia enters the 21st century. p. 286. ISBN 978-0-275-98091-7</ref>. Хоча вони й наслідують Шаріат, вони наслідують шиїтську школу юриспруденції Джафарі<ref>Human Rights Watch (2009). Denied dignity: systematic discrimination and hostility toward Saudi Shia citizens. p. 13. ISBN 1-56432-535-0</ref>. У 1913 році, коли Абдул Азіз підкорив територію, він надав шиїтам окрему судову владу у справах релігійного й сімейного права: одного суддю в Катіфі й одного в [[Аль-Хасаке|Аль-Хаса]]. Така ситуація, коли два судді правлять серед населення близько двох мільйонів, зберігалася до 2005 року, коли кількість суддів збільшилася до семи<ref name="political">Louėr, Laurence (2008). Transnational Shia politics: religious and political networks in the Gulf. pp. 248—249. ISBN 978-0-231-70040-5.</ref>. У всіх інших сферах права, шиїтська громада залишається під юрисдикцією регулярних сунітських судів<ref>Human Rights Watch (2009). Denied dignity: systematic discrimination and hostility toward Saudi Shia citizens. p. 12. ISBN 1-56432-535-0</ref>.

== Джерела права ==
[[Файл:Iqra.jpg|left|thumb|250 px|Вірші з Корану, основного джерела закону Саудівської Аравії.]]
Основним джерелом права в Саудівській Аравії є ісламський шаріат. Шаріат є похідним від [[Коран]]у і священних переказів Мухаммеда, що містяться в [[Сунна|Сунні]]<ref name="East"/> [[іджма]], чи спільна наукова думка про значення Корану і Сунни розроблена після смерті Мухаммеда і кийас або вирішення справ за аналогією згідно з принципами Корану, Сунни і Іджми<ref>Kettell, Brian B. (2011). Introduction to Islamic Banking and Finance. pp. 13–12. ISBN 978-0470978047</ref>. Ваххабітська інтерпретація ісламу в Саудівській Аравії використовується кияасом тільки у випадках «крайньої необхідності»<ref>DeLong-Bas, Wahhabi Islam, 2004: 96</ref>.

Мусульманські країни, які зберігають або приймають шаріат, як правило, визначають, які частини шаріату підлягають виконанню і кодифікуванню (і тим самим модернізовують) їх. На відміну від інших мусульманських країн, Саудівська Аравія розглядає нерегульований шаріат в цілому, як закон землі й не втручається в нього<ref>Peters, Rudolph (2006). Crime and Punishment in Islamic Law: Theory and Practice from the Sixteenth to the Twenty-First Century. p. 148. ISBN 978-0-521-79670-5.</ref>. Отже, він унікальний не тільки порівняно із західними системами, а також у порівнянні з іншими мусульманськими країнами, і відповідно до одного з джерел, є найбільш близькою системою в сучасному світі у вигляді шаріату, прийнятим на появі Ісламу<ref name="Legal">Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. p. 172. ISBN 978-90-8728-057-4</ref>.

Відсутність кодифікації шаріату призводить до значної варіації в тлумаченні та застосуванні<ref name="storm">Wilson, Peter W.; Graham, Douglas (1994). Saudi Arabia: the coming storm. p. 201. ISBN 1-56324-394-6.</ref> Крім того, немає ніякої системи судового прецеденту<ref name="Past">Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. pp. 161—162. ISBN 978-90-8728-057-4</ref> так, як Вахабізм відкидає імітацію минулого вчення ([[таклід]]у) на користь незалежного мислення ([[іджтигад]])<ref>DeLong-Bas, Wahhabi Islam, 2004: 100</ref>. Однак, Саудівські судді повинні дослідити 6 середньовічних текстів з Ханбалітської школи юриспруденції, перш ніж ухвалити рішення<ref>Al-Farsy, Fouad (2004). Modernity and tradition: the Saudi equation. p. 36. ISBN 978-0-9548740-1-8</ref>. Ханбалітськоа школа відома своєю буквалістською інтерпретацією Корану і [[хадис]]ів<ref>Campo, Juan Eduardo (2006). Encyclopedia of Islam. p. 288. ISBN 978-0-8160-5454-1</ref>. Якщо відповідь не знайдена в шести ханбалітських текстах, суддя може звернутися до трьох інших основних Сунітських шкіл або застосовувати його незалежні судження і правове обґрунтування, яке називають іджтихад.

Тим не менш, оскільки суддя має право ігнорувати попередні судження (його власні або інших суддів) і може застосувати його особисту інтерпретацію шаріату в кожному конкретному випадку через іджтихад, розбіжні думки виникають навіть у, здавалося б, ідентичних випадках<ref name="Past"/>. Є презумпція проти перекидання рішення, коли воно засноване на іджтихаді<ref name="Wahhabi">Commins, David Dean (2006). The Wahhabi mission and Saudi Arabia. p. 115. ISBN 1-84511-080-3</ref>. Цей принцип має вирішальне значення у двох відношеннях<ref name="Wahhabi"/>. По-перше, він концентрує сутність права в руках суддів, оскільки це випливає з припущення, що тільки суддя, здійснюючи іджтихад, а не король чи парламент, може визначити закон Божий<ref name="Wahhabi"/>. По-друге, він робить рішення судді практично не схильним до розвороту по апеляції<ref name="Wahhabi"/>. Роль іджтихада призвела до закликів до кодифікації шаріату, щоб дати ясність і усунути невизначеність<ref name="codify">«Saudi to codify Sharia 'for clarity'». Middle East Online. 21 July 2010. Retrieved 19 July 2011</ref>. У результаті, в 2010 році, міністр юстиції оголосив про плани зі здійснення кодифікації законів шаріату, хоча опір з боку релігійних установ, як повідомляється, затримує їх реалізації<ref name="codify"/>.

Королівські декрети (Нізам) є ще одним джерелом права, але називаються правилами, а не законами, щоб вказати, що вони перебувають в підпорядкуванні Шаріату<ref name="East"/><ref>Gayle E. Hanlon (2009), «International Business Negotiations in Saudi Arabia», in James R Silkenat, Jeffrey M. Aresty & Jacqueline Klosek eds., The ABA Guide to International Business Negotiations, Chicago, Illinois: American Bar Association, p. 918, ISBN 978-1-60442-369-3</ref>. Королівські декрети доповнюють шаріат у таких областях, як праця, комерційне та корпоративне право.<ref>Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. p. 157. ISBN 978-90-8728-057-4</ref>. Крім того, інші форми правил (lai'hah) включають Королівські накази, резолюції Ради міністрів резолюцій, резолюції і циркуляри міністрів<ref name="Latham">«Doing Business in Saudi Arabia» (PDF). Latham & Watkins LLP. May 2010</ref>, і так само підпорядковуються шаріату<ref name="Latham"/>. Будь-які західні комерційні закони або інститути адаптовані й інтерпретовані з точки зору шаріату<ref>Coulson, Noel J. (Graham and Trotman, 1984), Commercial Law in the Gulf States: The Islamic Legal Tradition, 3</ref><ref name="civil">Hafeez, Zeeshan Javed (2005). Islamic Commmercial Law and Economic Development. Islamic Commercial Law. pp. 26–7. Retrieved 17 February 2015</ref>.

Крім того, значне місце зберігається за традиційним племінним правом і звичаями. Наприклад, судді будуть застосовувати племінні звичаї, що стосуються шлюбу і розлучення.<ref>Ertürk, Yakin (14 April 2009). «Report of the Special Rapporteur on violence against women, its causes and consequences: Mission to Saudi Arabia» (PDF). United Nations</ref>.

== Суди й судова влада ==

=== Структура судової системи ===
Система шаріатського суду є основною в судоустрої Саудівської Аравії<ref>Esposito, John L. (1998). Islam and politics. p. 111. ISBN 978-0-8156-2774-6</ref> і його судді та адвокати є частиною улемів<ref>Esposito, John L. (1998). Islam and politics. p. 110. ISBN 978-0-8156-2774-6</ref>, релігійного керівництва країни<ref>Powell, William (1982). Saudi Arabia and its royal family. p. 102. ISBN 978-0-8184-0326-2.</ref>. Є також екстра-шаріатські державні суди, які вирішують спори, що стосуються конкретних королівських декретів і з 2008 року спеціальні суди, у тому числі Рада з розгляду скарг<ref>Baamir, Abdulrahman Yahya (2010). Shari'a Law in Commercial and Banking Arbitration. p. 23. ISBN 9781409403777</ref> та спеціалізований кримінальний суд<ref name="Protests">«Saudi Arabia: Renewed Protests Defy Ban». Human Rights Watch. 2011-12-30. Archived from the original on 2012-02-24. Retrieved 2012-02-24</ref>. Фінальною апеляційною інстанцією для шаріатських і державних судів є король, і з 2007 року всі суди й трибунали слідували правилам шаріату щодо процедури й доведення<ref>Campbell, Christian (2007). Legal Aspects of Doing Business in the Middle East. pp. 268—269. ISBN 978-1-4303-1914-6</ref>.

Шаріатські суди мають загальну юрисдикцію над практично усіма цивільними й кримінальними справами<ref>Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. p. 174. ISBN 978-90-8728-057-4.</ref>. Натепер існує два типи [[Суд першої інстанції|судів першої інстанції]]: загальні суди й дисциплінарні суди, що займаються меншістю справ<ref name="Michiel">Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. p. 159. ISBN 978-90-8728-057-4.</ref>. Справи розглядаються суддями одноособово<ref name=" Michiel"/>, за винятком кримінальних справ, якщо потенційними покараннями є смертна кара, ампутація або побиття камінням — їх розглядає колегія з трьох суддів<ref name="Twelve">Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. p. 160. ISBN 978-90-8728-057-4</ref>. Є також два суди для шиїтської меншини в Східній провінції для вирішення сімейних та релігійних питань<ref name="political"/>. Апеляційні суди розташовано в Мецці й Ер-Ріяді, вони перевіряють рішення на предмет дотримання шаріату<ref name=" Twelve"/>.

Є теж нешаріатські суди, що охоплюють спеціалізовані галузі права, найбільш важливим з яких є Рада з розгляду скарг. Цей суд був створений, щоб мати справу з скаргами проти уряду, але станом на 2010 рік також володів юрисдикцією щодо комерційних та деяких кримінальних справ, таких, як хабарництво і фальсифікація, і виступає як апеляційний суд для низки нешаріатських державних судів<ref>Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. p. 161. ISBN 9789087280574.</ref>. Ці адміністративні суди, що їх називають «комітетами», розглядають конкретні питання, що врегульовано королівськими декретами, у таких сферах, як трудове та комерційне право<ref name="in"/>.

=== Судді ===
Судовий апарат у ширшому сенсі складається з [[кадіс]], які виносять обов'язкові рішення щодо окремих судових справах, а також [[Муфтій|муфтіїв]] і решти членів улеми, які видають узагальнені, але значно впливові юридичні висновки (фатви)<ref>Vogel, Frank E. (1999). Islamic law and legal system: studies of Saudi Arabia. pp. 16–20. ISBN 978-90-04-11062-5.</ref>. Великий муфтій — головний член судового апарату, а так само найвищий релігійний авторитет у країні; його думки є дуже впливовими серед саудівської судової влади.<ref>Baamir, Abdulrahman Yahya (2010). Shari'a Law in Commercial and Banking Arbitration. pp. 28–30. ISBN 9781409403777</ref>. Суддівські кадри (тобто, кадіс) нараховують 700 суддів,<ref>Newman, Graeme R (2010). Crime and Punishment Around the World. p. 357. ISBN 978 0313351334. Retrieved 20 May 2012.</ref>, що є відносно малою кількістю (на думку критиків) для країни з населенням більше 23 мільйонів<ref name="Cruel">«Cruel, or just unusual?». The Economist. 14 June 2001. Retrieved 12 November 2014</ref>.

