text:
# Верхній Рогачик
Ве́рхній Рога́чик — селище в Україні, центр Верхньорогачицької селищної громади Каховського району Херсонської області. Колишній районний центр Верхньорогачицького району Херсонської області.

## Історія
Селище міського типу Верхній Рогачик (колишня паралельна назва — Казенне) засноване на початку ХІХ ст.
Перша письмова згадка про переселення на ці території селян з Полтавської та Чернігівської губернії відноситься до 1806 року.
Верхньорогачицький район належить до тих районів, територією якого не раз прокочувалися різні племена, котрі залишили після себе пам'ятні сліди, про що свідчать численні пам'ятки (за результатами проведеної у травні 2005 року відділом культури і туризму районної державної адміністрації за участю професійного археолога інвентаризації на території району знаходиться 220 курганів, взятих на державний облік).
На початку XIX століття Верхній Рогачик активно заселявся державними селянами та козаками з Полтавської і Чернігівської губерній. Переселенці отримували земельні наділи, звільнялися на 3 роки від податків та рекрутської повинності. Населення займалося переважно тваринництвом та землеробством. У другій половині XIX століття у Верхньому Рогачику виникли перші промислові підприємства. З 1865 року тут діяв цегельний завод; у 1886 році — був побудований горілчаний завод та працювали вже два цегельно-черепичних заводи, 120 повітряних і 5 газогенераторних млинів, 12 гончарень, кілька олійниць.
Станом на 1886 рік в селі, центрі Верхньо-Рогачицької волості, мешкало 9420 осіб, налічувалось 1557 дворів, існували 3 православні церкви, єврейський молитовний будинок, 2 школи, 7 лавок, 22 гончарні, горілчаний склад, ренський погріб, відбувався ярмарок 24 лютого та 9 жовтня, базар щопонеділка.
У 1929—1931 роках відбувся процес примусової колективізації
Під час Другої світової війни на фронтах воювало 789 мешканців Верхнього Рогачика, 396 із них загинуло; 350 молодих мешканців села було вивезено на примусові роботи до Німеччини. На території району діяв партизанський загін, який базувався в дніпровських плавнях біля села Ушкалка. Верхньорогачицький район був зайнятий радянськими військами 8 лютого 1944 року. В боях за район загинуло понад 4 тисячі воїнів, поранено близько 59 тисяч радянських солдатів і офіцерів.
У 1950 році була введена в дію нова дільнична лікарня на 50 місць, розпочалися заняття в 4 школах, працювали клуб, бібліотека, аптека. Цього ж року 14 артілей були об'єднані в 4 великі колгоспи.
У 1967 році Верхній Рогачик віднесений до категорії селищ міського типу, побудовано дво- та триповерхові приміщення шкіл, кінотеатр «Дружба», 2 будинки культури, універмаг, житлові будинки, телевізійний ретранслятор тощо.
Нинішні нащадки Верхньорогачицького району продовжують традиції попередніх поколінь. Вони відроджують народні промисли, які мають попит серед населення, звичаї і навички. Тут є можливості, як для пізнавальної роботи, так і для доброго відпочинку. Оазисом для цього є база відпочинку в Рогачицькій затоці Каховського водосховища.
24 лютого 2022 року селище тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни.

## Населення

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова            | Кількість | Відсоток |
| --------------- | --------- | -------- |
| українська      | 6437      | 94.82%   |
| російська       | 288       | 4.24%    |
| вірменська      | 36        | 0.53%    |
| білоруська      | 7         | 0.10%    |
| румунська       | 7         | 0.10%    |
| угорська        | 4         | 0.06%    |
| гагаузька       | 3         | 0.04%    |
| болгарська      | 1         | 0.01%    |
| німецька        | 1         | 0.01%    |
| інші/не вказали | 5         | 0.09%    |
| Усього          | 6789      | 100%     |

## Економіка
Основою економіки району є сільськогосподарське виробництво.

## ЗМІ
Виходить друком газета «Рідний край». Наклад видання: 1450 примірників.

## Пам'ятки
Біля селища є один з поховальних пам'ятників скіфської знаті — курган Верхній Рогачик.

## Уродженці
- Беркович Григорій Борисович (1905—1976) — український живописець і графік[5].
- Біжко Анатолій Вікторович (1995—2017) — старший солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни.
- Романов Сергій Миколайович (1978—2015) — солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни[6].
- Янько Федір Олексійович (народ. 1954 р.) — письменник, кіносценарист, журналіст.

title: Верхній Рогачик

wikitext:
{{Селище України
| назва              = Верхній Рогачик
| герб               =
| опис герба         =
| прапор             =
| опис прапора       =
| область            = [[Херсонська область]]
| район              = [[Каховський район]]
| громада            = [[Верхньорогачицька селищна громада]]
| облікова картка    = [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=27.07.2008&rf7571=34550 Верхній Рогачик]
| засноване          = початок ХІХст.
Перша письмова згадка 1806 рік
| населення          = {{зменшення}} 5 117 <small>(01.01.2022)</small><ref>http://db.ukrcensus.gov.ua/PXWEB2007/ukr/publ_new1/2022/zb_Сhuselnist.pdf</ref>
| площа              = 20,45
| статус = 2024
| магдебурзьке право =
| агломерація        =
| щільність          = 269,5
| поштовий індекс    = 74400
| телефонний код     =5545
| висота             = 35
| водойма            = р. [[Рогачик]]
| координати         = {{coord|47|14|29|N|34|21|36|E|scale:30000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 47 | lat_min = 14 | lat_sec = 29
   | lon_deg = 34 | lon_min = 21 | lon_sec = 36
| станція =[[Сірогози (станція)|Сірогози]]
| відстань =40,9
| фізична р = 92
| залізниця р =
| автошлях р = 106
| фізична о = 148
| залізниця о =150
| автошлях о =180
| адреса =74402, смт Верхній Рогачик, вул. Ювілейна, 52
| голова = Коротун Світлана Іванівна
}}

'''Ве́рхній Рога́чик''' — [[селище]] в Україні, центр [[Верхньорогачицька селищна громада|Верхньорогачицької селищної громади]] [[Каховський район|Каховського району]] [[Херсонська область|Херсонської області]]. Колишній районний центр [[Верхньорогачицький район|Верхньорогачицького району]] [[Херсонська область|Херсонської області]].

== Історія ==
Селище міського типу Верхній Рогачик (колишня паралельна назва — ''Казенне'') засноване на початку ХІХ ст.
Перша письмова згадка про переселення на ці території селян з Полтавської та Чернігівської губернії відноситься до 1806 року.
Верхньорогачицький район належить до тих районів, територією якого не раз прокочувалися різні племена, котрі залишили після себе пам'ятні сліди, про що свідчать численні пам'ятки (за результатами проведеної у травні [[2005]] року відділом культури і туризму [[Верхньорогачицька районна державна адміністрація|районної державної адміністрації]] за участю професійного [[археологія|археолога]] [[інвентаризація|інвентаризації]] на території району знаходиться 220 [[курган]]ів, взятих на державний облік).

На початку [[XIX століття]] Верхній Рогачик активно заселявся державними [[селянин|селянами]] та [[козаки|козаками]] з [[Полтавська губернія|Полтавської]] і [[Чернігівська губернія|Чернігівської губерній]]. Переселенці отримували земельні наділи, звільнялися на 3 роки від податків та [[Рекрутська повинність|рекрутської повинності]]. Населення займалося переважно [[тваринництво]]м та [[землеробство]]м. У другій половині XIX століття у Верхньому Рогачику виникли перші промислові підприємства. З [[1865]] року тут діяв цегельний завод; у [[1886]] році — був побудований горілчаний завод та працювали вже два цегельно-черепичних заводи, 120 повітряних і 5 газогенераторних млинів, 12 гончарень, кілька олійниць.

Станом на [[1886]] рік в селі, центрі [[Верхньо-Рогачицька волость|Верхньо-Рогачицької волості]], мешкало 9420 осіб, налічувалось 1557 дворів, існували 3 православні церкви, єврейський молитовний будинок, 2 школи, 7 лавок, 22 гончарні, горілчаний склад, ренський погріб, відбувався [[ярмарок]] 24 лютого та 9 жовтня, базар щопонеділка<ref>{{ВВСЕР-8-1886}}</ref>.

У 1929—1931 роках відбувся процес примусової [[колективізація|колективізації]]

Під час [[Друга світова війна|Другої світової війни]] на фронтах воювало 789 мешканців Верхнього Рогачика, 396 із них загинуло; 350 молодих мешканців села було вивезено на примусові роботи до [[Німеччина|Німеччини]]. На території району діяв партизанський загін, який базувався в дніпровських плавнях біля села [[Ушкалка]]. Верхньорогачицький район був зайнятий радянськими військами [[8 лютого]] [[1944]] року. В боях за район загинуло понад 4 тисячі воїнів, поранено близько 59 тисяч радянських солдатів і офіцерів.

У [[1950]] році була введена в дію нова дільнична [[лікарня]] на 50 місць, розпочалися заняття в 4 школах, працювали клуб, [[бібліотека]], [[аптека]]. Цього ж року 14 артілей були об'єднані в 4 великі [[колгосп]]и.

У [[1967]] році Верхній Рогачик віднесений до категорії селищ міського типу, побудовано дво- та триповерхові приміщення шкіл, [[кінотеатр]] «Дружба», 2 будинки культури, універмаг, житлові будинки, телевізійний ретранслятор тощо.

Нинішні нащадки Верхньорогачицького району продовжують традиції попередніх поколінь. Вони відроджують народні промисли, які мають попит серед населення, звичаї і навички. Тут є можливості, як для пізнавальної роботи, так і для доброго відпочинку. Оазисом для цього є база відпочинку в [[Рогачицька затока|Рогачицькій затоці]] [[Каховське водосховище|Каховського водосховища]].

24 лютого 2022 року селище тимчасово окуповане російськими військами під час [[Російсько-українська війна (з 2014)|російсько-української війни]].<ref>{{Cite web|title=Військовий експерт пояснив, чому російські війська так швидко захопили Херсонську область|url=https://www.unian.ua/war/okupaciya-hersona-viyskoviy-ekspert-poyasniv-shvidke-zahoplennya-oblasti-novini-vtorgnennya-rosiji-v-ukrajinu-11828841.html|website=www.unian.ua|accessdate=2023-02-27|language=uk}}</ref>
== Населення ==
=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними [[Перепис населення України (2001)|перепису 2001 року]]{{UKR-socialdata-mova-2001}}:
{| class="wikitable sortable"
!Мова
!Кількість
!Відсоток
|-
|[[Українська мова|українська]]
|6437
|94.82%
|-
|[[Російська мова|російська]]
|288
|4.24%
|-
|[[Вірменська мова|вірменська]]
|36
|0.53%
|-
|[[Білоруська мова|білоруська]]
|7
|0.10%
|-
|[[Румунська мова|румунська]]
|7
|0.10%
|-
|[[Угорська мова|угорська]]
|4
|0.06%
|-
|[[Гагаузька мова|гагаузька]]
|3
|0.04%
|-
|[[Болгарська мова|болгарська]]
|1
|0.01%
|-
|[[Німецька мова|німецька]]
|1
|0.01%
|-
|інші/не вказали
|5
|0.09%
|- class="sortbottom"
!Усього
|6789
|100%
|}

== Економіка ==
Основою економіки району є сільськогосподарське виробництво.

== ЗМІ ==
Виходить друком газета «Рідний край». Наклад видання: 1450 примірників.

== Пам'ятки ==
Біля селища є один з поховальних пам'ятників скіфської знаті — курган [[Верхній Рогачик (курган)|Верхній Рогачик]].

== Уродженці ==
* [[Беркович Григорій Борисович]] (1905—1976) — український [[живопис]]ець і графік<ref>{{СХ|22}}</ref>.
* [[Біжко Анатолій Вікторович]] (1995—2017) — старший солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни.
* Романов Сергій Миколайович (1978—2015) — солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни<ref>[http://unalib.ks.ua/romanov-sergiy-mikolayovich.htm Романов Сергій Миколайович]</ref>.
* Янько Федір Олексійович (народ. 1954 р.) — письменник, кіносценарист, журналіст.

== Посилання ==
* [http://esu.com.ua/search_articles.php?id=33662 ВЕ́РХНІЙ РОГА́ЧИК (Казенне)] // [[Енциклопедія сучасної України|ЕСУ]]
* [http://weather.in.ua/ua/hersonskaja/3236 Погода в селищі]
* [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=27.07.2008&rf7571=34550 Облікова картка смт Верхній Рогачик]{{Недоступне посилання|date=березень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}
* [http://vrschool2.at.ua/ Історія розвитку селища та школи]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Kherson-geo-stub}}

{{Верхньорогачицька селищна громада}}
{{Каховський район}}
{{Верхньорогачицький район}}
{{Мелітопольський повіт}}

[[Категорія:Селища Каховського району]]
[[Категорія:Верхній Рогачик]]
[[Категорія:Колишні смт України]]

title: селище Верхній Рогачик

Країна: Україна

Область: Херсонська область

Район: Каховський район

Тер. громада: Верхньорогачицька селищна громада

Облікова картка: Верхній Рогачик

title: Основні дані

Статус: із 2024 року

Густота: 269,5 осіб/км²

Водойма: р. Рогачик

title: Відстань

Найближча залізнична станція: Сірогози

Відстань:
До райцентру:
До обл. центру:

title: Селищна влада

Голова селищної ради: Коротун Світлана Іванівна

title: Карта

Карта: Верхній Рогачик


text:
# Ален Брішан
Ален Брішан (нар. 7 травня 1953) — колишній бельгійський тенісист.
Найвищу одиночну позицію світового рейтингу — 329 місце досяг 6 серпня 1984, парну — 184 місце — 26 серпня 1985 року.

