text:
# Слобода (Тотемський район)
Слобода́ (рос. Слобода) — присілок у складі Тотемського району Вологодської області, Росія. Входить до складу Толшменського сільського поселення.

## Населення
Населення — 8 осіб (2010; 25 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 100 %

title: Слобода (Тотемський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = присілок
 | тип_род         = присілка
 | назва           = Слобода
 | назва ін.       = {{lang-ru|Слобода}}
 | карта розташування1 = Росія Вологодська область
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Вологодська область]]
 | район           = [[тотемський район|Тотемський]]
 | міський округ   =
 | поселення       = [[толшменське сільське поселення|Толшменское]]
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 8 осіб ([[2010]]{{RUS-VLG-census-2010}})
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 59
 | lat_min= 38
 | lat_sec= 56
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 42
 | lon_min= 12
 | lon_sec= 35
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Слобода (значення)}}

'''Слобода́''' ({{lang-ru|Слобода}}) — [[присілок]] у складі [[тотемський район|Тотемського району]] [[вологодська область|Вологодської області]], [[Росія]]. Входить до складу [[толшменське сільське поселення|Толшменського сільського поселення]].

== Населення ==
Населення — 8 осіб ([[2010]]; 25 у [[2002]]<ref>[http://lingvarium.org/russia/BD/02c_Vologodskaya.xls Дані перепису населення Росії 2002 року]</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 100 %

== Джерела ==
* {{Карта|O-38-13}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=59.649010&lon=42.211533&z=12&show=/17607916/ru/Слобода На Вікімапії]

{{vologda-obl-stub}}
{{тотемський район}}

[[Категорія:Населені пункти Тотемського району]]
[[Категорія:Присілки Вологодської області]]

title: присілок Слобода

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Вологодська область

Муніципальний район: Тотемський

Поселення: Толшменское

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Слобода · Слобода


text:
# Пясечно (Свентокшиське воєводство)
Пясечно (пол. Piaseczno) — село в Польщі, у гміні Лонюв Сандомирського повіту Свентокшиського воєводства.
Населення — 162 особи (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Тарнобжезького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура на день 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 80      | 14                 | 61               | 5                    |
| Жінки    | 82      | 15                 | 53               | 14                   |
| Разом    | 162     | 29                 | 114              | 19                   |

wikiname: ukwiki

title: Пясечно (Свентокшиське воєводство)

in_language: uk

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Пясечно
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Piaseczno}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Свентокшиське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Сандомирський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Гміна Лонюв{{!}}Лонюв
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 162
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 15
|поштовий індекс        = 27-670 [[Łoniów]]
|автомобільний код      = TSA
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0798009<ref name=c-1>7 września 2010 r.</ref>
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Пясечно (значення)}}

'''Пясечно''' ({{lang-pl|Piaseczno}}) — село в Польщі, у [[Лонюв (гміна)|гміні Лонюв]] [[Сандомирський повіт|Сандомирського повіту]] [[Свентокшиське воєводство|Свентокшиського воєводства]].
Населення — {{formatnum:162}} {{МНОЖИНА:162|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Тарнобжезьке воєводство|Тарнобжезького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура на день 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=80 |ЧолПре=14 |ЧолПрац=61 |ЧолПост=5
|Жін=82 |ЖінПре=15 |ЖінПрац=53 |ЖінПост=14
|Разом=162 |РазомПре=29 |РазомПрац=114 |РазомПост=19
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url=https://danepubliczne.gov.pl/dataset/ea76a817-702b-465b-a12d-4ebba27d6fb3/resource/64abe576-8dc9-4f77-a4c6-d36462c32518/download/1miejscowosciludnoscnsp2011.xlsx
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=14 серпня 2018}}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Лонюв}}

[[Категорія:Села Сандомирського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Свентокшиське воєводство

Повіт: Сандомирський повіт

Гміна: Лонюв

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Поштовий індекс: 27-670 Łoniów

Автомобільний код: TSA

OSM: ↑2966774 ·R (Ґміна Лонюв)


text:
# Маніштусу
Маніштусу чи Маніштушу — третій цар Аккаду з династії Саргонідів, найімовірніше син Саргона і брат свого попередника Рімуша. Правив 15 чи за іншими даними 7 років. За так званою короткою хронологією правив у 2205–2191 роках до нашої ери. Маніштусу як і його брат загинув насильницькою смертю.

## Життєпис
Продовжив зовнішню політику своїх попередників. Він здійснив похід до Еламу щоб придушити повстання, а також підкорив незалежні раніше регіони цієї країни — Аншан і Ширпхум. Після упокорення Еламу Маніштусу на спорядив на еламському березі Перської затоки флот, переправився з військом на аравійський берег, захопив Дільмун (Бахрейн) і з боями пройшов біля тисячі кілометрів узбережжям. В звіті він повідомляє, що розбив у битві війська 32 міст, а самі їх завоював. Серед підкорених країн є Гуніб, що ймовірно розташовувалася на півострові між Перською та Оманською затоками. Однак в цілому Маніштусу воював відносно небагато і один й той самий напис про перемогу в Еламі повторюється на кількох пам'ятниках.
Головною метою внутрішньої політики царя було зміцнення створеної завоюваннями держави. Для цього Маніштусу намагається отримати підтримку впливових кіл суспільства, зокрема жрецтва. Він спеціальним указом встановлює володіння та доходи храму Шамаша, жертвує йому 30 талантів золота й срібла. В Еламі він присвячує місцевому богу Наруті свою статую тощо. Відомо, що він збудував храм Іштар в Ніневії — через кілька століть правитель Ашшура Шамші-Адад I реставруючи цей храм знайшов там статую та стелу Маніштушу про заснування святилища.
Дуже характерною є земельна політика Маніштусу. Зберігся обеліск його часу, надписи на якому відображають факт купівлі царем в кількох осіб значних земельних володінь біля Кішу та інших міст. Через те, що продавці звуться «братами» і «дітьми», то є усі підстави вважати, що земля купувалася в сільських громад. Але «їдцями срібла», тобто продавцями, виступає не громада, а лише її верхівка — «пани поля» чи «старійшини поля». Судячи з усього, цар скуповував землю в примусовому порядку і за номінальною ціною. Але сам факт свідчить, що навіть правитель не міг просто забрати у громади землю і мусив дотримуватися формальностей — купуючи землю у приватних осіб, треба було укладати угоду при свідках з обох боків, а купуючи значні ділянки одразу навіть «питати дозволу» у місцевих народних зборів. Тобто земля в аккадській державі не була державною власністю, цар не був її верховним власником і змушений був в разі чого купувати її у підданих. У надписі згадується, що потім на цих землях були поселені чиновники та жерці, а також аристократи, серед яких родичі патесі Умми, син патесі Лагаша тощо. Схоже, що цар одночасно збільшував фонд державних земель, винагороджував знать, тим самим отримуючи її підтримку, а заодно ставив у залежне від себе становище.

title: Маніштусу

wikitext:
{{Державний діяч
|ім'я    =
|оригінальне ім'я =
|зображення       =
|ширина портрета  =
|підпис           = Обеліск Маніштусу
|герб             =
|прапор           =
|посада           = [[Список царів Шумеру та Аккаду|Цар Шумеру та Аккаду]]
|періодпочаток    = [[2252 до н. е.]]
|періодкінець     = [[2237 до н. е.]]
|попередник       = [[Рімуш]]
|наступник        = [[Нарам-Суен]]
|громадянство     =
|дата народження  =
|місце народження =
|дата смерті      =
|місце смерті     =
|династія         =
|батько           = [[Саргон Аккадський|Саргон]]
|мати             = [[Ташлултум]]
|чоловік          =
|дружина          =
|діти             = [[Нарам-Суен]]
|нагороди         = <!--  {{ряд2|{{шаблон_вищої_нагороди}}}}
{{ряд2|{{шаблон_нагороди}} | {{шаблон_нагороди}} | {{шаблон_нагороди}}}} -->
|автограф         =
}}
[[Файл:Manishtushu.png|міні|праворуч|400пкс|Аккадська імперія за Маніштусу, але зважайте, що напрямок походу в Аравію зображено неправильно, бо цар плив не з Шумеру, а з Еламу]]

'''Маніштусу''' чи '''Маніштушу''' — третій цар [[Аккад]]у з династії Саргонідів, найімовірніше син [[Саргон Аккадський|Саргона]] і брат свого попередника [[Рімуш]]а. Правив 15 чи за іншими даними 7 років<ref>В так званому «Царському списку» говориться «''Маніштушуш, старший брат Рімуша, син Шаррумкена правив (15/7) років''». Тобто розбіжності щодо тривалості його правління існували вже в давнину.</ref>. За так званою [[Коротка хронологія|короткою хронологією]] правив у 2205–2191 роках до нашої ери. Маніштусу як і його брат загинув насильницькою смертю.

==Життєпис==
Продовжив зовнішню політику своїх попередників. Він здійснив похід до Еламу щоб придушити повстання, а також підкорив незалежні раніше регіони цієї країни — Аншан і Ширпхум. Після упокорення Еламу Маніштусу на спорядив на еламському березі [[Перська затока|Перської затоки]] флот, переправився з військом на аравійський берег, захопив Дільмун (Бахрейн) і з боями пройшов біля тисячі кілометрів узбережжям. В звіті він повідомляє, що розбив у битві війська 32 міст, а самі їх завоював. Серед підкорених країн є Гуніб, що ймовірно розташовувалася на півострові між Перською та [[Оманська затока|Оманською]] затоками. Однак в цілому Маніштусу воював відносно небагато і один й той самий напис про перемогу в Еламі повторюється на кількох пам'ятниках.

Головною метою внутрішньої політики царя було зміцнення створеної завоюваннями держави. Для цього Маніштусу намагається отримати підтримку впливових кіл суспільства, зокрема жрецтва. Він спеціальним указом встановлює володіння та доходи храму Шамаша, жертвує йому 30 [[Талант (одиниця виміру)|талантів]] золота й срібла. В Еламі він присвячує місцевому богу Наруті свою статую тощо. Відомо, що він збудував храм [[Іштар]] в [[Ніневія|Ніневії]] — через кілька століть правитель [[Ассирія|Ашшура]] [[Шамші-Адад I]] реставруючи цей храм знайшов там статую та стелу Маніштушу про заснування святилища.

Дуже характерною є земельна політика Маніштусу. Зберігся обеліск його часу, надписи на якому відображають факт купівлі царем в кількох осіб значних земельних володінь біля Кішу та інших міст. Через те, що продавці звуться «братами» і «дітьми», то є усі підстави вважати, що земля купувалася в сільських громад. Але «їдцями срібла», тобто продавцями, виступає не громада, а лише її верхівка — «пани поля» чи «старійшини поля». Судячи з усього, цар скуповував землю в примусовому порядку і за номінальною ціною. Але сам факт свідчить, що навіть правитель не міг просто забрати у громади землю і мусив дотримуватися формальностей — купуючи землю у приватних осіб, треба було укладати угоду при свідках з обох боків, а купуючи значні ділянки одразу навіть «питати дозволу» у місцевих народних зборів. Тобто земля в аккадській державі не була державною власністю, цар не був її верховним власником і змушений був в разі чого купувати її у підданих. У надписі згадується, що потім на цих землях були поселені чиновники та жерці, а також аристократи, серед яких родичі патесі [[Умма (місто)|Умми]], син патесі [[Лагаш]]а тощо. Схоже, що цар одночасно збільшував фонд державних земель, винагороджував знать, тим самим отримуючи її підтримку, а заодно ставив у залежне від себе становище.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Идеология царской власти в эпоху Саргонидов, Владимир Сазонов, Магистерская работа, Тартуский университет, Тарту 2005

{{Правителі Шумеру}}

[[Категорія:Персоналії за алфавітом]]
[[Категорія:Царі Аккада]]
[[Категорія:XXIII століття до н. е.]]

title: 2252 до н. е. — 2237 до н. е.

