text:
# Вабаска 166B
Вабаска 166B (англ. Wabasca 166B) — індіанська резервація в Канаді, у провінції Альберта, у межах муніципального району Лессер-Слейв-Рівер № 124.

## Населення
За даними перепису 2016 року, індіанська резервація нараховувала 190 осіб, показавши скорочення на 24,0%, порівняно з 2011-м роком. Середня густина населення становила 7,4 осіб/км².
З офіційних мов обидвома одночасно не володів жоден з жителів, тільки англійською — 190, а 5 — жодною з них. Усього 80 осіб вважали рідною мовою не одну з офіційних, з них 75 — одну з корінних мов.
Працездатне населення становило 32% усього населення, рівень безробіття — 25%.

## Клімат
Середня річна температура становить 1,3°C, середня максимальна – 20,6°C, а середня мінімальна – -22,3°C. Середня річна кількість опадів – 465 мм.
| Клімат поселення                              | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення |
| Показник                                      | Січ.             | Лют.             | Бер.             | Квіт.            | Трав.            | Черв.            | Лип.             | Серп.            | Вер.             | Жовт.            | Лист.            | Груд.            |                  |
| Середній максимум, °C                         | −9,56            | −5,92            | 0,05             | 8,83             | 15,43            | 19,93            | 20,60            | 19,67            | 14,19            | 8,56             | −1,45            | −7,83            |                  |
| Середня температура, °C                       | −15,93           | −12,29           | −6,32            | 2,46             | 9,07             | 13,55            | 15,75            | 14,84            | 9,34             | 3,72             | −6,29            | −12,66           |                  |
| Середній мінімум, °C                          | −22,3            | −18,68           | −12,7            | −3,9             | 2,70             | 7,19             | 10,92            | 9,99             | 4,51             | −1,12            | −11,12           | −17,52           |                  |
| Норма опадів, мм                              | 23               | 18               | 16               | 22               | 47               | 76               | 94               | 63               | 40               | 25               | 19               | 22               |                  |
| Середньомісячна швидкість вітру, м/с          | 3.00             | 2.91             | 3.20             | 3.36             | 3.40             | 3.06             | 2.80             | 2.80             | 3.00             | 3.39             | 3.10             | 3.01             |                  |
| Середньомісячна сонячна радіація, кДж/м²·день | 2826             | 6149             | 11542            | 17105            | 20551            | 21880            | 21428            | 17459            | 11472            | 6377             | 3056             | 1925             |                  |
| --------------------------------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| Джерело:                                      |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |

title: Вабаска 166B

wikitext:
{{НП
|площа = 25,52
|рік перепису = 2016
|населення = 190
|густота населення  = 7,4
}}
'''Вабаска 166B''' ({{lang-en|Wabasca 166B}}) — [[індіанська резервація]] в Канаді, у провінції [[Альберта]], у межах муніципального району [[Лессер-Слейв-Рівер № 124]].

== Населення ==
За даними перепису 2016 року<ref name="stat_population"/>, індіанська резервація нараховувала 190 осіб, показавши скорочення на 24,0%, порівняно з 2011-м роком. Середня густина населення становила 7,4 осіб/км².

З [[Мови Канади|офіційних мов]] обидвома одночасно не володів жоден з жителів, тільки англійською — 190, а 5 — жодною з них. Усього 80 осіб вважали рідною мовою не одну з офіційних, з них 75 — одну з корінних мов.<ref name="stat_lang"/>

Працездатне населення становило 32% усього населення, рівень безробіття — 25%<ref name="stat_labour"/>.

== Клімат ==
Середня річна температура становить 1,3°C, середня максимальна – 20,6°C, а середня мінімальна – -22,3°C. Середня річна кількість опадів – 465 мм.<ref name=worldclim/><ref name=determ/>
{{Клімат міста
|Місто_род= поселення
|Джерело= <ref name=worldclim/><ref name=determ/>
| Січ_сер=-15.93           | Січ_сер_опади=23
| Лют_сер=-12.29           | Лют_сер_опади=18
| Бер_сер=-6.32           | Бер_сер_опади=16
| Кві_сер=2.46           | Кві_сер_опади=22
| Тра_сер=9.07           | Тра_сер_опади=47
| Чер_сер=13.55           | Чер_сер_опади=76
| Лип_сер=15.75           | Лип_сер_опади=94
| Сер_сер=14.84           | Сер_сер_опади=63
| Вер_сер=9.34           | Вер_сер_опади=40
| Жов_сер=3.72           | Жов_сер_опади=25
| Лис_сер=-6.29           | Лис_сер_опади=19
| Гру_сер=-12.66           | Гру_сер_опади=22

| Січ_сер_мін= -22.30       | Січ_сер_макс= -9.56
| Лют_сер_мін= -18.68       | Лют_сер_макс= -5.92
| Бер_сер_мін= -12.70       | Бер_сер_макс= 0.05
| Кві_сер_мін= -3.90       | Кві_сер_макс= 8.83
| Тра_сер_мін= 2.70       | Тра_сер_макс= 15.43
| Чер_сер_мін= 7.19       | Чер_сер_макс= 19.93
| Лип_сер_мін= 10.92       | Лип_сер_макс= 20.60
| Сер_сер_мін= 9.99       | Сер_сер_макс= 19.67
| Вер_сер_мін= 4.51       | Вер_сер_макс= 14.19
| Жов_сер_мін= -1.12       | Жов_сер_макс= 8.56
| Лис_сер_мін= -11.12       | Лис_сер_макс= -1.45
| Гру_сер_мін= -17.52       | Гру_сер_макс= -7.83

|Січ_вітер = 3.00	|Січ_рад = 2826
|Лют_вітер = 2.91	|Лют_рад = 6149
|Бер_вітер = 3.20	|Бер_рад = 11542
|Кві_вітер = 3.36	|Кві_рад = 17105
|Тра_вітер = 3.40	|Тра_рад = 20551
|Чер_вітер = 3.06	|Чер_рад = 21880
|Лип_вітер = 2.80	|Лип_рад = 21428
|Сер_вітер = 2.80	|Сер_рад = 17459
|Вер_вітер = 3.00	|Вер_рад = 11472
|Жов_вітер = 3.39	|Жов_рад = 6377
|Лис_вітер = 3.10	|Лис_рад = 3056
|Гру_вітер = 3.01	|Гру_рад = 1925
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=
<ref name="stat_population">{{cite web|url=https://www12.statcan.gc.ca/census-recensement/2016/dp-pd/prof/details/page.cfm?Lang=E&Geo1=CSD&Code1=4817821&Geo2=PR&Code2=48&B1=Population|title=Census Profile, 2016 Census. Population | publisher=[[Статистична служба Канади]] | accessdate=2019.10.01}}</ref>
<ref name="stat_lang">{{cite web|url=https://www12.statcan.gc.ca/census-recensement/2016/dp-pd/prof/details/page.cfm?Lang=E&Geo1=CSD&Code1=4817821&Geo2=PR&Code2=48&B1=Language|title=Census Profile, 2016 Census. Language| publisher=[[Статистична служба Канади]] | accessdate=2019.10.01}}</ref>
<ref name="stat_labour">{{cite web|url=https://www12.statcan.gc.ca/census-recensement/2016/dp-pd/prof/details/page.cfm?Lang=E&Geo1=CSD&Code1=4817821&Geo2=PR&Code2=48&B1=Labour|title=Census Profile, 2016 Census. Labour| publisher=[[Статистична служба Канади]] | accessdate=2019.10.01}}</ref><ref name=worldclim>{{citeweb|url=http://www.worldclim.org|title=Worldclim 2: New 1-km spatial resolution climate surfaces for global land areas.|authors=Fick, S.E., R.J. Hijmans|year=2017|publisher=International Journal of Climatology.|accessdate=2 червня 2022|archive-date=12 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220312224814/https://www.worldclim.org/}}</ref>
<ref name=determ>Значення визначено за географічними координатами поселення із роздільною здатністю 2,5'</ref>
}}

{{Альберта}}
[[Категорія:Населені пункти Альберти]]

title: Країна

Країна: Канада

Адмінодиниця: Альберта

Офіційна мова: англійська мова (Альберта)

Густота населення: 7,4 осіб/км²

Часовий пояс: Гірський час (Альберта)


text:
# Триніті (випробовування)
Триніті (англ. Trinity) — перше у світі випробовування атомної зброї, здійснене 16 липня 1945 року в штаті Нью-Мексико, США. Випробування було частиною «Мангеттенського проєкту». Випробовувалася плутонієва бомба імплозивного типу. Вибух був еквівалентний 21 кілотонні тротилу. Цей вибух — початок ядерної епохи.
Бомба «Товстун», скинута 9 серпня 1945 року на Нагасакі, була того ж типу.

## Історія
Ідея створення ядерної зброї виникла на заході в кінці 1930-х років відразу з двох міркувань. З одного боку, стрімкий розвиток фізики в XX столітті, а конкретно — досягнення атомної фізики, підвело вчених до ідеї поділу ядра. З іншого боку — в Європі спостерігався підйом агресивних, фашистських поглядів. Уряди США, Канади, Великої Британії шукали нові, набагато потужніші види озброєння, і можливості атомної енергії подавали великі надії. Довга і дорога програма, відома як Мангеттенський проєкт, завершилася в 1945 році випробуванням «Триніті» і двома бойовими вибухами, що поклали початок нової ери.

## Назва проєкту
Походження назви випробування і місця його проведення зазвичай приписується керівнику Мангеттенського проєкту Оппенгеймеру і вважається посиланням на поезію Джона Донна.

## Прогнози
Пророцтва про силу вибуху варіювалися від нульової потужності в разі повного провалу випробувань до 18 кілотонн в тротиловому еквіваленті (цей прогноз фізика Ісидора Рабі підтвердився), аж до знищення штату Нью-Мексико і всієї планети (вважалося, що ядерний вибух може запалити реакцію безконтрольного вигоряння атмосферного кисню). В останнє майже ніхто не вірив, але таке припущення змусило вчених похвилюватися.

wikiname: ukwiki

title: Триніті (випробовування)

in_language: uk

wikitext:
{{Otheruses|Триніті}}
{{Ядерне випробування
|розмір     = 300пкс
|полігон    = {{нп|Аламогордо (полігон)|Аламогордо|ru|Аламогордо (полигон)}}<br/>(штат [[Нью-Мексико]])
|потужність = 22 [[Тротиловий еквівалент|кт]]
|тип        = [[Ядерне випробування#Типи випробувань|Атмосферний]]
|розмір карти = 300
}}

'''Триніті''' ({{lang-en|Trinity}}) — перше у світі випробовування [[Ядерна зброя|атомної зброї]], здійснене [[16 липня]] [[1945]] року в штаті [[Нью-Мексико]], [[Сполучені Штати Америки|США]]. Випробування було частиною «[[Мангеттенський проєкт|Мангеттенського проєкту]]». Випробовувалася плутонієва бомба імплозивного типу. Вибух був еквівалентний 21 [[Тротиловий еквівалент|кілотонні тротилу]]. Цей вибух — початок ядерної епохи.

Бомба «[[Товстун (бомба)|Товстун]]», [[Ядерне бомбардування Нагасакі|скинута]] 9 серпня 1945 року на [[Нагасакі]], була того ж типу.

== Історія ==
{{main|Мангеттенський проєкт}}
[[File:TrinityDetonation1945GIF.gif|thumb|left|280px|Детонація «Триніті» орієнтовною потужністю 25 кілотонн у тротиловому еквіваленті та створення [[Ядерний гриб|грибоподібної хмари]].]]
[[Файл:Trinity Site Obelisk National Historic Landmark.jpg|thumb|280пкс|ліворуч|Монумент на місці вибуху бомби]]
Ідея створення [[ядерна зброя|ядерної зброї]] виникла на заході в кінці [[1930-ті|1930-х]] років відразу з двох міркувань. З одного боку, стрімкий розвиток фізики в XX столітті, а конкретно — досягнення [[Атомна фізика|атомної фізики]], підвело вчених до ідеї поділу ядра. З іншого боку — в Європі спостерігався підйом агресивних, фашистських поглядів. Уряди [[Сполучені Штати Америки|США]], [[Канада|Канади]], [[Велика Британія|Великої Британії]] шукали нові, набагато потужніші види озброєння, і можливості атомної енергії подавали великі надії. Довга і дорога програма, відома як [[Мангеттенський проєкт]], завершилася в [[1945]] році випробуванням «Триніті» і двома бойовими вибухами, що поклали початок нової ери.