## Титули на челленджерах

### Парний розряд: (2)
| Ранг | Рік  | Турнір                                  | Покриття | Партнер          | Суперники                | Рахунок  |
| ---- | ---- | --------------------------------------- | -------- | ---------------- | ------------------------ | -------- |
| 1.   | 1981 | Брюссельський столичний регіон, Бельгія | Ґрунт    | Бернард Буало    | Майк Мібург Франк Пунчек | 7–5, 6–2 |
| 2.   | 1985 | Остенде, Бельгія                        | Ґрунт    | Ян Ванланґендонк | Массімо Сієрро Іван Клей | 6–2, 6–2 |

wikiname: ukwiki

title: Ален Брішан

in_language: uk

wikitext:
{{Тенісист
|ім'я_гравця         = Ален Брішан
 Alain Brichant
|фото                =
|громадянство        =
|місце_проживання    =
|дата_народження     = 7 травня 1953
|місце_народження    =
|дата_смерті         =
|місце_смерті        =
|зріст               =
|вага                =
|початок_кар'єри     =
|завершення_кар'єри  =
|робоча_рука         =
|тренер              =
|призові_гроші       =
|одиночні_результати             = 0–2
|одиночних_титулів               =
|найвища_одиночна_позиція        = Ранг 329 (6 серпня 1984)
|поточна_одиночна_позиція        =
|результати_Australian_Open      =
|результати_Roland_Garros        =
|результати_Wimbledon            =
|результати_US_Open              =
|результати_на_World_Tour_Finals =
|результати_Олімпіади            =
|парні_результати                  = 3–10
|парних_титулів                    =
|найвища_парна_позиція             = Ранг 184 (26 серпня 1985)
|результати_парні_Australian_Open  =
|результати_парні_Roland_Garros    = 1р ([[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 1981|1981]], [[Відкритий чемпіонат Франції з тенісу 1982, чоловіки, парний розряд|1982]])
|результати_парні_Wimbledon        =
|результати_парні_US_Open          =
|результати_парні_Олімпіади        =
|результати_мікст_Australian_Open  =
|результати_мікст_Roland_Garros    =
|результати_мікст_Wimbledon        =
|результати_мікст_US_Open          =
|результати_мікст_Олімпіади        =
|останнє_оновлення   =
|медалі              =
}}

'''Ален Брішан''' (нар. 7 травня 1953) — колишній бельгійський тенісист.
Найвищу одиночну позицію світового рейтингу — 329 місце досяг 6 серпня 1984, парну — 184 місце — 26 серпня 1985 року.

== Титули на челленджерах ==
=== Парний розряд: (2) ===
{|class="sortable wikitable" style=font-size:97%
!style="width:20px" class="unsortable"|Ранг
!style="width:40px"|Рік
!style="width:160px"|Турнір
!style="width:50px"|Покриття
!style="width:170px"|Партнер
!style="width:170px"|Суперники
!style="width:120px" class="unsortable"|Рахунок
|-
|1.
|1981
|[[Брюссельський столичний регіон]], Бельгія
|Ґрунт
|{{flagicon|BEL}} [[Бернард Буало]]
|{{flagicon|RSA|1928}} [[Майк Мібург]]
{{flagicon|RSA|1928}} [[Франк Пунчек]]
|7–5, 6–2
|-
|2.
|1985
|[[Остенде]], Бельгія
|Ґрунт
|{{flagicon|BEL}} [[Ян Ванланґендонк]]
|{{flagicon|ITA}} [[Массімо Сієрро]]
{{flagicon|BRA}} [[Іван Клей]]
|6–2, 6–2
|}

== Див. також ==
*[[Список представників Бельгії в Кубку Девіса]]

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
* {{ATP}}
* {{ITF profile}}
* {{Davis Cup player}}

{{DEFAULTSORT:Брішан Ален}}
[[Категорія:Народились 1959]]
[[Категорія:Бельгійські тенісисти]]

title: Ален Брішан · Alain Brichant

Громадянство: Бельгія

Дата народження: 7 травня 1953 (71 рік)

title: Одиночний розряд

Найвища позиція: Ранг 329 (6 серпня 1984)

title: Парний розряд

title: Мейджори


text:
# Рилівка
Рилі́вка — село в Україні, у Михайлюцькій сільській громаді Шепетівського району Хмельницької області. Населення становить 438 осіб (2007).

## Географія
Рилівка розташована на одній з невеликих правих приток річки Корчик, на межі з Берездівською сільською громадою та Житомирською областю. Зв'язане з сусіднім селом Яблунівка та районним центром асфальтованою дорогою.

## Історія
У 1906 році село Хоровецької волості Ізяславського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 50 верст, від волості 10. Дворів 109, мешканців 635.

## Відомі люди
- Максимілія́н Рилло — єпископ Української Греко-Католицької Церкви; з 1759 року єпископ Холмський; з 1785 року єпископ Перемишльський; народився у селі.[джерело?]
- Луць Володимир Васильович (11 грудня 1933 — 5 січня 2021) — Завідувач відділу проблем приватного права Науково-дослідного інституту приватного права і підприємництва імені академіка Ф. Г. Бурчака Національної академії правових наук України, доктор юридичних наук, професор, академік Національної академії правових наук України, заслужений діяч науки і техніки України.

title: Рилівка

wikitext:
{{Село
 | назва           = Рилівка
 | область         = [[Хмельницька область]]
 | район           = [[Шепетівський район]]
 | громада         = [[Михайлюцька сільська громада]]
 | код КОАТУУ      = 6825587001
 | розташування    =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | засновано       =
 | населення       = 438 осіб ([[2007]])
 | територія       =
 | ref-територія   =
 | площа           = 1,11
 | ref-площа       =
 | щільність       = 394,6
 | поштовий індекс = 30410
 | телефонний код  = 3840
 | координати      = {{coord|50|21|38|N|27|16|57|E|scale:100000|display=inline,title}}
   | lat_deg = 50 || lat_min = 21 || lat_sec = 38
   | lon_deg = 27 || lon_min = 16 || lon_sec = 57
 | висота          = 237
 | ref-висота      = <ref>http://weather.in.ua/ua/hmel'nickaja/22291</ref>
 | водойма         =
 | адреса          = 30416, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, с. Михайлючка, вул. Мазунова, 44а
 | облікова картка = [http://gska2.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=15.09.2010&rf7571=37242 Облікова картка]
 | прапор          =
 | герб            =
 | відстань о      =
 | ref-відстань о  =
 | відстань р      = 26
 | ref-відстань р  =
 | станція         = Майдан-Вила
 | відстань ст     = 8
 }}

'''Рилі́вка''' — [[село]] в [[Україна|Україні]], у [[Михайлюцька сільська громада|Михайлюцькій сільській громаді]] [[Шепетівський район|Шепетівського району]] [[Хмельницька область|Хмельницької області]]. Населення становить 438 осіб ([[2007]]).
== Географія ==
Рилівка розташована на одній з невеликих правих приток річки [[Корчик (притока Случі)|Корчик]], на межі з [[Берездівська сільська громада|Берездівською сільською громадою]] та [[житомирська область|Житомирською областю]]. Зв'язане з сусіднім селом [[Яблунівка (Берездівська сільська громада)|Яблунівка]] та районним центром асфальтованою дорогою.

== Історія ==
У [[1906]] році село [[Хоровецька волость |Хоровецької волості]] [[Ізяславський повіт|Ізяславського повіту]] [[Волинська губернія|Волинської губернії]]. Відстань від повітового міста 50 верст, від волості 10. Дворів 109, мешканців 635<ref name="Список населених місць  Волинської губернії. —  Житомир: Волинська губернська типографія, 1906. — 219 с.">{{Cite web |url=http://history.org.ua/LiberUA/SpNasMestVolGub_1906/SpNasMestVolGub_1906.pdf |title=Список населених місць Волинської губернії. — Житомир: Волинська губернська типографія, 1906. — 219 с. |accessdate=2 лютого 2020 |archive-date=14 грудня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20171214071800/http://history.org.ua/LiberUA/SpNasMestVolGub_1906/SpNasMestVolGub_1906.pdf }}</ref>.

== Відомі люди ==

* [[Максиміліян (Рило)|Максимілія́н Рилло]] — [[єпископ]] [[Українська греко-католицька церква|Української Греко-Католицької Церкви]]; з [[1759|1759 року]] єпископ [[Холм]]ський; з [[1785|1785 року]] єпископ [[Перемишль]]ський; народився у селі.{{fact}}
* [[Луць Володимир Васильович]] (11 грудня 1933 — 5 січня 2021) — Завідувач відділу проблем приватного права Науково-дослідного інституту приватного права і підприємництва імені академіка Ф. Г. Бурчака Національної академії правових наук України, доктор юридичних наук, професор, академік Національної академії правових наук України, заслужений діяч науки і техніки України.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{SgKP|X|95|Ryłówka}}— S. 95. {{ref-pl}}

{{Михайлюцька сільська громада}}
{{Шепетівський район}}

{{Шепетівський район-доробити}}

[[Категорія:Рилівська сільська рада]]
[[Категорія:Села Хмельницької області]]
[[Категорія:Населені пункти Шепетівського району]]

title: село Рилівка

Область: Хмельницька область

Район: Шепетівський район

Тер. громада: Михайлюцька сільська громада

Облікова картка: Облікова картка

title: Основні дані

Густота населення: 394,6 осіб/км²

title: Географічні дані

Відстань до · районного центру: 26 км

Найближча залізнична станція: Майдан-Вила

Відстань до · залізничної станції: 8 км

title: Місцева влада

title: Карта

Карта: Рилівка


text:
# Айлсборо (Мен)
Айлсборо (англ. Islesboro) — місто (англ. town) в США, в окрузі Волдо штату Мен. Населення — 583 особи (2020).

## Демографія
Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 566 осіб у 270 домогосподарствах у складі 161 родини. Було 850 помешкань
Расовий склад населення:
| - 97,9 % — білих - 0,7 % — чорних або афроамериканців - 0,2 % — корінних американців - 0,2 % — азіатів |

До двох чи більше рас належало 0,5 %. Частка іспаномовних становила 0,9 % від усіх жителів.
За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 17,3 % — особи молодші 18 років, 58,3 % — особи у віці 18—64 років, 24,4 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 52,1 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 93,2 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 99,1 чоловіків також старших 18 років.
Середній дохід на одне домашнє господарство  становив 111 228 доларів США (медіана — 59 635), а середній дохід на одну сім'ю — 130 648 доларів (медіана — 76 346). Медіана доходів становила 52 222 долари для чоловіків та 31 875 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 5,9 % осіб, у тому числі 3,6 % дітей у віці до 18 років та 6,5 % осіб у віці 65 років та старших.
Цивільне працевлаштоване населення становило 331 особа. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 21,8 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 17,5 %, будівництво — 12,1 %, транспорт — 8,5 %.

title: Айлсборо (Мен)

wikitext:
{{НП
|країна  = [[Сполучені Штати Америки|США]]
|статус  = місто
|українська назва   = Айлсборо
|оригінальна назва  = {{lang-en|Islesboro}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     = Pendleton Point.jpg
|опис зображення= <!-- Pendleton Point -->
|вид регіону = Штат США{{!}}Штат
|регіон      = Мен (штат){{!}}Мен
|вид району  = Округ (США){{!}}Округ
|район       = [[Волдо (округ, Мен)|Волдо]]
|вид общини  =
|община      =
|внутрішній поділ  =
|перша згадка      =
|попередні назви   =
|площа              = 178,40
|висота центру НП   = 9
|клімат             =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          =
|рік перепису       =
|густота населення  = 3,17
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = −5
|DST                    = −4
|телефонний код         = 207
|поштовий індекс        = 04848
|автомобільний код      =
|вид ідентифікатора     = [[Федеральні стандарти обробки інформації|Код FIPS]]
|цифровий ідентифікатор = 2302735240
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Айлсборо''' ({{lang-en|Islesboro}}) — місто ({{lang-en|town}}) в [[Сполучені Штати Америки|США]], в окрузі [[Волдо (округ, Мен)|Волдо]] штату [[Мен (штат)|Мен]]. Населення — 583 особи (2020).

== Демографія ==
{{USCensusPop
| align = left
| 1830 = 674
| 1840 = 777
| 1850 = 984
| 1860 = 1276
| 1870 = 1230
| 1880 = 1208
| 1890 = 1006
| 1900 = 923
| 1910 = 877
| 1920 = 637
| 1930 = 697
| 1940 = 718
| 1950 = 529
| 1960 = 444
| 1970 = 421
| 1980 = 521
| 1990 = 579
| 2000 = 603
| 2010 = 566
| 2020 = 583
| estyear =
| estimate =
| estref =
|footnote=Десятилітній перепис в США<ref name="DecennialCensus">{{cite web|url=https://www.census.gov/prod/www/decennial.html |title=Census of Population and Housing |publisher=Census.gov |accessdate=4 червня 2015  |archiveurl=https://web.archive.org/web/20150426102944/http://www.census.gov/prod/www/decennial.html |archivedate=26 квітня 2015 }}</ref>
}}
Згідно з [[Перепис населення США (2010)|переписом 2010 року]]{{R|cen2010}}, у місті мешкало 566 осіб у 270 домогосподарствах у складі 161 родини. Було 850 помешкань

[[Раса|Расовий склад]] населення:
{| style="margin-top:-.7em; margin-bottom: -0.4em;"
|<!--Таблиця потрібна для правильного "прилягання" списку до таблиці населення за роками-->
* 97,9 % — [[Расовий склад США|білих]]
* 0,7 % — [[Расовий склад США|чорних]] або [[афроамериканці]]в
* 0,2 % — [[Корінні народи США|корінних американців]]
* 0,2 % — [[Американці азійського походження|азіатів]]
|}
До двох чи більше рас належало 0,5 %. Частка іспаномовних становила 0,9 % від усіх жителів.

За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 17,3 % — особи молодші 18 років, 58,3 % — особи у віці 18—64 років, 24,4 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 52,1 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 93,2 чоловіків;  на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 99,1 чоловіків також старших 18 років.

