text:
# Географія Перу
Перу — південноамериканська країна, що знаходиться на заході континенту . Загальна площа країни 1 285 216 км² (20-те місце у світі), з яких на суходіл припадає 1 279 996 км², а на поверхню внутрішніх вод — 5 220 км². Площа країни вдвічі більша за площу України; трохи менша ніж площа Аляски.

## Назва
Офіційна назва — Республіка Перу, Перу (ісп. Republica del Peru; кеч. Piruw; айм. Piruw). Назва країни має неясне походження. Найпопулярніша теорія виводить її від місцевого слова «біру» (Biru), що означає річку (наприклад гідронім Біру в сусідньому Еквадорі). Інша стверджує, що слово походить від імені індіанського вождя Віру, про «імперію» якого дізнався іспанський колонізатор Паскуалу Андагоя 1522 року. Інше можливе походження топоніму від слова «Пелу», імовірно, давня назва регіону. Офіційно за країною назва закріпилась 1543 року, коли було утворено іспанське віце-королівство Перу. Цю ж назву 1821 року успадкувала новостворена незалжена держава.

## Географічне положення
Перу — південноамериканська країна, що межує з п'ятьма іншими країнами: на півночі — з Еквадором (спільний кордон — 1529 км) і Колумбією (1494 км), на південному сході — з Болівією (1212 км), на сході — з Бразилією (2659 км), на півдні — з Чилі (168 км). Загальна довжина державного кордону — 7062 км. Перу на заході омивається водами Тихого океану. Загальна довжина морського узбережжя 2414 км.
- Карта Перу від ООН (англ.)
- Порівняння розмірів території Перу та США
- Морські кордони Перу

Згідно з Конвенцією Організації Об'єднаних Націй з морського права (UNCLOS) 1982 року, протяжність територіальних вод країни встановлено в 200 морських миль (370,4 км) від узбережжя. Континентальний шельф — 200 морських миль (370,4 км) від узбережжя.

### Крайні пункти
Перу лежить між 0°01′48′′ і 18°20′51′′ паралелями південної широти, 4°40′45′′ і 12°30′11′′ меридіанами західної довготи.
| Путумайо Такна мис Париньяс Хіт-Рівер Уаскаранclass=notpageimage\| Крайні пункти Перу |

Крайні пункти:
- крайня північна точка — річка Путумайо в окрузі Путумайо провінції Майнас (00°01′48″ пд. ш. 75°10′29″ зх. д. / 0.03000° пд. ш. 75.17472° зх. д.);
- крайня південна точка — тихоокеанське узбережжя в окрузі Такна провінції Такна (18°20′51″ пд. ш. 70°22′32″ зх. д. / 18.34750° пд. ш. 70.37556° зх. д.);
- крайня західна точка — мис Париньяс в окрузі Ла-Бреа провінції Талара (04°40′45″ пд. ш. 81°19′35″ зх. д. / 4.67917° пд. ш. 81.32639° зх. д.);
- крайня східна точка — гирло річки Хіт-Рівер в окрузі Тамбопата провінції Тамбопата (12°30′11″ пд. ш. 68°39′27″ зх. д. / 12.50306° пд. ш. 68.65750° зх. д.).

- Мис Париньяс

### Час
Час у Перу: UTC-5 (-7 годин різниці часу з Києвом).

## Геологія

### Корисні копалини
Надра Перу багаті на ряд корисних копалин: мідь, срібло, золото, нафту, залізну руду, кам'яне вугілля, фосфати, калійні солі, природний газ.

### Вулканізм
Вулкан Тааль був включений у 1990-х роках до «Десятиліття вулканів», міжнародної дослідницької програми впливу вулканічної діяльності на людство Міжнародної асоціації вулканології і хімії надр Землі (IAVCEI), як частини програми ООН зі зменшення небезпеки від стихійних лих.

## Рельєф
Середні висоти — 1555 м; найнижча точка — рівень вод Тихого океану (0 м); найвища точка — гора Уаскаран (6768 м). На території Перу виділяються гірський пояс Анд, так звана Сьєрра (Західна, Центральна і Східна Кордильєра) висоти до 4000-6000 м (вершина Уаскаран). На сході гірські хребти опускаються до Амазонської низовини, так званої Сельви, яка переходить на півдні в передгірську рівнину Монтанья. На півдні знаходиться велике плоскогір'я Пуна. Уздовж Тихого океану тягнеться вузька смуга пустельних берегових рівнин, так звана Коста.
- Рельєф Перу
- Гіпсометрична карта Перу
- Супутниковий знімок поверхні країни
- Карта країни (англ.)

- Орографія перуанських Анд
- Гора Уаскаран

## Клімат
Частина території Перу на схід від гірських хребтів Анд лежить у субекваторіальному кліматичному поясі (крайня північ у екваторіальному), узбережжя країни лежить у тропічному кліматичному поясі. На сході влітку переважають екваторіальні повітряні маси, взимку — тропічні. Влітку вітри дмуть від, а взимку до екватора. Сезонні амплітуди температури повітря незначні, зимовий період не набагато прохолодніший за літній. Через орографічні умови, що затримують південно-східний масоперенос, зволоження надмірне. На узбережжі увесь рік панують тропічні повітряні маси. На формування клімату велике значення має вплив холодної Перуанської течії. Сезонний хід температури повітря чітко відстежується. Чітко простежуються пасатні вітри з високою відносною вологістю (часті тумани), проте опадів випадає дуже мало, або й зовсім відсутні (на крайньому півдні). У горах, вище за 3000 м високогірний посушливий тропічний клімат.
- Сонячна радіація (англ.)
- Кліматична карта Перу (за Кеппеном)

Перу є членом Всесвітньої метеорологічної організації (WMO), в країні ведуться систематичні спостереження за погодою.

## Внутрішні води
Загальні запаси відновлюваних водних ресурсів (ґрунтові і поверхневі прісні води) становлять 1913 км³. Станом на 2012 рік в країні налічувалось 25,8 тис. км² зрошуваних земель.
- Гідрографічна мережа Перу
- Озеро Тітікака

### Річки
Річки країни належать басейну Атлантичного океану — басейн Амазонки; на захід від Анд — басейну Тихого океану; річки Альтіплано (Пуни) — безстічним областям озер Тітікака та Поопо.

## Рослинність
Земельні ресурси Перу (оцінка 2011 року):
- придатні для сільськогосподарського обробітку землі — 18,8 %,
  - орні землі — 3,1 %,
  - багаторічні насадження — 1,1 %,
  - землі, що постійно використовуються під пасовища — 14,6 %;
- землі, зайняті лісами і чагарниками — 53 %;
- інше — 28,2 %[1].

- Рослинність Перу, 1970 рік
- Берегова пустеля Сечура

## Тваринний світ
У зоогеографічному відношенні територія країни відноситься до Неотропічної області: тихоокеанське узбережжя і гірські хребти — до Андійської провінції Патагонсько-Андійської підобласті, Анди — до Північноандійської, а сельва Амазонки — до Амазонської провінції Гвіано-Бразильської підобласті.

## Охорона природи
Перу є учасником ряду міжнародних угод з охорони навколишнього середовища:
- Мадридського протоколу про охорону навколишнього середовища до Договору про Антарктику,
- Конвенції про біологічне різноманіття (CBD),
- Рамкової конвенції ООН про зміну клімату (UNFCCC),
- Кіотського протоколу до Рамкової конвенції,
- Конвенції ООН про боротьбу з опустелюванням (UNCCD),
- Конвенції про міжнародну торгівлю видами дикої фауни і флори, що перебувають під загрозою зникнення (CITES),
- Базельської конвенції протидії транскордонному переміщенню небезпечних відходів,
- Лондонської конвенції про запобігання забрудненню моря скиданням відходів,
- Монреальського протоколу з охорони озонового шару,
- Міжнародної конвенції запобігання забрудненню з суден (MARPOL),
- Міжнародної угоди про торгівлю тропічною деревиною 1983 і 1994 років,
- Рамсарської конвенції із захисту водно-болотних угідь[12],
- Міжнародної конвенції з регулювання китобійного промислу[1].

## Стихійні лиха та екологічні проблеми
На території країни спостерігаються небезпечні природні явища і стихійні лиха: землетруси; цунамі; повіді; зсуви ґрунту; помірний вулканізм, найбільш активний вулкан Убінас (5672 м) востаннє вивергався 2009 року.
Серед екологічних проблем варто відзначити:
- знеліснення через незаконні рубки;
- перевипасання худоби на гірських схилах призводить до ерозії ґрунтів;
- спустелювання;
- серйозне забруднення повітря в столиці країни, Лімі;
- забруднення вод річок і прибережних вод побутовими стоками, стоками гірничих копалень.

## Фізико-географічне районування
У фізико-географічному відношенні територію Перу можна розділити на 3 великих райони, що відрізняються один від одного рельєфом, кліматом, рослинним покривом:
- Коста (прибережна пустеля) — що протяглася вузькою порізаною смугою вздовж усього перуанського узбережжя (на 2270 км), являє собою північне продовження чилійської пустелі Атакама. На півночі, між містами Пьюра і Чиклайо, пустеля займає широку низовину, поверхня якої зайнята в основному рухливими піщаними дюнами. Південніше, на дільниці від Чиклайо до Піско, круті схили Анд підступають до самого океану. Поблизу Піско декілька конусів винесення річок, що злилися, утворюють вузьку низовину неправильних контурів, місцями перегороджену відрогами гір. Ще південніше біля самого берега підіймається невисока гірська гряда, що досягає приблизно 900 м над р.м. На схід від неї тягнеться глибоко розчленована скельна поверхня, що поступово підвищується до Анд. Більша частина Кости настільки посушлива, що з 52 річок, які витікають зі схилів Анд на захід, тільки 10 доносять свої води до океану. Узбережжя є економічно найважливішим районом Перу. 40 оаз цього району вирощують більшість найважливіших сільськогосподарських культур, в тому числі експортних. На узбережжі знаходиться також ряд головних міст — Ліма, Кальяо, Чиклайо та Трухільйо.
- Сьєрра (високогір'я Анд). Перуанські Анди, що досягають 320 км завширшки, займають понад третину площі країни; їх вершини досягають висоти 5500 м над рівнем моря. Численні гірські хребти видовжені з північного заходу на південний схід. Десять вершин підіймаються вище за 6100 м, а найвища з них — Гуаскаран — досягає 6768 м. У південній частині є вулкани, найвідоміший з них — конус, що підноситься над містом Арекіпа — пік Місті (5822 м). Східні схили Анд, на яких випадають рясні дощі, розчленовані глибоко розрізаними долинами річок і утворюють хаотичне нагромадження гострих гребенів, що чергуються з каньйонами глибиною до 3000 м; тут беруть початок декілька великих приток річки Амазонки. Ця область різко і глибоко розчленованого рельєфу представляє найбільші труднощі при перетині Анд. Тут живуть індіанці, що використовують під посіви вузькі смуги родючої землі на днищах річкових долин і в нижніх частинах схилів. На кордоні Перу і Болівії, на відмітці 3812 м над рівнем моря, є високогірне озеро Тітікака; це — найбільше з високогірних озер, має площу 8446 км², 59 % його акваторії належить Перу.
- Сельва (Амазонська низовина) включає нижню частину східних схилів Анд і прилеглі до них плоскі рівнини басейну Амазонки. Ця область займає понад половину загальної площі країни. Рівнина покрита густими і високостовбурними тропічними дощовими лісами, і єдиними шляхами сполучення тут є великі річки — Укаялі, верхня течія Амазонки, що носить тут назву Мараньйон, і Напо. Головним економічним центром району є Ікітос, розташований на р. Амазонка; це — верхній пункт, якого можуть досягати річкові пароплави з осіданням понад 4 м.