== Назва проєкту ==
Походження назви випробування і місця його проведення зазвичай приписується керівнику [[Мангеттенський проєкт|Мангеттенського проєкту]] [[Роберт Оппенгеймер|Оппенгеймеру]] і вважається посиланням на поезію [[Джон Донн|Джона Донна]].

== Прогнози ==
Пророцтва про силу вибуху варіювалися від нульової потужності в разі повного провалу випробувань до 18 кілотонн в тротиловому еквіваленті (цей прогноз фізика [[Ісидор Рабі|Ісидора Рабі]] підтвердився), аж до знищення штату [[Нью-Мексико]] і всієї планети (вважалося, що ядерний вибух може запалити реакцію безконтрольного вигоряння атмосферного кисню). В останнє майже ніхто не вірив, але таке припущення змусило вчених похвилюватися.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Commonscat|Trinity test|Trinity}}
* [http://parkerlab.bio.uci.edu/pictures/photography%20pictures/Trinity%20Site_Ground%20Zero%20Obelisk.jpg Very High Resolution Photograph of The Trinity Obelisk]
* {{ref-en}} [http://nuclearsecrecy.com/nukemap/ Nukemap by Alex Wellerstein] — картографічне моделювання впливу від ядерного випробування Триніті.
* [http://www.trinityremembered.com Trinity Remembered: 60th Anniversary]
* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/world/americas/4641861.stm BBC article on the 60th Anniversary]
* [http://www.atomictourist.com/trinity.htm  Atomic tourism: Information for visitors]
* [http://www.lanl.gov/history/atomicbomb/trinity.shtml The Trinity test] on the [[Los Alamos National Laboratory]] website
* [http://nuclearweaponarchive.org/Usa/Tests/Trinity.html Carey Sublette's Nuclear Weapon Archive Trinity page]
* [http://www.sandia.gov/LabNews/LN11-03-00/trinity_story.html The Trinity test] on the [[Sandia National Laboratories]] website
* [https://web.archive.org/web/20091125191445/http://www.wsmr.army.mil/wsmr.asp?pg=y&page=579 The Trinity test] on the [[Ракетний полігон «Вайт Сендс»|White Sands Missile Range]] website
{{Ядерна зброя США}}
{{Бібліоінформація}}
{{Weapon-stub}}
[[Категорія:Ядерна зброя]]
[[Категорія:Ядерні випробування США]]
[[Категорія:1945 у США]]
[[Категорія:Події 16 липня]]
[[Категорія:Липень 1945]]

title: Інформація

Країна: США

Полігон: Аламогордо · (штат Нью-Мексико)

title: 33°40′38″ пн. ш. 106°28′31″ зх. д. / 33.677222222222° пн. ш. 106.47527777778° зх. д.

Тип: Атмосферний

Потужність: 22 кт

Наступне: Операція «Кросроудс»

Триніті


text:
# Зелетін
Зелетін (рум. Zeletin) — село у повіті Бузеу в Румунії. Входить до складу комуни Кетіна.
Село розташоване на відстані 92 км на північ від Бухареста, 48 км на захід від Бузеу, 141 км на захід від Галаца, 65 км на південний схід від Брашова.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 215 осіб. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську.
Національний склад населення села:
| Національність | Кількість осіб | Відсоток |
| -------------- | -------------- | -------- |
| цигани         | 188            | 87,4%    |
| румуни         | 27             | 12,6%    |

title: Зелетін

wikitext:
{{НП Румунії
 | назва               = Зелетін
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Zeletin''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Бузеу
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Кетіна (комуна, Бузеу)|Кетіна]]
 | код_SIRUTA          = 46000
 | широта              = 45.2624
 | довгота             = 26.2312
 | висота              = 367
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 215
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 127149
}}
'''Зелетін''' ({{lang-ro|Zeletin}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Бузеу (повіт)|Бузеу]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Кетіна (комуна, Бузеу)|Кетіна]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 92 км на північ від [[Бухарест]]а, 48 км на захід від [[Бузеу (місто)|Бузеу]], 141 км на захід від [[Галац|Галаца]], 65 км на південний схід від [[Брашов|Брашова]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:215}} осіб. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119080347/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>.

Національний склад населення села<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120119074225/http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-01-19|deadurl=yes}}</ref>:
{| class="standard"
|-
! style = "background-color:#FFBA80" | Національність
! style = "background-color:#FFBA80" | Кількість осіб
! style = "background-color:#FFBA80" | Відсоток
|-
| цигани
| 188
| 87,4%
|-
| [[румуни]]
| 27
| 12,6%
|}

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Бузеу]]

title: Зелетін · Zeletin

Країна: Румунія

Повіт: Бузеу

Комуна: Кетіна

Телефонний код: +40 238 (Romtelecom, TR) · +40 338 (інші оператори)


text:
# Правовий консультант
Адвокат або правовий консультант — це особа, яка надає юридичні консультації та займається правовими питаннями. цей термін використовується як синонім слова «юрист».
Слово «counsel» може означати й консультацію або пораду у нефаховому (неюридичному) контексті.

## Велика Британія та Ірландія
Правова система Англії використовує термін «counsel» як приблизний синонім до «барристера», але не «соліситора», і може стосуватися як окремого фахівця, що представляє справу в суді, так і групи барристерів, які працюють надсправою.
Різниця між термінами «барристер» і «counsel» є незначною. В Англії та Уельсі «барристер» — це професійний титул, який присуджується одним із чотирьох Inns of Court (судових корпорацій), і використовується в приватній, академічній або професійній діяльності барристера. Термін «counsel» застосовується для позначення барристера, який призначений вести конкретну справу. Зазвичай, звертаючись до барристера, призначеного вести справу, використовують третю особу: «Counsel просить надати консультацію», а не «Вас просять надати консультацію». Водночас вважається недоречним звертатися до окремого барристера усно як «counsel». Правильна форма звертання — «пан [прізвище]» або «пані [прізвище]», але ніколи — «адвокат».
Юридичний термін «консультант» (англ. counsellor), або повністю — counsellor-at-law, практично вийшов з ужитку в Англії, але зберігся в Ірландії, де використовується як синонім до «баристер». У цьому контексті почесне звання Senior Counsel (S.C.) відповідає званню King's Counsel (K.C.) у Великій Британії.
Після закінчення університету з юридичною освітою вони стають «молодшими адвокатами» (junior counsel). Зазвичай їхня робота полягає у виконанні більшої частини паперової роботи по справах (наприклад, складання юридичних документів). Після приблизно 10–15 років практики на посаді молодшого адвоката баристер може подати заявку на звання старшого адвоката (senior counsel). Це іноді називають «отриманням шовку», оскільки традиційна мантія старшого адвоката була виготовлена зі шовку. Старший адвокат може додавати після свого імені абревіатуру S.C.

## Північна Америка
У Сполучених Штатах Америки термін «counselor-at-law» позначає, зокрема, адвоката, який має право практикувати у всіх судових інстанціях. Однак, оскільки в американській правовій системі немає формального поділу юридичної професії на дві категорії, як у Великій Британії, більшість громадян США використовують цей термін досить широко, у тому ж значенні, що й «юрист», тобто того, хто обізнаний у праві (або практикує його).
У Сполучених Штатах та Канаді багато великих і середніх юридичних фірм мають юристів з посадами «counsel» (радник), «special counsel» (спеціальний радник) або «of counsel» (радник при фірмі). Ці юристи є працівниками фірми, як і асоційовані юристи (associates), хоча в деяких фірмах вони працюють на умовах незалежних підрядників. На відміну від асоційованих юристів, але схожі на партнерів, вони зазвичай мають власних клієнтів, керують власними справами і можуть керувати роботою асоційованих юристів.

## Незаконне використання
Слово «counsel» також означає пораду, надану фахівцем (у галузі психології, суспільних наук, релігії, освіти тощо) щодо прийняття рішень або поведінки іншої особи.

title: Правовий консультант

wikitext:
'''Адвокат''' або '''правовий консультант''' — це особа, яка надає юридичні консультації та займається правовими питаннями. цей термін використовується як синонім слова ''«''юрист''»''.

Слово «counsel» може означати й консультацію або пораду у нефаховому (неюридичному) контексті.

== Велика Британія та Ірландія ==
Правова система Англії використовує термін «counsel» як приблизний синонім до «барристера», але не [[Соліситор|«соліситора»]], і може стосуватися як окремого фахівця, що представляє справу в суді, так і групи [[Баристер|барристерів,]] які працюють надсправою.<ref name="EB1911">{{EB1911|inline=y|wstitle=Counsel and Counsellor|volume=7|page=312}}</ref>

Різниця між термінами «барристер» і «counsel» є незначною. В Англії та Уельсі «барристер» — це професійний титул, який присуджується одним із чотирьох Inns of Court (судових корпорацій), і використовується в приватній, академічній або професійній діяльності барристера. Термін «counsel» застосовується для позначення барристера, який призначений вести конкретну справу. Зазвичай, звертаючись до барристера, призначеного вести справу, використовують третю особу: «Counsel просить надати консультацію», а не «Вас просять надати консультацію». Водночас вважається недоречним звертатися до окремого барристера усно як «counsel». Правильна форма звертання — «пан [прізвище]» або «пані [прізвище]», але ніколи — «адвокат».

Юридичний термін «консультант» (англ. ''counsellor''), або повністю — ''counsellor-at-law'', практично вийшов з ужитку в Англії, але зберігся в Ірландії<ref name="citizens2">{{cite web |url=https://www.citizensinformation.ie/en/justice/courtroom/barristers.html |title=Barristers |website=www.citizensinformation.ie |language=en |archive-url=https://web.archive.org/web/20201024122208/https://www.citizensinformation.ie/en/justice/courtroom/barristers.html |archive-date=24 October 2020 |url-status=live |access-date=24 September 2020}}</ref>, де використовується як синонім до «баристер». У цьому контексті почесне звання ''Senior Counsel (S.C.)'' відповідає званню ''King's Counsel (K.C.)'' у Великій Британії.

Після закінчення університету з юридичною освітою вони стають '''«молодшими адвокатами»''' (junior counsel). Зазвичай їхня робота полягає у виконанні більшої частини паперової роботи по справах (наприклад, складання юридичних документів). Після приблизно 10–15 років практики на посаді молодшого адвоката баристер може подати заявку на звання '''старшого адвоката''' (senior counsel). Це іноді називають '''«отриманням шовку»''', оскільки традиційна мантія старшого адвоката була виготовлена зі шовку. Старший адвокат може додавати після свого імені абревіатуру '''S.C'''.<ref name="citizens">{{Cite web |url=https://www.citizensinformation.ie/en/justice/courtroom/barristers.html |title=Barristers |website=www.citizensinformation.ie |language=en |archive-url=https://web.archive.org/web/20201024122208/https://www.citizensinformation.ie/en/justice/courtroom/barristers.html |archive-date=24 October 2020 |url-status=live |access-date=24 September 2020}}</ref>

== Північна Америка ==
{{Further|Law firm}}
У [[Сполучені Штати Америки|Сполучених Штатах Америки]] термін ''«counselor-at-law»'' позначає, зокрема, адвоката, який має право практикувати у всіх судових інстанціях. Однак, оскільки в американській правовій системі немає формального поділу юридичної професії на дві категорії, як у Великій Британії, більшість громадян США використовують цей термін досить широко, у тому ж значенні, що й ''[[Адвокат|«юрист»]]'', тобто того, хто обізнаний у [[Право|праві]] (або практикує його).<ref name="EB1911">{{EB1911|inline=y|wstitle=Counsel and Counsellor|volume=7|page=312}}</ref>

У Сполучених Штатах та [[Канада|Канаді]] багато великих і середніх юридичних фірм мають юристів з посадами «counsel» (радник), «special counsel» (спеціальний радник) або «of counsel» (радник при фірмі). Ці юристи є працівниками фірми, як і асоційовані юристи (associates), хоча в деяких фірмах вони працюють на умовах незалежних підрядників. На відміну від асоційованих юристів, але схожі на партнерів, вони зазвичай мають власних клієнтів, керують власними справами і можуть керувати роботою асоційованих юристів.

