text:
# Оттуриці
Оттуриці (рос. Оттурицы) — присілок у Батецькому районі Новгородської області Російської Федерації.
Населення становить 15 осіб. Належить до муніципального утворення Передольське сільське поселення.

## Історія
До 1927 року населений пункт перебував у складі Новгородської губернії. У 1927-1944 роках перебував у складі Ленінградської області.
Від 2010 року належить до муніципального утворення Передольське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 15   |

title: Оттуриці

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Оттуриці
|назва ін.       = Оттурицы
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Новгородська область]]
|район           = [[Батецький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Передольське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 15
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Новгородська область
}}
'''Оттуриці''' ({{lang-ru|Оттурицы}}) — [[присілок]] у [[Батецький район|Батецькому районі]] [[Новгородська область|Новгородської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 15 осіб. Належить до муніципального утворення [[Передольське сільське поселення]].

== Історія ==

До 1927 року населений пункт перебував у складі [[Новгородська губернія|Новгородської губернії]]. У 1927-1944 роках перебував у складі [[Ленінградська область|Ленінградської області]].

Від 2010 року належить до муніципального утворення Передольське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/802051405 |title=Закон Новгородской области от 11 ноября 2005 года № 559-ОЗ «Об административно-территориальном устройстве Новгородской области» |access-date=2016-09-21 |archive-date=2019-04-27 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190427113241/http://docs.cntd.ru/document/802051405 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Оттурицы }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Батецький район}}
{{Novgorod-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Батецького району]]

title: присілок Оттуриці

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Новгородська область

Муніципальний район: Батецький район

Поселення: Передольське сільське поселення

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Оттуриці · Оттуриці


text:
# Ляскі (Паєнчанський повіт)
Ляскі (пол. Laski) — село в Польщі, у гміні Семковиці Паєнчанського повіту Лодзинського воєводства.
Населення — 142 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Серадзького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 78      | 17                 | 48               | 13                   |
| Жінки    | 64      | 10                 | 34               | 20                   |
| Разом    | 142     | 27                 | 82               | 33                   |

wikiname: ukwiki

title: Ляскі (Паєнчанський повіт)

in_language: uk

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Ляскі
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Laski}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Лодзинське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Паєнчанський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Семковіце{{!}}Семковіце
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 142
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 43
|поштовий індекс        = 98-354
|автомобільний код      = EPJ
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0712686
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Ляскі}}

'''Ляскі''' ({{lang-pl|Laski}}) — село в Польщі, у [[Семковиці (гміна)|гміні Семковиці]] [[Паєнчанський повіт|Паєнчанського повіту]] [[Лодзинське воєводство|Лодзинського воєводства]].
Населення — {{formatnum:142}} {{МНОЖИНА:142|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Серадзьке воєводство (1975—1998)|Серадзького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=78 |ЧолПре=17 |ЧолПрац=48 |ЧолПост=13
|Жін=64 |ЖінПре=10 |ЖінПрац=34 |ЖінПост=20
|Разом=142 |РазомПре=27 |РазомПрац=82 |РазомПост=33
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Семковиці}}

{{Lodz-geo-stub}}

[[Категорія:Села Паєнчанського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Лодзинське воєводство

Повіт: Паєнчанський повіт

Гміна: Семковіце

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: EPJ

OSM: ↑2911930 ·R (Ґміна Семковіце)


text:
# Золота вулиця (Київ)
Золота́ ву́лиця — вулиця в Дніпровському районі міста Києва, місцевість Микільська слобідка. Пролягає від вулиці Євгена Маланюка до Каховської вулиці.
Прилучається вулиця Єлизавети Шахатуні.

## Історія
Вулиця виникла в середині XX століття під назвою 260-та Нова. Сучасна назва — з 1959 року.
У XVIII — на початку XIX століття назву Золота мали теперішня Золотоворітська та частина  Володимирської вулиці.

title: Золота вулиця (Київ)

wikitext:
{{Otherstreets|Золота вулиця}}
{{Вулиця України
 |назва                 = Золота вулиця
 |населений пункт       = [[Київ]]
 |місцевість            = [[Микільська Слобідка|Микільська слобідка]]
 |район                 = [[Дніпровський район (Київ)|Дніпровський]]
 |на карті              =
 |фото                  =
 |розмір_фото           =
 |підпис                =
 |назва на честь        =
 |колишні назви         = 260-та Нова
 |протяжність           = 265 м
 |координати п          = {{Coord|50|27|51.75|N|30|35|20.3057|E|scale:6000|display=inline,title}}
 |координати к          = {{Coord|50|28|0.3306|N|30|35|18.3358|E|scale:6000}}
 |покриття              = [[асфальт]]
 |рух                   = двосторонній
 |індекс                = 02002
 |метро                 = {{лкм|1}}«{{м|Лівобережна}}»
 |автобус               =
 |трамвай               =
 |тролейбус             =
 |залізниця             =
 |маршрутні таксі       =
 |зупинки               =
 |будівлі               =
 |архітектурні пам'ятки =
 |пам'ятники            =
 |храми                 =
 |державні установи     =
 |навчальні заклади     =
 |заклади культури      =
 |медичні заклади       =
 |аптеки                =
 |пошта                 =
 |комерція              =
 |забудова              = садибна малоповерхова
 |підприємства          =
 |парки                 =
 |OSM                   = w165739397
}}
'''Золота́ ву́лиця''' — [[вулиця]] в [[Дніпровський район (Київ)|Дніпровському районі]] міста [[Київ|Києва]], місцевість [[Микільська Слобідка|Микільська слобідка]]. Пролягає від [[Вулиця Євгена Маланюка (Київ)|вулиці Євгена Маланюка]] до [[Каховська вулиця (Київ)|Каховської вулиці]].

Прилучається [[Вулиця Петра Чаадаєва (Київ)|вулиця Єлизавети Шахатуні]].

== Історія ==
Вулиця виникла в середині [[XX століття]] під назвою ''260-та Нова''. Сучасна назва — з [[1959]] року{{рвкмр2|1710a}}.

У [[XVIII століття|XVIII]] — на початку [[XIX століття]] назву ''Золота'' мали теперішня [[Золотоворітська вулиця|Золотоворітська]] та частина [[Володимирська вулиця (Київ)| Володимирської вулиці]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
{{век|http://wek.kiev.ua/uk/Золота_вулиця|Золота вулиця}}
{{вк75|67|Золота вулиця}}
{{вк95|83|Золота вулиця}}
{{вк15|88|Золота вулиця}}
{{мкк||Золота вулиця}}

{{Микільська Слобідка та Лівобережний масив}}
{{кв-нзв}}
{{Портали|Київ}}

{{DEFAULTSORT:Золота вулиця (Київ)}}
[[Категорія:Вулиці Дніпровського району Києва]]
[[Категорія:Микільська Слобідка]]

title: Золота вулиця · Київ

Місцевість: Микільська слобідка

Район: Дніпровський

title: Колишні назви

Колишні назви: 260-та Нова

title: Загальні відомості

title: Транспорт

Найближчі станції метро: «Лівобережна»

Рух: двосторонній

Покриття: асфальт

title: Будівлі, пам'ятки, інфраструктура

Забудова: садибна малоповерхова

title: Зовнішні посилання


text:
# Березай (Торжоцький район)
Березай (рос. Березай) — присілок в Торжоцькому районі Тверської області Російської Федерації.
Населення становить 30 осіб. Входить до складу муніципального утворення Будовське сільське поселення.

## Історія
Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Будовське сільське поселення.

## Населення
| 2010 |
| ---- |
| 30   |

title: Березай (Торжоцький район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Березай
|назва ін.       = Березай
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Тверська область]]
|район           = [[Торжоцький район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Будовське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = 30
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Тверська область
}}
'''Березай''' ({{lang-ru|Березай}}) — [[присілок]] в [[Торжоцький район|Торжоцькому районі]] [[Тверська область|Тверської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 30 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Будовське сільське поселення]].

== Історія ==

Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Будовське сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/936008847 |title=Закон Тверской области от 28 февраля 2005 года N 49-ЗО «Об установлении границ муниципальных образований, входящих в состав территории муниципального образования Тверской области Торжокский район, и наделении их статусом сельского поселения» |access-date=2019-09-25 |archive-date=2019-09-25 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190925085014/http://docs.cntd.ru/document/936008847 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Березай (Торжокский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Торжоцький район}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Торжоцького району]]

title: присілок Березай

Суб'єкт Російської Федерації: Тверська область

Муніципальний район: Торжоцький район

Поселення: Будовське сільське поселення

title: Основні дані


text:
# Натюрморт з яблуками, сливами, виноградом і грушами
«Натюрморт з яблуками, сливами, виноградом і грушами» (ісп. Bodegón de uvas, manzanas y ciruelas) — картина іспанського живописця Хуана де Еспіноси. Створена близько 1630 року. Зберігається у Музеї Прадо в Мадриді (інв. ном. P703).

## Опис
Хуан де Еспіноса (якого не слід, однак, плутати з Хуаном Батіста де Еспіноса, відомого як автора чудового натюрморта, написаного у 1624 році), досяг чудових успіхів у зображенні фруктів. Однак, його натюрморти набагато менш суворі, ніж роботи Хуана Фернандеса («Ель Лабрадора»), до того ж він набагато менш спирається на різкі контрасти світла і тіні.
На цій картині зображення слив і яблук поєднується з різними видами винограду, що має мерехтіння і прозорість дорогоцінного каміння. Таким чимном автор створює взаємодію різних текстур і відтінків, що посилене сусідством темно-червоного глиняного посуду і блиском метелевого блюда, в якому можна побачити відображення яблук.

wikitext:
{{Картина
|вирівнювання     = <!--звичаєво right-->
|файл             = Bodegón de uvas, manzanas y ciruelas, de Juan de Espinosa.jpg
|розмір           = 300пкс
|розміри          = 76 х 59 см
|назва            = Натюрморт з яблуками, сливами, виноградом і грушами
|оригінал         =
|автор            = Хуан де Еспіноса
|рік              = бл. 1630
|матеріал         = полотно, [[олія]]
|техніка          =
|місцезнаходження = [[Мадрид]]
|музей            = [[Музей Прадо]]
}}
'''«Натюрморт з яблуками, сливами, виноградом і грушами»''' ({{lang-es|Bodegón de uvas, manzanas y ciruelas}}) — картина іспанського живописця Хуана де Еспіноси. Створена близько 1630 року. Зберігається у [[Національний музей Прадо|Музеї Прадо]] в [[Мадрид]]і (інв. ном. P703).

