text:
# Ян Каменецький (гетьман)
Ян Каменецький (пол. Jan Kamieniecki; близько 1463 — 1513) — польський шляхтич. Польний гетьман коронний 1505–1509, придворний королів Яна I Ольбрехта і Олександра Яґеллончика, староста белзький, буський, холмський і городельський (1502), каштелян львівський (1508).

## Біографія
Народився близько 1463 року. Син каштеляна сяноцького Генріха Андреаса Кам'янецького (1430—1488) і Катажини з Пеньонжкова. Мав братів: Миколая, Генріха, Станіслава, Клеменса, Марціна і трьох сестер.
Після брата Генрика (староста белзький, загинув 23 серпня 1494 в битві з татарами під Вишнівцем) став старостою белзьким, вперше згаданий 25 травня 1495. 28 серпня 1499 вперше згаданий як буський староста. 1497 р. — брав участь у невдалому військовому поході польського короля Яна I Ольбрахта на Молдавію.
Мав прихильність короля Олександра Ягеллончика; позичав йому гроші. 24 березня 1502 р. отримав від нього зобов'язання повернути до 16 квітня 1503 р. 1900 флоринів, у випадку несплати король мав надати йому Буськ та Лопатин у Белзькому воєводстві. 20 травня 1505 король надав пожиттєво Лопатин з 8-ма селами з умовою будівництва протягом 4-х років дерев'яного замку «z izbicami» в Лопатині між Стиром і лопатинськими болотами. 16 листопада 1503 отримав від короля доручення відбудувати знищену татарами «форталіцію» в Буську, наказ був поновлений у січні 1504 з обіцянкою повернення коштів. 23 липня 1504 отримав від короля село Богородчани, конфісковане у Грицька Креховецького, який під час молдовської окупації Покуття перейшов на сторону господаря Штефана III.
У 1506 (25 вершників; у вересні місяці) і 1509 роках брав участь у двох кампаніях під проводом свого старшого брата — великого гетьмана коронного Миколая Каменецького на Молдавію. В 1507 році завдав поразки татарам біля Воронова (тепер Сокальський район); командував корогвою вершників під загальною командою Богуміла Чурніна, після якого у 1508 році став командиром оборони поточної з титулом гетьман («лат. campiduktor»). Після нападу буджацьких татар на Волинь за намовою Міх. Глинського мав 500 вершників, взнав про напад 23 липня, був поблизу Меджибожа. Об'єднався з відділами старост: вінницького — Романа — та брацлавського — Андрія Сангушків та навколишньою шляхтою, вирушив доганяти татар «Чорним шляхом». Того дня догнав їх під Красиловом (біля Воронового городища), було вбито коло 2000 нападників. У 1505–1509 роках мав посаду польного гетьмана коронного. Один з головних керівників оборони тодішніх південних польських кордонів.
У 1509 році (між 21 лютого і 28 березня) був призначений каштеляном львівським, командування обороною поточною передав Яну Творовському. Командував обороною поточною у першому кварталі 1509, маючи ледве 700 коней. Остання його військова справа — участь у молдавській виправі Миколая Камєнєцкого 1509 р.
Згідно епітафії в каплиці св. Миколая катедри на Вавелі помер на 50 році життя в першій половині 1513 р.

### Сім'я
Був одружений з Анною Бучацькою — дочкою Пйотра Бучацького (внучкою Міхала Бучацького) з Чешибісів (які отримав як віно). В шлюбі народились:
- Миколай (пом. 1519) — наприкінці червня 1513 р. призначений на праві «доживоття» буським старостою; помер бездітним
- Катажина — дружина гетьмана найманців Якуба Сецигньовського, який став буським старостою після смерті швагра
- Ганна — дружина: 1) каштеляна малогоського Станіслава Вспінка з Бондкова; 2) сандомирського воєводи Яна Тенчинського
- Беата Малґожата — дружина Миколая Святоплука-Болестрашицкого

title: Ян Каменецький (гетьман)

wikitext:
{{othernames|Каменецький}}
{{Otherpersons|Ян Каменецький}}
{{Особа
| ім'я = Ян Каменецький
| оригінал імені = Jan Kamienecki
| місце_проживання =
| інші_імена =
| псевдонім =
| прізвисько =
| зображення =
| розмір_зображення =
| підпис_зображення =
| ім'я_при_народженні =
| дата_народження = 1463
| місце_народження =
| дата_смерті = 1513
| місце_смерті =
| причина_смерті =
| поховання =
| громадянство =
| підданство =
| національність =
| Alma_mater =
| відомий_(відома) =
| рід_діяльності =
| титул =
| посада = [[польний гетьман коронний]]
| військове звання =
| платня =
| термін =
| попередник =
| наступник =
| партія =
| головував_(-ла) =
| конфесія =
| батько = Генріх Андреас Кам'янецький
| матір = Катарина з Пеньонжкова
| рід = [[Каменецькі]]
| родичі = брат [[Миколай Каменецький]]
| дружина = Анна [[Бучацькі|Бучацька]]
| діти = Миколай ({{†}} [[1519]])
Катарина
Ганна
Малґожата
| підпис =
| нагороди =
| сторінка_в_інтернеті =
| примітки =
| зріст =
| вага =
| герб = POL COA Pilawa.svg
| підпис_герба = Герб [[Пилява (герб)|Пилява]]
}}
'''Ян Каменецький''' ({{lang-pl|Jan Kamieniecki}}; близько [[1463]] — [[1513]]) — [[Поляки|польський]] [[шляхтич]]. [[Польний гетьман коронний]]<ref>Poczet hetmanów Rzeczypospolitej. Hetmani koronni pod redakcją Mirosława Nagielskiego. — Warszawa, 2005. — S. 391. {{ref-pl}}</ref> [[1505]]–[[1509]], придворний королів [[Ян I Ольбрахт|Яна I Ольбрехта]] і [[Олександр Ягеллончик|Олександра Яґеллончика]], [[староста]] [[белз]]ький, [[буськ]]ий, [[холм]]ський і [[городло|городельський]] (1502), [[каштелян]] [[львів]]ський (1508).

== Біографія ==
Народився близько [[1463]] року. Син каштеляна сяноцького [[Генріх Андреас Кам'янецький|Генріха Андреаса Кам'янецького]] ([[1430]]—[[1488]]) і Катажини з Пеньонжкова. Мав братів: [[Миколай Каменецький|Миколая]], Генріха, Станіслава, Клеменса, [[Марцін Каменецький|Марціна]] і трьох сестер.

Після брата Генрика (староста [[белз]]ький, загинув 23 серпня 1494 в битві з татарами під Вишнівцем) став старостою белзьким, вперше згаданий 25 травня 1495. 28 серпня 1499 вперше згаданий як буський староста.<ref>''Spieralski Z.'' Kamienecki Jan h. Pilawa (ok. 1463—1513)… — S. 512—513.</ref> [[1497]] р. — брав участь у невдалому військовому поході польського короля Яна I Ольбрахта на [[Молдавія|Молдавію]].

Мав прихильність короля Олександра Ягеллончика; позичав йому гроші. 24 березня 1502 р. отримав від нього зобов'язання повернути до 16 квітня 1503 р. 1900 [[флорин]]ів, у випадку несплати король мав надати йому [[Буськ]] та [[Лопатин (смт)|Лопатин]] у [[Белзьке воєводство|Белзькому воєводстві]]. 20 травня 1505 король надав пожиттєво Лопатин з 8-ма селами з умовою будівництва протягом 4-х років дерев'яного замку «z izbicami» в Лопатині між [[Стир]]ом і лопатинськими болотами. 16 листопада 1503 отримав від короля доручення відбудувати знищену татарами «форталіцію» в Буську, наказ був поновлений у січні 1504 з обіцянкою повернення коштів. 23 липня 1504 отримав від короля село [[Богородчани]], конфісковане у Грицька [[Креховецькі|Креховецького]], який під час молдовської окупації [[Покуття]] перейшов на сторону господаря [[Штефан III Великий|Штефана III]].

У [[1506]] (25 вершників; у вересні місяці<ref>''Spieralski Z.'' Kamienecki Jan h. Pilawa (ok. 1463—1513)… — S. 513.</ref>) і [[1509]] роках брав участь у двох кампаніях під проводом свого старшого брата — [[великий гетьман коронний|великого гетьмана коронного]] Миколая Каменецького на Молдавію. В 1507 році завдав поразки татарам біля [[Воронів (Сокальський район)|Воронова]] (тепер [[Сокальський район]]);<ref>{{SgKP|XIII|955|Woronów (2)}} — S. 955. {{ref-pl}}</ref> командував корогвою вершників під загальною командою Богуміла Чурніна, після якого у 1508 році став командиром оборони поточної з титулом гетьман («{{lang-la|campiduktor}}»). Після нападу буджацьких татар на Волинь за намовою Міх. Глинського мав 500 вершників, взнав про напад 23 липня, був поблизу [[Меджибіж|Меджибожа]]. Об'єднався з відділами старост: [[вінницькі старости|вінницького]] — [[Санґушко Роман Андрійович|Романа]] — та брацлавського — [[Андрій Олександрович Санґушко|Андрія Сангушків]] та навколишньою шляхтою, вирушив доганяти татар «[[Чорний шлях|Чорним шляхом]]». Того дня догнав їх під [[Красилів|Красиловом]] (біля Воронового городища), було вбито коло 2000 нападників. У [[1505]]–[[1509]] роках мав посаду польного гетьмана коронного. Один з головних керівників оборони тодішніх південних польських кордонів.

У [[1509]] році (між 21 лютого і 28 березня) був призначений [[Львівські каштеляни|каштеляном львівським]], командування обороною поточною передав [[Ян Творовський (Бучацький)|Яну Творовському]]. Командував обороною поточною у першому кварталі 1509, маючи ледве 700 коней. Остання його військова справа — участь у молдавській виправі Миколая Камєнєцкого 1509 р.

Згідно [[епітафія|епітафії]] в каплиці св. Миколая [[Собор святих Станіслава і Вацлава (Краків)|катедри]] на [[Вавель|Вавелі]] помер на 50 році життя в першій половині 1513 р.

