text:
# Ромеліо Салас
Ромеліо Салас Кайседо (ісп. Romelio Salas Caicedo; нар. 5 травня 1958) — колумбійський борець вільного та греко-римського стилів, Панамериканський чемпіон, бронзовий призер Боліваріанських ігор з вільної боротьби, учасник двох Олімпійських ігор.

## Життєпис
На літніх Олімпійських іграх 1984 року в Лос-Анджелесі Салас взяв участь у змаганнях з обох видів боротьби. У турнірі з греко-римської боротьби, яка буда його слабшою дисципліною, він зазнав двох поразок — від представника Єгипту Мохамеда Хамада і представника Югославії Кароля Касапа та вибув зі змагань. У турнірі з вільної боротьби Салас взяв реванш за поразку в греко-римській боротьбі в єгиптянина Мохамеда Хамада, який теж брав участь в обох видах змагань з боротьби, а потім програв представнику Фінляндії Пеккі Раухалі. У третьому турі змагань він зустрівся з чинним на той час чемпіоном світу американцем Дейвом Шульцем. Те, що послідувало, змінило майбутнє Саласа. Шульц поставив одну ногу, і під час тейкдауну натиснув на коліно Саласа, сильно травмувавши колумбійця. Шульц виграв матч і зрештою виграв золоту медаль Олімпіади. Салас переніс реконструктивну операцію на коліні, через що змушений був зробити довгу паузу в спортивній кар'єрі. Перед Олімпіадою 1992 року в Барселоні Салас тренувався з американськими олімпійцями, включаючи Джона Сміта, Майка Баумгарднера та Дейва Шульца, який завершив ігри Саласа 1984 року.
Тренування допомогли Саласу відібратися на Ігри, але він не впорався зі своїми нервами. На Олімпіаді він взяв участь у турнірі з вільної боротьби, але зазнав двох технічних поразок у перших двох раундах, що знищило його шанси на медаль.
Після Барселони Салас повернувся до Орегону, щоб тренувати та викладати у середній школі Тайгарда. Він був головним тренером «Тигрів» до 2002 року, а потім продовжив тренерську кар'єру як асистент тренера.

## Спортивні результати на міжнародних змаганнях

### Виступи на Олімпіадах
| Змагання                    | Збірна   | Вагова категорія                 | Місце |
| --------------------------- | -------- | -------------------------------- | ----- |
| Літні Олімпійські ігри 1984 | Колумбія | вільна боротьба, до 74 кг        | AC    |
| Літні Олімпійські ігри 1984 | Колумбія | греко-римська боротьба, до 74 кг | AC    |
| Літні Олімпійські ігри 1992 | Колумбія | вільна боротьба, до 74 кг        | 11    |

### Виступи на Панамериканських чемпіонатах
| Змагання                                   | Збірна   | Вагова категорія                 | Місце  |
| ------------------------------------------ | -------- | -------------------------------- | ------ |
| Панамериканський чемпіонат з боротьби 1987 | Колумбія | греко-римська боротьба, до 74 кг | 5      |
| Панамериканський чемпіонат з боротьби 1992 | Колумбія | вільна боротьба, до 74 кг        | Золото |

### Виступи на Панамериканських іграх
| Змагання                  | Збірна   | Вагова категорія                 | Місце |
| ------------------------- | -------- | -------------------------------- | ----- |
| Панамериканські ігри 1975 | Колумбія | греко-римська боротьба, до 74 кг | 5     |
| Панамериканські ігри 1987 | Колумбія | греко-римська боротьба, до 74 кг | 5     |

### Виступи на Боліваріанських іграх
| Змагання                 | Збірна   | Вагова категорія          | Місце  |
| ------------------------ | -------- | ------------------------- | ------ |
| Боліваріанські ігри 1973 | Колумбія | вільна боротьба, до 74 кг | Бронза |

title: Ромеліо Салас

wikitext:
{{Однофамільці|Салас (прізвище){{!}}Салас}}
{{Спортсмен
| ім'я = [[Файл:Wrestling pictogram.svg|25 px]] Ромеліо Салас
| повне_ім'я =
| зображення =
| розмір_зображення   = 300пкс
| підпис =
| прізвисько =
| національність =
| місце_проживання =
| дата_народження = 05.05.1958
| місце_народження =
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст =
| вага =
| вебсторінка =
| країна = {{COL}}
| вид_спорту = [[Боротьба (спорт)|боротьба]]
| дисципліна = [[вільна боротьба]]
| студентська_команда =
| клуб  =
| команда =
| нац._збірна = {{COL}}
| статус_професіонала =
| тренери =
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| спортивне_звання =
| нагороди =
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry | 	{{COL}} }}
{{MedalCompetition|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби|Панамериканські чемпіонати з боротьби]]}}
{{MedalGold|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 1992|Олбані 1992]]|вільна боротьба, до 74 кг}}
{{MedalCompetition|[[Боліваріанські ігри]]}}
{{MedalGold|[[Боліваріанські ігри 1973|Панама 1973]]|вільна боротьба, до 74 кг}}
| show-medals = yes
}}
'''Ромеліо Салас Кайседо''' ({{lang-es|Romelio Salas Caicedo}}; {{н}} {{ДН|5|5|1958}}) — [[Колумбія|колумбійський]] [[Боротьба (спорт)|борець]] [[вільна боротьба|вільного]] та [[греко-римська боротьба|греко-римського стилів]], [[Панамериканський чемпіонат з боротьби|Панамериканський чемпіон]], бронзовий призер [[Боліваріанські ігри|Боліваріанських ігор]] з вільної боротьби<ref>{{cite web | url = http://www.bolivarianos2013.pe/Home/Games/Historic.aspx | назва = Історичні результати на bolivarianos2013.pe | вебсайт = bolivarianos2013.pe | url-архіву = https://web.archive.org/web/20131115092504/http://www.bolivarianos2013.pe/Home/Games/Historic.aspx | дата-архіву = 2013-11-15}}</ref>, учасник двох [[Олімпійські ігри|Олімпійських ігор]].

== Життєпис ==

На [[Літні Олімпійські ігри 1984|літніх Олімпійських іграх 1984 року в Лос-Анджелесі]] Салас взяв участь у змаганнях з обох видів боротьби. У турнірі з греко-римської боротьби, яка буда його слабшою дисципліною, він зазнав двох поразок — від [[Єгипет на літніх Олімпійських іграх 1984|представника Єгипту]] [[Мохамед Хамад|Мохамеда Хамада]] і [[Югославія на літніх Олімпійських іграх 1984|представника Югославії]] [[Кароль Касап|Кароля Касапа]] та вибув зі змагань. У турнірі з вільної боротьби Салас взяв реванш за поразку в греко-римській боротьбі в єгиптянина Мохамеда Хамада, який теж брав участь в обох видах змагань з боротьби, а потім програв представнику Фінляндії [[Пекка Раухала|Пеккі Раухалі]]. У третьому турі змагань він зустрівся з чинним на той час чемпіоном світу [[США на літніх Олімпійських іграх 1984|американцем]] [[Дейв Шульц (борець)|Дейвом Шульцем]]. Те, що послідувало, змінило майбутнє Саласа. Шульц поставив одну ногу, і під час тейкдауну натиснув на коліно Саласа, сильно травмувавши колумбійця. Шульц виграв матч і зрештою виграв золоту медаль Олімпіади. Салас переніс реконструктивну операцію на коліні, через що змушений був зробити довгу паузу в спортивній кар'єрі. Перед [[Літні Олімпійські ігри 1992|Олімпіадою 1992 року в Барселоні]] Салас тренувався з американськими олімпійцями, включаючи [[Джон Сміт (борець)|Джона Сміта]], [[Майк Баумгарднер|Майка Баумгарднера]] та Дейва Шульца, який завершив ігри Саласа 1984 року.

