text:
# Віма Кадфіз

Віма Кадфіз (бактр. Οοημο Καδφισο, кхар.  V'ima Kathpiśasa, Uvima Kavthisasa) (бл./до 112—126/7) — кушанський цар, син та наступник Віми Такту, третій великий цар, цар царів, син бога, Кушан. Отримав від батька велике Кушанське царство, й судячи по написам свого сина та наступника Канішки Великого, якихось великих потрясінь за часів його царювання не відбувалось. Відомий поперед за все емісіями якісних золотих монет, що пояснюють чи дефіцитом срібла, чи достатньою кількістю золотих родовищ на теренах Кушанського царства й, головне, неймовірним економічним зростанням Кушанського царства, крізь яке проходив так званий Шовковий (тобто Оксамитовий) Шлях з Імперії Хань на захід, до Римської імперії.
На його подвійних золотих динарах викарбувано легенди двома мовами: бактр. BAΣIΛEYΣ OOHMO KAΔΦIΣHΣ на аверсі, та розлога кхар. maharajasa rajadirajasa sarvaloga iśvarasa mahiśvarasa v'ima kathpiśasa tratarasa — Великий Цар, Цар Царів, Всесвіту Господар, Великий Господар, Віма Кадфіз Спаситель на реверсі.
Щодо кордонів та організації Кушанського царства за Віми Кадфіза будь-яких свідоцтв немає. Відомо, що його попередник «… підкорив Індію, керування якою доручив одному зі своїх військових очільників…», у якому можна бачити «… помічника — правителя Се…», який згодом проведе напад на Західний Край Хань. З Рабатакського напису відомо, що за часів його наступника Канішки Великого вже був розвинутий інститут каралрангів — царських намісників, які на деяких територіях змінювали стару родову аристократію (ймовірно, перш за все у власне Бактрії). Щодо кордонів кушан на перший рік правління Канішки ми бачимо, принаймні у Індії, наступне: Кунінда (бактр. κοοαδηανο), Удджайн (бактр. ωζονο), Сакета (бактр. Ζαγηδο), Каушамбі (бактр. Κωζαμβο), Шрі-Чампа (бактр. Ζιριταμβο), Паталіпутра (бактр. Παλαβοτρο). Отже, вже за часїв Віми Такту та Віми Кадфіза владу кушан окрім власне Бактрії було поширено й на центральну Індію та деякі (чи всі) кшатрапії саків (відомі як Західні Кшатрапи).

### Віма Кадфізв епіграфіці[6]
- CKI 62 [Архівовано 1 травня 2021 у Wayback Machine.]

| син бога магараджа Віма Кадфіз року 287…[7] |
- Великий Рабатакський напис царя Канішки (IKEo 318) [Архівовано 12 листопада 2017 у Wayback Machine.] (уривок)

| … Він наказав зобразити їх, цих богів, яких написано [імена], також він наказав зобразити царів таких: Кудзулу Кадфіза царя прадіда, Віму Такту царя діда, Віму Кадфіза царя батька та його, Канішку царя… |

title: Віма Кадфіз

wikitext:
{{Династ (правитель)
| ім'я                   = Віма Кадфіз (Вем Кадфіз)
| ім'я оригінальне       = {{lang-xbc|Οοημο Καδφισο}}
| зображення             = Kushan_Empire_Vima_Kadphises_Circa_CE_100-127,_portrait.jpg
| зображення підпис      = {{lang-el|BAΣIΛEYΣ OOHMO KAΔΦIΣHΣ}}
| династія               = Кушани
| держава                = [[Кушанське царство]]
| титул                  = Великий Цар, Цар Царів, Син Бога
| форма влади            = спадкова [[автократія]] з елементами [[теократія|теократії]]
| попередник             = [[Віма Такту]]
| наступник              = [[Канішка I|Канішка (I)]]
| роки правління         = до/близько 111/112 р. — 127/128 р.
|-
| рік народження         = невідомо
| батько                 = [[Віма Такту]]
| мати                   = невідомо
| брати, сестри          = невідомо
| дружина                = невідомо
| діти                   = [[Канішка I|Канішка (I)]]
}}

'''Віма Кадфіз''' ({{lang-xbc|Οοημο Καδφισο}}, [[кхароштхі|кхар.]] '' V'ima Kathpiśasa, Uvima Kavthisasa'') (бл./до 112—126/7) — [[Кушанська імперія|кушанський цар]], син та наступник ''Віми Такту'', третій ''великий цар, цар царів, син бога, Кушан''. Отримав від батька велике [[Кушанське царство]], й судячи по написам свого сина та наступника ''Канішки Великого'', якихось великих потрясінь за часів його царювання не відбувалось. Відомий поперед за все емісіями якісних золотих монет, що пояснюють чи дефіцитом срібла, чи достатньою кількістю золотих родовищ на теренах Кушанського царства й, головне, неймовірним економічним зростанням Кушанського царства, крізь яке проходив так званий [[Шовковий Шлях|Шовковий (тобто ''Оксамитовий'') Шлях]] з [[Східна Хань|Імперії Хань]] на захід, до [[Римська імперія|Римської імперії]].

На його подвійних золотих [[динар]]ах викарбувано легенди двома мовами: {{lang-xbc|BAΣIΛEYΣ OOHMO KAΔΦIΣHΣ}} на аверсі, та розлога [[кхароштхі|кхар.]] ''maharajasa rajadirajasa sarvaloga iśvarasa mahiśvarasa v'ima kathpiśasa tratarasa'' — ''Великий Цар, Цар Царів, Всесвіту Господар, Великий Господар, Віма Кадфіз Спаситель''<ref>{{ref-en}} Harry Falk. Names and titles from Kuṣāṇa times to the Hūṇas — The Indian material. 2010.</ref> на реверсі.<ref>[http://www.coinindia.com/galleries-vima-kadphises.html  The Coin Galleries: Vima Kadphises] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180313145841/http://coinindia.com/galleries-vima-kadphises.html |date=13 березня 2018 }}{{ref-en}}</ref><ref>[http://www.britishmuseum.org/research/collection_online/search.aspx?people=44303&peoA=44303-1-5&page=1 Монети Віми Кадфіза у Британському музеї]{{ref-en}}</ref>

Щодо кордонів та організації Кушанського царства за ''Віми Кадфіза'' будь-яких свідоцтв немає. Відомо, що його попередник ''«… підкорив Індію, керування якою доручив одному зі своїх військових очільників…»'', у якому можна бачити ''«… помічника — правителя Се…»'', який згодом проведе напад на [[Кашгар|Західний Край]] [[Династія Хань|Хань]].<ref>{{ref-ru}} [http://bibliotekar.kz/chitat-knigu-onlain-srednjaja-azija-i-vo/otdelenie-ii-povestvovanie-o-zapadnom-kr.html ''Бань Гу. «Хань Шу»''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210521214234/http://bibliotekar.kz/chitat-knigu-onlain-srednjaja-azija-i-vo/otdelenie-ii-povestvovanie-o-zapadnom-kr.html |date=21 травня 2021 }}</ref> З Рабатакського напису відомо, що за часів його наступника ''Канішки Великого'' вже був розвинутий інститут ''каралрангів'' — царських намісників, які на деяких територіях змінювали стару родову аристократію (ймовірно, перш за все у власне Бактрії). Щодо кордонів кушан на перший рік правління ''Канішки'' ми бачимо, принаймні у Індії, наступне: [[Кунінда]] ({{lang-xbc|κοοαδηανο}}), [[Удджайн]] ({{lang-xbc|ωζονο}}), [[Сакета]] ({{lang-xbc|Ζαγηδο}}), [[Каушамбі]] ({{lang-xbc|Κωζαμβο}}), [[Шрі-Чампа]] ({{lang-xbc|Ζιριταμβο}}), [[Паталіпутра]] ({{lang-xbc|Παλαβοτρο}}).<ref name="Sims-Williams. 2012">{{ref-en}} N. Sims-Williams. Bactrian Rabatak inscription. New reading. Bulletin of the Asia Institute. New Series, Vol. 18 (2004), pp. 53-68.</ref> Отже, вже за часїв ''Віми Такту'' та ''Віми Кадфіза'' владу ''кушан'' окрім власне Бактрії було поширено й на центральну Індію та деякі (чи всі) кшатрапії саків (відомі як [[Західні Кшатрапи]]).

=== ''Віма Кадфіз'' в епіграфіці<ref>{{ref-en}} Michael C. Skinner. Marks of Empire: Extracting a Narrative from the Corpus of Kuṣāṇa Inscriptions. A dissertation submitted in partial fulfillment of the requirements for the degree of Doctor of Philosophy. University of Washington. 2017.</ref> ===

* [https://gandhari.org/catalog?textID=62 CKI 62] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210501134319/https://gandhari.org/catalog?textID=62 |date=1 травня 2021 }}
{{text|син бога магараджа Віма Кадфіз року 287…<ref>''112/113 рік.''</ref>}}
* [http://epigraphy.packhum.org/text/314742?bookid=783&location=76 Великий Рабатакський напис царя Канішки (IKEo 318)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20171112074508/http://epigraphy.packhum.org/text/314742?bookid=783&location=76 |date=12 листопада 2017 }} ''(уривок)''
{{text|… Він наказав зобразити їх, цих богів, яких написано [імена], також він наказав зобразити царів таких: Кудзулу Кадфіза царя прадіда, Віму Такту царя діда, Віму Кадфіза царя батька та його, Канішку царя…}}

== Примітки ==
{{Примітки|2}}

{{Бібліоінформація}}
{{Правителі Кушан}}
{{ВП-Портали|Індія}}

[[Категорія:Кушанські царі]]

title: Віма Кадфіз (Вем Кадфіз) · бактр. Οοημο Καδφισο

Династія: Кушани

Держава: Кушанське царство

Титул: Великий Цар, Цар Царів, Син Бога

Форма влади: спадкова автократія з елементами теократії

Попередник: Віма Такту

Наступник: Канішка (I)

title: Біографічні дані

Рік народження: невідомо

Батько: Віма Такту

Мати: невідомо

Брати, сестри: невідомо

дружина: невідомо

Діти: Канішка (I)


text:
# Архієпископ Афінський і всієї Еллади
Архієпископ Афінський і всієї Еллади (грец. Αρχιεπίσκοπος Αθηνών και πάσης Ελλάδος) — офіційний титул предстоятеля Елладської православної церкви. Знаходиться на одинадцятому місці в диптиху предстоятелів помісних православних церков. З 1850 по 1923 очільник Грецької церкви носив титул митрополит Афінський.

## Список

### Митрополити Афінські та всієї Еллади (1833-1923)
| Портрет | Ім'я               | Початок           | Кінець            |
| ------- | ------------------ | ----------------- | ----------------- |
|         | Неофіт V           | 2 грудня 1833     | 29 грудня 1861    |
|         | Михаїл IV          | 13 січня 1862     | 2 серпня 1862     |
|         | Феофіл             | 8 серпня 1862     | 15 липня 1873     |
|         | Антоній            | 9 серпня 1873     | 15 травня 1874    |
|         | Прокопій І         | 8 червня 1874     | 11 лютого 1889    |
|         | Герман II Каллігас | 17 липня 1889     | 30 січня 1896     |
|         | Прокопій II        | 23 жовтня 1896    | 21 листопада 1901 |
|         | Феокліт I          | 17 листопада 1902 | 11 жовтня 1917    |
|         | Мелетій III        | 13 березня 1918   | 29 листопада 1920 |
|         | Феокліт I          | 29 листопада 1920 | 16 грудня 1922    |
|         | Хризостом І        | 8 березня 1923    | 31 грудня 1923    |

### Архієпископи Афінські та всієї Еллади (з 31 грудня 1923)
| Портрет | Ім'я         | Початок          | Кінець          | Примітки                                                                                |
| ------- | ------------ | ---------------- | --------------- | ------------------------------------------------------------------------------------------------------------ |
|         | Хризостом І  | 31 грудня 1923   | 22 жовтня 1938  | В 8 березня по 31 грудня 1923 предстоятель Церкви Греції як митрополит Афінський                             |
|         | Дамаскин     | 5 листопада 1938 | 1 грудня 1938   | Не був інтронізований. Під тиском режиму Метаксаса було проведено повторні вибори.                           |
|         | Хрисанф      | 12 грудня 1938   | 2 липня 1941    | Після окупації Греції нацистами відправлений у відставку за відмову принести присягу колаборантському уряду. |
|         | Дамаскин     | 2 липня 1941     | 20 травня 1949  | Повторно.                                                                                |
|         | Спиридон     | 4 червня 1949    | 21 березня 1956 |                                                                                |
|         | Дорофей III  | 29 березня 1956  | 26 липня 1957   |                                                                                |
|         | Феокліт ІІ   | 7 серпня 1957    | 8 січня 1962    |                                                                                |
|         | Іаков III    | 13 січня 1962    | 25 січня 1962   |                                                                                |
|         | Хризостом II | 14 лютого 1962   | 11 травня 1967  | Незаконно відсторонений за наказом режиму чорних полковників                                                 |
|         | Ієронім І    | 14 травня 1967   | 12 грудня 1973  | Пішов у відставку після перевороту 25 листопада 1973 року                                                    |
|         | Серафим      | 12 січня 1974    | 10 квітня 1998  |                                                                                |
|         | Христодул    | 28 квітня 1998   | 28 січня 2008   |                                                                                |
|         | Ієронім II   | 16 лютого 2008   |                 | Чинний                                                                                |

wikiname: ukwiki

title: Архієпископ Афінський і всієї Еллади

in_language: uk

wikitext:
{{Картка офіційної посади
| посада              = Архієпископ Афінський і всієї Еллади
| оригінальна_назва   = {{lang-el|Αρχιεπίσκοπος Αθηνών και πάσης Ελλάδος}}
| відзнака            = Archdiocese of Athens emblem.svg
| відзнака_розмір     = 160
| відзнака_підпис     = Емблема Афінської архієпископії
| прапор              = Flag of the Greek Orthodox Church.svg
| прапор_розмір       = 220
| прапор_підпис       = Прапор Церкви Еллади
| зображення          = Archbishop Ieronymos II of Athens.jpg
| зображення_розмір   =
| повноважний         = [[Ієронім II]]
| повноважний_від     = [[16 лютого]] [[2008]]
| стиль               = [[Його Блаженство]]
| тип                 = [[предстоятель]]
| член                = [[Елладська православна церква|Церква Еллади]]
| підзвітність        = [[Архієрейський собор|Священний собор єпископів]] ({{lang-el|Ιερά Σύνοδος της Ιεραρχίας}})
| резиденція          = резиденція архієпископа в Афінах
| місце               = [[Афіни]]
| номінує             = усі митрополити (правлячі єпископи) стають претендентами після смерті чи зречення попереднього архієпископа
| призначає           = [[Архієрейський собор|Священний собор єпископів]] ({{lang-el|Ιερά Σύνοδος της Ιεραρχίας}})
| призначає_уточнення = Після смерті чи зречення попереднього архієпископа
| термін              = довічно
| твірний_інструмент  = Статутна хартія Церкви Еллади 1977 року
| попередник          = Митрополит Афінський
| вступний            = [[Президент Греції]] (затвердження після обрання), [[Архієрейський собор|Священний собор єпископів]] (інтронізація)
| створення           = [[31 грудня]] [[1923]]
| засновник           =
| названо_за          = [[Афіни]], [[Еллада]]
| перший              = Хризостом I
| вебсайт            = [http://www.ecclesia.gr/ www.ecclesia.gr]
}}
'''Архієпископ Афінський і всієї Еллади''' ({{lang-el|Αρχιεπίσκοπος Αθηνών και πάσης Ελλάδος}}) — офіційний титул предстоятеля [[Елладська православна церква|Елладської православної церкви]]. Знаходиться на одинадцятому місці в [[диптих (релігія)|диптиху]] предстоятелів помісних православних церков. З [[1850]] по [[1923]] очільник Грецької церкви носив титул митрополит Афінський.