Попередник: Рімуш

Наступник: Нарам-Суен

Народження: невідомо

Релігія: Шумеро-аккадська міфологія

Батько: Саргон

Мати: Ташлултум

Діти: Нарам-Суен

2252 до н. е. — 2237 до н. е.: Медіафайли у Вікісховищі


text:
# Партенітська селищна рада
Партені́тська се́лищна ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування у складі Ялтинського району Автономної Республіки Крим. Адміністративний центр — селище Партеніт.  Населення — 6 061 особа (станом на 1 січня 2011 року)

## Склад ради
Рада складається з 30 депутатів та голови.
- Голова ради: Конєв Микола Іванович
- Секретар ради: Некрасов Євгеній Іванович

### Керівний склад попередніх скликань
| Прізвище, ім'я, по батькові | Основні відомості                                                        | Дата обрання | Дата звільнення |
| --------------------------- | ------------------------------------------------------------------------ | ------------ | --------------- |
| Конєв Микола Іванович       | Селищний голова, 1958 року народження, освіта вища, безпартійний         | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Конєв Микола Іванович       | Селищний голова, 1958 року народження, освіта вища, член Партії регіонів | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України

### Депутати
За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали:

#### За суб'єктами висування
| Суб'єкт висування | Кількість обраних депутатів | %  |
| ----------------- | --------------------------- | -- |
| Партія регіонів   | 18                          | 60 |
| Самовисування     | 12                          | 40 |

#### За округами
| № округу        | Прізвище, ім'я, по батькові      | Дата визнання обраним | Освіта             | Партійна приналежність | Відомості про обраного депутата                                                                              |
| --------------- | -------------------------------- | --------------------- | ------------------ | ---------------------- | ------------------------------------------------------------------------------------------------------------ |
| Партія регіонів |                                  |                       |                    |                        |                                                                                |
| 1               | Карасьова Ірина Аркадіївна       | 31.10.2010            | вища               | член Партії регіонів   | приватний підприємець                                                                                |
| 4               | Міряйкін Михайло Прокопович      | 31.10.2010            | вища               | член Партії регіонів   | ЦМР та СЛ «Крим», начальник квартирно — експлуатаційної служби                                               |
| 7               | Бандура Сергій Володимирович     | 31.10.2010            | середня спеціальна | член Партії регіонів   | приватний підприємець                                                                                |
| 8               | Яковенко Оксана Иосифівна        | 31.10.2010            | середня спеціальна | член Партії регіонів   | приватний підприємець                                                                                |
| 10              | Куртєв Віктор Валентинович       | 31.10.2010            | середня            | член Партії регіонів   | приватний підприємець                                                                                |
| 11              | Климова Світлана Миколаївна      | 31.10.2010            | середня спеціальна | член Партії регіонів   | приватний підприємець                                                                                |
| 12              | Кашкін Олександр Іванович        | 31.10.2010            | вища               | член Партії регіонів   | ДПУ МДЦ «Артек», головний інженер                                                                            |
| 13              | Лазарев Олексій Сергійович       | 31.10.2010            | вища               | член Партії регіонів   | Партенітська амбулаторія, головний лікар                                                                     |
| 14              | Гончарова Катерина Ігорівна      | 31.10.2010            | вища               | член Партії регіонів   | Партенітська селищна рада, юрисконсульт                                                                      |
| 17              | Некрасов Євген Іванович          | 31.10.2010            | вища               | член Партії регіонів   | Партенітська селищна рада, секретар                                                                          |
| 20              | Улітіна Ірина Андріївна          | 31.10.2010            | середня спеціальна | член Партії регіонів   | Алуштинська залізнична каса, касир                                                                           |
| 23              | Каліхманов Віталій Володимирович | 31.10.2010            | середня            | член Партії регіонів   | приватний підприємець                                                                                |
| 24              | Сьомкін Володимир Васильович     | 31.10.2010            | вища               | член Партії регіонів   | приватний підприємець                                                                                |
| 25              | Харитоненко Віра Миколаївна      | 31.10.2010            | середня спеціальна | член Партії регіонів   | пенсіонер                                                                                |
| 26              | Гогін Денис Вадимович            | 31.10.2010            | вища               | член Партії регіонів   | ЦМР та СЛ «Крим», головний інженер                                                                           |
| 27              | Гужов Володимир Васильович       | 31.10.2010            | вища               | член Партії регіонів   | Алуштинський МВ ГУ МНС України в АР Крим, старший інспектор пожежного нагляду                                |
| 29              | Фіданян Вардгес Оганесович       | 31.10.2010            | середня спеціальна | член Партії регіонів   | приватний підприємець                                                                                |
| 30              | Головін Анатолій Олексійович     | 31.10.2010            | вища               | член Партії регіонів   | приватний підприємець                                                                                |
| Самовисування   |                                  |                       |                    |                        |                                                                                |
| 2               | Макарівський Василь Іванович     | 31.10.2010            | середня спеціальна | позапартійний          | тимчасово не працює                                                                                |
| 3               | Змійчук Іван Іванович            | 31.10.2010            | вища               | позапартійний          | приватний підприємець                                                                                |
| 5               | Остапишина Наталя Василівна      | 31.10.2010            | вища               | позапартійна           | тимчасово не працює                                                                                |
| 6               | Власов Віталій Анатолійович      | 31.10.2010            | вища               | позапартійний          | ЗАО ЛОК «Айвазовське», охоронець                                                                             |
| 9               | Черепнін Павло Васильович        | 31.10.2010            | вища               | позапартійний          | приватний підприємець                                                                                |
| 15              | Кононюк Дмитро Валентинович      | 31.10.2010            | вища               | позапартійний          | ЗАТ ЛОК «Айвазовське», старший зміни охорони                                                                 |
| 16              | Малашин Валерій Федорович        | 31.10.2010            | вища               | позапартійний          | Алуштинська міська рада, директор департаменту забезпечення діяльності міської ради та її виконавчих органів |
| 18              | Пястолов Віктор Павлович         | 31.10.2010            | вища               | позапартійний          | ДП «Айвазовське», директор                                                                                |
| 19              | Клішов Микола Петрович           | 31.10.2010            | вища               | позапартійний          | дослідне господарство «Приморське» НБС, директор                                                             |
| 21              | Терновський Володимир Григорович | 31.10.2010            | середня            | позапартійний          | приватний підприємець                                                                                |
| 22              | Пугач Юрій Миколайович           | 31.10.2010            | вища               | позапартійний          | пенсіонер                                                                                |
| 28              | Бородай Олег Анатолійович        | 31.10.2010            | вища               | позапартійний          | приватний підприємець                                                                                |

title: Партенітська селищна рада

wikitext:
{{Селищна рада|
   | назва               = Партенітська селищна рада
   | будівля             = Партенітська селищна рада.jpg
   | розташування        = Alushta-Partenit locator map.png
   | країна              = {{UKR}}
   | регіон              = [[Автономна Республіка Крим]]
   | район               = [[Ялтинський район]]
   | центр               = селище [[Партеніт]]
   | голова              = Конєв Микола Іванович
   | секретар            = Некрасов Євгеній Іванович
   | кількість членів    = 30 депутатів
   | утворена            =
   | код КОАТУУ          = 0110345400
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=1197 Партенітська селищна рада]
   | площа               =
   | населення           = 6 061 ''(01.01.2011)''
   | населення міське    = 6 061
   | населення сільське  =
   | щільність           =
   | населені пункти     = смт [[Партеніт]]
   | поштовий індекс     = 98542
   | адреса              = <tt>98542, Автономна Республіка Крим, Алуштинська міська рада, смт Партеніт, вул. Паркова, 1</tt>
   | телефонний код      = 6560
   | телефонний номер    = 3-04-23
   | факс                = 4-41-13
  }}
'''Партені́тська се́лищна ра́да''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[органи місцевого самоврядування|орган місцевого самоврядування]] у складі [[Ялтинський район|Ялтинського району]] [[Автономна Республіка Крим|Автономної Республіки Крим]]. [[Адміністративний центр]] — [[селище]] [[Партеніт]].  Населення — 6 061 особа (станом на 1 січня 2011 року)

== Склад ради ==
Рада складається з 30 депутатів та голови.
* ''Голова ради:'' Конєв Микола Іванович
* ''Секретар ради:'' Некрасов Євгеній Іванович

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#9AFF9A"
! Прізвище, ім'я, по батькові !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#F0FFF0"
| style=white-space:nowrap | Конєв Микола Іванович
| Селищний голова, 1958 року народження, освіта вища, безпартійний
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#F0FFF0"
| style=white-space:nowrap | Конєв Микола Іванович
| Селищний голова, 1958 року народження, освіта вища, член [[Партія регіонів|Партії регіонів]]
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними сайту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=2483&rid256=123 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=2483&rid256=124 Секретарі попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

=== Депутати ===
За результатами [[Місцеві вибори в Україні 2010|місцевих виборів 2010 року]] депутатами ради стали<ref>{{cite web |url=http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=51&PID102=2483&PF7691=2483 |title=Партенітська селищна рада. Результати виборів депутатів. |publisher=ЦВК |accessdate=30 червня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160305032910/http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=51&PID102=2483&PF7691=2483 |archivedate=5 березня 2016 |deadurl=yes }}</ref>:

==== За суб'єктами висування ====
{| class="wikitable sortable collapsible"
|-
! Суб'єкт висування !! Кількість обраних депутатів !! %
|-
| [[Партія регіонів]] || align="center"| 18 || align="center"| 60
|-
| Самовисування || align="center"| 12 || align="center"| 40
|}

==== За округами ====
{| class="wikitable collapsible collapsed"
|-
! data-sort-type="number" | № округу !! Прізвище, ім'я, по батькові !! data-sort-type="date" | Дата визнання обраним !! Освіта !! Партійна приналежність !! Відомості про обраного депутата
|-
| colspan=6 | '''Партія регіонів'''
|-
| align="center"| 1 || style=white-space:nowrap | Карасьова Ірина Аркадіївна || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || приватний підприємець
|-
| align="center"| 4 || style=white-space:nowrap | Міряйкін Михайло Прокопович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || ЦМР та СЛ «Крим», начальник квартирно — експлуатаційної служби
|-
| align="center"| 7 || style=white-space:nowrap | Бандура Сергій Володимирович || align="center"| 31.10.2010 || середня спеціальна || член Партії регіонів || приватний підприємець
|-
| align="center"| 8 || style=white-space:nowrap | Яковенко Оксана Иосифівна || align="center"| 31.10.2010 || середня спеціальна || член Партії регіонів || приватний підприємець
|-
| align="center"| 10 || style=white-space:nowrap | Куртєв Віктор Валентинович || align="center"| 31.10.2010 || середня || член Партії регіонів || приватний підприємець
|-
| align="center"| 11 || style=white-space:nowrap | Климова Світлана Миколаївна || align="center"| 31.10.2010 || середня спеціальна || член Партії регіонів || приватний підприємець
|-
| align="center"| 12 || style=white-space:nowrap | Кашкін Олександр Іванович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || ДПУ МДЦ «Артек», головний інженер
|-
| align="center"| 13 || style=white-space:nowrap | Лазарев Олексій Сергійович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || Партенітська амбулаторія, головний лікар
|-
| align="center"| 14 || style=white-space:nowrap | Гончарова Катерина Ігорівна || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || Партенітська селищна рада, юрисконсульт
|-
| align="center"| 17 || style=white-space:nowrap | Некрасов Євген Іванович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || Партенітська селищна рада, секретар
|-
| align="center"| 20 || style=white-space:nowrap | Улітіна Ірина Андріївна || align="center"| 31.10.2010 || середня спеціальна || член Партії регіонів || Алуштинська залізнична каса, касир
|-
| align="center"| 23 || style=white-space:nowrap | Каліхманов Віталій Володимирович || align="center"| 31.10.2010 || середня || член Партії регіонів || приватний підприємець
|-
| align="center"| 24 || style=white-space:nowrap | Сьомкін Володимир Васильович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || приватний підприємець
|-
| align="center"| 25 || style=white-space:nowrap | Харитоненко Віра Миколаївна || align="center"| 31.10.2010 || середня спеціальна || член Партії регіонів || пенсіонер
|-
| align="center"| 26 || style=white-space:nowrap | Гогін Денис Вадимович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || ЦМР та СЛ «Крим», головний інженер
|-
| align="center"| 27 || style=white-space:nowrap | Гужов Володимир Васильович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || Алуштинський МВ ГУ МНС України в АР Крим, старший інспектор пожежного нагляду
|-
| align="center"| 29 || style=white-space:nowrap | Фіданян Вардгес Оганесович || align="center"| 31.10.2010 || середня спеціальна || член Партії регіонів || приватний підприємець
|-
| align="center"| 30 || style=white-space:nowrap | Головін Анатолій Олексійович || align="center"| 31.10.2010 || вища || член Партії регіонів || приватний підприємець
|-
| colspan=6 | '''Самовисування'''
|-
| align="center"| 2 || style=white-space:nowrap | Макарівський Василь Іванович || align="center"| 31.10.2010 || середня спеціальна || позапартійний || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 3 || style=white-space:nowrap | Змійчук Іван Іванович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || приватний підприємець
|-
| align="center"| 5 || style=white-space:nowrap | Остапишина Наталя Василівна || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійна || тимчасово не працює
|-
| align="center"| 6 || style=white-space:nowrap | Власов Віталій Анатолійович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || ЗАО ЛОК «Айвазовське», охоронець
|-
| align="center"| 9 || style=white-space:nowrap | Черепнін Павло Васильович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || приватний підприємець
|-
| align="center"| 15 || style=white-space:nowrap | Кононюк Дмитро Валентинович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || ЗАТ ЛОК «Айвазовське», старший зміни охорони
|-
| align="center"| 16 || style=white-space:nowrap | Малашин Валерій Федорович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || Алуштинська міська рада, директор департаменту забезпечення діяльності міської ради та її виконавчих органів
|-
| align="center"| 18 || style=white-space:nowrap | Пястолов Віктор Павлович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || ДП «Айвазовське», директор
|-
| align="center"| 19 || style=white-space:nowrap | Клішов Микола Петрович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || дослідне господарство «Приморське» НБС, директор
|-
| align="center"| 21 || style=white-space:nowrap | Терновський Володимир Григорович || align="center"| 31.10.2010 || середня || позапартійний || приватний підприємець
|-
| align="center"| 22 || style=white-space:nowrap | Пугач Юрій Миколайович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || пенсіонер
|-
| align="center"| 28 || style=white-space:nowrap | Бородай Олег Анатолійович || align="center"| 31.10.2010 || вища || позапартійний || приватний підприємець
|}