Середній дохід на одне домашнє господарство  становив {{formatnum:111228}} [[Долар США|доларів США]] (медіана — {{formatnum:59635}}), а середній дохід на одну сім'ю — {{formatnum:130648}} доларів (медіана — {{formatnum:76346}}). Медіана доходів становила {{formatnum:52222}} долари для чоловіків та {{formatnum:31875}} доларів для жінок.{{R|fulltime2015USD|group="Прим."}} За межею бідності перебувало 5,9 % осіб, у тому числі 3,6 % дітей у віці до 18 років та 6,5 % осіб у віці 65 років та старших.

Цивільне працевлаштоване населення становило 331 особа. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 21,8 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 17,5 %, будівництво — 12,1 %, транспорт — 8,5 %.

== Примітки ==
{{reflist|group="Прим."|refs=
<ref name=fulltime2015USD>Річний дохід на особу, яка працювала на повну ставку. Оцінка в доларах 2015 року.</ref>
}}

== Джерела ==
{{Портал|США}}
{{reflist
|refs=<ref name=cen2010>{{cite web|url=https://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml|publisher=[[Бюро перепису населення США]]|accessdate=16-06-2019|title=American FactFinder|archive-date=2015-01-08|archive-url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml}} {{Webarchive|url=http://webarchive.loc.gov/all/20150108070337/http://factfinder.census.gov/faces/nav/jsf/pages/index.xhtml |date=2015-01-08 }}{{ref-en}}</ref>
}}

{{Бібліоінформація}}
{{Волдо (округ, Мен)}}

[[Категорія:Містечка Мену]]
[[Категорія:Населені пункти округу Волдо (Мен)]]

title: Країна

Країна: США

Штат: Мен

Округ: Волдо

Висота центру: 9 м

Населення: 583 осіб (1 квітня 2020)

Густота населення: 3,17 осіб/км²

Часовий пояс: UTC−5, влітку UTC-4


text:
# 11495 Фукунаґа
11495 Фукунаґа (11495 Fukunaga) — астероїд головного поясу, відкритий 3 грудня 1988 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,479.

title: 11495 Фукунаґа

wikitext:
{{Планета
| назва = 11495 Фукунаґа
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Кін Ендате]],
[[Кадзуро Ватанабе]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Кітамі]]
| дата відкриття = [[3 грудня]] [[1988]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1988 XR'''
1969 TF2
1969 VF
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|11495|2014.05.15|2013.05.31}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,971355773318 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 1,866428667146 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,418892220232 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,228395274690
| орбітальний період = 1374,115389178 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,261986731853 °/д
| середня аномалія = 300,4636206250°
| нахил орбіти = 1,038168687962°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 236,0864186049°
| арг_перицентру = 161,8594488718°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 14,7
| спектр_тип =
}}

'''11495 Фукунаґа''' (11495 Fukunaga) — [[астероїд]] [[Пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[3 грудня]] [[1988]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,479.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Фукунаґа}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (11401-11500)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|11495}}
* http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}

{{Навігація малих планет|11494 Hibiki|11496 Grass}}

{{Сонячна система}}

[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1988]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 11495 Фукунаґа

Відкривач: Кін Ендате, · Кадзуро Ватанабе

Місце відкриття: Обсерваторія Кітамі

Дата відкриття: 3 грудня 1988

title: Позначення

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Койчовці
Ко́йчовці (болг. Койчовци) — село в Габровській області Болгарії. Входить до складу общини Трявна.

## Населення
За даними перепису населення 2011 року у селі проживали 5 осіб, усі — болгари.
Розподіл населення за віком у 2011 році:
Динаміка населення:

title: Койчовці

wikitext:
{{НП Болгарії
 | назва                 = Койчовці
 | статус                = село
 | місцева_назва         = {{lang-bg|Койчовци}}
 | герб                  =
 | прапор                =
 | зображення            =
 | зображення_підпис     =
 | область               = [[Габровська область]]
 | община                = [[Трявна (община)|Трявна]]
 | община_кмет           =
 | община_кмет_партія    =
 | кметство              =
 | кмет                  =
 | кмет_партія           =
 | код_ЕКАТТЕ            = 37890
 | широта                = 42.8625
 | довгота               = 25.4921
 | висота                = 472
 | населення             = 5
 | населення_рік         = 2011
 | населення_джерело     =
 | площа                 =
 | поштові_індекси       = 5350
 | телефонний_код        =
 | вебсторінка           =
 | фізична_о             = 14
 | фізична_о_джерело     = <ref name="відстані">Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref>
 | фізична_с             = 177
 | фізична_с_джерело     = <ref name="відстані"/>}}
'''Ко́йчовці''' ({{lang-bg|Койчовци}}) — село в [[Габровська область|Габровській області]] [[Болгарія|Болгарії]]. Входить до складу общини [[Трявна (община)|Трявна]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Болгарії (2011)|перепису населення 2011 року]] у селі проживали {{formatnum:5}} осіб, усі — [[болгари]]<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и самоопределение по етническа принадлежност към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120422120657/http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_4.pop_by_ethnos.xls|archivedate=22.04.2012|deadurl=yes}}</ref>.

Розподіл населення за віком у 2011 році<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|title=Национален статистически институт. Население по области, общини, населени места и възраст към 01.02.2011 г.|language=болгарською|accessdate=2012-03-18|archiveurl=https://web.archive.org/web/20120422120842/http://www.nsi.bg/ORPDOCS/Census2011_1.pop_by_age.xls|archivedate=22.04.2012|deadurl=yes}}</ref>:
{{Демографія/розподіл за віком
| макс=1
| всього=5
| 0-4=0
| 5-9=0
| 10-14=0
| 15-19=0
| 20-24=0
| 25-29=0
| 30-34=0
| 35-39=0
| 40-44=0
| 45-49=0
| 50-54=0
| 55-59=0
| 60-64=1
| 65-69=0
| 70-74=1
| 75-79=1
| 80-84=1
| 85+=1
}}

Динаміка населення<ref>{{cite web|url=http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=2417&ezik=bul|title=Национален статистически институт. Справка за населението на с. Койчовци, общ. Трявна, обл. Габрово|language=болгарською|accessdate=2012-01-23|archiveurl=https://web.archive.org/web/20160304091624/http://www.nsi.bg/nrnm/show9.php?sid=2417&ezik=bul|archivedate=2016-03-04|deadurl=yes}}</ref>:
{{Демографія/Населення Болгарії
|Ширина зображення  = 440
|Максимум шкали     = 65
|Крок більшої шкали = 50
|Крок меншої шкали  = 10
|1934 = 58
|1946 = 62
|1956 = 54
|1965 = 41
|1975 = 15
|1985 = 10
|1992 = 7
|2001 = 4
|2011 = 5
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Габровська область|Трявна}}
{{Bulgaria-geo-stub}}

{{Портали|Географія|Болгарія}}

[[Категорія:Села Габровської області]]

title: Койчовці · болг. Койчовци

Країна: Болгарія

Область: Габровська область

Община: Трявна

title: Відстань

Відстань:
До обласного центру
До Софії

title: Розташування

Розташування: КойчовціКойчовці (Болгарія)


text:
# ТЕС Бертоніко-Турано
ТЕС Бертоніко-Турано – теплова електростанція півночі Італії у регіоні Ломбардія, провінція Лоді. Споруджена з використанням технології комбінованого парогазового циклу.
Введена в експлуатацію у 2011 році, станція має один блок номінальною потужністю 805,4 МВт. У ньому встановлені дві газові турбіни потужністю по 277,2 МВт, які через котли-утилізатори живлять одну парову з показником 264,8 МВт.
Загальна паливна ефективність ТЕС становить 57%.
Як паливо станція використовує природний газ.
Видалення продуктів згоряння із котлів-утилізаторів відбувається за допомогою спарених димарів висотою по 100 метрів.
Зв’язок із енергомережею відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу із напругою 380 кВ.

title: ТЕС Бертоніко-Турано

wikitext:
{{Теплоелектростанція
|Назва                           = ТЕС Бертоніко-Турано
|Зображення                      =
|Розташування                    = {{ITA}}, [[Лоді (провінція)|Лоді]], між [[Бертоніко]] і [[Турано-Лодіджано|Турано]]
|Збудована                       = 2011
|Модернізація                 =
|Паливо                          = природний газ
|Водозабір                       =
|Енергоблоки                 = 1х805,4
|Котли                           = 2 котли-утилізатори Ansaldo
|Турбіни                         = 2 газові Ansaldo-Siemens V94.3A4 + 1 парова Ansaldo RT30
|Генератори                      = Ansaldo TRY-L56
|Електрична потужність           =  805,4
|Теплова потужність              =
|Виробництво електрики           =
|Річне виробництво тепла         =
|Керівник                        =
|Кількість працівників           =
|Материнська компанія            = Sorgenia
|Сайт                            =
|Дані оновлено                   =
}}

'''ТЕС Бертоніко-Турано''' – теплова електростанція півночі [[Італія|Італії]] у регіоні [[Ломбардія]], провінція [[Лоді (провінція)|Лоді]]. Споруджена з використанням технології комбінованого парогазового циклу.

Введена в експлуатацію у 2011 році, станція має один блок номінальною потужністю 805,4 МВт. У ньому встановлені дві газові турбіни потужністю по 277,2 МВт, які через котли-утилізатори живлять одну парову з показником 264,8 МВт.

Загальна паливна ефективність ТЕС становить 57%.

Як паливо станція використовує природний газ.

Видалення продуктів згоряння із котлів-утилізаторів відбувається за допомогою спарених димарів висотою по 100 метрів.

Зв’язок із енергомережею відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу із напругою 380 кВ.<ref>{{Cite web|title=Sorgenia Bertonico-Turano Lodigiano CCGT Power Plant Italy - GEO|url=http://globalenergyobservatory.org/geoid/43994|website=globalenergyobservatory.org|accessdate=2020-04-12}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}
{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Теплові електростанції Італії|Бертоніко]]
[[Категорія:Парогазові електростанції комбінованого циклу|Бертоніко]]
[[Категорія:2011 в Італії]]

title: ТЕС Бертоніко-Турано

Країна: Італія

Розташування: Італія, Лоді, між Бертоніко і Турано

Вид палива: природний газ

Котельні агрегати: 2 котли-утилізатори Ansaldo

Електрогенератори: Ansaldo TRY-L56

Материнська компанія: Sorgenia

title: ідентифікатори і посилання

ідентифікатори і посилання: ТЕС Бертоніко-Турано


text:
# Салтівська лінія
Салтівська лінія — друга лінія Харківського метрополітену. Станція сполучає Салтівський житловий масив із центром міста. Довжина лінії становить 10,2 км.

## Історія
Першу чергу Салтівської лінії було відкрито 11 серпня 1984 року, яка складалася з 5-ти станцій (від станції «Історичний музей» до станції Барабашова) та мала довжину 6,6 км.
За 2 роки, 24 жовтня 1986 року було відкрито другу чергу Салтівської ліїнії завдовжки 3,6 км. На ній були розташовані 3 станції (від станції «Барабашова» до «Героїв Праці»).
З 27 травня 2022 року рух поїздів по Салтівській лінії повністю відновлено, в тому числі станції «Академіка Павлова», «Студентська» та «Героїв Праці» відновили роботу з прийому та перевезення пасажирів. Станція «Держпром» Олексіївської лінії, працює лише у якості пересадочного вузла. Окрім цього громадяни можуть використовувати станції у якості укриття.
29 квітня 2024 року станцію «Пушкінська» було перейменовано на «Ярослава Мудрого», а 26 липня станцію «Героїв Праці» — на станцію «Салтівська».

## Комунікації
На станції «Історичний музей» існує перехід на станцію «Майдан Конституції» до поїздів Холодногірсько-Заводської лінії.
На станції Університет існує перехід на станцію «Держпром» до поїздів Олексіївської лінії.

## Розвиток
Після відкриття у 1986 році другої черги лінії, планувалося подальше розширення лінії як у північно-східному так і в південному напрямках. Так північніше кінцевої станції «Салтівська» планувалося побудувати ще 2 станції, але у 1990-х роках заплановану північну ділянку скоротили до однієї станції з проєктною назвою «Дружби Народів». Планувалося почати будівництво у середині 2000-х років та відкрити північну дільницю лінії у 2010 році, але через брак фінансування цього не сталося. На початку 2019 року ніяких будівельних робіт на цій дільниці не ведеться, дата відкриття станції невідома.
Південніше станції «Історичний музей» планувалося спорудити дільницю з трьох станцій з проєктними назвами «Площа Урицького», «Жовтнева» та «Новожанове». Всі 3 станції південної дільниці планувалося побудувати колонними глибокого закладення. З огляду на складну ситуацію з фінансуванням будівництва метро в місті, дата початку будівництва дільниці постійно відкладається на майбутнє. На початку 2019 року ніяких будівельних робіт на цій дільниці також не ведеться, дата відкриття станцій невідома. У віддаленому майбутньому на станції «Жовтнева» плануеться організувати пересадку на перспективну кільцеву лінію.

title: Салтівська лінія

wikitext:
{{Лінія метрополітену
 |Font-Color = #FFFFFF
 |Color = blue
 |Line = Салтівська лінія
 |CityMetro = Харківський метрополітен
 |Image =
 |Date = {{Дата з віком|1984}}
 |Length = 10,2 км
 |Stations = 8
 |Time = 18
 |Vagons = 5
 |XX = 5
 |XXX =
<!-- |XXXX = Максимальна пропускна здатність, пар поїздів на годину
-->
 |XXXXX =
 |Station =
 |GroundSegment = [[Харківський метроміст|метроміст]]
 |Depot = [[Салтівське (електродепо)|ТЧ-2 «Салтівське»]]
}}
{{Салтівська лінія}}
'''Салтівська лінія''' — друга лінія [[Харківський метрополітен|Харківського метрополітену]]. Станція сполучає [[Салтівка|Салтівський житловий масив]] із центром міста. Довжина лінії становить 10,2 км.

== Історія ==
Першу чергу Салтівської лінії було відкрито [[11 серпня]] [[1984]] року, яка складалася з 5-ти станцій (від станції «[[Історичний музей (станція метро)|Історичний музей]]» до станції [[Академіка Барабашова (станція метро)|Барабашова]]) та мала довжину 6,6 км.

