text:
# Ліга чемпіонів з хокею 2020—2021
Ліга чемпіонів з хокею 2020—2021 — скасований сезон Ліги чемпіонів.

## Вплив пандемії COVID-19
Через пандемію COVID-19 в Європі більшість ліг Європи достроково завершили національні чемпіонати. Тож до Ліги кваліфікувались найкращі клуби за підсумками регулярних чемпіонатів. У Британський елітнії лізі таке право отримала команда «Кардіфф Девілс». Чемпіон Словацької Екстраліги «Банська Бистриця» відмовився від участі через відсутність належної льодової арени і їх замінив білоруський «Німан» Гродно.
15 вересня Ліга оголосила про те що «Кардіфф Девілс» відмовився від участі через скасування сезону 2020–21.
13 жовтня 2020 Ліга оголосила про скасування цьогорічного турніру через погіршення ситуації через пандемію COVID-19.

## Кваліфікація
| Клуб                 | Місто       | Ліга                     | Кваліфікація                      |
| -------------------- | ----------- | ------------------------ | --------------------------------- |
| Фрелунда             | Гетеборг    | Шведська хокейна ліга    | Переможець 2020                   |
| Лулео                | Лулео       | Шведська хокейна ліга    | чемпіон регулярного сезону        |
| Фер'єстад            | Карлстад    | Шведська хокейна ліга    | 2-е місце регулярного чемпіонату  |
| Регле                | Енгельгольм | Шведська хокейна ліга    | 3-є місце регулярного чемпіонату  |
| Шеллефтео АІК        | Шеллефтео   | Шведська хокейна ліга    | 4-е місце регулярного чемпіонату  |
| ЦСК Лайонс           | Цюрих       | Національна ліга А       | чемпіон регулярного сезону        |
| Цуг                  | Цуг         | Національна ліга А       | 2-е місце регулярного чемпіонату  |
| Давос                | Давос       | Національна ліга А       | 3-є місце регулярного чемпіонату  |
| Женева-Серветт       | Женева      | Національна ліга А       | 4-е місце регулярного чемпіонату  |
| Біль                 | Біль        | Національна ліга А       | 5-е місце регулярного чемпіонату  |
| Ред Булл (Мюнхен)    | Мюнхен      | Німецька хокейна ліга    | чемпіон регулярного сезону        |
| Адлер Мангайм        | Мангайм     | Німецька хокейна ліга    | 2-е місце регулярного чемпіонату  |
| Штраубінг Тайгерс    | Штраубінг   | Німецька хокейна ліга    | 3-є місце регулярного чемпіонату  |
| Айсберен Берлін      | Берлін      | Німецька хокейна ліга    | 4-е місце регулярного чемпіонату  |
| Кярпят               | Оулу        | Лійга                    | чемпіон регулярного сезону        |
| Лукко                | Раума       | Лійга                    | 2-е місце регулярного чемпіонату  |
| Таппара              | Тампере     | Лійга                    | 3-є місце регулярного чемпіонату  |
| Ільвес               | Тампере     | Лійга                    | 4-е місце регулярного чемпіонату  |
| Білі Тигржи          | Ліберець    | Чеська екстраліга        | чемпіон регулярного сезону        |
| Оцеларжи (Тржинець)  | Тржинець    | Чеська екстраліга        | 2-е місце регулярного чемпіонату  |
| Спарта (Прага)       | Прага       | Чеська екстраліга        | 3-є місце регулярного чемпіонату  |
| Ред Булл (Зальцбург) | Зальцбург   | Австрійська хокейна ліга | чемпіон регулярного сезону        |
| Больцано             | Больцано    | Австрійська хокейна ліга | regular season pick round winner  |
| Відень Кепіталс      | Відень      | Австрійська хокейна ліга | 3-є місце регулярного чемпіонату  |
| Сеннер'юск Айсхокей  | Хадерслев   | Суперліга                | переможець Континентального кубку |
| Ольборг Пайретс      | Ольборг     | Суперліга                | чемпіон регулярного сезону        |
| Юність-Мінськ        | Мінськ      | Білоруська Екстраліга    | переможець плей-оф                |
| Німан Гродно         | Гродно      | Білоруська Екстраліга    | чемпіон регулярного сезону        |
| Гренобль             | Гренобль    | Ліга Магнус              | чемпіон регулярного сезону        |
| Ставангер Ойлерс     | Ставангер   | ГЕТ-Ліга                 | чемпіон регулярного сезону        |
| ГКС Тихи             | Тихи        | Польська Екстраліга      | чемпіон регулярного сезону        |

## Плей-оф
Спочатку планувався груповий турнір але через пандемію COVID-19 сезон мав розпочатись одразу з плей-оф у жовтні. Однак 13 жовтня  2020 цьогорічні змагання в Лізі чемпіонів були повністю скасовані.

### 1/16 фіналу
| Команда1             | Результат | Команда2            | 1 матч | 2 матч |
| -------------------- | --------- | ------------------- | ------ | ------ |
| Білі Тигржи          |           | ГКС (Тихи)          |        |        |
| Кярпят               |           | Ольборг Пайретс     |        |        |
| Оцеларжи (Тржинець)  |           | Юність (Мінськ)     |        |        |
| Ред Булл (Зальцбург) |           | Таппара             |        |        |
| Штраубінг Тайгерс    |           | Женева-Серветт      |        |        |
| Регле                |           | Ставангер Ойлерс    |        |        |
| Ред Булл (Мюнхен)    |           | Ільвес              |        |        |
| Лукко                |           | Спарта (Прага)      |        |        |
| Лулео                |           | Айсберен Берлін     |        |        |
| Адлер Мангайм        |           | Гренобль            |        |        |
| Фрелунда             |           | Німан (Гродно)      |        |        |
| Больцано             |           | Біль                |        |        |
| Фер'єстад            |           | Кардіфф Девілс      |        |        |
| Давос                |           | Відень Кепіталс     |        |        |
| Цуг                  |           | Шеллефтео АІК       |        |        |
| ЦСК Лайонс           |           | Сеннер'юск Айсхокей |        |        |

title: Ліга чемпіонів з хокею 2020—2021

wikitext:
{{Картка:Міжнародний хокейний турнір
| назва                 = Ліга чемпіонів з хокею 2020—2021
| інша назва            =
| логотип               =
| Країна проведення     =
| Час проведення        = Скасовано
| Кількість команд      = 32
| Міста проведення      =
| Золото                =
| Срібло                =
| Бронза                =
| Ігри                  =
| Шайби                 =
| Відвідуваність        =
| MVP                   =
| Бомбардир             =
| Попередній турнір     = [[Ліга чемпіонів з хокею 2019—2020|2019—20]]
| Наступний турнір      = [[Ліга чемпіонів з хокею 2021—2022|2021—22]]
}}

'''Ліга чемпіонів з хокею 2020—2021''' — [[Ліга чемпіонів з хокею|скасований сезон Ліги чемпіонів]].

== Вплив пандемії COVID-19 ==
Через [[Пандемія коронавірусної хвороби 2019|пандемію COVID-19 в Європі]] більшість ліг Європи достроково завершили національні чемпіонати. Тож до Ліги кваліфікувались найкращі клуби за підсумками регулярних чемпіонатів.<ref name="2020–21 qualifiers">{{cite web|url=https://www.championshockeyleague.com/en/news/who-s-qualified-for-2020-21|title=WHO'S QUALIFIED FOR 2020/21?|publisher=championshockeyleague.com|date=9 березня 2020|access-date=10 березня 2020|archive-date=25 лютого 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200225113428/https://www.championshockeyleague.com/en/news/who-s-qualified-for-2020-21}}</ref> У [[Британська елітна ліга|Британський елітнії лізі]] таке право отримала команда «[[Кардіфф Девілс]]».<ref>{{cite news|url=https://www.eliteleague.co.uk/article/744-no-league-champions-in-2019-20-devils-to-enter-chl|title=No League Champions in 2019/20 - Devils to enter CHL|work=[[Британська елітна ліга]]|publisher=Pendulum Management|date=26 березня 2020|accessdate=28 березня 2020|archive-date=28 березня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200328172514/https://www.eliteleague.co.uk/article/744-no-league-champions-in-2019-20-devils-to-enter-chl}}</ref> Чемпіон [[Словацька Екстраліга 2019—2020|Словацької Екстраліги]] «[[Банська Бистриця (хокейний клуб)|Банська Бистриця]]» відмовився від участі через відсутність належної льодової арени і їх замінив білоруський [[Німан (хокейний клуб)|«Німан» Гродно]].<ref>{{cite web |title=CHL plans to start the season on 6 October |url=https://www.championshockeyleague.com/en/news/chl-plans-to-start-the-season-on-6-october |website=championshockeyleague.com |accessdate=28 квітня 2020 |date=28 квітня 2020 |archive-date=13 травня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200513113242/https://www.championshockeyleague.com/en/news/chl-plans-to-start-the-season-on-6-october }}</ref>

15 вересня Ліга оголосила про те що «Кардіфф Девілс» відмовився від участі через скасування сезону 2020–21.<ref name="Devils withdraw">{{cite web |title=Cardiff Devils withdraw from the CHL 2020/21 |url=https://www.championshockeyleague.com/en/news/cardiff-devils-withdraw-from-the-chl-2020-21 |website=championshockeyleague.com |accessdate=11 жовтня 2020 |date=28 квітня 2020 |archive-date=5 жовтня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20201005132835/https://www.championshockeyleague.com/en/news/cardiff-devils-withdraw-from-the-chl-2020-21 }}</ref>

13 жовтня 2020 Ліга оголосила про скасування цьогорічного турніру через погіршення ситуації через пандемію COVID-19.<ref name=":0">{{Cite web|title=2020/21 CHL season cancelled|url=https://www.championshockeyleague.com/en/news/2020-21-chl-season-cancelled|access-date=2020-10-13|website=www.championshockeyleague.com|language=англійська|archive-date=20 листопада 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20201120070036/https://www.championshockeyleague.com/en/news/2020-21-chl-season-cancelled}}</ref>