== Незаконне використання ==
Слово «counsel» також означає пораду, надану фахівцем (у галузі психології, суспільних наук, релігії, освіти тощо) щодо прийняття рішень або поведінки іншої особи.<ref>{{Cite web |url=http://www.thefreedictionary.com/counsel |title=counsel |archive-url=https://web.archive.org/web/20151002012335/http://www.thefreedictionary.com/counsel |archive-date=2015-10-02 |url-status=live |access-date=2015-09-30 |via=The Free Dictionary}}</ref>

== Див. також ==

* [[Attorney|Адвокат]]
* [[юрисконсульт]]
* Неефективна допомога адвоката

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==

{{Бібліоінформація}}
{{без категорій|дата=27 травня 2025}}


text:
# The World Is Mine
The World is mine — сингл французького діджея Девіда Гетти з його другого студійного альбому Guetta Blaster. Випущений у 2004 році у Франції. Через три роки, у 2007 році виданий у США одночасно з піснею «Love Don't Let Me Go». Містить семпл пісні 1982 року «Someone Somewhere in Summertime» гурту Simple Minds.

## Позиції в чартах
| Чарт (2004-2005)      | Позиція |
| --------------------- | ------- |
| Belgian Singles Chart | 13      |
| Dutch Top 40          | 27      |
| European Hot 100      | 62      |
| French Singles Chart  | 16      |
| Irish Singles Chart   | 39      |
| Russian Singles Chart | 4       |
| Swiss Singles Chart   | 40      |
| UK Singles Chart      | 49      |

title: The World Is Mine

wikitext:
{{Сингл
  |Назва      = The World is Mine
  |Обкладинка =
  |Виконавець = [[Давід Гета|Девіда Гетти]]
  |Альбом     = [[Guetta Blaster]]
  |Випущений  = [[22 листопада]] [[2004 у музиці|2004]]
  |Формат     = [[Компакт-диск|CD]]
  |Записаний  = [[2004 у музиці|2004]]
  |Жанр       = [[Поп-музика|поп]], [[хаус]]
  |Тривалість = 3:37
  |Лейбл      = [[Virgin Records]]
  |Продюсер   = [[Давід Гета|Девід Гетта]], [[Гарро Жоакім|Жоакім Гарро]]
  |Попередній = [[Stay (пісня Девіда Гетти)|Stay]]
(2004)
  |Рік        = 2004
  |Наступний  = [[In Love Witch Myself]]
(2004)
}}

'''The World is mine''' — [[сингл]] [[Франція|французького]] [[Діджей|діджея]] [[Девід Гетта|Девіда Гетти]] з його другого [[Студійний альбом|студійного альбому]] [[Guetta Blaster]]. Випущений у [[2004 у музиці|2004 році]] у Франції. Через три роки, у [[2007 у музиці|2007 році]] виданий у [[Сполучені Штати Америки|США]] одночасно з піснею «[[Love Don't Let Me Go (пісня Девіда Гетти)|Love Don't Let Me Go]]». Містить [[семпл]] пісні [[1982 у музиці|1982 року]] «Someone Somewhere in Summertime» гурту [[Simple Minds]].

== Позиції в чартах ==

{| class="wikitable"
!Чарт (2004-2005)
!Позиція<ref name="worldcharts">[http://acharts.us/song/3849 «The World is Mine Chart Positions»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101019021718/http://acharts.us/song/3849 |date=19 жовтня 2010 }}. aCharts.us. Retrieved March 2, 2008.</ref>
|-
|Belgian Singles Chart
|align="center"|13
|-
|[[Dutch Top 40]]
|align="center"|27
|-
|European Hot 100
|align="center"|62
|-
|French Singles Chart
|align="center"|16
|-
|[[Irish Singles Chart]]
|align="center"|39
|-
|Russian Singles Chart<ref>Russian Airplay Chart [http://www.tophitru.com/cgi-bin/trackinfo.cgi?id=2503 tophit.ru] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110717074841/http://www.tophitru.com/cgi-bin/trackinfo.cgi?id=2503 |date=17 липня 2011 }} (Retrieved July 31, 2009)</ref>
|align="center"|4
|-
|Swiss Singles Chart
|align="center"|40
|-
|[[UK Singles Chart]]
|align="center"|49
|-
|}

== Примітки ==
{{Примітки}}
{{Сингли Девіда Гетти}}

{{song-stub}}

{{DEFAULTSORT:World Is Mine, The}}
[[Категорія:Сингли 2004]]
[[Категорія:Сингли Девіда Гетти]]

title: Сингл Девіда Гетти · з альбому Guetta Blaster

Випущений: 22 листопада 2004

Формат: CD

Жанр: поп, хаус

Лейбл: Virgin Records

Продюсер: Девід Гетта, Жоакім Гарро

title: Хронологія синглів Девіда Гетти

| Попередній | Stay (2004) |: | In Love Witch Myself (2004) | Наступний |

In Love Witch Myself · (2004): Наступний

title: Сингли Девіда Гетти

Just a Little More Love: «Just a Little More Love» «Love Don't Let Me Go» «People Come People Go» «Give Me Something»

Guetta Blaster: «Money» «Stay» «The World Is Mine» «In Love with Myself»

Pop Life: «Love Is Gone» «Baby When the Light» «Delirious» «Tomorrow Can Wait» «Everytime We Touch»

One Love: «When Love Takes Over» «Sexy Bitch» «One Love» «Memories» One More Love «Gettin' Over You» «Who's That Chick?»

Nothing but the Beat: «Sweat» «Where Them Girls At» «Little Bad Girl» «Without You» «Titanium» «Turn Me On» «The Alphabeat» «I Can Only Imagine» 2.0 «Wild One Two» «She Wolf (Falling to Pieces)» «Just One Last Time» «Play Hard»

Listen: «Shot Me Down» «Bad» «Blast Off» «Lovers on the Sun» «Dangerous» «What I Did for Love» «Hey Mama» «Sun Goes Down» Listen Again «Clap Your Hands» «Bang My Head»

«2U» «Dirty Sexy Money» «So Far Away» «Mad Love» «Like I Do» «Flames» «Your Love» «Don't Leave Me Alone» «Goodbye» «Say My Name»

Fuck Me I'm Famous: «Just for One Day (Heroes)» «Love Don't Let Me Go (Walking Away)» «Grrrr» «Ain't a Party»

Неальбомні сингли: «No Worries» «This One's for You» «Would I Lie to You» «Shed a Light» «Light My Body Up» «Another Life» «Versace on the Floor» «Complicated» «Helium» «(It Happens) Sometimes»

Спільні сингли: «Wavin' Flag (Celebration Mix)» «Commander» «Club Can't Handle Me» «Laserlight» «Rest of My Life» «Right Now»

Промо-сингли: «I Wanna Go Crazy» «Louder than Words» «Lunar» «Night of Your Life»

Інші пісні: «Crank It Up» «Repeat» «Sunshine» «Lift Me Up» «Listen» «I'll Keep Loving You» «The Whisperer»

title: One More Love

One More Love: «Gettin' Over You» «Who's That Chick?»

title: 2.0

title: Listen Again

Listen Again: «Clap Your Hands» «Bang My Head»


text:
# Караярська сільська рада
Карая́рська сільська рада (рос. Караярский сельский совет) — муніципальне утворення у складі Караідельського району Башкортостану, Росія. Адміністративний центр — село Караяр.

## Населення
Населення — 1518 осіб (2019, 1927 в 2010, 2003 в 2002).

## Склад
До складу поселення входять такі населені пункти:
| Населений пункт          | Населення, осіб (2002) | Населення, осіб (2010) |
| ------------------------ | ---------------------- | ---------------------- |
| Абдуллино, присілок      | 617                    | 612                    |
| Караяр, село             | 729                    | 751                    |
| Комсомольський, село     | 549                    | 491                    |
| Поперечна Гора, присілок | 41                     | 21                     |
| Усть-Сухояз, присілок    | 38                     | 27                     |
| Юрюзань, присілок        | 29                     | 25                     |

title: Караярська сільська рада

wikitext:
{{Сільське поселення Удмуртії|
| назва               = Караярська сільська рада
| розташування        =
| країна              = {{RUS}}
| регіон = [[Башкортостан]]
| район = [[Караідельський район]]
| центр = село [[караяр (Караідельський район)|Караяр]]
| голова =
| дата утворення =
| депутатський корпус =
| площа = 307
| населення = 1518 осіб ([[2019]])
| щільність = 4,95
| населені пункти = 6 сільських нп
}}

'''Карая́рська сільська рада''' ({{lang-ru|Караярский сельский совет}}) — [[сільське поселення Росії|муніципальне утворення]] у складі [[караідельський район|Караідельського району]] [[Башкортостан]]у, [[Росія]]. Адміністративний центр — село [[караяр (Караідельський район)|Караяр]].

== Населення ==
Населення — 1518 осіб ([[2019]]{{RUS-population|2019}}, 1927 в [[2010]]{{RUS-BA-census}}, 2003 в [[2002]]{{RUS-BA-population-2002-2009}}).

== Склад ==
До складу поселення входять такі населені пункти:
{| align="center" class="standard" class="wikitable sortable"
|+
! |Населений пункт
! |Населення,
осіб ([[2002]])
! |Населення,
осіб ([[2010]])
|-----
| [[абдуллино (Караідельський район)|Абдуллино]], присілок
| align="right"| 617
| align="right"| 612
|-----
| [[караяр (Караідельський район)|Караяр]], село
| align="right"| 729
| align="right"| 751
|-----
| [[комсомольський (Караідельський район)|Комсомольський]], село
| align="right"| 549
| align="right"| 491
|-----
| [[Поперечна Гора]], присілок
| align="right"| 41
| align="right"| 21
|-----
| [[Усть-Сухояз]], присілок
| align="right"| 38
| align="right"| 27
|-----
| [[юрюзань (присілок)|Юрюзань]], присілок
| align="right"| 29
| align="right"| 25
|+
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{караідельський район}}

[[Категорія:Поселення Караідельського району]]

title: Караярська сільська рада

Країна: Росія

Регіон: Башкортостан

Район: Караідельський район

Центр: село Караяр

title: Основні дані

Площа: 307 км²

Густота населення: 4,95 осіб/км²

Населені пункти: 6 сільських нп


text:
# Марта Е. Берналь
Мáрта Е. Бернáль (англ. Martha E. Bernal; 13 квітня 1931, Сан-Антоніо, Техас — 2001) — американська психологиня та феміністка, перша латиноамериканська науковиця, яка отримала ступінь доктора психологічних наук у Сполучених Штатах Америки.

## Життєпис
Народилася 13 квітня 1931 року в Сан-Антоніо, штат Техас, і виросла в Ель-Пасо (штат Техас) в сім'ї мексиканських іммігрантів. Виросла в мексиканській культурі як мексиканська американка. Спочатку батько, Енріке де Берналь, не хотів, щоб Марта продовжувала навчання, але за підтримки старшої сестри Крістіни та матері Алісії врешті поступився.
Берналь вступила до початкової школи в 1939 році і закінчила середню школу в Ель-Пасо. В школі заборонялося говорити іспанською, і вона та її сестри були відсторонені від навчання. Берналь казала, що оточення змусило її відчувати сором за свою етнічну приналежність та рідну мову.
У 1952 році Берналь здобула бакалаврський ступінь в Техаському західному коледжі, який зараз є Техаським університетом в Ель-Пасо. Потім відвідувала Сіракузький університет і закінчила магістратуру мистецтв у 1955 році. Перейшовши до університету Індіани, Берналь боролася із сексизмом. В університеті Індіани студенток не запрошували до участі зі своїми професорами у дослідницьких проєктах, професори часто сексуально домагались студенток. В дослідницьких проєктах університету брали участь лише білошкірі студенти-хлопці. Берналь була готова покинути університет Індіани, поки один з її викладачів, Гаррі Ямагучі, не переконав її здобути докторський ступінь. Берналь здобула ступінь з психології за підтримки інших викладачів: Роланда К. Девіса, Арнольда Біндера та Леона.