=== Сім'я ===
Був одружений з Анною [[Бучацькі|Бучацькою]] — дочкою Пйотра Бучацького (внучкою [[Михайло Бучацький|Міхала Бучацького]]) з [[Єзупіль|Чешибісів]] (які отримав як [[віно]]). В шлюбі народились:
* [[Миколай Каменецький (староста)|Миколай]] ({{пом}} [[1519]]) — наприкінці червня 1513 р. призначений на праві «доживоття» [[буськ]]им старостою; помер бездітним
* Катажина — дружина гетьмана найманців [[Якуб Сецигньовський|Якуба Сецигньовського]], який став [[буськ]]им старостою після смерті швагра
* Ганна — дружина: 1) каштеляна малогоського Станіслава Вспінка з Бондкова; 2) сандомирського воєводи [[Ян Тенчинський|Яна Тенчинського]]
* Беата Малґожата — дружина Миколая Святоплука-Болестрашицкого

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Джерела ==
* ''Gawęda S.'' Rozwój Latyfundium Kamienieckich… // Krosno — studia z dziejów miasta i regionu, T. III, red. Stanisław Cynarski. — Kraków, 1995. — S. 67. {{ref-pl}}
* [[несецький Каспер|''Niesiecki K.'']] [http://www.dbc.wroc.pl/dlibra/docmetadata?id=11711&from=publication Korona Polska przy Złotey Wolności Starożytnemi Wszystkich Kathedr, Prowincyi y Rycerstwa Kleynotami Heroicznym Męstwem y odwagą, Naywyższemi Honorami a naypierwey Cnotą, Pobożnością y Swiątobliwością Ozdobiona…] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140302013545/http://www.dbc.wroc.pl/dlibra/docmetadata?id=11711&from=publication |date=2 березня 2014 }} — Lwów : w drukarni Collegium Lwowskiego Societatis Jesu, 1738. — T. 2. — 761 s. {{ref-pl}}
* ''Spieralski Z.'' Kamienecki Jan h. Pilawa (ok. 1463—1513) // Polski Słownik Biograficzny. — Wrocław — Warszawa — Kraków : Zakład Narodowy Imienia Ossolińskich, Wydawnictwo Polskiej Akademii Nauk. — Tom XI/…, zeszyt …. — 638 s. — S. 512—513. {{ref-pl}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20140116094952/http://www.kamieniec.eu/historia-zamku-kamieniec/ Historia Zamku Kamieniec (Odrzykoń)]. {{ref-pl}}
* [http://www.sejm-wielki.pl/b/9.330.74 Jan Kamieniecki z Moskorzowa h. Pilawa (ID: 9.330.74)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170619084049/http://www.sejm-wielki.pl/b/9.330.74 |date=19 червня 2017 }}. {{ref-pl}}

{{ukr-bio-stub}}
{{poland-bio-stub}}
{{ВП-Портали|Біографії|Галичина|Історія|Поділля|Польща|Тернопільщина}}
{{DEFAULTSORT:Каменецький Ян (гетьман)}}

[[Категорія:Каменецькі|Ян (гетьман)]]
[[Категорія:Польні гетьмани коронні]]
[[Категорія:Каштеляни львівські]]
[[Категорія:Белзькі старости]]
[[Категорія:Буські старости]]
[[Категорія:Городельські старости]]
[[Категорія:Холмські старости]]
[[Категорія:Персоналії:Єзупіль]]
[[Категорія:Персоналії:Лопатин]]
[[Категорія:Персоналії:Богородчани]]
[[Категорія:Придворні Олександра Ягеллончика]]
[[Категорія:Придворні Яна I Ольбрахта]]

title: Jan Kamienecki

Країна: Республіка Польща

Знання мов: польська

Посада: польний гетьман коронний

Військове звання: ротмістр

Рід: Каменецькі

Батько: Генріх Андреас Кам'янецький

Мати: Катарина з Пеньонжкова

Родичі: брат Миколай Каменецький

Брати, сестри: Миколай Каменецький, Генрик Каменецькийd і Марцін Каменецький

У шлюбі з: Анна Бучацька

Діти: Миколай (пом. 1519) · Катарина · Ганна · Малґожата

Jan Kamienecki: · Герб Пилява


text:
# Лігнін
Лігні́н (від лат. lignum — деревина, дерево) — органічна речовина, нерегулярний полімер з розгалуженими макромолекулами, побудованими головним чином із залишків заміщених фенолоспиртів. Поряд з целюлозою є складовою частиною здерев'янілих тканин судинних рослин. Разом із геміцелюлозою зумовлює міцність стовбурів і стебел рослин. Найбільше лігніну містить деревина хвойних (до 35 %) і листяних (20—25 %) порід. У водоростях, мохах, грибах лігнін не утворюється.

## Склад та будова
Спроби представити будову лігніну у вигляді хімічних формул відбивають лише загальні принципи його будови. Не з'ясовано ще, чи складається лігнін із цілком ідентичних макромолекул[джерело?], а також не встановлена його молекулярна маса; приймають від 682 до 1000000. Для лігніну з молекулярною масою 784 (виділеного із сосни) запропонована наступна формула: елементний склад лігніну з різних рослин приблизно наступний, % мас: С — 63, Н — 6 і О — 31.
Лігнін може бути виділений з деревини двома способами: обробкою гідролізуючими агентами (концентрованими кислотами — HCl і Н2SO4 для видалення полісахаридів (у залишку виходить лігнін) або розчиненням самого лігніну (обробкою 2,5%-м розчином лугу при підвищених тиску й температурі). Виділений лігнін являє собою аморфний порошок або волокна, зафарбовані в жовтувато-коричневі кольори, нерозчинні у воді й органічних розчинниках.
Оскільки виділення лігніну з деревини неминуче пов'язане з дією на неї концентрованих розчинів мінеральних кислот або розчину лугу при нагріванні, то є підстави думати, що отримані цими методами продукти, прийняті за лігнін, фактично відрізняються від природного лігніну. Відповідно до цього розрізняють первинний лігнін (лігнан), що перебуває в природних одеревілих клітинних стінках, і вторинний лігнін — виділений з рослин і тому видозмінений у процесі його виділення.
У результаті проведених досліджень було встановлено, що й лігнани, і лігніни, як вищі молекулярні сполуки, мають макромолекули, що складаються з елементарних структурних одиниць, які побудовані з ядер циклічної (ароматичної) структури, пов'язаних із різноманітними периферійними функціональними групами — карбонільними, гідроксильними (зокрема, фенольними), а також метоксильними. Склад функціональних груп у лігніні з різних рослин неоднаковий й залежить від способу його виділення з рослинних тканин.

## Властивості
Велика кількість активних функціональних груп різного типу робить лігнін здатним до численних хімічних перетворень. Він легко нітрується, хлорується й окиснюється. При дії на лігнін пероксиду водню, перманганату калію, хромової кислоти й інших окислювачів утворюються бензолкарбонові кислоти (бензойна, фталева й ін.). Остання обставина є однією з вирішальних для висновку про ароматичну структуру ядерної частини елементарних ланок макромолекул лігніну.

Припущення про ароматичну структуру лігніну обґрунтовуються також і результатами нагрівання його без доступу повітря (тому що в рідкому дистиляті, що утворюється, виявляються феноли й ароматичні вуглеводні), а також за результатами гідрування лігніну (можна досягти майже повного його перетворення в ароматичні і гідроароматичні вуглеводні). На ароматичну структуру ядерної частини елементарних ланок макромолекул лігніну вказують і дані рентгеноструктурного аналізу.
Важливо відзначити, що лігнін легше руйнується мікроорганізмами в живих рослинах, але стійкіший у відмерлих рослинах. Целюлоза, навпаки, має високу стійкість до дії мікроорганізмів у живих рослинах, але порівняно легко піддається бактеріальному розпаду у відмерлих рослинах.
При геліфікації і фюзенізації утворює затверділу безструктурну торфову масу.

## Застосування
Лігнін використовується для зниження в'язкості бурових розчинів, одержання активного вугілля тощо. Крім того, за певних умов лігніни можуть використовуватися як недефіцитна зв'язуюча речовина при виробництві кам'яновугільних брикетів.

wikiname: ukwiki

title: Лігнін

in_language: uk

wikitext:
[[Файл:Lignin structure.svg|thumb|300px|Фрагмент молекули лігніну]]
'''Лігні́н''' (від {{lang-la|lignum}} — ''деревина, дерево'') — [[органічна речовина]], нерегулярний полімер з розгалуженими макромолекулами, побудованими головним чином із залишків заміщених [[Феноли|фенолоспиртів]]. Поряд з [[целюлоза|целюлозою]] є складовою частиною здерев'янілих тканин [[Судинні рослини|судинних рослин]]<ref name="Фармацевтична енциклопедія"/>. Разом із геміцелюлозою зумовлює міцність стовбурів і стебел рослин. Найбільше лігніну містить [[деревина]] хвойних (до 35 %) і листяних (20—25 %) порід. У [[Водорості|водоростях]], [[Мохи|мохах]], [[Гриби|грибах]] лігнін не утворюється.

== Склад та будова ==

Спроби представити будову лігніну у вигляді хімічних формул відбивають лише загальні принципи його будови. {{Джерело?|Не з'ясовано ще, чи складається лігнін із цілком ідентичних макромолекул}}, а також не встановлена його [[молекулярна маса]]; приймають від 682 до 1000000. Для лігніну з молекулярною масою 784 (виділеного із сосни) запропонована наступна формула: [[Хімічний склад|елементний склад]] лігніну з різних рослин приблизно наступний, % мас: С — 63, Н — 6 і О — 31.

Лігнін може бути виділений з деревини двома способами: обробкою гідролізуючими агентами (концентрованими кислотами — HCl і Н2SO4 для видалення [[Полісахариди|полісахаридів]] (у залишку виходить лігнін) або розчиненням самого лігніну (обробкою 2,5%-м розчином лугу при підвищених тиску й температурі). Виділений лігнін являє собою аморфний порошок або волокна, зафарбовані в жовтувато-коричневі кольори, нерозчинні у воді й органічних розчинниках.