==Список==
===Митрополити Афінські та всієї Еллади (1833-1923)===
{| class="wikitable"
|-
! Портрет
! Ім'я
! Початок
! Кінець
|-
|[[Файл:Neofytos Metaxa.JPG|100px]]
|Неофіт V
|[[2 грудня]] [[1833]]<ref>До [[2 вересня]] [[1850]] у схизмі зі світовим православ'ям</ref>
|[[29 грудня]] [[1861]]
|-
|[[Файл:Misael of Athens.jpg|100px]]
|Михаїл IV
|[[13 січня]] [[1862]]
|[[2 серпня]] [[1862]]
|-
|
|Феофіл
|[[8 серпня]] [[1862]]
|[[15 липня]] [[1873]]
|-
|
|Антоній
|[[9 серпня]] [[1873]]
|[[15 травня]] [[1874]]
|-
|
|Прокопій І
|[[8 червня]] [[1874]]
|[[11 лютого]] [[1889]]
|-
|[[Файл:Germanus of Athens.jpg|100px]]
|Герман II Каллігас
|[[17 липня]] [[1889]]
|[[30 січня]] [[1896]]
|-
|[[Файл:Prokopios B Archiepiskopos Athinon 1901 Faros tis Anatolis.jpg|100px]]
|Прокопій II
|[[23 жовтня]] [[1896]]
|[[21 листопада]] [[1901]]
|-
|[[Файл:Theoklitos Athinon 1911.jpg|100px]]
|Феокліт I
|[[17 листопада]] [[1902]]
|[[11 жовтня]] [[1917]]
|-
|[[Файл:Patriarch Meletius IV of Constantinople.jpg|100px]]
|[[Мелетій IV|Мелетій III]]
|[[13 березня]] [[1918]]
|[[29 листопада]] [[1920]]
|-
|[[Файл:Theoklitos Athinon 1911.jpg|100px]]
|Феокліт I<ref>Повторно</ref>
|[[29 листопада]] [[1920]]
|[[16 грудня]] [[1922]]
|-
|[[Файл:Chrysostomos I of Athens.jpg|100px]]
|Хризостом І
|[[8 березня]] [[1923]]
|[[31 грудня]] [[1923]]<ref>зміна титулу</ref>
|}

=== Архієпископи Афінські та всієї Еллади (з 31 грудня 1923) ===
{| class="wikitable"
|-
! Портрет
! Ім'я
! Початок
! Кінець
! Примітки
|-
|[[Файл:Chrysostomos I of Athens.jpg|100px]]
|Хризостом І
|[[31 грудня]] [[1923]]
|[[22 жовтня]] [[1938]]
|В 8 березня по 31 грудня 1923 предстоятель Церкви Греції як митрополит Афінський
|-
|[[Файл:Archbishop Damaskinos of Greece.jpg|100px]]
|[[Дамаскин (Архієпископ Афінський)|Дамаскин]]
|[[5 листопада]] [[1938]]
|[[1 грудня]] [[1938]]
|Не був інтронізований. Під тиском режиму [[Іоанніс Метаксас|Метаксаса]] було проведено повторні вибори.
|-
|[[Файл:Chrysanthos.jpg|100px]]
|Хрисанф
|[[12 грудня]] [[1938]]
|[[2 липня]] [[1941]]
|Після [[Окупація Греції країнами Осі|окупації Греції нацистами]] відправлений у відставку за відмову принести присягу [[колабораціонізм|колаборантському]] уряду.
|-
|[[Файл:Archbishop Damaskinos of Greece.jpg|100px]]
|[[Дамаскин (Архієпископ Афінський)|Дамаскин]]
|[[2 липня]] [[1941]]
|[[20 травня]] [[1949]]
|Повторно.
|-
|[[Файл:Spiridon HPIM6085.jpg|100px]]
|Спиридон
|[[4 червня]] [[1949]]
|[[21 березня]] [[1956]]
|
|-
|
|Дорофей III
|[[29 березня]] [[1956]]
|[[26 липня]] [[1957]]
|
|-
|
|Феокліт ІІ
|[[7 серпня]] [[1957]]
|[[8 січня]] [[1962]]
|
|-
|
|Іаков III
|[[13 січня]] [[1962]]
|[[25 січня]] [[1962]]
|
|-
|[[Файл:Archbishop Chrysostomos Hatzistavrou (1880-1968).jpg|100px]]
|Хризостом II
|[[14 лютого]] [[1962]]
|[[11 травня]] [[1967]]
|Незаконно відсторонений за наказом режиму [[Чорні полковники|чорних полковників]]
|-
|
|Ієронім І
|[[14 травня]] [[1967]]
|[[12 грудня]] [[1973]]
|Пішов у відставку після перевороту 25 листопада 1973 року
|-
|[[Файл:Seraphin of Athens.jpg|100px]]
|Серафим
|[[12 січня]] [[1974]]
|[[10 квітня]] [[1998]]
|
|-
|[[Файл:Archbishop Christodoulos (cropped).jpg|100px]]
|[[Христодул (Архієпископ Афінський)|Христодул]]
|[[28 квітня]] [[1998]]
|[[28 січня]] [[2008]]
|
|-
|[[Файл:Archbishop Ieronymos II of Athens.jpg|100px]]
|[[Ієронім II]]
|[[16 лютого]] [[2008]]
|
|Чинний
|}

==Примітки==
{{commonscat|Archbishops of Athens and All Greece}}
{{примітки}}

== Посилання ==
* [http://www.ecclesia.gr Офіційна сторінка Елладської православної церкви] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190109095436/http://www.ecclesia.gr/ |date=9 січня 2019 }}
* [http://www.myriobiblos.gr/ Електронна бібліотека Елладської православної церкви] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200205053838/http://www.myriobiblos.gr/ |date=5 лютого 2020 }}
* [http://www.hristianstvo.ru/orthodoxy/churches/greece/ Православ'я в Греції] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090219063515/http://www.hristianstvo.ru/orthodoxy/churches/greece/ |date=19 лютого 2009 }}
* [http://www.patriarchia.ru/db/text/361159.html/ Иероним ІІ (официальный сайт Московского патриархата)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200623101721/http://www.patriarchia.ru/db/text/361159.html/ |date=23 червня 2020 }}

[[Категорія:Архієпископи Атенські]]
[[Категорія:Церковні титули]]
[[Категорія:Православна церква Греції]]

title: Архієпископ Афінський і всієї Еллади · грец. Αρχιεπίσκοπος Αθηνών και πάσης Ελλάδος

Стиль: Його Блаженство

Тип: предстоятель

Член: Церква Еллади

Резиденція: резиденція архієпископа в Афінах

Місце: Афіни

Призначає: Священний собор єпископів (грец. Ιερά Σύνοδος της Ιεραρχίας) · Після смерті чи зречення попереднього архієпископа

Термін каденції: довічно

Твірний інструмент: Статутна хартія Церкви Еллади 1977 року

Попередник: Митрополит Афінський

Приводить до посади: Президент Греції (затвердження після обрання), Священний собор єпископів (інтронізація)

Створення: 31 грудня 1923

Названо на честь: Афіни, Еллада

Перший на посаді: Хризостом I


text:
# Гримич Віль Григорович
Віль Григо́рович Гри́мич (7 червня 1925, Москва — 2 жовтня 2016, Київ) — український перекладач та літературознавець. Заслужений працівник культури України. Учасник німецько-радянської війни, капітан військової служби.

## Життєпис
Народився 7 червня 1925 р. у м. Москві.
Закінчив філологічний факультет Київського державного університету ім. Т. Г. Шевченка та аспірантуру.
Учасник німецько-радянської війни у складі 719-го легкого артилерійського полку та 2-го Білоруського фронту, капітан військової служби. Нагороджений орденами та медалями.
Член-кореспондент Словенської Академії наук і мистецтв. Автор багатьох статей, есе в періодиці й книжках про іншомовні літератури, міжлітературні взаємини, зарубіжну україніку й шевченкіану.
Помер 2 жовтня 2016 року на 92-му році життя в Києві. Похований на Байковому кладовищі (ділянка № 33). На будинку по вул. Олеся Гончара, 52 відкрито меморіальну дошку.

### Родина
Дружина — літературознавиця Галина Гримич (нар. 1938). Донька — письменниця, доктор історичних наук Марина Гримич (нар. 1961). Зять — політик та дипломат Ігор Осташ (нар. 1959).

## Творчий доробок (частковий)
Переклав романи й повісті
- зі словацької: Р. Яшика, Л. Мнячка;
- з чеської: Йозефа Несвадби, Павла Гануша, Мірко Пашека;
- з узбецької: Гафура Гуляма, Ульмаса Умарбекова;
- поетичні книжки з татарської: Джавада Тарджеманова, Муси Джаліля;
- зі словенської: Франце Прешерна, Антона Інголича, Цирила Космача, Тоне Селішкара, Леопольда Суходольчана;
- з естонської: Владіміра Беекмана, А. Сійга;
- з кримськотатарської: Окрушина сонця. Антологія (у співавторстві),
- драматичні твори з іспанської: Лопе де Вега;
- з німецької: Фрідріха Дюрренматта, Танкреда Дорста;
- з італійської: Джуліо Скарніччі та Ренцо Тарабузі;
- з французької: Робера Тома;
- з англійської: П. Шиффера;
- із сербської: Бранислава Нушича;
- з російської: Антона Чехова.

## Нагороди
- 1945 — орден Червоної Зірки
- 1946 — медаль «За визволення Варшави»
- 1946 — медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- 1985 — орден Вітчизняної Війни I ступеня
- 1993 — премія імені Максима Рильського — за талановиті інтерпретації творів багатьох митців слов'янського світу: Ц. Космача, А. Інголича, Б. Нушича, Й. Несвадби, Р. Яшика, М. Пашека
- 2001 — Орден «За заслуги» ІІІ ступеня[1]
- заслужений працівник культури України

title: Гримич Віль Григорович

wikitext:
{{Особа
|ім'я              = Віль Григо́рович Гри́мич
|оригінал імені    =
|зображення        =
|розмір_зображення =
|дата_народження   = 7.6.1925
|місце_народження  = [[Москва]]
|дата_смерті       = 2.10.2016
|місце_смерті      = [[Київ]]
|рід_діяльності    = перекладач
|дружина           = [[Гримич Галина Михайлівна|Галина Гримич]]
|діти              = [[Гримич Марина Віллівна|Марина Гримич]], Святослав Гримич
|нагороди          = {{ряд|вирівняти=по центру|{{Орден За заслуги III ступеня (Україна)}}|{{Орден Червоної Зірки}}|{{Орден Вітчизняної війни 1 ступеня}}}}
{{ряд|вирівняти=по центру|{{Медаль «За перемогу над Німеччиною»}}|{{Медаль «За визволення Варшави»}}|{{Заслужений працівник культури України}}}}
|Поховання         = [[Байкове кладовище]]
}}
{{othernames|Гримич}}
'''Віль Григо́рович Гри́мич''' ([[7 червня]] [[1925]], [[Москва]] — [[2 жовтня]] [[2016]], [[Київ]]) — український [[перекладач]] та [[Літературознавство|літературознавець]]. [[Заслужений працівник культури України]]. Учасник [[Німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]], [[Капітан (військове звання)|капітан]] військової служби.

== Життєпис ==
Народився [[7 червня]] [[1925]] р. у м. [[Москва|Москві]].

Закінчив філологічний факультет [[Київський національний університет імені Тараса Шевченка|Київського державного університету ім. Т. Г. Шевченка]] та аспірантуру.

[[Файл:Могила Віля Гримича (W).jpg|thumb|right|150px|Могила Віля Гримича, Байкове кладовище]]
[[Файл:Меморіальна дошка Вілю Гримичу.jpg|200px|міні|праворуч|Меморіальна дошка Вілю Гримичу в Києві]]

Учасник [[Німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]] у складі [[719-й легкий артилерійський полк|719-го легкого артилерійського полку]] та [[2-й Білоруський фронт|2-го Білоруського фронту]], [[Капітан (військове звання)|капітан]] військової служби. Нагороджений [[орден]]ами та [[медаль|медалями]].