== Опис ==
Хуан де Еспіноса (якого не слід, однак, плутати з Хуаном Батіста де Еспіноса, відомого як автора чудового [[натюрморт]]а, написаного у 1624 році), досяг чудових успіхів у зображенні фруктів. Однак, його натюрморти набагато менш суворі, ніж роботи Хуана Фернандеса («Ель Лабрадора»), до того ж він набагато менш спирається на різкі контрасти світла і тіні.

На цій картині зображення слив і яблук поєднується з різними видами винограду, що має мерехтіння і прозорість дорогоцінного каміння. Таким чимном автор створює взаємодію різних текстур і відтінків, що посилене сусідством темно-червоного глиняного посуду і блиском метелевого блюда, в якому можна побачити відображення яблук.

== Література ==
* {{книга|автор =|частина=|заголовок = «Путеводитель по Прадо»|оригінал = Museo del Prado|видання  = Издание шестое исправленное, 2019|місце  = Мадрид |видавництво= [[Національний музей Прадо]]|рік  = 2019|сторінок =477 |серія = |isbn = 978-84-8480-352-2|тираж =}} {{ref-ru}}

== Посилання ==
* [https://www.museodelprado.es/en/the-collection/art-work/still-life-with-grapes-apples-and-plums/cf3b3737-df34-4c94-b221-146dad27c34e?searchid=07830441-8f89-b33e-ebd8-bad83ba73622 Картина] на сайті [[Національний музей Прадо|музею]] {{ref-en}}

[[Категорія:Картини 1630]]
[[Категорія:Картини музею Прадо]]
[[Категорія:Натюрморти]]

Автор: Хуан де Еспіноса

Матеріал: полотно, олія

Місцезнаходження: Музей Прадо (Мадрид)


text:
# Пархоменко Марія Пилипівна
Марі́я Пили́півна Пархо́менко (1896 , Тараси, Хабенська волость, Радомисльський повіт, Київська губернія, Російська імперія  — невідомо ) — український радянский діяч, селянка. Депутат Верховної Ради УРСР 1-го скликання.

## Біографія
Народилася 1896 року в бідній селянській родині Пилипа Катюшенка в селі Тараси, тепер колишнє село Поліського району Київської області, Україна. З малих літ працювала в наймах.
З 1932 року працювала ланковою з льону в колгоспі імені Петровського села Тараси Кагановицького району Київської області. У 1938 році зібрала врожай льоноволокна по 10,45 центнера і врожай насіння льону по 2,2 центнера із кожного гектара.
26 червня 1938 року обрана депутатом Верховної Ради УРСР 1-го скликання по Чорнобильській виборчій окрузі № 66 Київської області.
Член ВКП(б) з 1938 року.
Під час німецько-радянської війни — в евакуації в Саратовській області.
З 1944 року — голова Тарасівської сільської ради депутатів трудящих Київської області.

## Нагороди
- орден «Знак Пошани» (7.02.1939)
- велика срібна медаль ВСВГ

title: Пархоменко Марія Пилипівна

wikitext:
{{Особа|зображення=Пархоменко Марія Пилипівна 1938.jpg}}{{Othernames|Пархоменко}}
'''Марі́я Пили́півна Пархо́менко''' {{життєпис}} — український радянский діяч, селянка. Депутат [[Верховна рада Української РСР|Верховної Ради УРСР]] 1-го скликання.

== Біографія ==
Народилася {{ДН|||1896|}} року в бідній селянській родині Пилипа Катюшенка в селі [[Тараси (Поліський район)|Тараси]], тепер колишнє село [[Поліський район|Поліського району]] [[Київська область|Київської області]], [[Україна]]. З малих літ працювала в наймах.

З 1932 року працювала ланковою з льону в колгоспі імені Петровського села Тараси [[Поліський район|Кагановицького району]] Київської області. У 1938 році зібрала врожай льоноволокна по 10,45 центнера і врожай насіння льону по 2,2 центнера із кожного гектара.

26 червня 1938 року обрана депутатом [[Верховна рада Української РСР|Верховної Ради УРСР]] 1-го скликання по Чорнобильській виборчій окрузі № 66 Київської області.

Член [[Комуністична партія Радянського Союзу|ВКП(б)]] з 1938 року.

Під час [[Німецько-радянська війна|німецько-радянської війни]] — в евакуації в [[Саратовська область|Саратовській області]].

З 1944 року — голова Тарасівської сільської ради депутатів трудящих Київської області.

== Нагороди ==
* [[орден «Знак Пошани»]] (7.02.1939)
* [[Медалі ВДНГ|велика срібна медаль ВСВГ]]

== Джерела ==
* Пархоменко Марія Пилипівна : облікова картка та автобіографія депутата Верховної Ради УРСР // ЦДАВО України, ф. Р-1, оп. 31, спр. 5, арк. 10–12зв.
* Список депутатів Верховної Ради УРСР першого скликання, обраних 26 червня 1938 року // ЦДАВО України, ф. Р-1, оп. 31, спр. 2, арк. 63.
* Список депутатів, обраних до Верховної Ради УРСР // Вісті [ЦВК УРСР]. — 1938. — № 148 (5338). — 29 червня. — С. 1.
* ''Гайдар Ів.'' Марія Пилипівна Пархоменко // [[Пролетарська правда (газета)|Пролетарська правда]] : газета. — Київ, 1938. — № 140 (4946). — 21 червня. — С. 2.

{{ukr-bio-stub}}

[[Категорія:Депутати Верховної Ради УРСР 1-го скликання]]
[[Категорія:Члени КПРС]]

title: Пархоменко Марія Пилипівна

Народилася: 1896 · Тараси, Хабенська волость, Радомисльський повіт, Київська губернія, Російська імперія

Померла: невідомо

Країна: Російська імперія · Російська республіка · УНР · Українська Держава · Українська СРР · СРСР

Діяльність: селянка, політична діячка

Знання мов: українська

Посада: депутат Верховної Ради УРСР

Партія: ВКП(б)

Нагороди: орден «Знак Пошани» · срібна медаль ВДНГ


text:
# Геодезична рейка
Геодези́чна ре́йка (рос. рейка геодезическая, англ. geodetic rod, нім. geodätische Latte f) — вимірювальний пристрій, який використовують для визначення перевищень при геодезичних і маркшейдерських роботах. Являє собою дерев'яний брусок завдовжки 1; 2; 3; 4 м; шириною 8 — 12 см; товщиною 2 — 3 см з нанесеною на його поверхню шкалою (з одного або двох боків. Геодезичні рейки розрізнюють за призначенням та конструкцією згідно з сучасною типізацією геодезичних і маркшейдерських інструментів.
Окрім того, «геодезична рейка» — багатозначна міра довжини, яка входить в комплекти багатьох маркшейдерсько-геодезичних приладів.

## Різновиди
Залежно від призначення виділяють:
- Віддалемірна рейка (для вимірювання відстаней);
- Нівелірна рейка (для виконання нівелювання; застосовують Р.г. типів РН-3, РН-0,5, РН-10, в яких літери означають «рейка нівелірна», а число — середню квадратичну похибку вимірювання перевищення у мм на 1 км подвійного ходу нівелювання);
- Топографічна рейка (для визначення відстаней і перевищень під час топографічної зйомки).

За конструктивними особливостями розрізнюють рейки: шашкову, штрихову, висувну, почіпну, складану та ін.

## Окремі види
- Рейка шашкова РН-3 — суцільна, довжиною 3 м з нанесеними сантиметровими шкалами (шашками), виконаними на одному боці чорною, а на іншому — червоною фарбою (рис. 1 а).

Рейка штрихова РН-05 — суцільна, довжиною 3 м з інварною стрічкою, один кінець якої закріплений жорстко в нижній основі корпуса рейки, а другий — у верхній; стрічці надано постійний натяг 20 кг; на ній нанесено дві суміжні штрихові шкали, віддаль між поділками якої становить 5 мм (рис. 1б).
- Рейка РН-10 — суцільна, довжиною 3 м, призначена для технічного нівелювання (рис. 1в).

Рейка висувна — зі змінною довжиною (рис. 1г).
- Рейка розкладна — довжиною 4 м, з шарнірним з'єднанням (рис. 1д).
- Рейка почіпна — суцільна, довжиною бл. 1 м з отвором на нульовій поділці для спеціального штифта при встановленні на марці у підвісному положенні (рис. 1е).
- Рейка шахтна — суцільна, довжиною 1,8 м для нівелювання в підземних гірничих виробках.

При виконанні робіт рейку встановлюють нульовою поділкою на центр геодезичного (маркшейдерського) пункту, репер, пікет, підкладень, характерну точку та ін. Відлік беруть за середньою ниткою поля зору нівеліра (рис. 1є).

title: Геодезична рейка

wikitext:
'''Геодези́чна ре́йка''' ({{lang-ru|рейка геодезическая}}, {{lang-en|geodetic rod}}, {{lang-de|geodätische Latte f}}) — вимірювальний пристрій, який використовують для визначення перевищень при [[геодезія|геодезичних]] і [[маркшейдерія|маркшейдерських]] роботах. Являє собою дерев'яний брусок завдовжки 1; 2; 3; 4 м; шириною 8 — 12 см; товщиною 2 — 3 см з нанесеною на його поверхню шкалою (з одного або двох боків. Геодезичні рейки розрізнюють за призначенням та конструкцією згідно з сучасною типізацією [[Маркшейдерсько-геодезичні прилади та інструменти|геодезичних і маркшейдерських інструментів]].

Окрім того, «геодезична рейка» — багатозначна міра довжини, яка входить в комплекти багатьох маркшейдерсько-геодезичних приладів.

== Різновиди ==
Залежно від призначення виділяють:
* '''Віддалемірна рейка''' (для вимірювання відстаней);
* '''Нівелірна рейка''' (для виконання нівелювання; застосовують Р.г. типів РН-3, РН-0,5, РН-10, в яких літери означають «рейка нівелірна», а число — середню квадратичну похибку вимірювання перевищення у мм на 1 км подвійного ходу нівелювання);
* '''Топографічна рейка''' (для визначення відстаней і перевищень під час топографічної зйомки).

За конструктивними особливостями розрізнюють рейки: шашкову, штрихову, висувну, почіпну, складану та ін.