## Психологічні дослідження
Закінчивши докторську роботу, Берналь подала заявку на роботу на факультеті. Їй не вдалося отримати посаду викладачки, але вона отримала докторську стипендію Служби охорони здоров'я США та проводила дослідження протягом двох років. Багато роботодавців відмовляли Берналь через те, що вона була жінкою, а на той час жінок у викладанні не сприймали. Пізніше Берналь стала викладачкою в університеті Аризони в Тусоні, де провела деякі дослідження. В цей час зацікавилася принципами поведінки та методами лікування психопатології дітей, які страждають від розладів поведінки. Берналь показала, як працюють втручання у дитячу поведінку і який вони мають хороший результат. З 1964 по 1971 рік працювала в Нейропсихіатричному інституті Каліфорнійського університету в Лос-Анджелесі (UCLA), розробляючи поведінкові втручання.
Берналь отримала багато нагород Національної науково-дослідної служби від Національного інституту психічного здоров'я, а також гранти інших фондів. Потім продовжила роботу в Денверському університеті в 1971—1986 роках. Деякі з втручань включали навчання батьків. Їм надавали плани уроків, щоб допомогти з проблемами поведінки дітей. Берналь проводила часті семінари та конференції, а також почала наголошувати на важливості декількох соціальних систем, в яких дитина діяла як фактор, який слід враховувати при оцінці та лікуванні. Тим не менш деякі фахівці вважають, що її дослідження було неетичним.
Незабаром після початку досліджень психічного здоров'я меншин, Берналь стала провідною науковою співробітницею з підготовки психологів та психологинь із меншин. Вона задокументувала інформацію з журналів American Psychologist та The Counseling Psychologist про те, як мало студентів з національних меншин. Берналь була дуже відвертою, коли справа стосувалася набору та підготовки більшості етнічних меншин у галузі психології. Вона працювала над включенням конкретних організацій в АПА, які були зосереджені на етнічних питаннях. Її дослідження переконали багатьох людей в АПА створити Раду з питань етнічних меншин (Board of Ethnic Minority Affairs [Архівовано 30 квітня 2020 у Wayback Machine.]).
Берналь зробила численні внески у психологію. Вона отримала чимало нагород за розробки в галузі дитячої клінічної роботи і завдяки досвіду роботи з упередженнями суспільства в цілому, з'явилися позитивні зміни в наборі латиноамериканців у сферу психології та в лікуванні меншин у США. Вона отримала нагороду «Визначні життєві досягнення» від відділу 45 АПА. Зробила значний внесок у створення Національної іспаномовної психологічної асоціації, яка тепер називається Національною латиноамериканською психологічною асоціацією, де стала другим президентом. Одним з найбільших її досягнень є навчання та наставництво численних студентів. Берналь допомогла своїм учням розібратися з речами, з якими боролася протягом свого життя.
На її ім'я є стипендії, які допомагають студентству національних меншин, особливо жінкам, у коледжі. Марта Берналь хотіла допомогти студент(к)ам мати рівні можливості для просування в психології. Вона здобула велике визнання від людей, з якими спілкувалася, стала натхненням для багатьох своїх послідовників і послідовниць.

title: Марта Е. Берналь

wikitext:
{{Особа
|зображення =
}}
'''Мáрта Е. Бернáль''' ({{lang-en|Martha E. Bernal}}; 13 квітня [[1931]], [[Сан-Антоніо]], [[Техас]] — [[2001]]) — американська [[психологиня]] та [[феміністка]], перша латиноамериканська науковиця, яка отримала ступінь доктора психологічних наук у [[Сполучені Штати Америки|Сполучених Штатах Америки]].

== Життєпис ==
Народилася 13 квітня [[1931]] року в [[Сан-Антоніо]], [[Техас|штат Техас]], і виросла в [[Ель-Пасо (Техас)|Ель-Пасо]] (штат [[Техас]]) в сім'ї мексиканських [[Імміграція|іммігрантів]]. Виросла в мексиканській культурі як мексиканська американка. Спочатку батько, Енріке де Берналь, не хотів, щоб Марта продовжувала навчання, але за підтримки старшої сестри Крістіни та матері Алісії врешті поступився<ref name="webster">{{Cite web|title=Martha Bernal|url=http://faculty.webster.edu/woolflm/bernal.html|website=faculty.webster.edu|accessdate=2020-06-01|archive-date=28 січня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180128183005/http://faculty.webster.edu/woolflm/bernal.html}}</ref>.

Берналь вступила до початкової школи в [[1939]] році і закінчила середню школу в [[Ель-Пасо (Техас)|Ель-Пасо]]. В школі заборонялося говорити іспанською, і вона та її сестри були відсторонені від навчання. Берналь казала, що оточення змусило її відчувати сором за свою етнічну приналежність та рідну мову.

У [[1952]] році Берналь здобула бакалаврський ступінь в [[Техас]]ькому західному коледжі, який зараз є [[Техаський університет|Техаським університетом]] в [[Ель-Пасо (Техас)|Ель-Пасо]]. Потім відвідувала Сіракузький університет і закінчила магістратуру мистецтв у [[1955]] році. Перейшовши до університету [[Індіана|Індіани]], Берналь боролася із [[сексизм]]ом. В університеті [[Індіана|Індіани]] студенток не запрошували до участі зі своїми професорами у дослідницьких проєктах, професори часто [[Сексуальне домагання|сексуально домагались]] студенток. В дослідницьких проєктах університету брали участь лише білошкірі студенти-хлопці. Берналь була готова покинути університет [[Індіана|Індіани]], поки один з її викладачів, [https://psycnet.apa.org/record/2002-08415-037 Гаррі Ямагучі], не переконав її здобути докторський ступінь. Берналь здобула ступінь з психології за підтримки інших викладачів: Роланда К. Девіса, Арнольда Біндера та Леона<ref name="webster" />.

== Психологічні дослідження ==
Закінчивши докторську роботу, Берналь подала заявку на роботу на факультеті. Їй не вдалося отримати посаду викладачки, але вона отримала докторську стипендію [[Служби охорони здоров'я США]] та проводила дослідження протягом двох років. Багато роботодавців відмовляли Берналь через те, що вона була жінкою, а на той час жінок у викладанні не сприймали. Пізніше Берналь стала викладачкою в [[Університет Аризони|університеті Аризони]] в [[Тусон-Істейтс|Тусоні]], де провела деякі дослідження. В цей час зацікавилася принципами поведінки та методами лікування [[Психопатологія|психопатології]] дітей, які страждають від розладів поведінки. Берналь показала, як працюють втручання у дитячу поведінку і який вони мають хороший результат. З [[1964]] по [[1971]] [[рік]] працювала в Нейропсихіатричному інституті [[Університет Каліфорнії у Лос-Анджелесі|Каліфорнійського університету]] в [[Лос-Анджелес]]і ([[UCLA]]), розробляючи поведінкові втручання.

Берналь отримала багато нагород Національної науково-дослідної служби від Національного інституту психічного здоров'я, а також гранти інших фондів. Потім продовжила роботу в Денверському університеті в [[1971]]—[[1986]] роках. Деякі з втручань включали навчання батьків. Їм надавали плани уроків, щоб допомогти з проблемами поведінки дітей. Берналь проводила часті [[семінар]]и та [[Конференція|конференції]], а також почала наголошувати на важливості декількох соціальних систем, в яких дитина діяла як фактор, який слід враховувати при оцінці та лікуванні. Тим не менш деякі фахівці вважають, що її дослідження було неетичним<ref name="webster" />.

Незабаром після початку досліджень психічного здоров'я меншин, Берналь стала провідною науковою співробітницею з підготовки психологів та психологинь із меншин. Вона задокументувала інформацію з журналів [https://g.co/kgs/zb5eKs American Psychologist] та [https://g.co/kgs/dP8XmU The Counseling Psychologist] про те, як мало студентів з національних меншин. Берналь була дуже відвертою, коли справа стосувалася набору та підготовки більшості етнічних меншин у галузі психології. Вона працювала над включенням конкретних організацій в [[Американська психологічна асоціація|АПА]], які були зосереджені на етнічних питаннях. Її дослідження переконали багатьох людей в АПА створити Раду з питань етнічних меншин ([https://www.apa.org/pi/oema/committee/ Board of Ethnic Minority Affairs] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200430110205/https://www.apa.org/pi/oema/committee |date=30 квітня 2020 }}).

Берналь зробила численні внески у психологію. Вона отримала чимало нагород за розробки в галузі дитячої клінічної роботи і завдяки досвіду роботи з упередженнями суспільства в цілому, з'явилися позитивні зміни в наборі [[латиноамериканці]]в у сферу психології та в лікуванні меншин у США<ref>{{Cite web|title=Martha Bernal - Psychology's Feminist Voices|url=http://www.feministvoices.com/martha-bernal/|website=www.feministvoices.com|accessdate=2020-06-01|archive-date=14 лютого 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200214163315/http://www.feministvoices.com/martha-bernal/}}</ref>. Вона отримала нагороду «Визначні життєві досягнення» від відділу 45 АПА. Зробила значний внесок у створення Національної іспаномовної психологічної асоціації, яка тепер називається Національною латиноамериканською психологічною асоціацією, де стала другим президентом. Одним з найбільших її досягнень є навчання та наставництво численних студентів. Берналь допомогла своїм учням розібратися з речами, з якими боролася протягом свого життя.

На її ім'я є стипендії, які допомагають студентству національних меншин, особливо жінкам, у коледжі. Марта Берналь хотіла допомогти студент(к)ам мати рівні можливості для просування в психології. Вона здобула велике визнання від людей, з якими спілкувалася, стала натхненням для багатьох своїх послідовників і послідовниць<ref>{{Cite web|title=Psychologist of the Week- Fall 2012: Martha Bernal|url=http://psychologistoftheweek.blogspot.com/2012/10/martha-bernal.html|website=Psychologist of the Week- Fall 2012|date=2012-10-30|accessdate=2020-06-01|last=Unknown|archive-date=14 серпня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200814193127/http://psychologistoftheweek.blogspot.com/2012/10/martha-bernal.html}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://psychologistoftheweek.blogspot.com/2012/10/martha-bernal.html Psychologist of the Week- Fall 2012: Martha Bernal] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200814193127/http://psychologistoftheweek.blogspot.com/2012/10/martha-bernal.html |date=14 серпня 2020 }}
* [http://www.feministvoices.com/martha-bernal/ Psychology’s Feminist Voices: Martha Bernal] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200214163315/http://www.feministvoices.com/martha-bernal/ |date=14 лютого 2020 }}
* [http://faculty.webster.edu/woolflm/bernal.html Women's Intellectual Contributions Study of Mind and Society. Martha Bernal: Life and Contributions] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180128183005/http://faculty.webster.edu/woolflm/bernal.html |date=28 січня 2018 }}

== Література ==
* Martha Bernal. (2001). American Psychologist, 56(11), 922.
* Vasquez, M. T., & Lopez, S. (2002). Martha E. Bernal (1931-2001). American Psychologist, 57(5), 362.

{{Бібліоінформація}}

{{DEFAULTSORT:Берналь, Марта Е.}}
[[Категорія:Уродженці Сан-Антоніо]]
[[Категорія:Психологи XX століття]]
[[Категорія:Американські жінки-психологи]]
[[Категорія:Феміністки США]]
[[Категорія:Освітянки США]]

title: Марта Е. Берналь

Народилася: 13 квітня 1931 · Сан-Антоніо

Діяльність: клінічна психологиня, психологиня, викладачка університету

Галузь: клінічна психологія, Q112503618? і ethnic minority groupd

Alma mater: Сірак'юський університет, University of Texas at El Pasod і Індіанський університет в Блумінгтоні

Знання мов: англійська

Заклад: Університет Аризони і Денверський університет


text:
# Дениспі
Деніспі́ (рос. Дениспи) — присілок в Балезінському районі Удмуртії, Росія.

## Населення
Населення — 33 особи (2010; 41 в 2002).
Національний склад станом на 2002 рік:
- удмурти — 100 %

title: Дениспі

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Деніспі
 | назва ін.       = {{lang-ru|Дениспи}}
 | розташування    =
 | опис розташування =
 | карта розташування1 = Росія Удмуртія
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | суб'єкт РФ      = [[Удмуртія]]
 | муніципальний округ           = [[Балезінський район]]
 | міський округ   =
 | поселення       =
 | рада            =
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | перша згадка    =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 33 особи ([[2010]])
 | поштові індекси =
 | код             =
 | координати      = {{coord|57|55|30|N|53|01|07|E|scale:30000}}
 | висота          =
 | водойма         = річка [[юнда (притока Чепци)|Юнда]]
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

'''Деніспі́''' ({{lang-ru|Дениспи}}) — [[присілок]] в [[Балезінський район|Балезінському районі]] [[удмуртія|Удмуртії]], [[Росія]].

== Населення ==
Населення — 33 особи ([[2010]]{{RUS-UD-popstat-2010}}; 41 в [[2002]]{{RUS-UD-popstat}}).

Національний склад станом на 2002 рік:
* [[удмурти]] — 100 %

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20140119111506/http://www.panoramio.com/map/#lt=57.925059&ln=53.018646&z=4&k=1&a=1&tab=1 www.panoramio.com]

{{Портали|Географія|Удмуртія|Росія}}

{{Балезінський район}}
{{Населені пункти над Юндою}}

{{udm-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Балезінського району]]
[[Категорія:Присілки Удмуртії]]

title: присілок Деніспі

Суб'єкт Російської Федерації: Удмуртія

Муніципальний округ: Балезінський район

title: Основні дані

Водойма: річка Юнда

Основні дані:
Мапа
· Деніспі · Деніспі


text:
# Стрижево (Новгородська область)
Стрижево (рос. Стрижево) — присілок в Хвойнинському районі Новгородської області Російської Федерації.
Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Анциферовське сільське поселення.