== Примітки та джерела ==
{{reflist}}
* {{ОКВРУ|1197}}

{{нк}}
{{Адміністративний устрій Ялтинського району}}

[[Категорія:Селищні ради Автономної Республіки Крим]]
[[Категорія:Партеніт]]

title: Основні дані

Країна: Україна

Регіон: Автономна Республіка Крим

Район/міськрада: Ялтинський район

Адм. центр: селище Партеніт

Облікова картка: Партенітська селищна рада

title: Склад

Кількість членів: 30 депутатів

Голова ради: Конєв Микола Іванович

Секретар ради: Некрасов Євгеній Іванович

title: Територія і населення

Населені пункти: смт Партеніт

title: Контактні дані


text:
# Радомиці (Нижньосілезьке воєводство)
Радомиці (пол. Radomice) — село в Польщі, у гміні Влень Львувецького повіту Нижньосілезького воєводства.
Населення — 111 осіб (2011).

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 49      | 9                  | 35               | 5                    |
| Жінки    | 62      | 13                 | 36               | 13                   |
| Разом    | 111     | 22                 | 71               | 18                   |

title: Радомиці (Нижньосілезьке воєводство)

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Радомиці
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Radomice}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Radomice kościół pw. św. Jakuba Apostoła i św. Katarzyny 1.jpg
|опис зображення    =  <!--Kościół pw. św. Jakuba Apostoła i św. Katarzyny-->
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Нижньосілезьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Львувецький повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Влень (гміна){{!}}Влень
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     = 340-430
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 111
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 75
|поштовий індекс        =
|автомобільний код      = DLW
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0193170
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}
{{Otheruses|Радомиці}}

'''Радомиці''' ({{lang-pl|Radomice}}) — село в Польщі, у [[Влень (гміна)|гміні Влень]] [[Львувецький повіт|Львувецького повіту]] [[Нижньосілезьке воєводство|Нижньосілезького воєводства]].
Населення — {{formatnum:111}} {{МНОЖИНА:111|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=49 |ЧолПре=9 |ЧолПрац=35 |ЧолПост=5
|Жін=62 |ЖінПре=13 |ЖінПрац=36 |ЖінПост=13
|Разом=111 |РазомПре=22 |РазомПрац=71 |РазомПост=18
}}

== Примітки ==
{{commonscat-inline|Radomice, Lower Silesian Voivodeship}}
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Влень}}

[[Категорія:Села Львувецького повіту]]

title: Країна

Воєводство: Нижньосілезьке воєводство

Повіт: Львувецький повіт

Гміна: Влень

Автомобільний код: DLW

OSM: ↑3047901 ·R (Ґміна Влень)


text:
# Рафа Мір
Рафа Мір (ісп. Rafa Mir, нар. 18 червня 1997, Мурсія) — іспанський футболіст, нападник клубу «Севілья». На умовах оренди грає за «Валенсію».

## Клубна кар'єра
Народився 18 червня 1997 року в місті Мурсія. Розпочинав свою спортивну кар'єру у футзалы. в 2007 році він перейшов у свою першу команду з великого футболу — «Ранеро». Потім він виступав за юнацькі команди «Барселони», «Реала Мурсії» і «Валенсії». У 2015 році відбувся його дебют у другій команді валенсійців — «Валенсія Месталья», в якій провів три сезони, взявши участь у 60 матчах чемпіонату. У складі другої команди «Валенсії» був одним з головних бомбардирів команди, маючи середню результативність на рівні 0,42 голу за гру першості.
За першу команду «кажанів» в чемпіонаті Іспанії Мір дебютував 22 серпня 2016 року в матчі проти «Лас-Пальмаса». Втім заграти у першій команді молодий нападник так і не зумів, зігравши лише 6 ігор в усіх турнірах.
3 січня 2018 року Мір перейшов у англійський «Вулвергемптон Вондерерз», підписавши контракт з клубом на чотири з половиною роки. У новій команді він став виступати під керівництвом Нуну Ешпіріту Санту, колишнім головним тренером «Валенсії», який дав дебютувати Рафі в клубі. До кінця сезону іспанець зіграв за клуб чотири гри в усіх турнірах, а команда вийшла до Прем'єр-ліги.
Не закріпившись у новій команді 23 липня 2018 року Мір був відданий в оренду на батьківщину в «Лас-Пальмас». У Сегунді за клуб з міста Лас-Пальмас-де-Гран-Канарія Мір протягом сезону зіграв 30 матчів і забив 7 голів. Надалі також на правах оренди грав за клуби «Ноттінгем Форест» та «Уеска».

## Виступи за збірну
З 2018 року залучався до матчів молодіжної збірної Іспанії, у її складі поїхав на молодіжний чемпіонат Європи 2019 року в Італії, здобувши там золоті медалі.
2021 року у складі Олімпійської збірної Мір був учасником футбольного турніру Олімпійських ігор-2020, де іспанці здобули срібні нагороди, а Рафа зіграв в усіх 6 іграх і в грі чвертьфіналу проти Кот-д'Івуару (5:2) відзначився хет-триком, який дозволив його команді вийти дол півфіналу.

## Статистика виступів

### Статистика клубних виступів
| Сезон                         | Команда                       | Чемпіонат                     | Чемпіонат | Чемпіонат | Національний кубок | Національний кубок | Національний кубок | Континентальні кубки | Континентальні кубки | Континентальні кубки | Інші змагання | Інші змагання | Інші змагання | Усього | Усього | Усього |
| Сезон                         | Команда                       | Ліга                          | Ігор      | Голів     | Ліга               | Ігор               | Голів              | Ліга                 | Ігор                 | Голів                | Ліга          | Ігор          | Голів         | Ігор   | Голів  |        |
| ----------------------------- | ----------------------------- | ----------------------------- | --------- | --------- | ------------------ | ------------------ | ------------------ | -------------------- | -------------------- | -------------------- | ------------- | ------------- | ------------- | ------ | ------ | ------ |
| 2014–15                       | «Валенсія Месталья»           | СДБ (ІІІ)                     | 4         | 1         |                    | -                  | -                  |                      | -                    | -                    |               | -             | -             | 4      | 1      |        |
| 2015–16                       | «Валенсія Месталья»           | СДБ (ІІІ)                     | 2         | 0         |                    | -                  | -                  |                      | -                    | -                    |               | -             | -             | 2      | 0      |        |
| 2016–17                       | «Валенсія Месталья»           | СДБ (ІІІ)                     | 35        | 9         |                    | -                  | -                  |                      | -                    | -                    |               | -             | -             | 35     | 9      |        |
| 2017–18                       | «Валенсія Месталья»           | СДБ (ІІІ)                     | 19        | 15        |                    | -                  | -                  |                      | -                    | -                    |               | -             | -             | 19     | 15     |        |
| Усього за «Валенсія Месталья» | Усього за «Валенсія Месталья» | Усього за «Валенсія Месталья» | 60        | 25        |                    | -                  | -                  |                      | -                    | -                    |               | -             | -             | 60     | 25     |        |
| 2015–16                       | «Валенсія»                    | ПД                            | 0         | 0         | КІ                 | 1                  | 0                  | ЛЧ+ЛЄ                | 1+1                  | 0                    |               | -             | -             | 3      | 0      |        |
| 2016–17                       | «Валенсія»                    | ПД                            | 2         | 0         | КІ                 | 3                  | 0                  |                      | -                    | -                    |               | -             | -             | 5      | 0      |        |
| Усього за «Валенсію»          | Усього за «Валенсію»          | Усього за «Валенсію»          | 2         | 0         |                    | 4                  | 0                  |                      | 2                    | 0                    |               | -             | -             | 8      | 0      |        |
| 2017–18                       | «Вулвергемптон»               | Ч (ІІ)                        | 2         | 0         | КА+КЛ              | 2+0                | 0                  |                      | -                    | -                    |               | -             | -             | 4      | 0      |        |
| 2018–19                       | «Лас-Пальмас»                 | СД (ІІ)                       | 3         | 1         | КІ                 | 0                  | 0                  |                      | -                    | -                    |               | -             | -             | 3      | 1      |        |
| Усього за кар'єру             | Усього за кар'єру             | Усього за кар'єру             | 67        | 26        |                    | 6                  | 0                  |                      | 2                    | 0                    |               | -             | -             | 75     | 26     |        |

## Особисте життя
Батько Рафи, Магін Мір, також був футболістом, виступав за «Мальорку», «Альбасете» і більш скромні клуби нижчих дивізіонів.

## Титули і досягнення
- Чемпіон Європи (U-21): 2019
- Срібний олімпійський призер: 2020
- Володар Ліги Європи (1):

«Севілья»: 2022-23

title: Рафа Мір

wikitext:
{{Футболіст
| ім'я = Рафа Мір
| зображення =
| підпис =
| повне-ім'я = Рафаель Мір Вісенте
| дата-народження = 18.6.1997
| місце-народження = [[Картахена (Іспанія)|Картахена]]
| дата-смерті =
| місце-смерті =
| зріст = 191 см
| вага =
| громадянство = {{ESP}}
| поточний-клуб = {{Прапорець|ESP}} [[Валенсія (футбольний клуб)|«Валенсія»]]
| позиція = [[Нападник (футбол)|центральний нападник]]
| номер = 11
| юнацькі-роки = –2006
 2006–2007
 2007–2009
 2009–2011
 2011–2012
| юнацькі-клуби = {{Прапорець|ESP}} [[Хавалі Нуево (футбольний клуб)|«Хавалі Нуево»]]
 {{Прапорець|ESP}} [[Ель-Посо Мурсія|«Ель-Посо Мурсія»]]
 {{Прапорець|ESP}} [[Ранеро (футбольний клуб)|« Ранеро»]]
 {{Прапорець|ESP}} [[Барселона (футбольний клуб)|«Барселона»]]
 {{Прапорець|ESP}} «[[Реал Мурсія]]»
| клубний гравець = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Клуб}}
{{Футболіст рядок 0|2012–2018 | {{Прапорець|ESP}} | [[Валенсія (футбольний клуб)|«Валенсія»]] | 2 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2012–2018 |{{фарм-клуб}} {{Прапорець|ESP}} | «[[Валенсія Месталья]]» | 59 |25}}
{{Футболіст рядок 0|2018–2021 | {{Прапорець|ENG}} | «[[Вулвергемптон Вондерерз|Вулвергемптон]]» | 2 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2018–2019 |{{оренда}} {{Прапорець|ESP}} | [[Лас-Пальмас (футбольний клуб)|«Лас-Пальмас»]] | 30 |7}}
{{Футболіст рядок 0|2019–2020 |{{оренда}} {{Прапорець|ENG}} | «[[Ноттінгем Форест]]» | 11 |0}}
{{Футболіст рядок 1|2020–2021 |{{оренда}} {{Прапорець|ESP}} | [[Уеска (футбольний клуб)|«Уеска»]] | 56 |21}}
{{Футболіст рядок 0|2021–     | {{Прапорець|ESP}} | [[Севілья (футбольний клуб)|«Севілья»]] | 75 |18}}
{{Футболіст рядок 1|2024–     |{{оренда}} {{Прапорець|ESP}} | [[Валенсія (футбольний клуб)|«Валенсія»]] | 4 |0}}
{{Футболіст кінець}}
| гравець збірної = {{Футболіст початок}}
{{Футболіст заголовок|Збірна}}
{{Футболіст рядок 1|2018–2019 | {{Прапорець|ESP}} | [[Молодіжна збірна Іспанії з футболу|Іспанія U-21]] | 10 |5}}
{{Футболіст рядок 0|2021      | {{Прапорець|ESP}} | [[Олімпійська збірна Іспанії з футболу|Іспанія (ол.)]] | 7 |3}}
{{Футболіст кінець}}
| пк-поновлення = 1 вересня 2024
| збірна-поновлення = 26 серпня 2021
}}
'''Рафа Мір''' ({{lang-es|Rafa Mir}}, {{нар}} [[18 червня]] [[1997]], [[Мурсія]]) — іспанський [[футболіст]], [[Нападник (футбол)|нападник]] клубу [[Севілья (футбольний клуб)|«Севілья»]]. На умовах оренди грає за [[Валенсія (футбольний клуб)|«Валенсію»]].