== Окремі види ==
* '''Рейка шашкова РН-3''' — суцільна, довжиною 3 м з нанесеними сантиметровими шкалами (шашками), виконаними на одному боці чорною, а на іншому — червоною фарбою (рис. 1 а).
Рейка штрихова РН-05 — суцільна, довжиною 3 м з інварною стрічкою, один кінець якої закріплений жорстко в нижній основі корпуса рейки, а другий — у верхній; стрічці надано постійний натяг 20 кг; на ній нанесено дві суміжні штрихові шкали, віддаль між поділками якої становить 5 мм (рис. 1б).
* '''Рейка РН-10''' — суцільна, довжиною 3 м, призначена для технічного нівелювання (рис. 1в).
Рейка висувна — зі змінною довжиною (рис. 1г).
* '''Рейка розкладна''' — довжиною 4 м, з шарнірним з'єднанням (рис. 1д).
* '''Рейка почіпна''' — суцільна, довжиною бл. 1 м з отвором на нульовій поділці для спеціального штифта при встановленні на марці у підвісному положенні (рис. 1е).
* '''Рейка шахтна''' — суцільна, довжиною 1,8 м для нівелювання в підземних гірничих виробках.
При виконанні робіт рейку встановлюють нульовою поділкою на центр геодезичного (маркшейдерського) пункту, репер, пікет, підкладень, характерну точку та ін. Відлік беруть за середньою ниткою поля зору нівеліра (рис. 1є).

== Див. також ==

* [[геодезія]]
* [[нівелювання]]

== Література ==
* {{МГЕ|nocat=1}}
== Посилання ==
* {{ТС_Буд|частина=Рейка  геодезична|сторінки =167}}
[[Категорія:Геодезичні інструменти]]


text:
# Падав торішній сніг
«Падав торішній сніг» (рос. «Падал прошлогодний снег») — радянський анімаційний фільм, знятий в 1983 році кінорежисером Олександром Татарським за сценарієм Сергія Іванова. Фільм отримав приз «Срібний Кукер» на міжнародному кінофестивалі в Болгарії.
В основі сюжету — кумедна новорічна казка про мужика, який напередодні свята пішов на пошуки ялинки. Афористичні репліки персонажів фільму, повні абсурдистського гумору, перетворилися на народні приказки.
Музика з фільму, написана Григорієм Гладковим, звучала на церемонії похорону Олександра Татарського.

## Сюжет
Історія починається з того, що дружина посилає головного героя (дурнуватого, хитрого і ледачого мужика) в ліс за новорічною ялинкою. В дорозі з ним відбуваються різні несподівані події.
Сюжет має дві пов'язані історії. У першій частині розповідається про мужика, який побачив у лісі зайця і розмріявся, як він розбагатіє на тварині. У підсумку він випадково полохає зайця і залишається ні з чим. У другій частині головний герой виявляється в хатинці на курячих ніжках, де з ним відбуваються неймовірні перетворення, після чого він знову знаходить власний вигляд.
Історія закінчується словами оповідача про те, як мужик ходив за ялинкою втретє і добув її, але це було вже навесні, і йому довелося віднести ялинку назад.

## Над фільмом працювали
- Автори  сценарію: — Сергій Іванов
- Композитори: — Григорій Гладков, Ігор Кантюков (Аранжування)
- Режисери: — Олександр Татарський
- Художники-постановники: — Людмила Танасенко
- Художники-мультиплікатори: —
- Олександр Федулов,  Валерій Токмаков,
- Борис Савін,  Юрій Бутирин,
- Олександр Татарський,  Ірина Гундарева,
- Володимир Спорихін, Владлен Барбе
- Художники: —
- Олена Косарєва,
- Ігор Романов,
- Ірина Черенкова,
- Ольга Прянишнікова,
- Олег Ткаленко,
- Тетяна Кузьміна
- Оператори: — Йосип Голомб
- Ролі  озвучували: — Станіслав Садальський, Світлана Харлап
- Звукооператори: — Неллі Кудріна
- Монтажери: — Любов Георгієва
- Редактори: — Аліса Феодоріді
- Директори  картини: — Зінаїда Сараєва

title: Падав торішній сніг

wikitext:
{{Мультфільм
| українська назва  = Падав торішній сніг
| оригінальна назва = Падал прошлогодний снег
| Зображення        = Падав торішній сніг.jpg
| Зображення розмір = 200px
| Підпис            = Кадр з мультфільму
| Тип               = [[Пластилінова анімація]]
| жанр              = [[Сатира|сатирична]] [[казка]]
| Режисер           = [[Татарський Олександр Михайлович|Олександр Татарський]]
| сценарист         = Сергій Іванов
| композитор        = Григорій Гладков
| оператор          =
| кінокомпанія      = [[Екран (творче об'єднання)|Творче об'єднання «Екран»]]
| тривалість        = 19 хв. 51 с.
| країна            = {{SU}}
| рік               = 1983
| мова              = [[Російська мова|російська]]
| imdb_id           = 0219233
| anim_id           = 4741
}}

'''«Падав торішній сніг»''' ({{lang-ru|«Падал прошлогодний снег»}}) — [[СРСР|радянський]] [[Анімація|анімаційний фільм]], знятий в [[1983]] році кінорежисером [[Татарський Олександр Михайлович|Олександром Татарським]] за сценарієм Сергія Іванова<ref name="h.ua"/>. Фільм отримав приз «Срібний Кукер» на міжнародному кінофестивалі в Болгарії<ref>{{cite web|url=http://animator.ru/db/?p=show_person&pid=91&sp=1|title=Татарский Александр Михайлович|work=animator.ru|accessdate=2015-02-01|archive-date=28 липня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140728050636/http://animator.ru/db/?p=show_person&pid=91&sp=1}}</ref>.

В основі сюжету — кумедна [[Новий рік|новорічна]] [[казка]] про мужика, який напередодні свята пішов на пошуки ялинки. [[Афоризм|Афористичні]] репліки персонажів фільму, повні [[абсурд]]истського [[гумор]]у, перетворилися на народні приказки<ref name="h.ua">{{cite web|url=http://h.ua/story/51147/|title=И будет падать прошлогодний снег… (на смерть Александра Татарского)|work=h.ua|accessdate=2015-02-01|archive-date=18 листопада 2010|archive-url=https://web.archive.org/web/20101118065335/http://h.ua/story/51147/}}</ref>.

Музика з фільму, написана Григорієм Гладковим, звучала на церемонії похорону Олександра Татарського.<ref>{{cite web|url=http://animator.ru/index.phtml?p=show_news&nid=771|title=Похороны Александра Татарского|work=animator.ru|accessdate=2015-02-01|archive-date=8 грудня 2015|archive-url=https://web.archive.org/web/20151208070646/http://animator.ru/index.phtml?p=show_news&nid=771}}</ref>

== Сюжет ==
Історія починається з того, що дружина посилає головного героя (дурнуватого, хитрого і ледачого мужика) в ліс за новорічною ялинкою. В дорозі з ним відбуваються різні несподівані події.

Сюжет має дві пов'язані історії. У першій частині розповідається про мужика, який побачив у лісі зайця і розмріявся, як він розбагатіє на тварині. У підсумку він випадково полохає зайця і залишається ні з чим. У другій частині головний герой виявляється в хатинці на курячих ніжках, де з ним відбуваються неймовірні перетворення, після чого він знову знаходить власний вигляд.

Історія закінчується словами оповідача про те, як мужик ходив за ялинкою втретє і добув її, але це було вже навесні, і йому довелося віднести ялинку назад.

== Над фільмом працювали ==
* ''Автори  сценарію: —'' [[Сергій]] [[Іванов]]
* ''Композитори: —'' [[Григорій Гладков]], [[Ігор Кантюков]] (''Аранжування'')
* ''Режисери: —'' [[Татарський Олександр Михайлович|Олександр Татарський]]
* ''Художники-постановники: —'' Людмила Танасенко
* ''Художники-мультиплікатори:'' ''—''
*[[Олександр]] [[Федулов]],  [[Валерій]] [[Токмаков]],
*[[Борис]] [[Савін]],  [[Юрій]] [[Бутирин]],
*[[Татарський Олександр Михайлович|Олександр Татарський]],  [[Ірина Гундарева]],
*
*Володимир Спорихін, [[Владлен Барбе]]
* ''Художники: —''
* Олена Косарєва,
* Ігор Романов,
* Ірина Черенкова,
* Ольга Прянишнікова,
* Олег Ткаленко,
* Тетяна Кузьміна
* ''Оператори: —'' Йосип Голомб
* ''Ролі  озвучували: —'' [[Садальський Станіслав Юрійович|Станіслав Садальський]], [[Світлана]] [[Харлампович Костянтин Васильович|Харлап]]
* ''Звукооператори: —'' [[Неллі Кудріна]]
* ''Монтажери: —'' Любов Георгієва
* ''Редактори: —'' Аліса Феодоріді
* ''Директори  картини: —'' Зінаїда Сараєва

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* {{YouTube|DwJznO6SqyM|«Падав торішній сніг»}}
* {{imdb title|0219233|«Падав торішній сніг»}}
* {{animator.ru|fid=4741}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Мультфільми СРСР 1983]]
[[Категорія:Новорічні мультфільми]]
[[Категорія:Пластилінові мультфільми]]
[[Категорія:Мультфільми ТО «Екран»]]
[[Категорія:Фільми російською мовою]]

title: Падал прошлогодний снег

Падал прошлогодний снег: Кадр з мультфільму

Вид: Пластилінова анімація

Жанр: сатирична казка

Режисер: Олександр Татарський

Сценарист: Сергій Іванов

Оператор: Iosif Golombd

Композитор: Григорій Гладков

Кінокомпанія: Творче об'єднання «Екран»

Мова: російська

Країна: СРСР


text:
# Кокошнє
Кокошнє (словен. Kokošnje) — поселення в общині Домжале, Осреднєсловенський регіон, Словенія.

title: Кокошнє

wikitext:
{{Місто
 | назва              = Кокошнє
 | місцева_назва       = Kokošnje
 | зображення          =
 | зображення_розмір   =
 | зображення_підпис   =
 | прапор          =
 | країна          = [[Словенія]]
 | регіон          = [[Осреднєсловенський регіон]]
 | pushpin_map     = Slovenia
 | засноване       =
 | населення       = 114 <small>(01.01.2019)</small> <ref>{{cite web |url=https://www.stat.si/StatWeb/News/Index/8135 |назва=Prebivalstvo po naseljih, podrobni podatki, Slovenija, 1. januar 2019 |автор= |дата= |вебсайт= |видавець=Statistični urad Republike Slovenije |дата-доступу=24.06.2019 |archive-date=21 вересня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200921184157/https://www.stat.si/StatWeb/News/Index/8135 }} {{ref-sl}}</ref>
 | площа           = 0,6
 | густота         =
 | агломерація     =
 | поштові індекси =
|latd=46|latm=8|lats=1.1 |latNS=N
|longd=14|longm=41|longs=15.29 |longEW=E
 | coordinates_type        = source:eswiki
 | coordinates_display     = inline,title
 | coordinates_region      = SI
 }}

'''Кокошнє''' ({{lang-sl|Kokošnje}}) — поселення в общині [[Домжале (община)|Домжале]], [[Осреднєсловенський регіон]], [[Словенія]].

