text:
# М. Баттерфляй
М. Баттерфляй (англ. M. Butterfly) — американська драма 1993 року.

## Сюжет
Китай, 1964 рік. Французький дипломат Рене Галлімар слухає в Пекіні оперу, в якій японська жінка закохується в американця, а коли той кидає її, кінчає життя самогубством. Незабаром Галлімар знайомиться з красунею Сонг Лілін, яка грає в оперні. Між ними зав'язуються любовні відносини. Але Галлімар не здогадується що під гримом його кохана приховує жахливу таємницю.

## У ролях
| Актор              | Роль                    |
| ------------------ | ----------------------- |
| Джеремі Айронс     | Рене Галлімар           |
| Джон Лоун          | Сонг Лілін              |
| Барбара Зукова     | Жанна Галлімар          |
| Ієн Річардсон      | посол Тулон             |
| Аннабель Левентон  | фрау Баден              |
| Сідзуко Хосі       | товариш Чин             |
| Річард Макміллан   | співробітник посольства |
| Вернон Добчефф     | агент Ітанселін         |
| Девід Гемблен      | офіцер розвідки 1       |
| Дамір Андрей       | офіцер розвідки 2       |
| Ентоні Парр        | офіцер розвідки 3       |
| Маргарет Ма        | покоївка                |
| Трістрам Джеллінек | адвокат                 |
| Філіп МакГоф       | прокурор                |
| Девід Ніл          | суддя                   |

## Саундтрек
| Список треків | Список треків                                 | Список треків |
| #             | Назва                                         | Тривалість    |
| ------------- | --------------------------------------------- | ------------- |
| 1.            | «M Butterfly»                                 | 2:02          |
| 2.            | «Concubine»                                   | 4:10          |
| 3.            | «Entrance Of Butterfly/Drunken Beauty»        | 3:02          |
| 4.            | «Dragonfly»                                   | 3:18          |
| 5.            | «The Great Wall»                              | 1:48          |
| 6.            | «Even The Softest Skin»                       | 4:39          |
| 7.            | «Sha Jia Bang»                                | 2:10          |
| 8.            | «Bonfire Of The Vanities/Cultural Revolution» | 3:27          |
| 9.            | «He Was The Perfect Father»                   | 0:53          |
| 10.           | «Are You My Butterfly?»                       | 2:18          |
| 11.           | «The Only Time I Ever Really Existed»         | 4:08          |
| 12.           | «What I Loved Was The Lie»                    | 1:03          |
| 13.           | «Everything Has Been Destroyed»               | 1:44          |
| 14.           | «Un Bel Di - Giacomo Puccini»                 | 4:15          |
| 15.           | «My Name Is Rene Gallimard»                   | 3:35          |
| 42:32         |                                               |               |

title: М. Баттерфляй

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = М. Баттерфляй
| оригінальна назва = M. Butterfly
| жанр              = [[драма (жанр)|драма]], [[мелодрама]]
| режисер           = [[Девід Кроненберг]]
| продюсер          = [[Габріелла Мартінеллі]]
[[Девід Генрі Хван]]
[[Філіп Сендхаус]]
| сценарист         = [[Девід Генрі Хван]]
| на основі         =
| актори            =
| композитор        = [[Говард Шор]]
| оператор          = [[Пітер Сушицькі]]
| художник          = [[Керол Спайер]]
[[Аліша Кивон]]
[[Джеймс МакЕтір]]
[[Деніз Кроненберг]]
[[Елінор Роуз Гелбрейт]]
| монтаж            = [[Рональд Сандерс]]
| кінокомпанія      = Geffen Pictures
Miranda Productions Inc.
| дистриб’ютор      =
| тривалість        = 101 хв.
| мова              = [[англійська мова|англійська]]
| країна            = {{USA}}
| рік               = 1993
| дата виходу       =
| кошторис          =
| касові збори      = {{USA}} $1 498 795
| ідентифікатор     = 0107468
| сайт              =
| зображення= M Butterfly poster.jpg
}}
'''М. Баттерфляй''' ({{lang-en|M. Butterfly}}) — американська драма [[1993 у кіно|1993 року]].

== Сюжет ==
Китай, 1964 рік. Французький дипломат Рене Галлімар слухає в Пекіні оперу, в якій японська жінка закохується в американця, а коли той кидає її, кінчає життя самогубством. Незабаром Галлімар знайомиться з красунею Сонг Лілін, яка грає в оперні. Між ними зав'язуються любовні відносини. Але Галлімар не здогадується що під гримом його кохана приховує жахливу таємницю.

== У ролях ==
{{ВРоляхВерх}}
{{ВРолях|[[Джеремі Айронс]]||Рене Галлімар}}
{{ВРолях|[[Джон Лоун]]||Сонг Лілін}}
{{ВРолях|[[Барбара Зукова]]||Жанна Галлімар}}
{{ВРолях|[[Ієн Річардсон]]||посол Тулон}}
{{ВРолях|[[Аннабель Левентон]]||фрау Баден}}
{{ВРолях|[[Сідзуко Хосі]]||товариш Чин}}
{{ВРолях|[[Річард Макміллан]]||співробітник посольства}}
{{ВРолях|[[Вернон Добчефф]]||агент Ітанселін}}
{{ВРолях|[[Девід Гемблен]]||офіцер розвідки 1}}
{{ВРолях|[[Дамір Андрей]]||офіцер розвідки 2}}
{{ВРолях|[[Ентоні Парр]]||офіцер розвідки 3}}
{{ВРолях|[[Маргарет Ма]]||покоївка}}
{{ВРолях|[[Трістрам Джеллінек]]||адвокат}}
{{ВРолях|[[Філіп МакГоф]]||прокурор}}
{{ВРолях|[[Девід Ніл]]||суддя}}
{{ВРоляхНиз}}

== Саундтрек ==
{{Саундтрек
| Назва      =  M Butterfly
| Тип        = Саундтрек
| Композитор = Говард Шор
| Обкладинка =
| Колір      =
| Випущено   = 28 вересня 1993
| Записаний  =
| Жанр       =
| Тривалість = 42:32
| Лейбл      = Varese Sarabande
| Продюсери  =
| Країна     =
| Огляди     =
| Попередній =
| Рік        =
| Наступний  =
}}

{{tracklist
| headline     = Список треків
| total_length = 42:32
| title1   = M Butterfly
| length1  = 2:02
| title2   = Concubine
| length2  = 4:10
| title3   = Entrance Of Butterfly/Drunken Beauty
| length3  = 3:02
| title4   = Dragonfly
| length4  = 3:18
| title5   = The Great Wall
| length5  = 1:48
| title6   = Even The Softest Skin
| length6  = 4:39
| title7   = Sha Jia Bang
| length7  = 2:10
| title8   = Bonfire Of The Vanities/Cultural Revolution
| length8  = 3:27
| title9   = He Was The Perfect Father
| length9  = 0:53
| title10  = Are You My Butterfly?
| length10 = 2:18
| title11  = The Only Time I Ever Really Existed
| length11 = 4:08
| title12  = What I Loved Was The Lie
| length12 = 1:03
| title13  = Everything Has Been Destroyed
| length13 = 1:44
| title14  = Un Bel Di - Giacomo Puccini
| length14 = 4:15
| title15  = My Name Is Rene Gallimard
| length15 = 3:35
}}

== Посилання ==
* {{IMDb title|0107468}}
* {{Amg title|m-butterfly-131210}}
* {{Rotten-tomatoes|m_butterfly}}
* {{mojo title|mbutterfly}}

[[Категорія:Фільми США 1993]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми-драми США]]
[[Категорія:Фільми-мелодрами США]]
[[Категорія:Фільми Девіда Кроненберга]]
[[Категорія:Фільми про холодну війну]]

title: M. Butterfly

Жанр: драма, мелодрама

Режисер: Девід Кроненберг

Продюсер: Габріелла Мартінеллі · Девід Генрі Хван · Філіп Сендхаус

Сценарист: Девід Генрі Хван

На основі: M. Butterflyd

У головних · ролях: Джеремі Айронс, John Loned, Барбара Зукова, Іан Річардсон, Vernon Dobtcheffd, David Hemblend і Shizuko Hoshid

Оператор: Пітер Сушицькі

Композитор: Говард Шор

Монтаж: Рональд Сандерс

Художник: Керол Спайер · Аліша Кивон · Джеймс МакЕтір · Деніз Кроненберг · Елінор Роуз Гелбрейт

Кінокомпанія: Geffen Pictures · Miranda Productions Inc.

Дистриб'ютор: Warner Brothers і Netflix

Мова: англійська

Країна: США

title: Саундтрек-альбом

Дата випуску: 28 вересня 1993

Жанр: романтичний фільм, драматичний фільм, шпигунський фільм і ЛГБТ-фільмd

Лейбл: Varese Sarabande

Продюсер: Gabriella Martinellid


text:
# Елеонора Марія Австрійська
Елеонора Марія Австрійська (нім. Eleonore Maria Josefa von Österreich; 31 травня 1653, Регенсбург — 17 грудня 1697, Відень) — австрійська ерцгерцогиня і лотаринзька, королева-консорт, дружина короля Речі Посполитої, Великого князя Литовського і Руського Михайла Корибута Вишневецького, дочка імператора Священної Римської імперії, володаря Чехії й Угорщини Фердинанда III та Елеонори Гонзага.

## Біографія
Її батько помер, коли їй виповнилося чотири роки. Елеонора Марія разом із сестрою Марією Анною росла у Відні під наглядом матері.
27 лютого 1670 в монастирі Ясна Гора Елеонора Марія вийшла заміж за короля Польщі Михайла Корибута Вишневецького. Шлюб був укладений з політичних мотивів, нареченій було тільки 17 років. Король помер через три роки, а їх єдиний син помер при народженні.
Повернувшись до двору, ерцгерцогиня зустріла там найкращого друга її брата, Карла V герцога Лотаринзького, вимушеного покинути свої землі, окуповані Францією. Різниця в статусі заважала їхнім стосункам, проте через п'ять років відносин вони одружилися з дозволу імператора. Весілля відбулося 6 лютого 1678 у Вінер-Нойштадт. Леопольд I призначив Карла намісником у місті Тіроль.
Герцогиня народила шістьох дітей, з яких вижили четверо. Після смерті чоловіка вона боролася за повернення сину Лотаринзького герцогства. Незадовго до її смерті був підписаний Рейсвейкський мирний договір, за яким Франція поступалася герцогством. Елеонора Марія померла у віці 44 років, переживши мати, сестер і чоловіка. Похована у Капуцинеркірхе.

## Родина
1 Чоловік — Міхал Корибут Вишневецький
Діти: єдиний син помер при народженні
2 Чоловік — Карл V, герцог Лотаринзький
Діти:
- Леопольд I, герцог Лотаринзький
- Карл Йозеф Лотаринзький
- Франц Йозеф Лотаринзький (1689—1715)
- Елеонора Лотаринзька
- Карл Фердинанд Лотаринзький

## Нагороди
- Золота троянда (нагорода папи римського) (1672)

## Зображення
- Елеонора Марія, невідомий художник 1673
- Міхал I, невідомий художник 1669
- Карл V (герцог Лотарингії), невідомий художник
- Саркофаг Елеонори, Відень Австрія

wikiname: ukwiki

title: Елеонора Марія Австрійська

in_language: uk

wikitext:
{{Особа}}
'''Елеонора Марія Австрійська''' ({{lang-de|Eleonore Maria Josefa von Österreich}}; [[31 травня]] [[1653]], [[Регенсбург]] — [[17 грудня]] [[1697]], [[Відень]]) — австрійська ерцгерцогиня і лотаринзька, королева-консорт, дружина короля Речі Посполитої, Великого князя Литовського і Руського [[Міхал Корибут Вишневецький|Михайла Корибута Вишневецького]], дочка імператора [[Священна Римська імперія|Священної Римської імперії]], [[Чеські володарі|володаря Чехії]] й [[Угорщина|Угорщини]] [[Фердинанд III Габсбург|Фердинанда III]] та [[Елеонора Гонзага-Неверська|Елеонори Гонзага]].

== Біографія ==
Її батько помер, коли їй виповнилося чотири роки. Елеонора Марія разом із сестрою [[Марія Анна Йозефа Австрійська|Марією Анною]] росла у Відні під наглядом матері.

27 лютого 1670 в [[Ясногірський монастир|монастирі Ясна Гора]] Елеонора Марія вийшла заміж за короля Польщі [[Міхал Корибут Вишневецький|Михайла Корибута Вишневецького]]. Шлюб був укладений з політичних мотивів, нареченій було тільки 17 років. Король помер через три роки, а їх єдиний син помер при народженні.

Повернувшись до двору, ерцгерцогиня зустріла там найкращого друга її брата, [[Карл V (герцог Лотарингії)|Карла V герцога Лотаринзького]], вимушеного покинути свої землі, окуповані Францією. Різниця в статусі заважала їхнім стосункам, проте через п'ять років відносин вони одружилися з дозволу імператора. Весілля відбулося 6 лютого 1678 у [[Вінер-Нойштадт]]. [[Леопольд I Габсбург|Леопольд I]] призначив Карла намісником у місті [[Тіроль]].