За 2 роки, 24 жовтня 1986 року було відкрито другу чергу Салтівської ліїнії завдовжки 3,6 км. На ній були розташовані 3 станції (від станції «[[Академіка Барабашова (станція метро)|Барабашова]]» до «[[Героїв Праці]]»).

З 27 травня 2022 року рух поїздів по Салтівській лінії повністю відновлено, в тому числі станції «Академіка Павлова», «Студентська» та «Героїв Праці» відновили роботу з прийому та перевезення пасажирів. Станція «Держпром» Олексіївської лінії, працює лише у якості пересадочного вузла. Окрім цього громадяни можуть використовувати станції у якості укриття.

29 квітня 2024 року станцію «Пушкінська» було перейменовано на «Ярослава Мудрого», а 26 липня станцію «Героїв Праці» — на станцію «Салтівська».

== Комунікації ==
На станції «[[Історичний музей (станція метро)|Історичний музей]]» існує перехід на станцію «[[Майдан Конституції (станція метро)|Майдан Конституції]]» до поїздів [[Холодногірсько-Заводська лінія|Холодногірсько-Заводської лінії]].

На станції [[Університет (станція метро, Харків)|Університет]] існує перехід на станцію «[[Держпром (станція метро)|Держпром]]» до поїздів [[Олексіївська лінія|Олексіївської лінії]].

== Розвиток ==
Після відкриття у 1986 році другої черги лінії, планувалося подальше розширення лінії як у північно-східному так і в південному напрямках. Так північніше кінцевої станції «[[Салтівська]]» планувалося побудувати ще 2 станції, але у 1990-х роках заплановану північну ділянку скоротили до однієї станції з проєктною назвою «[[Дружби Народів (станція метро, Харків)|Дружби Народів]]». Планувалося почати будівництво у середині 2000-х років та відкрити північну дільницю лінії у 2010 році, але через брак фінансування цього не сталося. На початку 2019 року ніяких будівельних робіт на цій дільниці не ведеться, дата відкриття станції невідома.

Південніше станції [[Історичний музей (станція метро)|«Історичний музей»]] планувалося спорудити дільницю з трьох станцій з проєктними назвами «Площа Урицького», «Жовтнева» та «Новожанове». Всі 3 станції південної дільниці планувалося побудувати [[Колонна станція глибокого закладення|колонними глибокого закладення]]. З огляду на складну ситуацію з фінансуванням будівництва метро в місті, дата початку будівництва дільниці постійно відкладається на майбутнє. На початку 2019 року ніяких будівельних робіт на цій дільниці також не ведеться, дата відкриття станцій невідома. У віддаленому майбутньому на станції «Жовтнева» плануеться організувати пересадку на перспективну кільцеву лінію.

== Мапа ==
{{Mapframe маркери
|ширина=500|висота=350
|широта=50.01|довгота=36.28|масштаб=12
|текст=Салтівська лінія харківського метрополітену
|група_назва1=s|група_мар1=number|група_колір1=00d
|шир1_1=49.9931|дов1_1=36.2303|наз1_1=[[Історичний музей (станція метро)|Історичний музей]]
|шир1_2=50.0042|дов1_2=36.2356|наз1_2=[[Університет (станція метро, Харків)|Університет]]
|шир1_3=50.0039|дов1_3=36.2475|наз1_3=[[Ярослава Мудрого (станція метро, Харків)|Ярослава Мудрого]]
|шир1_4=50.0012|дов1_4=36.2702|наз1_4=[[Київська (станція метро, Харків)|Київська]]
|шир1_5=50.0022|дов1_5=36.3029|наз1_5=[[Академіка Барабашова (станція метро)|Академіка Барабашова]]
|шир1_6=50.0093|дов1_6=36.3185|наз1_6=[[Академіка Павлова]]
|шир1_7=50.0167|дов1_7=36.3300|наз1_7=[[Студентська (станція метро, Харків)|Студентська]]
|шир1_8=50.0247|дов1_8=36.3359|наз1_8=[[Салтівська]]
}}<br clear="all"/>

== Джерела ==
* [http://gortransport.kharkov.ua/subway/stations/line.php?subway_line_page=2 Харків транспортний] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090105145337/http://www.gortransport.kharkov.ua/subway/stations/line.php?subway_line_page=2 |date=5 січня 2009 }}

{{Харківський метрополітен}}

{{Kharkiv-stub}}
{{Ukraine-metro-stub}}

[[Категорія:Лінії Харківського метрополітену]]

title: Харківський метрополітен

Наземні ділянки: метроміст

Електродепо: ТЧ-2 «Салтівське»

title: Салтівська лінія

Дружби Народів
Оборотні тупики
Салтівська
Студентська
Академіка Павлова
Академіка Барабашова
Київська
Ярослава Мудрого
Університет
Історичний музей
ССГ до першої лінії
Жовтнева
Новожанове

ТЧ-2 «Салтівське»
вул. Шацька
вул. З'єднана
Метроміст через р. Харків
р. Харків
Площа Урицького
р. Лопань


text:
# Суттєво особлива точка
Суттєво особливою точкою аналітичної функції називається ізольована особлива точка {\displaystyle z_{0}} комплексної площини, в якій не існує ані кінцевої, ані нескінченної границі при {\displaystyle z\to z_{0}} для функції, однозначної та аналітичної в деякому проколотому околі цієї точки. Приклади: точка z = 0 є суттєво особливою точкою для функцій {\displaystyle e^{\frac {1}{z}},z\sin {\frac {1}{z}},\cos {\frac {1}{z}}+\ln(1+z)} тощо. В околі суттєво особливої точки {\displaystyle z_{0}} функція {\displaystyle f(z)} може бути розкладена в ряд Лорана
{\displaystyle f(z)=\sum _{n=0}^{\infty }a_{n}(z-z_{0})^{n}+\sum _{n=1}^{\infty }b_{n}(z-z_{0})^{-n}},
причому серед коефіцієнтів головної частини {\displaystyle b_{1},b_{2},b_{3},...} нескінченно багато відмінних від нуля. Ця властивість часто використовується для визначення суттєво особливої точки.
Про поведінку функції в околі суттєво особливої точки дозволяє судити теорема Сохоцького — Вейєрштраса. Узагальненням цієї теореми служить велика теорема Пікара: у всякому околі суттєво особливої точки аналітична функція приймає будь-яке комплексне значення, крім, можливо, одного. Остання теорема, у свою чергу, має низку узагальнень і уточнень.
У деяких відділах теорії аналітичних функцій під суттєво особливою точкою розуміють також особливі точки складнішої природи.

title: Суттєво особлива точка

wikitext:
[[Файл:Essential singularity.png|right|220px|thumb|Графік функції exp(1/''z''), довкола суттєво особливої точки ''z''=0. Колір показує комплексний аргумент, яскравість представляє абсолютну величину. Графік показує, як при наближенні до суттєво особливої точки з різних напрямків отримуємо різну поведінку (на відміну від [[полюс (комплексний аналіз)|полюсу]], оточеного однорідно білим]]
'''Суттєво особливою точкою''' [[аналітична функція|аналітичної функції]] називається [[ізольована особлива точка]] <math>z_0</math> комплексної площини, в якій не існує ані кінцевої, ані нескінченної [[Границя функції в точці|границі]] при <math>z \to z_0</math> для функції, однозначної та аналітичної в деякому проколотому околі цієї точки. Приклади: точка z = 0 є суттєво особливою точкою для функцій <math>e^{\frac {1}{z}}, z \sin \frac{1}{z}, \cos \frac{1}{z} + \ln(1+z)</math> тощо. В околі суттєво особливої точки <math>z_0</math> функція <math>f (z)</math> може бути розкладена в [[ряд Лорана]]
:<math>f(z)=\sum_{n=0}^\infty a_n(z-z_0)^n + \sum_{n=1}^\infty b_n(z-z_0)^{-n}</math>,
причому серед коефіцієнтів головної частини <math>b_1, b_2, b_3, ...</math> нескінченно багато відмінних від нуля. Ця властивість часто використовується для визначення суттєво особливої точки.

Про поведінку функції в околі суттєво особливої точки дозволяє судити [[теорема Сохоцького — Вейєрштраса]]. Узагальненням цієї теореми служить велика [[теорема Пікара]]: у всякому околі суттєво особливої точки аналітична функція приймає будь-яке комплексне значення, крім, можливо, одного. Остання теорема, у свою чергу, має низку узагальнень і уточнень.

У деяких відділах теорії аналітичних функцій під суттєво особливою точкою розуміють також особливі точки складнішої природи.

== Література ==
* Маркушевич А. И., Теория. аналитических функций, 2 изд., т. 1-2, М., 1967-68;
* Неванлинна Р., Однозначные аналитические функции, пер. с нем., М.- Л., 1941.

[[Категорія:Комплексний аналіз]]


text:
# Боршів
Бо́ршів (до 2021 року — Борщів) — село в Україні, у Перемишлянській міській об'єднаній територіальній громаді Львівському районі Львівської області. Сусідні населені пункти — Перемишляни, Ладанці, Виписки, Липівці.

## Коротка історія
Перша письмова згадка про село відноситься до 1441 р. і пов'язана зі шляхтичем Олександром з Борщева.
У 1515 р. власниками села були брати Лагодовські. Єжи Жечицький (пом. 15 серпня 1649) був власником села чи його частини.
З 1552 року селом володіли: Любенецький, Ванько Лагодовський, Мізула, Андрій Заплатинський.
У 1649 р. Борщевом та сусіднім хутором Залип'я володіли два землевласники — Мартиян Граб'янка та Ян Лаґевніцький. У 1656 р. Ян Лаґевніцький разом з дружиною Софією Яцковською продали частину Борщева та хутір Залип'я Кшиштофові та Ельжбеті з П'ясецьких Борковським. Останні у 1660 р. більшу частину Борщева разом із Перемишлянами та Коросном продали за 10.000 злотих родині Коссаковських.
У 1720 р. власником села був краківський каштелян Адам Миколай Сенявський. На початку 1730-х рр. Борщів разом з іншими «добрами» Сенявських перейшов у власність руського воєводи Августа Олександра Чорторийського — чоловіка Марії Зофії Сенявської, дочки Адама Миколая. Наприкінці XVIII ст. власником села була Ізабела Любомирська, дочка князя Августа Ал. Чарторийського, дружина великого маршалка коронного Станіслава Любомирського.
Згідно з даними Йосифинської метрики, проведеної у 1787 році, у селі налічувалося близько 140–150 будинків. У селі також знаходилася панська корчма та два панські ставки (верхній і нижній) із млинами.
Серед релігійних об’єктів згадується церква, яка стояла на місці сучасної церкви святого Іллі, а також цвинтар, розташований поруч із церквою. Загальна площа церкви та цвинтаря становила 230 квадратних сажнів.
Війтом села на той час був Сенько Федьків.
У 1816 р. Борщів перейшов у власність Потоцьких через внука Станіслава і Ізабели з Чарториських Любомирських — Альфреда Войцєха Потоцького, першого ордината у Ланьцуті (1830), сина Яна Потоцького, письменника, автора відомого твору «Рукопис знайдений в Сарагосі» та Юлії з Любомирських Потоцьких. Таким чином Борщів став частиною ланьцутських дібр Потоцьких. Після смерті Альфреда Войцєха Потоцького новим власником села у 1862 р. став його син Альфред Юзеф Потоцький, намісник Галичини (1875—1877). У 1889 р. новим власником Борщева став його син Роман Потоцький. Врешті у 1915 р. останнім власником села став Альфред Антоній Потоцький, який володів Борщевом аж до 1939 р.
1880 р. у селі проживали 1192 мешканці. 1935 р. чисельність населення зросла до 2500 осіб.
Згідно з легендарною традицією найдавніша сільська церква, святого архистратига Михаїла, була розташована на Лисій горі. Однак, жодних джерельних свідчень про цю церкву не має. Згідно з даними, які походять з початку XVIII ст., сільська церква вже мав посвяту св. пророка Іллі. Вона збереглася до наших днів. ТНинішня сільська церква зведена у 1839 році. У церкві є іконостас авторства Юліана Панькевича, який був встановлений у 1896 року на честь 300-ліття Берестейської унії.

#### Боротьба проти комунізму
1944 року в селі виникає середок націоналістичної організації «Юнак» . Діяльність організації полягала у вишколі молоді в патріотичному дусі для подальшого залучення до ОУН і УПА. Проводилась виховна робота серед молоді в національному дусі, шукали нових учасників визвольного руху, забезпечуючи матеріальні потреби УПА (їжа, одяг, зброя), вивчали та поширюючи оунівську літературу, як це підтверджує архівний документ під назвою «Довідка про методи роботи українських націоналістичних організацій серед молоді на території Львівської області».
У селі народився Марків Михайло Антонович («Баран») , 1924 р.н. — член боївки СБ командира «Синього». Боївка діяла на території Перемишлянського району.
3 березня 2021 року Верховна Рада України прийняла постанову про перейменування села на Боршів.

## Символіка
Затверджена 17 липня 2015 р. рішенням сесії сільської ради. Автор — А. Б. Гречило.

### Герб
У золотому полі зелений тригорб, у нього увіткнутий червоний меч, який обабіч підтримують червоні крилаті коні. Щит обрамований декоративним картушем і увінчаний золотою сільською короною.
За різними переказами, найдавніша сільська церква була споруджена на Лисій горі та мала посвяту Архистратигові Михайлові. Саме з цим пов'язана символіка герба та прапора села. Меч (символ Архистратига Михаїла) на тригорбі вказує на першу церкву. Двоє червоних крилатих коней з вогненної колісниці Cв. Іллі уособлюють теперішню церкву. Зелений тригорб вказує на Лису гору.

### Прапор
Квадратне жовте полотнище, від нижніх кутів якого до центру відходить зелений клин; посередині — спрямований вістрям додолу меч, червоний на жовтому полі й жовтий на зеленому.