Тренування допомогли Саласу відібратися на Ігри, але він не впорався зі своїми нервами. На Олімпіаді він взяв участь у турнірі з вільної боротьби, але зазнав двох технічних поразок у перших двох раундах, що знищило його шанси на медаль.

Після Барселони Салас повернувся до [[Орегон]]у, щоб тренувати та викладати у середній школі [[Тайгард (Орегон)|Тайгарда]]. Він був головним тренером «Тигрів» до 2002 року, а потім продовжив тренерську кар'єру як асистент тренера.

== Спортивні результати на міжнародних змаганнях ==

=== Виступи на Олімпіадах ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Боротьба на літніх Олімпійських іграх 1984|Літні Олімпійські ігри 1984]] || {{КраїнаОІ|COL |літніх|1992}} || [[Боротьба на літніх Олімпійських іграх 1992 — вільна боротьба, до 74 кг|вільна боротьба, до 74 кг]] || AC
|-
|[[Боротьба на літніх Олімпійських іграх 1984|Літні Олімпійські ігри 1984]] || {{КраїнаОІ|COL |літніх|1992}} || [[Боротьба на літніх Олімпійських іграх 1992 — греко-римська боротьба, до 74 кг|греко-римська боротьба, до 74 кг]] || AC
|-
|[[Боротьба на літніх Олімпійських іграх 1992|Літні Олімпійські ігри 1992]] || {{КраїнаОІ|COL |літніх|1992}} || [[Боротьба на літніх Олімпійських іграх 1992 — вільна боротьба, до 74 кг|вільна боротьба, до 74 кг]] || 11
|-
|}

=== Виступи на Панамериканських чемпіонатах ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 1987]] ||{{COL}}|| греко-римська боротьба, до 74 кг || 5
|-
|[[Панамериканський чемпіонат з боротьби 1992]] ||{{COL}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Золота медаль}}
|-
|}

=== Виступи на Панамериканських іграх ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Панамериканські ігри 1975]] ||{{COL}}|| [[Боротьба на Панамериканських іграх 1975|греко-римська боротьба, до 74 кг]] || 5
|-
|[[Панамериканські ігри 1987]] ||{{COL}}|| [[Боротьба на Панамериканських іграх 1987|греко-римська боротьба, до 74 кг]] || 5
|-
|}

=== Виступи на Боліваріанських іграх ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Боліваріанські ігри 1973]] ||{{COL}}|| [[Боротьба на Боліваріанських іграх 1973|вільна боротьба, до 74 кг]] || {{Бронзова медаль}}
|-
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==

* {{ІПНН-Борець|D342F21A801F40E19A150133CF846463|}}
* {{cite web
|url = http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/sa/romelio-salas-1.html
|назва = Олімпійський профіль
|прізвище =
|ім'я =
|дата =
|веб-сайт = sport.references.com
|видавець =
|дата-доступу = 18.01.2023
|url-архіву = https://web.archive.org/web/20110905124141/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/sa/romelio-salas-1.html
|дата-архіву = 03.09.2019
}} {{ref-en}}
* {{olympedia|57632}}
* {{cite web
|url = http://www.goboxers.com/sports/2011/3/3/salas-olympics.aspx?id=78
|назва = Romelio Salas - Pacific Olmypian
|прізвище =
|ім'я =
|дата =
|веб-сайт = Pacific University Athletics
|видавець =
|дата-доступу = 18.01.2023
|url-архіву = http://web.archive.org/web/20141031044337/http://www.goboxers.com/sports/2011/3/3/salas-olympics.aspx?id=78
|дата-архіву = 31.10.2014
}} {{ref-en}}

== Посилання ==

* {{UWW/HR}}

{{Olympic-bio-stub}}
{{Борець-доробити}}
{{Colombia-sport-bio-stub}}
{{DEFAULTSORT:Салас Ромеліо}}

[[Категорія:Колумбійські борці греко-римського стилю]]
[[Категорія:Колумбійські борці вільного стилю]]
[[Категорія:Борці вільного стилю на літніх Олімпійських іграх 1984]]
[[Категорія:Борці греко-римського стилю на літніх Олімпійських іграх 1984]]
[[Категорія:Борці вільного стилю на літніх Олімпійських іграх 1992]]
[[Категорія:Панамериканські чемпіони з вільної боротьби]]
[[Категорія:Колумбійські тренери з боротьби]]
[[Категорія:Персоналії:Орегон]]
[[Категорія:Колумбійські олімпійці]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Колумбія

Народження: 5 травня 1958 (66 років)

title: Спорт

Країна: Колумбія

Вид спорту: боротьба

Дисципліна: вільна боротьба

Нац. збірна: Колумбія

title: Панамериканські чемпіонати з боротьби

Золото: Олбані 1992 · вільна боротьба, до 74 кг

title: Боліваріанські ігри

Золото: Панама 1973 · вільна боротьба, до 74 кг


text:
# Там, у темній річці
«Там, у темній річці» (англ. Once_Upon_a_River) — третій роман британської письменниці Діани Сеттерфілд, опублікований у 2018 році. Сюжет розгортається навколо таємничої дівчинки, що повертається до життя після того, як потонула в річці Темзі. Книга одержала відзнаки за детальне зображення персонажок, персонажів і сильну оповідь.

## Натхнення
Перше натхнення для цієї історії прийшло до Сеттерфілд зі справжніх розповідей про людей, які пережили холодовий шок після падіння в річку і здавалися мертвими. Атмосфера та дії роману були натхненні пабами та їхніми відвідувачами, що оточували рідне містечко письменниці. Прототипом містера Армстронга став її рідний дідусь, а незнайомець Генрі Даунт, що приносить з собою непритомну дівчинку, натхненний фотографом Генрі Тонтом (1842-1922), що жив в Оксфорді.

## Зміст
У дощову ніч поранений незнайомець приносить тіло дівчинки до пабу «Лебідь» в Редкоті (Оксфордшир), де дитина оживає. Сюжет оповідає про різних персонажів книжки, які цікавляться долею дівчинки і вважають її своєю зниклою родичкою. Так, подружжя Воґан вважають її своєю донькою, що її викрали два року тому, Армстронги вбачають у дитині онучку з незаконних стосунків їхнього сина, а Лілі Вайт сподівається, що німа дівчинка – її сестра. Події відбуваються у вікторіанську епоху в Англії, роман починається з дня зимового сонцестояння 1887 року.

## Публікації
Вперше книга була надрукована в грудні 2018 року видавничою компанією Doubleday. 2020 року українською роман переклала Дар'я Москвітіна для видавництва «Книжковий клуб: Клуб сімейного дозвілля».