- Карта регіонів Перу (ісп.)
- Екорегіони Перу

### Українською
- Атлас світу / голов. ред. І. С. Руденко ; зав. ред. В. В. Радченко ; відп. ред. О. В. Вакуленко. — К. : ДНВП «Картографія», 2005. — 336 с. — ISBN 9666315467.
- Атлас. 7 клас. Географія материків і океанів / Укладачі О. Я. Скуратович, Н. І. Чанцева. — К. : ДНВП «Картографія», 2014.
- Бєлозоров С. Т. Географія материків. — К. : Вища школа, 1971. — 371 с.
- Барановська О. В. Фізична географія материків і океанів : навч. посіб. для студентів ВНЗ : [у 2 ч.]. — Н. : Ніжинський державний університет ім. Миколи Гоголя, 2013. — 306 с. — ISBN 978-617-527-106-3.
- Перу // Гірничий енциклопедичний словник : [у 3-х тт.] / за ред. В. С. Білецького. — Д. : Східний видавничий дім, 2004. — Т. 3. — 752 с. — ISBN 966-7804-78-X.
- Дубович І. А. Країнознавчий словник-довідник. — 5-те вид., перероб. і доп. — К. : Знання, 2008. — 839 с. — ISBN 978-966-346-330-8.
- Панасенко Б. Д. Фізична географія материків : навч. посіб. : в 2 ч. — В. : ЕкоБізнесЦентр, 1999. — 200 с.
- Юрківський В. М. Регіональна економічна і соціальна географія. Зарубіжні країни: Підручник. — 2-ге. — К. : Либідь, 2001. — 416 с. — ISBN 966-06-0092-5.

### Англійською
- (англ.) Graham Bateman. The Encyclopedia of World Geography. — Andromeda, 2002. — 288 с. — ISBN 1871869587.

### Російською
- (рос.) Перу // Латинская Америка. Энциклопедический справочник [в 2-х тт.] / Главный редактор В. В. Вольский. — М. : Советская энциклопедия, 1982. — Т. 2. К-Я. — 656 с.
- (рос.) Авакян А. Б., Салтанкин В. П., Шарапов В. А. Водохранилища. — М. : Мысль, 1987. — 326 с. — (Природа мира)
- (рос.) Алисов Б. П., Берлин И. А., Михель В. М. Курс климатологии [в 3-х тт.] / под. ред. Е. С. Рубинштейна. — Л. : Гидрометиздат, 1954. — Т. 3. Климаты земного шара. — 320 с.
- (рос.) Апродов В. А. Вулканы. — М. : Мысль, 1982. — 368 с. — (Природа мира)
- (рос.) Апродов В. А. Зоны землетрясений. — М. : Мысль, 2010. — 462 с. — (Природа мира) — ISBN 978-5-244-01122-7.
- (рос.) Бабаев А. Г., Зонн И. С., Дроздов Н. Н., Фрейкин З. Г. Пустыни. — М.  : Мысль, 1986. — 320 с. — (Природа мира)
- (рос.) Букштынов А. Д., Грошев Б. И., Крылов Г. В. Леса. — М. : Мысль, 1981. — 316 с. — (Природа мира)
- (рос.) Власова Т. В. Физическая география материков. С прилегающими частями океанов. Южная Америка, Африка, Австралия и Океания, Антарктида. — 4-е, перераб. — М. : Просвещение, 1986. — 269 с.
- (рос.) Гвоздецкий Н. А. Карст. — М. : Мысль, 1981. — 214 с. — (Природа мира)
- (рос.) Гвоздецкий Н. А., Голубчиков Ю. Н. Горы. — М. : Мысль, 1987. — 400 с. — (Природа мира)
- (рос.) Долгушин Л. Д., Осипова Г. Б. Ледники. — М. : Мысль, 1989. — 448 с. — (Природа мира) — ISBN 5-244-00315-1.
- (рос.) Дорст Ж. Центральная и Южная Америка. — М. : Прогресс, 1977. — 318 с. — (Континенты, на которых мы живем)
- (рос.) Географический энциклопедический словарь: географические названия / под. ред. А. Ф. Трёшникова. — 2-е изд., доп. — М. : Советская энциклопедия, 1989. — 585 с. — ISBN 5-85270-057-6.
- (рос.) Исаченко А. Г., Шляпников А. А. Ландшафты. — М. : Мысль, 1989. — 504 с. — (Природа мира) — ISBN 5-244-00177-9.
- (рос.) Каплин П. А., Леонтьев О. К., Лукьянова С. А., Никифоров Л. Г. Берега. — М. : Мысль, 1991. — 480 с. — (Природа мира) — ISBN 5-244-00449-2.
- (рос.) Словарь современных географических названий / под общей редакцией акад. В. М. Котлякова. — Екатеринбург : У-Фактория, 2006.
- (рос.) Литвин В. М., Лымарев В. И. Острова. — М. : Мысль, 2010. — 288 с. — (Природа мира) — ISBN 978-5-244-01129-6.
- (рос.) Лобова Е. В., Хабаров А. В. Почвы. — М. : Мысль, 1983. — 304 с. — (Природа мира)
- (рос.) Максаковский В. П. Географическая картина мира. Книга I: Общая характеристика мира. — М. : Дрофа, 2008. — 495 с. — ISBN 978-5-358-05275-8.
- (рос.) Максаковский В. П. Географическая картина мира. Книга II: Региональная характеристика мира. — М. : Дрофа, 2009. — 480 с. — ISBN 978-5-358-06280-1.
- (рос.) Перу // Поспелов Е. М. Топонимический словарь. — М. : АСТ, 2005. — 229 с. — ISBN 5-17-016407-6.
- (рос.) География / под ред. проф. А. П. Горкина. — М. : Росмэн-Пресс, 2006. — 624 с. — (Современная иллюстрированная энциклопедия) — ISBN 5-353-02443-5.
- (рос.) Физико-географический атлас мира. — М. : Академия наук СССР и Главное управление геодезии и картографии ГУГК СССР, 1964. — 298 с.
- (рос.) Энциклопедия стран мира / глав. ред. Н. А. Симония. — М. : НПО «Экономика» РАН, отделение общественных наук, 2004. — 1319 с. — ISBN 5-282-02318-0.

title: Географія Перу

wikitext:
{{Географія країни
|назва = [[Перу]]
|карта = LocationPeru.svg
|карта_розмір = 250px
|карта_підпис = Географічне положення Перу
|континент = [[Південна Америка]]
|регіон = [[Латинська Америка]]
|координати = {{Coord|10|00|S|76|00|W|type:country}}
|площа_км = 1 285 216
|площа_місце = 20-те
|відсоток_суходолу =99,6
|відсоток_води =0,4
|узбережжя_км = 2414
|кордони = 7062
|рельєф = гірський
|найнижча_точка = [[Тихий океан]]
|найнижча_точка_м = 0
|найвища_точка = гора [[Уаскаран]]
|найвища_точка_м = 6768
|найдовша_річка = [[_]]
|найдовша_річка_км =
|найбільше_озеро = [[Тітікака]]
|найбільше_озеро_площа = 8135
|клімат = [[тропічний клімат|тропічний]],
[[субекваторіальний клімат|субекваторіальний]]
|лиха = [[землетрус]]и, [[цунамі]], [[Повідь|повіді]], [[Зсув ґрунту|зсуви ґрунту]], [[вулканізм|активний вулканізм]]
|ресурси = [[кольорові метали|руди кольорових металів]], [[срібло]], [[золото]], [[вуглеводні]], [[деревина]], [[риба]], [[залізні руди]], [[кам'яне вугілля]], [[фосфати]], [[поташ]], [[гідроенергія]]
|екологія = [[знеліснення]], [[перевипасання]], [[спустелювання]]
}}

'''[[Перу]]''' — [[Південна Америка|південноамериканська]] країна, що знаходиться на заході континенту {{перехід|#Географічне_положення|2|}}. Загальна площа країни 1 285 216 км² ([[Список країн за площею|20-те]] місце у світі), з яких на суходіл припадає 1 279 996 км², а на поверхню внутрішніх вод — 5 220 км²{{sfn|Peru|місце= Geography. Factbook}}. Площа країни вдвічі більша за площу [[Україна|України]]; трохи менша ніж площа [[Аляска|Аляски]].

== Назва ==
Офіційна назва — '''Республіка Перу, Перу''' ({{lang-es|Republica del Peru}}; {{lang-qu|Piruw}}; {{lang-ay|Piruw}}){{sfn|Котляков В. М.|2006}}. Назва країни має неясне походження. Найпопулярніша теорія виводить її від місцевого слова «біру» (Biru), що означає річку (наприклад [[гідронім]] [[Біру]] в сусідньому [[Еквадор]]і){{sfn|Поспелов Е. М.|2005}}. Інша стверджує, що слово походить від імені [[Індіанці|індіанського]] вождя Віру, про «імперію» якого дізнався іспанський колонізатор [[Паскуалу Андагоя]] [[1522]] року{{sfn|Поспелов Е. М.|2005}}. Інше можливе походження топоніму від слова «Пелу», імовірно, давня назва регіону. Офіційно за країною назва закріпилась [[1543]] року, коли було утворено іспанське '''[[Перу (віце-королівство)|віце-королівство Перу]]'''. Цю ж назву [[1821]] року успадкувала новостворена незалжена держава{{sfn|Поспелов Е. М.|2005}}.