## Пам'ятки
- Церква св. пророка Іллі

### Парохи і адміністратори парохії св. пророка Іллі с. Борщів (поч. XVIII— сер. XXст.)
- Михалевич Михайло (1720–1752) — парох,
- Михалевич Александр (1752–1787) — парох,
- Михалевич Яків (1787—†1836) — парох, народився у 1761 році, ієрейські свячення отримав у 1787 році. Був останнім священиком із родини Михалевичів, які урядували в Борщеві протягом 18 століття. Помер 22 листопада 1836 року.
- Нижанковський Іван (1836–1838) — адміністратор,
- Біляшевський Михайло (1838—†1860) — парох,
- Глібовицький Михайло (1860–1862) — адміністратор,
- Телішевський Ігнатій (1862–1879) — парох,
- Роздольський Іван (1879–1881) — адміністратор,
- Мазановський Іван (1881–1888) — парох,
- Медвецький Созонт (1888–1889) — адміністратор,
- Краснопера Яків (1889–1897) — парох,
- Кармалита Григорій (1897–1909) — парох,
- Підлісецький Емануїл (1909) — адміністратор,
- Гвоздецький Олександр (1879 р.н.- 1937р), (1909–1920) — парох,
- Ковч Омелян (1920–1921) — адміністратор,
- Боднар Олексій (1921—†1941) — парох, замучений більшовиками у червні 1941 р. в Перемишлянах,
- Заяць Андрій (1941–1944) — адміністратор.

Власники Борщева
- Адам Микола Сенявський
- Александр Август Чарторийський
- Ізабела Любомирська
- Альфред Войцєх Потоцький
- Альфред Юзеф Потоцький
- Роман Потоцький

title: Боршів

wikitext:
{{Otheruses|тип=НП|Борщів}}
{{Село
| назва = Боршів
| область         = [[Львівська область]]
| район           = [[Львівський район]]
| громада         = [[Перемишлянська міська громада|Перемишлянська міська ОТГ]]
| код КОАТУУ = 4623381001
| площа =3.670
| засновано = [[1441]]
| населення = 1441
| висота =
| водойма = [[Гнила Липа]] (ріка)
| поштовий індекс = 81232
| телефонний код =3263
| адреса = с. Боршів.
| герб =Borshchiv perem lv gerb.png
| прапор =Borshchiv perem lv prapor.png
| відстань о =
| відстань р =
|зображення_підпис=Церква святого пророка Іллі}}
'''Бо́ршів''' (до 2021 року — Борщів) — [[село]] в Україні, у [[Перемишлянська міська громада|Перемишлянській міській об'єднаній територіальній громаді]] [[Львівський район|Львівському районі]] [[Львівська область|Львівської області]]. Сусідні населені пункти — [[Перемишляни]], [[Ладанці]], [[Виписки]], [[Липівці]].

== Коротка історія ==
[[Файл:Читальня, Борщів (01).jpg|міні|ліворуч|250px|Будинок Борщівської сільської ради (давніше — сільська школа та читальня)]]
Перша письмова згадка про село відноситься до [[1441]] р. і пов'язана зі шляхтичем Олександром з Борщева.

У [[1515]] р. власниками села були брати [[Лагодовські]]. [[Єжи Жечицький]] ({{†}} [[15 серпня]] [[1649]]) був власником села чи його частини.<ref>''Kłaczewski W.'' Rzeczycki Jerzy h. Janina (†1649) // [[Polski Słownik Biograficzny]]. — Wrocław — Warszawa — Kraków : Zakład Narodowy Imienia Ossolińskich, Wydawnictwo Polskiej Akademii Nauk, 1992. — T. XXXIV/1. — Zeszyt 140. — S. 16—17. {{ref-pl}}</ref>

З 1552 року селом володіли: Любенецький, Ванько Лагодовський, Мізула, Андрій Заплатинський.<ref>{{Cite book
|title=ОПИСОВО-СТАТИСТИЧНІ ДЖЕРЕЛА ПРО ЗАСЕЛЕННЯ ТА АДМІНІСТРАТИВНО-ТЕРИТОРІАЛЬНИЙ УСТРІЙ ЛЬВІВСЬКОЇ ЗЕМЛІ РУСЬКОГО ВОЄВОДСТВА У XVI–XVIII СТ. |last=Смерека
|first=Богдан
|year=2016
|publisher=Національна академія наук України Інститут української археографії та джерелознавства ім. М. С. Грушевського
|location=Київ
|pages=318
|language=
|isbn=
}}</ref>

У 1649 р. Борщевом та сусіднім хутором Залип'я володіли два землевласники — Мартиян Граб'янка та Ян Лаґевніцький. У 1656 р. Ян Лаґевніцький разом з дружиною Софією Яцковською продали частину Борщева та хутір Залип'я Кшиштофові та Ельжбеті з П'ясецьких Борковським. Останні у 1660 р. більшу частину Борщева разом із [[Перемишляни|Перемишлянами]] та [[Коросно]]м продали за 10.000 злотих родині Коссаковських.

У 1720 р. власником села був [[краків]]ський [[каштелян]] [[Адам Миколай Сенявський]]. На початку 1730-х рр. Борщів разом з іншими «добрами» [[Сенявські|Сенявських]] перейшов у власність [[руські воєводи|руського воєводи]] [[Август Олександр Чарторийський|Августа Олександра Чорторийського]] — чоловіка [[Марія Софія Сенявська|Марії Зофії Сенявської]], дочки Адама Миколая. Наприкінці XVIII ст. власником села була [[Ізабела Любомирська]], дочка князя Августа Ал. Чарторийського, дружина великого маршалка коронного [[Станіслав Любомирський (маршалок)|Станіслава Любомирського]].

Згідно з даними [[Йосифинська метрика|Йосифинської метрики]], проведеної у 1787 році, у селі налічувалося близько 140–150 будинків. У селі також знаходилася панська корчма та два панські ставки (верхній і нижній) із млинами.<ref>{{Cite web|url=https://tsdial.archives.gov.ua/pdf/Ф.%2019,%20оп.%209.pdf|title=Йосифінська метрика, Бережанський циркул}}</ref>

Серед релігійних об’єктів згадується церква, яка стояла на місці сучасної церкви святого Іллі, а також цвинтар, розташований поруч із церквою. Загальна площа церкви та цвинтаря становила 230 квадратних [[Сажень|сажнів]].

Війтом села на той час був Сенько Федьків.

У [[1816]] р. Борщів перейшов у власність [[Потоцькі|Потоцьких]] через внука Станіслава і Ізабели з Чарториських Любомирських — [[Альфред Потоцький (1786–1862)|Альфреда Войцєха Потоцького]], першого ордината у Ланьцуті (1830), сина [[Ян Непомуцен Потоцький|Яна Потоцького]], письменника, автора відомого твору «Рукопис знайдений в Сарагосі» та Юлії з Любомирських Потоцьких. Таким чином Борщів став частиною ланьцутських дібр Потоцьких. Після смерті Альфреда Войцєха Потоцького новим власником села у 1862 р. став його син [[Альфред Потоцький (1786–1862)|Альфред Юзеф Потоцький]], намісник Галичини (1875—1877). У 1889 р. новим власником Борщева став його син Роман Потоцький. Врешті у 1915 р. останнім власником села став Альфред Антоній Потоцький, який володів Борщевом аж до 1939 р.

[[1880]] р. у селі проживали 1192 мешканці. [[1935]] р. чисельність населення зросла до 2500 осіб.

Згідно з легендарною традицією найдавніша сільська церква, святого архистратига Михаїла, була розташована на Лисій горі. Однак, жодних джерельних свідчень про цю церкву не має. Згідно з даними, які походять з початку XVIII ст., сільська церква вже мав посвяту св. пророка Іллі. Вона збереглася до наших днів. ТНинішня сільська церква зведена у 1839 році. У церкві є іконостас авторства [[Панькевич Юліан|Юліана Панькевича]], який був встановлений у [[1896]] року на честь 300-ліття [[Берестейська унія|Берестейської унії]].

==== Боротьба проти комунізму ====
1944 року в селі виникає середок націоналістичної організації «Юнак» . Діяльність організації полягала у вишколі молоді в патріотичному дусі для подальшого залучення до ОУН і УПА. Проводилась виховна робота серед молоді в національному дусі, шукали нових учасників визвольного руху, забезпечуючи матеріальні потреби УПА (їжа, одяг, зброя), вивчали та поширюючи оунівську літературу, як це підтверджує архівний документ під назвою «Довідка про методи роботи українських націоналістичних організацій серед молоді на території Львівської області»<ref>ДАЛО.– Ф. П-3. — Оп. 1. — Спр. 228. — Арк. 13–16</ref>.

У селі народився '''Марків Михайло Антонович («Баран»)''' , 1924 р.н. — член боївки СБ командира «Синього». Боївка діяла на території Перемишлянського району.<ref>{{Cite book
|title=Ліквідація УГКЦ (1939-1946). Документи радянських органів державної безпеки. Том 1 |last=Сергійчук
|first=Володимир
|year=2006
|publisher=
|location=Київ
|pages=612
|language=
|isbn=
}}</ref>

[[3 березня]] [[2021]] року [[Верховна Рада України]] прийняла постанову про перейменування села на ''Боршів''<ref>{{Cite web|title=Пленарне засідання Верховної Ради України (відео) - Офіційний портал Верховної Ради України|url=https://iportal.rada.gov.ua/news/Povidomlennya/204235.html|website=iportal.rada.gov.ua|accessdate=3 березня 2021|archive-date=3 березня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210303121435/https://iportal.rada.gov.ua/news/Povidomlennya/204235.html}}</ref>.

== Символіка ==
Затверджена 17 липня 2015 р. рішенням сесії сільської ради. Автор — А. Б. Гречило.

=== Герб ===
У золотому полі зелений тригорб, у нього увіткнутий червоний меч, який обабіч підтримують червоні крилаті коні. Щит обрамований декоративним картушем і увінчаний золотою сільською короною.

За різними переказами, найдавніша сільська церква була споруджена на Лисій горі та мала посвяту Архистратигові Михайлові. Саме з цим пов'язана символіка герба та прапора села. Меч (символ Архистратига Михаїла) на тригорбі вказує на першу церкву. Двоє червоних крилатих коней з вогненної колісниці Cв. Іллі уособлюють теперішню церкву. Зелений тригорб вказує на Лису гору.

=== Прапор ===
Квадратне жовте полотнище, від нижніх кутів якого до центру відходить зелений клин; посередині — спрямований вістрям додолу меч, червоний на жовтому полі й жовтий на зеленому.
[[Файл:BORSZIW HREST.jpg|міні|ліворуч|200px|Могила Пелагії Васильків на борщівському цвинтарі. 1877 р.]]
== Пам'ятки ==
* Церква св. пророка Іллі

=== Парохи і адміністратори парохії св. пророка Іллі с. Борщів (поч. XVIII — сер. XX ст.) ===
[[Файл:BODNAR MOGYLA.jpg|міні|ліворуч|200px|Могила отця [[Боднар Олексій|Олексія Боднара]] (1889—1941), пароха с. Борщів]]
* Михалевич Михайло ([[1720]]–[[1752]]) — парох,
* Михалевич Александр ([[1752]]–[[1787]]) — парох,
* Михалевич Яків ([[1787]]—†[[1836]]) — парох, народився у 1761 році, ієрейські свячення отримав у 1787 році. Був останнім священиком із родини Михалевичів, які урядували в Борщеві протягом 18 століття. Помер 22 листопада 1836 року.
* Нижанковський Іван ([[1836]]–[[1838]]) — адміністратор,
* Біляшевський Михайло ([[1838]]—†[[1860]]) — парох,
* Глібовицький Михайло ([[1860]]–[[1862]]) — адміністратор,
* [[Телішевський Ігнатій]] ([[1862]]–[[1879]]) — парох,
* Роздольський Іван ([[1879]]–[[1881]]) — адміністратор,
* Мазановський Іван ([[1881]]–[[1888]]) — парох,
* Медвецький Созонт ([[1888]]–[[1889]]) — адміністратор,
* [[Краснопера Яків]] ([[1889]]–[[1897]]) — парох,
* Кармалита Григорій ([[1897]]–[[1909]]) — парох,
* Підлісецький Емануїл ([[1909]]) — адміністратор,
* Гвоздецький Олександр (1879 р.н.- 1937р), ([[1909]]–[[1920]]) — парох,
* [[Ковч Омелян]] ([[1920]]–[[1921]]) — адміністратор,
* [[Олексій Боднар|Боднар Олексій]] ([[1921]]—†[[1941]]) — парох, замучений більшовиками у червні 1941 р. в Перемишлянах,
* [[Заяць Андрій]] ([[1941]]–[[1944]]) — адміністратор.