Оскільки виділення лігніну з деревини неминуче пов'язане з дією на неї концентрованих розчинів мінеральних кислот або розчину лугу при нагріванні, то є підстави думати, що отримані цими методами продукти, прийняті за лігнін, фактично відрізняються від природного лігніну. Відповідно до цього розрізняють первинний лігнін (лігнан), що перебуває в природних одеревілих клітинних стінках, і вторинний лігнін — виділений з рослин і тому видозмінений у процесі його виділення.

У результаті проведених досліджень було встановлено, що й [[лігнани]], і лігніни, як вищі молекулярні сполуки, мають макромолекули, що складаються з елементарних структурних одиниць, які побудовані з ядер циклічної (ароматичної) структури, пов'язаних із різноманітними периферійними функціональними групами — карбонільними, гідроксильними (зокрема, фенольними), а також метоксильними. Склад функціональних груп у лігніні з різних рослин неоднаковий й залежить від способу його виділення з рослинних тканин.

== Властивості ==

Велика кількість активних функціональних груп різного типу робить лігнін здатним до численних хімічних перетворень. Він легко нітрується, хлорується й окиснюється. При дії на лігнін пероксиду водню, перманганату калію, хромової кислоти й інших окислювачів утворюються бензолкарбонові кислоти (бензойна, фталева й ін.). Остання обставина є однією з вирішальних для висновку про ароматичну структуру ядерної частини елементарних ланок макромолекул лігніну.

Припущення про ароматичну структуру лігніну обґрунтовуються також і результатами нагрівання його без доступу повітря (тому що в рідкому дистиляті, що утворюється, виявляються феноли й ароматичні вуглеводні), а також за результатами гідрування лігніну (можна досягти майже повного його перетворення в ароматичні і гідроароматичні вуглеводні). На ароматичну структуру ядерної частини елементарних ланок макромолекул лігніну вказують і дані рентгеноструктурного аналізу.

Важливо відзначити, що лігнін легше руйнується мікроорганізмами в живих рослинах, але стійкіший у відмерлих рослинах. Целюлоза, навпаки, має високу стійкість до дії мікроорганізмів у живих рослинах, але порівняно легко піддається бактеріальному розпаду у відмерлих рослинах.

При геліфікації і [[Фюзен|фюзенізації]] утворює затверділу безструктурну [[Торф|торфову]] масу.

== Застосування ==

Лігнін використовується для зниження в'язкості [[буровий розчин|бурових розчинів]], одержання активного [[вугілля]] тощо. Крім того, за певних умов лігніни можуть використовуватися як недефіцитна зв'язуюча речовина при виробництві кам'яновугільних [[брикет]]ів.

== Див. також ==
* [[Лігнін окиснений]]
* [[Лігнінові реагенти]]

== Джерела ==
{{reflist|refs=
<ref name="Фармацевтична енциклопедія">[http://www.pharmencyclopedia.com.ua/article/2064/lignin ЛІГНІН] //[[Фармацевтична енциклопедія]]</ref>
}}

== Посилання ==
* {{МГЕ|nocat=1}}
* В. І. Саранчук, М. О. Ільяшов, В. В. Ошовський, В. С. Білецький. Хімія і фізика горючих копалин. — Донецьк: Східний видавничий дім, 2008. — с. 600. ISBN 978-966-317-024-4
* Глосарій термінів з хімії // Й.Опейда, О.Швайка. Ін-т фізико-органічної хімії та вуглехімії ім. Л. М. Литвиненка НАН України, Донецький національний університет — Донецьк: «Вебер», 2008. — 758 с. — ISBN 978-966-335-206-0

{{biochem-stub}}

[[Категорія:Органічні речовини]]
[[Категорія:Біополімери]]
[[Категорія:Фенілпропаноїди]]
[[Категорія:Деревинні матеріали]]
[[Категорія:Папірництво]]


text:
# Glock 18
Glock 18 — австрійський автоматичний пістолет виробництва Glock GmbH. Призначений для озброєння спецпідрозділів армії та поліції.

## Опис
Glock 18 розроблений на базі пістолета Glock 17 і вирізняється насамперед наявністю перекладача режиму стрільби, що дозволяє вести вогонь поодинчими пострілами або чергами. В останньому випадку темп стрільби становить приблизно 1200 постр./хв. Можливий випуск варіантів, що стріляють як чергами по 3 постріли, так і повністю автоматичним вогнем, але не в одному зразку. Зброя може використовувати як стандартні магазини місткістю 19 патронів, так і магазини для моделі 17. Є також магазини місткістю 31 патрон. Враховуючи дуже високий темп стрільби, краще використовувати саме останні, оскільки повністю споряджений 31 патроном магазин в автоматичному режимі повністю спустошується трохи менше ніж за дві секунди.
Glock 18 легко відрізнити по дуловій частині ствола з отворами зверху, що виступає за межі затвора-кожуха. Дані отвори являють собою інтегрований компенсатор реактивного типу, що зменшує відбій зброї при стрільбі. У моделі 18C отвори в стволі збігаються з отворами в затворі-кожусі як в моделі 17C.
Ряд фірм випускають для нього додаткові аксесуари, такі як складний приклад або спеціальне кріплення, що дозволяє використовувати запасний магазин як переднє руків'я для утримання.
Деякі деталі моделі 18 (зокрема, затвор) виконані не взаємозамінними з аналогічними деталями пістолета Глок 17 з міркувань безпеки.
Прицільне пристосування виконано знімним і встановлюється у поперечних пазах типу «ластівчин хвіст».
Стандартно встановлюється нерегульоване прицільне пристосування з нанесеними білими, або такими що світяться (тритієві), точками для зручності прицілювання в умовах поганого освітлення. Пістолет продемонстрував чудову надійність роботи при стрілецьких випробуваннях тисячами патронів в автоматичному режимі. При безперервному вистрілюванні з нього сотні патронів затвор-кожух і ствол сильно нагріваються, але після охолодження зброї у холодній воді, пістолет продовжує працювати безвідмовно. .

title: Glock 18

wikitext:
{{Інші значення||тип=пістолет|Glock (пістолет){{!}}Glock}}
{{Infobox Weapon
| name                 = Glock 18
| image                = [[File:Glock 18C.jpg|200px]]
| caption              = Glock 18 з місткістю магазина на 33 патрони
| origin               = {{AUT}}
| type                 = [[автоматичний пістолет]]
| is_ranged            = yes
| service              =
| used_by              =
| wars                 =
| designer             = Гастон Глок ({{lang-de|Gaston Glock}})
| design_date          =
| manufacturer         = [[Glock GmbH]]
| production_date      =
| number               =
| variants             =
| weight               = 0,62
| length               = 233
| part_length          = 149
| cartridge            = [[9x19 мм Парабелум]]
| caliber              = 9-мм
| action               = [[відбій]] ствола при його короткому ході
| rate                 = 1200
| velocity             = 350
| range                =
| max_range            =
| feed                 = [[Магазин (зброя)|магазин]] на 17/19/31/33 [[Патрон (зброя)|патрона]]
| sights               =
| commons              =
| назва                = Glock 18
}}

'''Glock 18''' — [[Австрія|австрійський]] [[автоматичний пістолет]] виробництва [[Glock Ges.m.b.H.|Glock GmbH]]. Призначений для озброєння спецпідрозділів армії та поліції.

== Опис ==
Glock 18 розроблений на базі пістолета [[Glock 17]] і вирізняється насамперед наявністю перекладача режиму стрільби, що дозволяє вести вогонь поодинчими пострілами або чергами. В останньому випадку темп стрільби становить приблизно 1200 постр./хв. Можливий випуск варіантів, що стріляють як чергами по 3 постріли, так і повністю автоматичним вогнем, але не в одному зразку. Зброя може використовувати як стандартні магазини місткістю 19 патронів, так і магазини для моделі 17. Є також магазини місткістю 31 патрон. Враховуючи дуже високий темп стрільби, краще використовувати саме останні, оскільки повністю споряджений 31 патроном магазин в автоматичному режимі повністю спустошується трохи менше ніж за дві секунди.

Glock 18 легко відрізнити по дуловій частині ствола з отворами зверху, що виступає за межі затвора-кожуха. Дані отвори являють собою інтегрований компенсатор реактивного типу, що зменшує відбій зброї при стрільбі. У моделі 18C отвори в стволі збігаються з отворами в затворі-кожусі як в моделі 17C.
[[Файл:MarineCorpsGlock18.jpg|thumb|left|280px|Glock 18 з плечовим упором]]<!-- Це зображення потрібно розташовувати тільки зліва, щоб не здавалося, що його предмет відвертається від статті. Див докладні рекомендації із зображень у [[Вікіпедія: Ілюстрування]]-->

Ряд фірм випускають для нього додаткові аксесуари, такі як складний приклад або спеціальне кріплення, що дозволяє використовувати запасний магазин як переднє руків'я для утримання.

Деякі деталі моделі 18 (зокрема, затвор) виконані не взаємозамінними з аналогічними деталями пістолета Глок 17 з міркувань безпеки.

Прицільне пристосування виконано знімним і встановлюється у поперечних пазах типу «ластівчин хвіст».

Стандартно встановлюється нерегульоване прицільне пристосування з нанесеними білими, або такими що світяться ([[Тритій|тритієві]]), точками для зручності прицілювання в умовах поганого освітлення. Пістолет продемонстрував чудову надійність роботи при стрілецьких випробуваннях тисячами патронів в автоматичному режимі. При безперервному вистрілюванні з нього сотні патронів затвор-кожух і ствол сильно нагріваються, але після охолодження зброї у холодній воді, пістолет продовжує працювати безвідмовно. <ref Name="лотман">[http://worldweapon.info/glock-18 Опис пістолета «Глок 18»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20111030162931/http://worldweapon.info/glock-18 |date=30 жовтня 2011 }} Перевірено 30 квітня 2009</ref>.
{{-}}
== Див. також ==
* [[Glock 17]]
* [[Glock 19]]
* [[Автоматичний пістолет Стєчкіна]]
* [[Beretta 93R]]
* [[Steyr TMP]]
* [[SIG-Sauer P220]]
* [[SIG-Sauer P226]]
* [[SIG-Sauer P228]]

== Примітки ==
{{Примітки}}

[[Категорія:Автоматичні пістолети Австрії]]

title: Glock 18

Тип: автоматичний пістолет

Походження: Австрія

title: Історія виробництва

Розробник: Гастон Глок (нім. Gaston Glock)

Виробник: Glock GmbH

title: Характеристики

Набій: 9x19 мм Парабелум

Калібр: 9-мм

Дія: відбій ствола при його короткому ході

Система живлення: магазин на 17/19/31/33 патрона


text:
# Емма Керні
Емма Елізабет Керні (29 липня 1971, Бакінгемшир, Велика Британія) — австралійська тріатлоністка. Переможниця двох чемпіонатів світу і трьох кубкуів світу. Входить до Зали слави Міжнародної федерації тріатлону і Зали слави австралійського спорту.