== Історія дослідження території ==

== Географічне положення ==
Перу — південноамериканська країна, що межує з п'ятьма іншими країнами: на півночі — з [[Еквадор]]ом (спільний кордон — 1529 км) і [[Колумбія|Колумбією]] (1494 км), на південному сході — з [[Болівія|Болівією]] (1212 км), на сході — з [[Бразилія|Бразилією]] (2659 км), на півдні — з [[Чилі]] (168 км). Загальна довжина [[Державний кордон Перу|державного кордону]] — 7062 км{{sfn|Peru|місце= Geography. Factbook}}. Перу на заході омивається водами Тихого океану{{sfn|Атлас світу|2005}}. Загальна довжина морського узбережжя 2414 км{{sfn|Peru|місце= Geography. Factbook}}.

<gallery caption="" widths="" heights="" mode=packed perrow="" class= style=>
Un-peru.png|border|Карта Перу від ООН {{ref-en}}
Peru – U.S. area comparison.jpg|border|Порівняння розмірів території Перу та США
Maritime_Claims_of_Peru.svg|border|Морські кордони Перу
</gallery>

Згідно з [[Конвенція ООН з морського права|Конвенцією Організації Об'єднаних Націй з морського права]] (UNCLOS) [[1982]] року, протяжність [[територіальні води|територіальних вод]] країни встановлено в 200 морських миль (370,4 км) від узбережжя<ref name="unclos"/>{{sfn|Peru|місце= Geography. Factbook}}. [[Континентальний шельф]] — 200 морських миль (370,4 км) від узбережжя{{sfn|Peru|місце= Geography. Factbook}}<ref name="unclos7"/>.

=== Крайні пункти ===
{{main|Крайні точки Перу}}
Перу лежить між 0°01′48′′ і 18°20′51′′ [[Паралель|паралелями]] [[Південна півкуля|південної широти]], 4°40′45′′ і 12°30′11′′ [[меридіан]]ами [[Західна півкуля|західної довготи]].

{| valign="top"
|
{{Карта розташування+|Перу|Альтернативна карта = Peru_physical_map.svg|width=250|float=center|caption=Крайні пункти Перу|places=
{{Карта розташування~|Перу|lat_deg=-00|lat_min=-01|lat_sec=-48|lon_deg=-75|lon_min=-10|lon_sec=-29|position=right|label=[[Путумайо (річка)|Путумайо]]}}
{{Карта розташування~|Перу|lat_deg=-18|lat_min=-20|lat_sec=-51|lon_deg=-70|lon_min=-22|lon_sec=-32|position=right|label=[[Такна (департамент)|Такна]]}}
{{Карта розташування~|Перу|lat_deg=-04|lat_min=-40|lat_sec=-45|lon_deg=-81|lon_min=-19|lon_sec=-35|position=right|label=мис [[Париньяс]]}}
{{Карта розташування~|Перу|lat_deg=-12|lat_min=-30|lat_sec=-11|lon_deg=-68|lon_min=-39|lon_sec=-27|position=left|label=[[Хіт-Рівер]]}}
{{Карта розташування~|Перу|lat_deg=-09|lat_min=-07|lat_sec=-07| lon_deg= -77|lon_min=-36|lon_sec=-32|position=left|mark=Black triangle2.svg|label=[[Уаскаран]]}}
}}
|}

Крайні пункти:
* крайня північна точка — річка [[Путумайо (річка)|Путумайо]] в окрузі [[Путумайо (округ)|Путумайо]] провінції [[Майнас]] ({{coord|00|01|48|S|75|10|29|W}});
* крайня південна точка — тихоокеанське узбережжя в окрузі [[Такна (округ)|Такна]] провінції [[Такна (провінція)|Такна]] ({{coord|18|20|51|S|70|22|32|W}});
* крайня західна точка — мис [[Мис Париньяс|Париньяс]] в окрузі [[Ла-Бреа (округ)|Ла-Бреа]] провінції [[Талара (провінція)|Талара]] ({{coord|04|40|45|S|81|19|35|W}});
* крайня східна точка — гирло річки [[Хіт-Рівер]] в окрузі [[Тамбопата (округ)|Тамбопата]] провінції [[Тамбопата (провінція)|Тамбопата]] ({{coord|12|30|11|S|68|39|27|W}}).

<gallery caption="" widths="" heights="" mode=packed perrow="" class= style=>
|border|
|border|
Punta_Balcones,_Talara.jpg|border|Мис Париньяс
|border|
</gallery>

=== Час ===
{{main|Час у Перу}}
[[Час у Перу]]: [[Всесвітній координований час|UTC]]-5 (-7 годин різниці часу з [[Київ|Києвом]])<ref name="thetimenow"/>.

== Геологія ==
{{main|Геологія Перу}}

{{see also|Гідрогеологія Перу}}

=== Корисні копалини ===
{{main|Корисні копалини Перу}}
Надра Перу багаті на ряд [[Корисні копалини|корисних копалин]]: [[Мідні руди|мідь]], [[срібло]], [[золото]], [[нафта|нафту]], [[залізні руди|залізну руду]], [[кам'яне вугілля]], [[фосфати]], [[калійні солі]], [[природний газ]]<ref name="ГЕС3"/>.

=== Сейсмічність ===
{{main|Сейсмічність Перу}}

=== Вулканізм ===
Вулкан [[Тааль (вулкан)|Тааль]] був включений у [[1990-ті в науці|1990-х]] роках до «Десятиліття вулканів», міжнародної дослідницької програми впливу вулканічної діяльності на людство [[Міжнародна асоціація вулканології і хімії надр Землі|Міжнародної асоціації вулканології і хімії надр Землі]] (IAVCEI), як частини [[Десятиліття зменшення небезпеки від стихійних лих|програми ООН]] зі зменшення небезпеки від стихійних лих{{sfn|Peru|місце= Geography. Factbook}}.

{{see also|Вулкани Перу}}

== Рельєф ==
{{main|Рельєф Перу}}
Середні висоти — 1555 м; найнижча точка — рівень вод Тихого океану (0 м); найвища точка — гора [[Уаскаран]] (6768 м). На території Перу виділяються гірський пояс Анд, так звана [[Сьєрра]] ([[Кордильєра-Оксиденталь (Перу)|Західна]], [[Кордильєра-Бланка|Центральна]] і [[Кордильєра-Орієнталь (Перу)|Східна Кордильєра]]) висоти до 4000-6000 м (вершина Уаскаран). На сході гірські хребти опускаються до [[Амазонська низовина|Амазонської низовини]], так званої [[Амазонський дощовий ліс|Сельви]], яка переходить на півдні в передгірську рівнину [[Монтанья (Перу)|Монтанья]]. На півдні знаходиться велике плоскогір'я [[Пуна (Анди)|Пуна]]. Уздовж Тихого океану тягнеться вузька смуга пустельних берегових рівнин, так звана [[Коста (пустеля)|Коста]].

<gallery caption="" widths="" heights="" mode=packed perrow="" class= style=>
Mapa fisico Peru fondo transparente.png|border|Рельєф Перу
Peru Topography.png|border|Гіпсометрична карта Перу
Peru Blue Marble.png|border|Супутниковий знімок поверхні країни
Peru rel1991.gif|border|Карта країни {{ref-en}}
</gallery>

<gallery caption="" widths="" heights="" mode=packed perrow="" class= style=>
Andes del Perú.png|border|Орографія перуанських Анд
Huascaran norte.JPG|border|Гора Уаскаран
</gallery>

=== Узбережжя ===

=== Острови ===
{{main|Острови Перу}}

== Клімат ==
{{main|Клімат Перу}}
Частина території Перу на схід від гірських хребтів Анд лежить у [[субекваторіальний кліматичний пояс|субекваторіальному кліматичному поясі]] (крайня північ у [[екваторіальний кліматичний пояс|екваторіальному]]), узбережжя країни лежить у [[тропічний кліматичний пояс|тропічному кліматичному поясі]]{{sfn|Атлас. Географія материків і океанів|2014|}}. На сході влітку переважають [[екваторіальні повітряні маси]], взимку — [[Тропічні повітряні маси|тропічні]]. Влітку вітри дмуть від, а взимку до [[екватор]]а. Сезонні амплітуди температури повітря незначні, зимовий період не набагато прохолодніший за літній. Через орографічні умови, що затримують південно-східний масоперенос, зволоження надмірне{{sfn|ФГАМ|1964}}. На узбережжі увесь рік панують [[тропічні повітряні маси]]. На формування клімату велике значення має вплив холодної Перуанської течії. Сезонний хід температури повітря чітко відстежується. Чітко простежуються [[Пасати|пасатні вітри]] з високою відносною вологістю (часті [[туман]]и), проте опадів випадає дуже мало, або й зовсім відсутні (на крайньому півдні){{sfn|ФГАМ|1964}}. У горах, вище за 3000 м високогірний посушливий тропічний клімат.

<gallery caption="" widths="" heights="" mode=packed perrow="" class= style=>
SolarGIS-Solar-map-Peru-en.png|border|Сонячна радіація {{ref-en}}
|border|
Koppen-Geiger Map PER present.svg|border|Кліматична карта Перу (за Кеппеном)
|border|Кліматограма _
|border|
</gallery>

Перу є членом [[Всесвітня метеорологічна організація|Всесвітньої метеорологічної організації]] (WMO), в країні ведуться систематичні спостереження за погодою<ref name="WMO-members"/>.

== Внутрішні води ==
{{main|Гідрографія Перу}}
Загальні запаси відновлюваних [[водні ресурси|водних ресурсів]] ([[ґрунтові води|ґрунтові]] і [[Поверхневі води|поверхневі прісні води]]) становлять 1913 км³{{sfn|Peru|місце= Geography. Factbook}}. Станом на 2012 рік в країні налічувалось 25,8 тис. км² [[Іригація|зрошуваних]] земель{{sfn|Peru|місце= Geography. Factbook}}.