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Домжале}}
{{Slovenia-geo-stub}}
[[Категорія:Населені пункти Словенії]]

title: Кокошнє · Kokošnje

Країна: Словенія

Регіон: Осреднєсловенський регіон

Площа: 0,6 км²

Часовий пояс: UTC+1 і UTC+2

OSM: ↑1675866 ·R (Домжале (община))


text:
# Провінціалка (фільм, 1953)
«Провінціалка» (італ. La provinciale) — італійський драматичний фільм 1953 року режисера Маріо Сольдаті, екранізація однойменного твору Альберто Моравіа. Фільм був внесений до списку 100 італійських фільмів, які потрібно зберегти від післявоєнних до вісімдесятих років ХХ століття.

## Сюжет
Франко Ванюцці (Габріеле Ферцетті) та його дружина Джемма (Джина Лоллобриджида) збираються переїжджати до Рима, де він одержав посаду професора в університеті. Та несподівано під час вечері, коли графиня Ельвіра Кочеану  (Альда Манджіні) почала описувати переваги великого міста, Джемма накинулася на неї з ножем. Чому ж це сталося?

## Ролі виконують
- Джина Лоллобриджида — Джемма Форезі
- Габріеле Ферцетті — Франко Ванюцці
- Альда Манджіні[it] — Ельвіра Кочеану
- Франко Інтерленгі — Паоло Сарторі
- Мерилін Буферд[en] — Анна Сарторі

## Нагороди
- 1953 Премія «Срібна стрічка» Італійського національного синдикату кіножурналістів:
  - за найкращу чоловічу роль другого плану[it] — Габріеле Ферцетті
- 1953 Премія «Золотий кубок» (Італія):
  - найкращій акторці — Джина Лоллобриджида[1]

title: Провінціалка (фільм, 1953)

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Провінціалка
| оригінальна назва = {{lang-it|La provinciale}}
| зображення        = La provinciale 1953 poster.jpg
| зображення розмір =
| підпис            =
| жанр              = [[Драма (жанр)|драматична]] [[кінокомедія]]
| режисер           = [[Маріо Сольдаті]]
| продюсер          = [[Карло Понті]]
 [[Діно Де Лаурентіс]]
| сценарист         = Джорджіо Басані
 Сандро де Фео
 Жан Фері
 [[Маріо Сольдаті]]
| на основі         = твору [[Альберто Моравіа]]
| актори            = [[Джина Лоллобриджида]]
 [[Габріеле Ферцетті]]
| композитор        = [[Франко Маніно]]
| музика            =
| оператор          = [[Альдо Граціаті]]
| художник          =
| костюмер          =
| монтаж            =
| оповідач          =
| кінокомпанія      =
| дистриб'ютор      = [[Titanus]]
| тривалість        = 97 хвилин
| мова              = {{італійська}}
| озвучення українською =
| країна            = {{ITA}}
| рік               = 1953
| дата виходу       =
| кошторис          =
| касові збори      =
| imdb_id           = 0046214
| рейтинг           = [[IMDb]]: {{рейтинг-10|6.8}}
| сайт              =
| попередній        =
| наступний         =
}}

'''«Провінціалка»''' ({{lang-it|La provinciale}}) — італійський [[Драма (жанр)|драматичний]] фільм 1953 року режисера [[Маріо Сольдаті]], екранізація однойменного твору [[Альберто Моравіа]]. Фільм був внесений до списку [[100 італійських фільмів, які потрібно зберегти]] від післявоєнних до вісімдесятих років ХХ століття.

== Сюжет ==
''Франко Ванюцці'' ([[Габріеле Ферцетті]]) та його дружина ''Джемма'' ([[Джина Лоллобриджида]]) збираються переїжджати до Рима, де він одержав посаду професора в університеті. Та несподівано під час вечері, коли графиня ''Ельвіра Кочеану''  (Альда Манджіні) почала описувати переваги великого міста, ''Джемма'' накинулася на неї з ножем. Чому ж це сталося?

== Ролі виконують ==
* [[Джина Лоллобриджида]] — ''Джемма Форезі''
* [[Габріеле Ферцетті]] — ''Франко Ванюцці''
* {{нп|Альда Манджіні||it|Alda Mangini}} — ''Ельвіра Кочеану''
* [[Франко Інтерленгі]] — ''Паоло Сарторі''
* {{нп|Мерилін Буферд||en|Marilyn Buferd}} — ''Анна Сарторі''

== Нагороди ==
* [[1953 у кіно|1953]] Премія «[[Срібна стрічка]]» [[Італійський національний синдикат кіножурналістів|Італійського національного синдикату кіножурналістів]]:
** {{нп|Премія «Срібна стрічка» за найкращу чоловічу роль другого плану|за найкращу чоловічу роль другого плану|it|Nastro d'argento al migliore attore non protagonista}} — [[Габріеле Ферцетті]]
* [[1953 у кіно|1953]] Премія «[[Золотий кубок (кінопремія, Італія)|Золотий кубок]]» ([[Італія]]):
** найкращій акторці — [[Джина Лоллобриджида]]<ref>[http://www.imdb.com/event/ev0002668/1953 Золотий кубок 1953, Італія] imdb.com</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.festival-cannes.com/en/films/la-provinciale «Провінціалка»] Festival de Cannes {{ref-en}}
* [[Файл:IMDB Logo 2016.svg|30px]] {{IMDb title|0046214|«Провінціалка»}} {{рейтинг-10|6.8}} (26.03.2023)
* {{Allociné title|6599|«Провінціалка»}}

{{бібліоінформація}}
{{ВП-портали|Італія|Кінематограф}}
[[Категорія:Чорно-білі фільми Італії]]
[[Категорія:Трагікомедійні фільми Італії]]
[[Категорія:Екранізації романів]]
[[Категорія:Екранізації італійських літературних творів]]
[[Категорія:Фільми італійською мовою]]

title: італ. La provinciale

Жанр: драматична кінокомедія

Режисер: Маріо Сольдаті

Продюсер: Карло Понті · Діно Де Лаурентіс

Сценарист: Джорджіо Басані · Сандро де Фео · Жан Фері · Маріо Сольдаті

На основі: твору Альберто Моравіа

У головних · ролях: Джина Лоллобриджида · Габріеле Ферцетті

Оператор: Альдо Граціаті

Композитор: Франко Маніно

Художник: Флавіо Могеріні

Дистриб'ютор: Titanus

Тривалість: 97 хвилин

Мова: італійська

Країна: Італія

Рейтинг: IMDb


text:
# Чемпіонат світу з легкої атлетики 2019 — естафетний біг 4×400 метрів (змішаний)
Змагання з естафетного бігу 4×400 метрів серед змішаних команд на Чемпіонаті світу з легкої атлетики 2019 у Досі проходили 5-6 жовтня на стадіоні «Халіфа».
Дисципліна вперше була представлена в програмі чемпіонату світу за всю історію його проведення.
До складу кожної команди входило по два чоловіки та дві жінки, черговість участі яких на етепах естафети визначалась кожною командою самостійно.

## Напередодні старту
На початок змагань світовий рекорд в дисципліні не був затверджений, оскільки не було показано результату, кращого за пороговий показник (3.13,20), який міг би бути ратифікований згідно з правилами ІААФ.
Найкращий результат сезону в світі був наступний:
| WL | Польща Каєтан Душинський, Патриція Вичишкевич, Юстина Швенти-Ерсетиць, Кароль Залевський | 3.15,46 | Йокогама | 11 травня 2019 |

## Результати

### Забіги
У забігу збірна США у складі Тайрелла Річарда, Джессіки Беард, Джасмін Блокер та Обі Ігбокве встановила перший в історії офіційний світовий рекорд у цій дисципліні (3.12,42). Крім цього, була встановлена низка континентальних та національних рекордів. До фіналу проходили три перші команди з кожного з двох забігів та два найшвидших за часом з тих, які посіли у забігах місця, починаючи з четвертого.

### Фінал
У фінальному забігу світовий рекорд був покращений американською збірною ще майже на 3 секунди, а учасниця квартету — Еллісон Фелікс — здобула 12-ту золоту медаль чемпіонатів світу в кар'єрі
| Місце | Команда         | Атлети                                                                     | Час     | Примітки |
| ----- | --------------- | -------------------------------------------------------------------------- | ------- | -------- |
| 1     | США             | Вілберт Лондон → Еллісон Фелікс → Кортні Около → Майкл Черрі               | 3.09,84 | WR       |
| 2     | Ямайка          | Нетон Аллен → Ронейша Мак-Грегор → Тіффані Джеймс → Джевон Френсіс         | 3.11,78 | NR       |
| 3     | Бахрейн         | Муса Іса → Амінат Джамал → Сальва Насер → Аббас Аббас                      | 3.11,82 | AR       |
| 4     | Велика Британія | Раба Юсіф → Зої Кларк → Емілі Даймонд → Мартін Руні                        | 3.12,27 | AR       |
| 5     | Польща          | Віктор Сувара → Рафал Омелько → Іга Баумгарт-Вітан → Юстина Швенти-Ерзетич | 3.12,33 | NR       |
| 6     | Бельгія         | Ділан Борле → Ганне Клас → Камілле Лаус → Кевін Борле                      | 3.14,22 | NR       |
| 7     | Індія           | Ягія Мухаммед Анас → Веллува Вісмая → Джісна Матев → Ноа Том               | 3.15,77 | SB       |
| 8     | Бразилія        | Лукас Карвалью → Тіффані Сілва Марінью → Гейза Коутінью → Александер Руссо | 3.16,22 |          |

wikitext:
{{Картка:Підсумок дисципліни на чемпіонаті світу з легкої атлетики
| дисципліна       = Естафетний біг 4×400 метрів (змішаний)
| рік              = 2019
| зображення       = [[Файл:DOH301604x400 mix final (48911181477).jpg|250px]]
| підпис           = Передача естафети під час фінального забігу
| місце            = «[[Халіфа]]»
| учасників        = 74
| країн            = 16
| попередній раунд =
| забіги           = 28 вересня
| півфінали        =
| кваліфікація     =
| фінал            = 29 вересня
| золото           = [[Сполучені Штати Америки|США]]
| золото_країна    = USA
| золото2          =
| золото_країна2   =
| золото3          =
| золото_країна3   =
| срібло           = [[Ямайка]]
| срібло_країна    = JAM
| срібло2          =
| срібло_країна2   =
| срібло3          =
| срібло_країна3   =
| бронза           = [[Бахрейн]]
| бронза_країна    = BHR
| бронза2          =
| бронза_країна2   =
| бронза3          =
| бронза_країна3   =
| попередній       =
| наступний        = [[Чемпіонат світу з легкої атлетики 2022 — естафетний біг 4×400 метрів (змішаний)|2022]]
}}

[[File:TV-icon-2.svg|thumb|150px|'''[https://www.youtube.com/watch?v=8eJPDtQ0icQ Фінальний забіг]''']]

{{Чемпіонат світу з легкої атлетики 2019}}

Змагання з '''[[естафетний біг 4×400 метрів|естафетного бігу 4×400 метрів]]''' серед змішаних команд на '''[[Чемпіонат світу з легкої атлетики 2019|Чемпіонаті світу з легкої атлетики 2019]]''' у [[Доха|Досі]] проходили 5-6 жовтня на стадіоні «[[Халіфа]]».