== Кваліфікація ==
{| class="wikitable" style="text-align:left; font-size:90%;"
|-
! Клуб
! Місто
! Ліга
! Кваліфікація
|-
| {{flagicon|SWE}} [[Фрелунда (хокейний клуб)|Фрелунда]]
| [[Гетеборг]]
| [[Шведська хокейна ліга]]
| [[Ліга чемпіонів з хокею 2019—2020|Переможець 2020]]
|-
| {{flagicon|SWE}} [[Лулео (хокейний клуб)|Лулео]]
| [[Лулео]]
| [[Шведська хокейна ліга]]
| [[Шведська хокейна ліга 2019—2020|чемпіон регулярного сезону]]
|-
| {{flagicon|SWE}} [[Фер'єстад]]
| [[Карлстад]]
| [[Шведська хокейна ліга]]
| 2-е місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|SWE}} [[Регле (хокейний клуб)|Регле]]
| [[Енгельгольм]]
| [[Шведська хокейна ліга]]
| 3-є місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|SWE}} [[Шеллефтео АІК]]
| [[Шеллефтео]]
| [[Шведська хокейна ліга]]
| 4-е місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|SUI}} [[ЦСК Лайонс]]
| [[Цюрих]]
| [[Національна ліга А]]
| [[Чемпіонат Швейцарії з хокею 2020|чемпіон регулярного сезону]]
|-
| {{flagicon|SUI}} [[Цуг (хокейний клуб)|Цуг]]
| [[Цуг]]
| [[Національна ліга А]]
| 2-е місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|SUI}} [[Давос (хокейний клуб)|Давос]]
| [[Давос]]
| [[Національна ліга А]]
| 3-є місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|SUI}} [[Женева-Серветт (хокейний клуб)|Женева-Серветт]]
| [[Женева]]
| [[Національна ліга А]]
| 4-е місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|SUI}} [[Біль (хокейний клуб)|Біль]]
| [[Біль]]
| [[Національна ліга А]]
| 5-е місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|GER}} [[Ред Булл (хокейний клуб, Мюнхен)|Ред Булл (Мюнхен)]]
| [[Мюнхен]]
| [[Німецька хокейна ліга]]
| [[Чемпіонат Німеччини з хокею 2019—2020|чемпіон регулярного сезону]]
|-
| {{flagicon|GER}} [[Адлер Мангайм]]
| [[Мангайм]]
| [[Німецька хокейна ліга]]
| 2-е місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|GER}} [[Штраубінг Тайгерс]]
| [[Штраубінг]]
| [[Німецька хокейна ліга]]
| 3-є місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|GER}} [[Айсберен Берлін]]
| [[Берлін]]
| [[Німецька хокейна ліга]]
| 4-е місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|FIN}} [[Кярпят]]
| [[Оулу]]
| [[Лійга]]
| [[Лійга 2019—2020|чемпіон регулярного сезону]]
|-
| {{flagicon|FIN}} [[Лукко]]
| [[Раума]]
| [[Лійга]]
| 2-е місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|FIN}} [[Таппара]]
| [[Тампере]]
| [[Лійга]]
| 3-є місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|FIN}} [[Ільвес (хокейний клуб)|Ільвес]]
| [[Тампере]]
| [[Лійга]]
| 4-е місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|CZE}} [[Білі Тигржи]]
| [[Ліберець]]
| [[Чеська екстраліга]]
| [[Чеська екстраліга 2019—2020|чемпіон регулярного сезону]]
|-
| {{flagicon|CZE}} [[Оцеларжи (Тржинець)]]
| [[Тржинець]]
| [[Чеська екстраліга]]
| 2-е місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|CZE}} [[Спарта (хокейний клуб, Прага)|Спарта (Прага)]]
| [[Прага]]
| [[Чеська екстраліга]]
| 3-є місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|AUT}} [[Ред Булл (хокейний клуб, Зальцбург)|Ред Булл (Зальцбург)]]
| [[Зальцбург]]
| [[Австрійська хокейна ліга]]
| [[Австрійська хокейна ліга 2019—2020|чемпіон регулярного сезону]]
|-
| {{flagicon|ITA}} [[Больцано (хокейний клуб)|Больцано]]
| [[Больцано]]
| [[Австрійська хокейна ліга]]
| regular season pick round winner
|-
| {{flagicon|AUT}} [[Відень Кепіталс]]
| [[Відень]]
| [[Австрійська хокейна ліга]]
| 3-є місце регулярного чемпіонату
|-
| {{flagicon|DEN}} [[Сеннер'юск Айсхокей]]
| [[Хадерслев]]
| [[Суперліга (Данія, хокей)|Суперліга]]
| переможець [[Континентальний кубок|Континентального кубку]]
|-
| {{flagicon|DEN}} [[Ольборг Пайретс]]<ref>{{cite news|url=https://metalligaen.dk/nyheder/metal-liga-saesonen-2019-20-afsluttes-ojeblikkeligt/|publisher=Metal Ligaen|lang=данська|title=Metal Liga-sæsonen 2019/20 afsluttes øjeblikkeligt|date=12 березня 2020|first=Michael|last=Søvsø|accessdate=3 січня 2021|archive-date=22 березня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200322211411/https://metalligaen.dk/nyheder/metal-liga-saesonen-2019-20-afsluttes-ojeblikkeligt/}}</ref>
| [[Ольборг]]
| [[Суперліга (Данія, хокей)|Суперліга]]
| [[Данська Суперліга з хокею 2019—2020|чемпіон регулярного сезону]]
|-
| {{flagicon|BLR}} [[Юність-Мінськ]]
| [[Мінськ]]
| [[Білоруська Екстраліга]]
| [[Білоруська Екстраліга 2019—2020|переможець плей-оф]]
|-
| {{flagicon|BLR}} [[Німан (хокейний клуб)|Німан Гродно]]
| [[Гродно]]
| [[Білоруська Екстраліга]]
| чемпіон регулярного сезону
|-
| {{flagicon|FRA}} [[Гренобль (хокейний клуб)|Гренобль]]
| [[Гренобль]]
| [[Ліга 1 (хокей)|Ліга Магнус]]
| [[Чемпіонат Франції з хокею 2019—2020|чемпіон регулярного сезону]]
|-
| {{flagicon|NOR}} [[Ставангер Ойлерс]]
| [[Ставангер]]
| [[ГЕТ-Ліга]]
| [[ГЕТ-Ліга 2019—2020|чемпіон регулярного сезону]]
|-
| {{flagicon|POL}} [[ГКС (хокейний клуб, Тихи)|ГКС Тихи]]
| [[Тихи]]
| [[Польська Екстраліга з хокею|Польська Екстраліга]]
| [[ГЕТ-Ліга 2019—2020|чемпіон регулярного сезону]]
|}

== Плей-оф ==
Спочатку планувався груповий турнір але через пандемію COVID-19 сезон мав розпочатись одразу з плей-оф у жовтні. Однак 13 жовтня  2020 цьогорічні змагання в Лізі чемпіонів були повністю скасовані.<ref name=":0" /><ref name="season-structure">{{cite web|date=2020-04-28|title=CHL plans to start the season on 6 October|url=https://www.championshockeyleague.com/en/news/chl-plans-to-start-the-season-on-6-october|publisher=championshockeyleague.com|accessdate=3 січня 2021|archive-date=11 квітня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210411073622/https://www.championshockeyleague.com/en/news/chl-plans-to-start-the-season-on-6-october}}}</ref>

=== 1/16 фіналу ===
{| class="wikitable" style="text-align:left;"
! width="190" |Команда1
! width="50" |Результат
! width="250" |Команда2
! width="180" |1 матч
! width="180" |2 матч
|-
| style="text-align: right;" |[[Білі Тигржи]] {{flagicon|CZE}}
| style="text-align: center;" |
|{{flagicon|POL}} [[ГКС (хокейний клуб, Тихи)|ГКС (Тихи)]]
| style="text-align: center;" |
| style="text-align: center;" |
|-
| style="text-align: right;" |[[Кярпят]] {{flagicon|FIN}}
| style="text-align: center;" |
|{{flagicon|DEN}} [[Ольборг Пайретс]]
| style="text-align: center;" |
| style="text-align: center;" |
|-
| style="text-align: right;" |[[Оцеларжи (Тржинець)]] {{flagicon|CZE}}
| style="text-align: center;" |
|{{flagicon|BLR}} [[Юність-Мінськ|Юність (Мінськ)]]
| style="text-align: center;" |
| style="text-align: center;" |
|-
| style="text-align: right;" |[[Ред Булл (хокейний клуб, Зальцбург)|Ред Булл (Зальцбург)]] {{flagicon|AUT}}
| style="text-align: center;" |
|{{flagicon|FIN}} [[Таппара]]
| style="text-align: center;" |
| style="text-align: center;" |
|-
| style="text-align: right;" |[[Штраубінг Тайгерс]] {{flagicon|GER}}
| style="text-align: center;" |
|{{flagicon|SUI}}[[Женева-Серветт (хокейний клуб)|Женева-Серветт]]
| style="text-align: center;" |
| style="text-align: center;" |
|-
| style="text-align: right;" |[[Регле (хокейний клуб)|Регле]] {{flagicon|SWE}}
| style="text-align: center;" |
|{{flagicon|NOR}} [[Ставангер Ойлерс]]
| style="text-align: center;" |
| style="text-align: center;" |
|-
| style="text-align: right;" |[[Ред Булл (хокейний клуб, Мюнхен)|Ред Булл (Мюнхен)]] {{flagicon|GER}}
| style="text-align: center;" |
|{{flagicon|FIN}} [[Ільвес (хокейний клуб)|Ільвес]]
| style="text-align: center;" |
| style="text-align: center;" |
|-
| style="text-align: right;" |[[Лукко]] {{flagicon|FIN}}
| style="text-align: center;" |
|{{flagicon|CZE}} [[Спарта (хокейний клуб, Прага)|Спарта (Прага)]]
| style="text-align: center;" |
| style="text-align: center;" |
|-
|style="text-align: right|[[Лулео (хокейний клуб)|Лулео]] {{flagicon|SWE}}
|style="text-align: center;" |
|{{flagicon|GER}}  [[Айсберен Берлін]]
|style="text-align: center;" |
|style="text-align: center;" |
|-
|style="text-align: right|[[Адлер Мангайм]] {{flagicon|GER}}
|style="text-align: center;" |
|{{flagicon|FRA}} [[Гренобль (хокейний клуб)|Гренобль]]
|style="text-align: center;" |
|style="text-align: center;" |
|-
|style="text-align: right|[[Фрелунда (хокейний клуб)|Фрелунда]] {{flagicon|SWE}}
|style="text-align: center;" |
|{{flagicon|BLR}}  [[Німан (хокейний клуб)|Німан (Гродно)]]
|style="text-align: center;" |
|style="text-align: center;" |
|-
|style="text-align: right|[[Больцано (хокейний клуб)|Больцано]] {{flagicon|ITA}}
|style="text-align: center;" |
|{{flagicon|SUI}} [[Біль (хокейний клуб)|Біль]]
|style="text-align: center;" |
|style="text-align: center;" |
|-
|style="text-align: right|[[Фер'єстад]] {{flagicon|SWE}}
|style="text-align: center;" |
|{{flagicon|GBR}} [[Кардіфф Девілс]]<ref name="Devils withdraw" />
|style="text-align: center;" |
|style="text-align: center;" |
|-
|style="text-align: right|[[Давос (хокейний клуб)|Давос]] {{flagicon|SUI}}
|style="text-align: center;" |
|{{flagicon|AUT}}  [[Відень Кепіталс]]
|style="text-align: center;" |
|style="text-align: center;" |
|-
|style="text-align: right|[[Цуг (хокейний клуб)|Цуг]] {{flagicon|SUI}}
|style="text-align: center;" |
|{{flagicon|SWE}}  [[Шеллефтео АІК]]
|style="text-align: center;" |
|style="text-align: center;" |
|-
|style="text-align: right|[[ЦСК Лайонс]] {{flagicon|SUI}}
|style="text-align: center;" |
|{{flagicon|DEN}} [[Сеннер'юск Айсхокей]]
|style="text-align: center;" |
|style="text-align: center;" |
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.championshockeyleague.net/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140827205924/http://www.championshockeyleague.net/ |date=27 серпня 2014 }} {{ref-en}}

{{Ліга чемпіонів з хокею}}

[[Категорія:Ліга чемпіонів з хокею|2021]]
[[Категорія:2020 у хокеї з шайбою]]
[[Категорія:2021 у хокеї з шайбою]]
[[Категорія:2020 у європейському спорті]]
[[Категорія:2021 у європейському спорті]]

title: Загальні відомості

Час проведення: Скасовано

title: Статистика турніру


text:
# Руднєв Семен Васильович
Семе́н Васи́льович Ру́днєв (15 (27) лютого 1899, хутір Мойсіївка, нині село Руднєве Путивльського району Сумської області — 4 серпня 1943, біля смт Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області) — активний діяч радянського партизанського руху, комісар з'єднання під командуванням С. А. Ковпака, генерал-майор (1943), Герой Радянського Союзу (1944, посмертно). З вересня 1942 р. був членом підпільного ЦК КП(б)У.

## Біографія
Під час Української революції воював проти української армії. Потім був командиром у Червоній армії. У травні 1938 року його обрали головою Путивльської районної ради Тсоавіахіму.
У 1938 році органи НКВС заарештували С. Руднєва, звинувативши його у шпигунстві, скоєнні диверсії та контрреволюційній діяльності. Однак після недовгого перебування в ув'язненні він у 1939 році був звільнений. На пропозицію повернутися до Червоної армії Руднєв відмовився, про що потім шкодував.
З початком Радянсько-німецької війни організував на Сумщині місцевий партизанський загін. Згодом Руднєв став активним діячем радянського партизанського руху, комісаром з'єднання іншого путивлянина — Сидора Ковпака.
Дослідження стоденного Карпатського рейду 1943 року Сумського партизанського з'єднання під проводом генерал-майора Сидора Ковпака можна знайти в посиланнях. Під час цього походу брав участь у бойових зіткненнях із загонами УПА.
Відповідно до ранньої радянської офіційної версії, у бою біля Заріччя у вересні 1943 року був тяжко поранений і за нез'ясованих обставин загинув разом зі своїм старшим сином Радієм. Згідно з пізнішими даними, відкритими під час "гласності" наприкінці 1980-х —на початку 1990-х років (газета "Правда"), Семена Руднєва, як недостатньо лояльного Москві, застрелила двома пострілами у скроню радистка спецгрупи П. Вершигори Анна Туркіна (Лаврухіна), яка мала персональне спецзавдання.
Левко Лук'яненко, хоч і не займався історичними дослідженнями з цієї теми, пише:
| То може з новітньою історією Ви краще знайомі й знаєте, що комісара ковпаківського партизанського загону Руднєва чекісти в спину вбили за його намір домовитися з УПА про спільну боротьбу супроти фашистів? |
Версію про вбивство С.Руднєва висунув учасник партизанського руху, соратник С. Руднєва і С. Ковпака Герой Радянського Союзу Петро Брайко, але не зміг навести жодних документальних доказів на її користь. Крім того, тих людей, які за твердженням П.Брайка, могли б підтвердити інформацію про вбивство С.Руднєва, немає серед живих. Доки ж вони були живі, П.Брайко чомусь не озвучував свою версію.
Дмитро Веденєєв, заступник голови Українського інституту національної пам'яті, вважає що офіційна версія є правдивою.