Кадіс зазвичай мають вчені ступені шаріату з ісламського університету, визнаного урядом Саудівської Аравії, разом з, у багатьох випадках, післядипломною кваліфікацією в Інституті вищих судових органів в Ер-Ріяді<ref>Vogel, Frank E. (1999). Islamic law and legal system: studies of Saudi Arabia. p. 81. ISBN 978-90-04-11062-5</ref>. Підготовка, отримана від таких юридичних ступенів шаріату є повністю релігійного характеру, базується на Корані та багатовікових релігійних трактатах, що не мають зв'язків, наприклад, з сучасними комерційними питаннями<ref>Baamir, Abdulrahman Yahya (2010). Shari'a Law in Commercial and Banking Arbitration. p. 187. ISBN 9781409403777</ref>. Хоча більшість суддів були навчені і призначені в рамках нинішньої системи, деякі з старших суддів отримали традиційну підготовку каді протягом років навчання з релігійним наставником в мечеті.

Спроможність та реакційний характер суддів були піддані критиці. Основні нарікання, що в приватному порядку висловлюються громадянами країни, полягає в тому, що судді, які мають широку свободу розсуду у тлумаченні шаріату, не мають знань сучасного світу і часто ставляться до нього з презирством. Відомі приклади такого ставлення суддів включають заборону таких речей, як дитяча гра [[Покемон]], телефонів, які програють музичні записи, і доставка квітів для пацієнтів лікарні. Саудівські судді походять з досить вузького контингенту кандидатів на посади. За однією з оцінок, 80 % із понад 600 саудівських суддів і майже всі старші судді<ref>Tripp, Harvey; North, Peter (2009). CultureShock! A Survival Guide to Customs and Etiquette. Saudi Arabia (3rd ed.). Marshall Cavendish. p. 68.</ref> походять з Касіма, провінції в центрі країни з менш ніж 5 % населення<ref>Preliminary results of census of 2004-09-15</ref>, але відомої як суворо релігійний ваххабітський центр країни<ref name="Cruel"/>. Старші судді допускають потрапляння до судового корпусу лише однодумців, що є випускниками обраних релігійних інституцій, та відсторонюють суддів, які відхиляються від жорстко консервативних рішень<ref name="June">«Saudi Arabian justice: Cruel, or just unusual?». The Economist. 14 June 2001. Retrieved 14 July 2011</ref>.

=== Реформи і розвиток 2008—2015 рр ===
Саудівську систему правосуддя критикували за повільність, таємничість<ref name="steps">«Tentative steps in Saudi Arabia: The king of Saudi Arabia shows some reformist credentials». The Economist. 17 February 2009. Retrieved 9 July 2011.</ref>, нестачу деяких гарантій справедливості та неспроможність працювати з реаліями сучасного світу<ref>«Support for shake-up of Saudi justice system». The Financial Times. 4 October 2007. Retrieved 10 July 2011</ref>. У 2007 році король Абдалла видав королівські декрети з метою реформування судової влади і створення нової судової системи<ref name=" Twelve"/>. Реформи ще не реалізовані в повному обсязі, але коли це станеться, включатимуть в себе створення Верховного суду<ref name=" Twelve"/> і передачу комерційної та кримінальної юрисдикції Ради до реструктурованої загальної судової системи<ref name=" Twelve"/>. Будуть створені нові спеціалізовані суди першої інстанції, що включатимуть загальні, кримінальні, з питань особистого статусу, комерційні і трудові суди<ref name=" Twelve"/>. Тому шаріатські суди позбудуться своєї загальної юрисдикції щодо розгляду всіх  справ і завдання державних адміністративних трибуналів буде передане новим судам<ref name=" Twelve"/>. Ще однією важливою зміною є створення апеляційних судів для кожної провінції<ref name=" Twelve"/>. Було заявлено, що реформи створять систему для кодифікації шаріату і запровадять принцип судового прецеденту у судову практику<ref name="steps"/>.
[[Файл:Abdullah of Saudi Arabia.jpg|thumb|left|200px|Король Абдалла, який упорядкував ряд реформ судової системи під час свого правління.]]
У 2008 році був створений спеціалізований кримінальний суд<ref name="Protests"/>. Суд розглядає справи підозрюваних у тероризмі<ref name="Specialized">«Specialized criminal court begins hearings against 85 people accused of terrorism». Royal Embassy of Saudi Arabia in Washington, DC. 2011. Archived from the original on 2012-02-24. Retrieved 2012-02-24</ref> і правозахисників<ref name="sentences">«Saudi Arabia: Lengthy sentences for reformists a worrying development». Amnesty International. 2011-11-23. Archived from the original on 2012-02-24. Retrieved 2012-02-24</ref><ref name="World">«World Report 2012: Saudi Arabia». Human Rights Watch. 2012. Archived from the original on 2012-02-24. Retrieved 2012-02-24</ref>. 26 червня 2011 року, суд почав слухання щодо 85 осіб, підозрюваних у причетності до Аль-Каїди на Аравійському півострові і вибухів на складах у Ер-Ріяді 2003 року<ref name="Specialized"/> а у вересні 2011 року ще 41 підозрюваних Аль-Каїди постали перед судом<ref>Carey, Glen (2011-09-19). «Saudi Court Tries Militants for Planning Attacks on U.S. Troops». Bloomberg L.P. Archived from the original on 2012-02-24. Retrieved 2012-02-24</ref>. У тому ж році суд проводив слухання щодо правозахисників, у тому числі Мохаммеда Салех аль-Беджаді, співзасновника Саудівської асоціації громадянських і політичних прав (the Saudi Civil and Political Rights Association (ACPRA))<ref name="World"/> і Мубарака Зуаіра, адвоката для довгострокових ув'язнених<ref name="Protests"/> і протестувальника Халед Аль-Йохані, який розповів Арабському телебаченню Бі-бі-сі про протест у Ер-Ріяді<ref>Kennedy, Dana (2011-04-08). «Imprisoned Father of Autistic Boy Called „the Bravest Man in Saudi Arabia“». AOL News. Archived from the original on 2011-06-06. Retrieved 2011-06-06</ref><ref>Buchanan, Michael (2011-05-24). «Saudi Arabia: Calls for political reform muted». BBC. Archived from the original on 2011-06-06. Retrieved 2011-06-06</ref><ref>«Saudi Arabia: Trial of Riyadh protester 'utterly unwarranted'». Amnesty International. 2012-02-22. Archived from the original on 2012-02-24. Retrieved 2012-02-24</ref>. 22 листопада 2011 року суд засудив 16 правозахисників до 5-30 років ув'язнення <ref name="sentences"/>.

У 2009 році король вніс ряд істотних змін у суддівський корпус на найвищому рівні за рахунок залучення молодого покоління<ref name="steps"/>. Наприклад, поряд з призначенням нового міністра юстиції також призначено нового голову Вищої судової ради<ref name="steps"/>. Попередник, що залишив свій пост на останній посаді, як відомо, виступав проти кодифікації шаріату<ref name="steps"/> Король також призначив нового голову Ради з розгляду скарг і першого головного суддю нового Верховного суду Абдулрахмана Аль Келя<ref name="steps"/><ref>Ramady, Mohamed A. (2010). The Saudi Arabian Economy: Policies, Achievements, and Challenges. p. 18. ISBN 978 1 4419 59874. Retrieved 19 September 2012</ref>. Згідно з королівським декретом у січні 2013 року Вищу судову раду очолив міністр юстиції. Головний суддя Верховного Суду також входитиме до її складу<ref>«King reshuffles Supreme Judiciary Council and Ulema». Arab News. 15 January 2013. Retrieved 22 March 2014</ref>.

== Правозастосування ==
Департамент поліції Саудівської Міністерства внутрішніх справ ділиться на три сили: регулярна поліція, таємна поліція і релігійна поліція.<ref>Dammer,, Harry R.; Albanese, Jay S. (2010). Comparative Criminal Justice Systems. p. 106. ISBN 978-0-495-80989-0.</ref>

=== Регулярна й таємна поліція ===
Департамент громадської безпеки-це офіційна назва регулярних поліцейських сил, вони виконують більшість повсякденної діяльності поліції. Це дуже централізована сила і, як правило, на чолі — член королівської родини. «Таємна поліція», або Мабахіт, має справу з внутрішньою безпекою і контррозвідкою. Вона працює у в'язниці Ulaysha  в Ер-Ріяді, де тримає своїх бранців<ref name="July">«Human Rights and Saudi Arabia's Counterterrorism Response». Human Rights Watch. 10 August 2009. Retrieved 28 July 2011</ref>. Робоча група [[Організація Об'єднаних Націй|Організації Об'єднаних Націй]] з довільних затримань виступила проти довільного затримання Мабахітом у Ulaysha<ref name="July"/>.

=== Мутава ===
Релігійна поліція (мутава — це назва окремої релігійної поліції, «Комітет із заохочення чесноти і запобігання гріху» — назва поліцейської організації) застосовує ісламські норми поведінки<ref name="Retrieved">«Saudi minister rebukes religious police». BBC News. 4 November 2002. Retrieved 21 July 2011</ref>. Налічує близько 20 000 чоловіків, нетренованих для правоохоронних органів, мутава забезпечує суворе розділення статей в громадських місцях, закриття підприємств в години молитви, тиск на жінок носити традиційний одяг, а в деяких регіонах, перешкоджати їм водити автомобілі. Часто супроводжувана поліцейським ескортом, мутава може винести рішення про затримання і арешт «бунтарів»<ref name="Retrieved"/>. Критика мутави саудівцями зросла з 2002, коли 15 школярок загинуло в пожежі в школі в Мецці після того, як мутава перешкодила чоловікам- рятівникам потрапити всередину, бо дівчата були непокриті<ref name="Retrieved"/>.

== Основні галузі права ==

=== Конституційне право ===
Саудівська Аравія є [[Абсолютна монархія|абсолютною монархією]]<ref name="Cavendish">Cavendish, Marshall (2007). World and Its Peoples: the Arabian Peninsula. p. 78. ISBN 978-0-7614-7571-2</ref> і не має юридично обов'язкової письмової Конституції<ref name= Champion60>{{cite book |title=The paradoxical kingdom: Saudi Arabia and the momentum of reform  |last=Champion |first= Daryl |year=2003 |isbn=978-1-85065-668-5 |page=60}}</ref>. Однак, у 1992 році, королівським указом  був затверджений Основний закон Саудівської Аравії<ref name= Gerhard>{{cite book |title=Encyclopedia of world constitutions, Volume 2 |url=https://archive.org/details/encyclopediaofwo0002unse_m7d1 |last=Robbers |first=Gerhard |year=2007 |isbn=0-8160-6078-9 |page=791}}</ref>. У Основному законі викладені обов'язки і процедури державних інститутів, але він є недостатньо конкретним, щоб вважатися Конституцію<ref>Niblock, Tim (2006). Saudi Arabia: power, legitimacy and survival. p. 104. ISBN 978-0-415-27419-7.</ref>. Він проголошує, що король повинен дотримуватися шаріату (тобто Ісламського закону) і що Коран і Сунна є Конституцією країни<ref name= Gerhard/> Тлумачення Корану і Сунни залишається необхідним, і це здійснюється улемами саудівського релігійного істеблішменту<ref name= Champion60/>.