Герцогиня народила шістьох дітей, з яких вижили четверо. Після смерті чоловіка вона боролася за повернення сину [[Лотаринзьке герцогство|Лотаринзького герцогства]]. Незадовго до її смерті був підписаний [[Рейсвейкський мирний договір]], за яким Франція поступалася герцогством. Елеонора Марія померла у віці 44 років, переживши мати, сестер і чоловіка. Похована у [[Капуцинеркірхе]].

== Родина ==
1 Чоловік — [[Міхал Корибут Вишневецький]]

Діти: єдиний син помер при народженні

2 Чоловік — [[Карл V (герцог Лотарингії)|Карл V]], герцог [[Лотаринзьке герцогство|Лотаринзький]]

Діти:

* [[Леопольд I (герцог Лотарингії)|Леопольд I]], герцог [[Лотаринзьке герцогство|Лотаринзький]]
* [[Карл Йозеф Лотаринзький]]
* [[Франц Йозеф Лотаринзький]] (1689—1715)
* Елеонора Лотаринзька
* Карл Фердинанд Лотаринзький

== Генеалогія ==
{{Wikidata/Ancestors}}

== Нагороди ==
* [[Золота троянда (нагорода папи римського)]] (1672)

== Зображення ==
<gallery perrow="4" widths="130" heights="130">
Файл:Eleonora Wiśniowiecka.jpg|Елеонора Марія, невідомий художник 1673
Файл:Michał Karybut Višniaviecki. Міхал Карыбут Вішнявецкі (1669-99).jpg|Міхал I, невідомий художник 1669
Файл:Charles-V-Lorraine.jpg|Карл V (герцог Лотарингії), невідомий художник
File:Eleonora Maria sarcophagus Kapuzinergruft Vienna.jpg|Саркофаг Елеонори, Відень Австрія
</gallery>

== Джерела ==
* [http://www.wilanow-palac.pl/sympatyczna_habsburzanka_na_polskim_tronie.html Wilanow-palac] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150627040557/http://wilanow-palac.pl/sympatyczna_habsburzanka_na_polskim_tronie.html |date=27 червня 2015 }}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.geneall.net/D/per_page.php?id=4265 Профіль на Geneall.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140223225217/http://www.geneall.net/D/per_page.php?id=4265 |date=23 лютого 2014 }} {{ref-de}}
* [http://thepeerage.com/p11208.htm#i112074 Профіль на Thepeerage.com] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140222133958/http://thepeerage.com/p11208.htm#i112074 |date=22 лютого 2014 }} {{ref-en}}
* [http://genealogy.euweb.cz/habsburg/habsburg4.html#EMJF3 Генеалогія Елеонори Марії Австрійської] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190130110508/http://genealogy.euweb.cz/habsburg/habsburg4.html#EMJF3 |date=30 січня 2019 }} {{ref-en}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Габсбурги]]
[[Категорія:Померли у Відні]]
[[Категорія:Великі княгині Литовські]]
[[Категорія:Династія Лотаринґен]]
[[Категорія:Княгині і королеви Польщі]]
[[Категорія:Дружини монархів України]]
[[Категорія:Поверх спадщини]]
[[Категорія:Уродженці Регенсбурга]]

title: Елеонора Марія Австрійська

Народилася: 21 травня 1653[…] · Регенсбург, Баварія

Померла: 17 грудня 1697[…] (44 роки) · Відень, Габсбурзька монархія

Поховання: Імператорський склеп

Країна: Річ Посполита

Діяльність: аристократка

Знання мов: німецька, італійська, іспанська і латина

Титул: ерцгерцогиняd, королева, королева Польщіd і Grand Duchessd

Посада: королева Польщіd і list of Lithuanian consortsd

Конфесія: католицтво

Рід: Габсбурги

Батько: Фердинанд III Габсбург

Мати: Елеонора Гонзага

Брати, сестри: Леопольд I Габсбург, Фердинанд IV Габсбург, Archduke Karl Joseph of Austriad, Марія Анна Йозефа Австрійська і Маріанна Австрійська

У шлюбі з: Карл V і Міхал Корибут Вишневецький

Діти: Леопольд I, Карл Йозеф Лотаринзький, Йозеф Інноченц Лотаринзький, Франц Йозеф Лотаринзький, Eleanor de Lorrained і Charles Ferdinand de Lorrained

Нагороди: Золота троянда


text:
# Університет Мерсі
41°01′20″ пн. ш. 73°52′29″ зх. д. / 41.0221° пн. ш. 73.8746° зх. д.
Університет Мерсі (Мерсі, штат Нью-Йорк), раніше відомий як Коледж Мерсі, є приватним дослідницьким університетом з головним кампусом у Доббс-Феррі, Нью-Йорк, і додатковими місцями на Манхеттені та в Бронксі . Це федеральний заклад, який обслуговує національні меншини, і найбільший приватний іспаномовний заклад (HSI) у штаті Нью-Йорк. Університет історично був пов'язаний з католицькою церквою, але був незалежним і неконфесійним з початку 1970-х років, хоча він зберігає свою історичну приналежність до Сестер милосердя.

title: Університет Мерсі

wikitext:
{{unibox}}

'''Університет Мерсі'''<ref>{{Cite web |title=Welcome to Mercy University |url=https://www.mercy.edu/about/welcome-mercy-university |access-date=2023-08-23 |website=Mercy University |language=en}}</ref> ([[Мерсі]], [[штат Нью-Йорк]]), раніше відомий як Коледж Мерсі, є приватним дослідницьким університетом з головним кампусом у Доббс-Феррі, Нью-Йорк, і додатковими місцями на [[Манхеттен]]і та в [[Бронкс]]і<ref>{{Cite web |title=Campus Locations |url=https://www.mercy.edu/campus-locations |access-date=2023-08-21 |website=Mercy College |language=en}}</ref> . Це федеральний заклад, який обслуговує національні меншини, і найбільший приватний іспаномовний заклад (HSI) у штаті Нью-Йорк.<ref>{{Cite web |title=Hispanic-Serving Institution |url=https://www.mercy.edu/about/hispanic-serving-institution |access-date=2023-08-24 |website=Mercy University |language=en}}</ref> Університет історично був пов'язаний з католицькою церквою, але був незалежним і неконфесійним з початку 1970-х років, хоча він зберігає свою історичну приналежність до Сестер милосердя<ref>{{Cite press release|url=https://www.prnewswire.com/news-releases/mercy-university-and-medical-sales-college-forge-partnership-to-launch-groundbreaking-medical-device-sales-program-302092351.html|title=MERCY UNIVERSITY AND MEDICAL SALES COLLEGE FORGE PARTNERSHIP TO LAUNCH GROUNDBREAKING MEDICAL DEVICE SALES PROGRAM|first=Medical Sales|last=College|website=www.prnewswire.com}}</ref><ref>{{Cite web |title=Our History |url=https://www.mercy.edu/about/our-history |access-date=2023-07-21 |website=Mercy College |language=en}}</ref>.

== Див. також ==
* [[Освіта Нью-Йорка]]

== Примітки ==
{{reflist}}
[[Категорія:Нью-Йорк| ]]

Галузь промисловості: вища освіта

Офіційна назва: англ. Mercy University (2023)

Приналежність: Національна асоціація незалежних коледжів та університетівd

Адміністративна одиниця: Нью-Йорк

Член у: Association of American Colleges and Universitiesd і Американська рада з питань освітиd

Класифікація Карнегі для вищих навчальних закладів: магістерський коледж або університет: великий випускd, majority undergraduated, postbaccalaureate: education-dominant, with arts & sciencesd, four-year, medium, primarily nonresidentiald, balanced arts & sciences/professions, some graduate coexistenced і four-year, medium full-time, inclusive, higher transfer-ind

Розташування штаб-квартири: Доббс-Феррі

Кількість працівників: 1492 осіб (вересень 2020)

Адреса: 555 Broadway, Dobbs Ferry, NY, 10522

Тип академічного календаря: семестр


text:
# Начіє Суман
Начіє Суман (23 квітня 1881 — 23 липня 1973), відома завдяки своїй кар'єрі як мадам Начіє або Начіє Хан, була першою турецькою жінкою-фотографкою-мусульманкою та феміністкою. Коли турецькі титули були скасовані на користь фіксованих спадкових прізвищ, обрала прізвище Суман. Навчившись фотографії в Австрії, відкрила у своєму будинку студію в 1919 році. Її клієнтами були переважно жінки, переважно Суман робила портрети та фотографії наречених. Пізніше давала уроки фотографії в султанському палаці.

## Ранні роки
Начіє Суман народилася 23 квітня 1881 р. В Скоп'є, Османська імперія, в теперішній Північній Македонії у родині майора Саліха Бея. Частину свого життя носила титул Ханім (що означає «леді» або «мадам»). 1903 року одружилась з капітаном Ісмаїлом Хаккі-Беєм (İsmail Hakkı Bey). Народила трьох дітей: Нусрет Суман, який став скульптором; і дочок Фікрет і Недрет. Під час Балканських воєн 1912—1913 років сім'я була змушена мігрувати до Анатолії. Під час міграції Суман втратила четверту дитину поблизу угорського кордону. Хоча сім'я дісталася Стамбула, довірений друг допоміг їм залишити країну, перевізши їх до Відня. Фотографія на той час була новинкою, і Суман вивчала її. У наступному році, 1914, її чоловік був покликаний назад до Туреччини і вся сім'я, в яку входили Суман, її чоловік, троє дітей, його мати, бабуся і троє слуг, переїхали в маєток Saitpaşa в Йилдиз в Стамбульському районі Бешикташ. Суман взяла з собою фотообладнання і влаштувала невелику студію в пральні на горищі.

## Кар'єра
Під час Першої світової війни чоловіка Суман направили на фронт, і вона залишилася вдома для догляду за домашнім господарством. За війною відбулася Турецька війна за незалежність і в родини почались фінансові труднощі. 1919 року Суман була близька до того, щоб продати сімейне срібло, щоб забезпечити свою сім'ю. Натомість, Суман повісила на маєтку табличку, на якій просто писалося: «Türk Hanımlar Fotoğrafhanesi-Naciye» (Турецький центр жіночої фотографії Начіє), і почала працювати першою професійною жінкою-фотографкою-мусульманкою в Туреччині. У цей період жінки не працювали, особливо ті, які були дочками паші, і все-таки з першого дня у мисткині були клієнти. Багато жінок, чиї чоловіки воювали на фронті, хотіли додавати фотографії до своїх листів. У 1921 році Суман покинула особняк і переїхала в невелику квартиру, перевізши студію в окреме місце. Її бізнес був представлений у тому ж році в Kadınlar Dünyası (Жіночий світ), провідному жіночому журналі. Окрім зйомок жінок, Суман читала лекції про фотографію у султанському палаці.  Після війни Суман полишила чоловіка і продовжила займатись фотографією до 1930 року. Тоді, коли її донька народила, Суман закрила студію і переїхала до Анкари. У 1934, коли турецька влада ухвалила Закон про прізвища, який дозволив громадянам мати спадкові прізвища, а не використовувати титули, Начіє взяла «Суман» як прізвище.
Начіє Суман померла 23 липня 1973 року в Анкарі, Туреччина. Вважалося, що її фотографії були втрачені, але колекціонерка і письменниця Гюльдерен Бьолюк змогла задокументувати листівки з її студійним штампом і зберегти шість із них.

title: Начіє Суман

wikitext:
{{Особа
|зображення_підпис =
|дата народження =
|дата смерті =
|місце смерті =
|інші_імена =
|жінка = так
|оригінал імені = Naciye Suman
|зображення =
}}
'''Начіє Суман''' (23 квітня 1881 — 23 липня 1973), відома завдяки своїй кар'єрі як '''мадам Начіє''' або '''Начіє Хан''', була першою турецькою жінкою-фотографкою-мусульманкою та [[Феміністка|феміністкою]]. Коли турецькі титули були скасовані на користь фіксованих спадкових прізвищ, обрала прізвище Суман. Навчившись фотографії в Австрії, відкрила у своєму будинку студію в 1919 році. Її клієнтами були переважно жінки, переважно Суман робила портрети та фотографії наречених. Пізніше давала уроки фотографії в султанському палаці.