## Нагороди
- медаль "Золота Зірка" Героя Радянського Союзу
- два ордени Леніна
- орден Червоного Прапора
- орден Червоної Зірки
- орден "Знак Пошани"
- медаль «Партизанові Вітчизняної війни» 1-го ступеня

wikiname: ukwiki

title: Руднєв Семен Васильович

in_language: uk

wikitext:
{{Військовик
| ім'я                = Семен Васильович Руднєв
| оригінал імені      =
| портрет             =
| розмір              =
| підпис              =
| ім'я при народженні =
| дата народження     = 27.2.1899(15)
| місце народження    = {{Прапорець|RUSold}} с. [[Руднєве]] <br /> [[Російська імперія]]
| дата смерті         = 4.8.1943
| місце смерті        = [[Заріччя (Надвірнянський район)|Заріччя]], [[Надвірнянський район (1940—2020)|Надвірнянський район]], [[Івано-Франківська область|Станіславська область]]
| прізвисько          =
| приналежність       =
| країна              = {{RUSold}}, {{URS}}
| рід військ          = [[партизан]]
| роки служби         =
| звання              = {{Ранг|країна=СРСР|звання=Генерал-майор}}
| підрозділ           =
| командування        =
| битви               =  [[Німецько-радянська війна]]
| нагороди            =
{{(!}} style="background:transparent"
{{!}} {{Медаль Золота Зірка}}
{{!)}}
{{(!}} style="background:transparent"
{{!}} {{Орден Леніна}} {{!!}} {{Орден Леніна}}{{!!}} {{Орден Червоного Прапора}}
{{!}}-
{{!}}  {{Орден Червоної Зірки}} {{!!}} {{Орден «Знак Пошани»}} {{!!}} {{Медаль «Партизанові Вітчизняної війни» 1 ступеня}}
{{!)}}
| відносини           =
| інше                =
}}
[[Файл:Фото Пам'ятника Радію Руднєву.jpg|міні]]
{{Однофамільці|Руднєв}}
'''Семе́н Васи́льович Ру́днєв''' ({{ДН|27|2|1899|15}}, хутір Мойсіївка, нині село [[Руднєве]] [[Путивльський район|Путивльського району]] [[Сумська область|Сумської області]] — [[4 серпня]] [[1943]], біля смт [[Делятин]] [[Надвірнянський район|Надвірнянського району]] [[Івано-Франківська область|Івано-Франківської області]]) — активний діяч [[Радянські партизани|радянського партизанського руху]], комісар з'єднання під командуванням [[С. А. Ковпак]]а, [[генерал-майор]] ([[1943]]), [[Герой Радянського Союзу]] ([[1944]], посмертно<ref>[https://sun.tsu.ru/mminfo/2020/000462771/1944/1944_002.pdf Указ Президиума Верховного Совета СССР «О присвоении звания Героя Советского Союза украинским партизанам» от 4 января 1944 года] // Ведомости Верховного Совета Союза Советских Социалистических Республик : газета. — 1944. — 13 января (№ 2 (262)). — С. 1</ref>). З вересня 1942 р. був членом підпільного ЦК КП(б)У.

== Біографія ==
Під час Української революції воював проти української армії. Потім був командиром у Червоній армії. У травні [[1938]] року його обрали головою [[Путивльський район|Путивльської районної]] ради [[Тсоавіахім]]у.

У 1938 році органи [[НКВС]] заарештували С. Руднєва, звинувативши його у шпигунстві, скоєнні диверсії та контрреволюційній діяльності. Однак після недовгого перебування в ув'язненні він у 1939 році був звільнений. На пропозицію повернутися до [[Червона Армія|Червоної армії]] Руднєв відмовився, про що потім шкодував.

З початком [[Радянсько-німецька війна|Радянсько-німецької війни]] організував на Сумщині місцевий партизанський загін. Згодом Руднєв став активним діячем [[Радянські партизани|радянського партизанського руху]], комісаром з'єднання іншого путивлянина — [[Ковпак Сидір|Сидора Ковпака]].

Дослідження стоденного Карпатського рейду 1943 року Сумського партизанського з'єднання під проводом генерал-майора Сидора Ковпака можна знайти в посиланнях. Під час цього походу брав участь у бойових зіткненнях із загонами УПА.

Відповідно до ранньої радянської офіційної версії, у бою біля [[Заріччя (Надвірнянський район)|Заріччя]]<ref>{{Citation|title=День партизанської слави|url=https://www.youtube.com/watch?v=Sr3V89qV6Cs|accessdate=2023-01-15|language=uk-UA}}</ref> у вересні 1943 року був тяжко поранений і за нез'ясованих обставин загинув разом зі своїм старшим сином Радієм. Згідно з пізнішими даними, відкритими під час "[[Гласність|гласності]]" наприкінці 1980-х —на початку 1990-х років (газета "Правда"), Семена Руднєва, як недостатньо лояльного Москві, застрелила двома пострілами у [[Скроня|скроню]] радистка спецгрупи [[Вершигора Петро Петрович|П. Вершигори]] Анна Туркіна (Лаврухіна), яка мала персональне спецзавдання.

[[Левко Лук'яненко]], хоч і не займався історичними дослідженнями з цієї теми, пише:<ref>[http://exlibris.org.ua/text/zhukov.html Маршал Жуков і українці у Другій світовій війні : відповідь генералові Іщенку] / Л. Г. Лук'яненко. — Київ : Козаки, 2002. — 48 сторінок — ISBN 966-514-038-8, сторінка 33</ref>{{Text|То може з новітньою історією Ви краще знайомі й знаєте, що комісара ковпаківського партизанського загону Руднєва чекісти в спину вбили за його намір домовитися з УПА про спільну боротьбу супроти фашистів?}}
Версію про вбивство С.Руднєва висунув учасник партизанського руху, соратник С. Руднєва і С. Ковпака Герой Радянського Союзу [[Брайко Петро Овсійович|Петро Брайко]], але не зміг навести жодних документальних доказів на її користь. Крім того, тих людей, які за твердженням П.Брайка, могли б підтвердити інформацію про вбивство С.Руднєва, немає серед живих. Доки ж вони були живі, П.Брайко чомусь не озвучував свою версію.
Дмитро Веденєєв, заступник голови Українського інституту національної пам'яті, вважає що офіційна версія є правдивою.

== Нагороди ==
* [[медаль "Золота Зірка"]] [[Герой Радянського Союзу|Героя Радянського Союзу]]
* два [[орден Леніна|ордени Леніна]]
* [[орден Червоного Прапора]]
* [[орден Червоної Зірки]]
* [[орден "Знак Пошани"]]
* [[медаль «Партизанові Вітчизняної війни»]] 1-го ступеня

== Література ==
* Руднєв Семен Васильович // {{УРЕ-2/9}} — С. 507.
* [[Малий словник історії України]]. - Київ, 1997
* Сергей Кокин. Кто убил генерала Руднева. Тайна гибели партизанского комиссара. - "В мире спецслужб", М., апрель 2004 г.[http://novoross-73.livejournal.com/26787.html?thread=1416867]

== Примітки ==
{{reflist|і на честь цого героя є вулиця руднєва у трьох населених пунктах = }}

== Посилання ==
* [http://novoross-73.livejournal.com/25944.html Карпатський рейд. Щоденник С.В.Руднєва]{{ref-ru}}
* [https://archive.today/20121223013630/www.memory.gov.ua/ua/publication/content/1558.htm Дмитрий Веденеев "ПОСЛЕДНИЙ РЕЙД КОМИССАРА. Историко-документальное расследование гибели генерал-майора Семена Руднева"]{{ref-ru}}

{{bio-stub}}
{{Герої Радянського Союзу}}
{{Радянські партизани (1941-1945)}}

[[Категорія:Уродженці Путивльського району]]
[[Категорія:Радянські партизани]]
[[Категорія:Персоналії:Путивль]]
[[Категорія:Люди, на честь яких названо вулиці]]
[[Категорія:Україна в Другій світовій війні]]
[[Категорія:Померли в Надвірнянському районі]]

title: Семен Васильович Руднєв

Народження: 15 (27) лютого 1899 · с. Руднєве · Російська імперія

Смерть: 4 серпня 1943 (44 роки) · Заріччя, Надвірнянський район, Станіславська область

Країна: Російська імперія, СРСР

Рід військ: партизан

Освіта: Військово-політична академія імені Ленінаd

Партія: КПРС

Звання: Генерал-майор

Війни / битви: Німецько-радянська війна

Нагороди: | Герой Радянського Союзу | | Орден Леніна | Орден Леніна | Орден Червоного Прапора | | Орден Червоної Зірки | Орден «Знак Пошани» | Медаль «Партизанові Вітчизняної війни» 1 ступеня |

title: Війни / битви

Орден Леніна: Орден Леніна · Орден Червоного Прапора

Орден Червоної Зірки: Орден «Знак Пошани» · Медаль «Партизанові Вітчизняної війни» 1 ступеня


text:
# Єрейментауська міська адміністрація
Єреймента́уська міська адміністрація (каз. Ерейментау қаласы әкімдігі, рос. Ерейментауская городская администрация) — адміністративна одиниця у складі Єрейментауського району Акмолинської області Казахстану. Адміністративний центр та єдиний населений пункт — місто Єрейментау.
Населення — 12652 особи (2021; 12518 у 2009, 15087 у 1999, 15973 у 1989).
Станом на 1989 рік існувала Єрментауська міська рада (місто Єрментау).

title: Єрейментауська міська адміністрація

wikitext:
{{Сільський округ Казахстану
| назва укр.      = Єрейментауська міська адміністрація
| назва ін.       = {{lang-kk|Ерейментау қаласы әкімдігі}}
| прапор          =
| опис прапора    =
| герб            =
| опис герба      =
| розташування    = Єрейментауський район Єрейментауська МА.png
| мапа            = <!-- Exemple.jpg --><!-- мапа району -->
| область         = [[Акмолинська область]]
| район           = [[Єрейментауський район]]
| утворений       =
| населення       = 12652 особи
| дані            = [[2021]]{{KAZ-pop-stat-2021}}
| площа           =
| густота         =
| код округу      =
| поштові індекси =
| центр           = місто [[Єрейментау]]
| аули            =
| села            =
| інші НП         = 1
| адреса          =
| вебсторінка     =
| голова округу   =
}}

'''Єреймента́уська міська адміністрація''' ({{lang-kk|Ерейментау қаласы әкімдігі}}, {{lang-ru|Ерейментауская городская администрация}}) — [[адміністративний поділ Казахстану|адміністративна одиниця]] у складі [[єрейментауський район|Єрейментауського району]] [[акмолинська область|Акмолинської області]] [[Казахстан]]у. Адміністративний центр та єдиний населений пункт — місто [[Єрейментау]].

Населення — 12652 особи ([[2021]]; 12518 у [[2009]], 15087 у [[1999]], 15973 у [[1989]]).

Станом на 1989 рік існувала '''Єрментауська міська рада''' (місто ''Єрментау'').

== Примітки ==
{{reflist}}

{{єрейментауський район}}

{{Kazakhstan-geo-stub}}

[[Категорія:Сільські округи Єрейментауського району]]
[[Категорія:Міські адміністрації Казахстану]]

title: каз. Ерейментау қаласы әкімдігі

каз. Ерейментау қаласы әкімдігі: Розташування округу

title: Основні дані

Область: Акмолинська область

Район: Єрейментауський район

Населення (2021): 12652 особи

title: Населені пункти

Адміністративний центр: місто Єрейментау


text:
# Нижнє Сергієво
Нижнє Сергі́єво (рос. Нижнее Сергеево) — присілок у складі Кічменгсько-Городецького району Вологодської області, Росія. Входить до складу Кічмензького сільського поселення.

## Населення
Населення — 1 особа (2010; 2 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 100 %

title: Нижнє Сергієво

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Нижнє Сергієво
 | назва ін.       = {{lang-ru|Нижнее Сергеево}}
 | карта розташування1 = Росія Вологодська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Вологодська область]]
 | район           = [[кічменгсько-Городецький район|Кічменгсько-Городецький]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[кічмензьке сільське поселення|Кічмензьке]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 1 особа ([[2010]]{{RUS-VLG-census-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 60
 | lat_min= 04
 | lat_sec= 41
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 46
 | lon_min= 25
 | lon_sec= 32
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

'''Нижнє Сергі́єво''' ({{lang-ru|Нижнее Сергеево}}) — [[присілок]] у складі [[кічменгсько-Городецький район|Кічменгсько-Городецького району]] [[вологодська область|Вологодської області]], [[Росія]]. Входить до складу [[кічмензьке сільське поселення|Кічмензького сільського поселення]].

== Населення ==
Населення — 1 особа ([[2010]]; 2 у [[2002]]<ref>{{Cite web |url=http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Vologodskaya.xls |title=Дані перепису населення Росії 2002 року |accessdate=10 травня 2021 |archive-date=11 травня 2021 |archive-url=https://web.archive.org/web/20210511103546/http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Vologodskaya.xls }}</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 100 %

== Джерела ==
* {{Карта|P-38-141,142}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=60.078201&lon=46.426163&z=12&show=/26126247/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=60.078201&lon=46.426163&z=12&show=/26126247/ru/ |date=25 серпня 2011 }}

{{кічменгсько-Городецький район}}

{{vologda-obl-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Кічменгсько-Городецького району]]
[[Категорія:Присілки Вологодської області]]

title: присілок Нижнє Сергієво

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Вологодська область

Муніципальний район: Кічменгсько-Городецький

Поселення: Кічмензьке

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Нижнє Сергієво · Нижнє Сергієво


text:
# Пустиня (Костромська область)
Пустиня (рос. Пустыня) — присілок у Буйському районі Костромської області Російської Федерації.
Населення становить 1 особу. Входить до складу муніципального утворення Центральне сільське поселення.