## Відзнаки та нагороди
Книга отримала позитивні відгуки за потужні описи героїв і яскраву оповідь.
The Washington Post високо оцінили «приголомшливу прозу» роману.
«Там, у темній річці» стала книгою місяця в грудні 2019 року за версією The Times.
Від The Historical Writers Association книжка отримала Золоту Корону в 2019 році.

wikiname: ukwiki

title: Там, у темній річці

in_language: uk

wikitext:
{{Картка книги
|назва = Там,  у темній річці
|зображення =
|автор = Діана Сеттерфілд
|Назва мовою оригіналу = Once Upon a River
|мова = українська
|Мова оригіналу = англійська
|жанр = Історичний, фентезі
|видавництво = Клуб сімейного дозвілля
|сторінки = 432
}}

'''«Там, у темній річці»''' ({{lang-en|Once_Upon_a_River}}) — третій роман британської письменниці [[Діана Сеттерфілд|Діани Сеттерфілд]], опублікований у 2018 році. Сюжет розгортається навколо таємничої дівчинки, що повертається до життя після того, як потонула в річці [[Темза|Темзі]]. Книга одержала відзнаки за детальне зображення персонажок, персонажів і сильну оповідь.
== Натхнення ==
Перше натхнення для цієї історії прийшло до Сеттерфілд зі справжніх розповідей про людей, які пережили {{iw|Cold_shock_response|холодовий шок|en|Cold_shock_response}} після падіння в річку і здавалися мертвими.<ref>{{Cite web|title=Historia interviews: Diane Setterfield – Historia Magazine|url=https://www.historiamag.com/historia-interviews-diane-setterfield/|website=www.historiamag.com|accessdate=2023-03-13}}</ref> Атмосфера та дії роману були натхненні пабами та їхніми відвідувачами, що оточували рідне містечко письменниці.<ref>{{Cite web|url=https://www.waterstones.com/blog/the-interview-diane-setterfield-on-once-upon-a-river|title="The Interview: Diane Setterfield on Once Upon a River {{!}} Waterstones.com Blog". waterstones.com. Archived from the original on 2019-05-07. Retrieved 2022-06-04}}</ref> Прототипом містера Армстронга став її рідний дідусь, а незнайомець Генрі Даунт, що приносить з собою непритомну дівчинку, натхненний фотографом {{iw|Henry_Taunt|Генрі Тонтом|en|Henry_Taunt}} (1842-1922), що жив в [[Оксфорд]]і.<ref>{{Cite book
|title=Setterfield, Diane (2019). "Author's note". Once upon a river. London: Transworld. p. 509. }}</ref>

== Зміст ==
У дощову ніч поранений незнайомець приносить тіло дівчинки до пабу «Лебідь» в [[Оксфордшир|Редкоті (Оксфордшир)]], де дитина оживає. Сюжет оповідає про різних персонажів книжки, які цікавляться долею дівчинки і вважають її своєю зниклою родичкою. Так, подружжя Воґан вважають її своєю донькою, що її викрали два року тому, Армстронги вбачають у дитині онучку з незаконних стосунків їхнього сина, а Лілі Вайт сподівається, що німа дівчинка – її сестра.<ref>{{Cite news|title=Once Upon a River by Diane Setterfield review – gentle storytelling|url=https://www.theguardian.com/books/2019/jan/25/once-upon-river-diane-setterfield-review|work=The Guardian|date=2019-01-25|accessdate=2023-03-13|issn=0261-3077|language=en-GB|first=Laura|last=Miller}}</ref> Події відбуваються у [[Вікторіанська епоха|вікторіанську епоху]] в Англії, роман починається з дня зимового сонцестояння 1887 року.

== Публікації ==
Вперше книга була надрукована в грудні 2018 року видавничою компанією [[Даблдей (видавництво)|Doubleday]]<ref>{{Cite web|title=Setterfield moves to Transworld to publish 'spellbinding' new novel|url=https://www.thebookseller.com/rights/setterfield-moves-transworld-publish-spellbinding-new-novel-710051|website=The Bookseller|accessdate=2023-03-13|language=En}}</ref>. 2020 року українською роман переклала [[Москвітіна Дар'я Анатоліївна|Дар'я Москвітіна]] для видавництва «[[Клуб Сімейного Дозвілля|Книжковий клуб: Клуб сімейного дозвілля]]».

== Відзнаки та нагороди ==
Книга отримала позитивні відгуки за потужні описи героїв і яскраву оповідь.

[[The Washington Post]] високо оцінили «приголомшливу прозу» роману.<ref>{{Cite web|url=|title="'Once Upon a River,' by Diane Setterfield book review". The Washington Post. Archived from the original on 2019-01-13. Retrieved 2022-06-04.}}</ref>

«Там, у темній річці» стала книгою місяця в грудні 2019 року за версією [[Таймс|The Times]].<ref>{{Cite news|title=Review: Historical fiction: Once Upon a River; Blood & Sugar; A River in the Trees; The Binding; Triumph in Dust|url=https://www.thetimes.co.uk/article/review-historical-fiction-once-upon-a-river-blood-sugar-a-river-in-the-trees-the-binding-triumph-in-dust-wf3qfcfql|accessdate=2023-03-13|issn=0140-0460|language=en|first=Antonia|last=Senior}}</ref>

Від The Historical Writers Association книжка отримала Золоту Корону в 2019 році.<ref>{{Cite web|title=HWA Crown Awards 2019 – Historia Magazine|url=https://www.historiamag.com/hwa-crown-awards-2019/|website=www.historiamag.com|accessdate=2023-03-13}}</ref>

== Джерела ==
<references />
[[Категорія:Британські романи]]
[[Категорія:Книги 2018]]
[[Категорія:Англомовні романи]]

title: «Там, у темній річці»

Автор: Діана Сеттерфілд

Назва мовою оригіналу: Once Upon a River

Мова: українська

Жанр: Історичний, фентезі

Видавництво: Клуб сімейного дозвілля


text:
# Зайцев Юрій Дмитрович
Юрій Дмитрович Зайцев (4 грудня 1941, Вельськ, Архангельська область, РРСФР, СРСР — 8 грудня 2020, Львів) — український історик, кандидат історичних наук (1989), старший науковий співробітник відділу новітньої історії Інституту українознавства ім. І.Крип'якевича НАН України.

## Життєпис
Юрій Зайцев народився 4 грудня 1941 року в м. Вельську Архангельської області, РРСФР, за місцем ув'язнення матері, звинуваченої в недонесенні на чоловіка. Після війни з матір'ю повернулися в Україну.
Закінчив Великокомарівську СШ Великомихайлівського району Одеської області у 1957 році та історичний факультет Львівського державного університету ім. І. Франка у 1962 році.
Вчителював, працював у громадських організаціях, очолював Львівський облспорткомітет.
З 1981 року Юрій Зайцев у Інституті суспільних наук АН УРСР (нині — Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України) молодший (1982), науковий (1986) та старший науковий співробітник (1992). Захистив кандидатську дисертацію («Трудова діяльність робітничого класу Української РСР (1970–1980-і роки)»).
Від 1990 року досліджував історію України другої половини XX століття, зокрема: дисидентство, опозиційний, анти режимний рух 1953—1991 років.
Похований на 3 полі Янівського цвинтаря.

## Доробок
Юрій Зайцев автор та співавтор чотирьох книг та двох брошур, упорядник трьох збірників документів, співавтор трьох книг інтерв'ю, автор 62 наукових, 44 енциклопедичних та 124 науково-популярних статей.

### Основні наукові роботи
Монографії, підручники, брошури
- Історія Львова / Інституту суспільних наук АН УРСР.– Київ, 1984. — 414 с. (співавтор).
- Ефект ощадливості. — Київ, 1985. — 48 с.
- Соціальна активність робітничого класу Української РСР (70-80-і роки)/Ю. Д. Зайцев, О. І. Луцький, В. П. Іськів та ін.; Відп. ред. Ю. Ю. Сливка.; АН УРСР. Ін-т сусп. наук. — Київ, 1988. — 248 с.
- Історія України [Підручник для студентів вищих навчальних закладів]/Керівник авт.кол. Ю. Зайцев. — Львів, 1996, 1998. — 488 с., 2002, 2003. — 520 с. (співавтор).
- Історія Львова: у 3-х т. / НАН України, Інститут українознавства імені І. Крип'якевича, Редколегія Я. Ісаєвич, М. Литвин, Ф. Стеблій. — Т. 3: Листопад 1918 — поч. XXI ст. — Львів: Центр Європи, 2007. — 575 с. — ISBN: 978-966-7022-72-3.