## Історія
Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Анциферовське сільське поселення

## Населення
| 2009 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 0    | →0   |

title: Стрижево (Новгородська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Стрижево
|назва ін.       = Стрижево
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Новгородська область]]
|район           = [[Хвойнинський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Анциферовське сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{стабільно}} 0
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Новгородська область
}}
'''Стрижево''' ({{lang-ru|Стрижево}}) — [[присілок]] в [[Хвойнинський район|Хвойнинському районі]] [[Новгородська область|Новгородської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Анциферовське сільське поселення]].

== Історія ==

Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Анциферовське сільське поселення<ref>[http://docs.cntd.ru/document/424034569 Закон Новгородской области от 17 января 2005 года N 396-ОЗ «Об установлении границ муниципальных образований, входящих в состав территории Хвойнинского муниципального района, наделении их статусом городского и сельских поселений, определении административных центров и перечня населенных пунктов, входящих в состав территорий поселений»]</ref>

== Населення ==

{{Населення РФ | Стрижево (Новгородская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Хвойнинський район}}
{{Novgorod-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Росія}}

[[Категорія:Населені пункти Хвойнинського району]]

title: присілок Стрижево

Суб'єкт Російської Федерації: Новгородська область

Муніципальний район: Хвойнинський район

Поселення: Анциферовське сільське поселення

title: Основні дані

Населення: ▬ 0

Часовий пояс: MSK (UTC+3)


text:
# Парки Онтаріо
Парки Онтаріо (англ. Ontario Parks) — це урядове агентство провінції Онтаріо в Канаді, яке захищає значні природні та культурні ресурси в системі парків і природоохоронних територій для підтримки їх стабільності та наданя можливості для натхнення, насолоди та освіти. Система парків Онтаріо охоплює понад 78 000 квадратних кілометрів (30 000 миля2) території, що становить приблизно 10 відсотків площі поверхні провінції або еквівалент площі, приблизно дорівнює площі Нової Шотландії. Агентство підпорядковується міністерству охорони навколишнього середовища, охорони природи та парків провінції. Раніше ця структура підпорядковувалась Міністерству природних ресурсів та лісового господарства.
Система Парків Онтаріо була використана як модель для інших  системи парків у Північній Америці. Це пояснюється його делікатним балансом відпочинку, охорони та заповідання. Багато парків Онтаріо також пропонують освітню програму природної спадщини.

## Історія
Система парків Онтаріо розпочала свою довгу і важку історію в 1893 році зі створення парку Алґонкін, спочатку створеного для захисту інтересів лісорубів від поселення. Управління та створення провінційних парків було підпорядковано Департаменту земель і лісів у 1954 році і призвело до періоду прискореного створення парків: кількість парків збільшилася в дев’ять разів протягом наступних шести років. У 1970-х роках було створено Міністерство природних ресурсів Онтаріо (MNR). Воно було розширене до Міністерства природних ресурсів та лісового господарства (MNRF), включивши лісове господарство в провінції, приблизно в 2010 році і стало більш зосередженим на лісовому господарстві та захисті видів та забезпеченні їх виконання через сслужбовців з охорони природи. Наразі Парки Онтаріо не мають повного статусу агентства, але є філією Міністерства навколишнього середовища, охорони природи та парків (MECP), але охоронці парків досі працюють у MNRF, а не в MECP.  Донедавна парки Онтаріо в цілому перебували під мандатом Міністерства природних ресурсів та лісового господарства (MNRF).
Історія провінційних парків Онтаріо налічує понад 100 років. Ось деякі віхи минулого століття плюс:
1893 – Створено парк Алґонкін як громадський парк і лісовий заповідник, заповідник для риби та дичини, курорт і розважальний майданчик.
1894 – Рондо стає другим провінційним парком Онтаріо.
1913 – Закон про парки виділяє землю, непридатну для сільського господарства або поселення.
1954 – Онтаріо має лише 8 провінційних парків: Алґонкін, Кветіко, Лонг-Пойнт, Рондо, Прескіл, Іппервош, Озера Верхнього та Сіблі (тепер відомий як Сплячий гігант).
При Департаменті земель і лісів створюється Відділ парків. Це сповіщає про нову і агресивну програму створення більшої кількості парків, насамперед на Великих озерах та північних туристичних магістралях.
1960 – Зараз в Онтаріо є 72 провінційні парки, які щорічно приймають понад 5 мільйонів відвідувачів.
1967 – Онтаріо вводить нову політику, яка поділяє парки на певні категорії або класи з подібними режимами використання.
1970 – Створено «Білий ведмідь», найбільший провінційний парк Онтаріо на площі 24 000 квадратних кілометрів.
1978 – Провінційні парки Онтаріо: Політика планування та управління схвалена Кабінетом Міністрів, завдяки чому Онтаріо стала однією з провідних систем планування парків у світі.
1983 – Нова система планування землекористування привела до оголошення 155 нових парків.
1985 – Зараз в Онтаріо налічується 220 парків, що охоплюють понад 5,5 мільйона гектарів землі.
1993 – Онтаріо святкує сторіччя системи провінційних парків і 100-річчя Алгонкіна.
1996 – система провінційних парків приймає нову підприємницьку операційну модель, за якою дохід, отриманий парками, може бути реінвестований в систему парків. Це символізує нова назва, Ontario Parks, і новий візуальний стиль.
1996 – Ontario Parks співпрацює з природоохоронним органом Канади для створення програми Legacy 2000, яка охороняє значні природні території. За цією угодою закріплено понад 11 тис. га.
1999 — оголошується «Жива спадщина Онтаріо». Ця стратегія землекористування визначає 378 нових заповідних територій, у тому числі 61 новий парк і 45 додаткових парків. Ontario Living Legacy захистить понад 2,4 мільйона гектарів землі, включаючи доповнення до системи провінційних парків площею понад 900 000 гектарів.
2001 – Онтаріо зараз має загалом 280 провінційних парків, що охоплюють 7,1 мільйона га або майже 9 відсотків площі провінції. Понад 9 мільйонів відвідувачів щорічно відвідують парки Онтаріо.
2007 р. – Запровадження нового законодавства: «Закон про провінційні парки та заповідники» з 329 провінційними парками та 292 природоохоронними заповідниками.
2018 – Ontario Parks переходить із Міністерства природних ресурсів та лісового господарства (MNRF) до нещодавно створеного Міністерства навколишнього середовища, охорони природи та парків. Усі співробітники, включаючи охоронців парків, тепер працюють у Міністерстві охорони навколишнього середовища та парків
2018 – Онтаріо святкує 125 років системи провінційних парків і святкує125-річчя Алґонкіна

## Класи провінційних парків
Система Ontario Parks використовує систему класифікації для поділу провінційних парків на такі категорії:
- Парк рекреаційного класу «як правило, має хороші пляжі, багато кемпінгу та багато можливостей для відпочинку на природі. Більшість парків відпочинку надають послуги, які можуть включати туалети та душові, пральні, інтерпретаційні програми, ігрові майданчики, споруди для спуску човнів, пішохідні стежки та столи для пікніка».
- Парк класу культурної спадщини «підкреслюють охорону історико-культурних ресурсів на відкритому повітрі».
- Парк класу природного середовища «захищає ландшафти та особливі особливості природного регіону, в якому вони розташовані, забезпечуючи при цьому широкі можливості для таких видів діяльності, як плавання та кемпінг».
- Парки класу природних заповідників «створений для представлення та захисту характерних природних середовищ існування та ландшафтів провінції. Ці території охороняються в освітніх і науково-дослідних цілях. Через крихкість багатьох з цих природних особливостей лише деякі заповідники доступні для громадськості».
- Парки класу водних артерій «це річкові коридори, які забезпечують користувачам гребних човнів якісний відпочинок та історичні річкові подорожі».
- Парки класу дикої природи «це великі території, залишені природі, куди відвідувачі можуть подорожувати пішки або на каное. Ці райони, які не пропонують відвідувачам, або взагалі не мають жодних зручностей, забезпечують усамітнення в спокійній, природній обстановці».

## Система парків
Станом на  2008, система Ontario Parks менеджерує 65 парків рекреаційного класу (394.8 km2), шість парків культурної спадщини (67.4 km2), 80 парків природного сеердовища (14,675.3 km2), 109 парків класу природних заповідників (1,152 km2), 62 водних  (14,446.2 km2) і 8 парків дикої природи (48,237.5 km2).

## Зовнішні посилання
- Офіційний сайт

title: Парки Онтаріо

wikitext:
{{Орган виконавчої влади
|назва=Парки Онтаріо
|оригінальна назва={{lang-en|Ontario Parks}}
|скорочення=
|країна={{CAN}}
|емблема= Ontario_Parks_Logo.svg
|ширина емблеми=250px
|зображення=
|ширина зображення=250px
|підпис зображення=
|дата створення=[[1954]] рік
|попередник1=
|підпорядкування=[[Уряд провінції Онтаріо]]
|керівне відомство= Міністерство екології, охорони природи та парків
|штаб-квартира=[[Пітерборо (Онтаріо)|Пітерборо]], Water street, 300
|співробітників=
|міністр1=David Piccini
|документ1=
|розділ приміток=
|сайт=[http://www.ontarioparks.com/en www.ontarioparks.com]
|mapframe_маркер=embassy
|mapframe_колір=08f
}}
'''Парки Онтаріо''' ({{lang-en|Ontario Parks}}) — це урядове агентство провінції [[Онтаріо]] в Канаді, яке захищає значні природні та культурні ресурси в системі парків і природоохоронних територій для підтримки їх стабільності та наданя можливості для натхнення, насолоди та освіти<ref>{{Cite web|url=http://www.ontarioparks.com/english/welcome-mission.html|title=Welcome to Ontario Parks|publisher=Ontarioparks.com|accessdate=2014-01-03|archive-date=1 червня 2013|archive-url=https://web.archive.org/web/20130601185320/http://www.ontarioparks.com/english/welcome-mission.html}}</ref>. Система парків Онтаріо охоплює понад {{Convert|78000|km2}} території, що становить приблизно 10 відсотків площі поверхні провінції або еквівалент площі, приблизно дорівнює площі [[Нова Шотландія|Нової Шотландії]]. Агентство підпорядковується [[Міністерство екології, охорони природи та парків|міністерству охорони навколишнього середовища, охорони природи та парків]] провінції. Раніше ця структура підпорядковувалась Міністерству природних ресурсів та лісового господарства.

Система Парків Онтаріо була використана як модель для інших  системи парків у Північній Америці. Це пояснюється його делікатним балансом відпочинку, охорони та заповідання. Багато парків Онтаріо також пропонують освітню програму природної спадщини.

== Історія ==
Система парків Онтаріо розпочала свою довгу і важку історію в 1893 році зі створення [[Алгонкінський провінційний парк|парку Алґонкін]], спочатку створеного для захисту [[Лісозаготівля|інтересів лісорубів]] від поселення. Управління та створення провінційних парків було підпорядковано Департаменту земель і лісів у 1954 році і призвело до періоду прискореного створення парків: кількість парків збільшилася в дев’ять разів протягом наступних шести років. У 1970-х роках було створено Міністерство природних ресурсів Онтаріо (MNR). Воно було розширене до Міністерства природних ресурсів та лісового господарства (MNRF), включивши лісове господарство в провінції, приблизно в 2010 році і стало більш зосередженим на лісовому господарстві та захисті видів та забезпеченні їх виконання через сслужбовців з [[Охорона природи|охорони природи]]. Наразі Парки Онтаріо не мають повного статусу агентства, але є філією Міністерства навколишнього середовища, охорони природи та парків (MECP), але охоронці парків досі працюють у MNRF, а не в MECP.  Донедавна парки Онтаріо в цілому перебували під мандатом Міністерства природних ресурсів та лісового господарства (MNRF).

Історія провінційних парків Онтаріо налічує понад 100 років. Ось деякі віхи минулого століття плюс: <ref>{{Cite web|url=http://www.ontarioparks.com/english/welcome-history.html|title=Welcome to Ontario Parks|publisher=Ontarioparks.com|accessdate=2014-01-03|archive-date=19 липня 2013|archive-url=https://web.archive.org/web/20130719081604/http://www.ontarioparks.com/english/welcome-history.html}}</ref>

1893 – Створено парк Алґонкін як громадський парк і лісовий заповідник, заповідник для риби та дичини, курорт і розважальний майданчик.