<div style='text-align: center;'>
'''Власники Борщева'''
</div>

{{center|<gallery>
Зображення:Adam Sieniawski (264193).jpg|Адам Микола Сенявський
Зображення:Aleksander August Czartoryski.jpg|Александр Август Чарторийський
Зображення:Elisabeth Louise Vigée-LeBrun - Madame de Moreton, misidentified with Izabela Lubomirska.jpg|Ізабела Любомирська
Зображення:Alfred Wojciech Potocki1.jpg|[[Альфред Потоцький (1786–1862)|Альфред Войцєх Потоцький]]
Зображення:JanMatejko.AlfredPotocki.ws.jpg|Альфред Юзеф Потоцький
Зображення:Roman Potocki.jpg|Роман Потоцький

</gallery>}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20141206203929/http://borshiv.pp.ua/ Неофіційний сайт села Боршів]
* {{SgKP|I|329|Borszów, wś, pow. przemyślański}}.— S. 329. {{ref-pl}}
* [https://yadi.sk/d/XNxw9l7VmJNL6 Римо-католицька метрична книга Борщева 1785—1841 років]
{{Перемишлянська міська громада}}
{{Львівський район}}

[[Категорія:Села Перемишлянського району]]

title: село Боршів

Герб: Прапор

Область: Львівська область

Район: Львівський район

Тер. громада: Перемишлянська міська ОТГ

title: Основні дані

title: Географічні дані

Водойми: Гнила Липа (ріка)

title: Місцева влада

Адреса ради: с. Боршів.

title: Карта

Карта: Боршів

title: Мапа

Мапа: Боршів у Вікісховищі


text:
# Вішвадеви
Вішведеви {{IAST | |viśve-devāḥ}} «Всі-боги») - група  ведійських  божеств. У  Ріг-веді їм присвячено понад 40 гімнів (по Гріффіти - 70) .
Згідно з Ріг-ведою 3.54.17 їх очолює Індра:
|  | Величне це ваше миле ім'я, о поети, (Воно) адже (у тому,) о боги, що всі ви полягаєте в Індрі |

У гімнах, присвячених Всім-богам не проявляється протиставлення  девов і  асурів, діви згадуються разом з асурами, такими як Мітра і Варуна.
Пізніше, в індуїзм е, Всі-боги стають однією з дев'яти  ганадеват («зборів богів»), поряд з  Адітйами, Васу, Тушитами,  Абхасварами,  Анілами,  Махараджіками, Садхйами і  Рудрами . Згідно з  Вішну-пураною Всі-боги були синами Вішва, дочки  Дакши і називалися наступними іменами: 1. Васу 2. Сатья 3. Крату 4. Дакша 5. Кала 6.  Кама 7. Дхріті 8. Куру 9. Пуруравас 10. Мадравас, до яких деякі додають також: 11. Рочака або Лоча і 12. Дхвані Дхура.
Іноді не ясно, відноситься слово вішведевас до Всіх- богів, як в Ріг-веді, або ж тільки до конкретної групи, як в пуранах.
Ймовірно, таке об'єднання, як Всі-боги, існувало ще під час  індоіранської єдності, так як в  Авесті зустрічається вираз  "дева віспе" «всі боги».

title: Вішвадеви

wikitext:
{{індуїзм}}'''Вішведеви''' {{[[IAST]] | |viśve-devāḥ}} «Всі-боги») - група [[веди| ведійських]] [[Діва (індуїзм) | божеств.]] У [[Ріг-веда | Ріг-веді]] їм присвячено понад 40 гімнів (по Гріффіти - 70) <ref> Ріг-веда 1,89, 3.54-56, 4.55, 5.41-51, 6.49-52, 7.34-37, 39 , 40, 42, 43, 8.27-30, 58, 83 10,31, 35, 36, 56, 57, 61-66, 92, 93, 100, 101, 109, 114, 126, 128, 137, 141, 157, 165, 181. </ref>.

Згідно з Ріг-ведою 3.54.17 їх очолює [[Індра]]:
{{Цитата | Величне це ваше миле ім'я, о поети,
(Воно) адже (у тому,) о боги, що всі ви полягаєте в Індрі <ref> [http://scriptures.ru/vedas/rigveda03_054_062.htm Рігведа. Мандала III. Гімни:. 54 ... 62] (переклад [.. [Елізаренкова Т Я | Елізаренковой]]) </ref>}}

У гімнах, присвячених Всім-богам не проявляється протиставлення [[Діва (індуїзм) | девов]] і [[Асури | асурів]], діви згадуються разом з асурами, такими як [[Мітра]] і [[Варуна]].

Пізніше, в [[індуїзм]] е, Всі-боги стають однією з дев'яти'' [[Гана (індуїзм) | ганадеват]]'' («зборів богів»), поряд з [[Адітьї | Адітйами]], [[Васу (індуїзм)|Васу]], Тушитами, [[Абхасвари | Абхасварами]], [[Аніли | Анілами]], [[Махараджікі | Махараджіками]], Садхйами і [[Рудри | Рудрами]] . Згідно з [[Вішну-пурана | Вішну-пураною]] Всі-боги були синами Вішва, дочки [[Дакша | Дакши]] і називалися наступними іменами: 1. [[Васу (індуїзм)|Васу]] 2. [[Сатья]] 3. [[Крату]] 4. [[Дакша]] 5. [[Кала (час)|Кала]] 6. [[Камадева | Кама]] 7. [[Дхріті]] 8. [[Куру (божество)|Куру]] 9. [[Пуруравас]] 10. Мадравас, до яких деякі додають також: 11. Рочака або Лоча і 12. Дхвані Дхура.

Іноді не ясно, відноситься слово ''вішведевас'' до Всіх- богів, як в Ріг-веді, або ж тільки до конкретної групи, як в [[пурана]]х.

Ймовірно, таке об'єднання, як Всі-боги, існувало ще під час [[Арії | індоіранської]] єдності, так як в [[Авеста | Авесті]] зустрічається вираз  "дева віспе" «всі боги».

== Див. також ==
* [[Адіті]]
* {{нп|Рігведійські божества|||Rigvedic deities}}

==Посилання==
* [http://myths.kulichki.ru/enc/item/f00/s08/a000842.shtml Вішведева] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20080625031737/http://myths.kulichki.ru/enc/item/f00/s08/a000842.shtml |date=25 червня 2008 }} / / Міфологічний словник / Гол. ред. [[Мелетинский Є. М |. Є. М. Мелетинский]] - М: Радянська енциклопедія, 1990 .. - 672 с.
*'' [[Ауробіндо]]'' [http://psylib.org.ua/books/aurob04/txt08.htm Ашвіни-Індра-Вішвадеви] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140501000209/http://www.psylib.org.ua/books/aurob04/txt08.htm |date=1 травня 2014 }} / / Таємниця Веди

==Примітки==
{{Примітки}}

{{Локапали}}
{{Індуїстський пантеон}}
[[Категорія:Індуїзм]]
[[Категорія:Індуїстські боги]]
[[Категорія:Індуїстська міфологія]]
[[Категорія:Персонажі індуїстської міфології]]
[[Категорія:Рігведійські боги]]


text:
# Буліші
Буліші (груз. ბულიში) — село в Грузії.
За даними перепису населення 2014 року в селі проживає 431 особи.

title: Буліші

wikitext:
{{НП Грузії
 | назва           =
 | край            =  [[Самегрело-Земо-Сванеті]]
 | розташування    =
|зображення        =
|зображення_підпис =
 | засновано       =
 | населення       = 431 (2014)
 | площа           =
 | ref-площа       =
 | поштовий індекс =
 | висота          =
 | водойма         =
 | адреса          =
 | прапор          =
 | герб            =
 | станція         =
 }}
'''Буліші''' ({{lang-ka|ბულიში}}) — [[село]] в Грузії.

За даними перепису населення 2014 року в селі проживає 431 особи.<ref name="აღწერა 2014">{{cite web |url=http://www.geostat.ge/index.php?action=page&p_id=2152&lang=geo |title=მოსახლეობის საყოველთაო აღწერა 2014 |date=ნოემბერი 2014 |publisher=საქართველოს სტატისტიკის ეროვნული სამსახური |accessdate=6 სექტემბერი 2016}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Хобський муніципалітет}}

{{Georgia-stub}}

{{Портали|Грузія}}

[[Категорія:Села Грузії]]
[[Категорія:Населені пункти Самегрело-Земо-Сванеті]]

title: Основні дані

Країна: Грузія

Мхаре: Самегрело-Земо-Сванеті

Муніципалітет: муніципалітет Хобі

Поштовий індекс: ? пошук (Пошта Грузії)

title: Ідентифікатори і посилання

OpenStreetMap: ↑2016162 ·R (муніципалітет Хобі)

title: Відстань

Відстань:
До центру краю
До Тбілісі

title: Карта

Карта:
БулішіБуліші (Грузія)
БулішіБуліші (Самеґрело-Земо Сванеті)


text:
# Ахмет Гюльхан
Ахмет Гюльхан (тур. Ahmet Gülhan; нар. 28 березня 1977, Анкара) — турецький борець вільного стилю, переможець та бронзовий призер чемпіонатів Європи, переможець Кубку світу, чемпіон та срібний призер Універсіад, учасник Олімпійських ігор.

## Життєпис
Боротьбою почав займатися з 1990 року. Був бронзовим призером чемпіонату Європи 1997 року серед юніорів. Виступав за борцівські клуби «Aski» Анкара та «Amasya Şeker» Амасья.

## Спортивні результати на міжнародних змаганнях

### Виступи на Олімпіадах
| Змагання                                   | Збірна    | Вагова категорія          | Місце |
| ------------------------------------------ | --------- | ------------------------- | ----- |
| Боротьба на літніх Олімпійських іграх 2008 | Туреччина | вільна боротьба, до 74 кг | 9     |

### Виступи на Чемпіонатах світу
| Змагання                        | Збірна    | Вагова категорія          | Місце |
| ------------------------------- | --------- | ------------------------- | ----- |
| Чемпіонат світу з боротьби 1998 | Туреччина | вільна боротьба, до 69 кг | 11    |
| Чемпіонат світу з боротьби 2001 | Туреччина | вільна боротьба, до 69 кг | 5     |
| Чемпіонат світу з боротьби 2005 | Туреччина | вільна боротьба, до 74 кг | 18    |
| Чемпіонат світу з боротьби 2006 | Туреччина | вільна боротьба, до 74 кг | 15    |
| Чемпіонат світу з боротьби 2007 | Туреччина | вільна боротьба, до 74 кг | 22    |

### Виступи на Чемпіонатах Європи
| Змагання                         | Збірна    | Вагова категорія          | Місце  |
| -------------------------------- | --------- | ------------------------- | ------ |
| Чемпіонат Європи з боротьби 2000 | Туреччина | вільна боротьба, до 69 кг | 7      |
| Чемпіонат Європи з боротьби 2001 | Туреччина | вільна боротьба, до 69 кг | Золото |
| Чемпіонат Європи з боротьби 2004 | Туреччина | вільна боротьба, до 74 кг | 8      |
| Чемпіонат Європи з боротьби 2005 | Туреччина | вільна боротьба, до 74 кг | Бронза |
| Чемпіонат Європи з боротьби 2008 | Туреччина | вільна боротьба, до 74 кг | 10     |

### Виступи на Кубках світу
| Змагання                    | Збірна    | Вагова категорія          | Місце  |
| --------------------------- | --------- | ------------------------- | ------ |
| Кубок світу з боротьби 2001 | Туреччина | вільна боротьба, до 69 кг | Золото |

### Виступи на інших змаганнях
| Змагання                                                      | Збірна    | Вагова категорія          | Місце  |
| ------------------------------------------------------------- | --------- | ------------------------- | ------ |
| Чемпіонат світу з боротьби серед студентів 1998               | Туреччина | вільна боротьба, до 69 кг | Срібло |
| Чемпіонат світу з боротьби серед студентів 2000               | Туреччина | вільна боротьба, до 69 кг | Золото |
| Олімпійський кваліфікаційний турнір з боротьби 2004 (Софія)   | Туреччина | вільна боротьба, до 74 кг | 5      |
| Всесвітні ігри військовослужбовців 2007                       | Туреччина | вільна боротьба, до 74 кг | Золото |
| Олімпійський кваліфікаційний турнір з боротьби 2008 (Мартіні) | Туреччина | вільна боротьба, до 74 кг | 18     |
| Олімпійський кваліфікаційний турнір з боротьби 2008 (Варшава) | Туреччина | вільна боротьба, до 74 кг | Срібло |

### Виступи на змаганнях молодших вікових груп
| Змагання                                       | Збірна    | Вагова категорія          | Місце  |
| ---------------------------------------------- | --------- | ------------------------- | ------ |
| Чемпіонат Європи з боротьби серед юніорів 1995 | Туреччина | вільна боротьба, до 58 кг | 5      |
| Чемпіонат Європи з боротьби серед юніорів 1997 | Туреччина | вільна боротьба, до 65 кг | Бронза |

title: Ахмет Гюльхан

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я = [[Файл:Wrestling pictogram.svg|25 px]] Ахмет Гюльхан
| повне_ім'я =
| зображення =
| підпис =
| прізвисько =
| національність =
| місце_проживання =
| дата_народження = 28.03.1977
| місце_народження = [[Анкара]]
| дата_смерті =
| місце_смерті =
| зріст = 169 см
| вага = 80 кг
| вебсторінка  =
| країна = {{TUR}}
| вид_спорту = [[Боротьба (спорт)|боротьба]]
| дисципліна = [[вільна боротьба]]
| студентська_команда =
| клуб  = «Aski» [[Анкара]], «Amasya Şeker» [[Амасья]]
| команда =
| нац._збірна = {{TUR}}
| статус_професіонала =
| тренери = Ібрагім Акгюн
| завершення_виступів =
| тренує =
| світові =
| регіональні =
| національні =
| олімпійські =
| паралімпійські =
| найвищий_рейтинг =
| особисті_рекорди =
| спортивне_звання =
| медалі =
{{MedalTopBox}}
{{MedalCountry | 	{{TUR}} }}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Європи з боротьби|Чемпіонати Європи з боротьби]]}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат Європи з боротьби 2001|Будапешт 2001]]|Вільна боротьба, 69 кг}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат Європи з боротьби 2005|Варна 2005]]|Вільна боротьба, 74 кг}}
{{MedalCompetition|[[Кубок світу з боротьби|Кубки світу з боротьби]]}}
{{MedalGold|[[Кубок світу з боротьби 2001|Леваллуа-Перре 2001]]|Вільна боротьба, 69 кг}}
{{MedalCompetition|[[Універсіада|Універсіади]]}}
{{MedalSilver|[[Літня Універсіада 1998|Анкара 1998]]|Вільна боротьба, 69 кг}}
{{MedalGold|[[Літня Універсіада 2000|Токіо 2000]]|Вільна боротьба, 69 кг}}
{{MedalCompetition|[[Всесвітні ігри військовослужбовців]]}}
{{MedalGold|[[Всесвітні ігри військовослужбовців 2007|Хайдерабад 2007]]|вільна боротьба, до 74 кг}}
{{MedalCompetition|[[Чемпіонат Європи з боротьби серед юніорів|Чемпіонати Європи з боротьби серед юніорів]]}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат Європи з боротьби серед юніорів 1997|Стамбул 1997]]|вільна боротьба, до 65 кг}}
| show-medals = yes
}}
'''Ахмет Гюльхан''' ({{lang-tr|Ahmet Gülhan}}; {{н}} {{ДН|28|3|1977}}, [[Анкара]]) — [[Туреччина|турецький]] [[Боротьба (спорт)|борець]] [[вільна боротьба|вільного стилю]], переможець та бронзовий призер [[Чемпіонат Європи з боротьби|чемпіонатів Європи]], переможець [[Кубок світу з боротьби|Кубку світу]], чемпіон та срібний призер [[Універсіада|Універсіад]], учасник [[Олімпійські ігри|Олімпійських ігор]].