Документальні публікації, енциклопедії
- Ігор Калинець: поет і громадянин. — Львів, 1999.
- Український Національний Фронт: Дослідження, документи, матеріали / Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України, Український інститут освітньої політики (Мюнхен). Упоряд. М. В. Дубас, Ю. Д. Зайцев. — Львів, 2000. — 680 с.
- Насправді було так: Інтерв'ю Юрія Зайцева з Іваном Дзюбою / Вступна стаття Ю. Д. Зайцева / Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України. — Львів, 2001. — 76 с. Серія: Усна історія України XX ст., № 1.
- Одержимість: Інтерв'ю Юрія Зайцева з Ігорем Калинцем / Вступна стаття Ю. Д. Зайцева / Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України. — Львів, 2002. — 178 с. Серія: Усна історія України XX ст., № 2.
- Українська поезія під судом КҐБ: Кримінальні справи Ірини та Ігоря Калинців /Упоряд. Ю. Д. Зайцев / Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України. — Львів, 2003. — 572 с.
- Українська поезія під судом КҐБ. 2-е вид. — Львів, 2004.
- Українська загальнонародна організація (УНФ–2). Дослідження, документи, матеріали. У 2 т. Т.1 / Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України. Упорядник і відповідальний редактор Ю. Д. Зайцев. — Львів: Афіша, 2005. — 704 с.: Іл. Серія: Україна XX століття. Енциклопедія боротьби і репресій.
- «Я винен тим, що українець»: Інтерв'ю Юрія Зайцева з Олексою Різниківим. Документи / Вступна стаття, упоряд. і ред. Ю. Д. Зайцева. — Львів: Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України, 2007. — 232 с.: Іл. Серія: Усна історія України ХХ ст., № 3.
- Статті в «Довіднику з історії України» за ред. І. Підкови та Р. Шуста, «Енциклопедії історії України», «Енциклопедії сучасної України» та «Енциклопедії Львова».

Редагування
- Холодний М. К. Голгофа Михайла Осадчого: Штрихи до портрета. — Київ, 1996. — 116 с.
- Гордасевич Г. Л., Гордасевич Б. О. Нескорена Берегиня. — Львів, 2002. — 280 с.
- Малицький Я. І. Стежками долі / Вступна стаття Ю. Д. Зайцева. — Львів, 2002. — 148 с.
- Дяк О. М. Михайло Дяк на світлинах, у спогадах, документах. — Львів, 2004. — 128 с.
- Донька Одеси: Ніна Строката в документах і спогадах / Упоряд. О. С. Різників, наук. ред., канд. іст. наук Ю. Д. Зайцев. — Одеса, 2005. — 516 с.

Статті
- Дисиденти: опозиційний рух 60–80-х рр. // Сторінки історії України: ХХ століття: Посібн. для вчителя / За ред. С. В. Кульчицького; Упоряд.: В. П. Шевчук, А. А. Чуб, Н. А. Дехтярьова. — К.: Освіта, 1992. — С. 195—235.
- Український опозиційний рух 60-х років // Krakówskie Zeszyty Ukrainoznawcze. T. I—II. 1992—1993 / Pod redakcją Ryszarda Łużnego i Włodzimierza Mokrego. — Kraków, 1993. — S. 225—236.
- «Нехай ім'я твоє святиться» [Про Олену Антонів] // Наше життя (Нью-Йорк, США). — 1994. — № 2. — С. 7—9.
- Дисиденти України і Литви у боротьбі проти колоніального режиму в СРСР (60–80-ті рр.) // Литва–Україна: історія, політологія, культурологія. Матеріали міжнар. наук. конф., Вільнюс, 28–30 вересня 1993 р. — Вільнюс, 1995. — С. 248—257.
- Антирежимний рух (1956—1991) // Львів: Історичні нариси / Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України. — Львів, 1996. — С. 543—610.
- Ідея державної незалежності в українському русі опору 60-х років // Україна: культурна спадщина, національна свідомість, державність / НАН України. Інститут українознавства імені І. Крип'якевича. — Вип. 3—4. — Львів, 1997. — С. 242—254.
- Польська опозиція 1970–80-х років про засади українсько-польського порозуміння // Депортації українців та поляків: кінець 1939 — початок 50-х років (до 50-річчя операції «Вісла») / НАН України. Інститут українознавства імені І. Крип'якевича. Упоряд. Ю. Ю. Сливка. — Львів, 1998. — С. 52—64.
- Радянська репресивна система в боротьбі проти опозиційного руху в Північному Причорномор'ї // Вісник університету внутрішніх справ. Вип. 7: Державно-правові проблеми Північного Причорномор'я: Історія та сучасність. У 3 чч. Ч. 2. — Харків, 1999. — С. 59—73.
- Стратегія і тактика Українського Національного Фронту // Український Національний Фронт. — Львів, 2000. — С. 14—47.
- Найчесніший лицар нашої культури // Насправді було так. — С. 3—36.
- Польська антикомуністична опозиція і рух опору в Україні: від порозуміння до координації дій // Історіографічні дослідження в Україні. — Київ: Інститут історії України НАН України, 2003. — Вип. 13. У 2-х ч.: Україна–Польща: історія і сучасність // Зб. наук. праць і спогадів пам'яті П. М. Калениченка (1923—1983). — Ч. 2. — С. 17—33.
- Тридцятилітнє протистояння тоталітаризмові: Українська загальнонародна організація (1961—1991) // Українська загальнонародна організація (УНФ-2). — С. 3—32.
- Генерал Петро Григоренко: від комуніста до антирадянця // Воля і Батьківщина. — 2007. — Ч. 3—4 (27-28/43-44). — С. 61—79.
- Ґенеза правозахисного руху в Україні // Південь України: етноісторичний, мовний, культурний та релігійний виміри. Матеріали Міжнародної науково-практичної конференції. Одеський національний морський університет, 26 жовтня 2007 р. — Одеса, 2007. — С. 240—248.

title: Зайцев Юрій Дмитрович

wikitext:
{{ПІП}}
{{однофамільці|Юрій Зайцев}}
{{Науковець
| ім'я               = Юрій Зайцев
| ім'я_мовою_оригіналу =
| зображення         =
| розмір  =
| підпис  =
| дата народження    = 4.12.1941
| місце народження   = [[Вельськ]], [[Архангельська область]], [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|РРСФР]]
| дата смерті        = 8.12.2020
| місце смерті       =
| резиденція         =
| громадянство       = {{USSR}}→{{UKR}}
| національність     = [[українці|українець]]
| галузь             = [[історія]]
| заклад             = [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України]]
| alma mater         =
| посада             =
| відомий завдяки    =
| звання             =
| ступінь            = [[кандидат історичних наук]]
| керівник           =
| учні               =
| батько             =
| мати               =
| дружина            =
| діти               =
| нагороди           =
| автограф           =
| примітки           =
| сайт               =
}}
[[Файл:Нагробок на могилі історика Юрія Зайцева..jpg|міні|Надгробок на могилі історика Юрія Зайцева.]]
'''Юрій Дмитрович Зайцев''' ([[4 грудня]] [[1941]], [[Вельськ]], [[Архангельська область]], [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|РРСФР]], [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] — [[8 грудня]] [[2020]], [[Львів]]) — український [[історик]], [[кандидат історичних наук]] (1989), старший науковий співробітник відділу новітньої історії [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України|Інституту українознавства ім. І.Крип'якевича НАН України]].