[[Член-кореспондент]] [[Словенська академія наук і мистецтв|Словенської Академії наук і мистецтв]]. Автор багатьох статей, [[есе]] в [[періодика|періодиці]] й книжках про іншомовні літератури, міжлітературні взаємини, зарубіжну [[україніка|україніку]] й [[Шевченкіана|шевченкіану]].

Помер 2 жовтня 2016 року на 92-му році життя в Києві. Похований на [[Байкове кладовище|Байковому кладовищі]] (ділянка № 33). На будинку по [[Вулиця Олеся Гончара (Київ)|вул. Олеся Гончара]], 52 відкрито меморіальну дошку.

=== Родина ===
Дружина — літературознавиця [[Гримич Галина Михайлівна|Галина Гримич]] (нар. 1938). Донька — письменниця, [[доктор історичних наук]] [[Гримич Марина Віллівна|Марина Гримич]] (нар. 1961). Зять — політик та дипломат [[Осташ Ігор Іванович|Ігор Осташ]] (нар. 1959).

== Творчий доробок (частковий) ==
Переклав [[Роман (жанр)|романи]] й [[повість|повісті]]
* зі [[словацька мова|словацької]]: Р. Яшика, Л. Мнячка;
* з [[чеська мова|чеської]]: Йозефа Несвадби, Павла Гануша, Мірко Пашека;
* з [[узбецька мова|узбецької]]: [[Гафур Гулям|Гафура Гуляма]], Ульмаса Умарбекова;
* [[поезія|поетичні]] книжки з [[татарська мова|татарської]]: Джавада Тарджеманова, [[Муса Джаліль|Муси Джаліля]];
* зі [[словенська мова|словенської]]: [[Франце Прешерн]]а, [[Антон Інголич|Антона Інголича]], [[Цирил Космач|Цирила Космача]], Тоне Селішкара, Леопольда Суходольчана;
* з [[естонська мова|естонської]]: [[Володимир Беекман|Владіміра Беекмана]], А. Сійга;
* з [[кримськотатарська мова|кримськотатарської]]: Окрушина сонця. [[Антологія]] (у співавторстві),
* [[драма (жанр)|драматичні]] твори з [[іспанська мова|іспанської]]: [[Лопе де Вега]];
* з [[німецька мова|німецької]]: [[Фрідріх Дюрренматт|Фрідріха Дюрренматта]], Танкреда Дорста;
* з [[італійська мова|італійської]]: [[Джуліо Скарніччі]] та [[Ренцо Тарабузі]];
* з [[французька мова|французької]]: [[Робер Тома|Робера Тома]];
* з [[англійська мова|англійської]]: П. Шиффера;
* із [[сербська мова|сербської]]: [[Бранислав Нушич|Бранислава Нушича]];
* з [[російська мова|російської]]: [[Чехов Антон Павлович|Антона Чехова]].

== Нагороди ==
* 1945 — [[орден Червоної Зірки]]
* 1946 — [[медаль «За визволення Варшави»]]
* 1946 — [[медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»]]
* 1985 — [[орден Вітчизняної Війни]] I ступеня
* 1993 — [[премія імені Максима Рильського]] — ''за талановиті інтерпретації творів багатьох митців слов'янського світу: Ц. Космача, А. Інголича, Б. Нушича, Й. Несвадби, Р. Яшика, М. Пашека''
* 2001 — [[Орден «За заслуги» (Україна)|Орден «За заслуги»]] ІІІ ступеня<ref>[https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/978/2001#Text Указ Президент України від 15 жовтня 2001 року № 978/2001 «Про відзначення державними нагородами України письменників»]</ref>
* [[заслужений працівник культури України]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''Волинський К. П.'' [http://esu.com.ua/search_articles.php?id=27246 Гримич Віль Григорович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220321024053/https://esu.com.ua/search_articles.php?id=27246 |date=21 березня 2022 }} // {{ЕСУ|6}}

== Посилання ==
* [http://chtyvo.org.ua/authors/Vill_Hrymych/ Твори Віля Гримича] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170710212357/http://chtyvo.org.ua/authors/Vill_Hrymych/ |date=10 липня 2017 }} на [[Чтиво|Chtyvo.org.ua]]

{{Бібліоінформація}}
{{Лауреати премії імені Максима Рильського}}
[[Категорія:Українські перекладачі]]
[[Категорія:Словацько-українські перекладачі]]
[[Категорія:Випускники філологічного факультету Київського університету]]
[[Категорія:Лауреати премії імені Максима Рильського]]
[[Категорія:Уродженці Москви]]
[[Категорія:Померли в Києві]]
[[Категорія:Українські шевченкознавці]]
[[Категорія:Українські поліглоти]]
[[Категорія:Німецько-українські перекладачі]]
[[Категорія:Англійсько-українські перекладачі]]
[[Категорія:Французько-українські перекладачі]]
[[Категорія:Італійсько-українські перекладачі]]
[[Категорія:Сербсько-українські перекладачі]]
[[Категорія:Чесько-українські перекладачі]]
[[Категорія:Естонсько-українські перекладачі]]
[[Категорія:Російсько-українські перекладачі]]
[[Категорія:Кримськотатарсько-українські перекладачі]]
[[Категорія:Іспансько-українські перекладачі]]
[[Категорія:Поховані на Байковому кладовищі]]
[[Категорія:Українці в Другій світовій війні]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни з СРСР]]
[[Категорія:Учасники Другої світової війни]]
[[Категорія:Капітани (СРСР)]]

title: Віль Григо́рович Гри́мич

Народився: 7 червня 1925 · Москва

Помер: 2 жовтня 2016 (91 рік) · Київ

Поховання: Байкове кладовище

Діяльність: перекладач

Alma mater: Філологічний факультет Київського університету

У шлюбі з: Галина Гримич

Діти: Марина Гримич, Святослав Гримич

Нагороди: | Орден «За заслуги» ІІІ ступеня | Орден Червоної Зірки | Орден Вітчизняної війни I ступеня | | Медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.» | Медаль «За визволення Варшави» | Заслужений працівник культури України |

title: Діти

Орден «За заслуги» ІІІ ступеня: Орден Червоної Зірки · Орден Вітчизняної війни I ступеня

title: Діти

Медаль «За визволення Варшави» · Заслужений працівник культури України


text:
# Торір Гельгасон
Торір Йоганн Гельгасон (ісл. Þórir Jóhann Helgason, нар. 28 вересня 2000, Гапнарф'єрдюр, Ісландія) — ісландський футболіст, атакувальний півзахисник італійського клубу «Лечче» та національної збірної Ісландії. На правах оренди грає у Німеччині за «Айнтрахт» (Брауншвейг).

## Клубна кар'єра
Торір Гельгасон є вихованцем ісландського клубу «Гаукар». У його складі у 2017 році футболіст дебютував на професійному рівні. За рік Гельгасон підписав контракт з клубом Вищої ліги «Хафнарф'ярдар». У складі якого провів три сезони у Вищій ісландські лізі і відзначився трьома забитими голами.
У липні 2021 року Гельгасон підписав чотирирічний контракт з клубом італійської Серії В «Лечче». Допоміг команді у першому ж сезоні здобути підвищення в класі до Серії A. Однак наступного сезону на рівні елітного італійського дивізіону виходив на поле значно рідше.
У серпні 2023 року був орендований німецьким «Айнтрахтом» (Брауншвейг).

## Збірна
З 2017 року Торір Гельгасон грав у юнацьких та молодіжній збірній Ісландії. 29 травня 2021 року у товариському матчі проти команди Мексики, що проходив у США у місті Арлінгтон Торір Гельгасон дебютував у національній збірній Ісландії.

## Статистика виступів

### Статистика виступів за збірну
Станом на 30 травня 2023 року
| Дата       | Місто            | Господарі          | Результат          | Гості              | Турнір                               | Голи | Примітки |
| ---------- | ---------------- | ------------------ | ------------------ | ------------------ | ------------------------------------ | ---- | -------- |
| 29-5-2021  | Арлінгтон        | Мексика            | 2 – 1              | Ісландія           | товариський матч                     | -    |          |
| 5-9-2021   | Рейк'явік        | Ісландія           | 2 – 2              | Північна Македонія | Відбір до ЧС 2022                    | -    | 60'      |
| 8-9-2021   | Рейк'явік        | Ісландія           | 0 – 4              | Німеччина          | Відбір до ЧС 2022                    | -    |          |
| 8-10-2021  | Рейк'явік        | Ісландія           | 1 – 1              | Вірменія           | Відбір до ЧС 2022                    | -    | 90+1'    |
| 11-10-2021 | Рейк'явік        | Ісландія           | 4 – 0              | Ліхтенштейн        | Відбір до ЧС 2022                    | -    | 65'      |
| 11-11-2021 | Бухарест         | Румунія            | 0 – 0              | Ісландія           | Відбір до ЧС 2022                    | -    | 74'      |
| 14-11-2021 | Скоп'є           | Північна Македонія | 3 – 1              | Ісландія           | Відбір до ЧС 2022                    | -    | 72'      |
| 26-3-2022  | Мурсія           | Фінляндія          | 1 – 1              | Ісландія           | товариський матч                     | -    |          |
| 29-3-2022  | Ла-Корунья       | Іспанія            | 5 – 0              | Ісландія           | товариський матч                     | -    |          |
| 2-6-2022   | Хайфа            | Ізраїль            | 2 – 2              | Ісландія           | Ліга націй УЄФА 2022-2023 - 1-й етап | 1    | 17'      |
| 6-6-2022   | Рейк'явік        | Ісландія           | 1 – 1              | Албанія            | Ліга націй УЄФА 2022-2023 - 1-й етап | -    | 62'      |
| 13-6-2022  | Рейк'явік        | Ісландія           | 2 – 2              | Ізраїль            | Ліга націй УЄФА 2022-2023 - 1-й етап | 1    | 90'      |
| 22-9-2022  | Марія-Енцерсдорф | Венесуела          | 0 – 1              | Ісландія           | товариський матч                     | -    | 58'      |
| 27-9-2022  | Тирана           | Албанія            | 1 – 1              | Ісландія           | Ліга націй УЄФА 2022-2023 - 1-й етап | -    |          |
| 16-11-2022 | Каунас           | Литва              | 0 – 0 (5 - 6 п.п.) | Ісландія           | Coppa del Baltico                    | -    | 62'      |
| 19-11-2022 | Рига             | Латвія             | 1 – 1 (7 - 8 п.п.) | Ісландія           | Coppa del Baltico                    | -    | 76'      |
| Усього     |                  | Матчів             | 16                 |                    | Голів                                | 2    |          |

title: Торір Гельгасон

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Торір Гельгасон
| зображення =
| повне-ім'я = Торір Йоганн Гельгасон
| дата-народження = 28.09.2000
| місце-народження = [[Гапнарф'єрдюр]], [[Ісландія]]
| зріст = 187 см
| вага = 75 кг
| громадянство = {{ISL}}
| поточний-клуб = {{Прапорець|GER}} [[Айнтрахт (Брауншвейг)|«Айнтрахт» (Брауншвейг)]]
| позиція = [[півзахисник (футбол)|атакувальний півзахисник]]
| номер =
| юнацькі-роки = –2016
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|ISL}} «Гаукар»
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|клуб}}
{{Футболіст рядок 1|2017–2018 | {{Прапорець|ISL}} | «Гаукар» | 9 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2018–2021 | {{Прапорець|ISL}} | [[Гапнарф'ярдар (футбольний клуб)|«Хафнарф'ярдар»]] | 46 |3}}
{{Футболіст рядок 1|2021–2023 | {{Прапорець|ITA}} | [[Лечче (футбольний клуб)|«Лечче»]] | 37 |1}}
{{Футболіст рядок 0|2023– |{{оренда}} {{Прапорець|GER}} | [[Айнтрахт (Брауншвейг)|«Айнтрахт» (Брауншвейг)]] | 0 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|збірна}}
{{Футболіст рядок 0|2017      | {{Прапорець|ISL}} | [[Юнацька збірна Ісландії з футболу (U-18)|Ісландія U-18]] | 4 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2018      | {{Прапорець|ISL}} | [[Юнацька збірна Ісландії з футболу (U-19)|Ісландія U-19]] | 5 |0}}
{{Футболіст рядок 0|2019–     | {{Прапорець|ISL}} | [[Молодіжна збірна Ісландії з футболу|Ісландія U-21]] | 7 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2021–     | {{Прапорець|ISL}} | [[Збірна Ісландії з футболу|Ісландія]] | 16 |2}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 30 травня 2023
| збірна-поновлення = 30 травня 2023
}}
'''Торір Йоганн Гельгасон''' ({{lang-is|Þórir Jóhann Helgason}}, {{нар}} 28 вересня 2000, [[Гапнарф'єрдюр]], [[Ісландія]]) — ісландський футболіст, атакувальний [[півзахисник (футбол)|півзахисник]] італійського клубу [[Лечче (футбольний клуб)|«Лечче»]] та [[Збірна Ісландії з футболу|національної збірної Ісландії]]<ref>[https://www.worldfootball.net/player_summary/thorir-johann-helgason/ Þórir Jóhann Helgason] - worldfootball.net {{ref-en}}</ref>. На правах оренди грає у Німеччині за [[Айнтрахт (Брауншвейг)|«Айнтрахт» (Брауншвейг)]].

== Клубна кар'єра ==
Торір Гельгасон є вихованцем ісландського клубу «Гаукар». У його складі у 2017 році футболіст дебютував на професійному рівні. За рік Гельгасон підписав контракт з клубом Вищої ліги [[Гапнарф'ярдар (футбольний клуб)|«Хафнарф'ярдар»]]. У складі якого провів три сезони у Вищій ісландські лізі і відзначився трьома забитими голами.

У липні 2021 року Гельгасон підписав чотирирічний контракт з клубом італійської Серії В [[Лечче (футбольний клуб)|«Лечче»]]<ref>http://www.uslecce.it/news/384564628998/thorir-johann-helgason-egrave-un-calciatore-del-lecce</ref>. Допоміг команді у першому ж сезоні здобути підвищення в класі до Серії A. Однак наступного сезону на рівні елітного італійського дивізіону виходив на поле значно рідше.