Основний Закон далі говорить:
''Монархія — це система влади в Королівстві Саудівська Аравія. Правителі країни повинні бути з числа синів засновника Короля Абдулазіз бін Абдулрахман Аль-Фейсал Аль-Сауд та їх нащадків. Найправдивіший між ними отримує довіру відповідно до Книги Всемогутнього Бога і Сунни його посланника (Переказів)… Управління в Королівстві Саудівська Аравія черпає свою владу з книги Божої і Сунни Пророка (Мир йому і благословення Аллаха), які є кінцевим джерелом посилання для цього Закону та інших законів держави… Правління в Королівстві Саудівська Аравія засноване на принципах справедливості, сура (консультації) і рівності у відповідності з Ісламським Шаріатом<ref name="Embassy">«The Basic Law of Governance». Royal Embassy of Saudi Arabia, Washington D.C. Retrieved 28 July 2011</ref>''

=== Кримінальне право ===
Саудівська Аравія використовує систему суду без участі присяжних. Ці суди дотримуються кількох формальностей<ref>Shoult, Anthony (2006). Doing business with Saudi Arabia. p. 95. ISBN 978-1-905050-06-2</ref>. Перший в країні Кримінально-процесуальний кодекс було введено в 2001 році і містить положення, запозичені з єгипетського та французького права<ref name="Jan">Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. p. 166. ISBN 978-90-8728-057-4</ref>[[Human Rights Watch]], у доповіді за 2008 рік, зазначив, що судді були або невігласами у питаннях кримінально-процесуального кодексу або були обізнані з ним, але зазвичай його ігнорували<ref name="Watch">Human Rights Watch (2008). Precarious Justice. p. 4. Retrieved 12 July 2011</ref>.

Кримінальне право регулюється Шаріатом і включає три категорії: худуд (фіксовані Коранічні покарання за конкретні злочини), Кізас ("око за око"), і Тазір, загальна категорія<ref name="Jan"/> Злочини Худуд є найсерйознішими і включають: крадіжки, грабіж, богохульство, відступництво, перелюбство, содомія і блуд<ref>Dammer,, Harry R.; Albanese, Jay S. (2010). Comparative Criminal Justice Systems. p. 56. ISBN 978-0-495-80989-0.</ref>. Злочини Кізас включають в себе вбивство або будь-який злочин, пов'язаний з нанесенням тілесних ушкоджень<ref name="Jan"/>. Тазір представляє більшість випадків, багато з яких визначаються національним законодавством, такі, як хабарництво, контрабанда і наркоманія<ref name="Jan"/> Найбільш поширеним покаранням за злочином для Тазіру є шмагання<ref name="Jan"/>.

Доведення має обґрунтовуватися у один з трьох способів<ref name="Kritzer">Kritzer, Herbert M. (2002). Legal Systems of the World: A Political, Social, and Cultural Encyclopedia. p. 1415. ISBN 978-1-57607-231-8</ref>. Перший — це вільне зізнання<ref name="Kritzer"/>. Альтернативний спосіб — за свідченням двох свідків-чоловіків<ref name="Kritzer"/>(чотирьох — у разі перелюбства), якщо не йдеться про злочин худуд — в цьому випадку також потрібне зізнання<ref name="Kritzer"/>. Свідчення жінки у шаріатських судах зазвичай важать вдвічі менше, чім свідчення чоловіків, проте в кримінальному процесі показання жінок не приймають взагалі<ref name="Kritzer"/>. Показання від немусульман чи мусульман, чиї погляди вважаються неприйнятними (наприклад, [[Шиїти|шиїтів]]) може не братися до уваги<ref>Wynbrandt, James; Gerges, Fawaz A. (2010). A Brief History of Saudi Arabia. p. 310. ISBN 978-0-8160-7876-9</ref>. Нарешті, третім варіантом є виголошення чи відмова у виголошенні клятви<ref name="Kritzer"/>. До клятви ставляться особливо серйозно в такому релігійному суспільстві, як Саудівська Аравія<ref name="Kritzer"/> і відмова скласти присягу буде сприйнята як визнання провини, що матиме наслідком засудження<ref>Beling, Willard A. (1980). King Faisal and the modernisation of Saudi Arabia. p. 117. ISBN 0-7099-0137-2</ref>.
[[Файл:Dira Square.JPG|thumb|left|300px|Deera Square, центральна площа Ер-Ріяд. Відома у місцевому масштабі як «Chop-chop square», це місце громадського обезголовлення<ref>{{cite news |url=http://www.cbsnews.com/stories/2004/05/06/60minutes/main615986.shtml |title=Saudi Justice? |date=5 грудня 2007 |publisher=CBS News |accessdate=18 липня 2011}}</ref>]]
Саудівські суди накладають цілий ряд суворих фізичних покарань<ref name="Incorporated">Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. p. 175. ISBN 978-90-8728-057-4</ref>. Смертна кара може застосовуватися на широке коло злочинів<ref>Whitaker, Brian (9 August 2003). «Saudi system condemned». The Guardian (London). Retrieved 27 July 2011</ref>, в тому числі вбивство, зґвалтування, збройне пограбування, повторне вживання наркотиків, відступництво<ref name="tells">«Saudi executioner tells all». BBC News. 5 June 2003. Retrieved 11 July 2011</ref>[[перелюбство]]<ref name="Federal">Federal Research Division (2004). Saudi Arabia A Country Study. p. 304. ISBN 978-1-4191-4621-3</ref>, чаклунство<ref name="Terance">Miethe, Terance D.; Lu, Hong (2004). Punishment: a comparative historical perspective. p. 63. ISBN 978-0-521-60516-8</ref> і може бути здійснена через усічення мечем<ref name="tells"/>, побиття камінням або розстріл<ref name="Federal"/> з подальшим розп'яттям<ref name="Terance"/>. Повідомлено про 345 страт в періоді між 2007 і 2010 роками, вони здійснювалися публічно шляхом обезголовлення<ref name="Annual">U.S. State Department Annual Human Rights Reports for Saudi Arabia 2007—2010: «2010 Human Rights Report: Saudi Arabia». U.S. State Department. 8 April 2011. Retrieved 11 July 2011; «2009 Human Rights Report: Saudi Arabia». U.S. State Department. 11 March 2010. Retrieved 11 July 2011.; «2008 Human Rights Report: Saudi Arabia». U.S. State Department. 25 February 2009. Retrieved 11 July 2011.; «2007 Human Rights Report: Saudi Arabia». U.S. State Department. 11 March 2008. Retrieved 11 July 2011</ref>. Дві страти за «чаклунство і чарівництво» були здійснені в 2011 році<ref>«Saudi woman executed for 'witchcraft and sorcery'». BBC News Online. 12 December 2011. Retrieved 21 May 2012</ref>. У період між 2007 і 2010<ref name="Annual"/> роком не було ніяких повідомлень про побиття камінням. Побиття камінням, однак, сталося порівняно недавно і, наприклад, і як повідомляється, між 1981 і 1992 роками мали місце чотири випадки страти через побиття камінням<ref>Vogel, Frank E. (1999). Islamic law and legal system: studies of Saudi Arabia. p. 246. ISBN 978-90-04-11062-5</ref>.

Хоча неодноразові крадіжки можуть бути покарані шляхом ампутації правої руки і крадіжку при обтяжуючих обставинах шляхом крос-ампутації руки і ноги<ref name="Federal"/>, повідомлялося тільки про один випадок судової ампутації між 2007 і 2010<ref name="Annual"/>. Гомосексуальні акти караються шмаганням, тюремним ув'язненням або смертю<ref name="Whitaker">Whitaker, Brian (13 September 2010). «Saudi Arabia's juggling act on homosexuality». The Guardian (London). Retrieved 27 July 2011</ref>. Шмагання є поширеною формою покарання<ref>«Report: Saudi girl accepts lashing for assaulting headmistress». CNN. 24 January 2010. Retrieved 11 July 2011</ref> і часто призначається за злочини проти релігії та суспільної моралі — такі, як вживання алкоголю, нехтування молитвою і постом<ref name="Federal"/>.

Відплатні заходи покарання, або Кізас, реалізуються на практиці: наприклад, око може бути видалено хірургічним шляхом за наполяганням потерпілого, який позбувся власного ока<ref name="June"/>. Це сталося у випадку, про який повідомлялося в 2000 році<ref name="June"/>. Сім'ї, у яких когось незаконно вбито, можуть вибрати між вимогою смертної кари або помилуванням в обмін на сплату злочинцем дийя<ref name="Face">«Saudis Face Soaring Blood-Money Sums». The Washington Post. 27 July 2008. Retrieved 11 July 2011</ref>. Відзначається зростаюча тенденція непомірних вимог дийя, наприклад, як повідомлялося, нещодавно вимагали<ref name="Face"/> суму в $11 млн. Саудівські чиновники і релігійні діячі піддали критиці цю тенденцію і заявили, що практика дийя стала неправильною<ref name="Face"/>.

=== Сімейне право ===
Закони, що стосуються шлюбу, розлучення, дітей та спадщини, не кодифіковані і входять у загальну юрисдикцію Шаріатських судів<ref name="of Twelve">Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. p. 163. ISBN 978-90-8728-057-4.</ref>.
[[Полігамія]] дозволена для чоловіків, але одночасно не може бути більше чотирьох дружин<ref>Long, David E. (2005). Culture and Customs of Saudi Arabia. p. 66. ISBN 978-0-313-32021-7</ref>. Є докази, що така практика зросла, особливо серед освіченої еліти Хеджазі, в результаті нафтового збагачення<ref name="in Past">Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. p. 165. ISBN 978-90-8728-057-4</ref>. Уряд заохочує до полігамії у рамках програми повернення до «ісламських цінностей»<ref name="in Past"/>. У 2001 Великий Муфтій (вищий релігійний орган) видав фетву, чи думку, закликаючи саудівських жінок приймати багатоженство як частину ісламу і заявляючи, що полігамія була необхідною «для боротьби із … зростаючою епідемією безшлюбних жінок»<ref name="in Past"/>. У Саудівській Аравії не існує мінімального віку для вступу в шлюб і Великий муфтій зазначив у 2009 році, що дівчата у віці 10 чи 12 є здатними до шлюбу<ref name= Otto164/>.

Чоловіки мають право в односторонньому порядку розлучитися зі своїми дружинами ([[талак]]) без необхідності будь-яких юридичних підстав<ref name= Otto164/>. Розлучення вступає в силу негайно<ref name= Otto164>{{cite book |title=Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present |url=https://archive.org/details/shariaincorporat0000unse |last=Otto |first=Jan Michiel |year=2010 |isbn=978-90-8728-057-4 |page=[https://archive.org/details/shariaincorporat0000unse/page/164 164]}}</ref>. Чоловік зобов'язаний в такому разі надати фінансову підтримку колишній дружині протягом чотирьох місяців і десяти днів<ref name= Otto164/>. Жінка може отримати розлучення тільки за згодою чоловіка або в судовому порядку, якщо її чоловік заподіяв їй шкоду<ref name="of Twelve"/>. На практиці, саудівській жінці  дуже складно отримати судове розлучення<ref name="of Twelve"/>. Відсоток розлучень є високим, 50 % шлюбів розпадаються<ref name= Otto164/>. У разі розлучення батько має автоматичну опіку над синами у віці від 7 років і дочками у віці від 9 років<ref>Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. pp. 163—164. ISBN 978-90-8728-057-4</ref>. Право чоловіків мати до чотирьох дружин, у поєднанні з їх здатністю розлучитися з дружиною в будь-який час без причини, можете призвести до необмеженого багатоженства<ref>Elhadj, Elie (2006). The Islamic Shield: Arab Resistance to Democratic and Religious Reforms. p. 51. ISBN 978-1-59942-411-8</ref>. Король Абдель Азіз, засновник країни, як повідомляється, зізнався, що укладав шлюб більше, ніж із двомастами жінками<ref name="Al-Rasheed">Al-Rasheed, Madawi (2010). A History of Saudi Arabia. p. 72. ISBN 978-0-521-74754-7</ref>. Однак, його багатоженство вважалося надзвичайним навіть за стандартами Саудівської Аравії<ref name="Al-Rasheed"/>.