Дисципліна вперше була представлена в програмі чемпіонату світу за всю історію його проведення<ref name="400_mixed">{{Cite web |url=https://www.iaaf.org/news/preview/world-championships-doha-2019-mixed-4x400-pre |title=PREVIEW: MIXED 4X400M - IAAF WORLD ATHLETICS CHAMPIONSHIPS DOHA 2019 |publisher=[[Світова легка атлетика|ІААФ]] |access-date=20 вересня 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20190920180022/https://www.iaaf.org/news/preview/world-championships-doha-2019-mixed-4x400-pre |archivedate=20 вересень 2019}}</ref>.

До складу кожної команди входило по два чоловіки та дві жінки, черговість участі яких на етепах естафети визначалась кожною командою самостійно.

== Напередодні старту ==

На початок змагань світовий рекорд в дисципліні не був затверджений, оскільки не було показано результату, кращого за пороговий показник (3.13,20), який міг би бути ратифікований згідно з правилами ІААФ<ref name="400_mixed"/>.

Найкращий результат сезону в світі був наступний:

{| class="wikitable"
|-
| {{AthAbbr|WL}}
| {{POL}}<br/>{{small|[[Каєтан Душинський]], [[Патриція Вичишкевич-Завадська|Патриція Вичишкевич]], [[Юстина Швенти-Ерсетиць]], [[Кароль Залевський]]}}
| 3.15,46
| {{Прапорець|JPN}} [[Йокогама]]
| align=right|11 травня 2019
|}

== Результати ==

=== Забіги ===

У забігу збірна США у складі [[Тайрелл Річард|Тайрелла Річарда]], [[Джессіка Беард|Джессіки Беард]], [[Джасмін Блокер]] та [[Обі Ігбокве]] встановила перший в історії офіційний світовий рекорд у цій дисципліні (3.12,42). Крім цього, була встановлена низка континентальних та національних рекордів<ref>{{Cite web |url=https://www.iaaf.org/competitions/iaaf-world-championships/iaaf-world-athletics-championships-doha-2019-6033/news/report/mixed/4x400-metres-relay/heats |title=USA BREAKS WORLD RECORD IN MIXED 4X400M AT IAAF WORLD ATHLETICS CHAMPIONSHIPS DOHA 2019 |publisher=[[Світова легка атлетика|ІААФ]] |access-date=29 вересня 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20190929065949/https://www.iaaf.org/competitions/iaaf-world-championships/iaaf-world-athletics-championships-doha-2019-6033/news/report/mixed/4x400-metres-relay/heats |archivedate=29 вересень 2019}}</ref>. До фіналу проходили три перші команди з кожного з двох забігів та два найшвидших за часом з тих, які посіли у забігах місця, починаючи з четвертого<ref>{{Cite web |url=https://media.aws.iaaf.org/competitiondocuments/pdf/6033/AT-4X4-X-h----.RS6.pdf?v=898523246 |title=4 x 400 Metres Relay Mixed - Round 1 |publisher=[[Світова легка атлетика|ІААФ]] |access-date=5 жовтня 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20191005113129/https://media.aws.iaaf.org/competitiondocuments/pdf/6033/AT-4X4-X-h----.RS6.pdf?v=898523246 |archivedate=5 жовтень 2019}}</ref>.

=== Фінал ===

У фінальному забігу світовий рекорд був покращений американською збірною ще майже на 3 секунди, а учасниця квартету — [[Еллісон Фелікс]] — здобула 12-ту золоту медаль чемпіонатів світу в кар'єрі<ref>{{Cite web |url=https://www.iaaf.org/competitions/iaaf-world-championships/iaaf-world-athletics-championships-doha-2019-6033/news/report/mixed/4x400-metres-relay/final |title=USA smashes world record in mixed 4x400m - IAAF World Athletics Championships Doha 2019 |publisher=[[Світова легка атлетика|ІААФ]] |access-date=5 жовтня 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20191005112712/https://www.iaaf.org/competitions/iaaf-world-championships/iaaf-world-athletics-championships-doha-2019-6033/news/report/mixed/4x400-metres-relay/final |archivedate=5 жовтень 2019}}</ref><ref>{{Cite web |url=https://media.aws.iaaf.org/competitiondocuments/pdf/6033/AT-4X4-X-f----.RS6.pdf?v=-1113237013 |title=4 x 400 Metres Relay Mixed - Final |publisher=[[Світова легка атлетика|ІААФ]] |access-date=5 жовтня 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20191005113413/https://media.aws.iaaf.org/competitiondocuments/pdf/6033/AT-4X4-X-f----.RS6.pdf?v=-1113237013 |archivedate=5 жовтень 2019}}</ref>

{| class="wikitable sortable" style="text-align:center"
|-
! width=50px|Місце
! width=200px|Команда
! width=600px|Атлети
! width=50px|Час
! width=50px|Примітки
|-
| {{Gold01}} || align=left|{{USA}} || align=left|[[Вілберт Лондон]] → [[Еллісон Фелікс]] → [[Кортні Около]] → [[Майкл Черрі]] || 3.09,84 || {{AthAbbr|WR}}
|-
| {{Silver02}} || align=left|{{JAM}} || align=left|[[Нетон Аллен]] → [[Ронейша Мак-Грегор]] → [[Тіффані Джеймс]] → [[Джевон Френсіс]] || 3.11,78 || {{AthAbbr|NR}}
|-
| {{Бронза3}} || align=left|{{BHR}} || align=left|[[Муса Іса]] → [[Амінат Джамал]] → [[Сальва Насер]] → [[Аббас Аббас]] || 3.11,82 || {{AthAbbr|AR}}
|-
| {{sort|04|4}} || align=left|{{GBR}} || align=left|[[Раба Юсіф]] → [[Зої Кларк]] → [[Емілі Даймонд]] → [[Мартін Руні]] || 3.12,27 || {{AthAbbr|AR}}
|-
| {{sort|05|5}} || align=left|{{POL}} || align=left|[[Віктор Сувара]] → [[Рафал Омелько]] → [[Іга Баумгарт-Вітан]] → [[Юстина Швенти-Ерзетич]] || 3.12,33 || {{AthAbbr|NR}}
|-
| {{sort|06|6}} || align=left|{{BEL}} || align=left|[[Ділан Борле]] → [[Ганне Клас]] → [[Камілле Лаус]] → [[Кевін Борле]] || 3.14,22 || {{AthAbbr|NR}}
|-
| {{sort|07|7}} || align=left|{{IND}} || align=left|[[Ягія Мухаммед Анас]] → [[Веллува Вісмая]] → [[Джісна Матев]] → [[Ноа Том]] || 3.15,77 || {{AthAbbr|SB}}
|-
| {{sort|08|8}} || align=left|{{BRA}} || align=left|[[Лукас Карвалью]] → [[Тіффані Сілва Марінью]] → [[Гейза Коутінью]] → [[Александер Руссо]] || 3.16,22 ||
|}

== Примітки ==

{{Reflist}}

== Джерела ==

{{Commonscat|2019 World Athletics Championships – Mixed 4 x 400 metres relay}}
* [https://www.worldathletics.org/competitions/world-athletics-championships/iaaf-world-athletics-championships-doha-2019-7125365/timetable/bydiscipline/mixed/4x400-metres-relay Сторінка дисципліни змагань на вебсайті Світової легкої атлетики] {{ref-en}}

{{Естафетний біг 4×400 метрів на чемпіонатах світу з легкої атлетики}}
{{Чемпіони світу в змішаній естафеті 4×400 метрів}}

[[Категорія:Змагання на Чемпіонаті світу з легкої атлетики 2019|З]]
[[Категорія:Естафетний біг на чемпіонатах світу з легкої атлетики|З]]

title: Естафетний біг 4×400 метрів (змішаний) · на Чемпіонаті світу з легкої атлетики 2019

Місце: «Халіфа»

Учасників: 74 з 16 країн

title: Розклад

Забіги: 28 вересня

Фінал: 29 вересня

title: Призери

США

Ямайка

Бахрейн

title: Чемпіонат світу з легкої атлетики 2019 ·

100 м: чоловіки · жінки

200 м: чоловіки · жінки

400 м: чоловіки · жінки

800 м: чоловіки · жінки

1500 м: чоловіки · жінки

5000 м: чоловіки · жінки

10000 м: чоловіки · жінки

100 м з/б: жінки

110 м з/б: чоловіки

400 м з/б: чоловіки · жінки

3000 м з/п: чоловіки · жінки

4×100 м: чоловіки · жінки

4×400 м:
чоловіки · жінки
змішаний

Марафон: чоловіки · жінки

Ходьба 20 км: чоловіки · жінки

Ходьба 50 км: чоловіки · жінки

Висота: чоловіки · жінки

Жердина: чоловіки · жінки

Довжина: чоловіки · жінки

Потрійний: чоловіки · жінки

Ядро: чоловіки · жінки

Диск: чоловіки · жінки

Молот: чоловіки · жінки

Спис: чоловіки · жінки

title: Багатоборства

Семиборство: жінки

Десятиборство: чоловіки

Багатоборства: Цей шаблон: переглянути обговорити редагувати


text:
# Вогонь (У-сін)
У китайській філософії вогонь ( кит. спр. 火, піньїнь: huǒ) — це елемент, у якому уособлюється процвітання матерії або стадія процвітання матерії.  Вогонь є другою фазою У Сін.
Вогонь за характером відноситься до ян. Його рух є висхідним, а його енергія є конвективною.
Стихія вогню асоціюється із сезоном літа, півднем, планетою Марс, червоним кольором (асоціюється з надзвичайною удачею), спекотною погодою, денним світлом і червоним птахом (Zhu Que) у чотирьох символах .