== Життєпис ==

Боротьбою почав займатися з 1990 року. Був бронзовим призером чемпіонату Європи 1997 року серед юніорів. Виступав за борцівські клуби «Aski» [[Анкара]] та «Amasya Şeker» [[Амасья]].
{{доробити розділ|дата=вересень 2015}}

== Спортивні результати на міжнародних змаганнях ==

=== Виступи на Олімпіадах ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Боротьба на літніх Олімпійських іграх 2008]] || {{КраїнаОІ|TUR |літніх|2008}} || [[Боротьба на літніх Олімпійських іграх 2008 — вільна боротьба, до 74 кг |вільна боротьба, до 74 кг]] || 9
|-
|}

=== Виступи на Чемпіонатах світу ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби 1998]] ||{{TUR}}|| [[Чемпіонат світу з боротьби 1998 — вільна боротьба, до 69 кг (чоловіки)|вільна боротьба, до 69 кг]] || 11
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби 2001]] ||{{TUR}}|| [[Чемпіонат світу з боротьби 2001 — вільна боротьба, до 69 кг (чоловіки)|вільна боротьба, до 69 кг]] || 5
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби 2005]] ||{{TUR}}|| [[Чемпіонат світу з боротьби 2005 — вільна боротьба, до 74 кг (чоловіки)|вільна боротьба, до 74 кг]] || 18
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби 2006]] ||{{TUR}}|| [[Чемпіонат світу з боротьби 2006 — вільна боротьба, до 74 кг (чоловіки)|вільна боротьба, до 74 кг]] || 15
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби 2007]] ||{{TUR}}|| [[Чемпіонат світу з боротьби 2007 — вільна боротьба, до 74 кг (чоловіки)|вільна боротьба, до 74 кг]] || 22
|-
|}

=== Виступи на Чемпіонатах Європи ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Чемпіонат Європи з боротьби 2000]] ||{{TUR}}|| вільна боротьба, до 69 кг || 7
|-
|[[Чемпіонат Європи з боротьби 2001]] ||{{TUR}}|| вільна боротьба, до 69 кг || {{Золота медаль}}
|-
|[[Чемпіонат Європи з боротьби 2004]] ||{{TUR}}|| вільна боротьба, до 74 кг || 8
|-
|[[Чемпіонат Європи з боротьби 2005]] ||{{TUR}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Бронзова медаль}}
|-
|[[Чемпіонат Європи з боротьби 2008]] ||{{TUR}}|| вільна боротьба, до 74 кг || 10
|-
|}

=== Виступи на Кубках світу ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Кубок світу з боротьби 2001]] ||{{TUR}}|| вільна боротьба, до 69 кг || {{Золота медаль}}
|-
|}

=== Виступи на інших змаганнях ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби серед студентів 1998]] ||{{TUR}}|| вільна боротьба, до 69 кг || {{Срібна медаль}}
|-
|[[Чемпіонат світу з боротьби серед студентів 2000]] ||{{TUR}}|| вільна боротьба, до 69 кг || {{Золота медаль}}
|-
|[[Олімпійський кваліфікаційний турнір з боротьби 2004 (Софія)]] ||{{TUR}}|| вільна боротьба, до 74 кг || 5
|-
|[[Всесвітні ігри військовослужбовців 2007]] ||{{TUR}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Золота медаль}}
|-
|[[Олімпійський кваліфікаційний турнір з боротьби 2008 (Мартіні)]] ||{{TUR}}|| вільна боротьба, до 74 кг || 18
|-
|[[Олімпійський кваліфікаційний турнір з боротьби 2008 (Варшава)]] ||{{TUR}}|| вільна боротьба, до 74 кг || {{Срібна медаль}}
|-
|}

=== Виступи на змаганнях молодших вікових груп ===

{|class = "wikitable"
!Змагання!!Збірна!! Вагова категорія!! Місце
|-
|[[Чемпіонат Європи з боротьби серед юніорів 1995]] ||{{TUR}}|| вільна боротьба, до 58 кг || 5
|-
|[[Чемпіонат Європи з боротьби серед юніорів 1997]] ||{{TUR}}|| вільна боротьба, до 65 кг || {{Бронзова медаль}}
|-
|}

== Посилання ==

* {{ІПНН-Борець|3497923924CE46578C0987BAA1317531|}}
* [https://web.archive.org/web/20170930035526/http://wrestling.ncp.ru/content/competitors/index.html?form_name=f2&spid=34979239-24CE-4657-8C09-87BAA1317531&fld_nation%5B0%5D=178&fld_event_type%5B0%5D=1&fld_event_style%5B0%5D=1&fld_event_agegroup%5B0%5D=1&fld_year%5B0%5D=1&fld_year_to%5B0%5D=1&fld_athlete=A Профіль на сайті ''wrestling.ncp.ru'']{{ref-ru}}{{ref-en}}
* [http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/gu/ahmet-gulhan-1.html Олімпійський профіль на ''sport.references.com''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120620051732/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/gu/ahmet-gulhan-1.html |date=20 червня 2012 }}{{ref-en}}

{{Olympic-bio-stub}}
{{Борець-доробити}}
{{Turkey-sport-bio-stub}}
{{Портали|Біографії|Спорт}}

{{DEFAULTSORT:Гюльхан Ахмет}}

[[Категорія:Уродженці Анкари]]
[[Категорія:Турецькі борці вільного стилю]]
[[Категорія:Борці вільного стилю на літніх Олімпійських іграх 2008]]
[[Категорія:Чемпіони Європи з вільної боротьби]]
[[Категорія:Турецькі олімпійці]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Туреччина

Народження: 28 березня 1977 (47 років) · Анкара

Вага: 80 кг

title: Спорт

Країна: Туреччина

Вид спорту: боротьба

Дисципліна: вільна боротьба

Клуб: «Aski» Анкара, «Amasya Şeker» Амасья

Нац. збірна: Туреччина

Тренери: Ібрагім Акгюн

title: Чемпіонати Європи з боротьби

Золото: Будапешт 2001 · Вільна боротьба, 69 кг

Бронза: Варна 2005 · Вільна боротьба, 74 кг

title: Кубки світу з боротьби

Золото: Леваллуа-Перре 2001 · Вільна боротьба, 69 кг

title: Універсіади

Срібло: Анкара 1998 · Вільна боротьба, 69 кг

Золото: Токіо 2000 · Вільна боротьба, 69 кг

title: Всесвітні ігри військовослужбовців

Золото: Хайдерабад 2007 · вільна боротьба, до 74 кг

Бронза: Стамбул 1997 · вільна боротьба, до 65 кг


text:
# Козловська Марія Семенівна
Козловська Марія Семенівна (12 жовтня 1948 р., Глиняни, Золочівський район, Львівська область — 17 жовтня 2020 р., м. Бережани, Тернопільської області) — Заслужений майстер народної творчості України, видатний діяч культури і мистецтва України.

## Біографія
Марія Семенівна народилася 12 жовтня 1948 року в Глиняни Золочівського району Львівської області. З дитинства мала інвалідність (цукровий діабет, хвороба серця). У 1976 році закінчила Львівський торгово-економічний інститут (нині комерційний заклад).

### Техніка
Вона активно творить уже більше ніж 40 років. Володіє різними техніками художньої вишивки: лічильна гладь, набирування, зерновий вивід, штапівка, хрестик, стебловий шов, виколювання, ретязь та багато інших.

### Виставки
Неодноразово її роботи виставлялися у Бережанському краєзнавчому музеї, а також на міжнародних (Канада — 1987), всеукраїнських, регіональних та обласних виставках у Києві, Коломиї, Львові, Тернополі, різноманітних мистецьких святах. Окремі роботи Марії Козловської зберігаються у Музеї візантійського мистецтва у Нью-Йорку. Марія Семенівна брала участь у конференції, присвяченій Всесвітньому дню боротьби з діабетом (1997 р.).
Мисткиня є членом клубу Бережанських вишивальниць при Бережанському краєзнавчому музеї (1986), членом Національної спілки майстрів народного мистецтва України (1997).
Вона жила і творила у м. Бережанах Тернопільської області.

## Нагороди
Майстерність вишивальниці відзначена преміями та першими місцями на міжнародних конкурсах.
Указом Президента України від 7 березня 2017 року № 56/2017 Марії Козловській присвоєно почесне звання «Заслужений майстер народної творчості України».
Указом Президента України № 603/2015 «Про призначення державних стипендій видатним діячам культури і мистецтва» Марія Семенівна отримала дворічну державну стипендію, як видатна діячка культури та мистецтв України. Марія Семенівна отримала дворічну державну стипендію, як видатна діячка культури та мистецтв України.

title: Козловська Марія Семенівна

wikitext:
{{Стиль|дата=червень 2019}}
{{без виносок|дата=червень 2019}}
{{Особа
|місце смерті      = 17 жовтня 2020, Бережани, Тернопільська область
}}
'''Козловська Марія Семенівна''' ([[12 жовтня]] [[1948]] р., [[Глиняни]], [[Золочівський район]], Львівська область<ref name=":0">{{Cite web |url=https://esu.com.ua/search_articles.php?id=7933 |title=Козловська Марія Семенівна — Енциклопедія Сучасної України |website=esu.com.ua |archive-url=https://web.archive.org/web/20220131083903/https://esu.com.ua/search_articles.php?id=7933 |archive-date=31 Січня 2022 |accessdate=2022-01-31}}</ref> — 17 жовтня 2020 р., м. [[Бережани]], [[Тернопільська область|Тернопільської]] області) — [[Заслужений майстер народної творчості України]], видатний діяч культури і мистецтва України.

== Біографія ==
Марія Семенівна народилася 12 жовтня 1948 року в [[Глиняни]] Золочівського району Львівської області. З дитинства мала інвалідність<ref name=":0" /> (цукровий діабет, хвороба серця). У 1976 році закінчила [[Львівський торгово-економічний інститут]] (нині комерційний заклад)<ref name=":0" />.

=== Техніка ===

Вона активно творить уже більше ніж 40 років. Володіє різними техніками художньої вишивки: лічильна гладь, набирування, зерновий вивід, [[штапівка]], [[Хрестик (у вишивці)|хрестик]], стебловий шов, виколювання, ретязь та багато інших.

=== Виставки ===
Неодноразово її роботи виставлялися у [[Бережанський районний краєзнавчий музей|Бережанському краєзнавчому музеї]], а також на міжнародних (Канада — 1987), всеукраїнських, регіональних та обласних виставках у Києві, Коломиї, Львові, Тернополі, різноманітних мистецьких святах. Окремі роботи Марії Козловської зберігаються у Музеї візантійського мистецтва у Нью-Йорку<ref>{{Cite web|title=З 12 жовтня у виставковому залі Бережанського краєзнавчого музею діє виставка унікальних вишитих робіт заслуженої майстрині України Марії Козловської|author=Бережанський краєзнавчий музей
|date=12 жовтень 2018|url=https://www.facebook.com/permalink.php?story_fbid=2209034632501789&id=263387547066517|website=Facebook|accessdate=2022-01-31|language=uk|archive-date=31 Січня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220131083904/https://www.facebook.com/login/?next=https%3A%2F%2Fwww.facebook.com%2Fpermalink.php%3Fstory_fbid%3D2209034632501789%26id%3D263387547066517}}</ref>. Марія Семенівна брала участь у конференції, присвяченій Всесвітньому дню боротьби з діабетом (1997 р.).

Мисткиня є членом клубу Бережанських вишивальниць при [[Бережанський краєзнавчий музей|Бережанському краєзнавчому музеї]] (1986), членом [[Національної спілки майстрів народного мистецтва України]] (1997).<ref name=":0" />

Вона жила і творила у м. [[Бережани|Бережанах]] Тернопільської області.

== Нагороди ==
Майстерність вишивальниці відзначена преміями та першими місцями на міжнародних конкурсах.