<gallery caption="" widths="" heights="" mode=packed perrow="" class= style=>
Map of Peru Demis.png|border|Гідрографічна мережа Перу
|border|
|border|
Lake Titicaca on the Andes from Bolivia.jpg|border|Озеро Тітікака
</gallery>

=== Річки ===
{{main|Річки Перу}}
Річки країни належать басейну Атлантичного океану — басейн Амазонки; на захід від Анд — басейну Тихого океану; річки [[Альтіплано]] (Пуни) — безстічним областям озер [[Тітікака]] та [[Поопо]].

=== Озера ===
{{main|Озера Перу}}

=== Болота ===
{{main|Болота Перу}}

=== Льодовики ===
{{main|Льодовики Перу}}

=== Ґрунтові води ===

== Ґрунти ==
{{main|Ґрунти Перу}}

== Рослинність ==
{{main|Флора Перу}}

[[Земельні ресурси]] Перу (оцінка 2011 року):
* придатні для сільськогосподарського обробітку землі — 18,8 %,
** [[Орна земля|орні землі]] — 3,1 %,
** багаторічні насадження — 1,1 %,
** землі, що постійно використовуються під [[пасовище|пасовища]] — 14,6 %;
* землі, зайняті [[ліс]]ами і [[чагарник]]ами — 53 %;
* інше — 28,2 %{{sfn|Peru|місце= Geography. Factbook}}.

<gallery caption="" widths="" heights="" mode=packed perrow="" class= style=>
|border|
Peru veg 1970.png|border|Рослинність Перу, 1970 рік
Sechura duna gigante.jpg|border|Берегова пустеля Сечура
</gallery>

{{see also|Ліси Перу}}

== Тваринний світ ==
{{main|Фауна Перу}}
У [[зоогеографія|зоогеографічному]] відношенні територія країни відноситься до [[Неотропічна область|Неотропічної області]]: тихоокеанське узбережжя і гірські хребти — до [[Андійська провінція|Андійської провінції]] [[Патагонсько-Андійська підобласть|Патагонсько-Андійської підобласті]], Анди — до [[Північноандійська провінція|Північноандійської]], а сельва Амазонки — до [[Амазонська провінція|Амазонської провінції]] [[Гвіано-Бразильська підобласть|Гвіано-Бразильської підобласті]]{{sfn|ФГАМ|1964}}.

{{see also|Ссавці Перу|Птахи Перу|Риби Перу}}

== Охорона природи ==
{{main|Природно-заповідний фонд Перу}}

Перу є учасником ряду міжнародних угод з [[Охорона природи|охорони навколишнього середовища]]{{sfn|Peru|місце= Geography. Factbook}}:
* [[Мадридський протокол|Мадридського протоколу]] про охорону навколишнього середовища до [[Договор про Антарктику|Договору про Антарктику]],
* [[Конвенція про біологічне різноманіття|Конвенції про біологічне різноманіття]] (CBD),
* [[Рамкова конвенція ООН про зміну клімату|Рамкової конвенції ООН про зміну клімату]] (UNFCCC),
* [[Кіотський протокол|Кіотського протоколу]] до Рамкової конвенції,
* [[Конвенція ООН про боротьбу з опустелюванням|Конвенції ООН про боротьбу з опустелюванням]] (UNCCD),
* [[Конвенція про міжнародну торгівлю видами дикої фауни і флори, що перебувають під загрозою зникнення|Конвенції про міжнародну торгівлю видами дикої фауни і флори, що перебувають під загрозою зникнення]] (CITES),
* [[Базельська конвенція|Базельської конвенції]] протидії транскордонному переміщенню небезпечних відходів,
* [[Лондонська конвенція про запобігання забрудненню моря скиданням відходів|Лондонської конвенції]] про запобігання забрудненню моря скиданням відходів,
* [[Монреальський протокол|Монреальського протоколу]] з охорони [[Озоновий шар|озонового шару]],
* [[Міжнародна конвенція запобігання забрудненню з суден|Міжнародної конвенції запобігання забрудненню з суден]] (MARPOL),
* [[Міжнародна угода про торгівлю тропічною деревиною|Міжнародної угоди про торгівлю тропічною деревиною]] 1983 і 1994 років,
* [[Рамсарська конвенція|Рамсарської конвенції]] із захисту водно-болотних угідь<ref name="ramsar"/>,
* [[Міжнародна конвенція з регулювання китобійного промислу|Міжнародної конвенції з регулювання китобійного промислу]]{{sfn|Peru|місце= Geography. Factbook}}.

== Стихійні лиха та екологічні проблеми ==
{{main|Екологія Перу}}
На території країни спостерігаються небезпечні природні явища і [[Стихійне лихо|стихійні лиха]]: [[землетрус]]и; [[цунамі]]; [[Повідь|повіді]]; [[Зсув ґрунту|зсуви ґрунту]]; помірний вулканізм, найбільш активний вулкан [[Убінас]] (5672 м) востаннє вивергався 2009 року{{sfn|Peru|місце= Geography. Factbook}}.

Серед [[Екологічна проблема|екологічних проблем]] варто відзначити:
* [[знеліснення]] через незаконні рубки;
* [[перевипасання]] худоби на гірських схилах призводить до [[ерозія ґрунтів|ерозії ґрунтів]];
* [[спустелювання]];
* серйозне [[забруднення повітря]] в столиці країни, Лімі;
* забруднення вод річок і прибережних вод побутовими стоками, стоками гірничих копалень.

== Фізико-географічне районування ==
У [[Фізико-географічне районування|фізико-географічному відношенні]] територію Перу можна розділити на 3 великих райони, що відрізняються один від одного рельєфом, кліматом, рослинним покривом:
* '''Коста''' (прибережна пустеля) — що протяглася вузькою порізаною смугою вздовж усього перуанського узбережжя (на 2270 км), являє собою північне продовження чилійської пустелі Атакама. На півночі, між містами Пьюра і Чиклайо, пустеля займає широку низовину, поверхня якої зайнята в основному рухливими піщаними дюнами. Південніше, на дільниці від Чиклайо до Піско, круті схили Анд підступають до самого океану. Поблизу Піско декілька конусів винесення річок, що злилися, утворюють вузьку низовину неправильних контурів, місцями перегороджену відрогами гір. Ще південніше біля самого берега підіймається невисока гірська гряда, що досягає приблизно 900 м над р.м. На схід від неї тягнеться глибоко розчленована скельна поверхня, що поступово підвищується до Анд. Більша частина Кости настільки посушлива, що з 52 річок, які витікають зі схилів Анд на захід, тільки 10 доносять свої води до океану. Узбережжя є економічно найважливішим районом Перу. 40 [[оаза|оаз]] цього району вирощують більшість найважливіших сільськогосподарських культур, в тому числі експортних. На узбережжі знаходиться також ряд головних міст — [[Ліма]], [[Кальяо]], [[Чиклайо]] та [[Трухільйо (Перу)|Трухільйо]].
* '''Сьєрра''' (високогір'я Анд). Перуанські Анди, що досягають 320 км завширшки, займають понад третину площі країни; їх вершини досягають висоти 5500 м над рівнем моря. Численні гірські хребти видовжені з північного заходу на південний схід. Десять вершин підіймаються вище за 6100 м, а найвища з них — [[Гуаскаран]] — досягає 6768 м. У південній частині є вулкани, найвідоміший з них — конус, що підноситься над містом Арекіпа — пік Місті (5822 м). Східні схили Анд, на яких випадають рясні дощі, розчленовані глибоко розрізаними долинами річок і утворюють хаотичне нагромадження гострих гребенів, що чергуються з каньйонами глибиною до 3000 м; тут беруть початок декілька великих приток річки Амазонки. Ця область різко і глибоко розчленованого рельєфу представляє найбільші труднощі при перетині Анд. Тут живуть індіанці, що використовують під посіви вузькі смуги родючої землі на днищах річкових долин і в нижніх частинах схилів. На кордоні Перу і Болівії, на відмітці 3812 м над рівнем моря, є високогірне озеро Тітікака; це — найбільше з високогірних озер, має площу 8446 км², 59 % його акваторії належить Перу.
* '''Сельва''' (Амазонська низовина) включає нижню частину східних схилів Анд і прилеглі до них плоскі рівнини басейну Амазонки. Ця область займає понад половину загальної площі країни. Рівнина покрита густими і високостовбурними тропічними дощовими лісами, і єдиними шляхами сполучення тут є великі річки — [[Укаялі]], верхня течія Амазонки, що носить тут назву Мараньйон, і [[Напо (річка)|Напо]]. Головним економічним центром району є [[Ікітос]], розташований на р. Амазонка; це — верхній пункт, якого можуть досягати річкові пароплави з осіданням понад 4 м.

<gallery caption="" widths="" heights="" mode=packed perrow="" class= style=>
Regiones geográficas del Perú.png|border|Карта регіонів Перу {{ref-es}}
|border|
|border|
Perú · biomas.png|border|Екорегіони Перу
</gallery>

{{see also|Екорегіони Перу}}

== Див. також ==
* [[Південна Америка]]

== Примітки ==
{{reflist|2|refs=
<ref name="thetimenow">{{cite web 2 |url = http://www.thetimenow.com/time-zone-converter.php |title = Time zone converter |work = Калькулятор різниці в часі між двома пунктами |publisher = The Time Now |date = 2017 |language = en |showlang = 1 |issn = |accessdate = 21 грудня 2017 року |ref = The Time Now }}</ref>

<ref name="WMO-members">{{cite web 2 |url= https://public.wmo.int/en/about-us/members |title= Members |author= |website= [[Всесвітня метеорологічна організація|World Meteorological Organization]] (WMO) |type= |date= |accessdate= 22 лютого 2017 року |language = en |showlang = 1 |ref = WMO }}</ref>