## Атрибути
У традиційній китайській медицині атрибутами вогню є динамічність, сила та наполегливість; однак він також пов'язаний з неспокоєм. Стихія вогню забезпечує тепло, ентузіазм і творчість; однак його надлишок може викликати агресію, нетерплячість та імпульсивність. Так само вогонь дає тепло та спеку; однак його надлишок також може спричинити самозгоряння.
Серед негативних емоцій вогонь асоціюється з ненавистю, а серед позитивних – з радістю.
Органами, пов'язаними з елементом Вогню є серце (інь) та тонка кишка (ян), язик і пульс тіла.

## Астрологія
Стихія відіграє важливу роль у китайській астрології та у вченні феншуй. Вогонь є одним з 10 небесних стовбурів (п’яти елементів у формах інь і ян ), які поєднуються з 12 земними гілками (або китайськими знаками зодіаку), утворюючи шістдесятирічний цикл .
Роки вогняного Ян закінчуються числом 6 (наприклад, 1976). Роки Ян завжди закінчуються парним числом.
Роки вогняного Інь закінчуються числом 7 (наприклад, 1977). Роки Інь завжди закінчуються непарним числом.
Вогонь орудує китайськими знаками зодіаку Змія та Кінь .
Літаюча зірка фен-шуй використовує число 9 для символізації вогню.
Південний кут вивільняє енергію вогню, як стверджує Іцзин і Феншуй. Її також називають енергією руйнування та відновлення. Вона також безпосередньо стосується щасливого любовного життя.

## Цикли У Сін
У відновлювальному циклі Ву-Сін дерево породжує вогонь, оскільки «вогонь виникає шляхом тертя двох шматків дерева», і його потрібно підживлювати деревиною; Вогонь породжує землю, оскільки «вогонь перетворює все на попіл, який  стає частиною землі».
У циклі завоювання елемент води перемагає вогонь, оскільки «ніщо не загасить вогонь так швидко, як вода»; Вогонь перемагає елемент металу, оскільки його «можна розплавити та виковувати» лише за допомогою полум’я чи тепла.

title: Вогонь (У-сін)

wikitext:
У [[Китайська філософія|китайській філософії]] '''вогонь''' ( {{китайська||火|huǒ}}) — це елемент, у якому уособлюється процвітання матерії або стадія процвітання матерії. <ref>{{Cite video|title=千古中医之张仲景|publisher=[[Lecture Room]], CCTV-10}}</ref> Вогонь є другою фазою [[У-сін|У Сін]].

Вогонь за характером відноситься до [[Інь та ян|ян]]. Його рух є висхідним, а його енергія є конвективною.

Стихія вогню асоціюється із сезоном [[Літо|літа]], [[Південь|півднем]], планетою [[Марс (планета)|Марс]], [[Червоний колір|червоним]] кольором (асоціюється з надзвичайною удачею), спекотною погодою, денним світлом і [[Чжу цюе|червоним птахом]] (Zhu Que) у [[Чотири образи|чотирьох символах]] .

== Атрибути ==
У [[Традиційна китайська медицина|традиційній китайській медицині]] атрибутами ''вогню'' є динамічність, сила та наполегливість; однак він також пов'язаний з неспокоєм. Стихія вогню забезпечує тепло, ентузіазм і творчість; однак його надлишок може викликати агресію, нетерплячість та імпульсивність. Так само вогонь дає тепло та спеку; однак його надлишок також може спричинити самозгоряння.

Серед негативних емоцій вогонь асоціюється з ненавистю, а серед позитивних – з радістю.

[[Занг-фу|Органами]], пов'язаними з елементом Вогню є [[Серце (китайська медицина)|серце]] ([[Інь та ян|інь]]) та тонка кишка ([[Інь та ян|ян]]), язик і пульс тіла.

== Астрологія ==
Стихія відіграє важливу роль у [[Китайський гороскоп|китайській астрології]] та у вченні [[феншуй]]. Вогонь є одним з 10 [[Небесні стовбури|небесних стовбурів]] (п’яти елементів у формах [[Інь та ян|інь і ян]] ), які поєднуються з 12 [[Земні гілки|земними гілками]] (або китайськими знаками [[Зодіак|зодіаку]]), утворюючи [[шістдесятирічний цикл]] .

Роки вогняного Ян закінчуються числом 6 (наприклад, 1976). Роки Ян завжди закінчуються парним числом.

Роки вогняного Інь закінчуються числом 7 (наприклад, 1977). Роки Інь завжди закінчуються непарним числом.

Вогонь орудує [[Китайський зодіак|китайськими знаками зодіаку]] [[Змія (зодіак)|Змія]] та [[Кінь (зодіак)|Кінь]] . <ref>[http://www.findyourfate.com/indianastro/grahas.htm findyourfate.com]</ref>

[[Літаюча зірка фен-шуй]] використовує число 9 для символізації вогню.

Південний кут вивільняє енергію вогню, як стверджує [[Книга змін|Іцзин]] і [[Феншуй]]. Її також називають енергією руйнування та відновлення. Вона також безпосередньо стосується щасливого любовного життя.

== Цикли У Сін ==
У відновлювальному циклі Ву-Сін [[Дерево (елемент)|дерево]] породжує вогонь, оскільки «вогонь виникає шляхом тертя двох шматків дерева», і його потрібно підживлювати деревиною; Вогонь породжує [[Земля (вусін)|землю]], оскільки «вогонь перетворює все на попіл, який  стає частиною землі».

У циклі завоювання елемент [[Вода (вусін)|води]] перемагає ''вогонь'', оскільки «ніщо не загасить вогонь так швидко, як вода»; ''Вогонь'' перемагає елемент [[Метал (У-сін)|металу]], оскільки його «можна розплавити та виковувати» лише за допомогою полум’я чи тепла.<ref>Theodora Lau, ''The Handbook of Chinese Horoscopes'', pxxix-xxx, Souvenir Press, London, 2005</ref>

== Список літератури ==
<references />
[[Категорія:Статті з китайськими ієрогліфами]]
[[Категорія:Філософія Китаю]]
[[Категорія:Вогонь у культурі]]


text:
# Саелісес-де-Майорга
Саелісес-де-Майорга (ісп. Saelices de Mayorga) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Кастилія-і-Леон, у провінції Вальядолід. Населення — 141 особа (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 240 км на північний захід від Мадрида, 75 км на північний захід від Вальядоліда.

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

title: Саелісес-де-Майорга

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Саелісес-де-Майорга
 | місцева_назва       = ''Saelices de Mayorga''
 | прапор              =
 | герб                =
 | автономна_спільнота = [[Кастилія-і-Леон]]
 | провінція           = [[Вальядолід (провінція)|Вальядолід]]
 | комарка             =
 | широта              = 42.217
 | довгота             = -5.2
 | висота              =
 | населення           = 141
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 15,84
 | густота             = 8,9
 | поштові_індекси     = 47689
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 47140
 | мер                 = Хесус Редондо Моро
 | рік_обрання         = 2007
 | www                 =
}}
'''Саелісес-де-Майорга''' ({{lang-es|Saelices de Mayorga}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Кастилія-і-Леон]], у провінції [[Вальядолід (провінція)|Вальядолід]]. Населення — {{formatnum:141}} особа (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 240 км на північний захід від [[Мадрид]]а, 75 км на північний захід від [[Вальядолід]]а.

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Saelices de Mayorga}}

== Посилання ==

<!-- * [http://www.diputaciondevalladolid.es/nuestros_pueblos/nuestros_pueblos.shtml?idmuni=140 Información en la Diputación de Valladolid] -->

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Вальядолід}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Вальядолід]]

title: Саелісес-де-Майорга · Saelices de Mayorga

· Герб: · Прапор

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Кастилія-і-Леон

Провінція: Вальядолід

Густота: 8,9 ос./км²

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Хесус Редондо Моро (з 2007)


text:
# Томас де Гартман
Фома Олександрович Гартман (21 вересня 1885, Хоружівка (Полтавська губернія) — 28 березня 1956, Нью-Йорк) — український композитор, піаніст, відомий у світі як Томас де Гартманн. Товариш та послідовник філософа та містика Георгія Гурджиєва.

## Біографія
Фома Гартман народився у селі Хоружівка (тоді Хоружівська волость, Роменський повіт, Полтавська губернія, нині Роменський район, Сумська область). У 18 років отримав диплом Санкт-Петербурзької консерваторії. У 1907 році разом з Сергієм Дягілєвим поставив балет «Червона квітка». Товаришував з Василем Кандінським, писав статті у німецьке авангардне видання «Синій вершник». З 1921 року мешкав та викладав у Парижі, у 1950 році переїхав до Сполучених Штатів.

title: Томас де Гартман

wikitext:
{{Музикант
| Ім'я                 = Томас де Гартман
| Підпис               =
| Ключ                 =
| Лого                 =
| Фото                 =
| Опис_фото            =
| Справжнє_ім'я        = Фома Олександрович Гартман
| Дата народження      = 21.9.1885
| Місце народження     = с. [[Хоружівка (Недригайлівський район)|Хоружівка]], [[Полтавська губернія]], [[Російська імперія]]
| Дата смерті          = 28.3.1956
| Місце смерті         = [[Нью-Йорк]], [[Сполучені Штати Америки|США]]
| Країна               = {{RUSold}}
{{FRA}}
{{USA}}
| Національність       =
| Інструмент           =
| Професія             = [[композитор]], [[піаніст]]
| Жанр                 =
| Псевдонім            =
| Колектив             =
| Співробітництво      =
| Лейбл                =
| Сайт                 =
}}

'''Фома Олександрович Гартман''' ([[21 вересня]] [[1885]], [[Хоружівка (Недригайлівський район)|Хоружівка]] ([[Полтавська губернія]]) — [[28 березня]] [[1956]], [[Нью-Йорк]]) — український [[композитор]], [[піаніст]], відомий у світі як Томас де Гартманн. Товариш та послідовник філософа та містика [[Гурджиєв Георгій Іванович|Георгія Гурджиєва]].

== Біографія ==
Фома Гартман народився у селі [[Хоружівка (Недригайлівський район)|Хоружівка]] (тоді Хоружівська волость, [[Роменський повіт]], [[Полтавська губернія]], нині [[Роменський район]], [[Сумська область]])<ref>{{IMDb name|0208830|Томас де Гартман}} {{ref-en}}</ref>. У 18 років отримав диплом [[Санкт-Петербурзька державна консерваторія імені Миколи Римського-Корсакова|Санкт-Петербурзької консерваторії]]. У 1907 році разом з [[Сергій Дягілєв|Сергієм Дягілєвим]] поставив балет «Червона квітка». Товаришував з [[Кандінський Василь Васильович|Василем Кандінським]], писав статті у німецьке авангардне видання «Синій вершник». З 1921 року мешкав та викладав у Парижі, у 1950 році переїхав до Сполучених Штатів.