Що стосується права спадкування, Коран вказує, що фіксована частина нерухомості померлого повинна лишатися так званим коранічним спадкоємцям<ref name="in Past"/>. Як правило, спадкоємці жіночої статі отримують половину частки спадкоємців чоловічої статі<ref name="in Past"/>. Мусульманин-[[Сунізм|суніт]] може заповідати не більше третини свого майна некоранічним спадкоємцям. Залишок ділиться між спадкоємцями по чоловічій лінії<ref name="in Past"/>.

=== Комерційне й договірне право ===
Бізнес і комерція підпорядковуються шаріату<ref name="Legal Systems">. Otto, Jan Michiel (2010). Sharia Incorporated: A Comparative Overview of the Legal Systems of Twelve Muslim Countries in Past and Present. p. 167. ISBN 978-90-8728-057-4</ref>, комерційна юрисдикція покладається на Раду з розгляду скарг у складі підготовлених з шаріату суддів<ref name="Legal Systems"/>, але було створено «спеціальні трибунали», на яких покладено завдання «знайти шляхи, щоб обійти більше обмежувальних аспектів шаріату»<ref name="Marshall">Tripp, Harvey; North, Peter (2009). CultureShock! A Survival Guide to Customs and Etiquette. Saudi Arabia (3rd ed.). Marshall Cavendish. p. 220</ref>.

Для іноземних інвесторів невизначеність навколо змісту комерційного права через аспект шаріату є стримуючим фактором для інвестування в Саудівській Аравії<ref name="Legal Systems "/>. Договірне право не кодифіковане, адже воно регулюється Шаріатом<ref name="United">Hinkelman, Edward G. (2003). Importers Manual USA: The Single Source Reference Encyclopedia for Importing to the United States. p. 131. ISBN 978-1-885073-93-8</ref>. У межах загальних обмежень шаріату це надає значну свободу сторонам для узгодження умов контракту<ref name="United"/>. Тим не менш, контракти, що передбачають спекуляцію або сплату відсотків, заборонені і не підлягають виконанню<ref name="United"/>. Якщо порушено умови договору, саудівські суди тільки присудять компенсацію за доведений прямий збиток<ref name="United"/>. Претензії за упущену вигоду чи можливість не допускаються, тому що вони являють собою домисли, які не допускаються згідно з Шаріатом<ref name="United"/>.
Принаймні з 2003 року нешаріатські «спеціальні трибунали» або «спецкомітети» розглядають більшість комерційних юридичних справ, що варіюються від «порушення договору до незаконного використання товарного знака та трудових спорів»<ref name="Marshall"/>. Трибунали забезпечують дотримання нізаму (указів), виданих королем<ref name="civil"/>. Конкретні сучасні аспекти господарського права, наприклад, комерційні папери і цінні папери, інтелектуальна власність і корпоративне право регулюються сучасним законодавством і спеціальні державні трибунали вирішують пов'язані з цим спори<ref name="Legal Systems "/>. Нещодавно уряд переглянув свої закони про інтелектуальну власність для задоволення стандартів [[Світова організація торгівлі|Світової організації торгівлі]] в рамках вступу до СОТ у 2004 році<ref name="Publications">International Business Publications (2007). Saudi Arabia Investment and Business Guide. p. 46. ISBN 978-1-4330-4366-6</ref>. Через брак ресурсів, коли новий патентний закон набув чинності в 2004 році, в Саудівському патентному відомстві зареєстровано тільки 90 патентів, починаючи з 1989 року, з відставанням понад 9000 заяв<ref name=" Publications"/>. Вважається, відставання в даний час скоротилося<ref name=" Publications"/>.

Уряд Саудівської Аравії також активізував ресурси в боротьбі з піратством програмного забезпечення, друкованих матеріалів, записів і відео, однак піратські матеріали до цих пір широко поширені<ref name=" Publications"/>. Зусилля правоохоронних органів були підтримані фетвою, або релігійною постановою, що комп'ютерне піратство заборонено в Ісламі<ref name=" Publications"/>. Саудівська Аравія була  в Special 301 Watchlist<ref name=" Publications"/>, випущеному в США переліку країн, у  яких, як вважається, неадекватне регулювання або захист прав інтелектуальної власності<ref>Atkinson, Benedict; Fitzgerald, Brian (2007). The True History of Copyright. p. 412. ISBN 978-1-920898-45-8</ref>, але була вилучена у 2010 році<ref>«2010 Special 301 Report» (PDF). The Office of the United States Trade Representative. 30 April 2010. Retrieved 18 July 2011</ref>.

Саудівське право визнає тільки корпоративні або партнерські підприємства, створені відповідно до шаріату або Закону про саудівські компанії 1982 р.<ref name="Baamir">Baamir, Abdulrahman Yahya (2010). Shari'a Law in Commercial and Banking Arbitration. p. 38. ISBN 978-1-4094-0377-7</ref>. Контракт з будь-яким іншим типом компанії буде анульований, а особи, що підписали договір від імені компанії, будуть нести персональну відповідальність за нього<ref name="Baamir"/>. Згідно шаріату, корпорації можуть приймати різні форми, але найбільш поширеною в Саудівській Аравії є Sharikat Modarabah, де деякі партнери вносять активи та діловий досвід<ref name="Baamir"/>. Крім того, Закон про компанії (який заснований на Єгипетській корпоративному праві) виділяє вісім допустимих форм юридичної особи, включаючи спільні підприємства та товариства з обмеженою відповідальністю.

=== Трудове право ===
Роботодавці мають ряд обов'язків, у тому числі не менше 21 днів оплачуваної відпустки за рік роботи і  30 днів після п'яти років безперервної служби<ref>{{Cite web |url=http://www.sagia.gov.sa/Documents/Laws/labor_law_en.pdf |title=LABOR LAW / Royal Decree No. M/51 (23 Sha'ban 1426 / 27 September 2005) |website=sagia.gov.sa |language=en |accessdate=23 грудня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20150412002242/http://www.sagia.gov.sa/Documents/Laws/labor_law_en.pdf |archivedate=12 квітня 2015 |deadurl=yes }}</ref><ref name="Edward">Hinkelman, Edward G. (2003). Importers Manual USA: The Single Source Reference Encyclopedia for Importing to the United States. p. 133. ISBN 978-1-885073-93-8</ref>. Звільнені співробітники повинні отримати на «кінець служби» виплату півтори місячних окладів за кожен пропрацьований рік за один місяць, якщо працюють більше 5 років.

=== Земельне право ===
Більшість земель Саудівської Аравії є державною власністю і тільки оброблювані землі й міське майно є об'єктом індивідуальної власності<ref name="Ziadeh">Ziadeh, Farhat J. (1979). Property law in the Arab world. In an unpaginated Appendix: Note on Real Rights in Saudi Arabia and the Gulf. ISBN 978-0-86010-112-3</ref>. Усі права на землю повинні бути зареєстровані, але немає точної інформації про масштаби реєстрації<ref name="Ziadeh"/> Нерухомість може бути тільки у власності громадян Саудівської Аравії<ref name="Ziadeh"/> до 2000 року, коли в закони про власність були внесені поправки, що дозволяють іноземцям володіти власністю в Саудівській Аравії<ref name="century">Cordesman, Anthony H. (2003). Saudi Arabia enters the 21st century. p. 334. ISBN 978-0-275-98091-7</ref>. [[Інвестиція|Інвестування]] нерухомості іноземцями з більш ніж 30 мільйонів Саудівських ріалів вимагає схвалення [[Рада міністрів|Ради Міністрів]] й іноземцям заборонено володіти власністю в [[Медіна|Медині]] і [[Мекка|Мецці]]<ref name="century"/>.

Саудівська Аравія має три категорії земель: освоєних (Амір), неосвоєних (мават), і охоронних зон (харім)<ref name="Peter">Vincent, Peter (2008). Saudi Arabia: an environmental overview. p. 251. ISBN 978-0-415-41387-9</ref>. Освоєні землі включають землі міської та сільської забудови та сільського господарства і можуть бути продані, куплені й успадковані фізичними особами<ref name="Peter"/>. Неосвоєні землі включають землі для грубого випасу худоби, пасовища та пустелі<ref name="Peter"/>. Землі для грубого випасу і пасовища належать громаді і кожен має рівні права на її використання<ref name="Peter"/>. Пустелі є власністю держави і можуть бути відкриті для всіх, якщо немає особливих обмежень<ref name="Peter"/>. Земля Харім це захисна буферна зона між приватною землею й неосвоєними землями. У разі, якщо йдеться про місто, її визначають як площу, яка може бути взята та повернена протягом дня з метою збору дров й випасання худоби<ref name="Peter"/>.

Саудівське право використовує [[Вакф]], який є формою володіння землею, в силу якої мусульманин може передавати майно фонду для довгострокових релігійних чи благодійних цілей<ref name="Alexei">Vassiliev, Alexei (1997). The history of Saudi Arabia. p. 413. ISBN 978-0-86356-935-7</ref>. Власність в такому разі не може бути відчужена або передана<ref name="Alexei"/>.

=== Енергетичне право ===
[[Файл:AramcoCoreArea.jpg|thumb|270px |Saudi Aramco, комплекс штаб-квартир у Дахрані, Східній провінції]]
Величезні запаси нафти Саудівської Аравії перебувають у власності саудівського уряду, а по суті у саудівської королівської родини<ref>McGovern, James (1981). The Oil Game. p. 9. ISBN 978-0-670-52134-0</ref>. Стаття 14 Основного Закону говорить:

''Усі природні ресурси, які Бог зберігає в надрах, над землею, в територіальних водах або в сухопутних і морських володіннях під владою держави, разом з доходами від цих ресурсів, є власністю держави відповідно до закону. Закон визначає способи використання, захисту й розвитку цих ресурсів в інтересах держави та її безпеки й економіки<ref name="Embassy"/>.''

Міністерство нафти та мінеральних ресурсів відповідає за загальну стратегію в нафтовому та газовому секторах та моніторинг державної нафтової компанії «Сауді Арамко»<ref>Oxford Business Group (2009). The Report: Saudi Arabia 2009. p. 130. ISBN 978-1-907065-08-8.</ref>. Нафтова, газова та нафтопереробна промисловості Саудівської Аравії керуються за законом компанією «Сауді Арамко», яка має майже монопольне становище в цих областях<ref name="Emerging">Oxford Business Group (2007). The report: Emerging Saudi Arabia. p. 129. ISBN 978-1-902339-66-5.</ref>. Це найбільший виробник нафти у світі, найбільша компанія на Близькому Сході і, як правило, вважається найбільш важливою енергетичною компанією у світі<ref name="Emerging"/>. Однак, у 2003 році закон був змінений, щоб дозволити іноземним компаніям вести розвідку в Саудівській Аравії величезних запасів [[Природний газ|природного газу]], які, як вважають, становлять 4 % від світових запасів<ref name="Watson">Watson, Mark (2008). Prophets and princes: Saudi Arabia from Muhammad to the present. p. 2. ISBN 978-0-470-18257-4</ref>. Це був перший раз з 1970-х років, що іноземні компанії отримали дозвіл на пошук нафти або газу<ref name="Watson"/>.