1894 – Рондо стає другим провінційним парком Онтаріо.

1913 – Закон про парки виділяє землю, непридатну для сільського господарства або поселення.

1954 – Онтаріо має лише 8 провінційних парків: Алґонкін, Кветіко, Лонг-Пойнт, Рондо, Прескіл, Іппервош, Озера Верхнього та Сіблі (тепер відомий як Сплячий гігант).

При Департаменті земель і лісів створюється Відділ парків. Це сповіщає про нову і агресивну програму створення більшої кількості парків, насамперед на Великих озерах та північних туристичних магістралях.

1960 – Зараз в Онтаріо є 72 [[Провінційний парк|провінційні парки]], які щорічно приймають понад 5 мільйонів відвідувачів.

1967 – Онтаріо вводить нову політику, яка поділяє парки на певні категорії або класи з подібними режимами використання.

1970 – Створено «Білий ведмідь», найбільший провінційний парк Онтаріо на площі 24 000 квадратних кілометрів.

1978 – Провінційні парки Онтаріо: Політика планування та управління схвалена Кабінетом Міністрів, завдяки чому Онтаріо стала однією з провідних систем планування парків у світі.

1983 – Нова система планування землекористування привела до оголошення 155 нових парків.

1985 – Зараз в Онтаріо налічується 220 парків, що охоплюють понад 5,5 мільйона гектарів землі.

1993 – Онтаріо святкує сторіччя системи провінційних парків і 100-річчя Алгонкіна.

1996 – система провінційних парків приймає нову підприємницьку операційну модель, за якою дохід, отриманий парками, може бути реінвестований в систему парків. Це символізує нова назва, Ontario Parks, і новий візуальний стиль.

1996 – Ontario Parks співпрацює з природоохоронним органом Канади для створення програми Legacy 2000, яка охороняє значні природні території. За цією угодою закріплено понад 11 тис. га.

1999 — оголошується «Жива спадщина Онтаріо». Ця стратегія землекористування визначає 378 нових заповідних територій, у тому числі 61 новий парк і 45 додаткових парків. Ontario Living Legacy захистить понад 2,4 мільйона гектарів землі, включаючи доповнення до системи провінційних парків площею понад 900 000 гектарів.

2001 – Онтаріо зараз має загалом 280 провінційних парків, що охоплюють 7,1 мільйона га або майже 9 відсотків площі провінції. Понад 9 мільйонів відвідувачів щорічно відвідують парки Онтаріо.

2007 р. – Запровадження нового законодавства: «Закон про провінційні парки та заповідники» з 329 провінційними парками та 292 природоохоронними заповідниками.

2018 – Ontario Parks переходить із Міністерства природних ресурсів та лісового господарства (MNRF) до нещодавно створеного Міністерства навколишнього середовища, охорони природи та парків. Усі співробітники, включаючи охоронців парків, тепер працюють у Міністерстві охорони навколишнього середовища та парків

2018 – Онтаріо святкує 125 років системи провінційних парків і святкує125-річчя Алґонкіна

== Класи провінційних парків ==
Система Ontario Parks використовує систему класифікації для поділу провінційних парків на такі категорії: <ref>{{Cite web|url=http://www.ontarioparks.com/english/locator.html#|title=Park Locator|publisher=Ontarioparks.com|accessdate=2014-01-03|archive-date=21 лютого 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140221221151/http://www.ontarioparks.com/english/locator.html}}</ref>

* '''Парк рекреаційного класу''' «як правило, має хороші пляжі, багато кемпінгу та багато можливостей для відпочинку на природі. Більшість парків відпочинку надають послуги, які можуть включати туалети та душові, пральні, інтерпретаційні програми, ігрові майданчики, споруди для спуску човнів, пішохідні стежки та столи для пікніка».
* '''Парк класу культурної спадщини''' «підкреслюють охорону історико-культурних ресурсів на відкритому повітрі».
* '''Парк класу природного середовища''' «захищає ландшафти та особливі особливості природного регіону, в якому вони розташовані, забезпечуючи при цьому широкі можливості для таких видів діяльності, як плавання та кемпінг».
* '''Парки класу природних заповідників''' «створений для представлення та захисту характерних природних середовищ існування та ландшафтів провінції. Ці території охороняються в освітніх і науково-дослідних цілях. Через крихкість багатьох з цих природних особливостей лише деякі заповідники доступні для громадськості».
* '''Парки класу водних артерій''' «це річкові коридори, які забезпечують користувачам гребних човнів якісний відпочинок та історичні річкові подорожі».
* '''Парки класу дикої природи''' «це великі території, залишені природі, куди відвідувачі можуть подорожувати пішки або на каное. Ці райони, які не пропонують відвідувачам, або взагалі не мають жодних зручностей, забезпечують усамітнення в спокійній, природній обстановці».

== Система парків ==
{{Станом на|2008}}, система Ontario Parks менеджерує 65 парків рекреаційного класу (394.8 km2), шість парків культурної спадщини (67.4 km2), 80 парків природного сеердовища (14,675.3 km2), 109 парків класу природних заповідників (1,152 km2), 62 водних  (14,446.2 km2) і 8 парків дикої природи (48,237.5 km2).

== Див. також ==

* [[Список парків Онтаріо]]
* Список провінційних парків Канади, для парків в інших канадських провінціях
* [[Парки Канади]]
* Список провінційних парків Британської Колумбії
* [[Служба національних парків США|Служба національних парків]], США

== Примітки ==
{{reflist}}

== Зовнішні посилання ==

* {{Official|http://www.ontarioparks.com/en}}

[[Категорія:Органи влади, засновані 1954]]
[[Категорія:Парки Онтаріо]]
[[Категорія:Сторінки з неперевіреними перекладами]]
[[Категорія:Засновані в Канаді 1954]]

title: Загальна інформація

Керівництво діяльністю здійснює: Уряд провінції Онтаріо

Штаб-квартира: Пітерборо, Water street, 300

Відповідальний міністр: David Piccini


text:
# Андрієвка (Шипуновський район)
Андрі́євка (рос. Андреевка) — селище у складі Шипуновського району Алтайського краю, Росія. Входить до складу Зеркальської сільської ради.

## Населення
Населення — 222 особи (2010; 302 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 97 %

title: Андрієвка (Шипуновський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = селище
 | тип_род         = селища
 | назва           = Андрієвка
 | назва ін.       = {{lang-ru|Андреевка}}
 | карта розташування1 = Росія Алтайський край
 | герб            =
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Алтайський край]]
 | район           = [[шипуновський район|Шипуновський]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[зеркальська сільська рада|Зеркальська сільрада]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 222 особи ([[2010]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2010/altajskij-kraj.htm Дані перепису населення 2010 року]</ref>)
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 52
 | lat_min= 25
 | lat_sec= 51
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 81
 | lon_min= 44
 | lon_sec= 04
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Андрієвка}}

'''Андрі́євка''' ({{lang-ru|Андреевка}}) — [[селище]] у складі [[шипуновський район|Шипуновського району]] [[алтайський край|Алтайського краю]], [[Росія]]. Входить до складу [[зеркальська сільська рада|Зеркальської сільської ради]].

== Населення ==
Населення — 222 особи ([[2010]]; 302 у [[2002]]<ref>{{Cite web |url=http://lingvarium.org/ |title=Дані перепису населення 2002 року. |accessdate=6 травня 2022 |archive-date=2 квітня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220402182954/http://lingvarium.org/ }}</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 97 %

== Джерела ==
* {{Карта|N-44-128}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{altay-kr-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}
{{шипуновський район}}

[[Категорія:Населені пункти Шипуновського району]]
[[Категорія:Селища Алтайського краю]]

title: селище Андрієвка

Суб'єкт Російської Федерації: Алтайський край

Муніципальний район: Шипуновський

Поселення: Зеркальська сільрада

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Андрієвка · Андрієвка


text:
# Клініка (кіноальманах)
«Клініка» — радянський кіноальманах з трьох новел 1984 року, знятий режисерами Дмитром Шинкаренком, Климентієм Чимідовим і Сергієм Глущенком на кіностудіях «Мосфільм», «Білорусьфільм» та Кіностудії ім. М. Горького.

## Сюжет

### «Консультант з епохи»
Колишнього шофера Раднаркому Кириллова запросили на зйомки фільму про 1930-ті роки. Герой, початок шоферської кар'єри якого припадав саме на цей час, погодився, хоча чудово розумів, що його запрошено через стареньку «емку», на якій їздить досі і яку навряд чи зможе вести хтось інший.

### «Господар»
Тракторист Тарасов, який гостро переживає за колгоспну справу, ночами роз'їжджає полями, вантажить у причіп гниючу солому і відвозить її на покинутий громадський молодняк. Нічні турботи тракториста не подобаються голові колгоспу — і він починає підозрювати Тарасова у розкраданні колгоспної соломи.

### «Клініка»
Хірург Соколов, побоюючись за життя хворого, пропонує свої послуги Олені Валовій, протеже завідувача лікарні, яка готується до захисту дисертації. Внаслідок невдалої операції пацієнт вмирає. Але Валова має намір продовжувати хірургічну кар'єру і просить Соколова підписати висновок про те, що смерть настала нібито через серцеву недостатність. Проте герой висновку не підписує.
1987 року на кіностудії «Узбекфільм» поставлено повнометражний фільм з такою ж назвою («Клініка», режисер та автор сценарію — Р.Маліков), аналогічним сюжетом, але з національними колоритом і персонажами: Валієвою та Сабітовим.

## У ролях
- Юрій Назаров — Тарасов
- Раїса Рязанова — головна роль
- Олександр Денисов — головна роль
- Валерій Філатов — другорядна роль
- Микола Волков — другорядна роль
- Георгій Юматов — Кириллов
- Сергій Плотников — міністр
- Олена Сафонова — Анна Сергіївна
- Микола Засухін — П'ятиглазов
- Григорій Лямпе — другий режисер
- Людмила Гаврилова — Олена
- Борис Невзоров — Соколов, хірург
- Тетяна Плотникова — Валова, хірург
- Борис Євсєєв — епізод
- Світлана Орлова — Світлана
- Микита Висоцький — епізод
- Неллі Пшенна — Діна Григорівна, редактор
- Дар'я Вишнякова — епізод
- Олександр Горбенко — епізод
- Олександр Вдовін — епізод
- Володимир Яканін — лікар
- Валентин Смирнов — генерал
- Юрій Прокопович — Юрій Віталійович, актор
- Муза Крєпкогорська — гример
- Петро Глєбов — епізод
- Галина Орлова — епізод

## Знімальна група
- Режисери — Дмитро Шинкаренко, Климентій Чимідов, Сергій Глущенко
- Сценаристи — Валентин Єжов, Валентин Черних, Рашид Маликов, Сергій Глущенко
- Оператори — Валентин Швецов, Віктор Шестоперов, Ігор Клебанов
- Композитори — Володимир Кондрусевич, Микола Корндорф
- Художники — Олександр Чертович, Саїд Меняльщиков, Віктор Сафронов

title: Клініка (кіноальманах)

wikitext:
{{Фільм
| вид               =
| українська назва  = Клініка
| оригінальна назва = {{lang-ru|Клиника}}
| зображення        = Клініка 1984.png
| жанр              = драма
| режисери           = [[Шинкаренко Дмитро Миколайович|Дмитро Шинкаренко]]
[[Климентій Чимідов]]
[[Сергій Глущенко]]
| сценаристи         = [[Єжов Валентин Іванович (сценарист)|Валентин Єжов]]
[[Черних Валентин Костянтинович|Валентин Черних]]
[[Рашид Маликов]]
Сергій Глущенко
| Актори            = [[Назаров Юрій Володимирович|Юрій Назаров]]
[[Рязанова Раїса Іванівна|Раїса Рязанова]]
| оператор          = [[Валентин Швецов]]
[[Віктор Шестоперов]]
[[Ігор Клебанов]]
| композитор        = [[Володимир Кондрусевич]]
[[Микола Корндорф]]
| художник          = [[Олександр Чертович]]
[[Саїд Меняльщиков]]
[[Віктор Сафронов]]
| кінокомпанія      = [[Кіностудія імені Максима Горького|Кіностудія ім. М. Горького]]
«[[Мосфільм]]»
«[[Білорусьфільм]]»
| країна            = {{USSR}}
| тривалість        = 77 хв.
| країни            =
| рік               = 1984
| ідентифікатор     =0298956
}}
'''«Клініка»''' — радянський [[кіноальманах]] з трьох новел 1984 року, знятий режисерами [[Шинкаренко Дмитро Миколайович|Дмитром Шинкаренком]], [[Климентій Чимідов|Климентієм Чимідовим]] і Сергієм Глущенком на кіностудіях «[[Мосфільм]]», «[[Білорусьфільм]]» та [[Кіностудія імені Максима Горького|Кіностудії ім. М. Горького]].