== Джерела ==
* [http://www.gurdjieff.org/mangan1.htm Thomas de Hartmann: A Composer's Life By John Mangan] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111104174007/http://gurdjieff.org/mangan1.htm |date=4 листопада 2011 }} {{ref-en}}
* [http://www.gurdjieff.org/hartmann.htm Thomas de Hartmann page from Gurdjieff International Review] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111104190712/http://gurdjieff.org/hartmann.htm |date=4 листопада 2011 }} {{ref-en}}

== Посилання ==
* {{IMDb name|0208830|Томас де Гартман}} {{ref-en}}
* [http://hdl.handle.net/10079/fa/music.mss.0046 Thomas de Hartmann papers at Yale University Music Library] {{ref-en}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{нк}}
{{DEFAULTSORT:Гартман}}
[[Категорія:Уродженці Хоружівки (Недригайлівський район)]]
[[Категорія:Українські композитори]]
[[Категорія:Оперні композитори]]
[[Категорія:Українські піаністи]]
[[Категорія:Четвертий шлях]]
[[Категорія:Викладачі Тбіліської консерваторії]]

title: Основна інформація

Повне ім'я: Фома Олександрович Гартман

Дата народження: 21 вересня 1885

Місце народження: с. Хоружівка, Полтавська губернія, Російська імперія

Дата смерті: 28 березня 1956 (70 років)

Місце смерті: Нью-Йорк, США

Громадянство: Російська імперія · Франція · США

Професія: композитор, піаніст

Вчителі: Гурджиєв Георгій Іванович

Відомі учні: Леван Паліашвілі

Інструменти: фортепіано

Жанри: класична музика


text:
# Хімічна комп'ютерна мова
Хімічна комп'ютерна мова (англ. chemical markup language, рос. химический компьютерный язык) — варіант комп'ютерної мови (наприклад, chemical markup language), призначений для роботи з хімічними текстами та для об'ємного зображення та аналізу структурних хімічних формул у стереопредставленні. Вона асоційована із засобами, які дозволяють конвертувати файли з хімічною інформацією без втрат повноти інформації, а також вирішувати задачі обробки хімічних даних та представлення їх для публікації.

title: Хімічна комп'ютерна мова

wikitext:
'''Хімічна комп'ютерна мова''' ({{lang-en|chemical markup language}}, {{lang-ru|химический компьютерный язык}}) — варіант комп'ютерної мови (наприклад, chemical markup language), призначений для роботи з хімічними текстами та для об'ємного зображення та аналізу структурних хімічних формул у стереопредставленні. Вона асоційована із засобами, які дозволяють конвертувати файли з хімічною інформацією без втрат повноти інформації, а також вирішувати задачі обробки хімічних даних та представлення їх для публікації.

== Джерела ==
* Глосарій термінів з хімії // Й. Опейда, О. Швайка. Ін-т фізико-органічної хімії та вуглехімії ім. Л. М. Литвиненка НАН України, Донецький національний університет. — Донецьк : Вебер, 2008. — 758 с. — ISBN 978-966-335-206-0

{{Хімія-доробити}}

[[Категорія:Хімічна термінологія]]


text:
# Utricularia stanfieldii
Utricularia stanfieldii — вид рослин із родини пухирникових (Lentibulariaceae).

## Біоморфологічна характеристика
Листки надзвичайно дрібні, лінійні, зелені. Суцвіття прямовисне, капілярне, з 2–6 дрібними жовтими квітками з 3-лопатевою нижньою губою віночка і гострими, сильно жилкованими чашечковими часточками.

## Середовище проживання
Зростає у західно-тропічній Африці: Камерун, Кот-д'Івуар, Ліберія, Нігерія, Сьєрра-Леоне, Того.

title: Utricularia stanfieldii

wikitext:
{{Speciesbox |status= |status_system=iucn3.1 |image=No-image-uk.png |image_width=270px |display_parents=2 |parent=Utricularia sect. Setiscapella |genus=Utricularia |species=stanfieldii |authority=P.Taylor, 1963}}
'''''Utricularia stanfieldii''''' — [[вид (біологія)|вид]] рослин із родини [[Пухирникові|пухирникових]] (Lentibulariaceae).

== Біоморфологічна характеристика ==
[[Листок|Листки]] надзвичайно дрібні, лінійні, зелені<ref>{{cite web |url=https://apps.kew.org/herbcat/detailsQuery.do?barcode=K000430210 |назва=''Utricularia stanfieldii'' |вебсайт=HerbWeb |видавець= |дата-доступу=21.03.2022}} {{ref-en}}</ref>. [[Суцвіття]] прямовисне, капілярне, з 2–6 дрібними жовтими [[квітка]]ми з 3-лопатевою нижньою губою [[віночок|віночка]] і гострими, сильно жилкованими [[чашечка|чашечковими]] часточками<ref name="POWO"/>.

== Середовище проживання ==
Зростає у західно-тропічній Африці: [[Камерун]], [[Кот-д'Івуар]], [[Ліберія]], [[Нігерія]], [[Сьєрра-Леоне]], [[Того]]<ref name="POWO">{{cite web |url=https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:527123-1 |назва=''Utricularia stanfieldii'' |вебсайт=Plants of the World Online |видавець=Kew Science |дата-доступу=21.03.2022 |archive-date=21 березня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220321071300/https://powo.science.kew.org/taxon/urn:lsid:ipni.org:names:527123-1 }} {{ref-en}}</ref><ref>{{cite web |url=https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/7F57J |назва=''Utricularia stanfieldii'' |вебсайт=Catalogue of Life |видавець= |дата-доступу=21.03.2022 |archive-date=21 березня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220321071257/https://www.catalogueoflife.org/data/taxon/7F57J }} {{ref-en}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Квіткові-доробити}}
{{Taxonbar|from1=Q7903196}}

[[Категорія:Пухирник|stanfieldii]]
[[Категорія:Флора Африки]]
[[Категорія:Рослини, описані 1963]]
[[Категорія:Рослини-хижаки]]

title: Біологічна класифікація

Царство: Рослини (Plantae)

Клада:
Судинні рослини (Tracheophyta)
Покритонасінні (Angiosperms)
Евдикоти (Eudicots)
Айстериди (Asterids)

Порядок: Губоцвіті (Lamiales)

Родина: Пухирникові (Lentibulariaceae)

Рід: Пухирник (Utricularia)

Підрід: Utricularia subg. Utricularia

Секція: Utricularia sect. Setiscapella

Вид: U. stanfieldii

title: Біноміальна назва

Біноміальна назва: Utricularia stanfieldii · P.Taylor, 1963


text:
# Сапуни
Сапуни (рос. Сапуны) — присілок в Невельському районі Псковської області Російської Федерації.
Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Івановська волость.

## Історія
Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Івановська волость.

## Населення
| 2001 | 2002 | 2010 |
| ---- | ---- | ---- |
| 2    | →2   | ↘0   |

title: Сапуни

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Сапуни
|назва ін.       = Сапуны
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Псковська область]]
|район           = [[Невельський район (Псковська область)|Невельський район]]
|міський округ   =
|поселення       = {{li|Івановська волость (Невельський район)|Івановська волость|Q4196588}}
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 0
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Псковська область
}}
'''Сапуни''' ({{lang-ru|Сапуны}}) — [[присілок]] в [[Невельський район (Псковська область)|Невельському районі]] [[Псковська область|Псковської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення {{li|Івановська волость (Невельський район)|Івановська волость|Q4196588}}.

== Історія ==

Від 2015 року входить до складу муніципального утворення Івановська волость<ref>[http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/6000201504020002?index=11&rangeSize=1 Закон Псковской области от 30 марта 2015 года № 1508-ОЗ «О преобразовании муниципальных образований»]</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ |  Сапуны  }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Невельський район (Псковська область)}}
{{Pskov-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Невельського району Псковської області]]

title: присілок Сапуни

Суб'єкт Російської Федерації: Псковська область

Муніципальний район: Невельський район

Поселення: Івановська волость

title: Основні дані

Населення: ▼ 0

Основні дані:
Мапа
· Сапуни · Сапуни


text:
# Ракка (еялет)
37°09′30″ пн. ш. 38°47′30″ сх. д. / 37.158333333333° пн. ш. 38.791666666667° сх. д.
Еялет Ракка або пашалик Урфа (осман. ایالت رقه) — адміністративно-територіальна одиниця Османської імперії. Існував у 1586—1864 роках з площею 62,320 км². Утворився з частини еялету Діярбекір (на теперішніх землях Сирії, Туреччини та Іраку). Отримав назву за найбільшим містом провінції Раккою. У 1864 році увійшов до складу вілайєту Алеппо.

## Історія
У 1586 році після перемог султана Мурада III було утворено Раккський еялет. Його виокремлено з діярбекірської провінції. Спочатку головною метою було створено захисту Сирії та північного Іраку від військ Персії. Водночас тут під час кампанії концентрувалися війська, що рушали до Багдаду, який 1620-х роках захоплено перськими військами.
Водночас вигідне розташування міст еялету сприяло перетворенню їх на митні центри, де збиралися податки на ввезення краму з Персії та Аравії. У Рацці та Урфі розташовувалися великі базари та численні караван-сараї. Звідси товари переправлялися до Алеппо, що тривалий час до середини XVIII ст. було провідним містом Османської імперії на Близькому Сході. Боротьба за владу та постійні війни в Персії протягом 1720—1780-х років призвели, з одного боку, до зменшення ворожої загрози, з другого — до економічних складнощів.
У 1831 році внаслідок османо-єгипетської війни еялет опинився під владою Єгипту. Лише у 1840 році його було повернуто під владу османського султану. У 1864 році внаслідок адміністративно-територіальної реформи часів Танзімату еялет Ракка увійшов до складу вілайєту Алеппо.

## Структура
Еялет складався з 9 санджаків: Урфа (Санджак Паша), Ана, Ракка, Харан, Дейр-Раба, Бені-Ребіа, Джемаса, Суруч, Елязиг.

## Національно-релігійний склад
Більшість населення провінції становили араби-суніти. Тривалий час значною меншиною в еялеті були вірмени з Апостольської церкви, які створили значні громади у містах. Крім того, існували громади ассирійців та жидів.

title: Ракка (еялет)

wikitext:
{{Unibox}}
'''Еялет Ракка''' або '''пашалик Урфа''' ({{lang-ota|ایالت رقه}}) — [[Адміністративний поділ Османської імперії|адміністративно-територіальна одиниця]] [[Османська імперія|Османської імперії]]. Існував у [[1586]]—[[1864]] роках з площею 62,320 км². Утворився з частини еялету [[Діярбекір (еялет)|Діярбекір]] (на теперішніх землях Сирії, Туреччини та Іраку). Отримав назву за найбільшим містом провінції Раккою. У 1864 році увійшов до складу [[Алеппо (вілайєт)|вілайєту Алеппо]].