<ref name="ГЕС3">Перу // {{ГЕС3|3}}</ref>

<ref name="unclos">{{cite web 2 |url = http://www.un.org/Depts/los/convention_agreements/texts/unclos/part2.htm |title = Part II |work = [[Конвенція ООН з морського права|United Nations Convention on the Law of the Sea]] |publisher = {{N. Y.}} : [[Організація Об'єднаних Націй|United Nations]] |date = |language = en |showlang = 1 |issn = |accessdate = 21 лютого 2017 року |ref = Law of the Sea. Part II }}</ref>
<ref name="unclos7">{{cite web 2 |url = http://www.un.org/Depts/los/convention_agreements/texts/unclos/part6.htm |title = Part VI |work = [[Конвенція ООН з морського права|United Nations Convention on the Law of the Sea]] |publisher = {{N. Y.}} : [[Організація Об'єднаних Націй|United Nations]] |date = |language = en |showlang = 1 |issn = |accessdate = 21 лютого 2017 року |ref = Law of the Sea. Part VI }}</ref>

<ref name="ramsar">{{Cite web 2 |date= |url=https://rsis.ramsar.org/ |title= Ramsar Sites Information Service |type= |publisher=[[Рамсарська конвенція|Convention on Wetlands]] |website=rsis.ramsar.org |accessdate=8 березня 2019 року |archiveurl=https://web.archive.org/web/20190308140843/https://rsis.ramsar.org/ |deadlink= |archivedate=8 березня 2019 року |lang=en |showlang = 1 |quote= |ref = }}</ref>

}}

== Література ==

=== Українською ===
* {{книга |автор = |частина = |посилання частина = |заголовок = Атлас світу |посилання =  |том= |відповідальний = голов. ред. [[Руденко Ірина Станіславівна|І. С. Руденко]] ; зав. ред. [[Радченко Вероніка Вікторівна|В. В. Радченко]] ; відп. ред. [[Вакуленко Олена Володимирівна|О. В. Вакуленко]] |місце = {{К.}} |видавництво = [[ДНВП «Картографія»]] |рік = 2005 |сторінок = 336 |сторінки = |isbn= 9666315467 |ref = Атлас світу }}
* {{книга |автор= |заголовок= Атлас. 7 клас. Географія материків і океанів |відповідальний = Укладачі [[Скуратович Олег Ярославович|О. Я. Скуратович]], Н. І. Чанцева |місце = {{К.}} |видавництво = [[ДНВП «Картографія»]] |рік = 2014 |isbn= |ref = Атлас. Географія материків і океанів }}
* {{книга|автор = [[Бєлозоров Сергій Тихонович|Бєлозоров С. Т.]] |заголовок = Географія материків |місце = {{К.}} |видавництво = [[Вища школа (видавництво)|Вища школа]] |рік = 1971 |сторінок = 371 |isbn= |ref = Бєлозоров С. Т. }}
* {{книга|автор = [[Барановська Ольга Віталіївна|Барановська О. В.]] |заголовок = Фізична географія материків і океанів : навч. посіб. для студентів ВНЗ : [у 2 ч.] |місце = {{comment|Н.|Ніжин}} |видавництво = [[Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя|Ніжинський державний університет ім. Миколи Гоголя]] |рік = 2013 |сторінок = 306 |isbn= 978-617-527-106-3 |ref = Барановська О. В. }}
* {{книга |частина = Перу |заголовок = [[Гірничий енциклопедичний словник]] : [у 3-х тт.] |відповідальний = за ред. [[Білецький Володимир Стефанович|В. С. Білецького]] |том = 3 |місце = {{comment|Д.|Донецьк}} |видавництво = [[Східний видавничий дім]] |рік = 2004 |сторінки = |сторінок = 752 |isbn = 966-7804-78-X |ref = ГЕС}}
* {{книга |автор = [[Дубович Іван Андрійович|Дубович І. А.]] |заголовок = Країнознавчий словник-довідник |посилання = |відповідальний = |місце = {{К.}} |видавництво = [[Знання (видавництво)|Знання]] |видання = 5-те вид., перероб. і доп. |рік = 2008 |том = |сторінок = 839 |сторінки = |isbn = 978-966-346-330-8 |ref= Дубович І. А. }}
* {{книга|автор = Панасенко Б. Д. |заголовок = Фізична географія материків : навч. посіб. : в 2 ч. |місце = {{comment|В.|Вінниця}} |видавництво = ЕкоБізнесЦентр |рік = 1999 |сторінок = 200 |isbn= |ref = Панасенко Б. Д. }}
* {{книга |автор = [[Юрківський Віктор Минович|Юрківський В. М.]] |заголовок = Регіональна економічна і соціальна географія. Зарубіжні країни: Підручник |видання = 2-ге |місце = {{К.}} |видавництво = [[Либідь (видавництво)|Либідь]] |рік = 2001 |сторінок = 416 |isbn = 966-06-0092-5 |ref = Юрківський В. М.}}

=== Англійською ===
* {{ref-en}} {{книга|автор = [[Graham Bateman]] |заголовок = The Encyclopedia of World Geography |місце = |видавництво = Andromeda |рік = 2002 |сторінок = 288 |isbn= 1871869587 |ref = Graham Bateman }}

=== Російською ===
* {{ref-ru}} Перу // {{книга |автор = |частина = |посилання частина = |заголовок = Латинская Америка. Энциклопедический справочник [в 2-х тт.]	|посилання =  |том= 2. К-Я |відповідальний = Главный редактор [[Вольський Віктор Вацлавович|В. В. Вольский]] |місце = {{М.}} |видавництво = [[Велика російська енциклопедія (видавництво)|Советская энциклопедия]] |рік = 1982 |сторінок = 656 |сторінки = |isbn= |ref = Латинская Америка }}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = [[Авакян Артур Борисович|Авакян А. Б.]], [[Салтанкін Віктор Петрович|Салтанкин В. П.]], [[Шарапов Влолодимир Олексійович|Шарапов В. А.]]|заголовок = Водохранилища |місце = {{М.}}|видавництво = [[Мысль]]|рік = 1987|сторінок = 326|серія = [[Природа мира]] |isbn= |ref= Авакян А. Б.}}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = [[Алісов Борис Павлович|Алисов Б. П.]], [[Берлін Ізабелла Абрамівна|Берлин И. А.]], [[Міхель Василь Михайлович|Михель В. М.]] |заголовок = Курс климатологии [в 3-х тт.] |відповідальний = под. ред. [[Рубінштейн Євгенія Самійлівна|Е. С. Рубинштейна]] |місце = {{Л.}} |видавництво = [[Гидрометиздат]] |рік = 1954 |том = 3. Климаты земного шара |сторінок = 320 |isbn= |ref= Курс климатологии }}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = [[Апродов Володимир Олександрович|Апродов В. А.]]|заголовок = Вулканы |місце = {{М.}}|видавництво = [[Мысль]]|рік = 1982|сторінок = 368|серія = [[Природа мира]] |isbn= |ref= Апродов В. А.}}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = [[Апродов Володимир Олександрович|Апродов В. А.]]|заголовок = Зоны землетрясений |місце = {{М.}}|видавництво = [[Мысль]]|рік = 2010|сторінок = 462|тираж =|серія = [[Природа мира]] |isbn= 978-5-244-01122-7 |ref= Апродов В. А. }}
* {{ref-ru}} {{книга |автор = [[Бабаєв Агаджан Гельдийович|Бабаев А. Г.]], [[Зонн Ігор Сергійович|Зонн И. С.]], [[Дроздов Микола Миколайович|Дроздов Н. Н.]], [[Фрейкін Захар Григорович|Фрейкин З. Г.]] |заголовок = Пустыни |місце = {{comment |М. |Москва}} |видавництво = [[Мысль]] |рік = 1986 |сторінок = 320 |серія = [[Природа мира]] |isbn= |ref= Бабаев А. Г.}}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = [[Букштинов Олексій Данилович|Букштынов А. Д.]], [[Грошев Борис Іванович|Грошев Б. И.]], [[Крилов Георгій Васильович|Крылов Г. В.]]|заголовок = Леса |місце = {{М.}}|видавництво = [[Мысль]]|рік = 1981 |сторінок = 316 |серія = [[Природа мира]] |isbn= |ref= Букштынов А. Д. }}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = [[Власова Тетяна Володимирівна|Власова Т. В.]] |заголовок = Физическая география материков. С прилегающими частями океанов. Южная Америка, Африка, Австралия и Океания, Антарктида |видання = 4-е, перераб. |місце = {{М.}} |видавництво = [[Просвещение]] |рік = 1986 |сторінок = 269 |isbn= |ref= Власова Т. В. }}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = [[Гвоздецький Микола Андрійович|Гвоздецкий Н. А.]]|заголовок = Карст |місце = {{М.}}|видавництво = [[Мысль]]|рік = 1981|сторінок = 214|серія = [[Природа мира]] |isbn= |ref= Гвоздецкий Н. А.}}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = [[Гвоздецький Микола Андрійович|Гвоздецкий Н. А.]], [[Голубчиков Юрій Миколайович|Голубчиков Ю. Н.]]|заголовок = Горы |місце = {{М.}}|видавництво = [[Мысль]]|рік = 1987|сторінок = 400|серія = [[Природа мира]] |isbn= |ref= Гвоздецкий Н. А.}}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = [[Долгушин Леонід Дмитрович|Долгушин Л. Д.]], [[Осіпова Галина Борисівна|Осипова Г. Б.]]|заголовок = Ледники |місце = {{М.}}|видавництво = [[Мысль]]|рік = 1989|сторінок = 448|серія = [[Природа мира]] |isbn= 5-244-00315-1 |ref= Долгушин Л. Д. }}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = [[Жан Дорст|Дорст Ж.]] |заголовок = Центральная и Южная Америка |місце = {{М.}} |видавництво = [[Прогресс (видавництво)|Прогресс]] |рік = 1977 |сторінок = 318 |серія = [[Континенты, на которых мы живем]] |isbn= |ref= Дорст Ж. }}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = |заголовок = Географический энциклопедический словарь: географические названия |відповідальний = под. ред. А. Ф. Трёшникова |видання = 2-е изд., доп |місце = {{М.}} |видавництво = [[Велика російська енциклопедія (видавництво)|Советская энциклопедия]] |рік = 1989 |сторінок = 585 |isbn= 5-85270-057-6 |ref = ГЭС: Географические названия }}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = [[Ісаченко Анатолій Григорович|Исаченко А. Г.]], [[Шляпніков Олексій Опанасович|Шляпников А. А.]]|заголовок = Ландшафты |місце = {{М.}}|видавництво = [[Мысль]]|рік = 1989|сторінок = 504|серія = [[Природа мира]] |isbn= 5-244-00177-9 |ref= Исаченко А. Г. }}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = [[Каплін Павло Олексійович|Каплин П. А.]], [[Леонтьєв Олег Костянтинович|Леонтьев О. К.]], [[Лукьянова Світлана Анатоліївна|Лукьянова С. А.]], [[Нікіфоров Лев Георгійович|Никифоров Л. Г.]]|заголовок = Берега |місце = {{М.}}|видавництво = [[Мысль]]|рік = 1991|сторінок = 480|серія = [[Природа мира]] |isbn= 5-244-00449-2 |ref= Каплин П. А.}}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = |заголовок = Словарь современных географических названий |відповідальний = под общей редакцией акад. [[Котляков Володимир Михайлович|В. М. Котлякова]] |місце = {{comment|Екатеринбург|Єкатеринбург}} |видавництво = У-Фактория |рік = 2006 |isbn= |ref = Котляков В. М. }}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = [[Литвин Володимир Михайлович (географ)|Литвин В. М.]], [[Лимарєв Василь Йосипович|Лымарев В. И.]]|заголовок = Острова |місце = {{М.}}|видавництво = [[Мысль]]|рік = 2010|сторінок = 288|серія = [[Природа мира]] |isbn= 978-5-244-01129-6 |ref= Литвин В. М. }}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = [[Лобова Олена Всеволодівна|Лобова Е. В.]], [[Хабаров Олександр Володимирович|Хабаров А. В.]]|заголовок = Почвы |місце = {{М.}}|видавництво = [[Мысль]]|рік = 1983|сторінок = 304|серія = [[Природа мира]] |isbn= |ref= Лобова Е. В.}}
* {{ref-ru}} {{книга |автор = [[Максаковський Володимир Павлович|Максаковский В. П.]] |заголовок = Географическая картина мира. Книга I: Общая характеристика мира |місце = {{М.}} |видавництво = [[Дрофа (видавництво)|Дрофа]] |рік = 2008 |сторінок = 495 |isbn = 978-5-358-05275-8 |ref= Максаковский В. П. }}
* {{ref-ru}} {{книга |автор = [[Максаковський Володимир Павлович|Максаковский В. П.]] |заголовок = Географическая картина мира. Книга II: Региональная характеристика мира |місце = {{М.}} |видавництво = [[Дрофа (видавництво)|Дрофа]] |рік = 2009 |сторінок = 480 |isbn = 978-5-358-06280-1 |ref= Максаковский В. П. }}
* {{ref-ru}} Перу // {{книга |автор = [[Поспєлов Євген Михайлович|Поспелов Е. М.]] |заголовок = Топонимический словарь |місце = {{М.}} |видавництво = АСТ |рік = 2005 |сторінок = 229 |isbn= 5-17-016407-6 |ref = Поспелов Е. М.}}
* {{ref-ru}} {{книга |автор = |заголовок =География |посилання = |том= |відповідальний =под ред. проф. [[Горкін Олександр Павлович|А. П. Горкина]] |місце = {{М.}} |видавництво = [[Росмэн-Пресс]] |рік =2006 |сторінок =624 |сторінки = |серія =Современная иллюстрированная энциклопедия |тираж = |isbn= 5-353-02443-5 |ref = Горкин А. П. }}
* {{ref-ru}} {{книга |автор= |заголовок= Физико-географический атлас мира |посилання= http://geochemland.ru/uchebnye-materialy/fgam |відповідальний= |місце= {{М.}} |видавництво= [[Академія наук СРСР|Академия наук СССР]] и [[Головне управління геодезії та картографії СРСР|Главное управление геодезии и картографии ГУГК СССР]] |рік= 1964 |том= |сторінок= 298 |сторінки= |isbn= |ref = ФГАМ}}
* {{ref-ru}} {{книга|автор = |заголовок = Энциклопедия стран мира |відповідальний = глав. ред. [[Сімонія Нодарі Олександрович|Н. А. Симония]] |місце = {{М.}} |видавництво = НПО «Экономика» РАН, отделение общественных наук |рік = 2004 |сторінок = 1319 |isbn= 5-282-02318-0 |ref= Симония Н. А. }}