== Сюжет ==

=== «Консультант з епохи» ===
Колишнього шофера Раднаркому Кириллова запросили на зйомки фільму про 1930-ті роки. Герой, початок шоферської кар'єри якого припадав саме на цей час, погодився, хоча чудово розумів, що його запрошено через стареньку «емку», на якій їздить досі і яку навряд чи зможе вести хтось інший.

=== «Господар» ===
Тракторист Тарасов, який гостро переживає за колгоспну справу, ночами роз'їжджає полями, вантажить у причіп гниючу солому і відвозить її на покинутий громадський молодняк. Нічні турботи тракториста не подобаються голові колгоспу — і він починає підозрювати Тарасова у розкраданні колгоспної соломи.

=== «Клініка» ===
Хірург Соколов, побоюючись за життя хворого, пропонує свої послуги Олені Валовій, протеже завідувача лікарні, яка готується до захисту дисертації. Внаслідок невдалої операції пацієнт вмирає. Але Валова має намір продовжувати хірургічну кар'єру і просить Соколова підписати висновок про те, що смерть настала нібито через серцеву недостатність. Проте герой висновку не підписує.

[[1987 у кіно|1987]] року на кіностудії «[[Узбекфільм]]» поставлено повнометражний фільм з такою ж назвою («Клініка», режисер та автор сценарію — Р.Маліков), аналогічним сюжетом, але з національними колоритом і персонажами: Валієвою та Сабітовим<ref>{{Citation|title=Клиника (киноальманах) (1984, 1987)|url=https://www.kino-teatr.ru/kino/movie/sov/2997/annot/|accessdate=2023-09-16}}</ref>.

== У ролях ==
{{div col}}
* [[Назаров Юрій Володимирович|Юрій Назаров]] — ''Тарасов
* [[Рязанова Раїса Іванівна|Раїса Рязанова]] — головна роль
* [[Денисов Олександр Петрович|Олександр Денисов]] — головна роль
* [[Валерій Філатов]] — другорядна роль
* [[Волков Микола Миколайович (старший)|Микола Волков]] — другорядна роль
* [[Юматов Георгій Олександрович|Георгій Юматов]] — ''Кириллов
* [[Плотников Сергій Миколайович|Сергій Плотников]] — ''міністр
* [[Сафонова Олена Володимирівна|Олена Сафонова]] — ''Анна Сергіївна
* [[Микола Засухін]] — ''П'ятиглазов
* [[Григорій Лямпе]] — ''другий режисер
* [[Людмила Гаврилова]] — ''Олена
* [[Невзоров Борис Георгійович|Борис Невзоров]] — ''Соколов, хірург
* [[Тетяна Плотникова]] — ''Валова, хірург
* [[Борис Євсєєв]] — епізод
* [[Орлова Світлана Федорівна|Світлана Орлова]] — ''Світлана
* [[Висоцький Микита Володимирович|Микита Висоцький]] — епізод
* [[Пшенна Неллі Миколаївна|Неллі Пшенна]] — ''Діна Григорівна, редактор
* [[Дар'я Вишнякова]] — епізод
* [[Олександр Горбенко]] — епізод
* [[Олександр Вдовін]] — епізод
* [[Володимир Яканін]] — ''лікар
* [[Валентин Смирнов]] — ''генерал
* [[Юрій Прокопович]] — Юрій Віталійович, актор
* [[Крєпкогорська Муза Вікторівна|Муза Крєпкогорська]] — ''гример
* [[Глєбов Петро Петрович|Петро Глєбов]] — епізод
* [[Галина Орлова]] — епізод
{{div col end}}

== Знімальна група ==
* Режисери — [[Шинкаренко Дмитро Миколайович|Дмитро Шинкаренко]], [[Климентій Чимідов]], Сергій Глущенко
* Сценаристи — [[Єжов Валентин Іванович (сценарист)|Валентин Єжов]], [[Черних Валентин Костянтинович|Валентин Черних]], [[Рашид Маликов]], [[Сергій Глущенко]]
* Оператори — [[Валентин Швецов]], [[Віктор Шестоперов]], [[Ігор Клебанов]]
* Композитори — [[Володимир Кондрусевич]], [[Микола Корндорф]]
* Художники — [[Олександр Чертович]], [[Саїд Меняльщиков]], [[Віктор Сафронов]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{imdb|id=0298956|name=''Клініка''}}
{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Кінематограф}}
[[Категорія:Фільми СРСР 1984]]
[[Категорія:Фільми студії «Білорусьфільм»]]
[[Категорія:Фільми студії «Мосфільм»]]
[[Категорія:Фільми кіностудії імені Максима Горького]]

title: рос. Клиника

Жанр: драма

Режисери: Дмитро Шинкаренко · Климентій Чимідов · Сергій Глущенко

Сценаристи: Валентин Єжов · Валентин Черних · Рашид Маликов · Сергій Глущенко

У головних · ролях: Юрій Назаров · Раїса Рязанова

Оператор: Валентин Швецов · Віктор Шестоперов · Ігор Клебанов

Композитор: Володимир Кондрусевич · Микола Корндорф

Художник: Олександр Чертович · Саїд Меняльщиков · Віктор Сафронов

Кінокомпанія: Кіностудія ім. М. Горького · «Мосфільм» · «Білорусьфільм»

Країна: СРСР


text:
# Як тебе не любити, Києве мій!
«Як тебе не любити, Києве мій!» — пісня композитора Ігоря Шамо на слова поета Дмитра Луценка, написана у 1962 році. Перше публічне виконання відбулося 27 травня 1962 року у виконанні співака Юрія Гуляєва. З 2014 року є офіційним гімном Києва.

## Історія створення
Пісню про Київ замовили Ігорю Шамо та Дмитру Луценку з Міністерства культури для урядового концерта з нагоди вручення Києву Ордена Леніна. Вперше вона пролунала 27 травня 1962 року. Музику у темпі вальсу Ігор Шамо написав за одну ніч, а вірші до пісні Дмитро Луценко складав майже місяць. Вірш складається із трьох восьмирядкових строф — куплетів, в кінці кожної рефрен: «Як тебе не любити, Києве мій!».  За спогадами дружини Луценка Тамари, після слів «де колишуться віти закоханих мрій» ніяк не народжувався рядок. Тоді композитор і поет вирішили прогулятися. На вулиці раптово вони почули фразу від хлопця, що залицявся до дівчини: «Ну як тебе не любити?» Одразу Луценко і використав її, завершивши куплет. Рядок «В очі дивляться канни»: Ймовірно, тут: «канни» — множина від слова «канна». Канна — трав'яниста рослина (або її квітка) родини каннових.
Після першого виконання пісня стала шлягером музичної естради і з часом перетворилась на неофіційний гімн Києва.

## Виконавці
Першими виконавцями пісні стали популярний баритон, на ту пору соліст Київського оперного театру Юрій Гуляєв та Костянтин Огневий. Запис першого виконання не зберігся.
Версія у виконанні Гуляєва багато років завершувала трансляцію Київської студії телебачення.
Пісню включали до свого репертуару Микола Кондратюк, Дмитро Гнатюк, Олег Вінник, Олександр Пономарьов, Юрій Мамчук, гурт Gogol Bordello.
2008 року дует «Барселона» виконав пісню на конкурсі «Нова хвиля» в Юрмалі.

## В мистецтві та масовій культурі
У 2006 році Національний банк України випустив ювілейну монету номіналом дві гривні, присвячену 85-річчю з дня народження автора тексту пісні Дмитра Луценка. По колу реверса монети розміщено стилізований напис «Як тебе не любити, Києве мій!».
У 2012 році «Укрпошта» випустила немаркований конверт з нагоди 50-річчя написання пісні «Як тебе не любити, Києве мій».
У 2012 році у Національному театрі імені Франка режисер Олександра Білозуба поставив на Камерній сцені однойменну виставу, у якій у виконанні драматичних акторів під акомпанемент оркестру звучать пісні і вірші, які присвячені Києву у виконанні драматичних акторів.
13 листопада 2014 року депутати Київради одностайно підтримали рішення про затвердження гімну міста «Як тебе не любити, Києве мій».
Під час святкування Дня Києва 30 травня 2015 року на Софійській площі близько 3 тисяч учасників разом із міським головою Віталієм Кличком взяли участь у встановленні всеукраїнського рекорду із наймасовішого виконання цієї пісні. Акомпанував естрадно-симфонічний оркестр «Київ Классик».
Фрагмент мелодії пісні звучав на курантах на Майдані Незалежності та на будівлі Інституту історії України Національної академії наук України; а також без чверті щогодини на дзвіниці Грецької церкви на Контрактовій площі. Також мелодію пісні можна почути на головному залізничному вокзалі Києва при прибутті або відправленні фірмових чи швидкісних поїздів.

title: Як тебе не любити, Києве мій!

wikitext:
{{Otheruses}}
{{Пісня
| Назва           = Як тебе не любити, Києве мій!
| Обкладинка      =
| Border          =
| Виконавець      = [[Гуляєв Юрій Олександрович|Юрій Гуляєв]], [[Кондратюк Микола Кіндратович|Микола Кондратюк]], [[Гнатюк Дмитро Михайлович|Дмитро Гнатюк]], [[Мамчук Юрій Євстахієвич|Юрій Мамчук]], [[Барселона (дует)|«Барселона»]]
| Альбом          =
| Тип             =
| Випущено        = {{Дата з віком|1962}}, перше публічне виконання пісні — [[27 травня]] [[1962]]
| Номер треку     =
| Записано        =
| Жанр            =
| Мова            = {{українська}}
| Тривалість      =
| Лейбл           =
| Автор пісні     = [[Луценко Дмитро Омелянович|Дмитро Луценко]]
| Композитор      = [[Шамо Ігор Наумович|Ігор Шамо]]
| Продюсер        =
| Попер_назва     =
| Цей             =
| Наст_назва      =
| Misc            =
| Хронологія      =
}}

'''«Як тебе не любити, Києве мій!»''' — [[пісня]] композитора [[Шамо Ігор Наумович|Ігоря Шамо]] на слова поета [[Луценко Дмитро Омелянович|Дмитра Луценка]], написана у [[1962]] році. Перше публічне виконання відбулося [[27 травня]] [[1962]] року у виконанні співака [[Гуляєв Юрій Олександрович|Юрія Гуляєва]]. З [[2014]] року є офіційним [[гімн]]ом [[Київ|Києва]]<ref>{{Cite web|title=Київрада затвердила гімн Києва|url=https://kiev.pravda.com.ua/news/5464ecc6c3e17/|website=Українська правда - Київ|accessdate=2023-09-16}}</ref><ref>{{Cite web|title=Гімном столиці затвердили пісню «Як тебе не любити, Києве мій»|url=https://lb.ua/society/2014/11/13/285972_gimnom_stolitsi_utverdili_pesnyu_yak.html|website=LB.ua|accessdate=2022-04-11}}</ref>.

== Історія створення ==
Пісню про Київ замовили Ігорю Шамо та Дмитру Луценку з Міністерства культури для урядового концерта з нагоди вручення Києву [[Орден Леніна|Ордена Леніна]]<ref>{{Cite web|title=На написання "Як тебе не любити, Києве мій!" батькові дали добу — Тамара Шамо {{!}} Новини {{!}} Українське радіо|url=http://www.nrcu.gov.ua/news.html?newsID=90876|website=www.nrcu.gov.ua|accessdate=2023-09-16|language=ua}}</ref>. Вперше вона пролунала [[27 травня]] [[1962]] року. Музику у темпі вальсу [[Шамо Ігор Наумович|Ігор Шамо]] написав за одну ніч, а вірші до пісні [[Луценко Дмитро Омелянович|Дмитро Луценко]] складав майже місяць<ref name=":0">{{Cite web|title=Як народилася пісня «Як тебе не любити, Києве мій»|url=https://day.kyiv.ua/article/kultura/yak-narodylasya-pisnya-yak-tebe-ne-lyubyty-kyyeve-miy|website=day.kyiv.ua|accessdate=2023-09-16|language=uk}}</ref>. Вірш складається із трьох восьмирядкових строф — куплетів, в кінці кожної рефрен: «Як тебе не любити, Києве мій!».  За спогадами дружини Луценка Тамари, після слів «де колишуться віти закоханих мрій» ніяк не народжувався рядок. Тоді композитор і поет вирішили прогулятися. На вулиці раптово вони почули фразу від хлопця, що залицявся до дівчини: «Ну як тебе не любити?» Одразу Луценко і використав її, завершивши куплет<ref name=":0" />. Рядок «В очі дивляться канни»: ''Ймовірно, тут: «канни» — множина від слова «канна». [[Канна (рослина)|Канна]] — трав'яниста рослина (або її квітка) родини каннових''<ref>{{Cite web|url=https://www.pisni.org.ua/songs/215379.html|title=Слова, текст, акорди «Києве мій» (Як тебе не любити, Києве мій!) — Містерія — Українські пісні|website=www.pisni.org.ua|accessdate=2020-08-28|language=uk}}</ref>.