У даний час 75 % електроенергетики перебуває в руках  державної Саудівської електричної компанії, але були оголошені плани про приватизацію галузі<ref>Oxford Business Group (2009). The Report: Saudi Arabia 2009. p. 135. ISBN 978-1-907065-08-8</ref>.

''Див. також:'' ''[[Економіка Саудівської Аравії]]''

== Питання прав людини та верховенства права ==
Питання прав людини і недоліків [[Верховенство права|верховенства права]] в Саудівській Аравії піддаються різкій критиці<ref name="Web"/><ref name="Incorporated"/> Вони включають в себе кримінально-правові покарання, які вважаються жорстокими, а також становище жінок, релігійну дискримінацію, відсутність релігійної свободи та діяльність Саудівської релігійної поліції<ref name="Incorporated"/>.
Між 1996 і 2000 роками, Саудівська Аравія приєдналася до чотирьох конвенцій ООН з прав людини, і в 2004 році для контролю за їх імплементацією уряд схвалив створення Національного товариства з прав людини (NSHR), укомплектованого співробітниками уряду<ref>Al-Rasheed, Madawi (2010). A History of Saudi Arabia. p. 250. ISBN 978-0-521-74754-7</ref>. На сьогоднішній день, діяльність NSHR була обмежена і залишаються сумніви щодо її нейтральності та незалежності<ref>Al-Rasheed, Madawi (2010). A History of Saudi Arabia. pp. 251—252. ISBN 978-0-521-74754-7</ref>. Саудівська Аравія була однією з восьми країн, які не сприймали Загальну декларацію ООН з прав людини, коли вона була видана у 1948 році<ref name="Coate">Weiss, Thomas G.; Forsythe, David P.; Coate, Roger A. (1994). The United Nations and Changing World Politics. p. 116. ISBN 978-0-8133-1761-8</ref>. Тепер, тільки Саудівська Аравія  відкрито виступає проти декларації<ref name="Coate"/> У відповідь на триваючу критику ситуації з правами людини уряд Саудівської Аравії вказує на спеціальний ісламський характер країни і стверджує, що це виправдовує інший соціальний і політичний порядок<ref name="Legal"/>.

=== Верховенство права ===
Через те, що шаріат, який застосовується судами Саудівської Аравії, не кодифікований, а судді не пов'язані судовим прецедентом, обсяг і зміст закону є невизначеним<ref name="storm"/><ref name="Past"/><ref name="Legal Systems "/>. У дослідженні, опублікованому Albert Shanker Institute та Freedom House, піддано критиці ряд аспектів відправлення правосуддя в Саудівській Аравії і зроблено висновок, що в країні «практика розходиться з концепцією верховенства права»<ref name="Web"/>. У дослідженні стверджується, що судді виносять рішення без дотримання належної процедури і «тільки найсміливіші юристи….оскаржують рішення суддів; як правило, апеляції до короля засновані на милосерді, а не на справедливості чи невинуватості.»<ref name="Web"/>. Також стверджується, що члени саудівської королівської родини не змушені поставати перед судами Саудівської Аравії<ref name="Web"/>.

Як і в багатьох країнах, ті, хто має вплив, може отримати сприятливий режим перед законом. За словами колишнього головного редактора в Arab News, правління саудівського дому настільки не бажає «щоб хоч один з їхніх представників зустрівся з наслідками його злочинної діяльності», що в рідкісних випадках, коли їх заарештовували за злочин, принц-правопорушник був помилуваний (принц Фахд бін Наїф, якому було 19, застрелив Мундіра аль-Каді в 2002 році) або звільнений, а подальші згадки в ЗМІ про інцидент були заборонені Міністерством культури та інформації (чотирьох князі, що брали участь в зриві 2002 року зібрання Eid al-Fitr на схилі гори [[Джидда]])<ref>Bradley, John R. (2005). Saudi Arabia Exposed: Inside a Kingdom in Crisis. Palgrave. p. 138. In May 2004, … a son of Interior Minister Prince Naif, who had been found guilty of killing a 15-year-old boy after an `argument`, was saved from beheading [by a pardon] the father of his victim … a transparent attempt to demonstrate that the Al-Saud would apparently be willing to let one of their own face the consequences of his criminal activity. It is difficult to believe that the father of the murdered boy would have been able to live a free and fulfilling life had he not pardoned Fahd at the last minute. The only thing that was remarkable about the whole charade was that Fahd had been charged at all. … just as it was beginning to seem like justice might be seen to be done in a case involving a member of the royal family for the first time in the history of the kingdom, the episode — as with the Fahd beheading charade — culminated in an anticlimax: Orders came through to editors in chief from the Ministry of Information that nothing more about the subject was to be printed. So the matter was closed, and all four of the princes got of scot-free</ref>.

З іншого боку, іноземні робітники іноді були не в змозі забрати зарплату, навіть з рішенням Саудівського бюро праці на їх користь, коли роботодавці могли затримувати зарплату до тих пір, поки строк дозволу на роботу не минув<ref>Bradley, John R. (2005). Saudi Arabia Exposed: Inside a Kingdom in Crisis. Palgrave. pp. 122–3. Saudi authorities often protest that the Labor Law offers comprehensive protection against … abuses, but as in so many other ways, the difference between rhetoric and reality is vast. For example, 160 Egyptian and Asian employees went on strike at a factory in Jeddah in 2002. They had the law of the land on their side, and the Labor Office ruled in their favor. However, six months after their industrial action began — undertaken in protest of the company's failure to pay outstanding salaries totaling millions of riyals — their plight was still far from being resolved. They then launched a last-ditch appeals to the Court of Cassation because their salaries had not been paid for seven months. Many of their residence permits, or `iqama` which all foreigners in Saudi Arabia are required to carry about their person at all times or risk arrest and imprisonment, had in the meantime expired, meaning they had now become illegal `overstayers.` The experience of being in such legal limbo was already familiar to many of their colleagues …</ref>.

=== Права жінок ===
[[Файл:Young Saudi Arabian woman in Abha.jpg|thumb|upright|left|Саудівська жінка в традиційному одязі [[нікаб]]]]
Держдепартамент США вважає, що дискримінація щодо жінок є серйозною проблемою в Саудівській Аравії і що жінки мають мало політичних чи соціальних прав<ref name= State2010/>. Після візиту у 2008 році спеціальний доповідач ООН з питання про насильство щодо жінок відзначив відсутність самостійності жінок і відсутність закону про кримінальну відповідальність за насильство щодо жінок<ref name= State2010/>. The World Economic Forum 2012 Global Gender Gap Report оцінили Саудівську Аравію 131-ю з 135 країн за гендерним паритетом, попереду Сирії, Чаду, Пакистану та Ємену<ref>World Economic Forum (2012). The Global Gender Gap Report 2012 (PDF). ISBN 978-92-95044-78-4. Retrieved 15 December 2012</ref>.

Кожна доросла жінка повинна мати близького родича чоловічої статі як її «опікуна»<ref name= State2010/>. У результаті Human Rights Watch охарактеризував становище саудівських жінок, як таке, що нічим не відрізняється від становища неповнолітніх, з невеликою владою над власним життям<ref name="Minors">Human Rights Watch (2008). Perpetual Minors: human rights abuses from male guardianship and sex segregation in Saudi Arabia. p. 2. Retrieved 27 July 2011</ref>. Опікун має право робити ряд важливих рішень від імені жінки<ref name="Minors"/>. Вони включають в себе: давати жінці дозвіл на подорож, володіння деякими видами ліцензій на підприємницьку діяльність, навчання в університеті чи коледжі, роботу, якщо тип бізнесу не «вважається придатним для жінки»<ref name= State2010/>. Навіть там, де юридично не вимагається дозвіл опікуна, деякі чиновники досі просять його<ref>Human Rights Watch (2008). Perpetual Minors: human rights abuses from male guardianship and sex segregation in Saudi Arabia. p. 3. Retrieved 27 July 2011</ref>. Жінки також стикаються з дискримінацією в судах, коли показання одного чоловіка дорівнює показанню двох жінок, у сімейному й спадковому правах<ref name= State2010>{{cite web |url=http://www.state.gov/g/drl/rls/hrrpt/2010/nea/154472.htm |title=2010 Human Rights Report: Saudi Arabia |date=8 квітня 2011  |publisher=U.S. State Department |accessdate=11 липня 2011}}</ref> (дивіться вище).

Релігійна поліція Мутава накладає обмеження на жінок у громадських місцях<ref name= State2010/><ref name="Comparative">Dammer,, Harry R.; Albanese, Jay S. (2010). Comparative Criminal Justice Systems. p. 106. ISBN 978-0-495-80989-0</ref>. Ці обмеження включають в себе вимогу сидіти жінкам в окремих, спеціально відведених відділах ресторану з родиною, носити Абая (вільно облягаючий, чорний плащ на весь зріст, який покриває все тіло), і приховувати своє волосся<ref name= State2010/>. Жінки також ризикують бути арештованими за їзду в автомобілі, яким керує чоловік, котрий не є співробітником або близьким родичем чоловічої статі<ref name= State2010/>. Хоч і немає ніяких письмових заборон на керування автомобіля жінками, але в Саудівській Аравії водійські права вимагаються законом, а жінкам їх не видають<ref name="free">Alsharif, Asma (24 May 2011). «Saudi should free woman driver-rights group». Reuters. Retrieved 28 July 2011</ref>. Таким чином, керування авто жінками фактично незаконне<ref name="free"/> і заборона контролюється Мутавою. У 2013 році була зареєстрована перша жінка-стажер адвоката, Arwa al-Hujaili<ref>{{Cite web |url=http://www.middle-east-online.com/english/?id=58013 |title=New victory for Saudi women: First female lawyer registered |website=middle-east-online.com |date= 2013-04-09 |language=en |accessdate=2015-12-23 |archive-date=2015-06-01 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150601005223/http://www.middle-east-online.com/english/?id=58013 }}</ref>.

=== Політична свобода і свобода слова ===
Жодні політичні партії чи національні вибори не допускаються в Саудівській Аравії<ref name="Cavendish"/>, і згідно з  The Economist's 2010 Democracy Index уряд Саудівської Аравії є сьомим най [[Авторитаризм|авторитарнішим]] з числа 167 країн за рейтингом<ref>The Economist Intelligence Unit. «The Economist Democracy Index 2010» (PDF). The Economist. Retrieved 6 June 2011</ref>. У країні немає правового захисту свободи слова та громадянам заборонено публічно критикувати уряд, іслам або королівську сім'ю<ref>Lewis, James R.; Skutsch, Carl (2001). The human rights encyclopedia, Volume 2. p. 465. ISBN 978-0-7656-8023-5.</ref>. Саудівська преса підлягає суворій цензурі і статті про саудівських дисидентів заборонені<ref>Champion, Daryl (2003). The paradoxical kingdom: Saudi Arabia and the momentum of reform. p. 267. ISBN 978-1-85065-668-5</ref>. Саудівська цензура вважається однією з найбільш обмежувальних у світі й країна блокує широкий обсяг інформації в інтернеті<ref>«Internet Censorship, Saudi Style». Bloomberg Businessweek. 13 November 2008. Retrieved 28 Jujy 2011. Check date values in: |access-date= (help)</ref>. Після [[Протест|акцій протесту]], які відбулися на початку 2011 року, уряд заборонив всі громадські демонстрації та марші<ref>«Saudi Arabia imposes ban on all protests». BBC News. 5 March 2011. Retrieved 29 July 2011</ref>.