## Історія
У 1929-1936 роках населений пункт належав до Івановської промислової області. Відтак, до 1944 року в складі Івановської області.
Від 2004 року належить до муніципального утворення Центральне сільське поселення.

## Населення
| 2008 | 2010 | 2014 |
| ---- | ---- | ---- |
| 3    | ↘0   | ↗1   |

title: Пустиня (Костромська область)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Пустиня
|назва ін.       = Пустыня
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Костромська область]]
|район           = [[Буйський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Центральне сільське поселення (Буйський район)|Центральне сільське поселення]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{збільшення}} 1
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Костромська область
}}
'''Пустиня''' ({{lang-ru|Пустыня}}) — [[присілок]] у [[Буйський район|Буйському районі]] [[Костромська область|Костромської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 1 особу. Входить до складу муніципального утворення [[Центральне сільське поселення (Буйський район)|Центральне сільське поселення]].

== Історія ==

У 1929-1936 роках населений пункт належав до [[Івановська промислова область|Івановської промислової області]]. Відтак, до 1944 року в складі Івановської області.

Від 2004 року належить до муніципального утворення Центральне сільське поселення<ref>{{Cite web |url=http://docs.cntd.ru/document/802093069 |title=Закон Костромской области от 09 февраля 2007 года N 112-4-ЗКО «Об административно-территориальном устройстве Костромской области» |access-date=2018-09-21 |archive-date=2020-01-15 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200115000115/http://docs.cntd.ru/document/802093069 |deadlink=no }}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Пустыня (Костромская область) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Буйський район}}
{{Kostroma-geo-stub}}

{{Портали|Росія|Географія}}

[[Категорія:Населені пункти Буйського району]]
[[Категорія:Присілки Костромської області]]

title: присілок Пустиня

Суб'єкт Російської Федерації: Костромська область

Муніципальний район: Буйський район

Поселення: Центральне сільське поселення

title: Основні дані

Населення: ▲ 1

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Пустиня · Пустиня


text:
# Foreign Affairs
Foreign Affairs — четвертий студійний альбом автора-виконавця Тома Вейтса, виданий 1977 року.

## Про альбом
Як гість на диску співає Бетт Мідлер — дует з Вейтсом у пісні «I Never Talk to Strangers». Концепція альбому була визначена як «чорно-біле кіно». Обкладинка покликана передати нуар-настрій, створив її Голлівудський портретист Джордж Харрелл. Поруч з Томом зображена дівчина на ім'я Марчіела, що працювала тоді в касах The Troubadour в Лос-Анджелесі. На звороті обкладинки зображений п'яний співак за клавішами свого Tropicana.

## Список композицій
| Перша сторона | Перша сторона                                 | Перша сторона |
| #             | Назва                                         | Тривалість    |
| ------------- | --------------------------------------------- | ------------- |
| 1.            | «Cinny's Waltz»                               | 2:17          |
| 2.            | «Muriel»                                      | 3:33          |
| 3.            | «I Never Talk to Strangers»                   | 3:38          |
| 4.            | «Medley: Jack & Neal/California, Here I Come» | 5:01          |
| 5.            | «A Sight for Sore Eyes»                       | 4:40          |

| Друга сторона | Друга сторона    | Друга сторона |
| #             | Назва            | Тривалість    |
| ------------- | ---------------- | ------------- |
| 1.            | «Potter's Field» | 8:40          |
| 2.            | «Burma-Shave»    | 6:34          |
| 3.            | «Barber Shop»    | 3:54          |
| 4.            | «Foreign Affair» | 3:46          |

## Учасники запису
- Том Вейтс — вокал, фортепіано
- Френк Вікарі — тенор-саксофон
- Джек Шелдон — труба
- Джим Хьюхарт — контрабас
- Шеллі Манн — барабани
- Джин Кіпріано — кларнет
- Бетт Мідлер — вокал на «I Never Talk to Strangers»

title: Foreign Affairs

wikitext:
{{Музичний альбом
| Назва = ''Foreign Affairs''
| Тип = [[Студійний альбом]]
| Виконавець = [[Том Вейтс]]
| Обкладинка = Tom Waits — Foreign Affairs.jpg
| Колір =
| Випущено = [[Вересень]] [[1977 рік в музиці|1977]]
| Записаний = 28 липня — 15 серпня 1977
| Жанр = [[Рок]]
| Тривалість = 41 [[хвилина|хв]] 53 [[секунда|с]]
| Лейбл = [[Asylum Records|Asylum]]
| Продюсери = Дейтон Хоу
| Країна = {{USA}}
| Огляди = * [[Allmusic]] {{Rating|3|5}}<ref>{{cite web |url=http://www.allmusic.com/album/r21376|title=Foreign Affairs|accessdate=26 липня 2013 |publisher=[[Allmusic]]}} {{ref-en}}</ref>
* [[Роберт Крістгау]] (B)<ref name="Christgau">{{cite web |url=http://www.robertchristgau.com/get_artist.php?name=Tom+Waits |title=Review: Foreign Affairs |accessdate=26 липня 2013 |publisher=Robert Christgau |archive-date=22 серпня 2013 |archive-url=https://www.webcitation.org/6J3zYITt6?url=http://www.robertchristgau.com/get_artist.php?name=Tom+Waits }} {{ref-en}}</ref>
| Попередній = ''[[Small Change]]''
(1976)
| Рік = 1977
| Наступний = ''[[Blue Valentine]]''
(1978)
}}
'''''Foreign Affairs''''' — четвертий студійний альбом [[Кантауторе|автора-виконавця]] [[Том Вейтс|Тома Вейтса]], виданий 1977 року.

== Про альбом ==
Як гість на диску співає [[Бетт Мідлер]] — дует з Вейтсом у пісні «I Never Talk to Strangers». Концепція альбому була визначена як «чорно-біле кіно». Обкладинка покликана передати [[Нуар (кіно)|нуар]]-настрій, створив її [[Голлівуд]]ський [[портрет]]ист Джордж Харрелл. Поруч з Томом зображена дівчина на ім'я Марчіела, що працювала тоді в касах [[The Troubadour]] в [[Лос-Анджелес]]і. На звороті обкладинки зображений п'яний співак за клавішами свого Tropicana.

== Список композицій ==
{{tracklist
|headline        = Перша сторона
|title1          = Cinny's Waltz
|length1         = 2:17
|title2          = Muriel
|length2         = 3:33
|title3          = I Never Talk to Strangers
|length3         = 3:38
|title4          = Medley: Jack & Neal/California, Here I Come
|length4         = 5:01
|title5          = A Sight for Sore Eyes
|length5         = 4:40
}}
{{tracklist
|headline        = Друга сторона
|title1          = Potter's Field
|length1         = 8:40
|title2          = Burma-Shave
|length2         = 6:34
|title3          = Barber Shop
|length3         = 3:54
|title4          = Foreign Affair
|length4         = 3:46
}}

== Учасники запису ==
* Том Вейтс — [[вокал]], [[фортепіано]]
* Френк Вікарі — [[саксофон|тенор-саксофон]]
* Джек Шелдон — [[Труба (музичний інструмент)|труба]]
* Джим Хьюхарт — [[контрабас]]
* Шеллі Манн — [[ударна установка|барабани]]
* Джин Кіпріано — [[кларнет]]
* Бетт Мідлер — вокал на «I Never Talk to Strangers»

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Том Вейтс}}

[[Категорія:Альбоми Тома Вейтса]]

title: Студійний альбом

Виконавець: Том Вейтс

Дата випуску: Вересень 1977

Записаний: 28 липня — 15 серпня 1977

Жанр: Рок

Мова: англійська

Лейбл: Asylum

Продюсер: Дейтон Хоу

Професійні огляди: * Allmusic - Роберт Крістгау (B)

title: Хронологія Том Вейтс

| Попередній | Small Change (1976) |: | Blue Valentine (1978) | Наступний |

Попередній: Small Change · (1976)

Blue Valentine · (1978): Наступний

title: Том Вейтс

Студійні альбоми: Closing Time (1973) • The Heart of Saturday Night (1974) • Small Change (1976) • Foreign Affairs (1977) • Blue Valentine (1978) • Heartattack and Vine (1980) • Swordfishtrombones (1983) • Rain Dogs (1985) • Franks Wild Years (1987) • Bone Machine (1992) • The Black Rider (1993) • Mule Variations (1999) • Blood Money (2002) • Alice (2002) • Real Gone (2004) • Orphans: Brawlers, Bawlers & Bastards (2006) • Bad as Me (2011)

Концертні альбоми: Nighthawks at the Diner (1975) • Big Time (1988) • Glitter and Doom Live (2009)

Збірники: Bounced Checks (1981) • Anthology of Tom Waits (1984) • The Asylum Years (1986) • The Early Years. Volume One (1991) • The Early Years. Volume Two (1993) • Beautiful Maladies: The Island Years (1998) • Used Songs 1973-1980 (2001)

Саундтреки: One From the Heart (1982) (до фільму «Від усього серця» Френсіса Форда Копполи) • Night on Earth (1992) (до фільму «Ніч на Землі» Джима Джармуша)

Триб'ют-альбоми: Step Right Up: The Songs of Tom Waits (1995) • New Coat of Paint: Songs of Tom Waits (2000) • Grapefruit Moon: The Songs Of Tom Waits (2008)


text:
# Лабораторія на чипі
Лабораторія на чипі (англ. lab-on-a-chip або micro total analysis systems, скор. LOC; μTAS), інакше мікросистеми повного аналізу — мініатюрний прилад, що дозволяє здійснювати один або кілька багатостадійних (біо) хімічних процесів на одному чипі площею від декількох мм2 до декількох см2 і використовує мікро-або наноскопічні кількості зразків для пробопідготовки та проведення реакцій.
Ці пристрої являють собою симбіоз кремнієвих чипів і матеріалів з дуже дрібними порами, діаметр яких вимірюється нанометрами. Можливості ЛНЧ дають змогу виробляти будь-який хімічний аналіз, а пріоритетна область їх застосування — аналізи ДНК. До переваг ЛНЧ можна віднести можливість масового виробництва і малі дози хімічних реактивів для їх роботи.
Технології виробництва МЕМС в чомусь схожі з технологіями виробництва комп'ютерних чипів, тому багато виробників чипів починають звертати увагу на МЕМС.

## Історія
Після винаходу мікротехнології (~1954 р.) для реалізації інтегрованих напівпровідникових структур для мікроелектронних мікросхем, ці технології, засновані на літографії, незабаром були застосовані у виробництві датчиків тиску (1966 р.). Завдяки подальшому розвитку цих, як правило, обмежених CMOS-сумісністю процесів, з'явився інструментарій для створення механічних структур мікрометрового та субмікрометрового розмірів на кремнієвих пластинах: розпочалася ера мікроелектромеханічних систем (МЕМС).
Поряд з датчиками тиску, датчиками подушок безпеки та іншими механічно рухомими структурами були розроблені пристрої для роботи з рідинами. Прикладами є: канали (капілярні з'єднання), змішувачі, клапани, насоси та дозуючі пристрої. Першою системою LOC-аналізу був газовий хроматограф, розроблений в 1979 році С. К. Террі в Стенфордському університеті. Однак лише наприкінці 1980-х — на початку 1990-х років дослідження в галузі ВЕРХ почали серйозно розвиватися, коли кілька дослідницьких груп в Європі розробили мікронасоси, витратоміри та концепції інтегрованої обробки рідин для аналітичних систем. Ці концепції µTAS продемонстрували, що інтеграція етапів попередньої обробки, які зазвичай виконуються в лабораторних умовах, може розширити функціональність простого датчика до повного лабораторного аналізу, включаючи додаткові етапи очищення і розділення.
Значний поштовх у дослідженнях і комерційному інтересі відбувся в середині 1990-х років, коли технології µTAS виявилися цікавим інструментарієм для застосування в геноміці, наприклад, для капілярного електрофорезу і ДНК-мікрочипів. Значний поштовх у підтримці досліджень також надали військові, особливо DARPA (Агентство передових оборонних дослідницьких проектів), зацікавившись портативними системами виявлення біологічних/хімічних бойових отруйних речовин. Додана вартість полягала не лише в інтеграції лабораторних процесів для аналізу, але й у характерних можливостях окремих компонентів і застосуванні до інших, не пов'язаних з аналізом, лабораторних процесів. Таким чином був введений термін «лабораторія на кристалі».
Хоча застосування ЛОК все ще є новим і скромним, спостерігається зростаючий інтерес компаній і прикладних дослідницьких груп в різних областях, таких як аналіз (наприклад, хімічний аналіз, моніторинг навколишнього середовища, медична діагностика і целоміка), а також синтетична хімія (наприклад, швидкий скринінг і мікрореактори для фармацевтики). Очікується, що окрім подальших розробок прикладних застосувань, дослідження в галузі систем LOC розширюватимуться і в напрямку зменшення масштабів структур для обробки рідин за допомогою нанотехнологій. Субмікрометрові і нанорозмірні канали, лабіринти ДНК, виявлення і аналіз окремих клітин і наносенсори можуть стати можливими, що дозволить знайти нові способи взаємодії з біологічними видами і великими молекулами. Було написано багато книг, які висвітлюють різні аспекти цих пристроїв, включаючи транспорт рідини, властивості системи, методи зондування та біоаналітичні застосування.