Після першого виконання пісня стала шлягером музичної естради і з часом перетворилась на неофіційний гімн Києва.

== Виконавці ==
[[Файл:Наймасовіше виконання гімну Києва.ogv|міні|праворуч|250пкс|Перше масове виконання офіційного гімну Києва ([[30 травня]] [[2015]])]]Першими виконавцями пісні стали популярний [[баритон]], на ту пору соліст [[Національний академічний театр опери та балету України імені Тараса Шевченка|Київського оперного театру]] [[Гуляєв Юрій Олександрович|Юрій Гуляєв]] та [[Огнєвий Костянтин Дмитрович|Костянтин Огневий]]<ref>{{Cite web|title=Пісні, що заспівуються «до народних» {{!}} Як справи - Київ|url=https://kakdela.kiev.ua/17904/art/11281.html|website=kakdela.kiev.ua|accessdate=2023-09-17}}</ref>. Запис першого виконання не зберігся.

Версія у виконанні Гуляєва багато років завершувала трансляцію Київської студії телебачення<ref>{{Cite web|title="Як тебе не любити, Києве мій" впервые исполнили для москвичей|url=https://gazeta.ua/ru/articles/culture/_ak-tebe-ne-lyubiti-kiyeve-mij-vpervye-ispolnili-dlya-moskvichej/1034340|website=Gazeta.ua|date=2021-05-27|accessdate=2023-09-17|language=ru|last=Gazeta.ua}}</ref>.

Пісню включали до свого репертуару [[Кондратюк Микола Кіндратович|Микола Кондратюк]], [[Гнатюк Дмитро Михайлович|Дмитро Гнатюк]], [[Винник Олег Анатолійович|Олег Вінник]], [[Пономарьов Олександр Валерійович|Олександр Пономарьов]], [[Мамчук Юрій Євстахієвич|Юрій Мамчук]], гурт [[Gogol Bordello]].

2008 року дует [[Барселона (дует)|«Барселона»]] виконав пісню на конкурсі [[Нова хвиля (конкурс)|«Нова хвиля»]] в [[Юрмала|Юрмалі]].

== В мистецтві та масовій культурі ==
[[Файл:Coin of Ukraine Lutsenko R.jpg|міні|[[Дмитро Луценко (монета)|Ювілейна монета '''«'''Дмитро Луценко'''»''']] з назвою пісні на реверсі, випущена у 2006 році.]]
У 2006 році [[Національний банк України]] випустив ювілейну монету номіналом дві гривні, присвячену 85-річчю з дня народження автора тексту пісні Дмитра Луценка. По колу реверса монети розміщено стилізований напис «Як тебе не любити, Києве мій!».

У [[2012]] році «[[Укрпошта]]» випустила немаркований конверт з нагоди 50-річчя написання пісні «Як тебе не любити, Києве мій».

У 2012 році у [[Національний академічний драматичний театр імені Івана Франка|Національному театрі імені Франка]] режисер [[Білозуб Олександр Сергійович|Олександра Білозуба]] поставив на Камерній сцені [[Як тебе не любити, Києве мій! (вистава)|однойменну виставу]], у якій у виконанні драматичних акторів під акомпанемент оркестру звучать пісні і вірші, які присвячені Києву у виконанні драматичних акторів.

[[13 листопада]] [[2014]] року депутати [[Київська міська рада|Київради]] одностайно підтримали рішення про затвердження гімну міста «Як тебе не любити, Києве мій»<ref>{{Cite web |url=http://www.kreschatic.kiev.ua/ua/4575/doc/1417596726.html |title=Рішення Київської міської ради № 371/371 від 13 листопада 2014 року «Про затвердження Гімну територіальної громади міста Києва» |accessdate=1 червня 2015 |archive-date=9 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160309223809/http://www.kreschatic.kiev.ua/ua/4575/doc/1417596726.html }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160309223809/http://www.kreschatic.kiev.ua/ua/4575/doc/1417596726.html |date= 9 березня 2016 }}</ref>.

Під час святкування Дня Києва [[30 травня]] [[2015]] року на [[Софійська площа (Київ)|Софійській площі]] близько 3 тисяч учасників разом із міським головою [[Кличко Віталій Володимирович|Віталієм Кличком]] взяли участь у встановленні всеукраїнського рекорду із наймасовішого виконання цієї пісні. Акомпанував естрадно-симфонічний оркестр «Київ Классик»<ref>{{Cite web|url=http://zn.ua/UKRAINE/prazdnovanii-dnya-kieva-ukraincy-ustanovili-massovyy-rekord-ispolneniya-gimna-stolicy-177916_.html|title=Українці встановили масовий рекорд виконання гімна Києва|website=zn.ua}}</ref><ref>{{Cite web|url=http://kyiv.depo.ua/ukr/kyiv/u-kievi-kilki-tisyach-lyudey-zaspivali-gimn-mista-video--30052015222500|title=У Києві кілька тисяч людей заспівали гімн міста|website=kyiv.depo.ua}}</ref>.

Фрагмент мелодії пісні звучав на курантах на [[Майдан Незалежності|Майдані Незалежності]]<ref>{{Cite web|title=Головний годинник Киева {{!}} Київ від минулого до майбутнього|url=https://kyivpastfuture.com.ua/golovnyj-godynnyk-kyeva/|date=2020-01-30|accessdate=2023-09-16|language=uk}}</ref> та на будівлі Інституту історії України Національної академії наук України<ref>{{Cite web|title="Як тебе не любити, Києве мій! Найвідоміший годинник столиці знову запрацював - Новини Києва {{!}} Big Kyiv|url=https://bigkyiv.com.ua/yak-tebe-ne-lyubyty-kyyeve-mij-najvidomishyj-godynnyk-stolyczi-znovu-zapraczyuvav/|website=Великий Київ|date=2021-12-09|accessdate=2023-09-16|language=uk}}</ref>; а також без чверті щогодини на дзвіниці [[Церква Святої Катерини (Грецький монастир)|Грецької церкви]] на [[Контрактова площа|Контрактовій площі]]. Також мелодію пісні можна почути на [[Київ-Пасажирський|головному залізничному вокзалі Києва]] при прибутті або відправленні фірмових чи швидкісних поїздів.

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==

* {{YouTube|oFEwaN6XbN0|«Пісні серця» (історія створення пісні «Києве мій»), документальний фільм. Студія «1+1» (2004 рік)|logo=1}}
* {{YouTube|o5-bDQNxPos|«Ігор Шамо. Києве мій!», документальний фільм. UΛ:Перший (2015 рік)|logo=1}}
* {{YouTube|PDvmRa_SUBQ|Документальний біографічний фільм «Ігор Шамо. Постлюдія» |logo=1}}
* {{YouTube|ld10dPBaFvs|«Києве мій» у виконанні Юрія Гуляєва|logo=1}}

[[Категорія:Українські пісні]]
[[Категорія:Пісні 1962]]
[[Категорія:Київ у культурі та мистецтві]]
[[Категорія:Пісні Дмитра Гнатюка]]

title: Пісня Юрій Гуляєв, Микола Кондратюк, Дмитро Гнатюк, Юрій Мамчук, «Барселона»

Випущено: 1962 (63 роки), перше публічне виконання пісні — 27 травня 1962

Жанр: поп

Мова: українська

Автор слів: Луценко Дмитро Омелянович

Композитор: Ігор Шамо

Автор пісні: Дмитро Луценко


text:
# Лоурі-Сіті (Міссурі)
Лоурі-Сіті (англ. Lowry City) — місто (англ. city) в США, в окрузі Сент-Клер штату Міссурі. Населення — 613 особи (2020).

## Географія
Лоурі-Сіті розташоване за координатами 38°8′24″ пн. ш. 93°43′38″ зх. д. / 38.14000° пн. ш. 93.72722° зх. д. (38.140030, -93.727225).  За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 2,70 км², з яких 2,66 км² — суходіл та 0,04 км² — водойми.

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 640 осіб у 262 домогосподарствах у складі 146 родин. Густота населення становила 237 осіб/км².  Було 326 помешкань (121/км²).
Расовий склад населення:
| - 97,7 % — білих - 0,9 % — корінних американців - 0,2 % — чорних або афроамериканців |

До двох чи більше рас належало 1,3 %. Частка іспаномовних становила 1,9 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 21,1 % — особи молодші 18 років, 48,7 % — особи у віці 18—64 років, 30,2 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 47,9 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 95,1 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 85,0 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 30 916 доларів США (медіана — 24 000), а середній дохід на одну сім'ю — 42 634 долари (медіана — 36 500). Медіана доходів становила 27 292 долари для чоловіків та 25 909 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 26,0 % осіб, у тому числі 40,0 % дітей у віці до 18 років та 15,2 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 181 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 43,6 %, роздрібна торгівля — 13,3 %, виробництво — 8,8 %, публічна адміністрація — 8,3 %.

title: Лоурі-Сіті (Міссурі)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Лоурі-Сіті
|оригінальна назва  = {{lang-en|Lowry City}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення=
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Міссурі (штат){{!}}Міссурі
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Сент-Клер (округ, Міссурі)|Сент-Клер]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 2,70
|висота центру НП   = 266
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 237,04
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −6
|DST                    = −5
|телефонний код         =
|поштовий індекс        = 64763
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 2944282
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Лоурі-Сіті''' ({{lang-en|Lowry City}}) — місто ({{lang-en|city}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Сент-Клер (округ, Міссурі)|Сент-Клер]] штату [[Міссурі (штат)|Міссурі]]. Населення — 613 особи (2020).

== Географія ==
Лоурі-Сіті розташоване за координатами {{Coord|38|8|24|N|93|43|38|W|type:city_region:US-DE}} (38.140030, -93.727225){{R|gazetteer2010}}.  За даними [[Бюро перепису населення США]] в 2010 році місто мало площу 2,70 км², з яких 2,66 км² — [[Суходіл (географія)|суходіл]] та 0,04 км² — [[водойма|водойми]].

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1880 = 58
| 1890 = 368
| 1900 = 467
| 1910 = 462
| 1920 = 509
| 1930 = 549
| 1940 = 488
| 1950 = 493
| 1960 = 437
| 1970 = 520
| 1980 = 676
| 1990 = 723
| 2000 = 728
| 2010 = 640
| 2020 = 613
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html|title=Census of Population and Housing|publisher=Census.gov|accessdate=4 червня 2015|archive-date=12 травня 2015|archive-url=https://www.webcitation.org/6YSasqtfX?url=http://www.census.gov/prod/www/decennial.html}}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало 640 осіб у 262 домогосподарствах у складі 146 родин. [[Густота населення]] становила 237 осіб/км².  Було 326 помешкань (121/км²).

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 97,7 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,9 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,2 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
|}
До двох чи більше рас належало 1,3 %. Частка іспаномовних становила 1,9 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 21,1 % — особи молодші 18 років, 48,7 % — особи у віці 18—64 років, 30,2 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 47,9 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 95,1 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 85,0 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:30916}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:24000}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:42634}} долари (медіана — {{formatnum:36500}}). Медіана доходів становила {{formatnum:27292}} долари для чоловіків та {{formatnum:25909}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 26,0 % осіб, у тому числі 40,0 % дітей у віці до 18 років та 15,2 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 181 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 43,6 %, роздрібна торгівля — 13,3 %, виробництво — 8,8 %, публічна адміністрація — 8,3 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}}{{ref-en}}</ref>
<ref name=gazetteer2010>{{cite web|url={{US-census-gazetteer2010-url}}|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=Gazetteer}}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Сент-Клер (округ, Міссурі)}}

[[Категорія:Міста Міссурі]]
[[Категорія:Населені пункти округу Сент-Клер (Міссурі)]]

title: Країна

Штат: Міссурі

Округ: Сент-Клер

Населення: 613 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 237,04 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−6, влітку UTC-5