== Клубна кар'єра ==
Народився [[18 червня]] [[1997]] року в місті [[Мурсія]]. Розпочинав свою спортивну кар'єру у [[футзал]]ы. в 2007 році він перейшов у свою першу команду з великого футболу — «Ранеро». Потім він виступав за юнацькі команди «[[Барселона (футбольний клуб)|Барселони]]», «[[Реал Мурсія|Реала Мурсії]]» і «[[Валенсія (футбольний клуб)|Валенсії]]». У 2015 році відбувся його дебют у другій команді валенсійців — «[[Валенсія Месталья]]», в якій провів три сезони, взявши участь у 60 матчах чемпіонату. У складі другої команди «Валенсії» був одним з головних бомбардирів команди, маючи середню результативність на рівні 0,42 голу за гру першості.

За першу команду «кажанів» в чемпіонаті Іспанії Мір дебютував 22 серпня 2016 року в матчі проти «[[Лас-Пальмас (футбольний клуб)|Лас-Пальмаса]]»<ref>{{Cite web |url=http://www.transfermarkt.com/spielbericht/index/spielbericht/2718713 |title=Звіт про матч «Валенсія» — «Лас-Пальмас» |accessdate=20 червня 2019 |archive-date=13 січня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190113232536/http://www.transfermarkt.com/spielbericht/index/spielbericht/2718713 }}</ref>. Втім заграти у першій команді молодий нападник так і не зумів, зігравши лише 6 ігор в усіх турнірах.

3 січня 2018 року Мір перейшов у англійський «[[Вулвергемптон Вондерерз]]», підписавши контракт з клубом на чотири з половиною роки<ref>{{Cite news|url=https://www.wolves.co.uk/news/first-team/20180103-welcome-rafa/|title=Welcome Rafa|publisher=Wolverhampton Wanderers Football Club|date=3 січня 2018|accessdate=20 червня 2019|archive-date=20 червня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190620222356/https://www.wolves.co.uk/news/first-team/20180103-welcome-rafa/}}</ref>. У новій команді він став виступати під керівництвом [[Нуну Ешпіріту Санту]], колишнім головним тренером «Валенсії», який дав дебютувати Рафі в клубі. До кінця сезону іспанець зіграв за клуб чотири гри в усіх турнірах, а команда вийшла до Прем'єр-ліги.

Не закріпившись у новій команді 23 липня 2018 року Мір був відданий в оренду на батьківщину в [[Лас-Пальмас (футбольний клуб)|«Лас-Пальмас»]]<ref>{{cite web|url=https://www.wolves.co.uk/news/first-team/20180723-mir-departs-molineux-on-loan/|title=Mir Departs Molineux On Loan|publisher=Wolverhampton Wanderers FC|date=23 липня 2018|access-date=23 липня 2018|archive-date=24 липня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180724032211/https://www.wolves.co.uk/news/first-team/20180723-mir-departs-molineux-on-loan/}}</ref>. У Сегунді за клуб з міста [[Лас-Пальмас-де-Гран-Канарія]] Мір протягом сезону зіграв 30 матчів і забив 7 голів. Надалі також на правах оренди грав за клуби «[[Ноттінгем Форест]]» та [[Уеска (футбольний клуб)|«Уеска»]].

== Виступи за збірну ==
З 2018 року залучався до матчів [[Молодіжна збірна Іспанії з футболу|молодіжної збірної Іспанії]], у її складі поїхав на [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 2019|молодіжний чемпіонат Європи 2019 року]] в [[Італія|Італії]]<ref>{{cite web |title=U-21 Spain Squad|url=https://www.uefa.com/under21/season=2019/teams/team=200122/squad/|publisher=UEFA |accessdate=5 червня 2019 |date=5 червня 2019 }}</ref>, здобувши там золоті медалі.

2021 року у складі Олімпійської збірної Мір був учасником [[Футбол на літніх Олімпійських іграх 2020 — чоловіки|футбольного турніру Олімпійських ігор-2020]]<ref>{{Cite web|title=Spain Names Six From Euro Squad to Olympic Roster|url=https://www.si.com/soccer/2021/06/29/spain-olympics-squad-euro-2020-pedri-dani-olmo|access-date=2021-07-01|website=Sports Illustrated|archive-date=11 липня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210711224354/https://www.si.com/soccer/2021/06/29/spain-olympics-squad-euro-2020-pedri-dani-olmo}}</ref>, де іспанці здобули срібні нагороди, а Рафа зіграв в усіх 6 іграх і в грі чвертьфіналу проти Кот-д'Івуару (5:2) відзначився [[хет-трик]]ом, який дозволив його команді вийти дол півфіналу<ref>{{cite web|url=https://www.skysports.com/football/news/11095/12368861/olympics-rafa-mir-scores-hat-trick-as-spain-overpower-ivory-coast-in-extra-time-to-reach-semi-finals|title=Rafa Mir scores hat-trick as Spain overpower Ivory Coast in extra time to reach semi-finals|website=Sky Sports|date=31 липня 2021|accessdate=2 серпня 2021|archive-date=2 серпня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210802182034/https://www.skysports.com/football/news/11095/12368861/olympics-rafa-mir-scores-hat-trick-as-spain-overpower-ivory-coast-in-extra-time-to-reach-semi-finals}}</ref>.

== Статистика виступів ==

=== Статистика клубних виступів ===
{| class="wikitable" style="font-size:90%;width:66%;text-align:center;"
|-
!rowspan="2"|Сезон
!rowspan="2"|Команда
!colspan="3"|Чемпіонат
!colspan="3"|Національний кубок
!colspan="3"|Континентальні кубки
!colspan="3"|Інші змагання
!colspan="3"|Усього
|-
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ліга
!Ігор
!Голів
!Ігор
!Голів
|-
|| 2014–15
|rowspan=4|{{прапорець|ESP}} «[[Валенсія Месталья]]»
|| [[Сегунда Дивізіон Б 2014–15|СДБ]] (ІІІ) || 4 || 1
|| || - || - || || - || - || || - || - || 4 || 1
|-
|| 2015–16
|| [[Сегунда Дивізіон Б 2015–16|СДБ]] (ІІІ) || 2 || 0
|| || - || - || || - || - || || - || - || 2 || 0
|-
|| 2016–17
|| [[Сегунда Дивізіон Б 2016–17|СДБ]] (ІІІ) || 35 || 9
|| || - || - || || - || - || || - || - || 35 || 9
|-
|| 2017–18
|| [[Сегунда Дивізіон Б 2017–18|СДБ]] (ІІІ) || 19 || 15
|| || - || - || || - || - || || - || - || 19 || 15
|-
!colspan="3"|Усього за «[[Валенсія Месталья]]» || 60 || 25 || || - || - || || - || - || || - || - || 60 || 25
|-
|| 2015–16
|rowspan=2|{{прапорець|ESP}} [[Валенсія (футбольний клуб)|«Валенсія»]]
|| [[Ла-Ліга 2015—2016|ПД]] || 0 || 0
|| [[Кубок Іспанії з футболу 2015—2016|КІ]] || 1 || 0
|| [[Ліга чемпіонів УЄФА 2015–16|ЛЧ]]+[[Ліга Європи УЄФА 2015–16|ЛЄ]] || 1+1 || 0
|| || - || - || 3 || 0
|-
|| 2016–17
|| [[Ла-Ліга 2016—2017|ПД]] || 2 || 0
|| [[Кубок Іспанії з футболу 2016—2017|КІ]] || 3 || 0
|| || - || - || || - || - || 5 || 0
|-
!colspan="3"|Усього за [[Валенсія (футбольний клуб)|«Валенсію»]] || 2 || 0 || || 4 || 0 || || 2 || 0 || || - || - || 8 || 0
|-
|| 2017–18
||{{прапорець|ENG}} «[[Вулвергемптон Вондерерз|Вулвергемптон]]»
|| [[Чемпіонат Футбольної ліги 2017–18|Ч]] (ІІ) || 2 || 0
|| [[Кубок Англії з футболу 2017–18|КА]]+[[Кубок Футбольної ліги 2017–18|КЛ]] || 2+0 || 0
|| || - || - || || - || - || 4 || 0
|-
|| 2018–19
||{{прапорець|ESP}} [[Лас-Пальмас (футбольний клуб)|«Лас-Пальмас»]]
|| [[Сегунда Дивізіон 2018–19|СД]] (ІІ) || 3 || 1
|| [[Кубок Іспанії з футболу 2018—2019|КІ]] || 0 || 0
|| || - || - || || - || - || 3 || 1
|-
!colspan="3"|Усього за кар'єру || 67 || 26 || || 6 || 0 || || 2 || 0 || || - || - || 75 || 26
|}

== Особисте життя ==
Батько Рафи, {{iw|Magín_Mir|Магін Мір|en|Magín_Mir}}, також був футболістом, виступав за «[[Мальорка (футбольний клуб)|Мальорку]]», «[[Альбасете (футбольний клуб)|Альбасете]]» і більш скромні клуби нижчих дивізіонів<ref>{{Cite web |url=http://www.superdeporte.es/valencia/2015/11/10/rafa-mir-gigante-mil-goles/275802.html |title=«Rafa Mir, el gigante de los mil goles del Valencia CF» Rafa Mir, Valencia CF's 1000-goal 'giant' |accessdate=20 червня 2019 |archive-date=20 червня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190620222413/https://www.superdeporte.es/valencia/2015/11/10/rafa-mir-gigante-mil-goles/275802.html }}</ref>.

== Титули і досягнення ==
* [[Чемпіонат Європи з футболу серед молодіжних команд|Чемпіон Європи (U-21)]]: [[Молодіжний чемпіонат Європи з футболу 2019|2019]]
* [[Файл:Silver medal.svg|18пкс]] [[Футбол на Олімпійських іграх|Срібний олімпійський призер]]: [[Літні Олімпійські ігри 2020|2020]]
* Володар [[Ліга Європи УЄФА|Ліги Європи]] '''(1)''':
:«[[Севілья (футбольний клуб)|Севілья]]»: [[Ліга Європи УЄФА 2022—2023|2022-23]]

== Примітки ==
{{reflist|2}}

== Посилання ==
* {{Soccerway}}
* {{Transfermarkt}}
* {{Wfb}}
* {{Soccerbase}}
* {{Bdfutbol}}

{{Склад ФК Валенсія}}
{{Склад збірної Іспанії U21 на Молодіжному чемпіонаті Європи 2019}}
{{Склад футбольної збірної Іспанії на Олімпійських іграх 2020}}
{{Бібліоінформація}}
{{Портали|Біографії|Футбол}}

{{footballer-stub}}

{{DEFAULTSORT:Мір, Рафа}}
[[Категорія:Уродженці Мурсії]]
[[Категорія:Іспанські футболісти]]
[[Категорія:Гравці молодіжної збірної Іспанії з футболу]]
[[Категорія:Футболісти «Валенсії»]]
[[Категорія:Футболісти «Валенсія Местальї»]]
[[Категорія:Футболісти «Вулвергемптон Вондерерз»]]
[[Категорія:Футболісти «Лас-Пальмаса»]]
[[Категорія:Футболісти «Ноттінгем Форест»]]
[[Категорія:Футболісти «Уески»]]
[[Категорія:Футболісти «Севільї»]]
[[Категорія:Іспанські футбольні легіонери]]
[[Категорія:Футбольні легіонери в Англії]]
[[Категорія:Іспанські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Спортсмени Картахени (Іспанія)]]

title: Особисті дані

Повне ім'я: Рафаель Мір Вісенте

Народження: 18 червня 1997 (27 років)

Вага: 75 кг

Громадянство: Іспанія

Позиція: центральний нападник

title: Інформація про клуб

Поточний клуб: «Валенсія»

title: Юнацькі клуби

«Хавалі Нуево» · «Ель-Посо Мурсія» · « Ранеро» · «Барселона» · «Реал Мурсія»

title: Професіональні клуби*

Роки: Клуб · І (г)

«Валенсія» · 2 · (0)
→ «Валенсія Месталья» · 59 · (25)

«Вулвергемптон» · 2 · (0)

→ «Лас-Пальмас» · 30 · (7)

→ «Ноттінгем Форест» · 11 · (0)

→ «Уеска» · 56 · (21)

«Севілья» · 75 · (18)

→ «Валенсія» · 4 · (0)

title: Національна збірна**

Роки: Збірна · І (г)

Іспанія U-21 · 10 · (5)

Іспанія (ол.) · 7 · (3)

Національна збірна**: * Ігри та голи за професіональні клуби · враховуються лише в національному чемпіонаті. · Інформацію оновлено 1 вересня 2024.