## Біографія
Керні народилася в Англії, але змалку переїхала з родиною до Австралії. Спортивну карєру починала в легкій атлетиці, бігала кроси або довгі дистанції. У 13 років встановила рекорд штату Вікторія на дистанції 3000 м, а у 18 — здобула перемогу в національному чемпіонаті серед навчальних закладів. З 20 років почала цікавитись тріатлоном. Навесні 1993 року дебютувала у змаганнях з цього виду спорту. У листопаді наступного року стала чемпіонкою світу. На турнірі у новозеландському Веллінгтоні показала найкращий час на велоетапі і фінішувала з відривом у 2 хвилини від данської спортсменки Анетти Педерсен. Протягом наступних трьох сезонів здобула 18 перемог на етапах Кубка світу з 20-ти, у яких виходила на старт. 1997 року в Монте-Карло її обійшла Мішель Джонс, а у Стокгольмі зійшла з дистанції після двох видів змагань. У загальному заліку тричі ставала володаркою Кубка світу. 1997 року вдруге стала чемпіонкою світу. В австралійському Перті її основними конкурентками були Жаклін Галлахер і Мішель Джонс. У наступні роки неодноразово фінішувала в чільній десятці, а 2004 року була змушена завершити виступи через проблеми з серцем (тахікардія). Входить до Зали спортивної слави Австралії (2016), Зали слави Міжнародного союзу тріатлону (2014) і Зали слави австралійського тріатлону (2012).

## Досягнення
- Чемпіонка світу (2): 1994, 1997
- Володарка Кубка світу (3): 1995, 1996, 1997
- Віце-чемпіонка світу (1): 1996
- Віце-чемпіонка світу з дуатлону (1): 1999

## Статистика
Статистика виступів на головних змаганнях світового тріатлону:
| Дата              | Місце | Турнір                    | Місто           | Час      |
| ----------------- | ----- | ------------------------- | --------------- | -------- |
| 27 листопада 1994 | 1     | Чемпіонат світу           | Веллінгтон      | 2:03:18  |
| 17 червня 1995    | 1     | Кубок світу               | Деррі           | 2:01:21  |
| 25 червня 1995    | 1     | Кубок світу               | Сан-Себастьян   | 2:02:37  |
| 6 серпня 1995     | 1     | Кубок світу               | Драммонвіль     | 1:53:12  |
| 13 серпня 1995    | 1     | Кубок світу               | Клівленд        | 01:58:49 |
| 15 жовтня 1995    | 1     | Кубок світу               | Сідней          | 02:00:51 |
| 12 листопада 1995 | 7     | Чемпіонат світу           | Канкун          | 2:07:05  |
| 12 травня 1996    | 1     | Кубок світу               | Ішігакі         | 2:01:00  |
| 19 травня 1996    | 1     | Кубок світу               | Гамагорі        | 1:57:54  |
| 10 червня 1996    | 1     | Кубок світу               | Париж           | 1:06:23  |
| 23 червня 1996    | 1     | Кубок світу               | Драммонвіль     | 1:57:55  |
| 30 червня 1996    | 1     | Кубок світу               | Гамільтон       | 1:49:34  |
| 24 серпня 1996    | 2     | Чемпіонат світу           | Клівленд        | 1:51:43  |
| 13 жовтня 1996    | 1     | Кубок світу               | Окленд          | 2:03:19  |
| 20 жовтня 1996    | 1     | Кубок світу               | Сідней          | 1:58:15  |
| 13 квітня 1997    | 1     | Кубок світу               | Ішігакі         | 2:02:05  |
| 27 квітня 1997    | 1     | Кубок світу               | Окленд          | 2:02:15  |
| 29 червня 1997    | 2     | Кубок світу               | Монте-Карло     | 2:09:47  |
| 6 липня 1997      | 1     | Кубок світу               | Гамагорі        | 2:03:44  |
| 26 липня 1997     | —     | Кубок світу               | Стокгольм       | DNF      |
| 10 серпня 1997    | 1     | Кубок світу               | Тисауйварош     | 2:00:22  |
| 21 вересня 1997   | 1     | Кубок світу               | Гамільтон       | 2:03:54  |
| 26 жовтня 1997    | 1     | Кубок світу               | Сідней          | 2:00:32  |
| 16 листопада 1997 | 1     | Чемпіонат світу           | Перт            | 1:59:22  |
| 12 квітня 1998    | 1     | Кубок світу               | Ішігакі         | 2:03:24  |
| 26 квітня 1998    | —     | Кубок світу               | Сідней          | DNF      |
| 12 червня 1998    | —     | Кубок світу               | Цюрих           | DNF      |
| 12 липня 1998     | 15    | Кубок світу               | Гамагорі        | 02:04:23 |
| 25 липня 1998     | 7     | Ігри доброї волі          | Нью-Йорк        | 02:01:41 |
| 2 серпня 1998     | 8     | Кубок світу               | Корнер-Брук     | 2:11:26  |
| 30 серпня 1998    | —     | Чемпіонат світу           | Лозанна         | DNF      |
| 1 листопада 1998  | 4     | Кубок світу               | Окленд          | 2:01:26  |
| 11 квітня 1999    | 4     | Кубок світу               | Ішігакі         | 2:00:48  |
| 12 вересня 1999   | 3     | Чемпіонат світу           | Монреаль        | 1:56:19  |
| 12 вересня 1999   | 2     | Чемпіонат світу (дуатлон) | Гантерсвілл     | 01:56:52 |
| 7 листопада 1999  | 2     | Кубок світу               | Нуса, Квінсленд | 1:55:49  |
| 30 квітня 2000    | 7     | Чемпіонат світу           | Перт            | 1:55:55  |
| 8 липня 2000      | 7     | Кубок світу               | Торонто         | 1:59:05  |
| 15 квітня 2001    | 9     | Кубок світу               | Гамагорі        | 2:00:05  |
| 22 квітня 2001    | 12    | Кубок світу               | Ішігакі         | 02:02:14 |
| 2 вересня 2001    | —     | Ігри доброї волі          | Брисбен         | DNS      |
| 7 червня 2003     | 24    | Кубок світу               | Тхоньєн         | 02:03:46 |
| 15 червня 2003    | 6     | Кубок світу               | Гамагорі        | 1:59:29  |
| 13 липня 2003     | 17    | Кубок світу               | Едмонтон        | 02:03:00 |
| 20 липня 2003     | 9     | Кубок світу               | Корнер-Брук     | 2:10:02  |
| 27 липня 2003     | 16    | Кубок світу               | Солфорд         | 02:06:55 |
| 10 серпня 2003    | 11    | Кубок світу               | Нью-Йорк        | 02:02:10 |
| 6 вересня 2003    | 7     | Кубок світу               | Гамбург         | 1:56:07  |
| 12 вересня 2003   | 31    | Кубок світу               | Ніцца           | 02:06:23 |
| 21 вересня 2003   | —     | Кубок світу               | Мадрид          | DNF      |
| 7 грудня 2003     | —     | Чемпіонат світу           | Квінстаун       | DNF      |

title: Емма Керні

wikitext:
{{Спортсмен
|ім'я                = Емма Керні
|повне ім'я          =
|оригінал імені      =
|зображення          =
|розмір зображення   = 250пкс
|підпис              =
|прізвисько          =
|громадянство        =
|національність      =
|місце проживання    =
|дата народження     =
|місце народження    =
|дата смерті         =
|місце смерті        =
|причина смерті      =
|зріст               =
|вага                =
|батько              =
|мати                =
|дружина             =
|чоловік             =
|діти                =
|вебсторінка         =
|країна              =
|вид спорту          = [[тріатлон]]
|дисципліна          =
|спортивне звання    =
|студентська команда =
|клуб                =
|команда             =
|нац. збірна         =
|статус професіонала =
|тренери             =
|завершення виступів =
|тренує              =
|світові             = чемпіонка світу (1994, 1997)
|регіональні         =
|національні         =
|олімпійські         =
|паралімпійські      =
|дефлімпійські       =
|найвищий рейтинг    =
|поточний рейтинг    =
|особисті рекорди    =
|медалі              =
|show-medals         = yes
|нагороди            =
}}'''Емма Елізабет Керні''' (29 липня 1971, [[Бакінгемшир]], [[Велика Британія]]) — австралійська тріатлоністка. Переможниця двох чемпіонатів світу і трьох кубкуів світу. Входить до Зали слави Міжнародної федерації тріатлону і Зали слави австралійського спорту.

== Біографія ==
Керні народилася в Англії, але змалку переїхала з родиною до Австралії. Спортивну карєру починала в легкій атлетиці, бігала [[легкоатлетичний крос|кроси]] або довгі дистанції. У 13 років встановила рекорд [[Вікторія (штат)|штату Вікторія]] на дистанції 3000 м, а у 18 — здобула перемогу в національному чемпіонаті серед навчальних закладів. З 20 років почала цікавитись тріатлоном. Навесні 1993 року дебютувала у змаганнях з цього виду спорту. У листопаді наступного року стала [[світова серія з триатлону|чемпіонкою світу]]. На турнірі у новозеландському Веллінгтоні показала найкращий час на велоетапі і фінішувала з відривом у 2 хвилини від данської спортсменки Анетти Педерсен. Протягом наступних трьох сезонів здобула 18 перемог на етапах Кубка світу з 20-ти, у яких виходила на старт. 1997 року в Монте-Карло її обійшла [[Мішель Джонс]], а у Стокгольмі зійшла з дистанції після двох видів змагань. У загальному заліку тричі ставала володаркою [[кубок світу з тріатлону|Кубка світу]]. 1997 року вдруге стала чемпіонкою світу. В австралійському Перті її основними конкурентками були [[Джекі Фервотер|Жаклін Галлахер]] і Мішель Джонс. У наступні роки неодноразово фінішувала в чільній десятці, а 2004 року була змушена завершити виступи через проблеми з серцем ([[тахікардія]]). Входить до Зали спортивної слави Австралії (2016), Зали слави Міжнародного союзу тріатлону (2014) і Зали слави австралійського тріатлону (2012).