== Ранні роки ==
Начіє Суман народилася 23 квітня 1881 р. В [[Скоп'є]], [[Османська імперія]], в теперішній [[Північна Македонія|Північній Македонії]] у родині майора Саліха [[Бей (титул)|Бея]]. Частину свого життя носила титул [[Місіс.|Ханім]] (що означає «леді» або «мадам»). 1903 року одружилась з капітаном Ісмаїлом Хаккі-Беєм (İsmail Hakkı Bey).{{Sfn|Akkent|2012}}{{Sfn|Çınar|2011}} Народила трьох дітей: [[Нусрет Суман]], який став скульптором; і дочок Фікрет і Недрет.{{Sfn|Bölük|2008|с=1}} Під час [[Балканські війни|Балканських воєн]] 1912—1913 років сім'я була змушена мігрувати до [[Анатолія|Анатолії]]. Під час міграції Суман втратила четверту дитину поблизу угорського кордону. Хоча сім'я дісталася [[Стамбул]]а, довірений друг допоміг їм залишити країну, перевізши їх до [[Відень|Відня]]. Фотографія на той час була новинкою, і Суман вивчала її. У наступному році, 1914, її чоловік був покликаний назад до Туреччини і вся сім'я, в яку входили Суман, її чоловік, троє дітей, його мати, бабуся і троє слуг, переїхали в маєток Saitpaşa в [[Йылдиз, Бешикташ|Йилдиз]] в Стамбульському районі [[Бешикташ (район)|Бешикташ]]. Суман взяла з собою фотообладнання і влаштувала невелику студію в пральні на горищі.{{Sfn|Karaaslan|2015}}

== Кар'єра ==
Під час [[Перша світова війна|Першої світової війни]] чоловіка Суман направили на фронт, і вона залишилася вдома для догляду за домашнім господарством. За війною відбулася [[Турецька війна за незалежність]] і в родини почались фінансові труднощі. 1919 року Суман була близька до того, щоб продати сімейне срібло, щоб забезпечити свою сім'ю.{{Sfn|Akkent|2012}} Натомість, Суман повісила на маєтку табличку, на якій просто писалося: «Türk Hanımlar Fotoğrafhanesi-Naciye» (Турецький центр жіночої фотографії Начіє), і почала працювати першою професійною жінкою-фотографкою-мусульманкою в Туреччині.{{Sfn|Karaaslan|2015}}{{Sfn|Bölük|2008|с=2}} У цей період жінки не працювали, особливо ті, які були дочками [[Паша|паші]], і все-таки з першого дня у мисткині були клієнти. Багато жінок, чиї чоловіки воювали на фронті, хотіли додавати фотографії до своїх листів.{{Sfn|Bölük|2008|с=2}} У 1921 році Суман покинула особняк і переїхала в невелику квартиру, перевізши студію в окреме місце. Її бізнес був представлений у тому ж році в ''Kadınlar Dünyası'' (Жіночий світ), провідному жіночому журналі.{{Sfn|Akkent|2012}}{{Sfn|Karaaslan|2015}} Окрім зйомок жінок, Суман читала лекції про фотографію у султанському палаці. {{Sfn|Şekercioğlu|2015}} Після війни Суман полишила чоловіка і продовжила займатись фотографією до 1930 року. Тоді, коли її донька народила, Суман закрила студію і переїхала до [[Анкара|Анкари]].{{Sfn|Akkent|2012}} У 1934, коли турецька влада ухвалила [[Закон про прізвища]], який дозволив громадянам мати спадкові прізвища, а не використовувати титули, Начіє взяла «Суман» як прізвище.{{Sfn|Şekercioğlu|2015}}

Начіє Суман померла 23 липня 1973 року в Анкарі, [[Туреччина]].{{Sfn|Şekercioğlu|2015}} Вважалося, що її фотографії були втрачені, але колекціонерка і письменниця Гюльдерен Бьолюк змогла задокументувати листівки з її студійним штампом і зберегти шість із них.{{Sfn|Akkent|2012}}{{Sfn|''Swissper''|2012|сторінки=27-28}}

== Джерела ==

=== Примітки ===
{{Reflist|30em}}

=== Бібліографія ===
{{Refbegin|30em}}
* {{cite web|last1=Akkent|first1=Meral|title=Naciye Hanım (Suman)|url=http://www.istanbulkadinmuzesi.org/naciye-hanim-suman/?tur=Alfabetik|publisher=İstanbul Kadın Müzesi|access-date=13 травня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160315200749/http://www.istanbulkadinmuzesi.org/naciye-hanim-suman/?tur=Alfabetik|archive-date=15 березня 2016|location=Istanbul, Turkey|language=Turkish|date=2012}}
* {{cite journal|last=Bölük|first=Gülderen|date=2008|title=Kızı, Türkiye'nin İlk Kadın Fotoğrafçısı Naciye Suman'ı Anlattı|trans-title=Daughter of Turkey's First Woman Photographer Naciye Suman to US|url=http://www.yeniaktuel.com.tr/top106-2,168@2100.html|journal=[[Yeni Aktüel|Yeni Aktüel Dergisi]]|language=Turkish|location=Istanbul, Turkey|publisher=Turkuvaz Gazete Dergi Basım A.Ş.|issue=106|archive-url=https://web.archive.org/web/20160402160247/http://www.yeniaktuel.com.tr/top106-2,168@2100.html|archive-date=2 квітня 2016|access-date=13 травня 2016}}
* {{cite journal|last1=Çınar|first1=Erol|date=2011|title=Yüzyýllýk Çýnar; Nedret Ekþigil|trans-title=Centennial of the light: Nedret Ekþigil|url=http://www.focafoca.com/yazdir.asp?id=3798|journal=FoçaFoça|language=Turkish|location=Foça, Turkey|publisher=Nurdan Çakır Tezgin|issn=1308-8483|archive-url=https://web.archive.org/web/20131123010008/http://www.focafoca.com/yazdir.asp?id=3798|archive-date=23 листопада 2013|access-date=13 травня 2016}}
* {{cite web|editor-last1=Karaaslan|editor-first1=Muzaffer|title=Naciye Suman Kim|url=http://www.feymag.com/Haberler/Detay/Kim/Naciye-Suman-Kim|publisher=Feymag|access-date=13 травня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20160402160240/http://www.feymag.com/Haberler/Detay/Kim/Naciye-Suman-Kim|archive-date=2 квітня 2016|trans-title=Who was Naciye Suman|location=Istanbul, Turkey|language=Turkish|date=9 листопада 2015}}
* {{cite web|last1=Şekercioğlu|first1=Nagihan|title=Naciye Hanım Anısına: Naciye Suman Dosyası|url=http://nsekercioglu.com/2015/07/31/naciye-hanim-anisina-naciye-suman-dosyasi/|website=Nsekercioglu|access-date=13 травня 2016|archive-url=https://web.archive.org/web/20150731161256/http://nsekercioglu.com/2015/07/31/naciye-hanim-anisina-naciye-suman-dosyasi/|archive-date=31 липня 2015|trans-title=Ms. Naciye Memoriam: Naciye Suman File|location=Konya, Turkey|language=Turkish|date=31 липня 2015}}
* {{cite journal|author=<!--Staff writer(s); no by-line.-->|date=November 2012|title=Collector of Ottoman photographs Gülderen Bölük (Photographer-writer)|url=https://issuu.com/cityway/docs/1401171057567|journal=Swissper|location=Istanbul, Turkey|publisher=İmtiyaz Sahibi,Maya Communications and Design Services|access-date=13 травня 2016|ref={{harvid|''Swissper''|2012}}}}
{{refend}}{{Без ілюстрацій}}
[[Категорія:Фотографи портретисти]]
[[Категорія:Померли 1973]]
[[Категорія:Народились 1881]]
[[Категорія:Турецькі феміністки]]
[[Категорія:Фотографки]]
[[Категорія:Турецькі фотографи]]

title: Naciye Suman

Народилася: 23 квітня 1881 · Скоп'є, Османська імперія

Померла: 23 липня 1973 (92 роки) · Анкара, Туреччина

Країна: Османська імперія · Туреччина

Діяльність: фотографка

Знання мов: турецька

Діти: Nusret Sumand


text:
# Паня
Паня (словац. Paňa) — село, громада округу Нітра, Нітранський край. Кадастрова площа громади — 11.26 км².
Населення 395 осіб (станом на 31 грудня 2018 року).

## Історія
Паня згадується 1239 року.

## Населення
| Рік:            | 1994. | 2004. | 2014.    | 2024.    |
| --------------- | ----- | ----- | -------- | -------- |
| Кількість осіб: | 317   | 317   | 370      | 421      |
| Різниця:        |       | +0 %  | +16,71 % | +13,78 % |

| Рік:            | 2023. | 2024.   |
| --------------- | ----- | ------- |
| Кількість осіб: | 411   | 421     |
| Різниця:        |       | +2,43 % |

title: Паня

wikitext:
{{Населений пункт Словаччини

|староста =Мілан Коренчі
|автошляхи =
|висота = 178<ref name="base_info">{{cite web |url=http://datacube.statistics.sk/#!/view/sk/VBD_SK_WIN/om5001rr/v_om5001rr_00_00_00_sk |title=Základná charakteristika |language=sk |date=2015-04-17 |author=Statistical Office of the Slovak Republic |accessdate=2021-11-21}}</ref>
|код= 37<ref name="base_info"/>
}}
'''Паня''' ({{lang-sk|Paňa}}) — село, [[громади Словаччини|громада]] округу [[Нітра (округ)|Нітра]], [[Нітранський край]]. Кадастрова площа громади — 11.26 км².

Населення 395 осіб (станом на 31 грудня 2018 року).

== Історія ==
Паня згадується 1239 року.

== Населення ==
{{SK|pop}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{офіційний сайт||громади}}
{{obce}}
{{Округ Нітра}}
{{Нітранський край}}
[[Категорія:Округ Нітра]]

title: обец

герб: прапор

Країна: Словаччина

Край: Нітранський

Окрес: Нітра → SPARQL ←

· густота: 37,37 осіб/км²

Автомоб. ном.: NR

Староста: Мілан Коренчі

— фізична: 83 км

title: Карта

Карта:
Паня (Нітранський край)
Паня у Вікісховищі


text:
# Деніс Лахтер
Деніс Лахтер (англ. Dennis Lachter / івр. דניס לכטר нар. 20 червня 1971, Курумкан, Бурятська АРСР, РРФСР) — футбольний агент. Перший футбольний агент ФІФА із Росії. Відомий як агент, який представляв інтереси Андрія Аршавіна.

## Життєпис
Денніс Лахтер народився 20 червня 1971 року в Забайкаллі, у селі Курумкан. Дитинство пройшло в Іркутську, сім'я проживала в комуналці на передмісті Іркутська — Глазково. Захопився грою у футбол у віці п'яти років. Виступав за різні іркутські команди, вигравав районні, міські, обласні та крайові змагання. З 14 до 16 років грав у ДЮСШ «Праця», потрапив до команди другої ліги «Зірка Іркутськ» (тренер — Сергій Олексійович Муратов), звідти перейшов до клубу «Буковина» (Чернівці) до тренера Юхима Школьникова. Після цього встиг побувати в дублі «Чорноморця» Одеса у Віктора Прокопенка. У 1988 р. почав навчатися на зубного техніка, продовживши навчання після демобілізації з лав Радянської армії (служив з початку 1990 до листопада 1991 року в спортивній роті). Після служби виїхав грати у футбольний клуб «Остін-Аламо».
1992 року потрапив в автомобільну аварію. Через три місяці лікування зміг повернутися до тренувань. У першій грі після відновлення отримав травму, після якої не зміг продовжити кар'єру футболіста.

### Освіта
З вересня 1988 по грудень 1989 і з листопада 1991 по червень 1992 року навчався в Медичному училищі Іркутська за спеціальністю «Зубний технік».
З вересня 1995 по червень 1999 року навчався в Спортивній академії США (Дафні, штат Алабама).
У 1999-2000 роках навчався в Техаському університеті (Остін, штат Техас).
З вересня 2004 року по червень 2006 року навчався у Тель-Авівському університеті (Тель-Авів, Ізраїль).
З січня по березень 2009 року проходив навчання у бізнес-школі SDA Bocconi School of Management (Мілан, Італія), з березня по вересень – в Університеті Невшателя (Швейцарія).
З вересня по грудень 2009 року навчався в Університеті Де Монтфорт (Лестер, Велика Британія), на факультеті гуманітарних наук спорту.

### Кар'єра футбольного агента
17 грудня 1992 року отримав ліцензію № 007 футбольного агента ФІФА у Цюриху, Швейцарія.
У 1994 році запрошений курирувати збірні команди з футболу Румунії, Болгарії та Росії на чемпіонаті світу 1994 в США. Там познайомився з багатьма футбольними функціонерами та футболістами з різних країн світу. Після чемпіонату світу була утворена MLS, в якій одним із засновників керуючої компанії став Іван Газідіс. Пізніше це знайомство відіграло вирішальну роль у трансфері Андрія Аршавіна із «Зеніту» до «Арсеналу».
Як футбольний агент працював з Андрієм Аршавіним, Даніелем Карвальо, Пітером Краучем, Андрієм Луньовим, Олександром Алієвим, Артемом Мілевським, Родріго, Родолфо, Дуду Сеаренсе, Аїлою Юссуфом, Леандро Паредесом, Еммануелем Еменіке, Карлосом Альберто Торресом, Андерсоном Олівейрою.