Національна збірна**: ** Інформацію про ігри та голи за національну збірну · оновлено 26 серпня 2021.


text:
# Мадридський діалект
Мадридський діалект — це мовний варіант іспанської (кастильської) мови, якою розмовляють в Мадриді (столиці Іспанії) і, меншою мірою, в області міста; особливістю є наявність йєїзмо та використання специфічного місцевого жаргону.

## Лінгвістичні особливості
- Йєїзм, що проявляється у всіх верствах суспільства[1]. На думку Алонсо Самора Вісенте йєїзм поширився по всій Іспанії саме з Мадрида[1].
- Придихання при вимові імплозивного звуку [s], що також виявляється у всіх верствах суспільства[2]. Ця особливість з'явилася принаймні у ХІХ столітті і властива всім діалектам півдня Іспанії[3].
- Тенденція до леїзму, лаїзму та лоїзму.
- Вживання жаргону, наприклад челі.

title: Мадридський діалект

wikitext:
[[Файл:Spanish_dialects_in_Spain-es.png|міні|[[Мова|Мови]] та [[діалект]]и [[Іспанія|Іспанії]] у [[1950]]]]

'''Мадридський діалект''' — це мовний варіант [[Іспанська мова|іспанської]] (кастильської) мови, якою розмовляють в [[Мадрид|Мадриді]] (столиці [[Іспанія|Іспанії]]) і, меншою мірою, в області міста; особливістю є наявність йєїзмо та використання специфічного місцевого жаргону.

== Лінгвістичні особливості ==
* Йєїзм, що проявляється у всіх верствах суспільства<ref name="Zamora">Zamora Vicente, Alonso. ''Una mirada al hablar madrileño'', [[ABC (España)]] 11-6-1961</ref>. На думку Алонсо Самора Вісенте йєїзм поширився по всій Іспанії саме з Мадрида<ref name="Zamora" />.
* Придихання при вимові імплозивного звуку [s], що також виявляється у всіх верствах суспільства<ref name="Quilis">
Quilis, Antonio. «Tratado de fonología y fonética españolas», 1993, Gredos (Madrid), ISBN= 8424916255, стр. 276</ref>. Ця особливість з'явилася принаймні у ХІХ столітті і властива всім діалектам півдня Іспанії<ref name="Fortunata"> Zamora Vicente, Alonso. ''Dialectología española'', 1996, Gredos (Madrid), ISBN: 9788424911157</ref>.
* Тенденція до леїзму, лаїзму та лоїзму.
* Вживання жаргону, наприклад челі.

== Посилання ==
{{Reflist}}

== Література ==
{{Refbegin|2}}
* Esgueva M., Cantarero M. «El Habla de la ciudad de Madrid : materiales para su estudio», 1981, Consejo Superior de Investigaciones Cientificas, Instituto Miguel de Cervantes (Madrid), ISBN = 840004990X
* Marrero Victoria, Ma. José Quilis «Repertorio léxico : obtenido de las Encuestas léxicas del habla culta de Madrid», 1985, Consejo Superior de Investigaciones Cientificas, Instituto de Filología (Madrid), ISBN = 8400061594
* Quilis Antonio, «Los Pronombres „le“, „la“, „lo“ y sus plurales en la lengua española hablada en Madrid», 1985, Consejo Superior de Investigaciones Científicas. Instituto de Filología Hispánica (Madrid), ISBN = 8400059999
* Enríquez Emilia V. «El Pronombre personal sujeto en la lengua española hablada en Madrid», 1984, Consejo Superior de Investigaciones Científicas. Instituto Miguel de Cervantes (Madrid), ISBN = 8400058313
* Quilis Antonio «La concordancia gramatical en la lengua española hablada en Madrid», año= 1983, Consejo Superior de Investigaciones Científicas. Instituto Miguel de Cervantes (Madrid), ISBN = 8400055292
* Albalá Hernández María José «Contribución al estudio del gerundio en la lengua española hablada en Madrid», 1988, Universidad Complutense de Madrid. Servicio de Reprografía.
* Seco Manuel «Arniches y el habla de Madrid», 1970, Alfaguara (Barcelona).
* Martínez Hernando Bernardino «Lenguaje periodístico : vocabulario comparado de los periódicos de Madrid», 1988, Universidad Complutense de Madrid. Servicio de Reprografía.
* Baker Edward «Materiales para escribir Madrid : literatura y espacio urbano de Moratín a Galdós», 1991, Siglo Veintiuno (Madrid), ISBN = 8432307203
{{Refend}}

[[Категорія:Діалекти іспанської мови]]


text:
# Гіяні
Гіяні (Giyani) — адміністративний центр місцевого муніципалітету Великий Гіяні і району Мопані в провінції Лімпопо (ПАР).

## Історія
Місто було засноване в 1960-х роках як адміністративний центр для народу тсонга. У роки режиму апартеїду Гіяні було столицею бантустана Газанкулу.

title: Гіяні

wikitext:
{{Місто
 | назва               = Гіяні
 | місцева_назва       = Giyani
 | зображення          = <!-- не обов'язковий -->
 | зображення_розмір   = <!-- не обов'язковий -->
 | зображення_підпис   = <!-- не обов'язковий -->
 | прапор              =
 | прапор_підпис       =
 | герб                =
 | герб_підпис         = <!-- не обов'язковий -->
 | країна              =  [[ПАР]]
 | регіон              = [[Лімпопо (провінція)|Лімпопо]]
 | розташування        = <!-- не обов'язковий -->
 | розташування_розмір = <!-- не обов'язковий -->
 | розташування_підпис = <!-- не обов'язковий -->
 | mapx                = <!-- не обов'язковий -->
 | mapy                = <!-- не обов'язковий -->
 | засноване           = [[1903]]
 | статус              = <!-- не обов'язковий -->
 | магдебурзьке право  = <!-- не обов'язковий -->
 | населення           = 45 426 чоловік ([[2010]])
 | густота             = <!-- не обов'язковий -->
 | катойконім          = <!-- назва мешканців міста (етнікон); формат - ч/ж або мешканці у множині; не обов'язковий -->
 | агломерація         = <!-- не обов'язковий -->
 | площа               =
 | висота над рівнем моря= <!-- не обов'язковий -->
 | поштові індекси     = <!-- не обов'язковий -->
 | код країни          = <!-- не обов'язковий -->
 | код міста           = <!-- не обов'язковий -->
 | координати          = <!-- {{coord|23|19|??|N|30|43|??|E|scale:30000|display=inline,title}} -->
 |lat_dir=S | lat_deg=23 | lat_min=19
            | lat_sec=00
 |lon_dir=E | lon_deg=30 | lon_min=43
            | lon_sec=00
 | поділ міста         = <!-- не обов'язковий -->
 | міста-побратими     = <!-- не обов'язковий -->
 | день міста          = <!-- не обов'язковий -->
 | адреса              = <!-- не обов'язковий -->
 | вебсторінка         = <!-- не обов'язковий -->
 | мер                 =
 }}
'''Гіяні''' (Giyani) — адміністративний центр місцевого муніципалітету [[Великий Гіяні (місцевий муніципалітет)|Великий Гіяні]] і району [[Мопані]] в провінції [[Лімпопо (провінція)|Лімпопо]] ([[ПАР]]).

== Історія ==
Місто було засноване в 1960-х роках як адміністративний центр для народу [[Тсонга (народ)|тсонга]]. У роки режиму [[апартеїд]]у Гіяні було столицею бантустана [[Газанкулу]].

== Примітки ==
{{reflist}}
{{SouthAfrica-stub}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Лімпопо]]
[[Категорія:Міста ПАР]]
[[Категорія:Засновані в Південно-Африканській Республіці 1903]]

title: Гіяні · Giyani

Країна: ПАР

Регіон: Лімпопо

Столиця для: Greater Giyani Local Municipalityd і Mopani District Municipalityd

Часовий пояс: UTC+2 (Greater Giyani Local Municipality)

OSM: ↑611426 ·R (Greater Giyani Local Municipality)


text:
# Авреліан
Лу́цій Домі́цій Авреліа́н (лат. Lucius Domitius Aurelianus; 214 р., Сірмій — 275 р., Кенофрурій) — римський імператор у 270—275 рр. Через численні військові перемоги спромігся уникнути розпаду Імперії під натиском зовнішніх та внутрішніх загроз. Правління Авреліана зіграло ключову роль у подоланні Кризи III століття.
Мав також титули перемоги: Germanicus Maximus («Великий переможець Германський») з 270 р., Gothicus Maximus («Великий переможець Готський») з 271 р., Parthicus Maximus («Великий переможець Парфії») та Carpicus Maximus («Великий переможець Карпський») з 273 р.

## Життєпис
Авреліан родом з Мезії в Іллірії, походив із незнатної родини, наймовірніше, з родини колона. Вступивши до римського війська, Авреліан за Клавдія II став очільником кінноти і після його смерті був проголошений солдатами дунайських легіонів новим імператором.
Перемоги, здобуті над ютунгами, сарматами, вандалами та готами, дозволили укріпити дунайські кордони Імперії. Проте Авреліан був змушений у 275 році поступитися готам провінцією Дакія, що розташовувалася на більшій частині сучасної Румунії. Вторгнення алеманів в Італію було зупинено в 271 р у Павії. Для захисту від можливих нападів Авреліан віддав розпорядження про будівництво додаткових укріплень навколо Риму, які збереглися до наших днів т. зв. Авреліанові мури завдовжки 18,8 км. Підкоренням Пальмірського царства правительки Зенобії в 272—273 рр. і підпорядкуванням Галльської імперії, узурпатор якої Тетрик в 274 р здався римлянам. Авреліану вдалося возз'єднати з Імперією майже всі її землі та відновити її єдність. За це Авреліан був увінчаний почесним титулом Restitutor orbis.
Для зміцнення Імперії Авреліан провів грошову реформу і ввів культ близькосхідного бога сонця Sol invictus, який в 274 р був проголошений вищим державним божеством.
Правління Авреліана підготувало розпочатий з правління Діоклетіана домінат як вираз необмеженої влади імператора. Авреліан був першим, хто офіційно іменувався паном і богом (Dominus et Deus) і носив діадему. Авреліан став жертвою змови під час походу проти персів.

## Походження і ранні роки
Авреліан народився в Іллірії, приморській області на території сучасної республіки Хорватія.
Ставши римським громадянином, юнак вирішив змінити спосіб життя провінційного хлібороба на життя легіонера, чия професія була дуже шанована в Стародавньому Римі. Він з молодих років успішно почав служити в римських військах, які постійно брали участь завойовницьких походах.
У 268 році Луцій Доміцій Авреліан був уже відомим в Стародавньому Римі воєначальником, який прославив своє ім'я не в одному військовому поході. Хоча, він ще не був на перших ролях в римському війську, але користувався в середовищі легіонерів чималою пошаною.