== Життєпис ==
Юрій Зайцев народився [[4 грудня]] [[1941]] року в м. [[Вельськ]]у [[Архангельська область|Архангельської області]], [[Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка|РРСФР]], за місцем ув'язнення матері, звинуваченої в недонесенні на чоловіка. Після війни з матір'ю повернулися в Україну.
{{external media
| video1    = [https://www.youtube.com/watch?v=7lZHiSwdhBI Зайцев Юрій про ставлення влади до людей]
}}
Закінчив [[Велика Михайлівка|Великокомарівську]] СШ [[Великомихайлівський район|Великомихайлівського району]] Одеської області у [[1957]] році та [[Історичний факультет Львівського національного університету імені Івана Франка|історичний факультет Львівського державного університету ім. І. Франка]] у [[1962]] році.

Вчителював, працював у громадських організаціях, очолював Львівський облспорткомітет.

З [[1981]] року Юрій Зайцев у Інституті суспільних наук АН УРСР (нині — [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України]]) молодший (1982), науковий (1986) та старший науковий співробітник (1992). Захистив кандидатську дисертацію («Трудова діяльність робітничого класу Української РСР (1970–1980-і роки)»).

Від [[1990]] року досліджував історію України другої половини XX століття, зокрема: дисидентство, опозиційний, анти режимний рух 1953—1991 років.

Похований на 3 полі Янівського цвинтаря.

== Доробок ==
Юрій Зайцев автор та співавтор чотирьох книг та двох брошур, упорядник трьох збірників документів, співавтор трьох книг інтерв'ю, автор 62 наукових, 44 енциклопедичних та 124 науково-популярних статей.

=== Основні наукові роботи ===
{{2 стовпці}}
;Монографії, підручники, брошури:
* Історія Львова / Інституту суспільних наук АН УРСР.– Київ, 1984. — 414 с. (співавтор).
* Ефект ощадливості. — Київ, 1985. — 48 с.
* Соціальна активність робітничого класу Української РСР (70-80-і роки)/Ю. Д. Зайцев, О. І. Луцький, В. П. Іськів та ін.; Відп. ред. Ю. Ю. Сливка.; АН УРСР. Ін-т сусп. наук. — Київ, 1988. — 248 с.
* Історія України [Підручник для студентів вищих навчальних закладів]/Керівник авт.кол. Ю. Зайцев. — Львів, 1996, 1998. — 488 с., 2002, 2003. — 520 с. (співавтор).
* Історія Львова: у 3-х т. / НАН України, [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України|Інститут українознавства імені І. Крип'якевича]], Редколегія [[Ісаєвич Ярослав Дмитрович|Я. Ісаєвич]], [[Литвин Микола Романович|М. Литвин]], [[Стеблій Феодосій Іванович|Ф. Стеблій]]. — Т. 3: Листопад 1918 — поч. XXI ст. — Львів: Центр Європи, 2007. — 575 с. — ISBN: 978-966-7022-72-3.

;Документальні публікації, енциклопедії:
* [[Калинець Ігор Миронович|Ігор Калинець]]: поет і громадянин. — Львів, 1999.
* Український Національний Фронт: Дослідження, документи, матеріали / [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України|Інститут українознавства імені І. Крип'якевича]] [[Національна академія наук України|НАН України]], Український інститут освітньої політики (Мюнхен). Упоряд. М. В. Дубас, Ю. Д. Зайцев. — Львів, 2000. — 680 с.
* Насправді було так: Інтерв'ю Юрія Зайцева з Іваном Дзюбою / Вступна стаття Ю. Д. Зайцева / [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України|Інститут українознавства імені І. Крип'якевича]] [[Національна академія наук України|НАН України]]. — Львів, 2001. — 76 с. Серія: Усна історія України XX ст., № 1.
* Одержимість: Інтерв'ю Юрія Зайцева з Ігорем Калинцем / Вступна стаття Ю. Д. Зайцева / [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України|Інститут українознавства імені І. Крип'якевича]] [[Національна академія наук України|НАН України]]. — Львів, 2002. — 178 с. Серія: Усна історія України XX ст., № 2.
* Українська поезія під судом КҐБ: Кримінальні справи Ірини та Ігоря Калинців /Упоряд. Ю. Д. Зайцев / [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України|Інститут українознавства імені І. Крип'якевича]] [[Національна академія наук України|НАН України]]. — Львів, 2003. — 572 с.
* Українська поезія під судом КҐБ. 2-е вид. — Львів, 2004.
* Українська загальнонародна організація (УНФ–2). Дослідження, документи, матеріали. У 2 т. Т.1 / [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України|Інститут українознавства імені І. Крип'якевича]] [[Національна академія наук України|НАН України]]. Упорядник і відповідальний редактор Ю. Д. Зайцев. — Львів: Афіша, 2005. — 704 с.: Іл. Серія: Україна XX століття. Енциклопедія боротьби і репресій.
* «Я винен тим, що українець»: Інтерв'ю Юрія Зайцева з Олексою Різниківим. Документи / Вступна стаття, упоряд. і ред. Ю. Д. Зайцева. — Львів: [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України|Інститут українознавства імені І. Крип'якевича]] [[Національна академія наук України|НАН України]], 2007. — 232 с.: Іл. Серія: Усна історія України ХХ ст., № 3.
* Статті в «Довіднику з історії України» за ред. І. Підкови та Р. Шуста, «Енциклопедії історії України», «Енциклопедії сучасної України» та «Енциклопедії Львова».

;Редагування:
* ''Холодний М. К.'' Голгофа Михайла Осадчого: Штрихи до портрета. — Київ, 1996. — 116 с.
* ''Гордасевич Г. Л., Гордасевич Б. О.'' Нескорена Берегиня. — Львів, 2002. — 280 с.
* ''Малицький Я. І.'' Стежками долі / Вступна стаття Ю. Д. Зайцева. — Львів, 2002. — 148 с.
* ''Дяк О. М.'' Михайло Дяк на світлинах, у спогадах, документах. — Львів, 2004. — 128 с.
* Донька Одеси: Ніна Строката в документах і спогадах / Упоряд. О. С. Різників, наук. ред., канд. іст. наук Ю. Д. Зайцев. — Одеса, 2005. — 516 с.