У серпні 2023 року був орендований німецьким [[Айнтрахт (Брауншвейг)|«Айнтрахтом» (Брауншвейг)]].

== Збірна ==
З 2017 року Торір Гельгасон грав у юнацьких та молодіжній збірній Ісландії. 29 травня 2021 року у товариському матчі проти команди [[Збірна Мексики з футболу|Мексики]], що проходив у США у місті [[Арлінгтон (Техас)|Арлінгтон]] Торір Гельгасон дебютував у [[Збірна Ісландії з футболу|національній збірній Ісландії]].<ref>[https://int.soccerway.com/matches/2021/05/30/world/friendlies/mexico/iceland/3492281/ Mexico vs. Iceland - 30 May 2021] - портал футбольної статистики Soccerway {{ref-en}}</ref>

== Статистика виступів ==
=== Статистика виступів за збірну ===
{{updated|30 травня 2023 року}}
{{Матчі за збірну початок|ISL}}
{{Матчі за збірну|29-5-2021|Арлінгтон|MEX|2|1|ISL|-|Тов|14=Арлінгтон (Техас)}}
{{Матчі за збірну|5-9-2021|Рейк'явік|ISL|2|2|MKD|-|ВідбірЧС|2022|13={{Sostin|60}}}}
{{Матчі за збірну|8-9-2021|Рейк'явік|ISL|0|4|GER|-|ВідбірЧС|2022}}
{{Матчі за збірну|8-10-2021|Рейк'явік|ISL|1|1|ARM|-|ВідбірЧС|2022|13={{Sostout|90+1}}}}
{{Матчі за збірну|11-10-2021|Рейк'явік|ISL|4|0|LIE|-|ВідбірЧС|2022|13={{Sostout|65}}}}
{{Матчі за збірну|11-11-2021|Бухарест|ROU|0|0|ISL|-|ВідбірЧС|2022|13={{Sostin|74}}}}
{{Матчі за збірну|14-11-2021|Скоп'є|MKD|3|1|ISL|-|ВідбірЧС|2022|13={{Sostin|72}}}}
{{Матчі за збірну|26-3-2022|Мурсія|FIN|1|1|ISL|-|Тов}}
{{Матчі за збірну|29-3-2022|Ла-Корунья|ESP|5|0|ISL|-|Тов}}
{{Матчі за збірну|2-6-2022|Хайфа|ISR|2|2|ISL|1|Ліга націй УЄФА|2022-2023|1-й етап|13={{Cartellinogiallo|17}}}}
{{Матчі за збірну|6-6-2022|Рейк'явік|ISL|1|1|ALB|-|Ліга націй УЄФА|2022-2023|1-й етап|13={{Sostout|62}}}}
{{Матчі за збірну|13-6-2022|Рейк'явік|ISL|2|2|ISR|1|Ліга націй УЄФА|2022-2023|1-й етап|13={{Sostout|90}}}}
{{Матчі за збірну|22-9-2022|Марія-Енцерсдорф|VEN|0|1|ISL|-|Тов|13={{Sostin|58}}}}
{{Матчі за збірну|27-9-2022|Тирана|ALB|1|1|ISL|-|Ліга націй УЄФА|2022-2023|1-й етап}}
{{Матчі за збірну|16-11-2022|Каунас|LTU|0|0|ISL|-|Coppa del Baltico|2022|12=5 - 6|13= {{Sostout|62}}}}
{{Матчі за збірну|19-11-2022|Рига|LVA|1|1|ISL|-|Coppa del Baltico|2022|12=7 - 8|13= {{Sostin|76}}}}
{{Матчі за збірну кінець|16|2}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
*[https://www.ksi.is/mot/leikmadur/?leikmadur=213635 Торір Гельгасон] на сайті KSI.is
*{{UEFA player}}
*{{Transfermarkt}}
*{{Soccerway}}
*{{Soccerway}}
*{{Wfb}}
*{{Soccerbase}}
*{{EU-Football}}

{{Склад ФК Лечче}}
{{DEFAULTSORT:Гельгасон Торір}}

[[Категорія:Ісландські футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Ісландії з футболу]]
[[Категорія:Гравці збірної Ісландії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Гапнарфйордура»]]
[[Категорія:Футболісти «Лечче»]]
[[Категорія:Футболісти «Айнтрахта» (Брауншвейг)]]
[[Категорія:Ісландські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Італії]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Німеччині]]
[[Категорія:Футболісти «Гейкара»]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Торір Йоганн Гельгасон

Народження: 28 вересня 2000 (24 роки)

Вага: 75 кг

Громадянство: Ісландія

Позиція: атакувальний півзахисник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Айнтрахт» (Брауншвейг)

title: Юнацькі клуби

«Гаукар»

title: Професіональні клуби*

Роки: клуб · І (г)

«Гаукар» · 9 · (0)

«Хафнарф'ярдар» · 46 · (3)

«Лечче» · 37 · (1)

→ «Айнтрахт» (Брауншвейг) · 0 · (0)

title: Національна збірна**

Роки: збірна · І (г)

Ісландія U-18 · 4 · (0)

Ісландія U-19 · 5 · (0)

Ісландія U-21 · 7 · (0)

Ісландія · 16 · (2)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 30 травня 2023.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 30 травня 2023.


text:
# Буруєніш
Буруєніш (рум. Buruieniș) — село у повіті Бакеу в Румунії. Входить до складу комуни Брустуроаса.
Село розташоване на відстані 228 км на північ від Бухареста, 55 км на захід від Бакеу, 128 км на південний захід від Ясс, 104 км на північний схід від Брашова.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 233 особи, усі — румуни. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську.

title: Буруєніш

wikitext:
{{НП Румунії
 | назва               = Буруєніш
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Buruieniș''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Бакеу
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Брустуроаса (комуна)|Брустуроаса]]
 | код_SIRUTA          = 21613
 | широта              = 46.4929
 | довгота             = 26.2125
 | висота              = 568
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 233
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 607076
 | телефонний_код      = +40 x34<ref>x = 2 для Romtelecom і 3 для інших операторів</ref>
}}
'''Буруєніш''' ({{lang-ro|Buruieniș}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Бакеу (повіт)|Бакеу]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Брустуроаса (комуна)|Брустуроаса]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 228 км на північ від [[Бухарест]]а, 55 км на захід від [[Бакеу]], 128 км на південний захід від [[Ясси|Ясс]], 104 км на північний схід від [[Брашов|Брашова]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:233}} особи, усі — [[румуни]]<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131014005851/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip |date=2013-10-14 }}</ref>. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131014182803/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip |date=2013-10-14 }}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Бакеу]]

title: Буруєніш · Buruieniș

Країна: Румунія

Повіт: Бакеу

Комуна: Брустуроаса

Телефонний код: +40 234 (Romtelecom, TR) · +40 334 (інші оператори)


text:
# ГЕС Cerro del Águila
ГЕС Cerro del Águila — гідроелектростанція в Перу. Знаходячись після ГЕС Мантаро, становить нижній ступінь каскаду на річці Мантаро, лівому витоку Еве, яка, своєю чергою, є правим витоком Тамбо (лівий виток Укаялі — правого витоку найбільшої річки світу Амазонки).
У межах проєкту річку перекрили бетонною греблею висотою 80 метрів та довжиною 270 метрів, яка утримує водосховище з об'ємом 37 млн м3. Вона відводить ресурс до прокладеного через правобережний гірський масив дериваційного тунелю завдовжки 5,7 км.
Розміщене у підземному машинному залі основне обладнання станції становлять три турбіни типу Френсіс потужністю по 171 МВт. При напорі у 295 метрів вони повинні виробляти 3139 кВт·год електроенергії на рік.
Відпрацьована вода повертається до Мантаро.
Приміщення для трансформаторного обладнання також розташоване під землею, а видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 220 кВ.
Проєкт, введений в експлуатацію у 2016 році, реалізувала компанія IC Power, яка належить групі Israel Corporation.

title: ГЕС Cerro del Águila

wikitext:
{{Гідроелектростанція
|Зображення                     =
|Назва                 =         ГЕС Cerro del Águila
|Пікселі                        =
|Підпис                         =
|Країна                         = {{PER}}
|lat_dir =S |lat_deg =12 |lat_min = 14 |lat_sec = 6.9
  |lon_dir =W |lon_deg =74 |lon_min = 41 |lon_sec = 52.4
|region     =
  |CoordScale =
|Статус = діюча
|Річка = Тарма
|Каскад = каскад на Тармі
|Початок будівництва = [[2012]]
|Роки введення першого та останнього гідроагрегатів = [[2016]]
|Встановлена потужність = 513
|Середнє річне виробництво = 3139
|Тип ГЕС = дериваційна
|Розрахований напір = 295
|Тип турбін = Френсіс
|Кількість та марка турбін = 3 Andritz
|Витрата через турбіни = 3х70,2
|Кількість та марка гідрогенераторів = 3 по 201,3 МВА
|Потужність гідроагрегатів = 3х171
|Тип греблі = бетонна
|Висота греблі = 80
|Довжина греблі = 270
|Шлюз =
|ЛЕП = 220
|Власник = IC Power
}}

'''ГЕС Cerro del Águila''' — гідроелектростанція в [[Перу]]. Знаходячись після [[ГЕС Мантаро]], становить нижній ступінь каскаду на річці Мантаро, лівому витоку Еве, яка, своєю чергою, є правим витоком [[Тамбо]] (лівий виток [[Укаялі]] — правого витоку найбільшої річки світу [[Амазонка|Амазонки]]).

У межах проєкту річку перекрили бетонною греблею висотою 80 метрів та довжиною 270 метрів, яка утримує водосховище з об'ємом 37 млн м3. Вона відводить ресурс до прокладеного через правобережний гірський масив дериваційного тунелю завдовжки 5,7 км.

Розміщене у підземному машинному залі основне обладнання станції становлять три турбіни типу Френсіс потужністю по 171 МВт. При напорі у 295 метрів вони повинні виробляти 3139 кВт·год електроенергії на рік.

Відпрацьована вода повертається до Мантаро.

Приміщення для трансформаторного обладнання також розташоване під землею, а видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 220 кВ.

Проєкт, введений в експлуатацію у 2016 році, реалізувала компанія IC Power, яка належить групі Israel Corporation<ref>{{Cite web|url=http://infraestructuraperuana.blogspot.com/2016/11/central-hidroelectrica-cerro-del-aguila.html|title=INFRAESTRUCTURA PERUANA: Central Hidroeléctrica Cerro del Águila|last=Economistas|first=Egúsquiza|date=2016-11-06|website=INFRAESTRUCTURA PERUANA|accessdate=2018-12-17|archive-date=17 грудня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20181217202329/http://infraestructuraperuana.blogspot.com/2016/11/central-hidroelectrica-cerro-del-aguila.html}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.osinergmin.gob.pe/seccion/centro_documental/electricidad/Documentos/Publicaciones/Compendio-Proyectos-GTE-Operacion-marzo-2018.pdf|title=SUPERVISIÓN DE CONTRATOS DE PROYECTOS DE GENERACIÓN Y TRANSMISIÓN DE ENERGÍA ELÉCTRICA  EN OPERACIÓN|last=|first=|date=|website=|publisher=|language=|accessdate=}}</ref><ref>{{Cite web|url=https://www.andritz.com/hydro-en/hydronews/hydro-news-29/hy-news-hn29-03-peru-hydro|title=Hydro News 29 - Peru - Energy for the land of the Inca|website=www.andritz.com|accessdate=2018-12-17|archive-date=17 грудня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20181217202353/https://www.andritz.com/hydro-en/hydronews/hydro-news-29/hy-news-hn29-03-peru-hydro}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Ізольована стаття|кластер5кластер3}}
[[Категорія:Гідроелектростанції Перу|Cerro del Águila]]

title: ГЕС Cerro del Águila

Країна: Перу

Адмінодиниця: Уанкавеліка

Стан: діюча

Річка: Тарма

Каскад: каскад на Тармі

title: Основні характеристики

Установлена потужність: 513 МВт

Середнє річне виробництво: 3139 млн кВт·год

Тип ГЕС: дериваційна

title: Характеристики обладнання

Тип турбін: Френсіс

Кількість та марка турбін: 3 Andritz

Потужність гідроагрегатів: 3х171 МВт

title: Основні споруди

Тип греблі: бетонна

Власник: IC Power

Основні споруди: ГЕС Cerro del Águila


text:
# Сарибулак (Айтекебійський район)
Сарибула́к (або Сарбулак; каз. Сарыбұлақ) — село у складі Айтекебійського району Актюбінської області Казахстану. Входить до складу Тумабулацького сільського округу.
Населення — 146 осіб (2021; 232 у 2009, 336 у 1999, 571 у 1989).

title: Сарибулак (Айтекебійський район)

wikitext:
{{Населений пункт Казахстану
| тип                    = село
| назва                  = Сарибулак
| місцева назва          = {{Lang-kk|Сарыбұлақ}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             =
| зображення_розмір      = <!--300px -->
| зображення_підпис      =
| область                = [[Актюбінська область|Актюбінська]]
| район                  = [[айтекебійський район|Айтекебійський]]
| округ                  = [[Тумабулацький сільський округ|Тумабулацький]]
| адміністрація          =
| засноване              =
| перша згадка           =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 146 осіб ([[2021]]{{KAZ-pop-stat-2021}})
| площа                  =
| ref-площа              =
| густота                =
| поштові індекси        =
| код                    =
|lat=
|long=
|lat_dir=N | lat_deg= 49 | lat_min= 41
           | lat_sec= 57
|lon_dir=E | lon_deg= 61 | lon_min= 28
           | lon_sec= 10
| карта розташування1    = Казахстан Актюбинська область
| висота                 =
| водойма                =
| етнікон                =
| станція                =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| голова                 =
| ремарки                =
}}

{{Otheruses|Сарибулак}}

'''Сарибула́к''' (або '''Сарбулак'''; {{Lang-kk|Сарыбұлақ}}) — [[село]] у складі [[айтекебійський район|Айтекебійського району]] [[Актюбінська область|Актюбінської області]] [[Казахстан]]у. Входить до складу [[Тумабулацький сільський округ|Тумабулацького сільського округу]].