## Особисте життя
Одружений, шестеро дітей.

title: Деніс Лахтер

wikitext:
{{Особа}}
'''Деніс Лахтер''' ({{lang-en|Dennis Lachter}} / {{lang-he|דניס לכטר}} {{нар}} [[20 червня]] [[1971]], [[Курумкан]], [[Бурятська Автономна Радянська Соціалістична Республіка|Бурятська АРСР]], [[Бурятська Автономна Радянська Соціалістична Республіка|РРФСР]]) — [[футбол]]ьний [[Спортивний агент|агент]]<ref>{{cite web|url=https://m.gazeta.ru/tags/person/dennis_lahter.shtml|title=Деннис Лахтер|publisher=[[Газета.Ru]]|accessdate=2021-08-08|archivedate=2021-08-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210808195811/https://m.gazeta.ru/tags/person/dennis_lahter.shtml}}</ref><ref>{{cite web|url=https://www.championat.com/tags/777-dennis-lakhter/|title=Деннис Лахтер|publisher=[[Чемпионат (сайт)|Чемпионат]]|accessdate=2021-08-08|archivedate=2021-08-08|archive-url=https://web.archive.org/web/20210808193739/https://www.championat.com/tags/777-dennis-lakhter/}}</ref>. Перший футбольний агент [[ФІФА]] із Росії<ref name="mayak">{{cite web|url=https://radiomayak.ru/persons/person/id/379000/|title=Деннис Лахтер / Гости|publisher=Радио Маяк|accessdate=2021-08-08|archivedate=2021-08-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210808193621/https://radiomayak.ru/persons/person/id/379000/|deadlink=no}}</ref>. Відомий як агент, який представляв інтереси [[Аршавін Андрій Сергійович|Андрія Аршавіна]]<ref>{{cite web|url=https://aif.ru/sport/person/dennis_lahter_nash_futbol_prognivshaya_hibara_s_dorogoy_italyanskoy_mebelyu|title=Деннис Лахтер: наш футбол — прогнившая хибара с дорогой итальянской мебелью|publisher=Аргументы и Факты|author=Виктория Хесина|date=2020-12-11|accessdate=2021-08-08|archivedate=2021-08-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210808195845/https://aif.ru/sport/person/dennis_lahter_nash_futbol_prognivshaya_hibara_s_dorogoy_italyanskoy_mebelyu}}</ref>.

== Життєпис ==
Денніс Лахтер народився 20 червня 1971 року в [[Бурятія|Забайкаллі]], у селі [[Курумкан]]. Дитинство пройшло в [[Іркутськ]]у, сім'я проживала в комуналці на передмісті Іркутська — Глазково. Захопився грою у футбол у віці п'яти років. Виступав за різні іркутські команди, вигравав районні, міські, обласні та крайові змагання. З 14 до 16 років грав у ДЮСШ «Праця», потрапив до команди другої ліги «Зірка Іркутськ» (тренер — Сергій Олексійович Муратов), звідти перейшов до клубу [[Буковина (футбольний клуб)|«Буковина» (Чернівці)]] до тренера Юхима Школьникова. Після цього встиг побувати в дублі «Чорноморця» Одеса у Віктора Прокопенка. У 1988 р. почав навчатися на зубного техніка, продовживши навчання після демобілізації з лав [[Радянська армія|Радянської армії]] (служив з початку 1990 до листопада 1991 року в спортивній роті). Після служби виїхав грати у футбольний клуб «Остін-Аламо».

1992 року потрапив в автомобільну аварію. Через три місяці лікування зміг повернутися до тренувань. У першій грі після відновлення отримав травму, після якої не зміг продовжити кар'єру футболіста.

=== Освіта ===
З вересня 1988 по грудень 1989 і з листопада 1991 по червень 1992 року навчався в Медичному училищі Іркутська за спеціальністю «Зубний технік».

З вересня 1995 по червень 1999 року навчався в Спортивній академії США ([[Дафні (Алабама)|Дафні]], штат [[Алабама]]).

У 1999-2000 роках навчався в [[Техаський університет в Остіні|Техаському університеті]] ([[Остін (Техас)|Остін]], штат [[Техас]]).

З вересня 2004 року по червень 2006 року навчався у [[Тель-Авівський університет|Тель-Авівському університеті]] ([[Тель-Авів]], [[Ізраїль]]).

З січня по березень 2009 року проходив навчання у бізнес-школі [[Університет Луїджі Бокконі|SDA Bocconi School of Management]] ([[Мілан]], [[Італія]]), з березня по вересень – в [[Невшательський університет|Університеті Невшателя]] ([[Швейцарія]]).

З вересня по грудень 2009 року навчався в Університеті Де Монтфорт ([[Лестер]], [[Велика Британія]]), на факультеті гуманітарних наук спорту.

=== Кар'єра футбольного агента ===
17 грудня 1992 року отримав ліцензію № 007 [[Спортивний агент|футбольного агента]] [[ФІФА]] у [[Цюрих]]у, [[Швейцарія]]<ref name="mayak"/><ref>{{cite web|url=https://www.sovsport.ru/football/articles/337624-agent-fifa-dennis-lahter-arshavinu-ne-stoit-dovodit-delo-do-suda|title=Агент ФИФА Деннис Лахтер: Аршавину не стоит доводить дело до суда|publisher=[[Советский Спорт]]|author=Антон Лисин|date=2021-07-08|accessdate=2021-08-08|archivedate=2021-08-08|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210808194853/https://www.sovsport.ru/football/articles/337624-agent-fifa-dennis-lahter-arshavinu-ne-stoit-dovodit-delo-do-suda}}</ref>.

У 1994 році запрошений курирувати збірні команди з футболу [[Збірна Румунії з футболу|Румунії]], [[Збірна Болгарії з футболу|Болгарії]] та [[Збірна Росії з футболу|Росії]] на [[Чемпіонат світу з футболу 1994|чемпіонаті світу 1994 в США]]. Там познайомився з багатьма футбольними функціонерами та футболістами з різних країн світу. Після чемпіонату світу була утворена [[Major League Soccer|MLS]], в якій одним із засновників керуючої компанії став Іван Газідіс. Пізніше це знайомство відіграло вирішальну роль у трансфері Андрія Аршавіна із [[Зеніт (Санкт-Петербург)|«Зеніту»]] до [[Арсенал (Лондон)|«Арсеналу»]]<ref>{{cite web|url=https://www.eurosport.ru/football/liga/2021-2022/story_sto8409311.shtml|title=Агент Деннис Лахтер заявил, что в «Барселоне» называли руководство «Зенита» артистами из-за трансфера Андрея Аршавина|publisher=[[Eurosport]]|date=2021-07-07|accessdate=2021-08-08|archivedate=2021-08-03|archiveurl=https://web.archive.org/web/20210803135634/https://www.eurosport.ru/football/liga/2021-2022/story_sto8409311.shtml}}</ref>.

Як футбольний агент працював з [[Аршавін Андрій Сергійович|Андрієм Аршавіним]], [[Даніел Карвальйо|Даніелем Карвальо]], [[Пітер Крауч|Пітером Краучем]], [[Луньов Андрій Євгенович|Андрієм Луньовим]], [[Алієв Олександр Олександрович|Олександром Алієвим]], [[Мілевський Артем Володимирович|Артемом Мілевським]], [[Родріго Морено Мачадо|Родріго]], [[Родолфо Дантас Біспо|Родолфо]], [[Дуду Сеаренсе]], [[Аїла Юссуф|Аїлою Юссуфом]], [[Леандро Паредес]]ом, [[Еммануель Еменіке|Еммануелем Еменіке]], [[Карлос Альберто Торрес|Карлосом Альберто Торресом]], [[Андерсон Луїш де Абреу Олівейра|Андерсоном Олівейрою]].

== Особисте життя ==
Одружений, шестеро дітей.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://www.instagram.com/dennislachter/ Офіційна сторінка Деніса Лахтера] в соціальній мережі [[Instagram]]
* [https://www.transfermarkt.com/dennis-lachter/beraterfirma/berater/2122 Профіль агента] на сайті transfermarkt.com
* [http://www.theplayersagent.com/profile/155544/dennis_lachter Профіль агента] на сайті theplayersagent.com
[[Категорія:Уродженці Бурятії]]
[[Категорія:Російські євреї]]
[[Категорія:Футбольні агенти]]

title: Деніс Лахтер

Діяльність: спортивний агент


text:
# Дома 1124 км
Дома́ 1124 км (рос. Дома 1124 км) — сільський населений пункт без офіційного статусу у складі Ярського району Удмуртії, Росія.

## Населення
Населення — 8 осіб (2010, 9 у 2002).
Національний склад станом на 2002 рік:
- удмурти — 67 %
- росіяни — 33 %

title: Дома 1124 км

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = без статусу
 | тип_род         = без статусу
 | назва укр.      = Дома 1124 км
 | назва ін.       = {{lang-ru|Дома 1124 км}}
 | регіон          = [[Удмуртія]]
 | муніципальний округ           = [[Ярський район]]
 | рада            =
 | код ЗКАТУ       = 94 252 830 010
 | засноване       =
 | населення       = 8 осіб ([[2010]])
 | площа           =
 | густота         =
 | поштовий індекс = 427500
 | телефонний код  = 34157
 | координати      = {{coord|58|15|44|N|52|05|26|E|scale:30000|display=inline}}
 | висота          =
 | водойма         =
 | відстань о      = 230
 | відстань р      = 1
 | схема           =
 | адреса          =
 | голова          =
 | карта розташування1 = Росія Удмуртія
 }}

'''Дома́ 1124 км''' ({{lang-ru|Дома 1124 км}}) — сільський населений пункт без офіційного статусу у складі [[ярський район|Ярського району]] [[удмуртія|Удмуртії]], [[Росія]].

== Населення ==
Населення — 8 осіб ([[2010]]{{RUS-UD-popstat-2010}}, 9 у [[2002]]{{RUS-UD-popstat}}).

Національний склад станом на 2002 рік:
* [[удмурти]] — 67 %
* [[росіяни]] — 33 %

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=58.262678&lon=52.090516&z=15&m=b&show=/34295320/uk/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=58.262678&lon=52.090516&z=15&m=b&show=/34295320/uk/ |date=25 серпня 2011 }}

{{ярський район}}
{{населені пункти без статусу Удмуртії}}

{{Udm-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Ярського району]]
[[Категорія:Населені пункти Удмуртії без статусу]]

title: без статусу Дома 1124 км

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Удмуртія

Муніципальний округ: Ярський район

title: Основні дані

Основні дані: До центру муніципального району/міського округу (км):

Основні дані: · Дома 1124 км · Дома 1124 км

- фізична: · - залізницею: · - автошляхами: 1 · — · —

· 230 · — · —


text:
# Вулиця Тролейбусна (Львів)
Вулиця Тролейбусна — вулиця у Франківському районі міста Львів, місцевість Боднарівка. Пролягає від вулиці Володимира Великого до межі міста, завершується на розі із закінченням Львівської бічної вулиці (яка вже належить до села Сокільники).
Долучаються вулиці Рубчака, Наукова і Трускавецька.

## Історія та забудова
Вулицю проклали у другій половині 1960-х років. Свою назву вона отримала у 1973 році, через тролейбусне депо, зведене на цій вулиці у 1964 році. За адресою вулиця Тролейбусна, 1 розташований диспетчерський пункт депо, а під № 3 — власне тролейбусне депо.
Житлова забудова вулиці почалася у 1970-х роках, як і сусідні вулиці, Тролейбусна забудована переважно типовими дев'ятиповерхівками. За радянських часів у будинку № 2 було дитяче ательє «Оленка», магазини «Взуття», «Товари для дітей» та продовольчий, у будинку № 14 — магазин «Продторг».

## Установи та заклади
- № 1-3 — тролейбусне депо № 3
- № 11 — Львівський навчально-науковий виробничий центр, підрозділ Одеської національної академії зв'язку ім. О. С. Попова[15].

title: Вулиця Тролейбусна (Львів)

wikitext:
{{Otherstreets|Тролейбусна вулиця}}
{{Вулиця України
|назва                 = Вулиця Тролейбусна
|населений пункт       = [[Львів]]
|місцевість            = [[Боднарівка (місцевість)|Боднарівка]]
|район                 = [[Франківський район|Франківський]]
|на карті              =
|фото                  =
|розмір_фото           =
|підпис                =
|назва на честь        =
|колишні назви         =
|австрійська назва укр =
|австрійська назва нім =
|польська назва укр    =
|польська назва пол    =
|радянська назва укр   =
|радянська назва рос   =
|дата                  = 1960-ті
|протяжність           = 1 500 м
|координати п          = {{Coord|49|48|33.9|N|24|00|28.4|E|type:landmark_region:UA_scale:6000}}
|координати к          = {{Coord|49|47|37.5|N|24|00|14.9|E|type:landmark_region:UA_scale:6000}}
|покриття              = асфальт
|рух                   = двосторонній
|індекс                = 79053
|телефони              =
|метро                 =
|автобус               = № 133 (приміський)<ref name="pa133"/>, 287 (приміський)<ref name="pa287"/>
|трамвай               =
|тролейбус             = № 3<ref name="tr3"/>, 20<ref name="tr20"/>
|залізниця             =
|маршрутні таксі       = № 9<ref name="m9"/>, 11<ref name="m11"/>
|фунікулер             =
|зупинки               = «Тролейбусне депо»
|будівлі               =
|архітектурні пам'ятки =
|пам'ятники            =
|храми                 =
|державні установи     =
|навчальні заклади     =
|заклади культури      =
|медичні заклади       =
|аптеки                =
|пошта                 =
|комерція              =
|забудова              = 1970-ті—1980-ті; житлова багатоповерхова
|підприємства          =
|організації           =
|парки                 =
|вікісховище           =
|OSM                   =
}}
'''Вулиця Тролейбусна''' — [[вулиця]] у [[Франківський район|Франківському районі]]<ref name="court"/><ref name="lviv"/> міста [[Львів]], місцевість [[Боднарівка (місцевість)|Боднарівка]]. Пролягає від [[Вулиця Володимира Великого (Львів)|вулиці Володимира Великого]] до межі міста, завершується на розі із закінченням Львівської бічної вулиці (яка вже належить до села [[Сокільники (Львівський район)|Сокільники]])<ref name="gm"/><ref name="visicom"/>.