;Статті:
* Дисиденти: опозиційний рух 60–80-х рр. // Сторінки історії України: ХХ століття: Посібн. для вчителя / За ред. С. В. Кульчицького; Упоряд.: В. П. Шевчук, А. А. Чуб, Н. А. Дехтярьова. — К.: Освіта, 1992. — С. 195—235.
* Український опозиційний рух 60-х років // Krakówskie Zeszyty Ukrainoznawcze. T. I—II. 1992—1993 / Pod redakcją Ryszarda Łużnego i Włodzimierza Mokrego. — Kraków, 1993. — S. 225—236.
* «Нехай ім'я твоє святиться» [Про Олену Антонів] // Наше життя (Нью-Йорк, США). — 1994. — № 2. — С. 7—9.
* Дисиденти України і Литви у боротьбі проти колоніального режиму в СРСР (60–80-ті рр.) // Литва–Україна: історія, політологія, культурологія. Матеріали міжнар. наук. конф., Вільнюс, 28–30 вересня 1993 р. — Вільнюс, 1995. — С. 248—257.
* Антирежимний рух (1956—1991) // Львів: Історичні нариси / [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України|Інститут українознавства імені І. Крип'якевича]] [[Національна академія наук України|НАН України]]. — Львів, 1996. — С. 543—610.
* Ідея державної незалежності в українському русі опору 60-х років // Україна: культурна спадщина, національна свідомість, державність / [[Національна академія наук України|НАН України]]. [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України|Інститут українознавства імені І. Крип'якевича]]. — Вип. 3—4. — Львів, 1997. — С. 242—254.
* Польська опозиція 1970–80-х років про засади українсько-польського порозуміння // Депортації українців та поляків: кінець 1939 — початок 50-х років (до 50-річчя операції «Вісла») / [[Національна академія наук України|НАН України]]. [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України|Інститут українознавства імені І. Крип'якевича]]. Упоряд. [[Сливка Юрій Юрійович|Ю. Ю. Сливка]]. — Львів, 1998. — С. 52—64.
* Радянська репресивна система в боротьбі проти опозиційного руху в Північному Причорномор'ї // Вісник університету внутрішніх справ. Вип. 7: Державно-правові проблеми Північного Причорномор'я: Історія та сучасність. У 3 чч. Ч. 2. — Харків, 1999. — С. 59—73.
* Стратегія і тактика Українського Національного Фронту // Український Національний Фронт. — Львів, 2000. — С. 14—47.
* Найчесніший лицар нашої культури // Насправді було так. — С. 3—36.
* Польська антикомуністична опозиція і рух опору в Україні: від порозуміння до координації дій // Історіографічні дослідження в Україні. — Київ: [[Інститут історії України НАН України]], 2003. — Вип. 13. У 2-х ч.: Україна–Польща: історія і сучасність // Зб. наук. праць і спогадів пам'яті П. М. Калениченка (1923—1983). — Ч. 2. — С. 17—33.
* Тридцятилітнє протистояння тоталітаризмові: Українська загальнонародна організація (1961—1991) // Українська загальнонародна організація (УНФ-2). — С. 3—32.
* Генерал Петро Григоренко: від комуніста до антирадянця // Воля і Батьківщина. — 2007. — Ч. 3—4 (27-28/43-44). — С. 61—79.
* Ґенеза правозахисного руху в Україні // Південь України: етноісторичний, мовний, культурний та релігійний виміри. Матеріали Міжнародної науково-практичної конференції. Одеський національний морський університет, 26 жовтня 2007 р. — Одеса, 2007. — С. 240—248.
</div>

== Джерела ==
* Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України. Наукова діяльність, структура, працівники / Відп. ред. [[Ісаєвич Ярослав Дмитрович|Я. Ісаєвич]]. — Львів, 2001. — С. 201—202.
* Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України в 2001 році. Інформаційний бюлетень. — Львів, 2002. — С. 35—36.
* ''Ярич І. Я.'' 1000-ліття в обличчях. Долина, Болехів, околиці: Біографічний довідник. — Івано-Франківськ, 2003. — С. 107.
* [https://clio.lnu.edu.ua/wp-content/uploads/2016/01/31.pdf Комітет державної безпеки — охоронний загін КПРС] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180307154233/http://clio.lnu.edu.ua/wp-content/uploads/2016/01/31.pdf |date=7 березня 2018 }} // Наукові зошити історичного факультету Львівського університету. — 2012—2013. — Випуск 13—14. — C. 381—406. — ISSN 2078-6077.
* ''І. Г. Патер'' [https://esu.com.ua/search_articles.php?id=14557 Зайцев Юрій Дмитрович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220402135154/https://esu.com.ua/search_articles.php?id=14557 |date=2 квітня 2022 }} // {{ЕСУ}}

== Посилання ==
* {{cite web|url = http://www.inst-ukr.lviv.ua/uk/organization/departments/profile/?profileid=50|назва = Зайцев Юрій Дмитрович|автор = |дата = |вебсайт = inst-ukr.lviv.ua|видавець = [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України]]|url-архіву = https://web.archive.org/web/20220319191956/http://www.inst-ukr.lviv.ua/uk/organization/departments/profile/?profileid=50|дата-архіву = 19 березня 2022|мертвий-url = ні|дата-доступу = 2 квітня 2022}}
* {{cite web|url = http://www.inst-ukr.lviv.ua/download.php?downloadid=544|назва = Публікації Ю. Д. Зайцева, в яких використано аудіозаписи інтерв'ю з учасниками руху опору в Україні 1960—1980-х рр.|автор = |дата = |вебсайт = inst-ukr.lviv.ua|видавець = [[Інститут українознавства імені І. Крип'якевича НАН України]]|url-архіву = |дата-архіву = |мертвий-url = ні|дата-доступу = 2 квітня 2022}}
* {{cite web|url = http://incognita.day.kiev.ua/yurij-zajczev.html|назва = Україна Incognita. Зворотній зв'язок. Юрій Зайцев|автор = |дата = |вебсайт = inst-ukr.lviv.ua|видавець = [[День (газета)|День]]|url-архіву = https://web.archive.org/web/20170809101620/http://incognita.day.kiev.ua/yurij-zajczev.html|дата-архіву = 9 серпня 2017|мертвий-url = так|дата-доступу = 2 квітня 2022}}
{{ukr-sci-stub}}
{{портали|Україна|Біографії}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Уродженці Вельська]]
[[Категорія:Українські історики]]
[[Категорія:Випускники історичного факультету Львівського університету]]
[[Категорія:Кандидати історичних наук України]]
[[Категорія:Персоналії:Велика Михайлівка]]
[[Категорія:Науковці Інституту українознавства НАН України]]
[[Категорія:Поховані на Янівському цвинтарі]]

title: Юрій Зайцев

Народився: 4 грудня 1941 · Вельськ, Архангельська область, РРСФР

Помер: 8 грудня 2020 (79 років) · Львів, Україна

Країна: СРСР→ Україна

Національність: українець

Діяльність: історик

Галузь: історія

Науковий ступінь: кандидат історичних наук


text:
# Микола-Юрій Чорторийський
Микола-Юрій Чорторийський (пол. Mikołaj Jerzy Czartoryski, 1585 — 12 березня 1662, Клевань) — український князь, магнат, державний і політичний діяч, перший сенатор Речі Посполитої з роду князів Чорторийських. Прихильник унії з РКЦ.

## Життєпис
Походив з впливової родини Чорторийських. Син старости луцького Юрія Чорторийського (Юрія Теодоровича) та княжни Ізабели Олександри Вишневецької.
Початок навчання — закладена батьком школа при костелі у Клевані (1592—1593), потім — в єзуїтському колегіумі в Луцьку. Отримав хорошу освіту в Замойській академії.
Після смерті батька в 1626 році стає князем Чорторийським та Клеванським.
У 1633 році отримав посаду волинського каштеляна, став першим сенатором з роду Чорторийських. У 1655—1657 роках був подільським воєводаю. У 1657 році отримав призначення на посаду волинського воєводи. Після нього посаду кременецького старости отримав брат Ян Карл[джерело?].
До кінця життя брав участь у публічних справах.
Помер на замку в Клевані 12 березня 1662, був похований у підземеллях костелу в Клевані, для якого написав дарчу грамоту.

### Маєтності, фундації
Збудував каплицю на замку, спровадив для неї єзуїтів. Надав чимало коштів для будівництва костелу Святої Трійці в м. Олика. Після війни 1648—1654 років надав кошти для відновлення Клеваня. Зокрема, відбудували шерег будинків, замок спорудили нову величну ратушу. Заклав відому тоді стайню у Грабові.