## Становлення імператором
За імператора Клавдія іллірієць зійшов на вершину військової влади. Коли почалася важка для Риму війна з готами, під його проводом опинилася вся римська кавалерія, добре навчена, озброєна і дисциплінована. Щоправда, вона не була головною силою римської армії, основу якої складали піші легіони. Готи, відчайдушно протистояли більш сильному ворогові, урешті-решт зазнали поразки. У цій війні Авреліан заслужив славу справжнього полководця.
Переможна війна з готами висунула Луція Доміція Авреліана на перші ролі в Римській імперії, оскільки за його спиною стояли численні римські легіони, загартовані у війні. Коли на початку 270 року помер імператор Клавдій, італійські легіони оголосили новим імператором Риму брата померлого — Квінтілла. Авреліана тоді не було в Римі, і він не міг вплинути на таке рішення. На той час він уже відкрито претендував на пост першої людини у величезній імперії, оскільки командував чималою військовою силою.
Правління Квінтіллія було недовгим. Уже навесні цього ж 270 року солдати паннонських легіонів в Сірмії проголосили імператором свого переможного полководця Луція Доміція Авреліана, близького друга популярного імператора Клавдія. Імператору Квінтіллію не було на кого опертися в Римі, якщо не брати до уваги власних охоронців і міського гарнізону, однак до війни між суперниками справа не дійшла, хоча сторони були налаштовані дуже рішуче.

## Військові походи
Новому главі Риму відразу ж довелося зіткнутися з великими зовнішньополітичними труднощами, що дісталися йому від попередників. Імператор Авреліан в самому початку свого правління був змушений відвести римські легіони і частину колоністів з Дакії на правий берег Дунаю. Родючу Дакію захопили готи, сармати та маркомани.
Авреліан поставив перед собою мету — зміцнити могутність Риму. Головним завданням нового імператора стало відновлення цілісності держави. До цього прагнув ще імператор Клавдій, але йому мало що вдалося зробити. Перш за все римська армія на чолі з Авреліаном вирушила на войовничих готів, які ніяк не бажали поступатися ненависному їм Риму. Готи пручалися армії Авреліана люто й завзято, не рахуючись ні з якими втратами. Однак на полі битви варварське військо раз по раз виявився нездатним протистояти римським легіонам під командуванням імператора і його воєначальників, що мали багатий бойовий досвід.
У 270—271 роках римський імператор після кількох переможних походів витіснив з прикордонної області Паннонії готів, а також вандалів, які своєю постійною готовністю до війни з Римом мало чим відрізнялися від готів. Потім почалася війна з алеманнами, які в ході переселення вторглися в римську провінцію Рецію і саму Італію. Імператор Авреліан знову продемонстрував високу військову майстерність в боротьбі з варварами. Він вщент розбив алеманнів. У тому ж 271 році війна з войовничим народом алеманнів відновилася. Імператор Авреліан завдав їм поразки в Умбрії, поблизу річки Метавр.
Незабаром Авреліан отримав відомості, що пригнічені готами племена карпів перейшли в межі Римської імперії, у Фракію, грабуючи там поселення. Імператор вирішив приборкати карпів. Про деталі експедиції нічого не відомо, крім того, що вона була успішною. Після перемоги Авреліан оселив частину карпів на римській території, а саме - в Нижній Мезії, Фракії і особливо Родопах.
Війни з алеманнами й іншими варварами, що зазіхали навіть на саму італійську територію, змінили зовнішній образ Вічного міста. Для захисту від них за імператорським указом були відновлені старі стіни і Рим був обнесений новою, більш потужною фортечною стіною, що обійшлося державній скарбниці і городянам у велику суму. Значна частина нової стіни, що отримала назву Авреліанової, довжиною в 18,8 кілометрів, зберіглася досі.
Вирішивши продовжити серію завойовницьких походів, він вирушив на Пальмірське царство, яке за царя Одената і його вдови, цариці Зенобії поширило свою владу на більшу частину Передньої Азії і тимчасово захопило таку багату і густозаселених країну, як Єгипет.
Вже в 272 році Авреліан витіснив війська Пальмірської цариці Зиновії з Малої Азії, взявши чимало міст і фортець.
На початку наступного 273 року цариця Зиновія втекла зі своєї обложеної столиці з надією зібрати нові війська проти римлян. Однак втікачку затримали і доставили в римський табір. Ця звістка спонукала захисників Пальміри здатися, і вони склали перед імператорськими легіонами зброю. Луцій Доміцій Авреліан великодушно дарував цариці Зиновії прощення (що було зовсім не в дусі тієї історичної епохи) і залишив їй в правління місто Пальміру з околицями.
Незабаром після оволодіння Пальмірою імператор Авреліан повів своє військо далі в похід, залишивши в місті сильний римський гарнізон. Через нетривалий час городяни на чолі з царицею Зиновія повстали і перебили залишений там переможцями гарнізон разом з чужоземним губернатором. Отримавши таку звістку, Авреліан повернув армію назад і знову захопив Пальміру, не пощадивши при цьому нікого з його жителів. Місто було зруйноване вщент.
З Близького Сходу Авреліан і римські легіони повернулися до Вічного міста з величезною військовою здобиччю. Колишня Пальмірська цариця Зиновія, енергійна і честолюбна правителька, була в ланцюгах з ганьбою проведена по Риму в тріумфальному ході імператора-полководця. Також було придушено повстання ремісників-монетарів. Його прославляли тепер не тільки народ, а й сенат.
Після серії блискучих перемог Луцій Доміцій Авреліан став носити почесний титул «відновника миру» в Римській імперії, громадяни якої усюди з великими почестями зустрічали свого коронованого правителя і переможного полководця. Він був улюбленим і римською армією, про благополуччя якої він дбав найбільше.

## Вбивство
У 275 році Авреліан на чолі великої армії рушив в новий східний похід — цього разу проти персів, але в дорозі, в містечку Кенофуріі, між Гераклеєю і Візантієм, він був убитий через підступи свого писаря Мнестея. Цього Мнестея імператор підозрював в якихось злочинах. Знаючи це, писар склав список осіб, нібито підозрюваних імператором, до якого поряд з іменами тих, на кого Авреліан дійсно гнівався, включив також імена тих, про кого той не думав нічого поганого. Мнестей додав до них і своє ім'я, щоб виявлене ним занепокоєння викликало більше довіри.
Він прочитав список окремим особам, імена яких в ньому значилися, додаючи, що Авреліан вирішив усіх їх вбити і що вони, якщо є справжніми чоловіками, повинні подбати про власне життя. Страх опанував тими, хто заслужив кару, а скорбота — тими, хто не мав провини, так як Авреліан, здавалося, не виказував вдячності за все було зроблено йому. Раптово вони напали на правителя і умертвили його.

## Вплив на релігію і культуру
Правління вихідця з Іллірії носило риси східного деспотизму, оскільки він не терпів навіть найменшого протиріччя його волі і рішень. Авреліан першим серед римських імператорів став носити дорогоцінну діадему як символ влади в Стародавньому Римі. На деяких монетах, що були викарбувані у римських провінціях, його величали словами «народжений бог і володар».
Зробив широко поширений у військах культ Sol Invictus — Непереможного Сонця державною релігією. На честь Сонця був присвячений храм на Марсовому полі. Подібні храми-мітреніуми стали споруджуватися по всій імперії. У 274 р. імператор Авреліан оголосив неділю (день бога Сонця) єдиним і загальним для всієї імперії святковим днем. Також саме за часів його правління Різдво остаточно стали святкувати в день зимового сонцестояння.

## Вплив на календар
У 274 р. імператор Авреліан оголосив неділю (день бога Сонця) єдиним і загальним для всієї імперії святковим днем. Також саме за часів його правління Різдво остаточно стали святкувати в день зимового сонцестояння.

title: Авреліан

wikitext:
{{Монарх
|ім'я = Луцій Доміцій Авреліан
|титул = [[Римські імператори|Римський Імператор]]
|зображення_підпис = Антоніан Авреліана
|правління = травень [[270]] — жовтень [[275]]
|попередник = [[Квінтілл]]
|наступник = [[Марк Клавдій Тацит|Тацит]]
|місце народження = [[Сірмій]], [[Нижня Паннонія]], [[Римська імперія]]
|дата смерті = вересень-жовтень 275
|місце смерті = [[Кенофрурій]], [[Фракія (римська провінція)|Фракія]], [[Римська імперія]]
}}
'''Лу́цій Домі́цій Авреліа́н''' ({{lang-la|Lucius Domitius Aurelianus}}; [[214]] р., [[Сірмій]] — [[275]] р., [[Кенофрурій]]) — [[римський імператор]] у [[270]]—[[275]] рр. Через численні військові перемоги спромігся уникнути розпаду Імперії під натиском зовнішніх та внутрішніх загроз. Правління Авреліана зіграло ключову роль у подоланні [[Криза III століття|Кризи III століття]].

Мав також [[Титул перемоги в Римській імперії|титули перемоги]]: ''Germanicus Maximus'' («Великий переможець Германський») з 270 р., ''Gothicus Maximus'' («Великий переможець Готський») з 271 р., ''Parthicus Maximus'' («Великий переможець Парфії») та ''Carpicus Maximus'' («Великий переможець Карпський») з 273 р.

== Життєпис ==
Авреліан родом з Мезії в [[Іллірія|Іллірії]], походив із незнатної родини, наймовірніше, з родини колона. Вступивши до римського війська, Авреліан за [[Клавдій II Готський|Клавдія II]] став очільником кінноти і після його смерті був проголошений солдатами дунайських легіонів новим [[імператор]]ом.

Перемоги, здобуті над [[Ютунги|ютунгами]], [[Сармати|сарматами]], [[Вандали|вандалами]] та [[Готи|готами]], дозволили укріпити дунайські кордони Імперії. Проте Авреліан був змушений у 275 році поступитися готам провінцією [[Дакія (римська провінція)|Дакія]], що розташовувалася на більшій частині сучасної [[Румунія|Румунії]]. Вторгнення [[Алемани|алеманів]] в Італію було зупинено в 271 р у [[Павія|Павії]]. Для захисту від можливих нападів Авреліан віддав розпорядження про будівництво додаткових укріплень навколо Риму, які збереглися до наших днів т. зв. [[Авреліанів мур|Авреліанові мури]] завдовжки 18,8 км. Підкоренням [[Пальмірське царство|Пальмірського царства]] правительки [[Зенобія|Зенобії]] в 272—273 рр. і підпорядкуванням [[Галльська імперія|Галльської імперії]], узурпатор якої [[Тетрик]] в 274 р здався римлянам. Авреліану вдалося возз'єднати з Імперією майже всі її землі та відновити її єдність. За це Авреліан був увінчаний почесним титулом ''Restitutor orbis''.

Для зміцнення Імперії Авреліан провів грошову реформу і ввів культ близькосхідного бога сонця [[Sol Invictus|''Sol invictus'']], який в 274 р був проголошений вищим державним божеством.

Правління Авреліана підготувало розпочатий з правління [[Діоклетіан]]а [[домінат]] як вираз необмеженої влади імператора. Авреліан був першим, хто офіційно іменувався паном і богом (''Dominus et Deus'') і носив [[Діадема|діадему]]. Авреліан став жертвою змови під час походу проти персів.

== Походження і ранні роки ==
Авреліан народився в Іллірії, приморській області на території сучасної республіки [[Хорватія]].

Ставши римським громадянином, юнак вирішив змінити спосіб життя провінційного хлібороба на життя легіонера, чия професія була дуже шанована в [[Стародавній Рим|Стародавньому Римі]]. Він з молодих років успішно почав служити в римських військах, які постійно брали участь завойовницьких походах.

У 268 році Луцій Доміцій Авреліан був уже відомим в Стародавньому Римі [[воєначальник]]ом, який прославив своє ім'я не в одному військовому поході. Хоча, він ще не був на перших ролях в римському війську, але користувався в середовищі легіонерів чималою пошаною.

== Становлення імператором ==
За імператора Клавдія іллірієць зійшов на вершину військової влади. Коли почалася важка для Риму війна з [[готи|готами]], під його проводом опинилася вся римська кавалерія, добре навчена, озброєна і дисциплінована. Щоправда, вона не була головною силою римської армії, основу якої складали піші легіони. Готи, відчайдушно протистояли більш сильному ворогові, урешті-решт зазнали поразки. У цій війні Авреліан заслужив славу справжнього полководця.

Переможна війна з готами висунула Луція Доміція Авреліана на перші ролі в [[Римська імперія|Римській імперії]], оскільки за його спиною стояли численні римські легіони, загартовані у війні. Коли на початку 270 року помер імператор Клавдій, італійські легіони оголосили новим імператором Риму брата померлого — [[Квінтілл|Квінтілла]]. Авреліана тоді не було в Римі, і він не міг вплинути на таке рішення. На той час він уже відкрито претендував на пост першої людини у величезній імперії, оскільки командував чималою військовою силою.