=== Кримінальні справи й покарання ===
Основні західні організації, такі як Amnesty International і Human Rights Watch, засудили саудівську систему кримінального правосуддя і її суворі покарання. Однак, більшість саудівців, як повідомляється, підтримують систему і кажуть, що вона підтримує низький рівень злочинності<ref name="justice">«Analysis: Saudi rough justice». BBC News. 28 March 2000. Retrieved 10 July 2011</ref>.

Human Rights Watch 2008 року у своїй доповіді про систему кримінального правосуддя Саудівської Аравії зазначила, що в Кримінальному процесуальному кодексі, введеному 2002 року, були відсутні деякі основні заходи захисту, але як уже згадувалося вище, в будь-якому разі офіційна процедура була проігнорована суддями<ref name="Watch"/>. Заарештовані часто не повідомляються про злочин, у якому вони звинувачені, або не мають доступу до адвоката і піддаються жорстокому поводженню й тортурам, якщо не надають зізнання<ref name="Precarious">Human Rights Watch (2008). Precarious Justice. p. 3. Retrieved 12 July 2011</ref>. У ході судового розгляду діє презумпція вини і обвинувачений не може допитувати свідків і вивчати докази або представляти правовий захист<ref name="Precarious"/>. Більшість досліджень проводяться в таємниці, тобто, без громадськості чи преси<ref>Human Rights Watch (2008). Precarious Justice. pp. 101—102. Retrieved 12 July 2011</ref>. Також були сильно розкритиковані фізичні покарання, що накладаються саудівськими судами — такі, як обезголовлення, побиття камінням, ампутації та шмагання, а також ряд [[Екзекуція|екзекуцій]]<ref name="Incorporated"/>.

В серпні 2023 року, за повідомленням CBS News, у Саудівській Аравії 54-річного Мухаммеда аль Гамді засудили до смертної кари за критику влади в [[Твіттер|X (Twitter)]]<ref>[https://www.cbsnews.com/news/saudi-arabia-death-sentence-for-criticizing-government-social-media/ Saudi Arabia reportedly sentences man to death for criticizing government on social media. AUGUST 28, 2023. 11:05 AM]</ref><ref>[https://babel.ua/news/97943-u-saudivskiy-araviji-cholovika-zasudili-do-smertnoji-kari-za-posti-v-x-twitter У Саудівській Аравії чоловіка засудили до смертної кари за пости в X (Twitter). // Автор: Анна Холоднова. 30.08.2023, 13:47]</ref>.

=== Релігійна свобода ===
У 2010 році Державний департамент США заявив, що в Саудівській Аравії «свобода релігії не є визнаною, не захищається законом і суворо обмежена на практиці» і що «державна політика як і раніше накладає серйозні обмеження на свободу віросповідання»<ref name="November">«Saudi Arabia: International Religious Freedom Report 2010». U.S. State Department. 17 November 2010. Retrieved 27 July 2011</ref>. Не допускається практикування іншої віри, крім Ісламу, хоча у Саудівській Аравії є близько мільйона християн — переважно іноземних працівників<ref name="Owen">Owen, Richard (17 March 2008). «Saudi Arabia extends hand of friendship to Pope». The Times (London). Retrieved 27 July 2011</ref>. У країні немає церков або інших немусульманських молитовних будинків, вони не дозволені<ref name="November"/>. Навіть приватні молитовні послуги заборонені на практиці і саудівська релігійна поліція регулярно перевіряє будинки християн<ref name="Owen"/>. Іноземні робітники повинні дотримуватися Рамадану, не дозволяється святкувати Різдво чи Великдень<ref name="Owen"/>. Зміна мусульманами релігії (відступництво) карається стратою, хоча не було жодного підтвердженого повідомлення про страти за відступництво в останні роки. Прозелітизм немусульман є незаконним<ref name="November"/> і останній християнський священник був висланий з Саудівської Аравії в 1985 році<ref name="Owen"/>. Компенсації у судовому порядку відбувається на дискримінаційних засадах щодо немусульман: мусульманин отримує все визначене відшкодування, єврей чи християн — половину, усі інші — шістнадцяту частину<ref name="Owen"/>.

Відповідно до Human Rights Watch, шиїтські меншини потрапляють під дискримінацію від уряду Саудівської Аравії у сфері освіти, системи правосуддя і особливо релігійної свободи<ref>Human Rights Watch (2009). Denied dignity: systematic discrimination and hostility toward Saudi Shia citizens. p. 1. ISBN 1-56432-535-0</ref>. Обмеження накладаються на громадське святкування шиїтських фестивалів, таких, як Ашура і на шиїтів, які беруть участь в церковній службі<ref>Human Rights Watch (2009). Denied dignity: systematic discrimination and hostility toward Saudi Shia citizens. pp. 2, 8–10. ISBN 1-56432-535-0.</ref>.

У березні 2014 року Міністерство внутрішніх справ Саудівської Аравії видало королівський декрет клеймувати всіх атеїстів як терористів, який визначає тероризм, як «закликання до [[атеїзм]]у в будь-якій формі, або ставлення під сумнів основ ісламської релігії, на якій базується ця країна»<ref>«Saudi Arabia declares all atheists are terrorists in new law to crack down on political dissidents» Independent, April 2014</ref>.

=== ЛГБТ права ===
Саудівська Аравія є однією з небагатьох країн у світі, де [[Гомосексуалізм|гомосексуальні зв'язки]] не тільки незаконні, а й караються стратою<ref name="Whitaker"/>. Однак з 2002 року, коли троє чоловіків з Абха були обезголовлені, в Саудівській Аравії не було жодної страти за гомосексуальність<ref name="Whitaker"/>. Утім, повідомляється, мали місце набіги на гей-вечірки та арешти чоловіків за те, що ті «вели себе, як жінки»<ref name="Whitaker"/>. Звичайні покарання цим особам були обмежені до шмагання і позбавлення волі<ref name="Whitaker"/>.

== Див. також ==
* [[Саудівська Аравія]]
* [[Саудівський ріал]]
* [[Географія Саудівської Аравії]]

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Азія за темами|Правова система|Правові системи}}

[[Категорія:Право Саудівської Аравії]]
[[Категорія:Правові системи]]


text:
# Горбуров Кирил Євгенович
Кирил Євгенович Горбуров (нар. 28 березня 1980, Миколаїв) — кандидат історичних наук (2007 р.), заслужений юрист України (2018 р.), нотаріус; засновник і керівник «Нотаріального центру Горбурова»; депутат Миколаївської міської ради VII скликання (2015 р.).

## Життєпис
Горбуров Кирил Євгенович народився 28 березня 1980 року в місті Миколаєві Миколаївської області (Україна). Закінчив юридичний факультет Одеського національного університету імені І. І. Мечнікова зі спеціальності «Правознавство» (2002 р.). За час навчання працював заступником директора з організаційної роботи ТОВ «Слов'янський транзит» у м. Миколаєві (1998—1999 рр.), помічником-консультантом Народного депутата України (м. Київ, 1999—2000 рр.); менеджером у МДООТВП «Фрост» (м. Одеса — м. Миколаїв, 2000 р.); помічником адвоката в адвокатській фірмі «В. Рижий і партнери» (м. Миколаїв, 2000—2002 рр.). Після здобуття вищої освіти — юрисконсульт Державного підприємства «Морська державна адміністрація Дніпро-Бузького морського порту» (м. Миколаїв, 2002—2003 рр.), з січня 2003 року — стажист П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори. З листопада 2003 р. по березень 2004 р. обіймає посаду Державного нотаріуса П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори.
З березня 2004 р. є приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області.
2007 року захистив кандидатську дисертацію з Історії України на тему «Голод 1946—1947 років на території Півдня УРСР» (у спеціалізованій Вченій раді Запорізького національного університету). 2015 року обраний депутатом Миколаївської міської ради VII скликання. З 2018 року є керівником Миколаївської міської парторганізації «Солідарність».
Кирил Горбуров — автор понад 75 наукових та науково-популярних статей, більше двох десятків книг, значну частину яких презентовано бібліотекам рідного Миколаєва. [джерело?]
3 2022 року працює нотаріусом Київського міського нотаріального округу за адресою Київ, 01054, вул. Пирогова, 2, метро Університет.

### Кримінальне провадження
В травні 2023 року Кирил Горбунов, став фігурантом справи про отримання хабаря його кумом - Всеволодом Князєвим. Кирил виступав у якості довіреної особи, що отримувала гроші для колишнього Верховного судді, відповідно до долученої до справи аудиозапису слідства.

## Коло наукових інтересів, наукові здобутки
Серед кола наукових інтересів — дослідження причин та наслідків голоду 1946—1947 років у Південному регіоні України, а також проблем історико-культурної спадщини, історичних постатей Миколаївщини, українська іконографія.
Книги, що стосується історії Південної України (найвагоміші праці):
- Голод 1946—1947 років на території Півдня УРСР (2006);
- Миколаївщина в новітній історії (у співав.) (2007);
- Миколаївщина в голодних 1921—1923, 1932—1933, 1946—1947 роках (у співав.) (2007);
- Мой дед Григорій Горбуров (2008);
- Повоєнна та сучасна Миколаївщина (у співав.) (2008);
- Історіософія та історіографія голодів-людоморів на Миколаївщині (у співав.) (2008);
- Голод 1946—1947 рр. на території Миколаївщини (у співав.) (2009);
- Истории для истории (у співав.) (2011);
- Землі української постаті знані (у співав.) (2011);
- Слава і гордість Миколаївщини (у співав.) (2012);
- Николаевский «Нюрнберг» (у співав.) (2016).

## Сім'я та родинні зв'язки
Євген Горбуров - батько, депутат Миколаївської обласної ради, обирався від партії ОПЗЖ, позафракційний.
Кирило Горбунов - кум, для Всеволода Князєва

## Відзнаки та нагороди
- Нагороджений Почесним знаком Української нотаріальної палати «За заслуги перед нотаріатом» (2012 р.);
- Неодноразовий переможець у номінації «Ім'я в нотаріаті» (за версією Всеукраїнського журналу «Імена» програми «Імена року»);
- Нагороджений знаком Миколаївської асоціації юристів «Юрист року Миколаївщини» (2014) у номінації «Нотаріус»;
- «Заслужений юрист України» (2018 р.).

wikiname: ukwiki

title: Горбуров Кирил Євгенович

in_language: uk

wikitext:
{{Науковець
|ім'я = Горбуров Кирил Євгенович
|зображення = Горбуров Кирил.jpg
|дата народження = 28.03.1980
|місце народження = [[Миколаїв]], [[Україна]]
|дата смерті =
|місце смерті =
|резиденція =
|громадянство = {{UKR}}
|національність = українець
|галузь =
|Alma Mater = [[Одеський національний університет імені І. І. Мечникова]]
|відомий через = керівник «Нотаріального центру Горбурова»
|звання =
|ступінь = [[Кандидат наук|кандидат історичних наук]]
|нагороди = {{Заслужений юрист України}}
|примітки =
|сайт = https://kievnotarius.com/
}}
{{однофамільці|Горбуров}}{{Резюме}}
'''Кирил Євгенович Горбуров''' ({{н}} [[28 березня]] [[1980]], [[Миколаїв]]) — кандидат історичних наук (2007 р.), [[заслужений юрист України]] (2018 р.), [[нотаріус]]; засновник і керівник «Нотаріального центру Горбурова»; депутат Миколаївської міської ради VII скликання (2015 р.).