== Посилання ==
{{Commonscat|Geography of Peru}}
{{wikiatlas|Peru|Перу}}
* {{Cite web 2 |url= http://www.lib.utexas.edu/maps/peru.html |title= Карти Перу |author= |website= [[Бібліотека Перрі – Кастанеди|Perry–Castañeda Library]] Map Collection |type= |date= |accessdate= 21 листопада 2017 року |lang= en |showlang = 1 |ref = }}
* {{cite web 2 |url = https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/pe.html |title = Peru |work = [[Всесвітня книга фактів|The World Factbook]] |publisher = {{comment|Washington, D.C.|Вашингтон, округ Колумбія}} : [[Центральне розвідувальне управління|Central Intelligence Agency]] |date = 2017 |archiveurl=http://web.archive.org/web/20190325211821/https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/pe.html |archivedate= 25 березня 2019 року |deadlink= |language = en |showlang = 1 |issn = 1553-8133 |accessdate = 21 лютого 2019 року |ref = Peru }}
* {{Cite web 2 |url= http://www.vokrugsveta.ru/encyclopedia/index.php?title=Перу |title= Добірка публікацій про Перу |author= |website= «[[Вокруг света]]» |type= |date= |accessdate= 23 грудня 2017 року |lang= ru |showlang = 1 |ref = }}
* {{Cite web 2 |url= https://esdac.jrc.ec.europa.eu/resource-type/national-soil-maps-eudasm |title= European Digital Archive on the Soil Maps of the world |author= |website= [[Європейський центр дослідження ґрунтів|European Soil data centre]] (ESDAC) |type= |date= |accessdate= 23 грудня 2017 року |lang= en |showlang = 1 |ref = }} — карти ґрунтового покрову Перу.

{{Перу в темах}}
{{Географія країн світу}}
{{Портали|Географія|Південна Америка|Перу}}

[[Категорія:Географія Перу| ]]

title: Географічне положення

Континент: Південна Америка

Регіон: Латинська Америка

title: Територія

title: Рельєф

Тип: гірський

Найвища точка: гора Уаскаран (6768 м)

Найнижча точка: Тихий океан (0 м)

title: Клімат

Тип: тропічний, · субекваторіальний

title: Внутрішні води

Найбільше озеро: Тітікака (8135 км²)

title: Інше

Природні ресурси: руди кольорових металів, срібло, золото, вуглеводні, деревина, риба, залізні руди, кам'яне вугілля, фосфати, поташ, гідроенергія

Стихійні лиха: землетруси, цунамі, повіді, зсуви ґрунту, активний вулканізм

Екологічні проблеми: знеліснення, перевипасання, спустелювання


text:
# Ніконов Олексій Валерійович
Олексій Валерійович Ніконов (також Льоха Ніконов) (20 грудня 1972, Виборг) — російський поет та музикант, вокаліст гурту «Последние танки в Париже» та супергурту «ШТЫКНОЖ».

## Життєпис
Олексій Валерійович Ніконов народився в місті Виборг. У 1996 році створює гурт «Последние танки в Париже». Перші виступи гурту відбулися у клубі TamTam. У тому ж році було записано перший демозапис «Olkaa Hyva». Після смерті ударника гурту Едуарда Старкова у 1997 році, гурт тимчасо призупиняє діяльність. У 1998 році до гурту приєднався новий барабанщик Сергій Вельміта і гурт відновлює свою діяльність. На початку 2000-х Льоха Ніконов переїжджає до Санкт-Петербурга. Окрім гурту «Последние танки в Париже» брав участь у таких проєктах як «Психея», «Порт 812», «Глеб Самойлоff & The Matrixx», «Барто», «Дикие ёлочные игрушки», «Свиньи в космосе» та ін.

## Громадянська позиція
Олексій Ніконов різко критикує російських політиків та президента Російськой Федерації Володимира Володимировича Путіна, а також порівнює нинішній політичний стан у країні з феодалізмом.
Під час початку Російсько-української війни 2014 року зайняв нейтральну позицію, звинувачуючи у всьому політиків.

## Дискографія

### У складі «Последние танки в Париже»
- 1996 — Olkaa Hyva
- 1998 — «Девственность»
- 1999 — «Порномания»
- 2001 — «Гексаген»
- 2004 — «2084»
- 2007 — «Свобода слова»
- 2008 — «Зеркало»
- 2009 — «Репортаж с петлёй на шее»
- 2010 — «Порядок вещей»
- 2012 — «Ультиматум»
- 2014 — «Ключи от всех дверей»
- 2016 — «Реакция»

### У складі «ШТЫКНОЖ»
- 2020 — «Шоковая терапия»

## П'єси та спектаклі
- Зонг-опера «Медея. Эпизоды» (автор монологів та музики)[5].

- Монодрама «Магбет» (автор тексту).

- Комедія «Бедный, бедный Гамлет» (автор тексту)[6].

## Нагороди
Лауреат премії имені Іллі Кормильцева у 2008 за кращу «рок-поезію» та 2009 році за збірку «Нулевые»
Спектакль «Медея. Эпизоды» на вірші Олексія Ніконова отримав премію імені Сергія Курьохіна у 2011 році

wikiname: ukwiki

title: Ніконов Олексій Валерійович

in_language: uk

wikitext:
{{Музикант|Ім'я=Олексій Валерійович Ніконов|Оригінал імені=Алексей Валерьевич Никонов|Справжнє_ім'я=|Дата народження=20.12.1972}}

'''Олексій Валерійович Ніконов''' (також '''Льоха Ніконов''') (20 грудня 1972, [[Виборг]]) — російський поет та музикант, вокаліст гурту [[Последние танки в Париже|«Последние танки в Париже»]] та [[супергурт]]у [[«ШТЫКНОЖ»]].