## Матеріали та технології виготовлення мікросхем
Основою для більшості процесів виготовлення БІС є фотолітографія. Спочатку більшість процесів були в кремнії, оскільки ці добре розвинені технології були безпосередньо отримані з виробництва напівпровідників. Через вимоги до специфічних оптичних характеристик, біо- або хімічної сумісності, нижчих виробничих витрат і швидшого створення прототипів були розроблені нові процеси, такі як травлення скла, кераміки і металів, осадження і склеювання, обробка полідиметилсилоксану (PDMS) (наприклад, м'яка літографія), обробка тіол-енових полімерів поза стехіометрією (OSTEmer), тривимірний друк на основі товстих плівок і стереолітографії, а також швидкі методи тиражування за допомогою гальванопластики, лиття під тиском і тиснення. Попит на дешеве та просте прототипування LOC призвів до створення простої методології виготовлення мікрофлюїдних пристроїв на основі PDMS: ESCARGOT (Embedded SCAffold RemovinG Open Technology). Ця технологія дозволяє створювати мікрофлюїдні канали в одному блоці PDMS за допомогою розчинного каркасу (виготовленого, наприклад, за допомогою 3D-друку). Крім того, сфера застосування LOC все більше виходить за межі між мікросистемними технологіями на основі літографії, нанотехнологіями та прецизійним машинобудуванням.

## Переваги
ЛОК можуть надавати переваги, які є специфічними для їх застосування. Типовими перевагами є:
- низька витрата об'єму рідини (менше відходів, менші витрати на реагенти і менший необхідний об'єм зразка для діагностики);
- більш швидкий аналіз і час відгуку завдяки короткій дифузійній відстані, швидкому нагріванню, високому співвідношенню поверхні до об'єму, малій теплоємності;
- кращий контроль процесу завдяки більш швидкій реакції системи (наприклад, термоконтроль екзотермічних хімічних реакцій) компактність систем за рахунок інтеграції великої функціональності при малих об'ємах;
- масове розпаралелювання завдяки компактності, що дозволяє проводити високопродуктивний аналіз;
- нижчі витрати на виготовлення, що дає змогу використовувати економічно ефективні одноразові мікросхеми, виготовлені в масовому виробництві;
- якість деталей може бути перевірена автоматично;
- безпечніша платформа для хімічних, радіоактивних або біологічних досліджень завдяки інтеграції функціональних можливостей, меншим об'ємам рідини та енергії, що зберігається.

## Недоліки
Найбільш помітними недоліками лабораторій на кристалі є:
- Процес мікро-виробництва, необхідний для їх виготовлення, є складним і трудомістким, вимагає як дорогого обладнання, так і спеціалізованого персоналу. Це може бути подолано завдяки останнім технологічним досягненням у сфері недорогого 3D-друку та лазерного гравіювання.
- Складна мережа рідинного приводу вимагає декількох насосів і з'єднувачів, де складно здійснювати точний контроль. Це можна подолати за допомогою ретельного моделювання, внутрішнього насоса, як-от вбудований чіп подушки безпеки, або за допомогою відцентрової сили для заміни насоса, тобто відцентрового мікрофлюїдного біочіпа.
- Більшість LOC є новими концептуальними розробками, які ще не повністю розроблені для широкого використання. Перед практичним застосуванням необхідні додаткові перевірки.
- У мікролітрових масштабах, з якими мають справу LOC, більш домінуючими є поверхнево-залежні ефекти, такі як капілярні сили, шорсткість поверхні або хімічні взаємодії. Це іноді може зробити відтворення лабораторних процесів в ЛОК досить складним і більш складним, ніж у звичайному лабораторному обладнанні.
- Принципи виявлення не завжди можуть позитивно впливати на масштабування, що призводить до низького співвідношення сигнал/шум.

## Глобальне здоров'я
Технологія «лабораторія на кристалі» незабаром може стати важливою частиною зусиль, спрямованих на поліпшення глобальної охорони здоров'я, зокрема, шляхом розробки пристроїв для тестування в місцях надання медичної допомоги. У країнах з обмеженими ресурсами охорони здоров'я інфекційні захворювання, які можна було б вилікувати в розвинених країнах, часто є смертельними. У деяких випадках бідні медичні клініки мають ліки для лікування певної хвороби, але не мають діагностичних інструментів для виявлення пацієнтів, які повинні отримувати ці ліки. Багато дослідників вважають, що технологія ЛОК може бути ключем до нових потужних діагностичних інструментів. Метою цих дослідників є створення мікрофлюїдних чіпів, які дозволять медичним працівникам у погано обладнаних клініках проводити діагностичні тести, такі як мікробіологічні аналізи культур, імунологічні аналізи та аналізи нуклеїнових кислот без лабораторної підтримки.

### Глобальні виклики
Для того, щоб чіпи можна було використовувати в районах з обмеженими ресурсами, необхідно подолати багато проблем. У розвинених країнах найбільш високо цінуються такі характеристики діагностичних інструментів, як швидкість, чутливість і специфічність; але в країнах, де інфраструктура охорони здоров'я менш розвинена, необхідно також враховувати такі атрибути, як простота використання і термін придатності. Наприклад, реагенти, які поставляються з чіпом, повинні бути розроблені таким чином, щоб вони залишалися ефективними протягом декількох місяців, навіть якщо чіп не зберігається в кліматично контрольованому середовищі. Розробники мікросхем також повинні враховувати вартість, масштабованість і можливість переробки, коли вони вибирають, які матеріали і технології виготовлення використовувати.

### Приклади глобального застосування ЛОК
Одним з найвідоміших і найвідоміших пристроїв ЛОК, що вийшли на ринок, є домашній тест на вагітність — пристрій, що використовує технологію мікрофлюїдики на паперовій основі. Іншою активною сферою досліджень у галузі ЛОК є способи діагностики та лікування поширених інфекційних захворювань, спричинених бактеріями, наприклад, бактеріурії, або вірусами, наприклад, грипу. Золотим стандартом діагностики бактеріурії (інфекції сечовивідних шляхів) є мікробний посів. Нещодавнє дослідження, засноване на технології «лабораторія на чіпі», Digital Dipstick, мініатюризувало мікробіологічну культуру у форматі тест-смужки і дозволило використовувати її в місцях надання медичної допомоги. Що стосується вірусних інфекцій, то хорошим прикладом є ВІЛ-інфекція. Близько 36,9 млн людей у світі сьогодні інфіковані ВІЛ, і 59 % з них отримують антиретровірусне лікування. Лише 75 % людей, які живуть з ВІЛ, знають про свій ВІЛ-статус. Вимірювання кількості CD4+ Т-лімфоцитів у крові людини є точним способом визначення наявності у людини ВІЛ-інфекції та відстеження прогресування ВІЛ-інфекції. На даний момент золотим стандартом для отримання кількості CD4 є проточна цитофлуориметрія, але проточна цитофлуориметрія — це складна методика, яка недоступна в більшості країн, що розвиваються, оскільки вимагає кваліфікованих фахівців і дорогого обладнання. Нещодавно такий цитофлуориметр був розроблений всього за $5. Інший активний напрямок досліджень ЛОК — для контрольованого розділення та змішування. В таких пристроях можна швидко діагностувати і потенційно лікувати захворювання. Як зазначалося вище, великою мотивацією для їх розробки є те, що вони потенційно можуть бути виготовлені за дуже низькою вартістю. Ще одна сфера досліджень, яка вивчається у зв'язку з ЛОС, — це безпека житла. Автоматизований моніторинг летких органічних сполук (ЛОС) є бажаною функцією для ЛОС. Якщо ця програма стане надійною, ці мікропристрої можуть бути встановлені в глобальному масштабі і сповіщатимуть власників будинків про потенційно небезпечні сполуки.

## Приклад ЛНЧ: біохімічний аналіз
Аналіз ґрунтується на реєстрації мікрочастинок, здатних намагнічуватися. У таких ЛНЧ-системах магнітний маркер у вигляді мікро- або нанокульок зчіплюється з поверхнею, пов'язаною з біологічним агентом. Спінтронний (тобто використовується не заряд електрона, а його спін) сенсор реєструє найменшу зміну магнітного поля, викликаного таким маркером.
Причому чутливість такої системи достатня для реєстрації навіть настільки малих кількостей біохімічного матеріалу, яким є хвороботворні мікроорганізми (патогени). За повідомленням фірми NVE, 4 грудня 2004 року в лабораторії була продемонстрована можливість реєстрації нікчемних часток (грам-молекул) патогенів, здатних, зокрема як сибірка, призвести до смертельного результату. Це була частина першої фази їх спільних робіт з DARPA, що дала можливість намітити подальший план.

## Рослинництво
Пристрої «лабораторія на чіпі» можуть бути використані для характеристики направлення пилкових трубок в Arabidopsis thaliana. Зокрема, рослина на чіпі — це мініатюрний пристрій, в якому можна інкубувати пилкові тканини та яйцеклітини для проведення досліджень в галузі рослинництва.

title: Лабораторія на чипі

wikitext:
'''Лабораторія на чипі''' ({{lang-en|lab-on-a-chip}} або micro total analysis systems, скор. LOC; μTAS), інакше мікросистеми повного аналізу — мініатюрний прилад, що дозволяє здійснювати один або кілька багатостадійних (біо) хімічних процесів на одному чипі площею від декількох мм2 до декількох см2 і використовує мікро-або наноскопічні кількості зразків для пробопідготовки та проведення реакцій.

Ці пристрої являють собою симбіоз кремнієвих чипів і матеріалів з дуже дрібними порами, діаметр яких вимірюється нанометрами. Можливості ЛНЧ дають змогу виробляти будь-який хімічний аналіз, а пріоритетна область їх застосування — аналізи [[Дезоксирибонуклеїнова кислота|ДНК]]. До переваг ЛНЧ можна віднести можливість масового виробництва і малі дози хімічних реактивів для їх роботи.

Технології виробництва [[Мікроелектромеханічні системи|МЕМС]] в чомусь схожі з технологіями виробництва комп'ютерних чипів, тому багато виробників чипів починають звертати увагу на МЕМС.

== Історія ==

Після винаходу мікротехнології (~1954 р.) для реалізації інтегрованих напівпровідникових структур для мікроелектронних мікросхем, ці технології, засновані на літографії, незабаром були застосовані у виробництві датчиків тиску (1966 р.). Завдяки подальшому розвитку цих, як правило, обмежених CMOS-сумісністю процесів, з'явився інструментарій для створення механічних структур мікрометрового та субмікрометрового розмірів на кремнієвих пластинах: розпочалася ера мікроелектромеханічних систем (МЕМС).

Поряд з датчиками тиску, датчиками подушок безпеки та іншими механічно рухомими структурами були розроблені пристрої для роботи з рідинами. Прикладами є: канали (капілярні з'єднання), змішувачі, клапани, насоси та дозуючі пристрої. Першою системою LOC-аналізу був газовий хроматограф, розроблений в 1979 році С. К. Террі в Стенфордському університеті. Однак лише наприкінці 1980-х — на початку 1990-х років дослідження в галузі ВЕРХ почали серйозно розвиватися, коли кілька дослідницьких груп в Європі розробили мікронасоси, витратоміри та концепції інтегрованої обробки рідин для аналітичних систем. Ці концепції µTAS продемонстрували, що інтеграція етапів попередньої обробки, які зазвичай виконуються в лабораторних умовах, може розширити функціональність простого датчика до повного лабораторного аналізу, включаючи додаткові етапи очищення і розділення.

Значний поштовх у дослідженнях і комерційному інтересі відбувся в середині 1990-х років, коли технології µTAS виявилися цікавим інструментарієм для застосування в геноміці, наприклад, для капілярного електрофорезу і ДНК-мікрочипів. Значний поштовх у підтримці досліджень також надали військові, особливо [[DARPA]] (Агентство передових оборонних дослідницьких проектів), зацікавившись портативними системами виявлення біологічних/хімічних бойових отруйних речовин. Додана вартість полягала не лише в інтеграції лабораторних процесів для аналізу, але й у характерних можливостях окремих компонентів і застосуванні до інших, не пов'язаних з аналізом, лабораторних процесів. Таким чином був введений термін «лабораторія на кристалі».