== Життєпис ==
Горбуров Кирил Євгенович народився 28 березня 1980 року в місті Миколаєві Миколаївської області (Україна)<ref>{{Cite web |url=http://shamray.com.ua/publish/authors/45-gorburov-k-e-/ |title=Біографія Кирила Горбурова на сайті видавничо-поліграфічного підприємства «Шамрай» |accessdate=4 березня 2018 |archive-date=4 березня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180304172916/http://shamray.com.ua/publish/authors/45-gorburov-k-e-/ }}</ref>. Закінчив юридичний факультет [[Одеський національний університет імені І. І. Мечникова|Одеського національного університету імені І. І. Мечнікова]] зі спеціальності «Правознавство» (2002 р.). За час навчання працював заступником директора з організаційної роботи ТОВ «Слов'янський транзит» у м. Миколаєві (1998—1999 рр.), помічником-консультантом Народного депутата України (м. Київ, 1999—2000 рр.); менеджером у МДООТВП «Фрост» (м. Одеса — м. Миколаїв, 2000 р.); помічником адвоката в адвокатській фірмі «В. Рижий і партнери» (м. Миколаїв, 2000—2002 рр.). Після здобуття вищої освіти — юрисконсульт Державного підприємства «Морська державна адміністрація Дніпро-Бузького морського порту» (м. Миколаїв, 2002—2003 рр.), з січня 2003 року — стажист П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори. З листопада 2003 р. по березень 2004 р. обіймає посаду Державного нотаріуса П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори.

З березня 2004 р. є приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області.

2007 року захистив кандидатську дисертацію з Історії України на тему «Голод 1946—1947 років на території Півдня УРСР» (у спеціалізованій Вченій раді [[Запорізький національний університет|Запорізького національного університету]]). 2015 року обраний депутатом Миколаївської міської ради VII скликання. З 2018 року є керівником Миколаївської міської парторганізації «Солідарність».
Кирил Горбуров — автор понад 75 наукових та науково-популярних статей, більше двох десятків книг, значну частину яких презентовано бібліотекам рідного Миколаєва. {{Джерело}}

3 2022 року працює нотаріусом Київського міського нотаріального округу за адресою Київ, 01054, вул. Пирогова, 2, метро Університет.

=== Кримінальне провадження ===
В травні 2023 року Кирил Горбунов, став фігурантом справи про отримання [[Хабар|хабаря]] його [[Кум (рідня)|кумом]] - [[Князєв Всеволод Сергійович|Всеволодом Князєвим]].<ref name=":0">{{Cite web|title=Николаевский экс-депутат Горбуров оказался фигурантом дела о взятке главе Верховного Суда|url=https://nikvesti.com/ru/news/politics/269555|website=Никвести|accessdate=2023-05-18|first=Юлія|last=Ткач}}</ref> Кирил виступав у якості довіреної особи, що отримувала гроші для колишнього Верховного судді, відповідно до долученої до справи аудиозапису слідства.<ref name=":0" /><ref>{{Cite web|title=Справа Князєва: миколаївський ексдепутат виявився учасником корупційної схеми|url=https://glavcom.ua/country/society/sprava-suddi-knjazjeva-mikolajivskij-eksdeputat-vijavivsja-uchasnikom-koruptsijnoji-skhemi-927881.html|website=Главком {{!}} Glavcom|date=2023-05-17|accessdate=2023-08-01|language=uk}}</ref><ref>{{Cite web|title=Агент Кирил. Голову Верховного суду здав НАБУ друг дитинства, екс-депутат Миколаївської міськради Горбуров {{!}} Inshe.tv|url=https://inshe.tv/mykolayv/2023-05-19/765839/|website=inshe.tv|date=2023-05-19|accessdate=2023-08-01|language=uk|last=https://www.facebook.com/otikhonchuk}}</ref>

== Коло наукових інтересів, наукові здобутки ==
Серед кола наукових інтересів — дослідження причин та наслідків голоду 1946—1947 років у Південному регіоні України, а також проблем історико-культурної спадщини, історичних постатей Миколаївщини, українська іконографія.

Книги, що стосується історії Південної України (найвагоміші праці):
* Голод 1946—1947 років на території Півдня УРСР (2006);
* Миколаївщина в новітній історії (у співав.) (2007);
* Миколаївщина в голодних 1921—1923, 1932—1933, 1946—1947 роках (у співав.) (2007);
* Мой дед Григорій Горбуров (2008);
* Повоєнна та сучасна Миколаївщина (у співав.) (2008);
* Історіософія та історіографія голодів-людоморів на Миколаївщині (у співав.) (2008);
* Голод 1946—1947 рр. на території Миколаївщини (у співав.) (2009);
* Истории для истории (у співав.) (2011);
* Землі української постаті знані (у співав.) (2011);
* Слава і гордість Миколаївщини (у співав.) (2012);
* Николаевский «Нюрнберг» (у співав.) (2016).

== Сім'я та родинні зв'язки ==
Євген Горбуров - батько, депутат Миколаївської обласної ради, обирався від партії [[Опозиційна платформа — За життя|ОПЗЖ]], позафракційний.<ref>{{Cite web|url=https://news.pn/uk/criminal/291120|title=Адвокати ексголови ВС Князєва назвали «провокатором» миколаївського нотаріуса Горбурова}}</ref>

Кирило Горбунов - кум, для [[Князєв Всеволод Сергійович|Всеволода Князєва]]<ref>{{Cite web|title=Справа Князєва: миколаївський ексдепутат виявився учасником корупційної схеми|url=https://glavcom.ua/country/society/sprava-suddi-knjazjeva-mikolajivskij-eksdeputat-vijavivsja-uchasnikom-koruptsijnoji-skhemi-927881.html|website=Главком {{!}} Glavcom|date=2023-05-17|accessdate=2023-05-18|language=uk}}</ref>

== Відзнаки та нагороди ==
* Нагороджений Почесним знаком Української нотаріальної палати «За заслуги перед нотаріатом» (2012 р.);
* Неодноразовий переможець у номінації «Ім'я в нотаріаті» (за версією Всеукраїнського журналу «Імена» програми «Імена року»);
* Нагороджений знаком Миколаївської асоціації юристів «Юрист року Миколаївщини» (2014) у номінації «Нотаріус»;
* «Заслужений юрист України» (2018 р.).

== Примітки ==
{{reflist}}[https://notarius.kyiv.ua/horburov-kyryl-ievhenovych/ 2. Інформація про нотаріуса на міському нотаріальному прталі нотаріусів Києва] {{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Українські правники]]
[[Категорія:Заслужені юристи України]]
[[Категорія:Уродженці Миколаєва]]
[[Категорія:Депутати Миколаївської міської ради]]
[[Категорія:Кандидати історичних наук України]]
[[Категорія:Нотаріуси]]

title: Горбуров Кирил Євгенович

Народився: 28 березня 1980 (45 років) · Миколаїв, Україна

Країна: Україна

Національність: українець

Науковий ступінь: кандидат історичних наук

Нагороди: Заслужений юрист України


text:
# Коршук Михайло Михайлович
Михайло Михайлович Коршук (народився 22 вересня 1969) — радянський і білоруський бадмінтоніст.
Учасник Олімпійських ігор 1996 в одиночному і змішаному парному розрядах. В одиночному розряді у першому раунді поступився Міхаелю Гельберу з Німеччини 0:2. В змішаному парному розряді пара Михайло Коршук/Влада Чернявська у першому раунді поступилась парі Пітер Блекберн/Ронда Кейтор з Австралії 0:2.
Чемпіон Білорусі в одиночному розряді (1992, 1994, 1995, 1996), в парному розряді (1992, 1993, 1994, 1995, 1996), в змішаному парному розряді (1997, 1998, 1999).
Переможець USSR International в змішаному парному розряді (1990). Переможець Bulgarian International в парному розряді (1993). Переможець Russian Open в парному розряді (1993).

title: Коршук Михайло Михайлович

wikitext:
{{Infobox Badminton player
| playername              = Михайло Коршук
| image                   =
| size                    =
| caption                 =
| nickname                =
| birth_name              =
| date_of_birth           = 22.9.1969
| place_of_birth          =
| height                  = 182 см
| weight                  = 70 кг
| event                   = Чоловічий одиночний розряд
| country                 = {{URS}}/{{BLR}}
| years_active            =
| handedness              =
| coach                   =
| highest_ranking         =
| date_of_highest_ranking =
| current_ranking         =
| date_of_current_ranking =
| played                  =
| titles                  =
| bwf_id                  = 1554
}}
'''Михайло Михайлович Коршук''' (народився [[22 вересня]] [[1969]]) — [[СРСР|радянський]] і [[білорусь]]кий [[бадмінтон]]іст.

Учасник [[Літні Олімпійські ігри 1996|Олімпійських ігор 1996]] в одиночному і змішаному парному розрядах. В одиночному розряді у першому раунді поступився [[Міхаель Гельбер|Міхаелю Гельберу]] з [[Німеччина|Німеччини]] 0:2. В змішаному парному розряді пара Михайло Коршук/[[Влада Чернявська]] у першому раунді поступилась парі [[Пітер Блекберн]]/[[Ронда Кейтор]] з [[Австралія|Австралії]] 0:2.

Чемпіон Білорусі в одиночному розряді (1992, 1994, 1995, 1996), в парному розряді (1992, 1993, 1994, 1995, 1996), в змішаному парному розряді (1997, 1998, 1999).

Переможець [[USSR International (бадмінтон)|USSR International]] в змішаному парному розряді (1990). Переможець [[Bulgarian International (бадмінтон)|Bulgarian International]] в парному розряді (1993). Переможець [[Russian Open (бадмінтон)|Russian Open]] в парному розряді (1993).

== Посилання ==
* [http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/ko/mikhail-korshuk-1.html Профіль] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20121216081206/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/ko/mikhail-korshuk-1.html |date=16 грудня 2012 }} на [http://www.sports-reference.com/olympics/ Sports-Reference.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180128183100/http://www.sports-reference.com/olympics/ |date=28 січня 2018 }} {{ref-en}}

[[Категорія:Радянські бадмінтоністи]]
[[Категорія:Білоруські бадмінтоністи]]
[[Категорія:Бадмінтоністи на літніх Олімпійських іграх 1996]]
[[Категорія:Білоруські олімпійці]]

{{Badminton-bio-stub}}

title: Михайло Коршук

Дата народження: 22 вересня 1969 (55 років)

Вага: 70 кг

Громадянство: СРСР/ Білорусь


text:
# Крістіан Райц
Крістіан Райц  (нім. Christian Reitz, 29 квітня 1987) — німецький стрілець, олімпійський медаліст.