Населення — 146 осіб ([[2021]]; 232 у [[2009]], 336 у [[1999]], 571 у [[1989]]).

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|M-41-75}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=49.699726&lon=61.468935&z=14&m=b&show=/31694713/ru/ На Вікімапії]

{{Айтекебійський район}}

{{Kazakhstan-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Айтекебійського району]]
[[Категорія:Села Актюбінської області]]

title: Основні дані

Країна: Казахстан

Область: Актюбінська

Район: Айтекебійський

Округ: Тумабулацький

Основні дані:
Карта
· Сарибулак · Сарибулак


text:
# Tenebrioninae
Tenebrioninae — підродина жуків родини чорнотілок (Tenebrionidae). Представники підродини живляться рослинною їжею, серед них багато сільськогосподарських шкідників. Самі Tenebrioninae є кормом для птахів, дрібних ссавців та ящірок.

## Триби
- Alphitobiini (Reitter, 1917)
- Amarygmini (Gistel, 1856)
- Apocryphini (Lacordaire, 1859)
- Blaptini (Leach, 1815)
- Bolitophagini (Kirby, 1837)
- Centronopini (Doyen, 1989)
- Dendarini (Seidlitz, 1889)
- Eutelini (Lacordaire, 1859)
- Gonopini
- Heleini (Fleming, 1821)
- Helopini
- Leichenini
- Melambiini (Mulsant & Rey, 1854)
- Melanimini (Seidlitz, 1894)
- Opatrini (Brullé, 1832)
- Pachypterini
- Palorini (Matthews, 2003)
- Pedinini (Eschscholtz, 1829)
- Platynotini (Koch, 1953)
- Platyscelidini (Lacordaire, 1859)
- Scaphidemini (Reitter, 1922)
- Scaurini (Billberg, 1820)
- Scotobiini (Lacordaire, 1859)
- Stizopini (Lacordaire, 1859)
- Tenebrionini (Latreille, 1802)
- Titaenini (Fauvel, 1905)
- Toxicini (Lacordaire, 1859)
- Triboliini (Mulsant, 1854)
- Ulomini (Blanchard, 1845)

title: Tenebrioninae

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Tenebrioninae
| image = Blaps mortisaga.jpg
| image_caption =''[[Blaps mortisaga]]''
| image_width = 260px
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Членистоногі]] (Arthropoda)
| classis = [[Комахи]] (Insecta)
| ordo = [[Твердокрилі]] (Coleoptera)
| subordo = [[Всеїдні жуки]] (Polyphaga)
| superfamilia = [[Тенебріоноїдні]] (Tenebrionoidea)
| familia = [[Чорнотілки]] (Tenebrionidae)
| subfamilia = '''Tenebrioninae'''
| subfamilia_authority = [[Pierre André Latreille|Latreille]], 1802
| subdivision_ranks = Триби
| subdivision =
бл. 20-30, дивитись текст
| wikispecies = Tenebrioninae
}}
'''Tenebrioninae''' — підродина [[Твердокрилі|жуків]] родини [[Чорнотілки|чорнотілок]] (Tenebrionidae). Представники підродини живляться рослинною їжею, серед них багато сільськогосподарських шкідників. Самі Tenebrioninae є кормом для птахів, дрібних ссавців та ящірок.

== Триби ==
* [[Alphitobiini]] (Reitter, 1917)
* [[Amarygmini]] (Gistel, 1856)
* [[Apocryphini]] (Lacordaire, 1859)
* [[Blaptini]] (Leach, 1815)
* [[Bolitophagini]] (Kirby, 1837)
* [[Centronopini]] (Doyen, 1989)
* [[Dendarini]] (Seidlitz, 1889)
* [[Eutelini]] (Lacordaire, 1859)
* [[Gonopini]]
* [[Heleini]] (Fleming, 1821)
* [[Helopini]]
* [[Leichenini]]
* [[Melambiini]] (Mulsant & Rey, 1854)
* [[Melanimini]] (Seidlitz, 1894)
* [[Opatrini]] (Brullé, 1832)
* [[Pachypterini]]
* [[Palorini]] (Matthews, 2003)
* [[Pedinini]] (Eschscholtz, 1829)
* [[Platynotini]] (Koch, 1953)
* [[Platyscelidini]] (Lacordaire, 1859)
* [[Scaphidemini]] (Reitter, 1922)
* [[Scaurini]] (Billberg, 1820)
* [[Scotobiini]] (Lacordaire, 1859)
* [[Stizopini]] (Lacordaire, 1859)
* [[Tenebrionini]] (Latreille, 1802)
* [[Titaenini]] (Fauvel, 1905)
* [[Toxicini]] (Lacordaire, 1859)
* [[Triboliini]] (Mulsant, 1854)
* [[Ulomini]] (Blanchard, 1845)

== Посилання ==
* [http://www.biolib.cz/en/taxon/id238149/ BioLib] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304211238/http://www.biolib.cz/en/taxon/id238149/ |date=4 березня 2016 }} Taxon profile — subfamily ''Tenebrioninae'' Latreille, 1802

{{beetle-stub}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Чорнотілки]]
[[Категорія:Підродини твердокрилих]]

title: ?Tenebrioninae

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Членистоногі (Arthropoda)

Клас: Комахи (Insecta)

Ряд: Твердокрилі (Coleoptera)

Підряд: Всеїдні жуки (Polyphaga)

Надродина: Тенебріоноїдні (Tenebrionoidea)

Родина: Чорнотілки (Tenebrionidae)

Підродина: Tenebrioninae · Latreille, 1802

Вікісховище: Tenebrioninae

Віківиди: Tenebrioninae


text:
# Листкові жаби
Листкові жаби (Eleutherodactylidae) — родина земноводних підряду Neobatrachia ряду Безхвості. Має 2 підродини, 4 роди, 201 вид.

## Опис
Загальна довжина представників цієї родини коливається від 1 до 8,8 см. Спостерігається статевий диморфізм: самиці більші за самців. Голова невелика. Очі із вертикальними зіницями. Відсутні сошникові зуби. Верхня щелепа зазвичай із зубами. Самці мають бокові резонатори. Тулуб переважно стрункий. Присутня хрящова груднина. Має 8 пресакральних хребців. Задні кінцівки довші за передні. Пальці з дисками-присосками. забарвлення відповідає місцю перебування того чи іншого виду.

## Спосіб життя
Зустрічаються у різних ландшафтах: лісах, нагір'ях, неподалік боліт, струмків, річок, активні у присмерку або вночі. Живляться дрібними безхребетними.
Це переважно яйцекладні амфібії, лише один вид — Eleutherodactylus jasperi — яйцеживородний. У більшості видів відбувається прямий розвиток в яйці, з якого виходять вже невеличкі жабенята.

## Розповсюдження
Мешкають від півдня США до Південної Америки (включно). Поширені на великих та Малих Антильських островах.

## Підродини та роди
- Підродина Eleutherodactylinae
  - Diasporus
  - Eleutherodactylus
- Підродина Phyzelaphryninae
  - Adelophryne
  - Phyzelaphryne

title: Листкові жаби

wikitext:
{{Картка:Таксономія
|name = ''Листкові жаби''
| image = Eleutherodactylus martinicensis with external vocal sac - journal.pone.0022080.g001B.png
| image_width =
| image_caption = [[Жаба мартинікська]]
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Земноводні]] (Amphibia)
| subclassis = [[Безпанцерні]] (Lissamphibia)
| superordo = [[Батрахії]] (Batrachia)
| ordo = [[Безхвості]] (Anura)
| subordo = [[Neobatrachia]]
| familia ='''Листкові жаби (Eleutherodactylidae)'''
| familia_authority = [[Берта Луц|Lutz]], 1954
| range_map =
| range_map_caption =
| commons = Eleutherodactylidae
| wikispecies = Eleutherodactylidae
| ncbi = 613034
| itis = 773184
| synonyms =
}}
'''Листкові жаби''' (Eleutherodactylidae) — родина [[земноводні|земноводних]] підряду [[Neobatrachia]] ряду [[Безхвості]]. Має 2 підродини, 4 роди, 201 вид.

== Опис ==
Загальна довжина представників цієї родини коливається від 1 до 8,8 см. Спостерігається статевий диморфізм: самиці більші за самців. Голова невелика. Очі із вертикальними зіницями. Відсутні сошникові зуби. Верхня щелепа зазвичай із зубами. Самці мають бокові резонатори. Тулуб переважно стрункий. Присутня хрящова груднина. Має 8 пресакральних хребців. Задні кінцівки довші за передні. Пальці з дисками-присосками. забарвлення відповідає місцю перебування того чи іншого виду.

== Спосіб життя ==
Зустрічаються у різних ландшафтах: лісах, нагір'ях, неподалік боліт, струмків, річок, активні у присмерку або вночі. Живляться дрібними безхребетними.

Це переважно яйцекладні амфібії, лише один вид — ''[[Eleutherodactylus jasperi]]'' — яйцеживородний. У більшості видів відбувається прямий розвиток в яйці, з якого виходять вже невеличкі жабенята.

== Розповсюдження ==
Мешкають від півдня США до Південної Америки (включно). Поширені на великих та Малих Антильських островах.

== Підродини та роди ==
* Підродина ''[[Eleutherodactylinae]]''
** ''[[Diasporus]]''
** ''[[Листкова жаба|Eleutherodactylus]]''
* Підродина ''[[Phyzelaphryninae]]''
** ''[[Adelophryne]]''
** ''[[Phyzelaphryne]]''

== Джерела ==
* Hedges, S. B., Duellman, W. E., and Heinicke, M. P. (2008). New World direct-developing frogs (Anura: Terrarana): Molecular phylogeny, classification, biogeography, and conservation. Zootaxa 1737: 1-182.

{{taxonbar|from=Q55467}}
[[Категорія:Земноводні Північної Америки]]
[[Категорія:Земноводні Центральної Америки]]
[[Категорія:Земноводні Південної Америки]]
[[Категорія:Листкові жаби|*]]
[[Категорія:Родини амфібій]]

title: ?Листкові жаби

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Земноводні (Amphibia)

Підклас: Безпанцерні (Lissamphibia)

Надряд: Батрахії (Batrachia)

Ряд: Безхвості (Anura)

Підряд: Neobatrachia

Родина: Листкові жаби (Eleutherodactylidae) · Lutz, 1954

Вікісховище: Eleutherodactylidae

Віківиди: Eleutherodactylidae


text:
# Габріель Гарсія Морено
Габріель Грегоріо Фернандо Хосе Марія Гарсія-і-Морено-і-Моран де Буїтрон (ісп. Gabriel Gregorio Fernando José María García y Moreno y Morán de Buitrón; 24 грудня 1821 — 6 серпня 1875) — еквадорський державний і політичний діяч, двічі президент країни (1859–1865 та 1869–1875). Був обраний і на третій термін, але загинув у результаті замаху. Відомий своєю консервативною політикою, покровительством католицької церкви й боротьбою з лідером лібералів Елоєм Альфаро. Під його керівництвом Еквадор став провідною країною Латинської Америки у галузі науки й освіти. Окрім того, сприяв розвитку економіки та сільського господарства країни, боровся з корупцією та навіть віддавав свою зарплатню на доброчинність.

## Життєпис

### Родина
Народився 1821 року в родині Габріеля Гарсії-і-Гомеса та Марії де лас Мерседес Морено-і-Моран де Буїтрон. Обидва його батьків походили зі шляхетних іспанських родин. Його батько був іспанцем з Сорії та вів свій рід (за жіночими лініями) від герцога Осуна й іспанських морських офіцерів. Мати ж походила з багатої та знатної креольської родини з головного порту Еквадору Ґуаякіля. Її батько, граф Морено, був генерал-губернатором Гватемали, потім він переїхав до Ґуаякіля, де отримав посаду постійного військового губернатора. Також серед родичів Морено були Хуан Ігнасіо Морено-і-Маїсанове, архієпископ Толедо й головний кардинал Іспанії, Теодоро Морено-і-Маїсанове, граф Моренський, суддя верховного суду Іспанії, Хоакін Морено-і-Маїсанове, військовий історик і голова військового королівського трибуналу Іспанії.

### Ранні роки
Гарсія Морено вивчав теологію і право в університеті Кіто. Він готувався до кар'єри священика, тому прийняв постриг та був посвячений у малі чини, однак його найближчі друзі та власні інтереси переконали його, зрештою, обрати світську кар'єру. Закінчивши університет, 1844 року став адвокатом. Вже тоді він мав репутацію пристрасного публіциста, блискучого оратора й палкого якобінця. Він розпочав свою кар'єру як юрист і журналіст (перебував в опозиції до тогочасного ліберального уряду), але був не надто успішним. Гарсія Морено організував невдалий замах на життя президента Хуана Хосе Флореса й після невдачі 1849 на 2 роки вирушив до Європи. Там він вивчав хімію та релігію у Сорбонні. У той період на нього сильно вплинула революція 1848 року. Повторно він відвідав Європу у 1854–1856 роках.