Хоча застосування ЛОК все ще є новим і скромним, спостерігається зростаючий інтерес компаній і прикладних дослідницьких груп в різних областях, таких як аналіз (наприклад, хімічний аналіз, моніторинг навколишнього середовища, медична діагностика і целоміка), а також синтетична хімія (наприклад, швидкий скринінг і мікрореактори для фармацевтики). Очікується, що окрім подальших розробок прикладних застосувань, дослідження в галузі систем LOC розширюватимуться і в напрямку зменшення масштабів структур для обробки рідин за допомогою нанотехнологій. Субмікрометрові і нанорозмірні канали, лабіринти ДНК, виявлення і аналіз окремих клітин і наносенсори можуть стати можливими, що дозволить знайти нові способи взаємодії з біологічними видами і великими молекулами. Було написано багато книг, які висвітлюють різні аспекти цих пристроїв, включаючи транспорт рідини, властивості системи, методи зондування та біоаналітичні застосування.

== Матеріали та технології виготовлення мікросхем ==

Основою для більшості процесів виготовлення БІС є фотолітографія. Спочатку більшість процесів були в кремнії, оскільки ці добре розвинені технології були безпосередньо отримані з виробництва напівпровідників. Через вимоги до специфічних оптичних характеристик, біо- або хімічної сумісності, нижчих виробничих витрат і швидшого створення прототипів були розроблені нові процеси, такі як травлення скла, кераміки і металів, осадження і склеювання, обробка полідиметилсилоксану (PDMS) (наприклад, м'яка літографія), обробка тіол-енових полімерів поза стехіометрією (OSTEmer), тривимірний друк на основі товстих плівок і стереолітографії, а також швидкі методи тиражування за допомогою гальванопластики, лиття під тиском і тиснення. Попит на дешеве та просте прототипування LOC призвів до створення простої методології виготовлення мікрофлюїдних пристроїв на основі PDMS: ESCARGOT (Embedded SCAffold RemovinG Open Technology). Ця технологія дозволяє створювати мікрофлюїдні канали в одному блоці PDMS за допомогою розчинного каркасу (виготовленого, наприклад, за допомогою 3D-друку). Крім того, сфера застосування LOC все більше виходить за межі між мікросистемними технологіями на основі літографії, нанотехнологіями та прецизійним машинобудуванням.

== Переваги ==

ЛОК можуть надавати переваги, які є специфічними для їх застосування. Типовими перевагами є:

* низька витрата об'єму рідини (менше відходів, менші витрати на реагенти і менший необхідний об'єм зразка для діагностики);
* більш швидкий аналіз і час відгуку завдяки короткій дифузійній відстані, швидкому нагріванню, високому співвідношенню поверхні до об'єму, малій теплоємності;
* кращий контроль процесу завдяки більш швидкій реакції системи (наприклад, термоконтроль екзотермічних хімічних реакцій) компактність систем за рахунок інтеграції великої функціональності при малих об'ємах;
* масове розпаралелювання завдяки компактності, що дозволяє проводити високопродуктивний аналіз;
* нижчі витрати на виготовлення, що дає змогу використовувати економічно ефективні одноразові мікросхеми, виготовлені в масовому виробництві;
* якість деталей може бути перевірена автоматично;
* безпечніша платформа для хімічних, радіоактивних або біологічних досліджень завдяки інтеграції функціональних можливостей, меншим об'ємам рідини та енергії, що зберігається.

== Недоліки ==

Найбільш помітними недоліками лабораторій на кристалі є:

* Процес мікро-виробництва, необхідний для їх виготовлення, є складним і трудомістким, вимагає як дорогого обладнання, так і спеціалізованого персоналу. Це може бути подолано завдяки останнім технологічним досягненням у сфері недорогого 3D-друку та лазерного гравіювання.
* Складна мережа рідинного приводу вимагає декількох насосів і з'єднувачів, де складно здійснювати точний контроль. Це можна подолати за допомогою ретельного моделювання, внутрішнього насоса, як-от вбудований чіп подушки безпеки, або за допомогою відцентрової сили для заміни насоса, тобто відцентрового мікрофлюїдного біочіпа.
* Більшість LOC є новими концептуальними розробками, які ще не повністю розроблені для широкого використання. Перед практичним застосуванням необхідні додаткові перевірки.
* У мікролітрових масштабах, з якими мають справу LOC, більш домінуючими є поверхнево-залежні ефекти, такі як капілярні сили, шорсткість поверхні або хімічні взаємодії. Це іноді може зробити відтворення лабораторних процесів в ЛОК досить складним і більш складним, ніж у звичайному лабораторному обладнанні.
* Принципи виявлення не завжди можуть позитивно впливати на масштабування, що призводить до низького співвідношення сигнал/шум.

== Глобальне здоров'я ==

Технологія «лабораторія на кристалі» незабаром може стати важливою частиною зусиль<ref name="Yager2006">{{cite journal |author= Paul Yager |author2= Thayne Edwards |author3= Elain Fu |author4= Kristen Helton |author5= Kjell Nelson |author6= Milton R. Tam |author7= Bernhard H. Weigl |date=July 2006 |title= Microfluidic diagnostic technologies for global public health |journal= [[Nature (journal)|Nature]] |volume= 442 |issue= 7101 |pages= 412–418|doi= 10.1038/nature05064 |pmid= 16871209 |bibcode= 2006Natur.442..412Y |s2cid= 4429504 |doi-access= free }}</ref>, спрямованих на поліпшення глобальної охорони здоров'я, зокрема, шляхом розробки пристроїв для тестування в місцях надання медичної допомоги. У країнах з обмеженими ресурсами охорони здоров'я інфекційні захворювання, які можна було б вилікувати в розвинених країнах, часто є смертельними. У деяких випадках бідні медичні клініки мають ліки для лікування певної хвороби, але не мають діагностичних інструментів для виявлення пацієнтів, які повинні отримувати ці ліки. Багато дослідників вважають, що технологія ЛОК може бути ключем до нових потужних діагностичних інструментів. Метою цих дослідників є створення мікрофлюїдних чіпів, які дозволять медичним працівникам у погано обладнаних клініках проводити діагностичні тести, такі як мікробіологічні аналізи культур, імунологічні аналізи та аналізи нуклеїнових кислот без лабораторної підтримки.

=== Глобальні виклики ===

Для того, щоб чіпи можна було використовувати в районах з обмеженими ресурсами, необхідно подолати багато проблем. У розвинених країнах найбільш високо цінуються такі характеристики діагностичних інструментів, як швидкість, чутливість і специфічність; але в країнах, де інфраструктура охорони здоров'я менш розвинена, необхідно також враховувати такі атрибути, як простота використання і термін придатності. Наприклад, реагенти, які поставляються з чіпом, повинні бути розроблені таким чином, щоб вони залишалися ефективними протягом декількох місяців, навіть якщо чіп не зберігається в кліматично контрольованому середовищі. Розробники мікросхем також повинні враховувати вартість, масштабованість і можливість переробки, коли вони вибирають, які матеріали і технології виготовлення використовувати.

=== Приклади глобального застосування ЛОК ===

Одним з найвідоміших і найвідоміших пристроїв ЛОК, що вийшли на ринок, є домашній тест на вагітність — пристрій, що використовує технологію мікрофлюїдики на паперовій основі. Іншою активною сферою досліджень у галузі ЛОК є способи діагностики та лікування поширених інфекційних захворювань, спричинених бактеріями, наприклад, бактеріурії, або вірусами, наприклад, грипу. Золотим стандартом діагностики бактеріурії (інфекції сечовивідних шляхів) є мікробний посів. Нещодавнє дослідження, засноване на технології «лабораторія на чіпі», Digital Dipstick, мініатюризувало мікробіологічну культуру у форматі тест-смужки і дозволило використовувати її в місцях надання медичної допомоги. Що стосується вірусних інфекцій, то хорошим прикладом є ВІЛ-інфекція. Близько 36,9 млн людей у світі сьогодні інфіковані ВІЛ, і 59 % з них отримують антиретровірусне лікування. Лише 75 % людей, які живуть з ВІЛ, знають про свій ВІЛ-статус. Вимірювання кількості CD4+ Т-лімфоцитів у крові людини є точним способом визначення наявності у людини ВІЛ-інфекції та відстеження прогресування ВІЛ-інфекції. На даний момент золотим стандартом для отримання кількості CD4 є проточна цитофлуориметрія, але проточна цитофлуориметрія — це складна методика, яка недоступна в більшості країн, що розвиваються, оскільки вимагає кваліфікованих фахівців і дорогого обладнання. Нещодавно такий цитофлуориметр був розроблений всього за $5. Інший активний напрямок досліджень ЛОК — для контрольованого розділення та змішування. В таких пристроях можна швидко діагностувати і потенційно лікувати захворювання. Як зазначалося вище, великою мотивацією для їх розробки є те, що вони потенційно можуть бути виготовлені за дуже низькою вартістю. Ще одна сфера досліджень, яка вивчається у зв'язку з ЛОС, — це безпека житла. Автоматизований моніторинг летких органічних сполук (ЛОС) є бажаною функцією для ЛОС. Якщо ця програма стане надійною, ці мікропристрої можуть бути встановлені в глобальному масштабі і сповіщатимуть власників будинків про потенційно небезпечні сполуки<ref>{{cite journal |doi =10.1038/micronano.2015.39|title =Chip-scale gas chromatography: From injection through detection|journal =Microsystems & Nanoengineering|volume =1|year =2015|last1 =Akbar|first1 =Muhammad|last2 =Restaino|first2 =Michael|last3 =Agah|first3 =Masoud|doi-access =free}}</ref>.

== Приклад ЛНЧ: біохімічний аналіз ==
Аналіз ґрунтується на реєстрації мікрочастинок, здатних намагнічуватися. У таких ЛНЧ-системах магнітний маркер у вигляді мікро- або нанокульок зчіплюється з поверхнею, пов'язаною з біологічним агентом. [[Спінтроніка|Спінтронний]] (тобто використовується не заряд електрона, а його [[спін]])<ref name="Spintronics2014">{{Cite book
|author1=Товстолиткін О.І. |author2=Боровий М.О. |author3=Курилюк В.В. |author4=Куницький Ю.А.
|title=[https://metphys.knu.ua/wp-content/uploads/2021/09/Fizychni-osnovy-spintroniky-2.pdf Фізичні основи спінтроніки]
|year=2014
|publisher=ТОВ"Нілан-ЛТД"
|pages=500
|isbn=978-617-7121-93-9
}}</ref> сенсор реєструє найменшу зміну магнітного поля, викликаного таким маркером.
Причому чутливість такої системи достатня для реєстрації навіть настільки малих кількостей біохімічного матеріалу, яким є хвороботворні мікроорганізми ([[патоген]]и)<ref>{{Cite web |url=http://www.nve.com/ |title=lab-on-a-chip |accessdate=23 червня 2022 |archive-date=28 березня 2022 |archive-url=https://web.archive.org/web/20220328145441/https://www.nve.com/ }}</ref>. За повідомленням фірми NVE, 4 грудня 2004 року в лабораторії була продемонстрована можливість реєстрації нікчемних часток (грам-молекул) патогенів, здатних, зокрема як [[сибірка]], призвести до смертельного результату. Це була частина першої фази їх спільних робіт з DARPA, що дала можливість намітити подальший план.

== Рослинництво ==

Пристрої «лабораторія на чіпі» можуть бути використані для характеристики направлення пилкових трубок в Arabidopsis thaliana. Зокрема, рослина на чіпі — це мініатюрний пристрій, в якому можна інкубувати пилкові тканини та яйцеклітини для проведення досліджень в галузі рослинництва<ref>{{cite journal |author1=AK Yetisen |author2=L Jiang |author3=J R Cooper |author4=Y Qin |author5=R Palanivelu |author6=Y Zohar |title=A microsystem-based assay for studying pollen tube guidance in plant reproduction. |journal= J. Micromech. Microeng. |volume=25 |issue= 5|pages= 054018|date=May 2011 |doi= 10.1088/0960-1317/21/5/054018|bibcode=2011JMiMi..21e4018Y }}</ref>.

== Див. також ==
* [[Орган на чипі]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Geschke, Klank & Telleman, eds.: Microsystem Engineering of Lab-on-a-chip Devices, 1st ed, John Wiley & Sons. {{ISBN|3-527-30733-8}}.
* {{cite book |editor= Herold, KE |editor2= Rasooly, A| year= 2009|title=Lab-on-a-Chip Technology: Fabrication and Microfluidics | publisher=Caister Academic Press | isbn= 978-1-904455-46-2}}
* {{cite book |editor= Herold, KE |editor2= Rasooly, A| year= 2009|title=Lab-on-a-Chip Technology: Biomolecular Separation and Analysis | publisher=Caister Academic Press | isbn= 978-1-904455-47-9}}
* {{cite book |author1=Yehya H. Ghallab |author2=Wael Badawy | year= 2010|title=Lab-on-a-chip: Techniques, Circuits, and Biomedical Applications |url=https://archive.org/details/labonachiptechni0000ghal | publisher=Artech House | isbn= 978-1-59693-418-4| pages=[https://archive.org/details/labonachiptechni0000ghal/page/220 220]}}
* (2012) Gareth Jenkins & Colin D Mansfield (eds): [https://www.springer.com/chemistry/biotechnology/book/978-1-62703-133-2 Methods in Molecular Biology — Microfluidic Diagnostics], Humana Press, {{ISBN|978-1-62703-133-2}}

== Посилання ==
* [http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/6399/laboratoriya-na-chipi ЛАБОРАТОРІЯ НА ЧИПІ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160624120419/http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/6399/laboratoriya-na-chipi |date=24 червня 2016 }} //[[Фармацевтична енциклопедія]]
{{Доробити}}

[[Категорія:Нанотехнології]]


text:
# Мартинов Петро Іванович
Петро́ Іва́нович Марти́нов (* 12 червня 1867 — 19??) — київський поліцмейстр (1909—1911).