Правління Квінтіллія було недовгим. Уже навесні цього ж 270 року солдати паннонських легіонів в [[Сірмій|Сірмії]] проголосили імператором свого переможного полководця Луція Доміція Авреліана, близького друга популярного імператора Клавдія. Імператору Квінтіллію не було на кого опертися в Римі, якщо не брати до уваги власних охоронців і міського гарнізону, однак до війни між суперниками справа не дійшла, хоча сторони були налаштовані дуже рішуче.

== Військові походи ==
[[Файл:Mainz0222.jpg|міні|Фрагмент скульптури імператора Авреліана]]
Новому главі Риму відразу ж довелося зіткнутися з великими зовнішньополітичними труднощами, що дісталися йому від попередників. Імператор Авреліан в самому початку свого правління був змушений відвести римські легіони і частину колоністів з [[Дакія|Дакії]] на правий берег Дунаю. Родючу Дакію захопили готи, сармати та [[маркомани]].

Авреліан поставив перед собою мету — зміцнити могутність Риму. Головним завданням нового імператора стало відновлення цілісності держави. До цього прагнув ще імператор Клавдій, але йому мало що вдалося зробити. Перш за все римська армія на чолі з Авреліаном вирушила на войовничих готів, які ніяк не бажали поступатися ненависному їм Риму. Готи пручалися армії Авреліана люто й завзято, не рахуючись ні з якими втратами. Однак на полі битви варварське військо раз по раз виявився нездатним протистояти римським легіонам під командуванням імператора і його воєначальників, що мали багатий бойовий досвід.

У 270—271 роках римський імператор після кількох переможних походів витіснив з прикордонної області Паннонії готів, а також [[вандали|вандалів]], які своєю постійною готовністю до війни з Римом мало чим відрізнялися від готів. Потім почалася війна з алеманнами, які в ході переселення вторглися в римську провінцію Рецію і саму Італію. Імператор Авреліан знову продемонстрував високу військову майстерність в боротьбі з варварами. Він вщент розбив алеманнів. У тому ж 271 році війна з войовничим народом алеманнів відновилася. Імператор Авреліан завдав їм поразки в Умбрії, поблизу річки Метавр.

Незабаром Авреліан отримав відомості, що пригнічені готами племена [[Карпи|карпів]] перейшли в межі Римської імперії, у Фракію, грабуючи там поселення. Імператор вирішив приборкати карпів. Про деталі експедиції нічого не відомо, крім того, що вона була успішною. Після перемоги Авреліан оселив частину карпів на римській території, а саме - в Нижній Мезії, Фракії і особливо [[Родопи|Родопах]].

Війни з алеманнами й іншими варварами, що зазіхали навіть на саму італійську територію, змінили зовнішній образ Вічного міста. Для захисту від них за імператорським указом були відновлені старі стіни і Рим був обнесений новою, більш потужною фортечною стіною, що обійшлося державній скарбниці і городянам у велику суму. Значна частина нової стіни, що отримала назву Авреліанової, довжиною в 18,8 кілометрів, зберіглася досі.

Вирішивши продовжити серію завойовницьких походів, він вирушив на [[Пальмірське царство]], яке за царя [[Оденат|Одената]] і його вдови, цариці [[Зенобія|Зенобії]] поширило свою владу на більшу частину Передньої Азії і тимчасово захопило таку багату і густозаселених країну, як Єгипет.

Вже в 272 році Авреліан витіснив війська Пальмірської цариці Зиновії з Малої Азії, взявши чимало міст і фортець.

На початку наступного 273 року цариця Зиновія втекла зі своєї обложеної столиці з надією зібрати нові війська проти римлян. Однак втікачку затримали і доставили в римський табір. Ця звістка спонукала захисників Пальміри здатися, і вони склали перед імператорськими легіонами зброю. Луцій Доміцій Авреліан великодушно дарував цариці Зиновії прощення (що було зовсім не в дусі тієї історичної епохи) і залишив їй в правління місто Пальміру з околицями.

Незабаром після оволодіння Пальмірою імператор Авреліан повів своє військо далі в похід, залишивши в місті сильний римський гарнізон. Через нетривалий час городяни на чолі з царицею Зиновія повстали і перебили залишений там переможцями гарнізон разом з чужоземним губернатором. Отримавши таку звістку, Авреліан повернув армію назад і знову захопив Пальміру, не пощадивши при цьому нікого з його жителів. Місто було зруйноване вщент.

З Близького Сходу Авреліан і римські легіони повернулися до Вічного міста з величезною військовою здобиччю. Колишня Пальмірська цариця Зиновія, енергійна і честолюбна правителька, була в ланцюгах з ганьбою проведена по Риму в тріумфальному ході імператора-полководця. Також було придушено повстання ремісників-монетарів. Його прославляли тепер не тільки народ, а й сенат.

Після серії блискучих перемог Луцій Доміцій Авреліан став носити почесний титул «відновника миру» в Римській імперії, громадяни якої усюди з великими почестями зустрічали свого коронованого правителя і переможного полководця. Він був улюбленим і римською армією, про благополуччя якої він дбав найбільше.

== Вбивство ==
У 275 році Авреліан на чолі великої армії рушив в новий східний похід — цього разу проти персів, але в дорозі, в містечку Кенофуріі, між Гераклеєю і Візантієм, він був убитий через підступи свого писаря [[Мнестей|Мнестея]]. Цього Мнестея імператор підозрював в якихось злочинах. Знаючи це, писар склав список осіб, нібито підозрюваних імператором, до якого поряд з іменами тих, на кого Авреліан дійсно гнівався, включив також імена тих, про кого той не думав нічого поганого. Мнестей додав до них і своє ім'я, щоб виявлене ним занепокоєння викликало більше довіри.

Він прочитав список окремим особам, імена яких в ньому значилися, додаючи, що Авреліан вирішив усіх їх вбити і що вони, якщо є справжніми чоловіками, повинні подбати про власне життя. Страх опанував тими, хто заслужив кару, а скорбота — тими, хто не мав провини, так як Авреліан, здавалося, не виказував вдячності за все було зроблено йому. Раптово вони напали на правителя і умертвили його.

== Вплив на релігію і культуру ==
Правління вихідця з Іллірії носило риси східного [[деспотизм]]у, оскільки він не терпів навіть найменшого протиріччя його волі і рішень. Авреліан першим серед римських імператорів став носити дорогоцінну діадему як символ влади в Стародавньому Римі. На деяких монетах, що були викарбувані у римських провінціях, його величали словами «народжений бог і володар».

Зробив широко поширений у військах культ Sol Invictus — Непереможного Сонця державною релігією. На честь Сонця був присвячений храм на Марсовому полі. Подібні храми-мітреніуми стали споруджуватися по всій імперії. У 274 р. імператор Авреліан оголосив неділю (день бога Сонця) єдиним і загальним для всієї імперії святковим днем. Також саме за часів його правління Різдво остаточно стали святкувати в день зимового сонцестояння.

== Вплив на календар ==
У 274 р. імператор Авреліан оголосив [[неділя|неділю]] (день бога Сонця) єдиним і загальним для всієї імперії святковим днем. Також саме за часів його правління [[Різдво]] остаточно стали святкувати в день зимового сонцестояння.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Советская историческая энциклопедия, Москва, 1961
* [http://www.hrono.ru/biograf/bio_a/avrelian.html Биографический указатель] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080302213446/http://www.hrono.ru/biograf/bio_a/avrelian.html |date=2 березня 2008 }}
* Аврелий Виктор. «Аврелиан. О цезарях»
* Флавий Вописк Сиракузянин. «Божественный Аврелиан ; Галлиен, История Августов.» — М. : Наука, 1992
* Зосим. Новая История
* Сергеев, И. Римская Империя в III веке нашей эры. — Х., 1999
* SHA, v. 2, Lipsiae, 1865; Aur Vict., Liber de Caesaribus, lib. 36, Monachii, 1892
* Штаерман Е. M., Кризис рабовладельч. строя в зап провинциях Римской империи, М., 1957, с. 482-89
* Homo L., Essai sur la refone de l'empereur Aurélien, P., 1904
* Watson A. Aurelian and the third century. London, 1999
* White, J. F. Restorer of the World: The Roman Emperor Aurelian. — Tempus Publishing, 2005
* Грант, М. Аврелиан. Римские императоры (1998)
* Сергеев, И. Римская Империя в III веке нашей эры. — Х., 1999.
* Barbieri, G. L'albo senatorio da Settimio Severo a Carino (193—285). — Roma, 1952.
* Jones A. H. M. L. Domitius Aurelianus 6 // Prosopography of the Later Roman Empire / A. H. M. Jones, J. R. Martindale, J. Morris. — Cambridge University Press, 1971. — Vol. I: A.D. 260—395. — P. 129. — ISBN 0-521-07233-6 [2001 reprint].
* Kienast, D. Die Münzreform Aurelians. Kienast, D. Römische Kaisertabelle. Grundzüge einer römischen Kaiserchronologie. — Darmstadt, 1996.
* Levi, M. A. L'impero Romano dalla battaglia di Azio alia morte di Theodosio I. — Torino, 1967.
* Parker, H. M. D. A History of the Roman World. — 3rd ed. — Methuen & Co, 1963.
* Southern, P. The Roman Empire from Severus to Constantine. — Routledge, 2001.
* Stoneman, R. Palmyra and Its Empire: Zenobia's Revolt against Rome. — University of Michigan Press, 1995. — 280 p. — ISBN 0472083155.
{{Бібліоінформація}}
{{Римські імператори}}
{{royal-stub}}

[[Категорія:Римські імператори]]

title: Луцій Доміцій Авреліан · лат. Imperator Caesar Lucius Domitius Aurelianus Pius Felix Invictus Augustus Pontifex maximus Germanicus maximus Gothicus maximus Parthicus maximus Carpicus maximus Tribunicia potestate VI Consul III Imperator Pater patriae Proconsul Restitutor orbis · лат. Imperator Caesar Lucius Domitius Aurelianus Pius Felix Augustus, Germanicus Maximus, Gothicus Maximus, Carpicus Maximus, Dacicus Maximus, Arabicus Maximus, Palmyrenus Maximus

Правління: травень 270 — жовтень 275

Попередник: Квінтілл

Наступник: Тацит

title: Біографічні дані

Імена: лат. Lucius Domitius Aurelianus

Народження: 9 вересня 214 · Сірмій, Нижня Паннонія, Римська імперія

Смерть: вересень-жовтень 275 · Кенофрурій, Фракія, Римська імперія

У шлюбі з: Ульпія Северина

Діти: Домітіка

Батько: Ulpius Crinitusd


text:
# Catocala neonympha
Catocala neonympha — вид метеликів з родини еребід (Erebidae).

## Поширення
Вид поширений в південно-західній Росії, Україні, Казахстані, східній Туреччині, Іраку, Вірменії, Афганістані, Алтайських горах і Південному Сибіру.

## Спосіб життя
Метелики літають в серпні. Личинки живляться листям солодки і дуба.

## Підвиди
- Catocala neonympha neonympha
- Catocala neonympha osthelderensis Hacker, 1990
- Catocala neonympha variegata (Warren, 1913)

title: Catocala neonympha

wikitext:
{{Italic title}}
{{Картка:Таксономія
| name = ''Catocala neonympha''
| image = Catocala neonympha.01.jpg
| image_width = 260px
| image_caption =
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Членистоногі]] (Arthropoda)
| classis = [[Комахи]] (Insecta)
| ordo = [[Лускокрилі]] (Lepidoptera)
| familia = [[Еребіди]] (Erebidae)
| tribus = [[Стрічкарки]] (Catocalini)
| genus = ''[[Catocala]]''
| species= '''''C. neonympha'''''
| binomial = ''Catocala neonympha''
| binomial_authority = [[Arthur Gardiner Butler|Butler]], 1877
| synonyms =
* ''Phalaena neonympha'' Esper, 1805
* ''Mormonia neonympha'' Warren, 1913
}}

'''''Catocala neonympha''''' — вид [[лускокрилі|метеликів]] з родини [[еребіди|еребід]] (Erebidae).<ref>{{cite web |last=Yu |first=Dicky Sick Ki |url=http://www.taxapad.com/local.php?taxonidLC=85997789 |title=''Catocala neonympha'' (Esper 1805) |website=Home of Ichneumonoidea |publisher=Taxapad |archive-url=https://web.archive.org/web/20160315230630/http://www.taxapad.com/local.php?taxonidLC=85997789 |archive-date=15 березня 2016 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160315230630/http://www.taxapad.com/local.php?taxonidLC=85997789 |date=2016-03-15 }}</ref>

== Поширення ==
Вид поширений в південно-західній Росії, Україні<ref>{{Cite web |url=http://www.faunaeur.org/full_results.php?id=446659 |title=''Fauna Europaea'' |accessdate=28 січня 2022 |archive-date=14 квітня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160414090713/http://www.faunaeur.org/full_results.php?id=446659 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160414090713/http://www.faunaeur.org/full_results.php?id=446659 |date=2016-04-14 }}</ref>, Казахстані, східній Туреччині, Іраку, Вірменії, Афганістані, Алтайських горах і Південному Сибіру.<ref>{{cite web |last=Savela |first=Markku |date=27 липня 2019 |url=https://www.nic.funet.fi/pub/sci/bio/life/insecta/lepidoptera/ditrysia/noctuoidea/erebidae/erebinae/catocala/#neonympha |title=''Catocala neonympha'' (Esper, 1805) |website=Lepidoptera and Some Other Life Forms |accessdate=20 жовтня 2019 |archive-date=23 жовтня 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20191023170012/https://www.nic.funet.fi/pub/sci/bio/life/insecta/lepidoptera/ditrysia/noctuoidea/erebidae/erebinae/catocala/#neonympha }}</ref>

== Спосіб життя ==
Метелики літають в серпні. Личинки живляться листям [[солодка|солодки]] і [[дуб]]а.