### Політична діяльність
Повернувшись до Еквадору, Гарсія Морено включився до політичного життя в руслі крайнього клерикалізму й відтоді боровся з лібералами з не меншим запалом, ніж колись їх підтримував. У 1850-х роках став ректором Центрального університету й сенатором, а коли спалахнула криза 1859 року, зумів згуртувати й очолити три раніше самостійні провінції. Звідти, разом із тим же Флоресом, на життя якого юнаком чинив замах, Морено виступив проти ліберального уряду Ґуаякіля, завдавши йому рішучої поразки, а слідом за тим змусив перуанців відступити на свою територію. Будучи за переконаннями монархістом (бажав бачити на еквадорському престолі іспанського принца), підкорився обставинам і надав згоду стати президентом. Нова конституція 1861 року остаточно установила владу консервативного режиму Гарсії Морено, який одноосібно правив країною упродовж 15 років (за винятком 1864–1869 років, коли на чолі держави формально перебували його ставленики Херонімо Карріон та Хуан Хав'єр Еспіноса).
1861 року шляхом народного голосування був обраний президентом на чотирирічний термін. Його наступник був усунутий лібералами 1867 року. Але за два роки знову був обраний на пост глави держави, підтвердивши свої повноваження на виборах 1875 року.
Особливу увагу приділяв економіці. Передусім він розвивав зовнішньоторгову діяльність, будівництво шляхів сполучення між узбережжям та глибиною країни, приділяв значну увагу створенню мережі банків, упорядкуванню та збільшенню податкових надходжень до державної казни. За великим рахунком, режиму удалось пов'язати інтереси латифундистів і торгівців узбережжя й решти країни, значно покращити інфраструктуру (особливо транспортні комунікації), модернізувати економіку в цілому.
Морено прийшов до влади в країні з порожньою казною та величезними боргами. Щоб переломити ситуацію він запровадив режим суворої економії та скасував безліч урядових посад, а також приборкав корупцію. Зрештою він домігся більших результатів за менші кошти. Це зміцнило фінансове становище держави та залучило іноземні інвестиції.
Було скасовано рабство, але колишнім рабовласникам держава сплатила повну грошову компенсацію.
Було реформовано армію, офіцерів направляли на навчання до Пруссії, а неграмотних новобранців навчали основам писемності.
Були зачинені публічні будинки, а в основних містах відкрито лікарні. Будувались залізниці й шосе, розширювалась телеграфна мережа, розвивалась пошта й іригація. Вулиці міст стали мощеними, велась боротьба зі злочинністю. Було розширено виборче право й гарантовано рівність усіх еквадорців перед законом.
У соціальній сфері найбільшу активність режим Гарсії Морено виявив у галузі освіти, яку розглядав з точки зору підготовки кадрів для потреб капіталістичного розвитку країни. Зокрема, за допомогою спеціальних декретів 1869 та 1871 років він централізував управління шкіл, переглянув навчальні плани, запровадив більш суворі вимоги до складання іспитів на всіх рівнях. З метою викорінення неграмотності й поширення обов'язкової початкової освіти для всіх дітей індіанців Гарсія Морено створив нормальний коледж, де серед корінних жителів готувались сільські вчителі, видав декрет, що звільняв від допоміжних робіт (форми примусової праці для індіанців) батьків тих дітей, які відвідували школу. Разом за 8 років, з 1867 до 1875, кількість тих, хто навчається, у країні зросла з 13,5 до 32 тисяч осіб. Морено активно просував ідеї загальної писемності й освіти, що базувались на французькій моделі.
Гарсія Морено заснував два політехнічних і один сільськогосподарський коледж, військове училище. Кількість початкових шкіл збільшилась з 200 до 500. Щоправда, він вважав корисною лише технічну та спеціальну освіту та з метою її розвитку створив мережу середніх спеціальних шкіл, політехнічних інститутів, музичних, художніх училищ тощо. У Кіто було засновано астрономічну обсерваторію, оснащену найкращим на той час обладнанням у Південній Америці. Утім, сприяючи з одного боку розширенню підготовки кваліфікованих робочих рук, Гарсія Морено, з іншого боку, згортав у країні гуманітарну освіту, замінюючи її на жорстку аристократичну та клерикальну ідеологію. Він потребував грамотну і кваліфіковану та водночас пасивну і слухняну робочу силу. В такій однобічній підготовці незамінну допомогу режиму надавала католицька церква, а також іспанські, французькі й німецькі єзуїти.
Хоч політичне життя того часу було надзвичайно заплутаним і неоднозначним, його обрання на другий термін, очевидно, вказує на підтримку з боку народу й церкви.
З іншого боку диктатура Гарсії Морено жорстоко розправлялась зі своїми противниками, придушувала виступи трудящих, зокрема індіанців. Найбільше таке повстання відбулось 1871 року у провінції Чимборасо, під час якого індіанці намагались покінчити зі зловживаннями поміщиків і тяжкими податками, встановленими урядом. Як і багато інших, те повстання було жорстоко придушено консервативним режимом. Ватажок повстання Франсіско Дакілема, схоплений владою, був засуджений військовим трибуналом до страти й розстріляний.
26 вересня 1862 року Гарсія Морено уклав конкордат із Ватиканом, що надавав католицькій церкві величезну владу в країні, до казни Ватикану щороку надходило 10% державного прибутку. Конкордат, зокрема, проголошував католицизм офіційною та єдиною релігією Еквадору, віддавав до рук єзуїтів систему освіту, в тому числі право засуджувати вчителів і забороняти книги, надавав свободу пересування іноземним релігійним громадам, а церкві — право купувати власність.

### Убивство
Ліберали ненавиділи Гарсію Морено, коли його було обрано на третій термін 1875 року, й винесли йому смертний вирок. Він одразу ж написав папі Пію IX, прохаючи благословити його перед інавгурацією, яку було призначено на 30 серпня. Був убитий, коли виходив з кафедрального собору Кіто, зазнавши поранень ножем і кулями, бо одночасно в нього стріляли з револьвера.

title: Габріель Гарсія Морено

wikitext:
{{Державний діяч
| українське ім'я    = Габріель Гарсія Морено
| оригінальне ім'я   = {{lang-es|Gabriel García Moreno}}
| ім'я при народженні   =
| портрет            = Gabriel García Moreno.jpg
| ширина портрета    =
| підпис             =
| герб               =
| порядок       = 10
| титул              = [[Список президентів Еквадору|Президент Еквадору]]
| прапор             = Flag of Ecuador.svg
| періодпочаток      = [[17 січня]] [[1861]]
| періодкінець       = [[30 серпня]] [[1865]] року
| попередник         = Тимчасовий уряд
| наступник        = [[Херонімо Карріон]]
| порядок_2       =
| титул_2              = в. о. [[Список президентів Еквадору|Президента Еквадору]]
| прапор_2             = Flag of Ecuador.svg
| періодпочаток_2      = [[19 січня]]
| періодкінець_2       = [[19 травня]] [[1869]] року
| попередник_2         = [[Хуан Хав'єр Еспіноса]]
| наступник_2        = [[Мануель де Аскасубі]]
| порядок_3       = 13
| титул_3              = [[Список президентів Еквадору|Президент Еквадору]]
| прапор_3             = Flag of Ecuador.svg
| періодпочаток_3      = [[10 серпня]] [[1869]]
| періодкінець_3       = [[6 серпня]] [[1875]] року
| попередник_3         = [[Мануель де Аскасубі]]
| наступник_3        = [[Франсіско Леон Франко]]
| похований =
| національність =
| батько             = Габріель Гарсія-і-Гомес де Тама
| мати               = Марія де лас Мерседес Морено-і-Моран де Буїтрон
| чоловік            =
| дружина            = Роса де Аскасубі<br/>Маріана дель Алькасар
| діти               =
| партія               =
| освіта               =
| нагороди           =
| автограф           = Firma de Gabriel García Moreno.svg
| Commons            =
}}
'''Габріель Грегоріо Фернандо Хосе Марія Гарсія-і-Морено-і-Моран де Буїтрон''' ({{lang-es|Gabriel Gregorio Fernando José María García y Moreno y Morán de Buitrón}}; [[24 грудня]] [[1821]] — [[6 серпня]] [[1875]]) — [[еквадор]]ський державний і політичний діяч, двічі президент країни ([[1859]]–[[1865]] та [[1869]]–[[1875]]). Був обраний і на третій термін, але загинув у результаті замаху. Відомий своєю [[Консерватизм|консервативною]] політикою, покровительством католицької церкви й боротьбою з лідером лібералів [[Елой Альфаро|Елоєм Альфаро]]. Під його керівництвом Еквадор став провідною країною [[Латинська Америка|Латинської Америки]] у галузі науки й освіти. Окрім того, сприяв розвитку економіки та сільського господарства країни, боровся з [[Корупція|корупцією]] та навіть віддавав свою зарплатню на доброчинність.

== Життєпис ==

=== Родина ===
Народився 1821 року в родині Габріеля Гарсії-і-Гомеса та Марії де лас Мерседес Морено-і-Моран де Буїтрон. Обидва його батьків походили зі шляхетних [[Іспанія|іспанських]] родин. Його батько був іспанцем з [[Сорія|Сорії]] та вів свій рід (за жіночими лініями) від [[Герцог Осуна|герцога Осуна]] й іспанських морських офіцерів. Мати ж походила з багатої та знатної [[Креоли|креольської]] родини з головного порту Еквадору [[Ґуаякіль|Ґуаякіля]]. Її батько, граф Морено, був генерал-губернатором [[Гватемала|Гватемали]], потім він переїхав до Ґуаякіля, де отримав посаду постійного військового губернатора. Також серед родичів Морено були Хуан Ігнасіо Морено-і-Маїсанове, [[архієпископ]] [[Толедо]] й головний [[кардинал]] Іспанії, Теодоро Морено-і-Маїсанове, граф Моренський, суддя верховного суду Іспанії, Хоакін Морено-і-Маїсанове, військовий історик і голова військового королівського трибуналу Іспанії.

=== Ранні роки ===
Гарсія Морено вивчав [[Теологія|теологію]] і право в [[Центральний університет Еквадору|університеті Кіто]]. Він готувався до кар'єри священика, тому прийняв постриг та був посвячений у [[малі чини]], однак його найближчі друзі та власні інтереси переконали його, зрештою, обрати світську кар'єру. Закінчивши університет, [[1844]] року став адвокатом. Вже тоді він мав репутацію пристрасного публіциста, блискучого оратора й палкого якобінця. Він розпочав свою кар'єру як юрист і журналіст (перебував в опозиції до тогочасного ліберального уряду), але був не надто успішним. Гарсія Морено організував невдалий замах на життя президента [[Хуан Хосе Флорес|Хуана Хосе Флореса]] й після невдачі [[1849]] на 2 роки вирушив до [[Європа|Європи]]. Там він вивчав хімію та релігію у [[Сорбонна|Сорбонні]]. У той період на нього сильно вплинула [[Революції 1848—1849 років|революція 1848 року]]. Повторно він відвідав Європу у 1854–1856 роках.

=== Політична діяльність ===
Повернувшись до Еквадору, Гарсія Морено включився до політичного життя в руслі крайнього [[клерикалізм]]у й відтоді боровся з лібералами з не меншим запалом, ніж колись їх підтримував. У [[1850-ті|1850-х]] роках став [[ректор]]ом Центрального університету й сенатором, а коли спалахнула криза [[1859]] року, зумів згуртувати й очолити три раніше самостійні провінції. Звідти, разом із тим же Флоресом, на життя якого юнаком чинив замах, Морено виступив проти ліберального уряду Ґуаякіля, завдавши йому рішучої поразки, а слідом за тим змусив [[перуанці]]в відступити на свою територію. Будучи за переконаннями [[Монархізм|монархістом]] (бажав бачити на еквадорському престолі іспанського принца), підкорився обставинам і надав згоду стати президентом. Нова конституція [[1861]] року остаточно установила владу консервативного режиму Гарсії Морено, який одноосібно правив країною упродовж 15 років (за винятком 1864–1869 років, коли на чолі держави формально перебували його ставленики [[Херонімо Карріон]] та [[Хуан Хав'єр Еспіноса]]).

1861 року шляхом народного голосування був обраний президентом на чотирирічний термін. Його наступник був усунутий лібералами [[1867]] року. Але за два роки знову був обраний на пост глави держави, підтвердивши свої повноваження на виборах 1875 року.

Особливу увагу приділяв економіці. Передусім він розвивав зовнішньоторгову діяльність, будівництво шляхів сполучення між узбережжям та глибиною країни, приділяв значну увагу створенню мережі банків, упорядкуванню та збільшенню [[Податок|податкових]] надходжень до державної казни. За великим рахунком, режиму удалось пов'язати інтереси латифундистів і торгівців узбережжя й решти країни, значно покращити інфраструктуру (особливо транспортні комунікації), модернізувати [[Економіка|економіку]] в цілому.

Морено прийшов до влади в країні з порожньою казною та величезними боргами. Щоб переломити ситуацію він запровадив режим суворої економії та скасував безліч урядових посад, а також приборкав корупцію. Зрештою він домігся більших результатів за менші кошти. Це зміцнило фінансове становище держави та залучило іноземні [[інвестиції]].

Було скасовано [[рабство]], але колишнім рабовласникам держава сплатила повну грошову компенсацію.

Було реформовано армію, офіцерів направляли на навчання до [[Королівство Пруссія|Пруссії]], а неграмотних новобранців навчали основам писемності.

Були зачинені [[Публічний будинок|публічні будинки]], а в основних містах відкрито лікарні. Будувались залізниці й шосе, розширювалась [[телеграф]]на мережа, розвивалась пошта й [[іригація]]. Вулиці міст стали мощеними, велась боротьба зі злочинністю. Було розширено виборче право й гарантовано рівність усіх еквадорців перед законом.

У соціальній сфері найбільшу активність режим Гарсії Морено виявив у галузі освіти, яку розглядав з точки зору підготовки кадрів для потреб [[Капіталізм|капіталістичного]] розвитку країни. Зокрема, за допомогою спеціальних декретів [[1869]] та [[1871]] років він централізував управління шкіл, переглянув навчальні плани, запровадив більш суворі вимоги до складання іспитів на всіх рівнях. З метою викорінення неграмотності й поширення обов'язкової початкової освіти для всіх дітей [[індіанці]]в Гарсія Морено створив нормальний коледж, де серед корінних жителів готувались сільські вчителі, видав декрет, що звільняв від допоміжних робіт (форми примусової праці для індіанців) батьків тих дітей, які відвідували школу. Разом за 8 років, з 1867 до 1875, кількість тих, хто навчається, у країні зросла з 13,5 до 32 тисяч осіб. Морено активно просував ідеї загальної писемності й освіти, що базувались на [[Франція|французькій]] моделі.