## Життєпис
Народився 12 червня 1867 року в Тифліській губернії. У 1886 році закінчив Тифліський кадетський корпус. З 1886 року в Санкт-Петербурзі, стає юнкером 2-го військового Костянтинівського училища.
У серпні 1888 року випускник 2-го Костянтинівського училища за першим розрядом підпоручик Петро Мартинов направляється для проходження служби в 155-й піхотний Кубинський полк, звідки наказом переводиться у новосформований Дилижанський резервний піхотний полк.
У полку заміщає цілий ряд посад: полкового скарбника, батальйонного ад'ютанта, завідувача полкового лазарета. Молодого офіцера помічають, і 1896 року відряджають у штаб Кавказького військового округу «для тримання попереднього іспиту на вступ до академії Генерального штабу». Однак складати іспит поручику Мартинову не довелося: він несподівано захворів і після одужання змушений був повернутися в свій полк.
У січні 1900 поручик Мартинов направляється в чергове службове відрядження в штаб Окремого корпусу жандармів.
1 червня 1900 року переведений в Окремий корпус жандармів. Нова служба, тепер уже жандармського офіцера, пов'язана з частими переїздами: Варшава, Баку, Тбілісі.
Саме ротмістрові Мартинову в грудні 1905 року, в розпал революційних подій у Росії, було доручено виконувати обов'язки Тифліського поліцмейстера. Впорався він з цим дорученням блискуче. Про що, зокрема, свідчить і його підвищення у підполковники, влітку 1906 року.
Влітку 1906 року в Тифлісі поліції належало затримати групу революціонерів, які зібралися на конспіративну сходку. Керівництво операцією взяв на себе підполковник Мартинов. На одній з вулиць, з другого поверху житлового будинку, в поліцейських була кинута бомба. Очевидець цієї події пізніше свідчив: «Мартинов був осколком бомби, що розірвалася важко поранений … Але він, як завжди в таких випадках, не розгубився. Знівечений, обливаючись кров'ю і, лежачи на бруківці, Мартинов знайшов в собі сили, щоб відкрити зараз же вогонь по бомбометальникам і попередив іншу, готову вже до метання бомбу …».
У листопаді 1907 підполковник Мартинов призначається виконувачем обов'язків Київського поліцмейстера. І буквально через місяць керівник місцевої поліції рапортує про успішне завершення грандіозної операції: заарештований весь склад Південноросійського конференції РСДРП і розгромлений Київський комітет партії соціал-демократів.
З 5 січня 1909 по грудень 1909 року виконувач обов'язків бакинського градоначальника.
У 1916—1917 — губернатор Чорноморської губернії.

## Нагороди та відзнаки
- Кілька орденів і медалей Російської імперії
- Перський орден Лева і Сонця.
- Бухарський орден Золотої Зірки.

title: Мартинов Петро Іванович

wikitext:
{{Інші значення|тип=прізвище|Мартинов}}
{{Військовик
| ім'я                =
| портрет             = Мартинов Петро Іванович градоначальник 1909.jpg
| розмір              = 250px
| дата народження     =
| місце народження    =
| дата смерті         =
| місце смерті        =
| прізвисько          =
| приналежність       =
| країна              = [[Російська імперія]]
| рід військ          =
| роки служби         = 1909-1911
| звання              = [[полковник]]
| підрозділ           =
| командування        = [[ГУМВС України в м. Києві|Київська поліція]]
| битви               =
| нагороди            = {{Орден Лева і Сонця 5 ступеня}}
| відносини           =
| інше                =
}}
'''Петро́ Іва́нович Марти́нов''' (* {{ДН|12|6|1867}} — 19??) — [[київ]]ський поліцмейстр (1909—1911).

== Життєпис ==
Народився [[12 червня]] [[1867]] року в [[Тифліська губернія|Тифліській губернії]]. У 1886 році закінчив Тифліський кадетський корпус. З 1886 року в [[Санкт-Петербург|Санкт-Петербурзі]], стає юнкером 2-го військового Костянтинівського училища.

У серпні 1888 року випускник 2-го Костянтинівського училища за першим розрядом підпоручик Петро Мартинов направляється для проходження служби в 155-й піхотний Кубинський полк, звідки наказом переводиться у новосформований Дилижанський резервний піхотний полк.

У полку заміщає цілий ряд посад: полкового скарбника, батальйонного ад'ютанта, завідувача полкового лазарета. Молодого офіцера помічають, і 1896 року відряджають у штаб Кавказького військового округу «для тримання попереднього іспиту на вступ до академії Генерального штабу». Однак складати іспит поручику Мартинову не довелося: він несподівано захворів і після одужання змушений був повернутися в свій полк.

У січні 1900 поручик Мартинов направляється в чергове службове відрядження в штаб Окремого корпусу жандармів.

1 червня 1900 року переведений в [[Окремий корпус жандармів]]. Нова служба, тепер уже [[жандарм]]ського офіцера, пов'язана з частими переїздами: [[Варшава]], [[Баку]], [[Тбілісі]].

Саме ротмістрові Мартинову в грудні 1905 року, в розпал революційних подій у Росії, було доручено виконувати обов'язки Тифліського поліцмейстера. Впорався він з цим дорученням блискуче. Про що, зокрема, свідчить і його підвищення у підполковники, влітку 1906 року.

Влітку 1906 року в [[Тифліс]]і поліції належало затримати групу революціонерів, які зібралися на конспіративну сходку. Керівництво операцією взяв на себе підполковник Мартинов. На одній з вулиць, з другого поверху житлового будинку, в поліцейських була кинута бомба. Очевидець цієї події пізніше свідчив: «Мартинов був осколком бомби, що розірвалася важко поранений … Але він, як завжди в таких випадках, не розгубився. Знівечений, обливаючись кров'ю і, лежачи на бруківці, Мартинов знайшов в собі сили, щоб відкрити зараз же вогонь по бомбометальникам і попередив іншу, готову вже до метання бомбу …».

У листопаді 1907 підполковник Мартинов призначається виконувачем обов'язків [[Київ]]ського [[поліцмейстер]]а. І буквально через місяць керівник місцевої поліції рапортує про успішне завершення грандіозної операції: заарештований весь склад Південноросійського конференції [[РСДРП]] і розгромлений [[Київ]]ський комітет партії соціал-демократів.

З 5 січня 1909 по грудень 1909 року виконувач обов'язків бакинського градоначальника.<ref>{{Cite web |url=http://www.hrono.ru/biograf/bio_zh/zhandarmy.php |title=Царские жандармы |accessdate=20 серпня 2016 |archive-date=30 вересня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160930033459/http://www.hrono.ru/biograf/bio_zh/zhandarmy.php }}</ref>

У 1916—1917 — губернатор [[Чорноморська губернія|Чорноморської губернії]].<ref>{{Cite web |url=http://elibrary.lt/resursai/Uzsienio%20leidiniai/MVD/Gubernijos/III.pdf |title=Губернаторы и вице-губернаторы Российской Империи |accessdate=20 серпня 2016 |archive-date=17 травня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170517064231/http://elibrary.lt/resursai/Uzsienio%20leidiniai/MVD/Gubernijos/III.pdf }}</ref>

== Нагороди та відзнаки ==
* Кілька орденів і медалей Російської імперії
* Перський [[орден Лева і Сонця]].
* [[Орден Благородної Бухари|Бухарський орден Золотої Зірки]].

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20160729213653/https://www.ourbaku.com/index.php/Мартынов_Петр_Иванович_-_градоначальник Мартынов Петр Иванович — градоначальник]
* [http://lev-dmitrich.livejournal.com/91543.html Баку — сто лет назад] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170907001958/http://lev-dmitrich.livejournal.com/91543.html |date=7 вересня 2017 }}

[[Категорія:Полковники]]
[[Категорія:Київські поліцейські]]

title: Мартинов Петро Іванович

Народження: 12 (24) червня 1867 · Тифліська губернія, Кавказьке намісництво, Російська імперія

Смерть: не раніше 1917

Країна: Російська імперія

Звання: полковник

Командування: Київська поліція

Нагороди: Лева і Сонця 5 ступеня


text:
# Інститут виноградарства і виноробства «Магарач»
Інститут виноградарства і виноробства «Магара́ч» — науково-дослідницька установа з питань виноградарства і виноробства та виробниче підприємство Ялти, розташоване на вулиці Кірова, 31 (44°29′39″ пн. ш. 34°9′19″ сх. д. / 44.49417° пн. ш. 34.15528° сх. д.).

## Історія
Науковий центр був заснований на базі училища виноробства та дослідного виноградно-виноробного закладу, створених у 1828 році при Нікітському ботанічному саді та перетворених в подальшому в один із відділів саду.
1931 року відділ реорганізовано у Кримську зональну станцію виноробної промисловості, а 1940 року — у Всесоюзний науково-дослідний виноробства й виноградарства «Магарач», який став центральною дослідницькою установою СРСР з вивчення і координування основних питань виноробства і виноградарства. Інститут підпорядковувався Міністерству харчової промисловості СРСР та вирішував низку проблем народно-господарчого значення, які виконувались за завданнями Державного комітету з науки і техніки Ради Міністрів СРСР, Держплану СРСР, Академії наук СРСР, Ради економічної взаємодопомоги, координував найважливіші наукові роботи з виноробства СРСР. В рамках міжнародних угод інститут вів спільні дослідження з вченими Народної Республіки Болгарії, Чехословацької Соціалістичної Республіки, Угорської Народної Республіки, Соціалістичної Республіки Румунії, Франції.
1978 року Інститут нагороджений орденом Трудового Червоного Прапора. Того ж року на честь Інституту названий астероїд 4308 Маґарач головного поясу астероїдів.
З отриманням Україною незалежності у 1991 році — Інститут винограду і вина «Магарач» Національної академії аграрних наук України, а з 2014 року, після анексії Кримського півострова Росією — Всеросійський національний науково-дослідний інститут виноградарства і виноробства «Магарач» Російської академії наук.

### Науковці
В різний час в Інституті працювали відомі вчені Анастасій Сербуленко, Олександр Саломон, Михайло Ховренко, Сергій Охременко, Антон Фролов-Багрєєв, Михайло Щербаков, Михайло Герасимов, Микола Простосєрдов, Костянтин Попов, Микола Охременко, Олександр Преображенський, Василь Нілов, Михайло Лазаревський, Микола Папанов, Микола Бузін, Петро Благонравов, Олександр Негруль, Татеос Катарян, Микола Хількевич, Гліб Паламарчук, Мечислав Пелях, Артем Амірджанов, Надія Бур'ян, Герман Валуйко, Павло Голодрига, Олена Датунашвілі, Сергій Дженєєв, Микола Павленко, Олександр Скворцов та інші.

## Структура і наукова діяльність
Інститут має кілька дослідних господарств в Криму, які є своєрідними лабораторіями по вивченню і розведенню рідкісних і селекції нових сортів винограду. Серед них:
- Агрофірма «Магарач» у Ялті;
- Передгірне дослідне господарство в селі Віліному Бахчисарайського району;
- Кримська дослідна станція тютюнництва в селі Табачному Бахчисарайського району;
- Степове дослідне господарство в селі Дмитрівці Джанкойського району.

У структурі Інституту працюють відділи захисту і фізіології рослин; біологічно чистої продукції і молекулярно-генетичних досліджень; хімії і біохімії; агротехніки; мікробіології; раціонального розміщення багаторічних насаджень; селекції; генетики винограду; технології вин і коньяків; біологічно активних продуктів винограду; тютюнництва; аналітичних досліджень та інноваційних технологій; економіки; технічного обладнання; стандартизації, метрології і патентентних досліджень, низка лабораторій та секторів.
При інституті з 1952 року діє аспірантура, з 1988 року — докторантура, функціонує спеціалізована рада із захисту кандидатських і докторських дисертацій по виноградарству і технології продуктів бродіння, алкогольних і безалкогольних напоїв.
Основними напрямами роботи інституту є
- розробка прогресивних технологій виробництва вин і устаткування для виноробних підприємств;
- створення нових і поліпшення існуючих типів вина;
- виведення нових цінних столових і технічних сортів винограду;
- розробка прогресивних прийомів агротехніки виноградної лози;
- економічні дослідження в галузі виноградарства і виноробства;
- механізація і автоматизація виробничих процесів;
- створення на основі біологічно активних природних сполук винограду нових продуктів для медицини і харчування.