## Виступи на Олімпіадах
| Олімпіада   | Дисципліна                              | Місце |
| ----------- | --------------------------------------- | ----- |
| Пекін 2008  | швидкострільний пістолет, 25 м          | 3     |
| Лондон 2012 | швидкострільний пістолет, 25 м          | 6     |
| Лондон 2012 | пістолет, 50 м                          | 7     |
| Ріо 2016    | швидкострільний пістолет, 25 м          | 1     |
| Токіо 2020  | швидкострільний пістолет, 25 м          | 5     |
| Токіо 2020  | пневматичний пістолет, 10 метрів        | 5     |
| Токіо 2020  | пневматичний пістолет, 10 метрів, мікст | 12    |
| Париж 2024  | швидкострільний пістолет, 25 метрів     | 23    |
| Париж 2024  | пневматичний пістолет, 10 метрів        | 5     |
| Париж 2024  | пневматичний пістолет, 10 метрів, мікст | 6     |

title: Крістіан Райц

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = Крістіан Райц
| повне_ім'я =
| зображення =
| підпис =
| прізвисько =
| національність = [[німці|німець]]
| місце_проживання =
| дата_народження = 29.4.1987
| місце_народження = [[Лебау]], [[Саксонія]]
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 185 см
| вага = 75 кг
| вебсторінка  =
| країна = [[Німеччина]]
| вид_спорту = [[стрілецький_спорт]]
| дисципліна =
| студентська_команда =
| клуб = Priv. Schützengesellschaft Löbau
| команда =
| нац._збірна =
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| медалі = {{MedalOlympic}}
{{MedalGold|[[Літні Олімпійські ігри 2016|Ріо 2016]]| [[Стрільба на літніх Олімпійських іграх 2016 — швидкісний пістолет, 25 метрів (чоловіки)|швидкострільний пістолет, 25 м]]}}
{{MedalBronze|[[Літні Олімпійські ігри 2008|Пекін 2008]]| швидкострільний пістолет, 25 м}}
| show-medals = yes
}}
'''Крістіан Райц ''' ({{lang-de|Christian Reitz}}, [[29 квітня]] [[1987]]) — [[Німеччина|німецький]] [[стрілецький спорт|стрілець]], [[Олімпійські ігри|олімпійський]] медаліст.

== Виступи на Олімпіадах ==

{|class = "wikitable"
!Олімпіада!!Дисципліна!! Місце
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2008|Пекін 2008]] || швидкострільний пістолет, 25 м || 3
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 2012|Лондон 2012]] || [[Стрільба на літніх Олімпійських іграх 2012 — швидкісний пістолет, 25 метрів (чоловіки)|швидкострільний пістолет, 25 м]] || 6
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 2012|Лондон 2012]] || [[Стрільба на літніх Олімпійських іграх 2012 — пістолет, 50 метрів (чоловіки)|пістолет, 50 м]] || 7
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 2016|Ріо 2016]] || [[Стрільба на літніх Олімпійських іграх 2016 — швидкісний пістолет, 25 метрів (чоловіки)|швидкострільний пістолет, 25 м]] || 1
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 2020|Токіо 2020]] || [[Стрільба на літніх Олімпійських іграх 2020 — швидкісний пістолет, 25 метрів (чоловіки)|швидкострільний пістолет, 25 м]] || 5
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 2020|Токіо 2020]] || [[Стрільба на літніх Олімпійських іграх 2020 — пневматичний пістолет, 10 метрів (чоловіки)|пневматичний пістолет, 10 метрів]] || 5
|-
 |[[Літні Олімпійські ігри 2020|Токіо 2020]] || [[Стрільба на літніх Олімпійських іграх 2020 — пневматичний пістолет, 10 метрів (мікст)|пневматичний пістолет, 10 метрів, мікст]] || 12
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2024|Париж 2024]] || [[Стрільба на літніх Олімпійських іграх 2024 — швидкісний пістолет, 25 метрів (чоловіки)|швидкострільний пістолет, 25 метрів]] || 23
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2024|Париж 2024]] || [[Стрільба на літніх Олімпійських іграх 2024 — пневматичний пістолет, 10 метрів (чоловіки)|пневматичний пістолет, 10 метрів]] || 5
|-
|[[Літні Олімпійські ігри 2024|Париж 2024]] || [[Стрільба на літніх Олімпійських іграх 2024 — пневматичний пістолет, 10 метрів (мікст)|пневматичний пістолет, 10 метрів, мікст]] || 6
|-
|}

== Посилання ==
* [http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/re/christian-reitz-1.html Досьє на sport.references.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110112153541/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/re/christian-reitz-1.html |date=12 січня 2011 }}
{{ac}}
{{Олімпійські чемпіони зі стрільби серед чоловіків}}
{{Olympic-medalist-stub}}

{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Райц Крістіан}}

[[Категорія:Німецькі стрільці]]
[[Категорія:Німецькі бронзові олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Бронзові призери літніх Олімпійських ігор 2008]]
[[Категорія:Стрільці на літніх Олімпійських іграх 2008]]
[[Категорія:Рекордсмени світу зі стрільби]]
[[Категорія:Стрільці на літніх Олімпійських іграх 2012]]
[[Категорія:Стрільці на літніх Олімпійських іграх 2016]]
[[Категорія:Стрільці на літніх Олімпійських іграх 2020]]
[[Категорія:Стрільці на літніх Олімпійських іграх 2024]]
[[Категорія:Німецькі олімпійські чемпіони]]
[[Категорія:Чемпіони літніх Олімпійських ігор 2016]]

title: Загальна інформація

Національність: німець

Громадянство: Німеччина · НДР

Народження: 29 квітня 1987 (37 років) · Лебау, Саксонія

Вага: 75 кг

title: Спорт

Країна: Німеччина

Вид спорту: стрілецький_спорт

Дисципліна: 10 metre air pistold і 25 metre rapid fire pistold

Клуб: Priv. Schützengesellschaft Löbau

title: Олімпійські ігри

Золото: Ріо 2016 · швидкострільний пістолет, 25 м

Бронза: Пекін 2008 · швидкострільний пістолет, 25 м


text:
# SGR J1745−2900
SGR J1745−2900 або PSR J1745−2900 — перший відкритий магнетар, що обертається навколо чорної діри в сузір'ї Стрілця A* у центрі Чумацького Шляху. Магнетар був відкритий у 2013 році за допомогою 100-метрового Еффельсберзького радіотелескопа, дециметричного радіотелескопа Нансе та телескопа обсерваторії Джодрелла-Бенк Lovell. Магнетар має період 3,76 s і щільністю магнітного потоку ~ 1010 Т (1014 G). Відстань від магнетара до центральної чорної діри дорівнює складає 0,33 Ср.
Об’єкт пропонує неперевершений інструмент для дослідження іонізованого міжзоряного середовища (ISM) у напрямку Галактичного центру (GC) і можливий спосіб перевірки ефектів квантової гравітації.

title: SGR J1745−2900

wikitext:
{{Зірка begin
|name=SGR J1745−2900}}
{{Зірка image
| image=[[File:SGR J1745−2900.png|300px]]
| caption= Синє зображення показує центр Галактики XMM-Newton 6,4 кеВ, магнетар SGR J1745-2900 відображений в білі рамці.
}}
{{Зірка observe
|constell=[[Стрілець A*]]
|epoch=J2000
|ra=17 год 45 хв 40,16 с
|dec=−29° 00' 29,8"'
|appmag_v= ?}}
{{Зірка reference
| Simbad =
}}
{{Зірка catalog
|names = PSR J1745−2900
}}
{{End box}}

'''SGR J1745−2900''' або '''PSR J1745−2900''' — перший відкритий [[магнетар]], що обертається навколо [[Чорна діра|чорної діри]] в [[Сузір'я|сузір'ї]] [[Стрілець A*|Стрілця A*]] у центрі [[Чумацький Шлях|Чумацького Шляху]]<ref>{{Cite journal|last=Kennea|first=J. A.|last2=Burrows|first2=D. N.|last3=Kouveliotou|first3=C.|last4=Palmer|first4=D. M.|last5=Göğüş|first5=E.|last6=Kaneko|first6=Y.|last7=Evans|first7=P. A.|last8=Degenaar|first8=N.|last9=Reynolds|first9=M. T.|displayauthors=1|date=20 червня 2013|title=DISCOVERY OF A NEW SOFT GAMMA REPEATER, SGR J1745–29, NEAR SAGITTARIUS A*|journal=The Astrophysical Journal|volume=770|issue=2|pages=L24|arxiv=1305.2128|bibcode=2013ApJ...770L..24K|doi=10.1088/2041-8205/770/2/L24}}</ref><ref>{{Cite journal|last=Mori|first=Kaya|last2=Gotthelf|first2=Eric V.|last3=Zhang|first3=Shuo|last4=An|first4=Hongjun|last5=Baganoff|first5=Frederick K.|last6=Barrière|first6=Nicolas M.|last7=Beloborodov|first7=Andrei M.|last8=Boggs|first8=Steven E.|last9=Christensen|first9=Finn E.|displayauthors=1|date=20 червня 2013|title=DISCOVERY OF A 3.76 s TRANSIENT MAGNETAR NEAR SAGITTARIUS A*|journal=The Astrophysical Journal|volume=770|issue=2|pages=L23|arxiv=1305.1945|bibcode=2013ApJ...770L..23M|doi=10.1088/2041-8205/770/2/L23}}</ref>. Магнетар був відкритий у 2013 році за допомогою [[Еффельсберзький радіотелескоп|100-метрового Еффельсберзького радіотелескопа]], [[Радіообсерваторія Нансе|дециметричного радіотелескопа Нансе]] та телескопа [[Обсерваторія Джодрелл-Бенк|обсерваторії Джодрелла-Бенк]] [[Лавелівський телескоп|Lovell]]. Магнетар має період 3,76 s і щільністю магнітного потоку ~ 1010 [[Тесла (одиниця вимірювання)|Т]] (1014 [[Гаус (одиниця вимірювання)|G]]). Відстань від магнетара до центральної чорної діри дорівнює складає 0,33 [[Світловий рік|Ср]].

Об’єкт пропонує неперевершений інструмент для дослідження іонізованого [[Міжзоряне середовище|міжзоряного середовища]] (ISM) у напрямку Галактичного центру (GC)<ref>{{Cite journal|last=Eatough|first=R. P.|last2=Falcke|first2=H.|last3=Karuppusamy|first3=R.|last4=Lee|first4=K. J.|last5=Champion|first5=D. J.|last6=Keane|first6=E. F.|last7=Desvignes|first7=G.|last8=Schnitzeler|first8=D. H. F. M.|last9=Spitler|first9=L. G.|displayauthors=1|date=14 серпня 2013|title=A strong magnetic field around the supermassive black hole at the centre of the Galaxy|journal=Nature|volume=501|issue=7467|pages=391–394|arxiv=1308.3147|bibcode=2013Natur.501..391E|doi=10.1038/nature12499|pmid=23945588}}</ref> і можливий спосіб перевірки ефектів квантової гравітації<ref>{{Cite journal|last=Pen|first=U.-L.|last2=Broderick|first2=A. E.|date=29 жовтня 2014|title=Possible astrophysical observables of quantum gravity effects near black holes|journal=Monthly Notices of the Royal Astronomical Society|volume=445|issue=4|pages=3370–3373|arxiv=1312.4017|bibcode=2014MNRAS.445.3370P|doi=10.1093/mnras/stu1919}}</ref>.

== Примітки ==
{{Reflist}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Магнетари]]
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 2013]]
[[Категорія:Стрілець (сузір'я)]]

title: Дані спостереження · Епоха J2000

Сузір’я: Стрілець A*

title: Інші позначення