Гарсія Морено заснував два політехнічних і один [[Сільське господарство|сільськогосподарський]] коледж, військове училище. Кількість початкових шкіл збільшилась з 200 до 500. Щоправда, він вважав корисною лише технічну та спеціальну освіту та з метою її розвитку створив мережу середніх спеціальних шкіл, політехнічних інститутів, музичних, художніх училищ тощо. У [[Кіто]] було засновано [[Астрономія|астрономічну]] [[Обсерваторія|обсерваторію]], оснащену найкращим на той час обладнанням у [[Південна Америка|Південній Америці]]. Утім, сприяючи з одного боку розширенню підготовки кваліфікованих робочих рук, Гарсія Морено, з іншого боку, згортав у країні гуманітарну освіту, замінюючи її на жорстку аристократичну та клерикальну ідеологію. Він потребував грамотну і кваліфіковану та водночас пасивну і слухняну робочу силу. В такій однобічній підготовці незамінну допомогу режиму надавала католицька церква, а також іспанські, французькі й німецькі [[єзуїти]].

Хоч політичне життя того часу було надзвичайно заплутаним і неоднозначним, його обрання на другий термін, очевидно, вказує на підтримку з боку народу й церкви.

З іншого боку диктатура Гарсії Морено жорстоко розправлялась зі своїми противниками, придушувала виступи трудящих, зокрема індіанців. Найбільше таке повстання відбулось [[1871]] року у провінції [[Чимборасо (провінція)|Чимборасо]], під час якого індіанці намагались покінчити зі зловживаннями поміщиків і тяжкими податками, встановленими урядом. Як і багато інших, те повстання було жорстоко придушено консервативним режимом. Ватажок повстання Франсіско Дакілема, схоплений владою, був засуджений військовим трибуналом до страти й розстріляний.

[[26 вересня]] [[1862]] року Гарсія Морено уклав [[конкордат]] із [[Ватикан]]ом, що надавав католицькій церкві величезну владу в країні, до казни Ватикану щороку надходило 10% державного прибутку. Конкордат, зокрема, проголошував католицизм офіційною та єдиною [[Релігія|релігією]] Еквадору, віддавав до рук єзуїтів систему освіту, в тому числі право засуджувати вчителів і забороняти книги, надавав свободу пересування іноземним релігійним громадам, а церкві — право купувати власність.

=== Убивство ===
Ліберали ненавиділи Гарсію Морено, коли його було обрано на третій термін 1875 року, й винесли йому смертний вирок. Він одразу ж написав папі [[Пій IX|Пію IX]], прохаючи благословити його перед [[Інавгурація|інавгурацією]], яку було призначено на 30 серпня. Був убитий, коли виходив з кафедрального собору Кіто, зазнавши поранень ножем і кулями, бо одночасно в нього стріляли з [[револьвер]]а.

== Примітки ==
{{Примітки}}

== Джерела ==
* [https://web.archive.org/web/20080517084915/http://www.presidencia.gov.ec/modulos.asp?id=38 Урядовий сайт] {{ref-es}}
* [http://www.newadvent.org/cathen/06379b.htm Католицька енциклопедія: ''Габріель Гарсія Морено''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200104222335/http://www.newadvent.org/cathen/06379b.htm |date=4 січня 2020 }} {{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20080626211918/http://members.aol.com/fmrega7/GarciaMoreno.htm Christian Order: ''The Prophecy of Garcia Moreno's Presidency & Death''] {{ref-en}}
* [https://web.archive.org/web/20101119031550/http://mesoamerica.narod.ru/Latin/latin_america_history15.html Марчук Н. Н. История Латинской Америки с древнейших времен до начала XX века] {{ref-ru}}

{{Президенти Еквадору}}
{{бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Морено Габріель Гарсія}}
[[Категорія:Еквадорські правники]]
[[Категорія:Люди на марках]]
[[Категорія:Ректори]]
[[Категорія:Убиті політики]]

title: 17 січня 1861 — 30 серпня 1865 року

Попередник: Тимчасовий уряд

Наступник: Херонімо Карріон

title: 19 січня — 19 травня 1869 року

Попередник: Хуан Хав'єр Еспіноса

Наступник: Мануель де Аскасубі

title: 10 серпня 1869 — 6 серпня 1875 року

Попередник: Мануель де Аскасубі

Наступник: Франсіско Леон Франко

Народження: 24 грудня 1821[…] · Ґуаякіль, Guayaquild, Гуаяс, Еквадор

Смерть: 6 серпня 1875[…] (53 роки) · Кіто, Еквадор

Причина смерті: вогнепальна рана

Поховання: Cathedral of Quitod

Країна: Еквадор

Релігія: католицтво

Партія: Conservative Partyd

Батько: Габріель Гарсія-і-Гомес де Тама

Шлюб: Rosa Ascázubi y Matheud і Mariana del Alcázard

Діти: Gabriel García del Alcázard

Нагороди: Орден Пія ІХ

10 серпня 1869 — 6 серпня 1875 року: Медіафайли у Вікісховищі

Прапор: 10-й Президент Еквадору

title: Наступник:

Прапор: в. о. Президента Еквадору

title: Наступник:

Прапор: 13-й Президент Еквадору


text:
# Чемпіонат світу з трекових велоперегонів 2017 — кейрін (чоловіки)
Змагання з кейріну серед чоловіків на Чемпіонаті світу з трекових велоперегонів 2017 відбулись 13 квітня.

## Результати

### Перший раунд
Перші двоє велогонщиків з кожного заїзду кваліфікувались у другий раунд, всі інші кваліфікувалися до перезаїздів першого раунду.

#### Заїзд 1
| Місце | Ім'я             | Країна          | Відставання | Примітки |
| ----- | ---------------- | --------------- | ----------- | -------- |
| 1     | Метью Ґлетцер    | Австралія       |             | Q        |
| 2     | Франсуа Перві    | Франція         | +0.113      | Q        |
| 3     | Льюїс Оліва      | Велика Британія | +0.206      |          |
| 4     | Йоахім Айлерс    | Німеччина       | +0.234      |          |
| 5     | Х'юго Барретт    | Канада          | +0.298      |          |
| 6     | Закарі Вільямс   | Нова Зеландія   | +0.307      |          |
| 7     | Сантьяго Рамірес | Колумбія        | +0.373      |          |

#### Заїзд 2
| Місце | Ім'я                | Країна            | Відставання | Примітки |
| ----- | ------------------- | ----------------- | ----------- | -------- |
| 1     | Едвард Докінс       | Нова Зеландія     |             | Q        |
| 2     | Томас Бабек         | Чехія             | +0.059      | Q        |
| 3     | Кан Ши Фен          | Китайський Тайбей | +0.117      |          |
| 4     | Максіміліан Дорнбах | Німеччина         | +0.155      |          |
| 5     | Томоюкі Кавабата    | Японія            | +0.234      |          |
| 6     | Франческо Чечі      | Італія            | +0.443      |          |
| 7     | Васіліюс Лендел     | Литва             | +0.468      |          |

#### Заїзд 3
| Місце | Ім'я                         | Країна            | Відставання | Примітки |
| ----- | ---------------------------- | ----------------- | ----------- | -------- |
| 1     | Фабіан Ернандо Пуерта Сапата | Колумбія          |             | Q        |
| 2     | Азізуласні Аванг             | Малайзія          | +0.041      | Q        |
| 3     | Юта Вакімото                 | Японія            | +0.118      |          |
| 4     | Квесі Браун                  | Тринідад і Тобаго | +0.179      |          |
| 5     | Квентін Лафарг               | Франція           | +0.207      |          |
| 6     | Сергій Омельченко            | Азербайджан       | +0.346      |          |
| 7     | Давид Сойка                  | Чехія             | +0.507      |          |

#### Заїзд 4
| Місце | Ім'я             | Країна          | Відставання | Примітки |
| ----- | ---------------- | --------------- | ----------- | -------- |
| 1     | Сем Вебстер      | Нова Зеландія   |             | Q        |
| 2     | Джозеф Трумен    | Велика Британія | +0.092      | Q        |
| 3     | Мухаммад Саром   | Малайзія        | +0.096      |          |
| 4     | Андрій Винокуров | Україна         | +0.205      |          |
| 5     | Марк Юрчик       | Німеччина       | +0.238      |          |
| 6     | Павел Келемен    | Чехія           | +0.316      |          |
| 7     | Юдай Нітта       | Японія          | +0.403      |          |

- Q = кваліфікувались у другий раунд

### Додатковий раунд
Переможець кожного заїзду кваліфікується в другий раунд.

#### Заїзд 1
| Місце | Ім'я             | Країна          | Відставання | Примітки |
| ----- | ---------------- | --------------- | ----------- | -------- |
| 1     | Андрій Винокуров | Україна         |             | Q        |
| 2     | Квентін Лафарг   | Франція         |             |          |
| 3     | Сантьяго Рамірес | Колумбія        | +0.047      |          |
| 4     | Льюїс Оліва      | Велика Британія | +0.103      |          |
| 5     | Франческо Чечі   | Італія          | +0.174      |          |

#### Заїзд 2
| Місце | Ім'я             | Країна            | Відставання | Примітки |
| ----- | ---------------- | ----------------- | ----------- | -------- |
| 1     | Марк Юрчик       | Німеччина         |             | Q        |
| 2     | Томоюкі Кавабата | Японія            | +0.117      |          |
| 3     | Закарі Вільямс   | Нова Зеландія     | +0.168      |          |
| 4     | Кан Ши Фен       | Китайський Тайбей | +0.208      |          |
| 5     | Давид Сойка      | Чехія             | +0.572      |          |

#### Заїзд 3
| Місце | Ім'я                | Країна            | Відставання | Примітки |
| ----- | ------------------- | ----------------- | ----------- | -------- |
| 1     | Павел Келемен       | Чехія             |             | Q        |
| 2     | Максіміліан Дорнбах | Німеччина         | +0.083      |          |
| 3     | Квесі Браун         | Тринідад і Тобаго | +0.105      |          |
| 4     | Х'юго Барретт       | Канада            | +0.123      |          |
| 5     | Юта Вакімото        | Японія            | +0.276      |          |

#### Заїзд 4
| Місце | Ім'я              | Країна      | Відставання | Примітки |
| ----- | ----------------- | ----------- | ----------- | -------- |
| 1     | Йоахім Айлерс     | Німеччина   |             | Q        |
| 2     | Мухаммад Саром    | Малайзія    | +0.061      |          |
| 3     | Сергій Омельченко | Азербайджан | +0.164      |          |
| 4     | Васіліюс Лендел   | Литва       | +0.527      |          |
| 5     | Юдай Нітта        | Японія      | +0.981      |          |

- Q = кваліфікувались у другий раунд

### Другий раунд
Перші троє велогонщиків кваліфікуються у фінал за 1-6 місця, всі інші - за 7-12.

#### Заїзд 1
| Місце | Ім'я             | Країна        | Відставання | Примітки |
| ----- | ---------------- | ------------- | ----------- | -------- |
| 1     | Метью Ґлетцер    | Австралія     |             | Q        |
| 2     | Томас Бабек      | Чехія         | +0.156      | Q        |
| 3     | Азізуласні Аванг | Малайзія      | +0.172      | Q        |
| 4     | Сем Вебстер      | Нова Зеландія | +0.376      |          |
| 5     | Андрій Винокуров | Україна       | +0.509      |          |
| 6     | Йоахім Айлерс    | Німеччина     |             | REL      |

#### Заїзд 2
| Місце | Ім'я                         | Країна          | Відставання | Примітки |
| ----- | ---------------------------- | --------------- | ----------- | -------- |
| 1     | Фабіан Ернандо Пуерта Сапата | Колумбія        |             | Q        |
| 2     | Марк Юрчик                   | Німеччина       | +0.082      | Q        |
| 3     | Павел Келемен                | Чехія           | +0.130      | Q        |
| 4     | Едвард Докінс                | Нова Зеландія   | +0.164      |          |
| 5     | Джозеф Трумен                | Велика Британія | +1.226      |          |
| 6     | Франсуа Перві                | Франція         |             | REL      |

### Фінали
Фінали розпочались о 21:33.

#### Малий фінал
| Місце | Ім'я             | Країна          | Відставання | Примітки |
| ----- | ---------------- | --------------- | ----------- | -------- |
| 7     | Йоахім Айлерс    | Німеччина       |             |          |
| 8     | Джозеф Трумен    | Велика Британія | +0.066      |          |
| 9     | Андрій Винокуров | Україна         | +0.126      |          |
| 10    | Франсуа Перві    | Франція         | +0.267      |          |
| 11    | Сем Вебстер      | Нова Зеландія   | +0.368      |          |
| 12    | Едвард Докінс    | Нова Зеландія   | +1.676      |          |

#### Фінал
| Місце | Ім'я                         | Країна    | Відставання | Примітки |
| ----- | ---------------------------- | --------- | ----------- | -------- |
| 1     | Азізуласні Аванг             | Малайзія  |             |          |
| 2     | Фабіан Ернандо Пуерта Сапата | Колумбія  | +0.382      |          |
| 3     | Томас Бабек                  | Чехія     | +0.417      |          |
| 4     | Метью Ґлетцер                | Австралія | +0.473      |          |
| 5     | Павел Келемен                | Чехія     | +0.590      |          |
| 6     | Марк Юрчик                   | Німеччина | +0.663      |          |

wikitext:
{{Infobox sports competition event
|дисципліна         = Кейрін (чоловіки)
|чемпіонат  = Чемпіонаті світу з трекових велоперегонів 2017
|дата         = 13 квітня
|споруда         = [[Гонконгський велодром]]
|розташування      = [[Гонконг]]
|учасників   = 28
|країн       = 16
|золото          = [[Азізуласні Аванг]]
|золотоНОК   = MAS
|срібло        = [[Фабіан Ернандо Пуерта Сапата]]
|сріблоНОК = COL
|бронза        = [[Томас Бабек]]
|бронзаНОК = CZE
|попередні          = [[Чемпіонат світу з трекових велоперегонів 2016 — кейрін (чоловіки)|2016]]
|наступні          = [[Чемпіонат світу з трекових велоперегонів 2018 — кейрін (чоловіки)|2018]]
}}
Змагання з '''кейріну серед чоловіків''' на [[Чемпіонат світу з трекових велоперегонів 2017|Чемпіонаті світу з трекових велоперегонів 2017]] відбулись 13 квітня.<ref name="trackworldchamp">{{cite web|url=http://www.trackworldchamp.hk/event-schedule|publisher=trackworldchamp.hk|title=EVENT SCHEDULE | UCI 2017 TRACK CYCLING WORLD CHAMPIONSHIPS|accessdate=2017-04-13|archiveurl=https://web.archive.org/web/20161104041142/http://www.trackworldchamp.hk/event-schedule|archivedate=2016-11-04|deadurl=yes}}</ref><ref name="tissottiming">{{cite web|url=http://tissottiming.com/File/Download?id=00030E0002010605FFFFFFFFFFFFFF01|publisher=tissottiming.com|title=Стартовий список|accessdate=2017-04-13}}</ref>