== Історія ==
У 1586 році після перемог султана [[Мурад III|Мурада III]] було утворено Раккський еялет. Його виокремлено з діярбекірської провінції. Спочатку головною метою було створено захисту Сирії та північного Іраку від військ Персії. Водночас тут під час кампанії концентрувалися війська, що рушали до Багдаду, який 1620-х роках захоплено перськими військами.

Водночас вигідне розташування міст еялету сприяло перетворенню їх на митні центри, де збиралися податки на ввезення краму з Персії та Аравії. У Рацці та Урфі розташовувалися великі базари та численні караван-сараї. Звідси товари переправлялися до Алеппо, що тривалий час до середини XVIII ст. було провідним містом Османської імперії на Близькому Сході. Боротьба за владу та постійні війни в Персії протягом 1720—1780-х років призвели, з одного боку, до зменшення ворожої загрози, з другого — до економічних складнощів.

У 1831 році внаслідок османо-єгипетської війни еялет опинився під владою Єгипту. Лише у 1840 році його було повернуто під владу османського султану. У 1864 році внаслідок адміністративно-територіальної реформи часів Танзімату еялет Ракка увійшов до складу вілайєту Алеппо.

== Структура ==
Еялет складався з 9 санджаків: [[Шанлиурфа|Урфа]] (Санджак Паша), Ана, [[Ракка]], [[Харан]], Дейр-Раба, Бені-Ребіа, Джемаса, [[Суруч]], [[Елязиг]].

== Національно-релігійний склад ==
Більшість населення провінції становили араби-суніти. Тривалий час значною меншиною в еялеті були вірмени з Апостольської церкви, які створили значні громади у містах. Крім того, існували громади ассирійців та жидів.

== Джерела ==
* Stefan Winter, «The Province of Raqqa under Ottoman Rule, 1535—1800» in Journal of Near Eastern Studies 68 (2009), 253-67.

{{Адміністративний поділ Османської імперії}}
{{ac}}
{{commons|Category:Eyalet of Rakka|Ракка (еялет)}}

[[Категорія:Еялети]]
[[Категорія:Османська Сирія]]
[[Категорія:Османська Туреччина]]
[[Категорія:Османський Ірак]]
[[Категорія:Держави і території, зникли 1864]]
[[Категорія:Засновані в Азії 1586]]
[[Категорія:Зникли в Азії 1864]]
[[Категорія:Засновані в Османській імперії 1586]]

Країна: Османська імперія

Столиця: Шанлиурфа

Замінений на: Алеппо

На заміну: Діярбекір


text:
# Geronogyps reliquus
Geronogyps reliquus — викопний вид хижих птахів родини катартових (Cathartidae), що існував в пізньому плейстоцені в Південній Америці. Викопні рештки птаха знайдено в Аргентині (провінція Ентре-Ріос) і Перу (регіон П'юра).

title: Geronogyps reliquus

wikitext:
{{заголовок курсивом}}
{{Taxobox
| name = {{вимер}}''Geronogyps reliquus''
| fossil_range = пізній [[плейстоцен]],<br/>0,126 — 0,012 млн років тому
| image =
| image_caption =
| image_width = 260px
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Яструбоподібні]] (Accipitriformes)
| familia = [[Катартові]] (Cathartidae)
| genus = {{вимер}}'''''Geronogyps'''''
| genus_authority = Campbell 1979
| species = {{вимер}}'''''G. reliquus'''''
| binomial = ''Geronogyps reliquus''
| binomial_authority = Campbell 1979
| wikispecies =
}}
'''''Geronogyps reliquus''''' — викопний вид хижих птахів родини [[Катартові|катартових]] (Cathartidae), що існував в пізньому [[плейстоцен]]і в [[Південна Америка|Південній Америці]]. Викопні рештки птаха знайдено в [[Аргентина|Аргентині]] (провінція [[Ентре-Ріос]])<ref>Jorge I. NORIEGA y Eduardo P. TONNI [https://www.researchgate.net/publication/262631485_Geronogyps_reliquus_Campbell_Ciconiiformes_Vulturidae_en_el_Pleistoceno_tardio_de_la_provincia_de_Entre_Rios_y_su_significado_paleoambiental Geronogyps reliquus Campbell (Ciconiiformes: Vulturidae)en el Pleistoceno tardío de la provincia de Entre Ríos y susignificado paleoambiental]. AMEGHINIANA (Rev. Asoc. Paleontol. Argent.) — 44 (1): 000—000. Buenos Aires, 30-3-2007 ISSN 0002-7014</ref> і [[Перу]] (регіон [[П'юра (регіон)|П'юра]])<ref>[http://fossilworks.org/bridge.pl?a=taxonInfo&taxon_no=289775&is_real_user=1 Geronogyps reliquus]{{Недоступне посилання}} на сайті Fossilworks</ref>.

== Див. також ==
* [[Список викопних птахів]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* K. E. Campbell. 1979. The non-passerine Pleistocene avifauna of the Talara Tar Seeps, northwestern Peru. Royal Ontario Museum Life Sciences Contribution 118:1-203

{{викопні птахи}}

[[Категорія:Катартові]]
[[Категорія:Викопні птахи]]
[[Категорія:Птахи плейстоцену]]
[[Категорія:Вимерлі тварини, описані 1979]]

title: ?†Geronogyps reliquus · Час існування: пізній плейстоцен, · 0,126 — 0,012 млн років тому

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Яструбоподібні (Accipitriformes)

Родина: Катартові (Cathartidae)

Рід: †Geronogyps · Campbell 1979

Вид: †G. reliquus


text:
# Полегшена комунікація
Полегшена комунікація (ПК), або підтримуваний набір, це скомпрометована техніка, що використовується деякими вихователями та педагогами, в намаганні допомогти людям з серйозними навчальними та комунікативними формами інвалідності. Методика полягає в надаванні інваліду дошки з алфавітом, або клавіатури. Ведучий (посередник) тримає, або ніжно торкається долоні або руки інваліда під час цього процесу й намагається допомогти йому рухати руками й підсилює жести. Додатково для забезпечення матеріальної допомоги, необхідної для набору або вказування букв, ведучий надає словесні підказки і моральну підтримку. Віра ведучого в можливість інваліда (партнера) до комунікації через доторки виглядає головним компонентом даної техніки.
В науковому товаристві і багатьох організаціях захисту інвалідів широкопоширена думка, що саме ведучий, а не людина з інвалідністю, є джерелом більшості, або навіть всіх повідомлень отриманих з допомогою полегшеної комунікації (ПК). Що це ведучі направляють руку пацієнта в сторону відповіді, яку вони очікують побачити, формуючи зрозумілу мову.
Або ж, ведучий може тримати дошку з алфавітом й рухати її підставляючи палець інваліда. Дослідження з питаннями про речі або події які ведучий не може знати (наприклад, показуючи предмет пацієнтові, але не ведучому) підтвердили це, показуючи, що ведучий, як правило, не в змозі «допомогти» пацієнтові показати відповідь на питання, якщо він не знає цієї відповіді. Крім того, дослідниками були опубліковані описи випадків, коли інваліди писали зв'язне повідомлення, в той час, як їхні очі були закриті, або вони дивились в інший бік від, або не проявляли особливої цікавості до дошки з алфавітом. Деякі ведучі опублікували заперечення, що ПК не може бути спростоване цими випадками, оскільки тестове середовище є конфронтаційним і чужим для даної тематики. Було відзначено кілька випадків, коли персона що використовувала ПК, з часом стала писати без допомоги.
Більшість експертів з досліджень по інвалідності вважають, що ПК це є псевдонаука, яка веде до значних ризиків й емоційних перевантажень в людей з комунікативними проблемами, для їхніх сімей і вихователів.
У 2015 Швеція заборонила використування ПК в школах для дітей з особливими потребами.

title: Полегшена комунікація

wikitext:
'''Полегшена комунікація '''(ПК), або '''підтримуваний набір''', це скомпрометована техніка, що використовується деякими вихователями та педагогами, в намаганні допомогти людям з серйозними навчальними та комунікативними формами інвалідності. Методика полягає в надаванні інваліду дошки з алфавітом, або клавіатури. Ведучий (посередник) тримає, або ніжно торкається долоні або руки інваліда під час цього процесу й намагається допомогти йому рухати руками й підсилює жести. Додатково для забезпечення матеріальної допомоги, необхідної для набору або вказування букв, ведучий надає словесні підказки і моральну підтримку. Віра ведучого в можливість інваліда (партнера) до комунікації через доторки виглядає головним компонентом даної техніки.

В науковому товаристві і багатьох організаціях захисту інвалідів широкопоширена думка, що саме ведучий, а не людина з інвалідністю, є джерелом більшості, або навіть всіх повідомлень отриманих з допомогою полегшеної комунікації (ПК). Що це ведучі [[Ідеомоторний акт|направляють]] руку пацієнта в сторону відповіді, яку вони очікують побачити, формуючи зрозумілу мову.<ref name="Why debunked autism treatment fads persist">{{Cite web|url=http://www.sciencedaily.com/releases/2015/02/150226154644.htm|title=Why debunked autism treatment fads persist|website=Science Daily|publisher=Emory University|accessdate=10 листопада 2015|last1=Lilienfeld|display-authors=etal}}</ref>
Або ж, ведучий може тримати дошку з алфавітом й рухати її підставляючи палець інваліда. Дослідження з питаннями про речі або події які ведучий не може знати (наприклад, показуючи предмет пацієнтові, але не ведучому) підтвердили це, показуючи, що ведучий, як правило, не в змозі «допомогти» пацієнтові показати відповідь на питання, якщо він не знає цієї відповіді. Крім того, дослідниками були опубліковані описи випадків, коли інваліди писали зв'язне повідомлення, в той час, як їхні очі були закриті, або вони дивились в інший бік від, або не проявляли особливої цікавості до дошки з алфавітом. Деякі ведучі опублікували заперечення, що ПК не може бути спростоване цими випадками, оскільки тестове середовище є конфронтаційним і чужим для даної тематики. Було відзначено кілька випадків, коли персона що використовувала ПК, з часом стала писати без допомоги.

Більшість експертів з досліджень по інвалідності вважають, що ПК це є [[псевдонаука]], яка веде до значних ризиків й емоційних перевантажень в людей з комунікативними проблемами, для їхніх сімей і вихователів.
У 2015 Швеція заборонила використування ПК в школах для дітей з особливими потребами.

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Аутизм]]
[[Категорія:Псевдонаука]]
[[Категорія:Методи лікування в психіатрії]]
[[Категорія:Спеціальна педагогіка]]