== Досягнення ==
* Чемпіонка світу (2): 1994, 1997
* Володарка Кубка світу (3): 1995, 1996, 1997
* Віце-чемпіонка світу (1): 1996
* Віце-чемпіонка світу з дуатлону (1): 1999

== Статистика ==
Статистика виступів на головних змаганнях світового тріатлону:
{| class="wikitable sortable"
!Дата
!Місце
!Турнір
!Місто
!width="70" |Час
|-
| align="right" |{{Dts|1994|11|27}}
| align="center" |1
|[[чемпіонат світу з тріатлону 1994|Чемпіонат світу]]
|[[Веллінгтон]]
| align="right" |2:03:18
|-
| align="right" |{{Dts|1995|6|17}}
| align="center" |1
|[[Кубок світу з тріатлону 1995|Кубок світу]]
|[[Деррі]]
| align="right" |2:01:21
|-
| align="right" |{{Dts|1995|6|25}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Сан-Себастьян]]
| align="right" |2:02:37
|-
| align="right" |{{Dts|1995|8|6}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Драммонвіль]]
| align="right" |1:53:12
|-
| align="right" |{{Dts|1995|8|13}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Клівленд]]
| align="right" |01:58:49
|-
| align="right" |{{Dts|1995|10|15}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Сідней]]
| align="right" |02:00:51
|-
| align="right" |{{Dts|1995|11|12}}
| align="center" |7
|[[чемпіонат світу з тріатлону 1995|Чемпіонат світу]]
|[[Канкун]]
| align="right" |2:07:05
|-
| align="right" |{{Dts|1996|5|12}}
| align="center" |1
|[[Кубок світу з тріатлону 1996|Кубок світу]]
|[[Ішіґакі (Окінава)|Ішігакі]]
| align="right" |2:01:00
|-
| align="right" |{{Dts|1996|5|19}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Ґамаґорі|Гамагорі]]
| align="right" |1:57:54
|-
| align="right" |{{Dts|1996|6|10}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Париж]]
| align="right" |1:06:23
|-
| align="right" |{{Dts|1996|6|23}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Драммонвіль]]
| align="right" |1:57:55
|-
| align="right" |{{Dts|1996|6|30}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Гамільтон (Бермудські острови)|Гамільтон]]
| align="right" |1:49:34
|-
| align="right" |{{Dts|1996|8|24}}
| align="center" |2
|[[чемпіонат світу з тріатлону 1996|Чемпіонат світу]]
|[[Клівленд]]
| align="right" |1:51:43
|-
| align="right" |{{Dts|1996|10|13}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Окленд (Нова Зеландія)|Окленд]]
| align="right" |2:03:19
|-
| align="right" |{{Dts|1996|10|20}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Сідней]]
| align="right" |1:58:15
|-
| align="right" |{{Dts|1997|4|13}}
| align="center" |1
|[[Кубок світу з тріатлону 1997|Кубок світу]]
|[[Ішіґакі (Окінава)|Ішігакі]]
| align="right" |2:02:05
|-
| align="right" |{{Dts|1997|4|27}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Окленд (Нова Зеландія)|Окленд]]
| align="right" |2:02:15
|-
| align="right" |{{Dts|1997|6|29}}
| align="center" |2
|Кубок світу
|[[Монте-Карло]]
| align="right" |2:09:47
|-
| align="right" |{{Dts|1997|7|6}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Ґамаґорі|Гамагорі]]
| align="right" |2:03:44
|-
| align="right" |{{Dts|1997|7|26}}
| align="center" | —
|Кубок світу
|[[Стокгольм]]
| align="right" |{{Comment|DNF|Не фінішувала}}
|-
| align="right" |{{Dts|1997|8|10}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Тисауйварош]]
| align="right" |2:00:22
|-
| align="right" |{{Dts|1997|9|21}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Гамільтон (Бермудські острови)|Гамільтон]]
| align="right" |2:03:54
|-
| align="right" |{{Dts|1997|10|26}}
| align="center" |1
|Кубок світу
|[[Сідней]]
| align="right" |2:00:32
|-
| align="right" |{{Dts|1997|11|16}}
| align="center" |1
|[[чемпіонат світу з тріатлону 1997|Чемпіонат світу]]
|[[Перт]]
| align="right" |1:59:22
|-
| align="right" |{{Dts|1998|4|12}}
| align="center" |1
|[[Кубок світу з тріатлону 1998|Кубок світу]]
|[[Ішіґакі (Окінава)|Ішігакі]]
| align="right" |2:03:24
|-
| align="right" |{{Dts|1998|4|26}}
| align="center" | —
|Кубок світу
|[[Сідней]]
| align="right" |{{Comment|DNF|Не фінішувала}}
|-
| align="right" |{{Dts|1998|6|12}}
| align="center" | —
|Кубок світу
|[[Цюрих]]
| align="right" |{{Comment|DNF|Не фінішувала}}
|-
| align="right" |{{Dts|1998|7|12}}
| align="center" |15
|Кубок світу
|[[Ґамаґорі|Гамагорі]]
| align="right" |02:04:23
|-
| align="right" |{{Dts|1998|7|25}}
| align="center" |7
|[[Тріатлон на Іграх доброї волі 1998|Ігри доброї волі]]
|[[Нью-Йорк]]
| align="right" |02:01:41
|-
| align="right" |{{Dts|1998|8|2}}
| align="center" |8
|Кубок світу
|[[Корнер-Брук]]
| align="right" |2:11:26
|-
| align="right" |{{Dts|1998|8|30}}
| align="center" | —
|[[чемпіонат світу з тріатлону 1998|Чемпіонат світу]]
|[[Лозанна]]
| align="right" |{{Comment|DNF|Не фінішувала}}
|-
| align="right" |{{Dts|1998|11|1}}
| align="center" |4
|Кубок світу
|[[Окленд (Нова Зеландія)|Окленд]]
| align="right" |2:01:26
|-
| align="right" |{{Dts|1999|4|11}}
| align="center" |4
|[[Кубок світу з тріатлону 1999|Кубок світу]]
|[[Ішіґакі (Окінава)|Ішігакі]]
| align="right" |2:00:48
|-
| align="right" |{{Dts|1999|9|12}}
| align="center" |3
|[[чемпіонат світу з тріатлону 1999|Чемпіонат світу]]
|[[Монреаль]]
| align="right" |1:56:19
|-
| align="right" |{{Dts|1999|9|12}}
| align="center" |2
|Чемпіонат світу (дуатлон)
|Гантерсвілл
| align="right" |01:56:52
|-
| align="right" |{{Dts|1999|11|7}}
| align="center" |2
|Кубок світу
|{{Comment|Нуса|анг. Noosa}}, [[Квінсленд]]
| align="right" |1:55:49
|-
| align="right" |{{Dts|2000|4|30}}
| align="center" |7
|[[чемпіонат світу з тріатлону 2000|Чемпіонат світу]]
|[[Перт]]
| align="right" |1:55:55
|-
| align="right" |{{Dts|2000|7|8}}
| align="center" |7
|[[Кубок світу з тріатлону 2000|Кубок світу]]
|[[Торонто]]
| align="right" |1:59:05
|-
| align="right" |{{Dts|2001|4|15}}
| align="center" |9
|[[Кубок світу з тріатлону 2001|Кубок світу]]
|[[Ґамаґорі|Гамагорі]]
| align="right" |2:00:05
|-
| align="right" |{{Dts|2001|4|22}}
| align="center" |12
|Кубок світу
|[[Ішіґакі (Окінава)|Ішігакі]]
| align="right" |02:02:14
|-
| align="right" |{{Dts|2001|9|2}}
| align="center" | —
|[[Тріатлон на Іграх доброї волі 2001|Ігри доброї волі]]
|[[Брисбен]]
| align="right" |{{Comment|DNS|Не стартувала}}
|-
| align="right" |{{Dts|2003|6|7}}
| align="center" |24
|[[Кубок світу з тріатлону 2003|Кубок світу]]
|[[Тхоньєн]]
| align="right" |02:03:46
|-
| align="right" |{{Dts|2003|6|15}}
| align="center" |6
|Кубок світу
|[[Ґамаґорі|Гамагорі]]
| align="right" |1:59:29
|-
| align="right" |{{Dts|2003|7|13}}
| align="center" |17
|Кубок світу
|[[Едмонтон]]
| align="right" |02:03:00
|-
| align="right" |{{Dts|2003|7|20}}
| align="center" |9
|Кубок світу
|[[Корнер-Брук]]
| align="right" |2:10:02
|-
| align="right" |{{Dts|2003|7|27}}
| align="center" |16
|Кубок світу
|[[Солфорд]]
| align="right" |02:06:55
|-
| align="right" |{{Dts|2003|8|10}}
| align="center" |11
|Кубок світу
|[[Нью-Йорк]]
| align="right" |02:02:10
|-
| align="right" |{{Dts|2003|9|6}}
| align="center" |7
|Кубок світу
|[[Гамбург]]
| align="right" |1:56:07
|-
| align="right" |{{Dts|2003|9|12}}
| align="center" |31
|Кубок світу
|[[Ніцца]]
| align="right" |02:06:23
|-
| align="right" |{{Dts|2003|9|21}}
| align="center" | —
|Кубок світу
|[[Мадрид]]
| align="right" |{{Comment|DNF|Не фінішувала}}
|-
| align="right" |{{Dts|2003|12|7}}
| align="center" | —
|[[чемпіонат світу з тріатлону 2003|Чемпіонат світу]]
|[[Квінстаун]]
| align="right" |{{Comment|DNF|Не фінішувала}}
|-
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{cite web
|url=https://www.triathlon.org/athletes/profile/5449/emma_carney
|title=Емма Керні
|publisher=[https://www.triathlon.org/ Triathlon.org]
|language=англійська
|accessdate=5 березня 2021
|archiveurl=https://web.archive.org/web/20190621132407/https://www.triathlon.org/athletes/profile/5449/emma_carney
|archivedate=21 червня 2019
|deadurl=no
}}
* {{cite web
|url=https://www.iat.uni-leipzig.de/datenbanken/dbtriathlon/daten.php?spid=5EC1C0B5AFCB4705AEF8E272655010F7
|title=Емма Керні
|publisher=Triathlon Datebase
|language=англійська
|accessdate=5 березня 2021
|archive-date=5 червня 2021
|archive-url=https://web.archive.org/web/20210605235725/https://www.iat.uni-leipzig.de/datenbanken/dbtriathlon/daten.php?spid=5EC1C0B5AFCB4705AEF8E272655010F7
}}