Долучаються [[Вулиця Рубчака (Львів)|вулиці Рубчака]], [[Вулиця Наукова (Львів)|Наукова]] і [[Вулиця Трускавецька (Львів)|Трускавецька]].

== Історія та забудова ==
Вулицю проклали у другій половині 1960-х років. Свою назву вона отримала у 1973 році{{sfn|Довідник перейменувань вулиць і площ Львова|2001|с=63}}, через тролейбусне депо, зведене на цій вулиці у 1964 році{{sfn|Новий Світ|2014|с=231}}{{sfn|1243 вулиці Львова|2009|с=350}}{{sfn|Вулиці Львова|2017|с=583}}. За адресою ''вулиця Тролейбусна, 1'' розташований диспетчерський пункт депо, а під № 3 — власне тролейбусне депо{{sfn|1243 вулиці Львова|2009|с=350}}.

Житлова забудова вулиці почалася у 1970-х роках, як і сусідні вулиці, Тролейбусна забудована переважно типовими дев'ятиповерхівками. За радянських часів у будинку № 2 було дитяче ательє «Оленка», магазини «Взуття», «Товари для дітей» та продовольчий, у будинку № 14 — магазин «Продторг»{{sfn|1243 вулиці Львова|2009|с=350}}.

== Установи та заклади ==
* № 1-3 — тролейбусне депо № 3
* № 11 — Львівський навчально-науковий виробничий центр, підрозділ Одеської національної академії зв'язку ім. О. С. Попова<ref name="site1"/>.

== Примітки ==
{{reflist|refs=
<ref name="gm">{{cite web |url=https://goo.gl/maps/gvdNP9KUijXEbLuM7 |назва=Вулиця Тролейбусна на мапах Google |автор= |дата= |вебсайт=maps.google.com |видавець=[[Google Maps]] |url-архіву= |дата-архіву= |мертвий-url= |дата-доступу=1 листопада 2020 року}}</ref>
<ref name="visicom">{{cite web |url=https://maps.visicom.ua/i/STR3K72H2VVY?lang=uk |назва=Вулиця Тролейбусна на мапах Visicom |автор= |дата= |вебсайт=maps.visicom.ua |видавець=[[Visicom Maps]] |url-архіву=https://web.archive.org/web/20201108131132/https://maps.visicom.ua/i/STR3K72H2VVY?lang=uk |дата-архіву=8 листопада 2020 |мертвий-url= |дата-доступу=1 листопада 2020 року }}</ref>
<ref name="court">{{cite web |url=http://fk.lv.court.gov.ua/sud1326/perelik/ |назва=Перелік вулиць Франківського району |автор=Франківський районний суд м. Львова |дата= |вебсайт=fk.lv.court.gov.ua |видавець= |дата-доступу=13 грудня 2016 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20161220102632/http://fk.lv.court.gov.ua/sud1326/perelik/ |archivedate=20 грудня 2016 |deadurl=yes }}</ref>
<ref name="lviv">{{cite web |url=http://lviv.ridne.net/street_t |назва=Список вулиць Львова (Т) |автор= |дата= |вебсайт=lviv.ridne.net |видавець= |дата-доступу=13 грудня 2016 |archive-date=1 квітня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170401141340/http://lviv.ridne.net/street_t }}</ref>
<ref name="pa133">{{cite web |url=https://www.eway.in.ua/ua/cities/lviv/routes/274 |назва=Приміський автобус № 133 |автор= |дата= |вебсайт=www.eway.in.ua |видавець=EasyWay |url-архіву=https://web.archive.org/web/20170202005607/https://www.eway.in.ua/ua/cities/lviv/routes/274 |дата-архіву=2 лютого 2017 |мертвий-url= |дата-доступу=21 січня 2017 }}</ref>
<ref name="pa287">{{cite web |url=https://www.eway.in.ua/ua/cities/lviv/routes/124 |назва=Приміський автобус № 287 |автор= |дата= |вебсайт=www.eway.in.ua |видавець=EasyWay |url-архіву=https://web.archive.org/web/20170202010233/https://www.eway.in.ua/ua/cities/lviv/routes/124 |дата-архіву=2 лютого 2017 |мертвий-url=yes |дата-доступу=21 січня 2017 }}</ref>
<ref name="tr3">{{cite web |url=https://www.eway.in.ua/ua/cities/lviv/routes/3 |назва=Тролейбус № 3 |автор= |дата= |вебсайт=www.eway.in.ua |видавець=EasyWay |url-архіву=https://web.archive.org/web/20201028025240/https://www.eway.in.ua/ua/cities/lviv/routes/3 |дата-архіву=28 жовтня 2020 |мертвий-url= |дата-доступу=21 січня 2017 }}</ref>
<ref name="tr20">{{cite web |url=https://www.eway.in.ua/ua/cities/lviv/routes/10358 |назва=Тролейбус № 20 |автор= |дата= |вебсайт=www.eway.in.ua |видавець=EasyWay |url-архіву=https://web.archive.org/web/20170202002404/https://www.eway.in.ua/ua/cities/lviv/routes/10358 |дата-архіву=2 лютого 2017 |мертвий-url=yes |дата-доступу=21 січня 2017 }}</ref>
<ref name="m9">{{cite web |url=https://www.eway.in.ua/ua/cities/lviv/routes/107 |назва=Маршрутне таксі № 9 |автор= |дата= |вебсайт=www.eway.in.ua |видавець=EasyWay |url-архіву=https://web.archive.org/web/20170202003138/https://www.eway.in.ua/ua/cities/lviv/routes/107 |дата-архіву=2 лютого 2017 |мертвий-url= |дата-доступу=21 січня 2017 }}</ref>
<ref name="m11">{{cite web |url=https://www.eway.in.ua/ua/cities/lviv/routes/134 |назва=Маршрутне таксі № 11 |автор= |дата= |вебсайт=www.eway.in.ua |видавець=EasyWay |url-архіву=https://web.archive.org/web/20170202005654/https://www.eway.in.ua/ua/cities/lviv/routes/134 |дата-архіву=2 лютого 2017 |мертвий-url= |дата-доступу=21 січня 2017 }}</ref>
<ref name="site1">{{cite web |url=https://onat.edu.ua/lvivskyj-nnvts/ |назва=Львівський ННВЦ |автор= |дата= |вебсайт=onat.edu.ua |видавець=Одеська національна академія зв'язку ім. О. С. Попова |url-архіву=https://web.archive.org/web/20190904090456/https://onat.edu.ua/lvivskyj-nnvts/ |дата-архіву=4 вересня 2019 |мертвий-url= |дата-доступу=4 вересня 2019 року }}</ref>
|2}}

== Джерела ==
{{Вікіпосилання
|Тема              = Вулиця Тролейбусна
|Портал            = Львів
|Портал-зображення = Coat of arms of Lviv.svg
|Вікісловник       =
|Вікіпідручник     =
|Вікіцитати        =
|Вікіджерела       =
|Віківиди          =
|Вікіновини        =
|Вікісховище       =
|Метавікі          =
|Проєкт            =
|Проєкт-зображення =
|Родовід           =
}}
* {{книга|автор= [[Ілько Лемко]], Михалик В., Бегляров Г. |частина= |посилання частина= |заголовок= 1243 вулиці Львова (1939—2009) |посилання= |місце= {{Льв.}} |видавництво= [[Видавництво «Апріорі»|Апріорі]] |рік= 2009 |сторінки= |сторінок= 528 |isbn= 978-966-2154-24-5 |тираж= 1000 |ref= 1243 вулиці Львова}}
* {{книга|автор= [[Мельник Ігор Володимирович|Мельник І. В.]] |частина= |посилання частина= |заголовок= Вулиці Львова |оригінал= |посилання= |відповідальний= |видання= |місце= {{Х.}} |видавництво= [[Фоліо (видавництво)|Фоліо]] |рік= 2017 |том= |сторінки= |сторінок= 607 |серія= |isbn= 978-966-03-7863-6 |тираж=750 |ref= Вулиці Львова}}
* {{книга|автор= Мельник Б. В. |частина= Покажчик сучасних назв вулиць і площ Львова |заголовок= Довідник перейменувань вулиць і площ Львова. XIII—XX століття |посилання= http://history.org.ua/LiberUA/966-603-1%2015-9/966-603-1%2015-9.pdf |місце= {{Льв.}} |видавництво= [[Світ (видавництво)|Світ]] |рік= 2001 |сторінки= |сторінок= 128 |серія= |isbn= 966-603-115-9|тираж= 5000 |ref= Довідник перейменувань вулиць і площ Львова}}
* {{книга|автор= [[Мельник Ігор Володимирович|Мельник І. В.]] |частина= |посилання частина= |заголовок= Львівський Новий Світ та південні околиці Королівського столичного міста Галичини від Святого Юра до Наварії |оригінал= |посилання= |відповідальний= |видання= 2-ге, виправлене та доповнене |місце= {{Льв.}} |видавництво= Центр Європи |рік= 2014 |том= VI |сторінки= |сторінок= 288 |серія= Львівські вулиці і кам'яниці |isbn= 978-966-7022-82-2 |тираж= |ref= Новий Світ}}

== Посилання ==
* {{cite web |url=http://www.lvivcenter.org/uk/streets/Тролейбусна/ |назва=Проект «Вулиці Львова»: вулиця Тролейбусна |автор= |дата= |вебсайт=www.lvivcenter.org |видавець=[[Центр міської історії Центрально-Східної Європи]] |url-архіву=https://web.archive.org/web/20190904090452/http://www.lvivcenter.org/uk/streets/%25D0%25A2%25D1%2580%25D0%25BE%25D0%25BB%25D0%25B5%25D0%25B9%25D0%25B1%25D1%2583%25D1%2581%25D0%25BD%25D0%25B0/ |дата-архіву=4 вересня 2019 |мертвий-url= |дата-доступу=4 вересня 2019 року }}

{{Боднарівка (місцевість)}}
{{DEFAULTSORT:Тролейбусна вулиця (Львів)}}
[[Категорія:Вулиці Франківського району Львова]]

title: Вулиця Тролейбусна · Львів

Місцевість: Боднарівка

Район: Франківський

title: Загальні відомості

title: Транспорт

Автобуси: № 133 (приміський), 287 (приміський)

Зупинки громадського транспорту: «Тролейбусне депо»

Рух: двосторонній

Покриття: асфальт

title: Будівлі, пам'ятки, інфраструктура

title: Зовнішні посилання

П: Портал «Львів»


text:
# Супер Майк: Останній танець
«Супер Майк: Останній танець» (англ. Magic Mike's Last Dance) — фільм режисера Стівена Содерберга, сіквел фільму "Супер Майк XXL". Головну роль у картині грає Ченнінг Татум, прем'єра відбулася 10 лютого 2023 року.