Указом Президента України від 7 березня 2017 року № 56/2017 Марії Козловській присвоєно почесне звання «Заслужений майстер народної творчості України».<ref>{{Cite web |url=https://www.president.gov.ua/documents/562017-21430 |title=УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №56/2017 Про відзначення державними нагородами України з нагоди Міжнародного жіночого дня}}</ref>

Указом Президента України № 603/2015 «Про призначення державних стипендій видатним діячам культури і мистецтва» Марія Семенівна отримала дворічну державну стипендію, як видатна діячка культури та мистецтв України. Марія Семенівна отримала дворічну державну стипендію, як видатна діячка культури та мистецтв України<ref>{{Cite web |url=https://www.president.gov.ua/documents/6032015-19527 |title=УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №603/2015 Про призначення державних стипендій видатним діячам культури і мистецтва}}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* [[Тернопільський Енциклопедичний Словник]]. — Тернопіль: ВАТ ТВПК «[[Збруч]]», 2009. — Т. 4 (додатковий). А-Я. — 788с.
* Будар Т. Вишивка — світ її душі // [[Бережан. віче]]. 1990, 15 берез.; Волинець Н. Вернісаж вишиванок Марії Козловської // Вісн. Бережанщини. 2009, 10 квіт.
* Гриб А. Марія Козловська// [[Тернопільський енциклопедичний словник]]: у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль: Видавничо-поліграфічний комбінат «[[Збруч]]», 2008. — Т. 4 (додатковий). А-Я. — 788с.
* [http://esu.com.ua/search_articles.php?id=7933 ЕСУ] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201204210851/http://esu.com.ua/search_articles.php?id=7933 |date=4 Грудня 2020 }}
* [http://irp.te.ua/kozlovs-ka-mariya-semenivna/] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190531054414/http://irp.te.ua/kozlovs-ka-mariya-semenivna/ |date=31 Травня 2019 }}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Заслужені майстри народної творчості України]]
[[Категорія:Українські вишивальниці]]
[[Категорія:Художники з інвалідністю]]

title: Козловська Марія Семенівна

Народилася: 12 жовтня 1948 (76 років) · Глиняни, Львівська область, Українська РСР, СРСР

Померла: · 17 жовтня 2020, Бережани, Тернопільська область

Країна: СРСР · Україна

Діяльність: вишивальниця


text:
# HTC Butterfly S
Butterfly S (стилізовано як Butterfly s) — смартфон компанії HTC на базі ОС Android.
Є варіацією п'ятидюймового смартфона J Butterfly, який був анонсований в Японії в жовтні 2012 (у США він відомий як HTC Droid DNA, а в Європі — як HTC Deluxe).
Butterfly S має такий самий як і в J Butterfly 5-дюймовий сенсорний дисплей Super LCD3 з Full HD розділенням, фронтальні стереодинаміки BoomSound з підтримкою технології Beats Audio.
На відміну попередника, смартфон оснащений чотирьохядерним процесором Qualcomm Snapdragon 600 з тактовою частотою 1,9 ГГц і графікою Adreno 320, який прийшов на зміну Snapdragon S4 Pro, а також більш ємним акумулятором — на 3200 мА·год. Для порівняння, оригінальний Butterfly комплектувався батареєю на 2030 мА·год, а One — на 2300 мА·год. Об'єм оперативної пам'яті Butterfly S становить 2 Гб. Для зберігання контенту є 16 Гб внутрішньої пам'яті, яку можна розширити за рахунок картки microSD місткістю до 64 Гб.
Пристрій оснащений 4-Мп тильною камерою UltraPixel, яка є і в HTC One. Присутнія і фронтальна камера з роздільною здатністю 2 Мп і кутом огляду 88 градусів. Для створення серій з фотознімків і відео на смартфон встановлено фірмове ПЗ HTC Zoe.
Новинка має чотирьохдіапазонні модулі HSPA / WCDMA і GSM / EDGE, а також модуль Wi-Fi a / b / g / n / ac і адаптер Bluetooth 4.0 з підтримкою технології aptX. Також є модулі NFC, GPS і ГЛОНАСС.
Електронна начинка укладена в 160-грамовий корпус з габаритами 144,5 x70, 5x10, 6 мм.
Як ОС в HTC Butterfly S використовується Android 4.2 Jelly Bean з оболонкою HTC Sense 5, частиною якої є новинний агрегатор BlinkFeed.
Планується, що новинка буде доступна в сірому, білому і червоному кольорах і надійде в продаж на Тайвані вже в липні за ціною близько 770 дол. Про терміни виходу НТС Butterfly S в інших країнах не повідомляється.

title: HTC Butterfly S

wikitext:
{{Стільниковий телефон
| модель             = HTC Butterfly S
| Виробник           = [[HTC]]
| бренд              = [[HTC]]
| серія              = HTC Butterfly
| зображення         = HTC Butterfly S sample 20130927.jpg
| розмір_зображення  = 200px
| лого               = HTC Butterfly S logo.png
| розмір_лого        = 200px
| формфактор         = [[Моноблок]]
| додаткова_камера   = 2.1 Мп
HDR
'''Відео:''' [[720p]]@30fps
| Камера             = 4 Мп, 1/3", 2µm, AF
LED спалах, HDR
'''Відео:''' [[1080p]]@30fps
| Екран              = Super [[Рідкокристалічний дисплей|LCD]]3, 5.0", 1920 x 1080 ([[1080p|FullHD]]), 16:9, 441 ppi
| Акумулятор         = Незнімний, [[Літій-полімерний акумулятор|Li-Po]] 3200 мА·год
| Пам'ять            = 16 ГБ
| оперативна_пам'ять = 2 ГБ LPDDR2
| Карта пам'яті      = [[Secure Digital|MicroSDXC]] до 64 ГБ
| гпу                = Adreno 320
| цпу                = [[Qualcomm]] [[Qualcomm Snapdragon|APQ8064T Snapdragon 600]], 4x1.9 ГГц Krait 300
| операційна_система = '''Початкова:''' [[Android]] [[Android Jelly Bean|4.2.2 Jelly Bean]] + [[HTC Sense|HTC Sense 5.0]]
'''Поточна:''' [[Android Lollipop|Android 5.0.2 Lollipop]] + [[HTC Sense|HTC Sense 6.5]]
| Вага               = 160 г
| ціна               =
| Розмір             = 144.5 x 70.5 x 10.6 мм
| тип                = [[Смартфон]]
| Наступник          = [[HTC Butterfly 2]]
| Попередник         = [[HTC J Butterfly]]
| дата_релізу        = {{Дата релізу та вік|2013|06|19}}
| Мережі             = [[GSM]], [[3G]], 4G ([[LTE]])
| Інтерфейси         = [[USB|microUSB]] 2.0, [[TRS (з'єднувач)|3.5 мм аудіороз'єм]], [[Bluetooth]] 4.0 ([[A2DP]], aptX), [[Near Field Communication|NFC]], [[IrDA|ІЧ-порт]], стерео [[FM-радіо]] ([[Radio Data System|RDS]]), [[Wi-Fi]] 802.11 a/b/g/n/[[IEEE 802.11ac|ac]] (dual-band, Wi-Fi Direct, DLNA, hotspot), [[GPS]], [[A-GPS]], [[ГЛОНАСС]]
| Інше               = Сенсор наближення, сенсор освітлення, [[акселерометр]], [[гіроскоп]], [[компас]]
}}

'''Butterfly S''' (стилізовано як '''Butterfly s''') — смартфон компанії HTC на базі ОС [[Android]].

Є варіацією п'ятидюймового смартфона [[HTC J Butterfly|J Butterfly]], який був анонсований в Японії в жовтні 2012 (у США він відомий як HTC Droid DNA, а в Європі — як HTC Deluxe).

Butterfly S має такий самий як і в [[HTC J Butterfly|J Butterfly]] 5-дюймовий сенсорний дисплей Super LCD3 з Full HD розділенням, фронтальні стереодинаміки BoomSound з підтримкою технології Beats Audio.

На відміну попередника, смартфон оснащений чотирьохядерним процесором Qualcomm Snapdragon 600 з тактовою частотою 1,9 ГГц і графікою Adreno 320, який прийшов на зміну Snapdragon S4 Pro, а також більш ємним акумулятором — на 3200 мА·год. Для порівняння, оригінальний Butterfly комплектувався батареєю на 2030 мА·год, а One — на 2300 мА·год. Об'єм оперативної пам'яті Butterfly S становить 2 Гб. Для зберігання контенту є 16 Гб внутрішньої пам'яті, яку можна розширити за рахунок картки microSD місткістю до 64 Гб.

Пристрій оснащений 4-Мп тильною камерою UltraPixel, яка є і в HTC One. Присутнія і фронтальна камера з роздільною здатністю 2 Мп і кутом огляду 88 градусів. Для створення серій з фотознімків і відео на смартфон встановлено фірмове ПЗ HTC Zoe.

Новинка має чотирьохдіапазонні модулі [[HSPA]] / [[WCDMA]] і [[GSM]] / [[EDGE]], а також модуль Wi-Fi a / b / g / n / ac і адаптер [[Bluetooth]] 4.0 з підтримкою технології [[aptX]]. Також є модулі [[Near Field Communication|NFC]], [[GPS]] і [[ГЛОНАСС]].

Електронна начинка укладена в 160-грамовий корпус з габаритами 144,5 x70, 5x10, 6 мм.

Як ОС в HTC Butterfly S використовується Android 4.2 Jelly Bean з оболонкою HTC Sense 5, частиною якої є новинний агрегатор BlinkFeed.

Планується, що новинка буде доступна в сірому, білому і червоному кольорах і надійде в продаж на Тайвані вже в липні за ціною близько 770 дол. Про терміни виходу НТС Butterfly S в інших країнах не повідомляється.

== Посилання ==
* {{cite web | url = http://www.pcweek.ua/themes/detail.php?ID=143380 | author = Сергій Стельмах | title = Butterfly S — новий 5-дюймовий флагманський смартфон HTC | date = 21 червня 2013 | publisher = PC Week . UA | language = ru | accessdate = 21 червня 2013 | archive-date = 5 жовтня 2018 | archive-url = https://web.archive.org/web/20181005143959/http://www.pcweek.ua/themes/detail.php?ID=143380 }}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Стільникові телефони HTC}}{{wireless-stub}}

[[Категорія:Пристрої на базі Android]]
[[Категорія:Мобільні телефони, представлені в 2013 році]]
[[Категорія:Мобільні телефони з інфрачервоним передавачем]]
[[Категорія:Смартфони, зняті з виробництва]]

title: HTC Butterfly S

Бренд: HTC

Виробник: HTC

Серія: HTC Butterfly

Дата представлення: 19 червня 2013

Попередник: HTC J Butterfly

Наступник: HTC Butterfly 2

Сумісні мережі: GSM, 3G, 4G (LTE)

Тип: Смартфон

Формфактор: Моноблок

Операційна система: Початкова: Android 4.2.2 Jelly Bean + HTC Sense 5.0 · Поточна: Android 5.0.2 Lollipop + HTC Sense 6.5

Центральний процесор: Qualcomm APQ8064T Snapdragon 600, 4x1.9 ГГц Krait 300

Графічний процесор: Adreno 320

Оперативна пам'ять: 2 ГБ LPDDR2

Пам'ять: 16 ГБ

Карта пам'яті: MicroSDXC до 64 ГБ

Акумулятор: Незнімний, Li-Po 3200 мА·год

Основна камера: 4 Мп, 1/3", 2µm, AF · LED спалах, HDR · Відео: 1080p@30fps

Додаткова/передня камера: 2.1 Мп · HDR · Відео: 720p@30fps

Інтерфейси: microUSB 2.0, 3.5 мм аудіороз'єм, Bluetooth 4.0 (A2DP, aptX), NFC, ІЧ-порт, стерео FM-радіо (RDS), Wi-Fi 802.11 a/b/g/n/ac (dual-band, Wi-Fi Direct, DLNA, hotspot), GPS, A-GPS, ГЛОНАСС

Інше: Сенсор наближення, сенсор освітлення, акселерометр, гіроскоп, компас


text:
# HD28666
HD28666 — хімічно пекулярна зоря спектрального класу A3, що має видиму зоряну величину в смузі V приблизно  8,3.
Вона  розташована на відстані близько 693,9 світлових років від Сонця.

title: HD28666

wikitext:
{{Starbox begin
| назва = HD28666}}
<!-- {{Starbox image
| зображення =
| підпис = HD28666}}-->
{{Starbox observe
| епоха = [[J2000,0]]
| сузір’я= <!--[[ (сузір'я)|]]-->
| пр_сходж = {{RA| 4|29|16,35}}
| схилення= {{DEC|-42|11|53,9}}
| вид_вел =  8,42<ref name=CPcat>Renson P., Manfroid J., '''General catalogue of Ap, HgMn and Am stars''', 2009, A&A...498..961</ref>
}}
{{Starbox character
| клас = [[Зорі спектрального класу A|A3]]
| V =  8,442±0,012<ref name=HIPcat>ESA,  1997, '''The Hipparcos Catalogue''', ESA SP-1200</ref>
| B =  8,686±0,011<ref name=HIPcat/>
| u-b =  0,00
| b-v =  0,224±0,002<ref name=HIPcat/>
| r-i =
| змінна =
}}
{{Фотометрія Гіппаркос
| hmax =  8,470<ref name=HIPcat/>
| hmin =  8,520<ref name=HIPcat/>
}}
{{Starbox astrometry
| рад_швидк =
| пс =     8,14± 0,81<ref name=HIPcat/>
| схилення =   34,49± 0,94<ref name=HIPcat/>
| паралакс =   4,70
| п_похибка =   0,79<ref name=HIPcat/>
| відстань_ср =    693,95
| відстань_пс =    212,77
| абс_вел =
}}
{{Starbox detail
| світність =
| обертання =
| температура =
| маса =
| vsini =
| lg_g =
| метал =
| радіус =
| вік=
}}
{{Starbox catalog
| назви =
[[Henry Draper Catalogue|HD]] 28666,
[[Hipparcos Catalogue|HIP]] 20929,
[[Боннський огляд|CD-42 1520]]
}}
{{Starbox reference
| Simbad= HD28666
}}
{{Starbox end}}

'''HD28666''' — [[хімічно пекулярна зоря]] [[спектральна класифікація зір|спектрального класу]] [[Зорі спектрального класу A|A3]], що має [[видима зоряна величина|видиму зоряну величину]] в [[Система UBV|смузі V]] приблизно  8,3.<ref name=CPcat />
Вона <!-- знаходиться у [[сузір'я|сузір'ї]] [[ (сузір'я)|]]  й --> розташована на відстані близько 693,9 [[світловий рік|світлових років]] від [[Сонце|Сонця]].<ref name=HIPcat/>

==Пекулярний хімічний вміст==

== Див. також ==

* [[Перелік HgMn-зір]]
* [[Ртутно-манганова зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір (4h-6h)]]
* [[Хімічно пекулярна зоря]]
* [[Перелік хімічно пекулярних зір з пониженим вмістом гелію]]
* [[Хімічно пекулярна зоря з пониженим вмістом гелію]]
* [[Перелік Am-зір]]
* [[Am-зоря]]

== Джерела ==
{{Reflist}}

<!--[[Категорія: (сузір'я)|]]-->
[[Категорія:Хімічно пекулярні зорі]]
[[Категорія:Зорі головної послідовності спектрального  класу A3]]
[[Категорія:HD28000-28999|6]]

{{astro-stub}}

title: HD28666

title: Характеристики

title: Дані фотометрії Гіппаркос

title: Астрометрія

Власний рух (μ): за пр. піднес.: 8,14± 0,81 мас/рік · за схиленням: 34,49± 0,94 мас/рік

Відстань: 693,95 світлових років · 212,77 парсек

title: Подробиці

Маса: M☉

title: Інші позначення

title: Посилання

SIMBAD: дані для HD28666