== Підвиди ==
* ''Catocala neonympha neonympha''
* ''Catocala neonympha osthelderensis'' Hacker, 1990
* ''Catocala neonympha variegata'' (Warren, 1913)

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q13457922}}
{{butterfly-stub}}
[[Категорія:Стрічкарки]]
[[Категорія:Лускокрилі Азії]]
[[Категорія:Лускокрилі Європи]]
[[Категорія:Метелики України]]
[[Категорія:Тварини, описані 1877]]

title: ?Catocala neonympha

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Членистоногі (Arthropoda)

Клас: Комахи (Insecta)

Ряд: Лускокрилі (Lepidoptera)

Родина: Еребіди (Erebidae)

Триба: Стрічкарки (Catocalini)

Рід: Catocala

Вид: C. neonympha

Вікісховище: Catocala neonympha


text:
# Balaklava Blues
Balaklava Blues — україно-канадський гурт, що був створений етнічним українцем Марком Марчиком з Торонто та киянкою Марією Кудрявцевою (пізніше взяла ім'я Марічка Марчик) у 2018 році.

## Історія
Марія Кудрявцева почала свій музичний шлях у фольклорному ансамблі «Божичі». У 2000-х захопилася ще й кабаре, тому разом з Оленою Грозовською створила гурт «Сонцекльош», який згодом розділився на два самостійних проекти: GrozovSka Band (солістка Олена Грозовська) та «Куку Шанель» (солістка Марія Кудрявцева, яка виконувала пісні українською та російською мовами).
Марко Марчик народився у Львівській області, але виріс у Канаді. У 2013 році він приїхав до Києва, та в один із днів на Майдані звернув увагу на дівчину, що співала народні пісні.

Поступово між Марією та Марком зав'язалися стосунки. Вони працювали волонтерами в АТО, а згодом переїхали до Канади, почали займатися спільною творчістю та створили Balaklava Blues.
«Балаклава — це штука, з якою всі українці ознайомилися на революції. Щодо „блюзу“, то є таке висловлювання: блюз — це коли хорошій людині погано.» — Марко Марчик
У 2018 році гурт заявив про себе в Україні та за кордоном. Поєднуючи фольк з електронікою та хіп-хопом, музиканти розповідають про війну на Сході.
Свій творчий меседж Balaklava Blues сформулювали на альбомі «Fly», що вийшов у 2019 році на американському лейблі Six Degrees Records. Особливу увагу на ньому привертає трек Volnovakha. Як зрозуміло із назви, він розповідає про обстріл російськими військами маршрутки у місті Волноваха Донецької області в січні 2015. Аудіозаписи, які дует використав у пісні, відкривають очі на справжні причини тієї трагічної події.
З початку широкомасштабного вторгнення гурт зібрав понад 500 тисяч канадських доларів (14,2 мільйона гривень), які передали в українські та україно-канадські благодійні фонди.
У 2022 році вийшов альбом «Let Me Out», написаний гуртом із 2020 по 2022 роки в Торонто, що отримав нові сенси з початком повномасштабного вторгнення.

## Склад
- Марічка Марчик — музика, вокал
- Марко Марчик — музика, вокал
- Оскар Ламбаррі — ударник, бек-вокал[4].

## Дискографія

### Альбоми
- 2019 — «Fly»
- 2022 — «Let Me Out»

### Сингли
- 2018 — «Don't Leave Me»
- 2022 — «Shelter Our Sky»
- 2022 — «Swallow»
- 2022 — «Gimme»
- 2022 — «Let Me Out» (Radio Edit)

### Кліпи
- 2022 — «Swallow»[5]
- 2022 — «Gimme»[6]
- 2022 — «Let Me Out»[7]

title: Balaklava Blues

wikitext:
{{Музичний гурт
| Назва            = Balaklava Blues
| Фото             = Balaklava Blues Lviv 2022.jpg
| Підпис           = Виступ у Львові, 2022
| Роки             = 2018 — дотепер
| Місце_створення  = [[Торонто]]
| Країна           = [[Канада]]
| Мова             = {{українська}}
| Жанр             = [[фольктроніка]]
| Лейбл            = Six Degrees Records
| Склад            = Марко Марчик, Марічка Марчик, Оскар Ламбаррі
| Колишні_учасники =
| Сайт             = balaklavablues.ca
}}

'''Balaklava Blues''' — [[Українці Канади|україно-канадський]] гурт, що був створений етнічним українцем Марком Марчиком з [[Торонто]] та [[Київ|киянкою]] Марією Кудрявцевою (пізніше взяла ім'я Марічка Марчик) у 2018 році.

== Історія ==
Марія Кудрявцева почала свій музичний шлях у фольклорному ансамблі «[[Божичі]]». У 2000-х захопилася ще й кабаре, тому разом з [[Олена Грозовська|Оленою Грозовською]] створила гурт «<nowiki/>[[Сонцекльош]]<nowiki/>», який згодом розділився на два самостійних проекти: [[GrozovSka Band]] (солістка Олена Грозовська) та «[[Куку Шанель]]» (солістка Марія Кудрявцева, яка виконувала пісні українською та російською мовами).

Марко Марчик народився у [[Львівська область|Львівській області]], але виріс у [[Канада|Канаді]]. У 2013 році він приїхав до Києва, та в один із днів на [[Майдан Незалежності|Майдані]] звернув увагу на дівчину, що співала народні пісні<ref>{{Cite web|title=Кохання, фольк, Майдан, війна. Як гурт Balaklava Blues прославляє Україну у світі|url=https://karabas.live/balaklava-blues_story/|website=Karabas Live|date=2019-05-23|accessdate=2023-06-02|language=ru-RU|last=https://www.facebook.com/phill.pukharev}}</ref>.

Поступово між Марією та Марком зав'язалися стосунки. Вони працювали волонтерами в [[Антитерористична операція на сході України|АТО]], а згодом переїхали до Канади, почали займатися спільною творчістю та створили Balaklava Blues.<blockquote>«Балаклава — це штука, з якою всі українці ознайомилися на революції. Щодо „блюзу“, то є таке висловлювання: блюз — це коли хорошій людині погано.» — Марко Марчик<ref>{{Cite web|title=Ексклюзивне інтерв’ю з Balaklava Blues: про кохання, Україну та амбіції {{!}} HOCHU.UA|url=https://hochu.ua/cat-stars/interview/article-94602-eksklyuzivne-interv-yu-z-balaklava-blues-pro-kohannya-ukrayinu-ta-ambitsiyi/|website=hochu.ua|accessdate=2023-06-02|language=ru|last=https://www.facebook.com/portal.hochu}}</ref></blockquote>У 2018 році гурт заявив про себе в Україні та за кордоном. Поєднуючи фольк з електронікою та хіп-хопом, музиканти розповідають про війну на Сході.

Свій творчий меседж Balaklava Blues сформулювали на альбомі «'''Fly'''», що вийшов у 2019 році на американському лейблі {{не перекладено|Six Degrees Records|Six Degrees Records|en|Six Degrees Records}}. Особливу увагу на ньому привертає трек Volnovakha. Як зрозуміло із назви, він розповідає про [[Теракт під Волновахою 13 січня 2015|обстріл російськими військами маршрутки]] у місті [[Волноваха]] Донецької області в січні 2015. Аудіозаписи, які дует використав у пісні, відкривають очі на справжні причини тієї трагічної події.
[[Файл:Balaklava Blues BWF Toronto 2019.jpg|міні|праворуч|300пкс|Виступ на Українському фестивалі Блюр-Вест у Торонто, 2019]]
З початку [[Російське вторгнення в Україну (з 2022)|широкомасштабного вторгнення]] гурт зібрав понад 500 тисяч [[Канадський долар|канадських доларів]] (14,2 мільйона гривень), які передали в українські та україно-канадські благодійні фонди.

У 2022 році вийшов альбом «'''Let Me Out'''», написаний гуртом із 2020 по 2022 роки в [[Торонто]], що отримав нові сенси з початком повномасштабного вторгнення.<ref>{{Cite web|title=Українсько-канадський гурт Balaklava Blues випустив другий альбом|url=https://liroom.com.ua/news/let-me-out/|website=LiRoom|date=2022-10-28|accessdate=2023-06-02|language=uk}}</ref>

== Склад ==

* Марічка Марчик — музика, вокал
* Марко Марчик — музика, вокал
* Оскар Ламбаррі — ударник, бек-вокал<ref>{{Cite web |url=https://www.jv-promotion.com/artists/balaklava-blues/ |title=Balaklava Blues @ jv-promotion |archive-date=2023-08-30 |access-date=2023-08-30 |archive-url=https://web.archive.org/web/20230830211201/https://www.jv-promotion.com/artists/balaklava-blues/ |url-status=dead }}</ref>.

== Дискографія ==

=== Альбоми ===

* 2019 — «Fly»
* 2022 — «Let Me Out»

=== Сингли ===

* 2018 — «Don't Leave Me»
* 2022 — «Shelter Our Sky»
* 2022 — «Swallow»
* 2022 — «Gimme»
* 2022 — «Let Me Out» (Radio Edit)

=== Кліпи ===

* 2022 — «Swallow»<ref>{{Cite web|title=Україно-канадський гурт Balaklava Blues присвятив пісню переселенкам. Дивіться кліп|url=https://slukh.media/new-music/balaklava-blues-swallow/|website=СЛУХ — медіа про музику та все, що навколо неї|date=2022-07-26|accessdate=2023-06-02|first=Лавровський|last=Валерій}}</ref>
* 2022 — «Gimme»<ref>{{Cite web|title=Україно-канадський гурт Balaklava Blues презентував відеороботу про українців під час війни «Gimme» — Високий Замок|url=https://wz.lviv.ua/news/475494-ukraino-kanadskyi-hurt-balaklava-blues-prezentuvav-videorobotu-pro-ukraintsiv-pid-chas-viiny-gimme|website=wz.lviv.ua|date=2022-10-22|accessdate=2023-06-02|language=uk-ua|first=Високий|last=Замок}}</ref>
* 2022 — «Let Me Out»<ref>{{Cite web|title=Гурт Balaklava Blues випустив кліп на пісню Let me out|url=https://www.ukrinform.ua/rubric-culture/3714576-gurt-balaklava-blues-vipustiv-klip-na-pisnu-let-me-out.html|website=www.ukrinform.ua|date=2023-05-26|accessdate=2023-06-02|language=uk}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* https://www.facebook.com/balaklavablues

[[Категорія:Українські музичні гурти]]
[[Категорія:Канадські музичні гурти]]
[[Категорія:Українська культура Канади]]
[[Категорія:Музичні колективи, що з'явились 2018]]
[[Категорія:Українська електронна музика]]
[[Категорія:Електронні музичні колективи України]]
[[Категорія:Гурти електронної музики]]
[[Категорія:Українські фольклорні колективи]]
[[Категорія:Українські фолк-гурти]]
[[Категорія:Фольктронік-гурти України]]
[[Категорія:Музичні колективи 2010-х]]
[[Категорія:Музичні колективи 2020-х]]

title: Основна інформація

Жанр: фольктроніка

Роки: 2018 — дотепер

Країна: Канада

Мова: українська

Лейбл: Six Degrees Records