== Життєпис ==
Олексій Валерійович Ніконов народився в місті Виборг. У 1996 році створює гурт «Последние танки в Париже». Перші виступи гурту відбулися у клубі [[TamTam]]. У тому ж році було записано перший демозапис «Olkaa Hyva». Після смерті ударника гурту [[Старков Едуард Сергійович|Едуарда Старкова]] у 1997 році, гурт тимчасо призупиняє діяльність. У 1998 році до гурту приєднався новий барабанщик Сергій Вельміта і гурт відновлює свою діяльність. На початку 2000-х Льоха Ніконов переїжджає до Санкт-Петербурга. Окрім гурту «Последние танки в Париже» брав участь у таких проєктах як «<nowiki/>[[Психея (гурт)|Психея]]<nowiki/>», «Порт 812», «<nowiki/>[[Самойлов Гліб Рудольфович|Глеб Самойлоff]] & The Matrixx», «Барто», «Дикие ёлочные игрушки», «Свиньи в космосе» та ін.<ref>{{Cite web|title=Алексей Валерьевич Никонов биография, Дискография, Другие проекты, Награды|url=http://www.people.su/80541|website=www.people.su|accessdate=2022-08-04}}</ref>

== Громадянська позиція ==
Олексій Ніконов різко критикує російських політиків та президента [[Росія|Російськой Федерації]] [[Путін Володимир Володимирович|Володимира Володимировича Путіна]], а також порівнює нинішній політичний стан у країні з феодалізмом<ref>{{Cite web|title=Лидер "ПТВП" Алексей Никонов: "Сеть является более опасным оружием, чем винтовка"|url=https://www.nakanune.ru/articles/116738/|website=www.nakanune.ru|accessdate=2022-08-04|language=ru}}</ref><ref>{{Cite web|title=Алексей Никонов: «Перестройка повторится. Только по-другому»|url=https://newprospect.ru/news/opinions/aleksey-nikonov-perestroyka-povtoritsya-tolko-po-drugomu/|website=newprospect.ru|accessdate=2022-08-04|language=ru}}</ref>.

Під час початку [[Російсько-українська війна (з 2014)|Російсько-української війни 2014 року]] зайняв нейтральну позицію, звинувачуючи у всьому політиків<ref>{{Citation|title=Лёха Никонов о ситуации в России и Украине|url=https://www.youtube.com/watch?v=-BhDMIfYwnE|accessdate=2022-08-04|language=uk-UA}}</ref>.

== Дискографія ==

=== У складі «Последние танки в Париже» ===

* 1996 — ''Olkaa Hyva''
* 1998 — «[[Девственность (альбом)|Девственность]]»
* 1999 — «Порномания»
* 2001 — «Гексаген»
* 2004 — «2084»
* 2007 — «Свобода слова»
* 2008 — «Зеркало»
* 2009 — «Репортаж с петлёй на шее»
* 2010 — «Порядок вещей»
* 2012 — «Ультиматум»
* 2014 — «Ключи от всех дверей»
* 2016 — «Реакция»

=== У складі «ШТЫКНОЖ» ===

* 2020 — «Шоковая терапия»

== Бібліографія ==

* Трилогія «Нулевые»:
*# «НеХардКор»
*# «Техника Быстрого Письма»
*# «Галлюцинации»

* «Гербарий»
* «Медея»
* «Собрание сочинений»
* «Тотальный Джаз»

== П'єси та спектаклі ==

* Зонг-опера «Медея. Эпизоды» (автор монологів та музики)<ref>{{Cite web|title=MEDEA by Teatro Di Capua|url=http://teatrodicapua.com/medea/members.html|website=teatrodicapua.com|accessdate=2022-08-04}}</ref>.

* Монодрама «Магбет» (автор тексту).

* Комедія «Бедный, бедный Гамлет» (автор тексту)<ref>{{Cite web|title=«БЕДНЫЙ, БЕДНЫЙ ГАМЛЕТ» ломанная трагедия|url=http://varnava.net/ru/projects/bednyi-bednyi-gamlet-lomannaia-tragediia/|website=varnava.net|accessdate=2022-08-04}}</ref>.

== Нагороди ==
Лауреат премії имені [[Кормільцев Ілля Валерійович|Іллі Кормильцева]] у 2008 за кращу «рок-поезію»<ref>{{Cite web|title=Вручили премию Кормильцева — OpenSpace.ru|url=http://os.colta.ru/news/details/3390/|website=os.colta.ru|accessdate=2022-08-04|language=ru}}</ref> та 2009 році за збірку «Нулевые»

Спектакль «Медея. Эпизоды» на вірші Олексія Ніконова отримав премію імені [[Курьохін Сергій Анатолійович|Сергія Курьохіна]] у 2011 році<ref>{{Cite web|title=Премию Курехина разделили между "Медеей" и "Провмызой"|url=https://ria.ru/20110409/362591432.html|website=РИА Новости|date=20110409T0345|accessdate=2022-08-04|language=ru|first=Р. И. А.|last=Новости}}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

title: Основна інформація

Дата народження: 20 грудня 1972 (52 роки)

Місце народження: Виборг, Ленінградська область, РРФСР, СРСР

Роки активності: 1993 — тепер. час

Громадянство: СРСР · Росія

Професії: поет, музикант

Інструменти: гітара

Жанри: Анархо-панк, постпанк, нойзрок, гардкор-панк, альтернативний рок, розмовний жанр і російський шансон


text:
# Рід Моґамі
Рі́д Моґа́мі (яп. 最上氏, もがみし, МФА: [mogamʲi ɕi̥]） — японський самурайський рід 13 — 17 століття. Відгалуження роду Сіба, одного з канреїв сьоґунату Муроматі. Походить від роду Асікаґа, спадкоємців Сейва-Мінамото. Володів найбільшими землями в провінції Дева, на території префектури Ямаґата. Спадково займав урядову посаду інспекора провінції Дева сьоґунату Муроматі. В історіографії також називається рід Сіба-Моґамі або Девські Сіба.

title: Рід Моґамі

wikitext:
{{unibox}}

'''Рі́д Моґа́мі''' ({{lang-ja|最上氏, もがみし}}, {{МФА2|mogamʲi ɕi̥}}） — [[японія|японський]] [[самурай]]ський рід [[13 століття|13]] — [[17 століття]]. Відгалуження роду [[рід Сіба|Сіба]], одного з [[канрей|канреїв]] [[сьоґунат Муроматі|сьоґунату Муроматі]]. Походить від роду [[рід Асікаґа|Асікаґа]], спадкоємців Сейва-[[Мінамото]]. [[Даймьо|Володів]] найбільшими землями в провінції [[провінція Дева|Дева]], на території префектури [[префектура Ямаґата|Ямаґата]]. Спадково займав урядову посаду інспекора провінції Дева сьоґунату Муроматі. В історіографії також називається рід Сіба-Моґамі або Девські Сіба.

== Джерела та література ==
{{Енциклопедія Ніппоніка-2}}

[[Категорія:Японські самурайські роди]]

Назва каною: もがみし


text:
# Тілоохоронець кілера
«Тілоохоронець кілера» (англ. The Hitman's Bodyguard) — американський комедійний бойовик режисера Патріка Г'юза, що вийшов 2017 року. Стрічка розповідає про найманого вбивцю, якому дали охоронця, щоб доправити його до міжнародного суду в Гаазі, де кілер муситиме дати свідчення проти диктатора Білорусі (в українському дубляжі — Боснії). У головних ролях Раян Рейнольдс, Семюел Л. Джексон, Гері Олдмен.
Вперше у США фільм продемонстрували 18 серпня 2017 року, в Україні — 17 серпня 2017 року.