{{Портали|Біографії|Спорт|Австралія}}
{{DEFAULTSORT:Керні Емма}}

[[Категорія:Австралійські тріатлоністки]]
[[Категорія:Уродженці Бакінгемширу]]
[[Категорія:Чемпіони світу з тріатлону]]
[[Категорія:Спортсмени Мельбурна]]
[[Категорія:Австралійські чемпіони світу]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Австралія

Народження: 29 липня 1971 (53 роки) · Борн-Ендd

Alma mater: Wesley Colleged

title: Спорт

Вид спорту: тріатлон

title: Участь і здобутки

Світові змагання: чемпіонка світу (1994, 1997)


text:
# 11002 Річардліс
11002 Річардліс (11002 Richardlis) — астероїд головного поясу, відкритий 24 червня 1979 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,214.

title: 11002 Річардліс

wikitext:
{{Планета
| назва = 11002 Річардліс
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Елеанор Френсіс Гелін|Е. Гелін]],
[[Шелте Джон Бас|Ш. Дж. Бас]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Сайдинг-Спрінг]]
| дата відкриття = [[24 червня]] [[1979]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1979 MD1'''
1979 OT7
1990 RK11
1999 JL10
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|11002|2014.05.13|2014.04.05}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 3,199220977434 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,833042630924 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 3,016131804179 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,060703306467
| орбітальний період = 1913,259599972 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,188160561172 °/д
| середня аномалія = 41,08433778503°
| нахил орбіти = 11,55038489629°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 119,2593163984°
| арг_перицентру = 8,127951139883°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 12,6
| спектр_тип =
}}

'''11002 Річардліс''' (11002 Richardlis) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[24 червня]] [[1979]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,214.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Річардліс}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (11001-11100)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|11002}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|11001 Andrewulff|11003 Andronov|}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1979]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 11002 Річардліс

Відкривач: Е. Гелін, · Ш. Дж. Бас

Місце відкриття: Обсерваторія Сайдинг-Спрінг

Дата відкриття: 24 червня 1979

title: Позначення

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Кукринікси
Кукрині́кси (рос. Кукрыниксы) — творчий колектив трьох радянських графіків і живописців Михайла Купріянова (1903—1991), Порфирія Крилова (1902—1990), Миколи Соколова (1903—2000), які працювали у карикатурному стилі. Колектив утворений 1924 році.
Художники працювали під псевдонімом «Кукринікси» (КуКриНікСИ), що складався:
- з першого складу прізвища Ку (Купріянов)
- з першого складу прізвища Кри (Крилов)
- з першого складу імені Нік (рос. Николай)
- з першої літери прізвища С (Соколов)
- літера И на кінці вказувала, що це був не один художник, а колектив.

## Історія
Познайомились майстри карикатури у 1921 році під час навчання у ВХУТЕМАСі — на той час новостворений унікальний навчальний заклад, де викладали легендарні художники Олександр Родченко, Володимир Татлін, Володимир Фаворський. Саме у Вищих художньо-технічних майстернях зароджувалось авангардне радянське мистецтво.
Юні художники постійно експериментували, знаходили і створювали нові мистецькі форми: спочатку ілюстрували художні твори, пізніше виступали як карикатуристи. У 1922 році М. Купріянов і П. Крилов почали працювати разом у стінній газеті ВХУТЕМАСа під псевдонімами Кукри і Крикуп. Водночас М. Соколов підписував свої роботи як Нікс. 1924 року він приєднався до М. Купріянова та П. Крилова і в студентській стінгазеті вони працювали уже втрьох як Кукринікси.
Перша карикатура Кукриніксів була надрукована 1926 року в журналі «Комсомолія». Пізніше їх роботи почали постійно друкуватись у газеті «Правда» і журналі «Крокодил», здебільшого це були політичні карикатури. У роки Німецько-радянської війни брали активну участь в «Окнах ТАСС» (карикатури, плакати).[джерело?]

## Творчість
Найбільшу популярність Кукриніксам принесли численні майстерно виконані карикатури й шаржі, а також книжкові ілюстрації створені в характерному карикатурному стилі. Разом з Подіні, Моором, Бродати, Черемних, Б. Єфімовим створили у світовій культурі абсолютно унікальний феномен — «позитивна сатира».
Етапними роботами для Кукриніксів були гротескові злободенні карикатури на теми внутрішнього й міжнародного життя (серії «Транспорт», 1933—1934, «Палії війни», 1953-57), агітаційні, зокрема антифашистські, плакати («Нещадно розгромимо та знищимо ворога!», 1941) та ін. Троє художників працювали методом колективної творчості (кожен також працював ще й індивідуально — над портретами й пейзажами).
З 1920 років ілюстрували книги:
- Іллі Ільфа і Євгена Петрова «12 стільців» (1933, 1967) та «Золоте теля» (1971)
- Антона Чехова «Дама з собачкою» та інші твори (1940—1946)
- Максима Горького «Життя Клима Самгіна» (1933), «Фома Гордєєв» (1948—1949), «Мати» (1950)
- Михайла Салтикова-Щедріна (1939)
- М. Сервантеса «Дон Кіхот» (1949—52) та інші.

Кукринікси працювали й у станковому живописі:
- Старі господарі — 1936—1937
- Втеча фашистів з Новгорода — 1944—1946
- Таня — 1942—1947
- Кінець — 1947—1948
- Обвинувачення (Військові злочинці та їхні захисники на Нюрнберзькому процесі) — 1967.

## Відзнаки й нагороди
Колектив нагороджений орденами Леніна, Вітчизняної війни 1-го ступеня та медалями.
Нагороджено Ленінською премією (1965), Сталінською премією (1942, 1947, 1949, 1950, 1951), Державною премією СРСР (1975).

title: Кукринікси

wikitext:
{{Otheruses|Кукрыниксы}}
'''Кукрині́кси''' ({{lang-ru|Кукрыниксы}}) — творчий колектив трьох радянських [[графіка|графіків]] і [[художник|живописців]] [[Купріянов Михайло Васильович|Михайла Купріянова]] (1903—1991), [[Крилов Порфирій Микитич|Порфирія Крилова]] (1902—1990), [[Соколов Микола Олександрович|Миколи Соколова]] (1903—2000), які працювали у [[Карикатура|карикатурному стилі]]. Колектив утворений [[1924]] році.

Художники працювали під псевдонімом «Кукринікси» (''КуКриНікСИ''), що складався:

* з першого складу прізвища ''Ку'' ('''Ку'''пріянов)
* з першого складу прізвища ''Кри'' ('''Кри'''лов)
* з першого складу імені ''Нік'' ([[Російська мова|рос.]] '''Ник'''олай)
* з першої літери прізвища ''С'' ('''С'''околов)
* літера '''И''' на кінці вказувала, що це був не один художник, а колектив.

== Історія ==
Познайомились майстри карикатури у [[1921]] році під час навчання у [[Вищі художньо-технічні майстерні|ВХУТЕМАСі]] — на той час новостворений унікальний навчальний заклад, де викладали легендарні художники [[Родченко Олександр Михайлович|Олександр Родченко]], [[Татлін Володимир Євграфович|Володимир Татлін]], [[Фаворський Володимир Андрійович|Володимир Фаворський]]. Саме у Вищих художньо-технічних майстернях зароджувалось [[Авангардизм|авангардне]] [[радянське мистецтво]].

Юні художники постійно експериментували, знаходили і створювали нові мистецькі форми: спочатку ілюстрували художні твори, пізніше виступали як карикатуристи. У 1922 році М. Купріянов і П. Крилов почали працювати разом у стінній газеті ВХУТЕМАСа під псевдонімами ''Кукри'' і ''Крикуп''. Водночас М. Соколов підписував свої роботи як ''Нікс''. [[1924]] року він приєднався до М. Купріянова та П. Крилова і в студентській стінгазеті вони працювали уже втрьох як ''Кукринікси''<ref>{{Cite book|title=Кукрыниксы. Втроём. — М., 1975. — С. 208.|last=|first=|year=|publisher=|location=|pages=|language=|isbn=}}</ref>.

Перша карикатура Кукриніксів була надрукована 1926 року в журналі «''Комсомолія''». Пізніше їх роботи почали постійно друкуватись у газеті «Правда» і журналі «Крокодил», здебільшого це були політичні карикатури. У роки [[Німецько-радянська війна|Німецько-радянської війни]] брали активну участь в «[[Окна ТАСС|Окнах ТАСС]]» (карикатури, плакати).{{Джерело?}}

== Творчість ==
Найбільшу популярність Кукриніксам принесли численні майстерно виконані карикатури й [[шарж]]і, а також [[Книжкова ілюстрація|книжкові ілюстрації]] створені в характерному [[карикатура|карикатурному]] стилі. Разом з Подіні, [[Орлов Дмитро Стахійович|Моором]], Бродати, Черемних, [[Єфімов Борис Юхимович|Б. Єфімовим]] створили у світовій культурі абсолютно унікальний феномен — «позитивна сатира».