Серед відомих сортів винограду селекції Інституту — Первісток Магарача, Ювілейний Магарача, Антей магарацький, Подарунок Магарача.
Наукові розробки і продукція Інституту багаторазово відзначені нагородами на міжнародних, радянських та українських виставках і конкурсах. Вина «Мускат білий Магарач», «Бастардо магарацький», «Портвейн червоний Магарач», «Херес міцний Магарач», «Херес сухий Магарач», «Сердолік Тавріди», «Рубіновий Магарача», «Мадера альмінська», «Серсіаль», «Джаліта», «Пасхальне» та інші завойовували золоті, срібні та бронзові медалі.
Інститут видає наукові праці, зокрема видав:
- 10 томів «Ампелогафии СССР»;
- атлас «Лучшие сорта винограда СССР».

За участю співробітників Інституту підготовлена капітальна праця в трьох томах «Енциклопедія виноградарства».
Низка винаходів Інституту запатенована в США, Канаді, Мексиці, Японії, Італії.
При Інституті діє Музей виноградарства і виноробства, відкритий у 1965 році. Інститутом зібрана четверта у світі за величиною ампелографічна колекція, селекційний генофонд, колекція вин (22 500 пляшок), в якій зберігаються три пляшки вина «Мускат червоний Магарач», закладеного туди 1836 року і внесеного до Книги рекордів Ґіннеса, як найстаріше російське вино. Діє галузева науково-технічна бібліотека з фондом зберігання понад 110 000 друкованих одиниць виноградно-виноробної літератури. Інститут має півмільйонний патентний фонд та найбільшу колекцію винограду, що містить понад 3 300 зразків сортів та форм.

wikitext:
{{Академічна установа
|зображення          = Корпус №1 (вид на главный вход).JPG
|зображення_розмір   = 300пкс
|адреса              =[[Ялта]], вулиця Кірова, 31
|зображення_підпис   = Головний вхід корпусу № 1
}}{{Otheruses|Магарач (значення){{!}}Магарач}}
'''Інститут виноградарства і виноробства «Магара́ч»''' — [[Науково-дослідний інститут|науково-дослідницька установа]] з питань [[виноградарство|виноградарства]] і [[виноробство|виноробства]] та виробниче підприємство [[Ялта|Ялти]], розташоване на вулиці Кірова, 31 ({{coord|44|29|39|N|34|9|19|E|scale:500_region:UA|display=inline,title}}).

== Історія ==
Науковий центр був заснований на базі училища виноробства та дослідного виноградно-виноробного закладу, створених у [[1828]] році при [[Нікітський ботанічний сад|Нікітському ботанічному саді]] та перетворених в подальшому в один із відділів саду.

[[1931]] року відділ реорганізовано у Кримську зональну станцію виноробної промисловості, а [[1940]] року — у Всесоюзний науково-дослідний виноробства й виноградарства «Магарач», який став центральною дослідницькою установою [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|СРСР]] з вивчення і координування основних питань виноробства і виноградарства. Інститут підпорядковувався [[Міністерство харчової промисловості СРСР|Міністерству харчової промисловості СРСР]] та вирішував низку проблем народно-господарчого значення, які виконувались за завданнями Державного комітету з науки і техніки Ради Міністрів СРСР, [[Держплан СРСР|Держплану СРСР]], [[Академія наук СРСР|Академії наук СРСР]], [[Рада економічної взаємодопомоги|Ради економічної взаємодопомоги]], координував найважливіші наукові роботи з виноробства СРСР. В рамках міжнародних угод інститут вів спільні дослідження з вченими [[Народна Республіка Болгарія|Народної Республіки Болгарії]], [[Чехословацька Соціалістична Республіка|Чехословацької Соціалістичної Республіки]], [[Угорська Народна Республіка|Угорської Народної Республіки]], [[Соціалістична Республіка Румунія|Соціалістичної Республіки Румунії]], [[Франція|Франції]].

[[1978]] року Інститут нагороджений [[орден Трудового Червоного Прапора|орденом Трудового Червоного Прапора]]. Того ж року на честь Інституту названий [[астероїд]] [[4308 Маґарач]] [[Пояс астероїдів|головного поясу астероїдів]]<ref>[https://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=4308;orb=1 Об'ємне інтерактивне відображення орбітального руху астероїда 4308.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210109155356/https://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=4308;orb=1 |date=9 січня 2021 }}{{ref-en}}</ref>.

З отриманням [[Україна|Україною]] незалежності у [[1991]] році — Інститут винограду і вина «Магарач» [[Національна академія аграрних наук України|Національної академії аграрних наук України]], а з [[2014]] року, після [[Анексія Криму (2014)|анексії]] [[Крим|Кримського півострова]] [[Росія|Росією]] — Всеросійський національний науково-дослідний інститут виноградарства і виноробства «Магарач» [[Російська академія наук|Російської академії наук]].

=== Науковці ===
В різний час в Інституті працювали відомі вчені [[Сербуленко Анастасій Петрович|Анастасій Сербуленко]], [[Саломон Олександр Єгорович|Олександр Саломон]], [[Ховренко Михайло Олександрович|Михайло Ховренко]], [[Охременко Сергій Федорович|Сергій Охременко]], [[Фролов-Багрєєв Антон Михайлович|Антон Фролов-Багрєєв]], [[Щербаков Михайло Федорович|Михайло Щербаков]], [[Герасимов Михайло Олександрович|Михайло Герасимов]], [[Простосєрдов Микола Миколайович|Микола Простосєрдов]], [[Попов Костянтин Семенович|Костянтин Попов]], [[Охременко Микола Сергійович|Микола Охременко]], [[Преображенський Олександр Олександрович|Олександр Преображенський]], [[Нілов Василь Іванович|Василь Нілов]], [[Лазаревський Михайло Анатолійович|Михайло Лазаревський]], [[Папонов Микола Васильович|Микола Папанов]], [[Бузін Микола Іванович|Микола Бузін]], [[Благонравов Петро Порфирович|Петро Благонравов]], [[Негруль Олександр Михайлович|Олександр Негруль]], [[Катарян Татеос Каверкович|Татеос Катарян]], [[Хількевич Микола Іванович|Микола Хількевич]], [[Паламарчук Гліб Дмитрович|Гліб Паламарчук]], [[Пелях Мечислав Олександрович|Мечислав Пелях]], [[Амірджанов Артем Гарегінович|Артем Амірджанов]], [[Бур'ян Надія Іванівна|Надія Бур'ян]], [[Валуйко Герман Георгійович|Герман Валуйко]], [[Голодрига Павло Якович|Павло Голодрига]], [[Датунашвілі Олена Миколаївна|Олена Датунашвілі]], [[Дженєєв Сергій Юрійович|Сергій Дженєєв]], [[Павленко Микола Михайлович|Микола Павленко]], [[Скворцов олександр пилипович|Олександр Скворцов]] та інші.

== Структура і наукова діяльність ==
Інститут має кілька дослідних господарств в Криму, які є своєрідними лабораторіями по вивченню і розведенню рідкісних і селекції нових сортів винограду. Серед них:
* Агрофірма «Магарач» у Ялті;
* Передгірне дослідне господарство в селі [[Віліне|Віліному]] [[Бахчисарайський район|Бахчисарайського району]];
* Кримська дослідна станція тютюнництва в селі [[Табачне (Бахчисарайський район)|Табачному]] Бахчисарайського району;
* Степове дослідне господарство в селі [[Дмитрівка (Джанкойський район)|Дмитрівці]] [[Джанкойський район|Джанкойського району]].
У структурі Інституту працюють відділи [[захист рослин|захисту]] і [[фізіологія|фізіології]] [[рослини|рослин]]; біологічно чистої продукції і молекулярно-генетичних досліджень; хімії і біохімії; агротехніки; мікробіології; раціонального розміщення багаторічних насаджень; [[селекція винограду|селекції]]; [[генетика винограду|генетики винограду]]; [[технологія виноробства|технології вин]] і коньяків; біологічно активних продуктів винограду; [[Вирощування тютюну|тютюнництва]]; аналітичних досліджень та інноваційних технологій; економіки; технічного обладнання; стандартизації, метрології і патентентних досліджень, низка лабораторій та секторів.

При інституті з [[1952]] року діє [[аспірантура]], з [[1988]] року — [[докторантура]], функціонує спеціалізована рада із захисту кандидатських і докторських [[дисертація|дисертацій]] по виноградарству і технології продуктів бродіння, алкогольних і безалкогольних напоїв<ref name="sovietwine">[http://www.sovietwine.com/winery/magarach.html Всесоюзный ордена Трудового. Красного Знамени научно-исследовательский институт винограда и продуктов его переработки «МАГАРАЧ».] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190913140204/http://www.sovietwine.com/winery/magarach.html |date=13 вересня 2019 }}{{ref-ru}}</ref>.

;Основними напрямами роботи інституту є:
* розробка прогресивних технологій виробництва вин і устаткування для виноробних підприємств;
* створення нових і поліпшення існуючих типів вина;
* виведення нових цінних [[Столові сорти винограду|столових]] і технічних сортів винограду;
* розробка прогресивних прийомів агротехніки виноградної лози;
* економічні дослідження в галузі виноградарства і виноробства;
* механізація і автоматизація виробничих процесів;
* створення на основі біологічно активних природних сполук винограду нових продуктів для медицини і харчування.
Серед відомих сортів винограду селекції Інституту — [[Первісток Магарача]], [[Ювілейний Магарача]], [[Антей магарацький]], [[Подарунок Магарача]].

Наукові розробки і продукція Інституту багаторазово відзначені нагородами на міжнародних, радянських та українських виставках і конкурсах. Вина «[[Мускат білий Магарач]]», «[[Бастардо магарацький (вино)|Бастардо магарацький]]», «[[Портвейн червоний Магарач]]», «Херес міцний Магарач», «Херес сухий Магарач», «[[Сердолік Тавріди]]», «[[Рубіновий Магарача (вино)|Рубіновий Магарача]]», «[[Мадера альмінська]]», «[[Серсіаль (вино)|Серсіаль]]», «Джаліта», «Пасхальне» та інші завойовували золоті, срібні та бронзові медалі.

Інститут видає наукові праці, зокрема видав:
* 10 томів «Ампелогафии СССР»;
* атлас «Лучшие сорта винограда СССР».
За участю співробітників Інституту підготовлена капітальна праця в трьох томах «[[Енциклопедія виноградарства]]»<ref name="sovietwine"/>.

Низка [[винахід|винаходів]] Інституту запатенована в [[Сполучені Штати Америки|США]], [[Канада|Канаді]], [[Мексика|Мексиці]], [[Японія|Японії]], [[Італія|Італії]].

При Інституті діє [[Музей Інституту «Магарач»|Музей виноградарства і виноробства]], відкритий у [[1965]] році. Інститутом зібрана четверта у світі за величиною ампелографічна колекція, селекційний генофонд, колекція вин (22 500 пляшок), в якій зберігаються три пляшки вина «Мускат червоний Магарач», закладеного туди [[1836]] року і внесеного до [[Книга рекордів Гіннеса|Книги рекордів Ґіннеса]], як найстаріше російське вино. Діє галузева науково-технічна [[бібліотека]] з фондом зберігання понад 110 000 друкованих одиниць виноградно-виноробної літератури. Інститут має півмільйонний патентний фонд та найбільшу колекцію винограду, що містить понад 3 300 зразків сортів та форм.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==
* ''Суятінов І. О.'' Виноробства і виноградарства всесоюзний науково-дослідний інститут Магарач // {{УРЕ}};
* ''Акчурін Р. К.'' Всесоюзный научно-исследовательский институт виноделия и виноградарства «Магарач» // {{ЕВ}};
* ''Цимбалюк В. Я.'' Магарач. Інститут винограду і вина НААНУ // {{ЕСУ}}

{{нк}}
{{Виноробство України}}
{{DEFAULTSORT:Магарач}}

[[Категорія:Наукові інститути Росії]]
[[Категорія:Науково-дослідні інститути України]]
[[Категорія:Виноградарство в Російській імперії]]
[[Категорія:Виноградарство в СРСР]]
[[Категорія:Виноградарство в Україні]]
[[Категорія:Виробники вина]]
[[Категорія:Виноробство Російської імперії]]
[[Категорія:Виноробство СРСР]]
[[Категорія:Виноробство України]]
[[Категорія:Підприємства, засновані 1828]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1828]]
[[Категорія:Підприємства Ялти]]
[[Категорія:Інститут виноградарства і виноробства «Магарач»]]
[[Категорія:Науково-дослідні установи НААН]]
[[Категорія:Нікітський ботанічний сад]]
[[Категорія:Кавалери ордена Трудового Червоного Прапора]]

Засновник: Воронцов Михайло Семенович

Галузь: виноробство і виноградарство

Країна: Україна [ 1 ]

Штаб-квартира: Ялта

Адреса: Ялта , вулиця Кірова, 31

Тип: університет [ 1 ]