## Родина
Дружина — Ізабела Корецька (д/н—1669), донька князя Юхима Корецького. Діти:
- Казимир Флоріан (1620—1674) — латинський архієпископ Ґнєзна, примас Польщі
- Михайло Юрій (1621—1692) — князь Клеванський
- Ян Карл (1626—1680) — князь Чорторийський, підкоморій краківський[6]

title: Микола-Юрій Чорторийський

wikitext:
{{Otherpersons|Чорторийський}}
{{Особа
| ім'я                = Микола-Юрій Чорторийський
| місце_проживання    =
| інші_імена          = Миколай Єжи Чарторийський
| зображення          =
| розмір_зображення   =
| підпис_зображення   =
| ім'я_при_народженні =
| дата_народження     = 1585
| місце_народження    = [[Клевань]]
| дата_смерті         = 1662
| місце_смерті        = [[Клевань]]
| причина_смерті      =
| відомий_(відома)    =
| рід_діяльності      =
| титул               = [[князь]]
| термін              =
| попередник          =
| наступник           =
| конфесія    = [[католик]]
| дружина             =
| діти                =
| рід                 = [[Чарторийські|Чорторийські]]
| родичі              =
| батько              = [[Юрій Чорторийський]] (православний/уніат (1598)
| матір               = Ізабела Олександра княжна Вишневецька
| примітки            =
| герб                = POL COA Czartoryski.svg
}}

'''Микола-Юрій Чорторийський''' ({{lang-pl|Mikołaj Jerzy Czartoryski}}, 1585 — 12 березня 1662, [[Клевань]]) — український [[князь]], [[магнат]], державний і політичний діяч, перший сенатор [[Річ Посполита|Речі Посполитої]] з роду князів Чорторийських. Прихильник унії з РКЦ.

== Життєпис ==
Походив з впливової родини [[Чорторийські|Чорторийських]]. Син старости луцького [[Юрій Чорторийський|Юрія Чорторийського]] (Юрія Теодоровича<ref name="ЕЛ4">''Latacz E.'' Czartoryski Mikołaj Jerzy… — S. 294. {{ref-pl}}</ref>) та княжни Ізабели Олександри Вишневецької.

Початок навчання — закладена батьком школа при [[Благовіщенський костел (Клевань)|костелі у Клевані]] (1592—1593), потім — в [[колегіум єзуїтів (Луцьк)|єзуїтському колегіумі]] в [[Луцьк]]у. Отримав хорошу освіту в [[Замойська академія|Замойській академії]].

Після смерті батька в 1626 році стає князем Чорторийським та Клеванським.

У 1633 році отримав посаду волинського каштеляна, став першим сенатором з роду Чорторийських. У 1655—1657 роках був [[Подільські воєводи|подільським воєводаю]]. У 1657 році отримав призначення на посаду [[Волинське воєводство (1566—1795)|волинського воєводи]]. Після нього посаду [[Кременецький староста|кременецького старости]] отримав брат Ян Карл{{джерело}}<!--здається, Ян Карл (Кароль) був сином (не братом) Миколи Юрія?-->.

До кінця життя брав участь у публічних справах.

Помер на замку в Клевані 12 березня 1662, був похований у підземеллях костелу в Клевані, для якого написав дарчу грамоту.<ref name="ЕЛ5">''Latacz E.'' Czartoryski Mikołaj Jerzy… — S. 295. {{ref-pl}}</ref>

=== Маєтності, фундації ===
Збудував каплицю на замку, спровадив для неї єзуїтів. Надав чимало коштів для будівництва [[Колегіальний костел Святої Трійці (Олика)|костелу Святої Трійці]] в м. [[Олика]]. Після війни 1648—1654 років надав кошти для відновлення Клеваня. Зокрема, відбудували шерег будинків, замок спорудили нову величну ратушу. Заклав відому тоді стайню у Грабові.<ref name="ЕЛ5"/>

== Родина ==
[[Файл:Kazimierz Florian Czartoryski.PNG|міні|праворуч|170пкс|Примас Казимир Флоріан Чорторийський]]
Дружина — Ізабела Корецька (д/н—1669), донька князя [[Корецький Юхим|Юхима Корецького]]. Діти:
* [[Казимир Флоріан Чорторийський|Казимир Флоріан]] (1620—1674) — латинський архієпископ Ґнєзна, примас Польщі
* [[Михайло Юрій Чарторийський|Михайло Юрій]] (1621—1692) — [[князь Клеванський]]
* [[Ян Кароль Чорторийський|Ян Карл]] (1626—1680) — князь Чорторийський, підкоморій краківський<ref name="ЕЛ5"/>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''Войтович Л.'' [http://litopys.org.ua/dynasty/dyn48.htm Князівські династії Східної Європи (кінець IX — початок XVI ст.): склад, суспільна і політична роль] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210118203739/http://litopys.org.ua/dynasty/dyn48.htm |date=18 січня 2021 }}. Історико-генеалогічне дослідження. — Львів : Інститут українознавства ім. І. Крип'якевича, 2000. — 649 с. — ISBN 966-02-1683-1.
* ''Latacz E.'' Czartoryski Mikołaj Jerzy, na Klewaniu i Żukowie (†1662) // [[Polski Słownik Biograficzny]]. — Kraków, 1937. — T. IV/1, zeszyt 16. — 480 s. — S. 294—295. {{ref-pl}}

== Посилання ==
* [http://www.sejm-wielki.pl/b/3.662.204 Czartoryski Mikołaj Jerzy] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161011181320/http://www.sejm-wielki.pl/b/3.662.204 |date=11 жовтня 2016 }}. {{ref-pl}}

{{ukr-bio-stub}}
{{poland-bio-stub}}
{{DEFAULTSORT:Чорторийський Микола-Юрій}}

[[Категорія:Чорторийські|Микола-Юрій]]
[[Категорія:Випускники Замойської академії]]
[[Категорія:Воєводи подільські]]
[[Категорія:Волинські воєводи]]
[[Категорія:Волинські каштеляни]]
[[Категорія:Уродженці Клевані]]
[[Категорія:Померли в Клевані]]
[[Категорія:Посли на Сейм I Речі Посполитої (Волинське воєводство)]]

title: Микола-Юрій Чорторийський

Псевдо: Миколай Єжи Чарторийський

Народився: 1585 · Клевань

Помер: 1662 · Клевань

Поховання: Благовіщенський костел

Країна: Річ Посполита

Alma mater: Замойська академія і Браунсберзька єзуїтська колегія

Титул: князь

Посада: Волинські воєводи, подільські воєводи, посол Сейму Речі Посполитої і волинський каштелян

Конфесія: католик

Рід: Чорторийські

Батько: Юрій Чорторийський (православний/уніат (1598)

Мати: Ізабела Олександра княжна Вишневецька

У шлюбі з: Izabela Koreckad

Діти: Михайло Юрій Чарторийський, Казимир Флоріан Чорторийський, Ян Кароль Чорторийський, Anna Czartoryskad і Q127324788?


text:
# Сельце (Ґостинінський повіт)
Сельце (пол. Sielce) — село в Польщі, у гміні Санники Ґостинінського повіту Мазовецького воєводства.
Населення — 262 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Плоцького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 129     | 32                 | 87               | 10                   |
| Жінки    | 133     | 29                 | 73               | 31                   |
| Разом    | 262     | 61                 | 160              | 41                   |

title: Сельце (Ґостинінський повіт)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Сельце
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Sielce}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Мазовецьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Ґостинінський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Санники (гміна){{!}}Санники
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 262
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 24
|поштовий індекс        = 09-540
|автомобільний код      = WGS
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0574528
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Сельце}}

'''Сельце''' ({{lang-pl|Sielce}}) — село в Польщі, у [[Санники (гміна)|гміні Санники]] [[Ґостинінський повіт|Ґостинінського повіту]] [[Мазовецьке воєводство|Мазовецького воєводства]].
Населення — {{formatnum:262}} {{МНОЖИНА:262|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Плоцьке воєводство (1975—1998)|Плоцького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=129 |ЧолПре=32 |ЧолПрац=87 |ЧолПост=10
|Жін=133 |ЖінПре=29 |ЖінПрац=73 |ЖінПост=31
|Разом=262 |РазомПре=61 |РазомПрац=160 |РазомПост=41
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Санники}}