Етапними роботами для Кукриніксів були гротескові злободенні карикатури на теми внутрішнього й міжнародного життя (серії «Транспорт», 1933—1934, «Палії війни», 1953-57), агітаційні, зокрема антифашистські, плакати («Нещадно розгромимо та знищимо ворога!», 1941) та ін. Троє художників працювали методом колективної творчості (кожен також працював ще й індивідуально — над портретами й пейзажами)<ref>{{Cite web|url=http://www.chronoton.ru/bio/kukryniksy|title=Кукрыниксы из Вхутемаса {{!}} Хронотон|website=www.chronoton.ru|language=ru|accessdate=2018-08-24|archive-date=24 серпня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180824101955/http://www.chronoton.ru/bio/kukryniksy}}</ref><ref>{{Cite book|title=Гурьева Т.Г., Кукрыниксы: втроём (Куприянов М.В., Крылов П.Н., Соколов Н.А.), М., «Советский художник», 1975 г., с. 78.|last=|first=|year=|publisher=|location=|pages=|language=|isbn=}}</ref>.

З 1920 років ілюстрували книги:

* ''Іллі Ільфа'' і ''Євгена Петрова'' «[[Дванадцять стільців|12 стільців]]» (1933, 1967) та «[[Золоте теля]]» (1971)
* ''Антона Чехова'' «Дама з собачкою» та інші твори (1940—1946)
* ''Максима Горького'' «Життя Клима Самгіна» (1933), «Фома Гордєєв» (1948—1949), «Мати» (1950)
* [[Салтиков-Щедрін Михайло Євграфович|''Михайла Салтикова-Щедріна'']] (1939)
* ''М. Сервантеса'' «Дон Кіхот» (1949—52) та інші.

Кукринікси працювали й у [[Станковий живопис|станковому живописі]]:

* ''Старі господарі'' — 1936—1937
* ''Втеча фашистів з Новгорода'' — 1944—1946
* ''Таня'' — 1942—1947
* ''Кінець'' — 1947—1948
* ''Обвинувачення'' (Військові злочинці та їхні захисники на [[Нюрнберзький процес|Нюрнберзькому процесі]]) — 1967.

== Відзнаки й нагороди ==

Колектив нагороджений орденами [[Орден Леніна|Леніна]], [[Орден Вітчизняної війни|Вітчизняної війни 1-го ступеня]] та медалями.

Нагороджено [[Ленінська премія|Ленінською премією]] ([[1965]]), [[Сталінська премія|Сталінською премією]] ([[1942]], [[1947]], [[1949]], [[1950]], [[1951]]), [[Державна премія СРСР|Державною премією СРСР]] ([[1975]]).

== Література ==

* ''Герценберг В. Р.'' Иллюстрации художников Кукрыниксы к рассказам А. П. Чехова. — «Государственная Третьяковская галерея», 1953. — 72 с.
* ''Герценберг В. Р.'' Кукрыниксы об искусстве. — «Изобразительное искусство», 1981. — 240 с.
* ''Демосфенова Г. Л.'' Кукрыниксы — иллюстраторы: Альбом / Редактор И. И. Никонова, Художник И. Ф. Ререберг. — М.: Искусство, 1956. — 220 с.
* ''Демосфенова Г. Л.'' Кукрыниксы. — М.: Знание, 1960. — 40 с. — (Всесоюзное общество по распространению политических и научных знаний). — 58 600 экз.
* ''Соколова Н. И.'' Кукрыниксы. М., 1975. Д. М. Колесникова.
* ''Пистунова А. М.'' Единосущная троица / Александра Пистунова.. — М.: Советская Россия, 1978. — 272 с. — (Люди Советской России). — 50 000 экз. (в пер.)

== Див. також ==
* [[Кукрыниксы (рок-гурт)]]

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20070510082100/http://petrov.com.ua/GoldCalf/GoldCalf.htm «Золотой теленок» в картинках Кукрыниксов]{{ref-ru}}
* [http://tramvaiiskusstv.ru/grafika/spisok-khudozhnikov/item/196-kukrniksy.html Кукринікси. Графіка] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180824134912/http://tramvaiiskusstv.ru/grafika/spisok-khudozhnikov/item/196-kukrniksy.html |date=24 серпня 2018 }}
* [http://tramvaiiskusstv.ru/plakat/spisok-khudozhnikov/item/83-kukryniksy.html Кукринікси. Плакати] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180824134944/http://tramvaiiskusstv.ru/plakat/spisok-khudozhnikov/item/83-kukryniksy.html |date=24 серпня 2018 }}

== Примітки ==
[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Російські художники]]
[[Категорія:Ілюстратори СРСР]]
[[Категорія:Засновані 1924]]
[[Категорія:Колективні псевдоніми]]
<references />{{art-stub}}


text:
# Хуан Альварес
Хуан Непомусено Альварес Уртадо (ісп. Juan Nepomuceno Álvarez Hurtado; 27 січня 1790, Атояк-де-Альварес, Герреро, Мексика — 21 серпня 1867, Акапулько, Герреро, Мексика) — мексиканський військовий і політичний діяч, тимчасовий президент Мексики в 1855 році.
Був активним членом ліберальної партії. Брав участь у війні за незалежність, брав участь у відбитті французької інтервенції в 1838 році, а також нападу озброєних сил США в 1847 році. Він приєднався до змови з метою повалення президента генерала Санта-Анни. Він був призначений головнокомандувачем армії опозиції. Спочатку зазнав поразки від урядових військ (квітень 1854), після чого почалися партизанські дії.
4 жовтня 1855 року обраний тимчасовим президентом країни. Представляв ліве крило лібералів — «пурос» (крайніх). Їх метою були економічний розвиток, справедливий розподіл землі і багатств, секуляризація майна, ліквідація привілеїв церкви і армії. Під час його перебування при владі були прийняті рішення про ліквідацію традиційних привілеїв католицької церкви і вищих чинів армії, скликаний Конституційний конгрес. У листопаді 1855 року незадоволені законом консерватори і частина правого крила лібералів — «модерадос» (помірних), вчинили переворот і Альварес 11 грудня 1855 був змушений піти у відставку, хоча влада залишилася в руках його соратників.

title: Хуан Альварес

wikitext:
{{державний діяч}}
'''Хуан Непомусено Альварес Уртадо''' ({{Lang-es|Juan Nepomuceno Álvarez Hurtado}}; [[27 січня]] [[1790]], [[Атояк-де-Альварес]], [[Герреро]], [[Мексика]] — [[21 серпня]] [[1867]], [[Акапулько]], Герреро, Мексика) — мексиканський військовий і політичний діяч, тимчасовий [[президент Мексики]] в 1855 році.

Був активним членом ліберальної партії. Брав участь у [[Мексиканська війна за незалежність|війні за незалежність]], брав участь у відбитті французької інтервенції в 1838 році, а також [[Американо-мексиканська війна|нападу озброєних сил США]] в 1847 році. Він приєднався до змови з метою повалення президента генерала [[Антоніо Лопес де Санта-Анна|Санта-Анни]]. Він був призначений головнокомандувачем армії опозиції. Спочатку зазнав поразки від урядових військ (квітень 1854), після чого почалися партизанські дії.

4 жовтня 1855 року обраний тимчасовим президентом країни. Представляв ліве крило лібералів — «пурос» (крайніх). Їх метою були економічний розвиток, справедливий розподіл землі і багатств, [[секуляризація]] майна, ліквідація привілеїв церкви і армії. Під час його перебування при владі були прийняті рішення про ліквідацію традиційних привілеїв [[Католицька церква|католицької церкви]] і вищих чинів армії, скликаний Конституційний конгрес. У листопаді 1855 року незадоволені законом консерватори і частина правого крила лібералів — «модерадос» (помірних), вчинили переворот і Альварес 11 грудня 1855 був змушений піти у відставку, хоча влада залишилася в руках його соратників.

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.buscabiografias.com/biografia/verDetalle/8027/Juan%20Alvarez%20-%20Juan%20Alvarez%20Benitez Біографія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200925012852/https://www.buscabiografias.com/biografia/verDetalle/8027/Juan%20Alvarez%20-%20Juan%20Alvarez%20Benitez |date=25 вересня 2020 }}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Президенти Мексики]]
[[Категорія:Правителі XIX століття]]

Народження: 27 січня 1790 · Атояк-де-Альваресd, Ґерреро, Мексика

Смерть: 21 серпня 1867 (77 років) · Акапулько, Ґерреро, Мексика

Поховання: Ротонда видатних діячів

Країна: Мексика

Партія: Ліберальна партіяd

Шлюб: Faustina Benítezd

Діти: Diego Álvarez Benítezd


text:
# До сходу сонця
«До сходу сонця» або «Перед світанком» (англ. Before Sunrise) — американський романтичний кінофільм 1995 року режисера Річарда Лінклейтера. Це перша частина трилогії «Before...». Фільм побудований на діалогах двух персонажів: Джессі (Ітан Гоук) і Селін (Жулі Дельпі) які випадково зустрілися в поїзді та сходять у Відні, де разом проведуть незабутню ніч. Продовженням є фільм «Перед заходом сонця» (2004). Станом на 18 лютого 2025 року стрічка займає 188-му позицію у списку 250 кращих фільмів за версією IMDb.

## Сюжет
Фільм розповідає історію двох молодих людей, американця Джессі (Ітан Гоук) і француженки Селін (Жулі Дельпі), які випадково зустрічаються в поїзді, подорожуючи Європою. Джессі прямує до Відня, щоб встигнути на рейс до Америки, а Селін — до Парижа, де має стати студенткою Сорбонни. Після короткої розмови в вагоні-ресторані Джессі переконує Селін зробити зупинку у Відні, щоб разом оглянути місто та провести день у компанії одне одного.
Вони відкрито діляться своїми думками про життя, кохання, мрії та переживання, оскільки вірять, що це їхня остання зустріч. Проте за час, проведений разом, вони поступово зближуються, і коли пора прощатися, розуміють, що не хочуть розлучатися. Тому, стоячи на залізничному вокзалі Відня, вони вирішують, що через шість місяців обов’язково зустрінуться на цьому ж пероні.
Ця захоплююча історія отримала продовження у фільмі «Перед заходом сонця» (2004) того ж режисера, з тими ж акторами в головних ролях. Дія розгортається через дев'ять років, коли герої знову стикаються з важливими питаннями свого життя та стосунків.