## Сюжет
Головний герой фільмів франшизи про «Супер Майк» — досвідчений танцюрист, який працює у стриптиз-клубі.

## В ролях
- Ченнінг Татум — Супер Майк
- Сальма Хаєк — Максандра Мендоса
- Аюб Хан Дін — Віктор
- Джо Манганьєлло — Великий пеніс Річчі
- Меттью Бомер — Кен

## Виробництво та прем'єра
Проєкт було анонсовано 29 листопада 2021 року. Режисером фільму став Стівен Содерберг, сценаристом — Рід Керолайн, продюсером — Грегорі Джейкобс. Усі вони працювали над першими двома частинами франшизи; головну роль знову зіграє Ченнінг Татум. Актор у зв'язку з цим написав у соціальних мережах: «Що ж, світ, схоже, Майк повертається». Спочатку передбачалося ексклюзивно випустити картину на HBO Max, але у вересні 2022 було вирішено спочатку випустити її в театральний прокат. Прем'єра відбудеться 10 лютого 2023.

title: Супер Майк: Останній танець

wikitext:
{{Фільм
| вид = <!-- телефільм/анімаційний/аніме -->
| українська назва =
| оригінальна назва =
| зображення = <!-- No image poster.png -->
| зображення розмір = <!-- за замовчуванням 225px -->
| підпис = <!-- підпис плакату або зображення -->
| жанр =
| режисер =
| продюсер =
| сценарист =
| на основі =
| актори =
| актори озвучення = <!-- для анімаційних фільмів -->
| композитор =
| музика =
| оператор =
| художник =
| костюмер =
| монтаж =
| оповідач =
| кінокомпанія =
| дистриб'ютор =
| тривалість =
| мова =
| озвучення українською = <!-- дубляж / багатоголосе закадрове, назва студії -->
| країна =
| рік = 2023
| дата виходу =
| кошторис =
| касові збори =
| imdb id = <!-- лише цифри, що відображуються у посилання (тобто для https://www.imdb.com/title/tt6877772/, додавайте лише 6877772 без tt)-->
| рейтинг = <!-- віковий рейтинг фільму, згідно з [[Система вікової класифікації відеопродукції в Україні|СВКВвУ]], дозволені рейтинги 0+, 12+, 16+ та 18+, згідно з MPAA дозволені рейтинги G, PG, PG-13, R, та NC-17 -->
| сайт =
| попередній =
| наступний = }}
'''«Супер Майк: Останній танець»''' ({{Lang-en|Magic Mike's Last Dance}}) — фільм режисера [[Стівен Содерберг|Стівена Содерберга]], [[Сиквел|сіквел]] фільму "[[Супер Майк XXL]]". Головну роль у картині грає [[Ченнінг Тейтум|Ченнінг Татум]], прем'єра відбулася 10 лютого 2023 року.

== Сюжет ==
Головний герой фільмів франшизи про «Супер Майк» — досвідчений танцюрист, який працює у стриптиз-клубі.

== В ролях ==
* [[Ченнінг Тейтум|Ченнінг Татум]] — ''Супер Майк''
* [[Сальма Хаєк]] — ''Максандра Мендоса''
* [[Аюб Хан Дін]] — ''Віктор''
* [[Джо Манганьєлло]] — ''Великий пеніс Річчі''
* [[Меттью Бомер]] — ''Кен''

== Виробництво та прем'єра ==
Проєкт було анонсовано 29 листопада 2021 року. Режисером фільму став [[Стівен Содерберг]], сценаристом — Рід Керолайн, продюсером — Грегорі Джейкобс. Усі вони працювали над першими двома частинами франшизи; головну роль знову зіграє [[Ченнінг Тейтум|Ченнінг Татум]]. Актор у зв'язку з цим написав у соціальних мережах: «Що ж, світ, схоже, Майк повертається». Спочатку передбачалося ексклюзивно випустити картину на HBO Max<ref>[https://daily.afisha.ru/news/57344-chenning-tatum-vnov-sygraet-sygraet-striptizera-v-filme-super-mayk-posledniy-tanec/ Ченнинг Татум вновь сыграет стриптизера в фильме «Супер Майк: Последний танец»]</ref>, але у вересні 2022 було вирішено спочатку випустити її в театральний прокат. Прем'єра відбудеться 10 лютого 2023<ref>[https://www.kinoafisha.info/news/tretya-chast-super-mayka-obzavelas-datoy-premery/ Третья часть «Супер Майка» обзавелась датой премьеры]</ref><ref>[https://www.gazeta.ru/culture/news/2022/09/17/18585385.shtml Стала известна дата премьеры нового «Супер Майка» с Ченнингом Татумом]</ref>.

== Примітки ==
{{примітки}}

[[Категорія:Фільми Warner Bros.]]
[[Категорія:Незалежні фільми США]]
[[Категорія:Драмедійні фільми США]]
[[Категорія:Фільми США 2023]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми про стриптиз]]
[[Категорія:Еротичні драми США]]
[[Категорія:Твори про пандемію COVID-19]]

title: англ. Magic Mike's Last Dance

Жанр: комедія-драма

Режисер: Стівен Содерберг

Продюсер: Нік Векслер, Gregory Jacobsd, Ченнінґ Тейтум, Рід Керолінd, Пітер Кірнанd і Нік Вікслерd

Сценарист: Рід Керолінd

У головних · ролях: Ченнінґ Тейтум, Сальма Гаєк, Гевін Споксd, Caitlin Gerardd, Ayub Khan-Dind, Vicki Pepperdined, Alan Coxd, Джо Манганьєлло, Метт Бомер, Kevin Nashd і Adam Rodríguezd

Оператор: Стівен Содерберг

Дистриб'ютор: Warner Brothers і Warner Bros. Pictures

Попередній: Супер Майк XXL


text:
# Нітрозаміни
Нітро́заміни (N-нітро́зоаміни) — органічні сполуки із загальною формулою R1R2NNO, де R1, R2 — алкільний або арильний радикал. Є також первинні нітрозаміни (нестійкі, зазвичай не можуть бути виділені окремо) та їхні N-ацильні похідні загальної формули RN(X)NO — нітрозаміди (X = COR), нітрозосечовини (X = CONR2), нітрозоуретани (X = COOR) та інші.

## Отримання
Утворення нітрозамінів здійснюється введенням нітрозо-групи у вторинні аміни або аміди наступними речовинами:
- нітритом натрію в слабокислому середовищі,
- оксидом азоту (III),
- оксидом азоту (IV),
- NO2BF4[en].

Нітрозаміни отримують також взаємодією вторинних амінів із нітритом натрію й формальдегідом або хлоралем:

## Будова
Атоми в молекулах нітрозамінів розташовуються в одній площині. Будова молекули найпростішого органічного нітрозаміну (CH3)2NNO:
Обертання по зв'язку N−N ускладнене великою енергетичною перепоною (ΔG‡ = 75—190 кДж/моль).
В ультрафіолетовому спектрі присутні 2 смуги λмакс = 360 нм (перехід n → π, ε ~ 100) і λмакс = 230—255 нм (перехід n → π, ε ~ 5000).
В ІЧ-спектрі розрізняються 2 особливі смуги для зв'язку N=O (1430—1530 см−1) і зв'язку N−N (~1000 см−1).

## Фізичні та хімічні властивості
Первинні нітрозаміни (R1 = H) — малостійкі речовини, стійкі тільки при температурах нижче 0 ° C.
Нітрозаміни є рідкими або твердими речовинами жовтого кольору, поодинці — малостійкі. Добре розчинні у воді й у багатьох органічних розчинниках.
За дії відновників (водень на платині, паладії, LiAlH4) нітрозаміни перетворюються в похідні гідразину. Дія сильніших відновників (водень на нікелі Ренея, амальгама натрію) на нітрозаміни супроводжується розривом зв'язку N−N з утворенням вторинних амінів.
Азотна й перфторпероксиоцтова кислоти окислюють нітрозаміни у відповідні N-нітраміни. Ангідриди органічних кислот ацилюють нітрозаміни та розривають зв'язок N−N. Дія хлороводню також призводить до розриву зв'язку N−N.
Фотоліз нітрозамінів у парогазовому стані призводить до розриву зв'язку N−N і утворення радикала R2N·.

## Застосування
Нітрозаміни застосовують для вилучення вторинних амінів із сумішей, а також для створення деяких лікарських препаратів і органічних барвників.

## Біологічний вплив
Нітрозаміни є високотоксичними сполуками. За попадання в організм вони вражають печінку, викликають кровотечу, конвульсії, можуть призвести до коми. Велика частина нітрозамінів мають сильну канцерогенну дію, виявляють мутагенні властивості. Проте N-нітрозо-N-метилсечовина навпаки має протипухлинну активність.

## Нітрозаміни в косметиці
Нітрозаміни є в багатьох косметичних засобах та їжі, але їх не вказують у складі, оскільки вони знаходяться у вигляді домішок (концентрація 1—3 ppm). Нітрозаміни були виявлені в 53 інгредієнтах і понад 10 тис. продуктів, що дозволяє скласти приблизний перелік добавок, де вони зустрічаються: туші, кондиціонери для волосся, дитячі та дорослі шампуні, бальзами-ополіскувачі, лосьйони й креми для засмаги та інші. Нітрозаміни утворюються в косметиці, коли за певних умов нітрати сполучаються з різними амінокислотами. Наприклад, коли аміноспирти, як-от діетаноламін (DEA) або триетаноламін (ТЕА), використовуються як консерванти, які можуть розкладатися до нітратів. Оскільки ці різні сполуки руйнуються з плином часу, вони можуть перетворюватися в нітроза міни. І DEA, і TEA є загальними домішками, які використовуються для регулювання водневого показника або є зволожувачами.

title: Нітрозаміни

wikitext:
'''Нітро{{Наголос}}заміни (N-нітро{{Наголос}}зоаміни)''' — органічні сполуки із загальною формулою R1R2NNO, де R1, R2 — [[Алкільні групи|алкільний]] або [[арил]]ьний радикал. Є також первинні нітрозаміни (нестійкі, зазвичай не можуть бути виділені окремо)<ref>[http://goldbook.iupac.org/N04167.html nitrosamines] // IUPAC Gold Book.</ref> та їхні N-[[Ацильна група|ацильні]] похідні загальної формули RN(X)NO — [[нітрозамід]]и (X = COR), {{Не перекладено|Нітрозосечовина|нітрозосечовини|en|Nitrosourea}} (X = CONR2), нітрозо[[уретани]] (X = COOR) та інші.

== Отримання ==
Утворення нітрозамінів здійснюється введенням нітрозо-групи у вторинні [[аміни]] або [[аміди]] наступними речовинами:

* [[Нітрит натрію|нітритом натрію]] в слабокислому середовищі,
* [[Оксид азоту(III)|оксидом азоту (III)]],
* [[Оксид азоту(IV)|оксидом азоту (IV)]],
* {{Не перекладено|Нітроній тетрафлуороборат|NO2BF4|en|Nitronium tetrafluoroborate}}.

Нітрозаміни отримують також взаємодією вторинних амінів із нітритом натрію й [[формальдегід]]ом або {{Не перекладено|Хлораль|хлоралем|en|Chloral}}:
[[Файл:Nitrosamine-synthese.png|безрамки|551x551пкс]]{{clear}}

== Будова ==
Атоми в молекулах нітрозамінів розташовуються в одній площині. Будова молекули найпростішого органічного нітрозаміну (CH3)2NNO:

[[Файл:Dimethyl_nitrosoamine.png|200x200пкс]]

Обертання по зв'язку N−N ускладнене великою енергетичною перепоною (Δ''G''‡ = 75—190 кДж/моль).

В ультрафіолетовому спектрі присутні 2 смуги λмакс = 360 нм (перехід n → π, ε ~ 100) і λмакс = 230—255 нм (перехід n → π, ε ~ 5000).

В [[Інфрачервона спектроскопія|ІЧ-спектрі]] розрізняються 2 особливі смуги для зв'язку N=O (1430—1530 см−1) і зв'язку N−N (~1000 см−1).

== Фізичні та хімічні властивості ==
Первинні нітрозаміни (R1 = H) — малостійкі речовини, стійкі тільки при температурах нижче 0 ° C.

Нітрозаміни є рідкими або твердими речовинами жовтого кольору, поодинці — малостійкі. Добре розчинні у воді й у багатьох органічних розчинниках.

За дії відновників ([[водень]] на [[Платина|платині]], [[Паладій|паладії]], LiAlH4) нітрозаміни перетворюються в похідні [[гідразин]]у. Дія сильніших відновників (водень на [[Нікель Ренея|нікелі Ренея]], [[амальгама]] натрію) на нітрозаміни супроводжується розривом зв'язку N−N з утворенням вторинних амінів.

[[Нітратна кислота|Азотна]] й перфторпероксиоцтова кислоти окислюють нітрозаміни у відповідні N-[[нітраміни]]. [[Ангідриди карбонових кислот|Ангідриди органічних кислот]] [[Ацилювання|ацилюють]] нітрозаміни та розривають зв'язок N−N. Дія [[Хлороводень|хлороводню]] також призводить до розриву зв'язку N−N.

[[Фотоліз]] нітрозамінів у парогазовому стані призводить до розриву зв'язку N−N і утворення радикала R2N·.

== Застосування ==
Нітрозаміни застосовують для вилучення вторинних амінів із сумішей, а також для створення деяких лікарських препаратів і органічних барвників.

== Біологічний вплив ==
Нітрозаміни є високотоксичними сполуками. За попадання в організм вони вражають печінку, викликають кровотечу, [[Конвульсія|конвульсії]], можуть призвести до [[Кома (медицина)|коми]]. Велика частина нітрозамінів мають сильну [[Канцерогени|канцерогенну]] дію, виявляють [[Мутагени|мутагенні]] властивості. Проте {{Не перекладено|N-нітрозо-N-метилсечовина|N-нітрозо-N-метилсечовина|en|N-Nitroso-N-methylurea}} навпаки має протипухлинну активність.