[[Категорія:Села Ґостинінського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Мазовецьке воєводство

Повіт: Ґостинінський повіт

Гміна: Санники

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: WGS

OSM: ↑295877 ·R (ґміна Санники)


text:
# Центральна Углова (аеродром)
Центральна Углова (рос. Центральная Угловая) — військовий аеродром в Приморському краї, розташований в місті Артем, 9 км південно-західніше міжнародного аеропорту «Владивосток». На аеродромі базується 22 винищувальний авіаполк, з складу 303-ї зведеної авіаційної дивізії 11-ї армії ВПС і ППО, в складі якого перебувають дві ескадрильї винищувачів, озброєні літаками Су-27СМ, Су-30М2 та Су-35С і одна ескадрилья важких перехватчиків МіГ-31 і МіГ-31БМ.
Крім винищувачів, що знаходяться в льотному стані, на аеродромі «Центральна Углова», знаходиться деяка кількість Су-27П з виробленим ресурсом і МіГ-31, які чекають своєї черги на відновлювальний ремонт і модернізацію.
10 березня 2023 з'явилась інформація про те, що на аеродромі «Центральна Углова» російськими партизанами з легіону «Свобода Росії» було спалено літак Су-27.

title: Центральна Углова (аеродром)

wikitext:
{{Аеропорт
| name = Центральна Углова
| nativename = {{lang-ru|Центральная Угловая}}
| image = Uglovoye.jpg
| image-width = <!-- if less than 200 -->
| image_alt =
| caption =
| image2 = Центральная-Угловая (1).jpg
| image2-width = <!-- if less than 200 -->
| image2_alt =
| ICAO = UHIU
| TC =
| LID =
| GPS =
| WMO =
| type = військовий
| owner-oper =
| owner = [[Файл:Flag of the Ministry of Defence of the Russian Federation.svg|21пкс|link=Міністерство оборони Російської Федерації]] [[Міністерство оборони Російської Федерації|МО РФ]]
| operator = [[Файл:Flag of the Russian Air Force.svg|21пкс|link=Повітряні сили Російської Федерації]] [[Повітряні сили Російської Федерації|ВПС РФ]]
| city-served =
| location = {{coord|43|20|54|N|132|03|33|E|type:airport}}
| focus_city =
| built = <!-- military airports -->
| used = <!-- military airports -->
| commander = <!-- military airports -->
| occupants = <!-- military airports -->
| timezone =
| utc =
| summer =
| utcs =
| elevation-m = 37
| elevation-f =
| metric-elev =
| coordinates = <!-- {{coord}} -->
| website = <!-- example.com -->
| r1-number = 03/21<ref name="scramble"/>
| r1-length-f =
| r1-length-m = 2450x36
| r1-surface =
| metric-rwy =
| stat1-header =
| stat1-data = <!-- up to stat8 -->
| stat-year =
| footnotes =
}}

'''Центральна Углова''' ({{lang-ru|Центральная Угловая}}) — військовий аеродром в [[Приморський край|Приморському краї]], розташований в місті [[Артем (місто)|Артем]], 9 км південно-західніше [[Владивосток (аеропорт)|міжнародного аеропорту «Владивосток»]]. На аеродромі базується 22 винищувальний авіаполк, з складу 303-ї зведеної авіаційної дивізії [[11-та армія ВПС і ППО|11-ї армії ВПС і ППО]], в складі якого перебувають дві ескадрильї винищувачів, озброєні літаками [[Су-27СМ]], [[Су-30|Су-30М2]] та [[Су-35C|Су-35С]] і одна ескадрилья важких перехватчиків [[МіГ-31]] і МіГ-31БМ<ref name="topwar">{{cite web |url=https://topwar.ru/138460-proshloe-i-nastoyaschee-11-y-krasnoznamennoy-armii-vozdushno-kosmicheskih-sil-smogut-li-vks-rossii-zaschitit-nash-dalniy-vostok-chast-1.html |назва=Защитят ли ВКС наш Дальний Восток? Прошлое и настоящее 11-й Краснознамённой армии Воздушно-космических сил. Ч. 1 |вебсайт=topwar.ru |url-архіву=https://web.archive.org/web/20210119180305/https://topwar.ru/138460-proshloe-i-nastoyaschee-11-y-krasnoznamennoy-armii-vozdushno-kosmicheskih-sil-smogut-li-vks-rossii-zaschitit-nash-dalniy-vostok-chast-1.html |дата-архіву=2021-01-19 |дата-доступу=2023-08-19}}</ref><ref name="easternorbat">{{cite web |url=http://www.easternorbat.com/html/russian_air_force_eng.html |назва=Russian Frontal Aviation Arms Order of Battle |вебсайт=easternorbat.com |url-архіву=https://web.archive.org/web/20160810025659/https://www.easternorbat.com/html/russian_air_force_eng.html |дата-архіву=2016-08-10 |дата-доступу=2023-08-15}}</ref><ref name="scramble">{{cite web |url=https://scramble.nl/planning/orbats/russian-federation/russian-federation-aerospace-forces#UHIU499 |назва=Tsentralnaya Uglovaya (UHIU) Центральная Угловая |вебсайт=scramble.nl |url-архіву=https://web.archive.org/web/20200922163000/https://scramble.nl/planning/orbats/russian-federation/russian-federation-aerospace-forces |дата-архіву=2020-09-22 |дата-доступу=2023-08-19}}</ref>.

Крім винищувачів, що знаходяться в льотному стані, на аеродромі «Центральна Углова», знаходиться деяка кількість Су-27П з виробленим ресурсом і [[МіГ-31]], які чекають своєї черги на відновлювальний ремонт і модернізацію<ref name="topwar"/>.

10 березня 2023 з'явилась інформація про те, що на аеродромі «Центральна Углова» російськими партизанами з [[Легіон «Свобода Росії»|легіону «Свобода Росії»]] було спалено літак Су-27<ref name="informator10">{{cite web |url=https://informator.ua/ru/v-rossiyskom-vladivostoke-partizany-sozhgli-boevoy-samolet-su-27 |назва=В российском Владивостоке партизаны сожгли боевой самолёт Су-27 |вебсайт=informator.ua |url-архіву=https://web.archive.org/web/20230901150350/https://informator.ua/ru/v-rossiyskom-vladivostoke-partizany-sozhgli-boevoy-samolet-su-27 |дата-архіву=2023-09-01 |дата-доступу=2023-09-01}}</ref><ref name="unian">{{cite web |url=https://www.unian.ua/war/vinishchuvach-su-27-partizani-spalili-v-rosiji-zhdanov-prokomentuvav-12176379.html |назва=У Росії спалили винищувач Су-27 на аеродромі: Жданов прокоментував |вебсайт=unian.ua |url-архіву=https://web.archive.org/web/20230313150854/https://www.unian.ua/war/vinishchuvach-su-27-partizani-spalili-v-rosiji-zhdanov-prokomentuvav-12176379.html |дата-архіву=2023-03-13 |дата-доступу=2023-09-01}}</ref>.

== Див. також ==
* [[Список військових аеродромів Росії]]

== Посилання ==
{{Reflist}}
{{ПКС РФ}}

[[Категорія:Авіабази ВПС Росії]]
[[Категорія:Військові формування Приморського краю]]
[[Категорія:11-та армія ВПС і ППО]]

title: рос. Центральная Угловая

рос. Центральная Угловая: ІАТА: немає • ICAO: UHIU

title: Загальні дані

Тип: військовий

Власник: МО РФ

Оператор: ВПС РФ

Висота над р. м.: 37 м / фт

title: Злітно-посадкові смуги

Напрямок: Довжина · Тип поверхні (PCN)

фт: м