## Нагороди та номінації[2]
- Срібний ведмідь за найкращу режисуру (Річард Лінклейтер) Берлінського кінофестивалю 1995 року
- Номінація на Золотого ведмедя Берлінського кінофестивалю 1995 року
- Номінація «Найкращий поцілунок» MTV Movie Awards 1995 року (Жюлі Дельпі та Ітан Гоук)

## Цікаві факти
- Короткий роман Лінклейтера з Емі Лерхаупт надихнув режисера на створення фільму. Вони познайомилися в магазині іграшок у 1989 році, коли Лінклейтер відвідував родину у Філадельфії. Вони провели разом цілу ніч, гуляючи та розмовляючи. Однак, на відміну від "Перед сходом сонця", вони намагалися підтримувати зв'язок, обмінявшись номерами телефонів, але іскра згасла, і вони перестали спілкуватися. Лінклейтер думав, що, можливо, вона прийде на показ «Перед сходом сонця», та цього не сталося. Лише три роки потому Лінклейтер дізнався чому: Емі Лергаупт загинула в аварії на мотоциклі у віці 24 років 9 травня 1994 року, менш ніж за місяць до початку зйомок.[3]
- Книги, які Селін і Джессі читали в поїзді — це антологія Жоржа Батая у Селін, і автобіографія Клауса Кінскі у Джессі.
- У фільмі не показано, як Джессі та Селін кохаються в парку, але наступного ранку стає зрозуміло, що вони це робили. Зранку Селін одягнена в свою чорну сукню, але не в білу футболку, яка була під нею. Звичайно, єдиний спосіб, яким вона могла її скинути, - це зняти сукню.[4]
- Джессі і Селін з'являються в анімаційному фільмі Лінклейтера "Пробудження життя" у чотирихвилинній сцені, в якій вони лежать разом у ліжку і розмовляють про реінкарнацію та інші теми, подібні до тих, про які йшлося у фільмі. Враховуючи, що стрічка присвячена усвідомленим сновидінням, а в наступному фільмі трилогії «Перед заходом сонця» показано, що ці двоє не бачилися протягом 9 років, ця сцена вважається такою, що ніколи не відбувалася. Одна з можливих інтерпретацій полягає в тому, що це сон Джессі.[5]

title: До сходу сонця

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Перед сходом сонця
| оригінальна назва = {{lang-en|Before Sunrise}}
| плакат            = Before Sunrise film.jpg
| жанр              = [[мелодрама]]
| режисер           = [[Річард Лінклейтер]]
| сценарист         = [[Річард Лінклейтер]]{{break}}Кім Крізан
| актори            = [[Жулі Дельпі]]{{break}}[[Ітан Гоук]]
| композитор        = Фред Фріт
| оператор          = [[Лі Деніел]]
| кінокомпанія      = [[Castle Rock Entertainment]]
| дистриб'ютор      = [[Columbia Pictures]] (кінотеатри){{break}}[[Warner Bros.]](тепер)
| тривалість        = 101 хв.
| бюджет            = $2,5 млн.
| касові збори      = $5,535,405
| країни            = {{br list | {{USA}}, | {{SUI}}, | {{AUT}} }}
| рік               = 1995
| ідентифікатор     = 0112471
| мова              = {{br list | [[англійська]], | [[німецька]], | [[французька]]}}
| наступний         = [[Перед заходом сонця]]
| сайт              = https://www.warnerbros.com/movies/sunrise
}}

«'''До сходу сонця'''» або «'''Перед світанком'''» ({{lang-en|Before Sunrise}}) — американський [[Романтичний фільм|романтичний]] кінофільм 1995 року режисера [[Річард Лінклейтер|Річарда Лінклейтера]]. Це перша частина трилогії «Before...». Фільм побудований на діалогах двух персонажів: Джессі ([[Ітан Гоук]]) і Селін ([[Жулі Дельпі]]) які випадково зустрілися в поїзді та сходять у [[Відень|Відні]], де разом проведуть незабутню ніч. Продовженням є фільм [[Перед заходом сонця|«Перед заходом сонця»]] (2004). Станом на 18 лютого 2025 року стрічка займає 188-му позицію у [[Список 250 найрейтинговіших фільмів IMDb|списку 250 кращих фільмів за версією IMDb]].<ref>{{Cite web |url=https://m.imdb.com/chart/top/ |title=IMDb Top 250 Movies |website=IMDb |language=en-US |access-date=2025-02-18}}</ref>

== Сюжет ==
Фільм розповідає історію двох молодих людей, американця Джессі ([[Ітан Гоук]]) і француженки Селін ([[Жулі Дельпі]]), які випадково зустрічаються в поїзді, подорожуючи Європою. Джессі прямує до [[Відень|Відня]], щоб встигнути на рейс до [[Сполучені Штати Америки|Америки]], а Селін — до [[Париж]]а, де має стати студенткою [[Сорбонна|Сорбонни]]. Після короткої розмови в вагоні-ресторані Джессі переконує Селін зробити зупинку у Відні, щоб разом оглянути місто та провести день у компанії одне одного.

Вони відкрито діляться своїми думками про життя, кохання, мрії та переживання, оскільки вірять, що це їхня остання зустріч. Проте за час, проведений разом, вони поступово зближуються, і коли пора прощатися, розуміють, що не хочуть розлучатися. Тому, стоячи на залізничному вокзалі Відня, вони вирішують, що через шість місяців обов’язково зустрінуться на цьому ж пероні.

Ця захоплююча історія отримала продовження у фільмі «[[Перед заходом сонця]]» (2004) того ж режисера, з тими ж акторами в головних ролях. Дія розгортається через дев'ять років, коли герої знову стикаються з важливими питаннями свого життя та стосунків.
== Нагороди та номінації<ref>{{Citation|title=Before Sunrise (1995) - Awards - IMDb|url=https://m.imdb.com/title/tt0112471/awards/|accessdate=2025-02-18|language=en-US}}</ref> ==
* [[Срібний ведмідь за найкращу режисуру]] (Річард Лінклейтер) [[Берлінський міжнародний кінофестиваль|Берлінського кінофестивалю]] 1995 року
* Номінація на [[Золотий ведмідь|Золотого ведмедя]] [[Берлінський міжнародний кінофестиваль|Берлінського кінофестивалю]] 1995 року
* Номінація «<nowiki/>[[Кінонагорода MTV за найкращий поцілунок|Найкращий поцілунок]]<nowiki/>» [[MTV Movie Awards]] 1995 року (Жюлі Дельпі та Ітан Гоук)

== Цікаві факти ==
* Короткий роман Лінклейтера з Емі Лерхаупт надихнув режисера на створення фільму. Вони познайомилися в магазині іграшок у 1989 році, коли Лінклейтер відвідував родину у Філадельфії. Вони провели разом цілу ніч, гуляючи та розмовляючи. Однак, на відміну від "Перед сходом сонця", вони намагалися підтримувати зв'язок, обмінявшись номерами телефонів, але іскра згасла, і вони перестали спілкуватися. Лінклейтер думав, що, можливо, вона прийде на показ «Перед сходом сонця», та цього не сталося. Лише три роки потому Лінклейтер дізнався чому: Емі Лергаупт загинула в аварії на мотоциклі у віці 24 років 9 травня 1994 року, менш ніж за місяць до початку зйомок.<ref>{{Cite web |url=https://www.vulture.com/2013/05/before-sunrises-tragic-real-life-inspiration.html |title=The History of Before Sunrise’s Tragic Real-Life Inspiration |last=Fox |first=Jesse David |last2=writer |first2=a Vulture senior |last3=Book |first3=author of Comedy |date=2013-05-30 |website=Vulture |language=en |access-date=2025-02-18}}</ref>
* Книги, які Селін і Джессі читали в поїзді — це антологія [[Жорж Батай|Жоржа Батая]] у Селін, і автобіографія [[Клаус Кінскі|Клауса Кінскі]] у Джессі.
*У фільмі не показано, як Джессі та Селін кохаються в парку, але наступного ранку стає зрозуміло, що вони це робили. Зранку Селін одягнена в свою чорну сукню, але не в білу футболку, яка була під нею. Звичайно, єдиний спосіб, яким вона могла її скинути, - це зняти сукню.<ref>{{Cite web |url=https://beforesunrise.yolasite.com/interesting-notes-and-facts-about-before-sunrise.php |title=Before Sunrise |website=beforesunrise.yolasite.com |access-date=2025-02-18}}</ref>
*Джессі і Селін з'являються в [[Анімаційно-ігровий фільм|анімаційному фільмі]] Лінклейтера "[[Пробудження життя]]" у чотирихвилинній сцені, в якій вони лежать разом у ліжку і розмовляють про [[Реінкарнація|реінкарнацію]] та інші теми, подібні до тих, про які йшлося у фільмі. Враховуючи, що стрічка присвячена усвідомленим сновидінням, а в наступному фільмі трилогії [[Перед заходом сонця|«Перед заходом сонця»]] показано, що ці двоє не бачилися протягом 9 років, ця сцена вважається такою, що ніколи не відбувалася. Одна з можливих інтерпретацій полягає в тому, що це сон Джессі.<ref>{{Cite web |url=https://beforesunrise.yolasite.com/interesting-notes-and-facts-about-before-sunrise.php |title=Before Sunrise |website=beforesunrise.yolasite.com |access-date=2025-02-18}}</ref>

== Див. також ==
* [[Перед заходом сонця]]
* [[Перед опівніччю]]

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==
* {{imdb title|id=0112471}} {{рейтинг-10|8.1}}
*[https://film-grab.com/2013/06/19/before-sunrise/ Кадри з фільму]

{{бібліоінформація}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми США 1995]]
[[Категорія:Фільми Річарда Лінклейтера]]
[[Категорія:Фільми Castle Rock Entertainment]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Трилогія «Перед»]]

title: англ. Before Sunrise

Жанр: мелодрама

Режисер: Річард Лінклейтер

Сценарист: Річард Лінклейтер · Кім Крізан

У головних · ролях: Жулі Дельпі · Ітан Гоук

Оператор: Лі Деніел

Композитор: Фред Фріт

Кінокомпанія: Castle Rock Entertainment

Дистриб'ютор: Columbia Pictures (кінотеатри) · Warner Bros.(тепер)

Мова: англійська, · німецька, · французька

Країна: США, · Швейцарія, · Австрія

Наступний: Перед заходом сонця