== Нітрозаміни в косметиці ==
Нітрозаміни є в багатьох косметичних засобах та їжі, але їх не вказують у складі, оскільки вони знаходяться у вигляді домішок (концентрація 1—3 ppm). Нітрозаміни були виявлені в 53 [[інгредієнт]]ах і понад 10 тис. продуктів, що дозволяє скласти приблизний перелік добавок, де вони зустрічаються: [[туш]]і, [[Кондиціонер для волосся|кондиціонери для волосся]], дитячі та дорослі шампуні, бальзами-ополіскувачі, [[лосьйон]]и й креми для засмаги та інші. Нітрозаміни утворюються в косметиці, коли за певних умов [[нітрати]] сполучаються з різними [[Амінокислоти|амінокислотами]]. Наприклад, коли [[аміноспирти]], як-от {{Не перекладено|Діетаноламін|діетаноламін|en|Diethanolamine}} (DEA) або {{Не перекладено|Триетаноламін|триетаноламін|en|Triethanolamine}} (ТЕА), використовуються як [[консерванти]], які можуть розкладатися до нітратів. Оскільки ці різні сполуки руйнуються з плином часу, вони можуть перетворюватися в нітроза міни. І DEA, і TEA є загальними домішками, які використовуються для регулювання [[PH|водневого показника]] або є зволожувачами<ref>{{Cite web|url=https://www.ewg.org/skindeep/2007/02/04/impurities-of-concern-in-personal-care-products/|title=Impurities of Concern in Personal Care Products|work=Skin Deep Cosmetics Database|publisher=EWG|accessdate=2019-03-23|archiveurl=https://web.archive.org/web/20190323111528/https://www.ewg.org/skindeep/2007/02/04/impurities-of-concern-in-personal-care-products/|archivedate=2019-03-23|deadlink=yes}}</ref>.

== Примітки ==
{{примітки}}

== Посилання ==

* [https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/6831466 Formation and occurrence of nitrosamines in food] // Cancer Res. 1983 May; 43(5 Suppl):2435s—2440s.
* [https://web.archive.org/web/20140812023151/http://www.cpsc.gov/en/newsroom/news-releases/1983/nitrosamines/ Nitrosamines] // US CPCS, DECEMBER 23, 1983.
* [http://ec.europa.eu/health/scientific_committees/consumer_safety/docs/sccs_o_090.pdf#page=8 Opinion on Nitrosamines and Secondary Amines in Cosmetic Products] Scientific Committee on Consumer Safety, European Union, 2010 ISSN 1831-4767 ISBN 978-92-79-30741-6, [[doi:10.2772/4079]], ND-AQ-12-001-EN-N.
[[Категорія:Нітрогеновмісні органічні сполуки]]
[[Категорія:Нітросполуки]]


text:
# Церква Вознесіння Господнього (Кальне)
Церква Вознесіння Господнього (також церква Святого Архангела Михаїла) — дерев'яна церква у селі Кальне Стрийського району Львівської області. Належить до класичного бойківського типу дерев'яних церков. Має статус пам'ятки архітектури національного значення, охоронний № 515. Парафія церкви підпорядковується Сколівському деканату Самбірсько-Дрогобицької єпархії Львівської митрополії УГКЦ.

## Історія
Церква у Кальному зведена у 1820 році майстром Михайлом Биленем, ймовірно, на місці попередньої, та освячена в ім'я Святого Архангела Михайла. У 1883 році майстри Федір і Карп Косиловичі здійснили капітальний ремонт храму. У 1895 році в церкві встановили новий іконостас, а майстер Іван Томанек із Калуша створив розписи інтер'єру.
У 1930 році відремонтували дах церкви, замінивши первісний ґонтовий на бляшаний. За незалежної України церкву переосвятили на честь Вознесіння Господнього, пізніше добудували до вівтарної частини ризницю, а 2010 року церкву вчергове відремонтували, цього разу значно спотворивши первісний її вигляд.

## Опис
Вознесенська церква у Кальному — дерев'яна, зі смерекових брусів, з'єднаних на наріжжях простим замком, тризрубна, триверха. План церкви — типовий для бойківської архітектури: квадратні зруби, центральний з яких — нава — більший за бічні, до нього зі сходу і заходу прилучаються менші за площею і трохи вужчі бічні зруби — вівтарна частина і бабинець відповідно. Центральний зруб увінчаний верхом складного комбінованого типу «два восьмерики на четверику» з трьома заломами, на бічних зрубах верхи дещо простіші за формою — восьмибічні, з двома заломами. Всі три верхи вкриті восьмибічними наметовими банями, увінчаними маківками на високих восьмибічних сліпих ліхтарях.
По периметру церкви проходить піддашшя, що спирається на східчасті випусти вінців, яке, окрім практичної функції (відведення дощової води від підвалин), візуально об'єднує всі три об'єми в одне ціле. Стіни вище піддашшя оббиті бляхою. На другому ярусі бабинця розташована аркада-галерея, що оточує об'єм з трьох сторін.
Внутрішній простір церкви розкритий у висоту до основи другого залому, де перекривається пласкими стелями. На другому поверсі бабинця міститься емпора, перероблена в хори з виходом на галерею. Між бабинцем і навою — широкий і високий арковий проріз. Стіни церкви вкриті альфрейним живописом, деякі з композицій збереглися від первісного розпису церкви в 1895 році. Прикрашає церкву чотириярусний іконостас кінця XIX ст., виконаний в в академічному стилі, на верхньому ярусі іконостасу — зображення святих апостолів.
Особливістю церкви є досить добре збережені написи різними мовами, за якими можна відслідкувати основні віхи історії храму. Дата зведення церкви позначена різьбленим написом польською на надпоріжнику вхідних дверей — «Dnia 18 juni 1820 A». Напис польською на верхній балці перил хорів повідомляє про творців церкви: «Roku 1820 Mychayło Byłeń 1szy x Mayster z Chytaru, Petro Iwanikowicz 2gi Kalnianski v Jozeph Saczkiewicz paroch Kalnianski mpr Wicsty Chudiowicz Wóyt mapr // 3ci Anton Iurowicz 4 Teodor Iwanikowicz Mateos Diakowicz reient». Недатований різьблений напис на нижній балці хорів повідомляє, що ктитором храму був Лука Шептак. Факт ремонту церкви у 1883 році засвідчує напис на верхній балці західних перил галереї другого ярусу бабинця: «Федоръ х Коселовыч Ро 1883х30 серпнѩ Карпа х Коселовыч». Розпис церкви у 1895 році фіксує напис червоною фарбою на хорах: «Храмъ сей отновлен года 1895». Під аркадою на західному боці бабинця напис «Року 1930» свідчить про черговий ремонт церкви у 1930 році, коли замінили матеріал даху.

### Дзвіниця
На південний захід від церкви стоїть дерев'яна, зі смерекових брусів дзвіниця, зведена у 1837 році, яка, судячи з наскрізного проходу в нижньому ярусі, слугувала брамою. Будівля квадратна у плані, триярусна, перші два яруси зрубні, третій каркасний у вигляді галереї-аркади, завершена восьмигранним наметом.

title: Церква Вознесіння Господнього (Кальне)

wikitext:
{{Не плутати|Церква Воскресіння Христового (Кальне)|церквою Воскресіння|у с. Кальне Тернопільської області}}
{{Культова споруда
|назва                      =
|назва(офіційна)            =
|тип споруди                =
|зображення                 =
|розмір_зображення          =
|підпис зображення          =
|місто                      =
|країна                     =
|координати                 =
|архітектор                 =
|інженер                    =
|скульптор                  =
|художник                   =
|засновник                  =
|перша згадка               =
|дата_початку_спорудження   =
|дата_закінчення_спорудження=
|дата_зруйнування           =
|дата_відбудови             =
|вартість                   =
|вмістимість                =
|будівельна система         =
|архітектурний стиль        =
|релігійна конфесія         =
|сучасний статус            =
|реліквії                   =
|стан                       =
|адреса                     =
|власник                    =
|юрисдикція                 =
|керівництво                =
|сайт                       =
|кр                         = Україна Львівська область
|підпис карти               =
}}
'''Церква Вознесіння Господнього'''<ref name="ref02"/> (також '''церква Святого Архангела Михаїла''') — дерев'яна церква у селі [[Кальне (Стрийський район)|Кальне]] [[Стрийський район|Стрийського району]] [[Львівська область|Львівської області]]. Належить до класичного [[Бойківський храм|бойківського типу дерев'яних церков]]{{sfn|ПГиА|1985|с=97}}{{sfn|Слободян}}{{sfn|Тарас|2018|с=398}}. Має статус пам'ятки архітектури національного значення, охоронний № 515. Парафія церкви підпорядковується Сколівському деканату [[Самбірсько-Дрогобицька єпархія УГКЦ|Самбірсько-Дрогобицької єпархії Львівської митрополії УГКЦ]]<ref name="ref02"/>.

== Історія ==
Церква у Кальному зведена у 1820 році{{sfn|Драган|1937|с=141}}{{sfn|Кармазин-Каковський|1987|с=87}} майстром Михайлом Биленем{{sfn|Слободян}}, ймовірно, на місці попередньої<ref name="ref01"/>, та освячена в ім'я Святого Архангела Михайла. У 1883 році майстри Федір і Карп Косиловичі здійснили капітальний ремонт храму{{sfn|Павлюк|1996|с=252}}{{sfn|ПГиА|1985|с=97}}. У 1895 році в церкві встановили новий іконостас, а майстер Іван Томанек із [[Калуш]]а створив розписи інтер'єру{{sfn|Слободян}}.

У 1930 році відремонтували дах церкви, замінивши первісний ґонтовий на бляшаний. За незалежної України церкву переосвятили на честь Вознесіння Господнього, пізніше добудували до вівтарної частини [[Ризниця|ризницю]], а 2010 року церкву вчергове відремонтували, цього разу значно спотворивши первісний її вигляд.

== Опис ==
Вознесенська церква у Кальному — дерев'яна, зі смерекових брусів, з'єднаних на наріжжях простим замком, тризрубна, триверха. План церкви — типовий для бойківської архітектури{{sfn|Павлюк|1996|с=260}}: квадратні зруби, центральний з яких — нава — більший за бічні, до нього зі сходу і заходу прилучаються менші за площею і трохи вужчі бічні зруби — вівтарна частина і бабинець відповідно{{sfn|Драган|1937|с=57}}{{sfn|Тарас|2018|с=306}}. Центральний зруб увінчаний верхом складного комбінованого типу «два [[восьмерик]]и на [[Четверик (архітектура)|четверику]]» з трьома [[Залом (архітектура)|заломами]]{{sfn|ПГиА|1985|с=97}}, на бічних зрубах верхи дещо простіші за формою — восьмибічні, з двома заломами{{sfn|Павлюк|1996|с=260}}{{sfn|Драган|1937|с=92}}{{sfn|Тарас|2018|с=346}}. Всі три верхи вкриті восьмибічними наметовими [[Баня (архітектура)|банями]], увінчаними маківками на високих восьмибічних сліпих [[Ліхтар (архітектура)|ліхтарях]]{{sfn|ПГиА|1985|с=97}}.

По периметру церкви проходить піддашшя, що спирається на східчасті випусти вінців, яке, окрім практичної функції (відведення дощової води від підвалин), візуально об'єднує всі три об'єми в одне ціле{{sfn|Павлюк|1996|с=260}}. Стіни вище піддашшя оббиті бляхою. На другому ярусі [[Бабинець|бабинця]] розташована [[Аркада (архітектура)|аркада]]-галерея, що оточує об'єм з трьох сторін{{sfn|Павлюк|1996|с=261}}.

Внутрішній простір церкви розкритий у висоту до основи другого залому, де перекривається пласкими стелями{{sfn|Павлюк|1996|с=261}}. На другому поверсі бабинця міститься [[емпора]], перероблена в [[хори]] з виходом на галерею{{sfn|Павлюк|1996|с=260}}. Між бабинцем і навою — широкий і високий арковий проріз{{sfn|Павлюк|1996|с=261}}. Стіни церкви вкриті альфрейним живописом, деякі з композицій збереглися від первісного розпису церкви в 1895 році{{sfn|Слободян}}. Прикрашає церкву чотириярусний іконостас кінця XIX ст., виконаний в в академічному стилі, на верхньому ярусі іконостасу — зображення святих апостолів{{sfn|Слободян}}.

Особливістю церкви є досить добре збережені написи різними мовами, за якими можна відслідкувати основні віхи історії храму. Дата зведення церкви позначена різьбленим написом польською на надпоріжнику вхідних дверей — «''Dnia 18 juni 1820 A''». Напис польською на верхній балці перил хорів повідомляє про творців церкви: «''Roku 1820 Mychayło Byłeń 1szy x Mayster z Chytaru, Petro Iwanikowicz 2gi Kalnianski v Jozeph Saczkiewicz paroch Kalnianski mpr Wicsty Chudiowicz Wóyt mapr // 3ci Anton Iurowicz 4 Teodor Iwanikowicz Mateos Diakowicz reient''». Недатований різьблений напис на нижній балці хорів повідомляє, що [[Ктитор (патрон)|ктитором]] храму був Лука Шептак. Факт ремонту церкви у 1883 році засвідчує напис на верхній балці західних перил галереї другого ярусу бабинця: «''Федоръ х Коселовыч Ро 1883х30 серпнѩ Карпа х Коселовыч''». Розпис церкви у 1895 році фіксує напис червоною фарбою на хорах: «''Храмъ сей отновлен года 1895''». Під аркадою на західному боці бабинця напис «''Року 1930''» свідчить про черговий ремонт церкви у 1930 році, коли замінили матеріал даху{{sfn|Слободян}}.