==Результати==
=== Перший раунд ===
Перші двоє велогонщиків з кожного заїзду кваліфікувались у другий раунд, всі інші кваліфікувалися до перезаїздів першого раунду.<ref>{{cite web |url=http://www.tissottiming.com/File/Download?id=00030E0002010605FFFFFFFFFFFFFF02 |title=Перший раунд |accessdate=13 квітня 2017 |work=Tissot Timing}}</ref>

====Заїзд 1====
{|  class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Місце !! Ім'я !! Країна !! Відставання !! Примітки
|-bgcolor=bbffbb
| 1 ||align=left| [[Метью Ґлетцер]] ||align=left| {{AUS}} || || '''Q'''
|-bgcolor=bbffbb
| 2 ||align=left| [[Франсуа Перві]] ||align=left| {{FRA}} || +0.113 || '''Q'''
|-
| 3 ||align=left| [[Льюїс Оліва]] ||align=left| {{GBR2}} || +0.206 ||
|-
| 4 ||align=left| [[Йоахім Айлерс]] ||align=left| {{GER}} || +0.234 ||
|-
| 5 ||align=left| [[Х'юго Барретт]] ||align=left| {{CAN}} || +0.298 ||
|-
| 6 ||align=left| [[Закарі Вільямс (велогонщик)|Закарі Вільямс]] ||align=left| {{NZL}} || +0.307 ||
|-
| 7 ||align=left| [[Сантьяго Рамірес (велогонщик)|Сантьяго Рамірес]] ||align=left| {{COL}} || +0.373||
|}

====Заїзд 2====
{|  class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Місце !! Ім'я !! Країна !! Відставання !! Примітки
|-bgcolor=bbffbb
| 1 ||align=left| [[Едвард Докінс]] ||align=left| {{NZL}} || || '''Q'''
|-bgcolor=bbffbb
| 2 ||align=left| [[Томас Бабек]] ||align=left| {{CZE}} || +0.059|| '''Q'''
|-
| 3 ||align=left| [[Кан Ши Фен]] ||align=left| {{TPE}} || +0.117 ||
|-
| 4 ||align=left| [[Максіміліан Дорнбах]] ||align=left| {{GER}} || +0.155 ||
|-
| 5 ||align=left| [[Кавабата Томоюкі|Томоюкі Кавабата]] ||align=left| {{JPN}} || +0.234 ||
|-
| 6 ||align=left| [[Франческо Чечі]] ||align=left| {{ITA}} || +0.443 ||
|-
| 7 ||align=left| [[Васіліюс Лендел]] ||align=left| {{LTU}} || +0.468 ||
|}

====Заїзд 3====
{|  class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Місце !! Ім'я !! Країна !! Відставання !! Примітки
|-bgcolor=bbffbb
| 1 ||align=left| [[Фабіан Ернандо Пуерта Сапата]] ||align=left| {{COL}} || || '''Q'''
|-bgcolor=bbffbb
| 2 ||align=left| [[Азізуласні Аванг]] ||align=left| {{MAS}} || +0.041 || '''Q'''
|-
| 3 ||align=left| [[Вакімото Юта|Юта Вакімото]] ||align=left| {{JPN}} || +0.118 ||
|-
| 4 ||align=left| [[Квесі Браун]] ||align=left| {{TRI}} || +0.179 ||
|-
| 5 ||align=left| [[Квентін Лафарг]] ||align=left| {{FRA}} || +0.207 ||
|-
| 6 ||align=left| [[Сергій Омельченко]] ||align=left| {{AZE}} || +0.346 ||
|-
| 7 ||align=left| [[Давид Сойка]] ||align=left| {{CZE}} || +0.507 ||
|}

====Заїзд 4====
{|  class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Місце !! Ім'я !! Країна !! Відставання !! Примітки
|-bgcolor=bbffbb
| 1 ||align=left| [[Сем Вебстер (велогонщик)|Сем Вебстер]] ||align=left| {{NZL}} || || '''Q'''
|-bgcolor=bbffbb
| 2 ||align=left| [[Джозеф Трумен]] ||align=left| {{GBR2}} || +0.092 || '''Q'''
|-
| 3 ||align=left| [[Мухаммад Саром]] ||align=left| {{MAS}} || +0.096 ||
|-
| 4 ||align=left| [[Андрій Винокуров]] ||align=left| {{UKR}} || +0.205 ||
|-
| 5 ||align=left| [[Марк Юрчик]] ||align=left| {{GER}} || +0.238 ||
|-
| 6 ||align=left| [[Павел Келемен]] ||align=left| {{CZE}} || +0.316 ||
|-
| 7 ||align=left| [[Нітта Юдай|Юдай Нітта]] ||align=left| {{JPN}} || +0.403 ||
|}

* '''Q''' = кваліфікувались у другий раунд

=== Додатковий раунд ===
Переможець кожного заїзду кваліфікується в другий раунд.<ref>{{cite web |url=http://www.tissottiming.com/File/Download?id=00030E0002010604FFFFFFFFFFFFFF02 |title=Перезаїзди першого раунду |accessdate=13 квітня 2017 |work=Tissot Timing}}</ref>

====Заїзд 1====
{|  class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Місце !! Ім'я !! Країна !! Відставання !! Примітки
|-bgcolor=bbffbb
| 1 ||align=left| [[Андрій Винокуров]] ||align=left| {{UKR}} || || '''Q'''
|-
| 2 ||align=left| [[Квентін Лафарг]] ||align=left| {{FRA}} || ||
|-
| 3 ||align=left| [[Сантьяго Рамірес (велогонщик)|Сантьяго Рамірес]] ||align=left| {{COL}} || +0.047 ||
|-
| 4 ||align=left| [[Льюїс Оліва]] ||align=left| {{GBR2}} || +0.103 ||
|-
| 5 ||align=left| [[Франческо Чечі]] ||align=left| {{ITA}} || +0.174 ||
|}

====Заїзд 2====
{|  class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Місце !! Ім'я !! Країна !! Відставання !! Примітки
|-bgcolor=bbffbb
| 1 ||align=left| [[Марк Юрчик]] ||align=left| {{GER}} || || '''Q'''
|-
| 2 ||align=left| [[Кавабата Томоюкі|Томоюкі Кавабата]] ||align=left| {{JPN}} || +0.117 ||
|-
| 3 ||align=left| [[Закарі Вільямс (велогонщик)|Закарі Вільямс]] ||align=left| {{NZL}} || +0.168 ||
|-
| 4 ||align=left| [[Кан Ши Фен]] ||align=left| {{TPE}} || +0.208 ||
|-
| 5 ||align=left| [[Давид Сойка]] ||align=left| {{CZE}} || +0.572 ||
|}

====Заїзд 3====
{|  class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Місце !! Ім'я !! Країна !! Відставання !! Примітки
|-bgcolor=bbffbb
| 1 ||align=left| [[Павел Келемен]] ||align=left| {{CZE}} || || '''Q'''
|-
| 2 ||align=left| [[Максіміліан Дорнбах]] ||align=left| {{GER}} || +0.083 ||
|-
| 3 ||align=left| [[Квесі Браун]] ||align=left| {{TRI}} || +0.105 ||
|-
| 4 ||align=left| [[Х'юго Барретт]] ||align=left| {{CAN}} || +0.123 ||
|-
| 5 ||align=left| [[Вакімото Юта|Юта Вакімото]] ||align=left| {{JPN}} || +0.276 ||
|}

====Заїзд 4====
{|  class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Місце !! Ім'я !! Країна !! Відставання !! Примітки
|-bgcolor=bbffbb
| 1 ||align=left| [[Йоахім Айлерс]] ||align=left| {{GER}} || || '''Q'''
|-
| 2 ||align=left| [[Мухаммад Саром]] ||align=left| {{MAS}} || +0.061 ||
|-
| 3 ||align=left| [[Сергій Омельченко]] ||align=left| {{AZE}} || +0.164 ||
|-
| 4 ||align=left| [[Васіліюс Лендел]] ||align=left| {{LTU}} || +0.527 ||
|-
| 5 ||align=left| [[Нітта Юдай|Юдай Нітта]] ||align=left| {{JPN}} || +0.981 ||
|}

* '''Q''' = кваліфікувались у другий раунд

=== Другий раунд ===
Перші троє велогонщиків кваліфікуються у фінал за 1-6 місця, всі інші - за 7-12.<ref>{{cite web |url=http://tissottiming.com/File/Download?id=00030E0002010603FFFFFFFFFFFFFF02 |title=Другий раунд |accessdate=13 квітня 2017 |work=Tissot Timing}}</ref>

====Заїзд 1====
{|  class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Місце !! Ім'я !! Країна !! Відставання !! Примітки
|-bgcolor=bbffbb
| 1 ||align=left| [[Метью Ґлетцер]] ||align=left| {{AUS}} || || '''Q'''
|-bgcolor=bbffbb
| 2 ||align=left| [[Томас Бабек]] ||align=left| {{CZE}} || +0.156 || '''Q'''
|-bgcolor=bbffbb
| 3 ||align=left| [[Азізуласні Аванг]] ||align=left| {{MAS}} || +0.172 || '''Q'''
|-
| 4 ||align=left| [[Сем Вебстер (велогонщик)|Сем Вебстер]] ||align=left| {{NZL}} || +0.376 ||
|-
| 5 ||align=left| [[Андрій Винокуров]] ||align=left| {{UKR}} || +0.509 ||
|-
| 6 ||align=left| [[Йоахім Айлерс]] ||align=left| {{GER}} || || REL
|}

====Заїзд 2====
{|  class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Місце !! Ім'я !! Країна !! Відставання !! Примітки
|-bgcolor=bbffbb
| 1 ||align=left| [[Фабіан Ернандо Пуерта Сапата]] ||align=left| {{COL}} || || '''Q'''
|-bgcolor=bbffbb
| 2 ||align=left| [[Марк Юрчик]] ||align=left| {{GER}} || +0.082 || '''Q'''
|-bgcolor=bbffbb
| 3 ||align=left| [[Павел Келемен]] ||align=left| {{CZE}} || +0.130 || '''Q'''
|-
| 4 ||align=left| [[Едвард Докінс]] ||align=left| {{NZL}} || +0.164 ||
|-
| 5 ||align=left| [[Джозеф Трумен]] ||align=left| {{GBR2}} || +1.226 ||
|-
| 6 ||align=left| [[Франсуа Перві]] ||align=left| {{FRA}} || || REL
|}

===Фінали===
Фінали розпочались о 21:33.<ref>{{cite web |url=http://tissottiming.com/File/Download?id=00030E0002010601FFFFFFFFFFFFFF02 |title=Результати фіналів |accessdate=13 квітня 2017 |work=Tissot Timing}}</ref>

====Малий фінал====
{|  class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Місце !! Ім'я !! Країна !! Відставання !! Примітки
|-
| 7 ||align=left| [[Йоахім Айлерс]] ||align=left| {{GER}} || ||
|-
| 8 ||align=left| [[Джозеф Трумен]] ||align=left| {{GBR2}} || +0.066 ||
|-
| 9 ||align=left| [[Андрій Винокуров]] ||align=left| {{UKR}} || +0.126 ||
|-
| 10 ||align=left| [[Франсуа Перві]] ||align=left| {{FRA}} || +0.267 ||
|-
| 11 ||align=left| [[Сем Вебстер (велогонщик)|Сем Вебстер]] ||align=left| {{NZL}} || +0.368 ||
|-
| 12 ||align=left| [[Едвард Докінс]] ||align=left| {{NZL}} || +1.676 ||
|}

====Фінал====
{|  class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! Місце !! Ім'я !! Країна !! Відставання !! Примітки
|-
| {{gold1}} ||align=left| [[Азізуласні Аванг]] ||align=left| {{MAS}} || ||
|-
| {{silver2}} ||align=left| [[Фабіан Ернандо Пуерта Сапата]] ||align=left| {{COL}} || +0.382 ||
|-
| {{bronze3}} ||align=left| [[Томас Бабек]] ||align=left| {{CZE}} || +0.417 ||
|-
| 4 ||align=left| [[Метью Ґлетцер]] ||align=left| {{AUS}} || +0.473 ||
|-
| 5 ||align=left| [[Павел Келемен]] ||align=left| {{CZE}} || +0.590 ||
|-
| 6 ||align=left| [[Марк Юрчик]] ||align=left| {{GER}} || +0.663 ||
|}

== Примітки ==
{{примітки}}

{{Чемпіонат світу з трекових велоперегонів 2017}}
{{Чемпіонати світу з трекових велоперегонів — кейрін (чоловіки)}}

[[Категорія:Чемпіонат світу з трекових велоперегонів 2017|Кейрін (чоловіки)]]
[[Категорія:Чемпіонати світу з трекових велоперегонів — кейрін (чоловіки)]]

title: Кейрін (чоловіки) · на Чемпіонаті світу з трекових велоперегонів 2017

Споруда: Гонконгський велодром

Розташування: Гонконг

Дата: 13 квітня

Учасників: 28 з 16 країн

title: Призери

gold medal: Азізуласні Аванг · Малайзія

silver medal: Фабіан Ернандо Пуерта Сапата · Колумбія

bronze medal: Томас Бабек · Чехія