=== Дзвіниця ===
На південний захід від церкви стоїть дерев'яна, зі смерекових брусів дзвіниця, зведена у 1837 році{{sfn|ПГиА|1985|с=97}}, яка, судячи з наскрізного проходу в нижньому ярусі, слугувала брамою{{sfn|Павлюк|1996|с=261}}. Будівля квадратна у плані, триярусна, перші два яруси зрубні, третій каркасний у вигляді галереї-[[Аркада (архітектура)|аркади]], завершена восьмигранним наметом{{sfn|Павлюк|1996|с=261}}{{sfn|ПГиА|1985|с=97}}.

== Примітки ==
{{reflist|refs=
<ref name="ref01">{{cite web |url=https://maps.arcanum.com/en/map/firstsurvey-galicia/?layers=144&bbox=2594562.644557169%2C6248769.011273466%2C2599414.0071961437%2C6250543.783523962 |назва=Карта «Galizien und Lodomerien (1779–1783)» - First Military Survey |автор= |дата= |веб-сайт=maps.arcanum.com |видавець=|url-архіву= |дата-архіву= |мертвий-url= |дата-доступу=30 січня 2025}}</ref>
<ref name="ref02">{{cite web |url=https://map.ugcc.ua/view/3909-tserkva-voznesinnya-gnih-s-kalne-lvivska-oblast |назва=Церква Вознесіння ГНІХ |автор= |дата= |веб-сайт=ugcc.ua |видавець=[[Українська греко-католицька церква]]|url-архіву= |дата-архіву= |мертвий-url= |дата-доступу=30 січня 2025}}</ref>
|2}}

== Джерела ==
* {{книга|автор=Я. М. Тарас |частина= |посилання частина= |заголовок=Архітектура дерев'яних храмів українців Карпат: культурно-традиційний аспект |оригінал= |посилання= |відповідальний= |видання= |місце={{Х.}} |видавництво=[[Фоліо (видавництво)|Фоліо]] |рік=2018 |том= |сторінки= |сторінок=671 |серія= |isbn=978-966-03-7719-6 |тираж=30 |ref=Тарас}}
* {{книга|автор=[[Кармазин-Каковський Всеволод|В. Кармазин-Каковський]] |частина= |посилання частина= |заголовок=Мистецтво бойківської церкви |оригінал= |посилання= |відповідальний= |видання= |місце=Нью-Йорк |видавництво= |рік=1987 |том= |сторінки= |сторінок= |серія= |isbn=0-88054-150-4 |тираж=|ref=Кармазин-Каковський }}
* {{книга|автор= |частина=Сакральна дерев'яна архітектура |посилання частина= |заголовок=Сколівщина |оригінал= |посилання= |відповідальний=С. Павлюк |видання= |місце={{Льв.}} |видавництво=Інститут народознавства НАН України |рік=1996 |том= |сторінки= |сторінок= |серія= |isbn=5-7702-1099-0 |тираж=|ref=Павлюк}}
* {{книга|автор=[[Драґан Михайло Дмитрович|М. Драган]] |частина= |посилання частина= |заголовок=Українські деревляні церкви: Генеза і розвій форм |оригінал= |посилання= |відповідальний= |видання= |місце={{Льв.}} |видавництво= |рік=1937 |том= |сторінки= |сторінок= |серія= |isbn= |тираж=|ref=Драган }}
* {{Стаття|автор=Василь Слободян |посилання_на_автора=Слободян Василь Михайлович |назва=Майстер Михайло Билень – будівничий церков |посилання=https://zbruc.eu/node/118501 |відповідальний= |видання= |видання посилання= |тип= |рік= |місяць= |том= |випуск= |номер= |сторінки= |issn= |bibcode= |doi= |pmid= |мова= |ref= Слободян}}
* {{книга|автор= |частина= |посилання частина= |заголовок=Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР |оригінал= |посилання= |відповідальний=Жариков Н. Л., Логвин Г. Н. |видання= |місце={{К.}} |видавництво=Будівельник |рік=1985 |том=3 |сторінки= |сторінок=337 |серія= |isbn= |тираж=8000 |ref= ПГиА}}

== Посилання ==
* {{cite web |url=http://decerkva.org.ua/kalne.html |назва=Церква Св. Арх. Михайла 1820 |автор= |дата= |веб-сайт=decerkva.org.ua |видавець=Дерев'яні церкви Західної України|url-архіву= |дата-архіву= |мертвий-url= |дата-доступу=26 січня 2025}}

{{ВП-портали|Дерев'яна архітектура}}

[[Категорія:Пам'ятки Стрийського району|Кальне]]
[[Категорія:Бойківські дерев'яні церкви|Кальне]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1820]]
[[Категорія:1820 у християнстві]]

title: Церква Вознесіння Господнього

Тип споруди: церква і пам’ятка архітектури

Розташування: Україна , Кальне

Належність: Українська греко-католицька церква

Стан: пам'ятка архітектури національного значення України (515)


text:
# Вольваріелла гарна
Вольваріелла гарна (Volvopluteus gloiocephalus) — вид базидіомікотових грибів родини плютеєвих (Pluteaceae).

## Поширення
Цей вид повідомляється з усіх континентів, окрім Антарктиди, як правило, під такими назвами, як Volvariella gloiocephala або Volvariella speciosa. Молекулярні дані досі підтвердили місцезнаходження в Європі та Північній Америці, але записи на інших континентах залишаються не підтвердженими.

## Опис
Шапинка цього гриба має діаметр від 5 до 15 см. Вона гладка, білувата, рідше буває сірувато-білуватого або сірувато-бурого кольору. У середині шапинка більш темна, ніж по краях, сіро-коричневого кольору.
У більш молодих грибів шапинка має яйцеподібну форму, укладену в загальну оболонку, звану вольвою. Пізніше, коли гриб підростає, шапинка стає дзвоникоподібною, з опущеним краєм. Потім шапинка і зовсім вивертається, стає опукло-розпростертою, маючи широкий тупий горбок в центрі.
У сиру або дощову погоду шапинка гриба слизова, клейка, а в суху, навпаки, — шовковиста і блискуча.
М'якоть біла, тонка і пухка, причому, якщо її зрізати, то вона не змінює свій колір. Смак і запах гриба невиразні. Пластинки мають ширину від 8 до 12 мм, досить широкі і часті, причому біля ніжки вони вільні, біля краю мають закруглену форму. Колір пластинок білий, у міру дозрівання спори набувають рожевого відтінку, а пізніше вони стають і зовсім коричнево-рожевого кольору.
Ніжка гриба тонка і довга, довжина її варіює від 5 до 20 см, а товщина може бути від 1 до 2,5 см. Форма ніжки циліндрична, суцільна, а біля основи дещо бульбоподібно потовщена. За кольором вона зустрічається від білого до сіро-жовтого. У більш молодих грибів ніжка повстяна, пізніше вона стає гладкою.
Кілець у гриба немає, а вольва вільна, має мішкоподібну форму і часто притиснута до ніжки. Вона тонка, має білуватий або сіруватий відтінок.
Споровий порошок рожевого кольору, форма спор коротко-еліпсоїдна. Спори гладкі, мають світло-рожевий колір.

## Використання
Вольваріелла гарна є малоцінним їстівним або умовно-їстівним грибом середньої якості. Він використовується в їжу практично в свіжому вигляді, всього лише після 15 хвилин відварювання.

title: Вольваріелла гарна

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Вольваріелла гарна
| image = Großer Scheidling grau 3.JPG
| image_caption = '''Вольваріелла гарна''' (''Volvopluteus gloiocephalus'')
| image_width = 270px
| regnum = [[Гриби]] (Fungi)
| phylum = [[Базидіомікотові гриби]] (Basidiomycota)
| classis = [[Агарикоміцети]] (Agaricomycetes)
| ordo = [[Агарикальні]] (Agaricales)
| familia = [[Плютеєві]] (Pluteaceae)
| genus = ''[[Volvopluteus]]''
| species = '''Вольваріелла гарна'''
| synonyms = ''Volvariella speciosa'' ([[Elias Magnus Fries|Fr.]]) [[P.Kumm.]] (1871)

''Volvariella gloiocephala'' (Fr.) [[Gillet]] (1876)
| binomial = ''Volvopluteus gloiocephalus''
| binomial_authority = ([[Augustin Pyramus de Candolle|DC.]], 1815) [[Alfredo Vizzini|Vizzini]], [[Marco E. Contu|Contu]] & [[Alfredo Justo|Justo]] (2011)
| wikispecies = Volvopluteus gloiocephalus
| commons = Volvariella gloiocephala
| mycobank = 103897
| itis =
| eol = 1028985
| ncbi =293802
}}
'''Вольваріелла гарна (''Volvopluteus gloiocephalus'')''' — вид [[Базидіомікотові|базидіомікотових]] грибів родини [[Плютеєві|плютеєвих]] (Pluteaceae).

== Поширення ==
Цей вид повідомляється з усіх континентів, окрім [[Антарктида|Антарктиди]], як правило, під такими назвами, як ''Volvariella gloiocephala'' або ''Volvariella speciosa''. Молекулярні дані досі підтвердили місцезнаходження в [[Європа|Європі]] та [[Північна Америка|Північній Америці]], але записи на інших континентах залишаються не підтвердженими.

== Опис ==
Шапинка цього гриба має діаметр від 5 до 15 см. Вона гладка, білувата, рідше буває сірувато-білуватого або сірувато-бурого кольору. У середині шапинка більш темна, ніж по краях, сіро-коричневого кольору.
У більш молодих грибів шапинка має яйцеподібну форму, укладену в загальну оболонку, звану вольвою. Пізніше, коли гриб підростає, шапинка стає дзвоникоподібною, з опущеним краєм. Потім шапинка і зовсім вивертається, стає опукло-розпростертою, маючи широкий тупий горбок в центрі.
У сиру або дощову погоду шапинка гриба слизова, клейка, а в суху, навпаки, — шовковиста і блискуча.

М'якоть біла, тонка і пухка, причому, якщо її зрізати, то вона не змінює свій колір. Смак і запах гриба невиразні. Пластинки мають ширину від 8 до 12 мм, досить широкі і часті, причому біля ніжки вони вільні, біля краю мають закруглену форму. Колір пластинок білий, у міру дозрівання спори набувають рожевого відтінку, а пізніше вони стають і зовсім коричнево-рожевого кольору.

Ніжка гриба тонка і довга, довжина її варіює від 5 до 20 см, а товщина може бути від 1 до 2,5 см. Форма ніжки циліндрична, суцільна, а біля основи дещо бульбоподібно потовщена. За кольором вона зустрічається від білого до сіро-жовтого. У більш молодих грибів ніжка повстяна, пізніше вона стає гладкою.

Кілець у гриба немає, а вольва вільна, має мішкоподібну форму і часто притиснута до ніжки. Вона тонка, має білуватий або сіруватий відтінок.
Споровий порошок рожевого кольору, форма спор коротко-еліпсоїдна. Спори гладкі, мають світло-рожевий колір.

== Використання ==
Вольваріелла гарна є малоцінним їстівним або умовно-їстівним грибом середньої якості. Він використовується в їжу практично в свіжому вигляді, всього лише після 15 хвилин відварювання.

== Посилання ==
* [http://mushroomobserver.org/name/show_name/25700 ''Volvopluteus gloiocephalus'' Mushroomobserver.org name] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160303230610/http://mushroomobserver.org/name/show_name/25700 |date=3 березня 2016 }}
* [http://www.nifg.org.uk/species/atlas2.htm?item=BMSSYS0000019695 Online Atlas of Fungi in Northern Ireland] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304054605/http://www.nifg.org.uk/species/atlas2.htm?item=BMSSYS0000019695 |date=4 березня 2016 }}

{{гриби-доробити}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Гриби Азії]]
[[Категорія:Гриби Австралії]]
[[Категорія:Гриби Європи]]
[[Категорія:Гриби Південної Америки]]
[[Категорія:Гриби Північної Америки]]
[[Категорія:Гриби України]]
[[Категорія:Гриби, описані 1815]]
[[Категорія:Їстівні гриби]]
[[Категорія:Плютеєві]]

title: ?Вольваріелла гарна

Царство: Гриби (Fungi)

Тип: Базидіомікотові гриби (Basidiomycota)

Клас: Агарикоміцети (Agaricomycetes)

Порядок: Агарикальні (Agaricales)

Родина: Плютеєві (Pluteaceae)

Рід: Volvopluteus

Вид: Вольваріелла гарна

Вікісховище: Volvariella gloiocephala

Віківиди: Volvopluteus gloiocephalus