## Сюжет
Лондон. Охоронець екстракласу Майкл Брайс розробив програму «Потрійний захист» і керує власним охоронним агентством з однойменною назвою. Він супроводжує до аеропорту важливого клієнта — міжнародного торговця зброєю Куросаву, коли того вбивають пострілом у голову прямо на борту літака. Майкл шокований. Два роки потому він працює охоронцем в адвоката-наркомана.
Тим часом президент Республіки Білорусь (в українському дубляжі — Боснії, хоча титри говорять про Білорусь) Владислав Духович та його підручні здійснюють візит до відомого дисидента, професора Петра Азімова, який виступає проти геноциду. На очах Азімова диктатор розправляється з його сім'єю.
У Гаазькому суді Азімов дає свідчення проти Духовича, якого оголосили військовим злочинцем. Однак він не може надати жодних документів, які підтверджують його слова. Процес над Духовичем викликав широкий громадський резонанс, внаслідок якого зникли усі свідки у справі диктатора.
У Манчестері найманий вбивця Даріус Кінкейд, який відбуває довічне ув'язнення, підписує угоду з працівниками Інтерполу. Він готовий допомогти прокурорам, якщо ті знімуть звинувачення з його дружини Соні, яку тримають під вартою у Амстердамі. Перевезти Кінкейда до Нідерландів доручено загону спецназу під керівництвом агента Амелії Руссел. На доставку свідка відведено 27 годин, інакше процес над Духовичем буде завершено і його виправдають через недостатність доказів. У Ковентрі на конвой нападають найманці Духовича, внаслідок чого гинуть усі поліцейські. Даріусу та Амелії вдається врятуватися.
Агент Руссел приводить пораненого в ногу кілера на явкову квартиру. Кінкейд впевнений, що дізнатися про його пересування нальотчики могли тільки від свого інформатора в Інтерполі. Амелія телефонує Майклу, і той погоджується на замовлення, завдяки якому він сподівається відновити свою репутацію. Даріус з допомогою мобільного телефону вбитого працівника Інтерполу зв'язується зі своєю дружиною.
По прибуттю до Ковентрі Майкл з'ясовує стосунки з Амелією. Коли він був закоханий в Амелію, та його підставила, щоб отримати просування по службі. Він впевнений, що саме за її провиною був вбитий Куросава. Коли Майкл бачить, який цінний «вантаж» йому доведеться доставити до Гааги, він розлючується. В свою чергу Амелія повідомляє, що в Інтерполі завівся «пацюк» і їй більше нема на кого розраховувати, крім Майкла. Якщо він впорається з поставленим завданням, вона зуміє повернути йому статус елітного тілоохоронця.
Інформатор Духовича з Інтерполу відстежує дзвінок Кінкейда до Амстердама. Група найманців під керівництвом бандита на ім'я Іван відправляється на явкову квартиру, щоб убити важливого свідка. Туди ж прибуває загін спецназу. Брайсу і Кінкейду вдається втекти від переслідувачів, і вони їдуть до Нідерландів, заплутуючи сліди. В дорозі вони весь час сперечаються і сваряться. Після жорстокої сутички з бандитами, які знову вистежили свою жертву, Майкл примушує Даріуса позбавитися мобільного телефону. Продовжуючи шлях пішки, Даріус говорить, що Інтерполу вдалося його піймати тільки завдяки тому, що вони підставили його дружину Соню, яку Даріус шалено кохає. До порома кілер та тілоохоронець дістаються попуткою разом із групою черниць. Даріус співає з ними гімни, тоді як Майкл не викликає симпатії попутниць.
Кінкейд розповідає, що перше замовлення він отримав у 16 років і виріс на півдні США. Одного разу до місцевої протестантської церкви увірвався грабіжник, який по-звірячому вбив священника і залишив тіло на вівтарі. Даріус помстився йому. В свою чергу Майкл продовжує працювати на злочинців та охороняти їх.
У Амстердамі Кінкейд тікає від Брайса, щоб покласти букет тюльпанів на вежу з годинником, яку видно з камери Соні. Майклу доводиться прикривати свого клієнта, за яким полює ціла армія найманців. Вони знову сперечаються. Даріус стверджує, що Майкл жахливий зануда, не розуміє, що таке романтика, і зовсім не вміє спілкуватися з жінками. Майкл говорить, що Амелія здала його клієнта — Куросаву, якого насправді Даріус убив під час виконання іншого замовлення, коли він випадково опинився в аеропорті. Оскаженілий Майкл б'є Даріуса по фізіономії, після чого йде.
Майкл спускається до вуличного кафе, замовляє випивку і виливає душу бармену. За його спиною триває жорстока стрілянина. Майкл сподівається, що без його допомоги Даріуса нарешті вб'ють. Найманці переслідують Кінкейда, який намагається втекти від гонитви, застрибнувши спочатку на підніжку трамваю, а потім викравши катер. Майкл не витримує і приходить на допомогу Даріусу. Коли тілоохоронець потрапляє до рук бандитів, кілер рятує Майкла і разом вони утворюють хорошу команду.
В новинах із Гааги повідомляють, що якщо свідок у справі Владислава Духовича не з'явиться до зали суду за годину, Духовича випустять із в'язниці й він повернеться до влади. Майкл пропонує повернутися до Амстердама, щоб витягнути Соню із в'язниці. Даріус говорить, що Духович повинен бути засуджений, і він хоче дати проти нього свідчення. Напарники викрадають автомобіль і несуться до Гааги. В ході гонитви та стрілянини Майкл вилітає через лобове скло, і вони з Даріусом розділяються. Тілоохоронець тікає від переслідувачів у метро, внаслідок чого відбувається бійка на кухні кафе. Потім Майкл сходиться у фінальній сутичці з Іваном у магазині побутових інструментів і вбиває ватажка бандитів. За п'ять хвилин до встановленого терміну напарники прибувають до будівлі суду.
Майкла і Даріуса оглядає охорона, і вони входять за кілька секунд до того, як закінчиться процес. Кінкейд пред'являє беззаперечні докази провини Духовича у здійсненні геноциду. Повалений диктатор звертається до суду й говорить, що є повноправним правителем Білорусі, і вчинятиме так, як вважатиме за потрібне. В цей час його найманці влаштовують теракт, внаслідок якого начинена вибухівкою фура врізається у будівлю суду. В Кінкейда стріляють, але Брайс закриває його своїм тілом. Духович намагається втекти, і Даріус переслідує його. Поранений Майкл рятує Амелію, яку хоче вбити інформатор (ним виявився її безпосередній начальник). Кінкейд наздоганяє Духовича на даху і вбиває його спільників, які прилетіли на гелікоптері. Духович говорить, що кілер все одно не стане героєм, йому не буде прощення за всі ті вбивства, що він здійснив. Даріус скидає Духовича вниз, і той розбивається на очах здивованого натовпу пікетувальників. Кінкейд добровільно здається владі, Майкл і Амелія миряться.
У кінці фільму Кінкейд тікає з в'язниці й зустрічається із Сонею. В одному з барів Гондурасу, де відбулося знайомство Даріуса й Соні, подружжя танцює всю ніч. Навколо них відбуваються бійки та стрілянина.

## У ролях
| Актор              | Персонаж          | Роль                                 |
| ------------------ | ----------------- | ------------------------------------ |
| Раян Рейнольдс     | Майкл Брайс       | тілоохоронець                        |
| Семюел Л. Джексон  | Даріус Кінкейд    | найманий вбивця                      |
| Гері Олдмен        | Владислав Духович | жорстокий диктатор у Східній Європі  |
| Елоді Юнг          | Амелія Руссел     | агентка Інтерполу                    |
| Сальма Гайєк       | Соня Кінкейд      | дружина Кінкейда                     |
| Хоакім де Альмейда | Жан Фуше          | заступник директора Інтерполу        |
| Юрій Колокольников | Іван              | головний найманець Духовича          |
| Кірсті Мітчелл     | Ребекка Гарр      | адвокат Кінкейда                     |
| Річард Грант       | містер Зейферт    | наркозалежний корпоративний керівник |
| Михайло Горевий    | Левітін           | адвокат Духовича                     |

## Створення фільму

### Знімальна група
- Кінорежисер — Патрік Г'юз
- Сценарист — Том О'коннор
- Кінопродюсери — Девід Еллісон, Марк Гілл, Дана Голдберг, Меттью О'Тул, Джон Томпсон, Лес Велдон
- Виконавчі продюсери — Джейсон Блум, Кріста Кемпбелл, Том де Моль, Джеффрі Ґрінштейн, Латі Ґробман, Аві Лернер, Ярів Лернер, Крістін Отал
- Композитор — Атлі Ерварссон
- Кінооператор — Джулс О'Лафлін
- Кіномонтаж — Джейк Робертс
- Художник-постановник — Рассел Де Розаріо
- Підбір акторів — Елейн Ґрейнджер, Маріанн Станічева
- Артдиректори — Тім Блейк, Пола Лус, Ребекка Мілтон, Кеті Мані, Айвен Ренджелов, Ян Рутґерс
- Художник по костюмах — Стефані Коллі[9].

## Сприйняття

### Оцінки і критика
Від кінокритиків фільм отримав змішано-погані відгуки: Rotten Tomatoes дав оцінку 38 % на основі 163 відгуків від критиків (середня оцінка 5,1/10). Загалом на сайті фільм має погані оцінки, фільму зарахований «гнилий помідор» від фахівців, Metacritic — 47/100 на основі 42 відгуків критиків. Загалом на цьому ресурсі від фахівців фільм отримав змішані відгуки.
Від пересічних глядачів фільм теж отримав схвально-змішані відгуки: на Rotten Tomatoes 71 % зі середньою оцінкою 3,8/5 (21 012 голосів), фільму зарахований «попкорн», на Metacritic — 6,3/10 на основі 129 голосів, Internet Movie Database — 7,0/10 (48 279 голосів).
Українська кінокритик Надія Заварова у своїй рецензії на фільм написала, що «фільм здається найкращим комедійним подарунком в цю спопеляючу літню спеку. Але варто на екрані з'явитися східноєвропейському диктатору з обличчям Гері Олдмена і садистськими нахилами коменданта студентського гуртожитку, фільм перетворюється на повільну драму, якій дуже незатишно в оточенні красномовних стрільців-дотепників і запаморочливих погонь».

### Касові збори
Під час показу в Україні, що розпочався 17 серпня 2017 року, протягом першого тижня на фільм було продано 97 294 квитки, фільм був показаний на 243 екранах і зібрав 8 156 311 ₴, що на той час дозволило йому зайняти 1 місце серед усіх прем'єр.
Під час показу у США, що розпочався 18 серпня 2017 року, протягом першого тижня фільм був показаний у 3 377 кінотеатрах і зібрав 21 384 504 $, що на той час дозволило йому зайняти 1 місце серед усіх прем'єр. Станом на 12 вересня 2017 року показ фільму триває 26 днів (3,6 тижня), зібравши у прокаті в США 65 903 056 доларів США, а у решті світу 60 193 102 $, тобто загалом 126 096 158 $ при бюджеті 30 млн доларів США.

### Виноски
1. 1 2  Тілоохоронець кілера. Kinomania. Архів оригіналу за 8 серпня 2017. Процитовано 19 квітня 2017.
2. ↑  The Hitman's Bodyguard (англійською) . The British Board of Film Classification. Архів оригіналу за 19 серпня 2017. Процитовано 20 серпня 2017.
3. 1 2  The Hitman's Bodyguard: Release Info (англійською) . Internet Movie Database. Архів оригіналу за 18 квітня 2017. Процитовано 19 квітня 2017.
4. 1 2  Тілоохоронець кілера. Kino-teatr.ua. Архів оригіналу за 17 квітня 2017. Процитовано 19 квітня 2017.
5. 1 2  Dave McNary (18 серпня 2017). Box Office: ‘Hitman’s Bodyguard’ Fires Off $1.7 Million on Thursday Night (англійською) . Variety. Архів оригіналу за 20 серпня 2017. Процитовано 20 серпня 2017.
6. 1 2  The Hitman's Bodyguard (англійською) . Box Office Mojo. Архів оригіналу за 30 серпня 2017. Процитовано 14 вересня 2017.
7. 1 2 3 4  The Hitman’s Bodyguard (2017) (англійською) . The Numbers. Архів оригіналу за 7 грудня 2020. Процитовано 14 вересня 2017.
8. ↑  Під такою назвою фільм вийшов в українському прокаті, однак слова „тілоохоронець“ в українській мові немає. Це — калька з російського „телохранитель“. В українській мові ж є лише „охоронець“ [Архівовано 24 вересня 2017 у Wayback Machine.].
9. ↑  The Hitman's Bodyguard: Full Cast & Crew (англійською) . Internet Movie Database. Архів оригіналу за 28 травня 2017. Процитовано 19 квітня 2017.
10. 1 2  The Hitman's Bodyguard (англійською) . Rotten Tomatoes. Архів оригіналу за 14 вересня 2017. Процитовано 14 вересня 2017.
11. 1 2  The Hitman's Bodyguard (англійською) . Metacritic. Архів оригіналу за 27 грудня 2017. Процитовано 14 вересня 2017.
12. ↑  The Hitman's Bodyguard (англійською) . Internet Movie Database. Архів оригіналу за 21 квітня 2017. Процитовано 114 вересня 2017.
13. ↑  Надія Заварова (24 серпня 2017). «Тілоохоронець кілера»: вбий мене ніжно. Cultprostir. Архів оригіналу за 24 серпня 2017. Процитовано 24 серпня 2017. [Архівовано 2017-08-24 у Wayback Machine.]
14. ↑  Олексій Першко (22 серпня 2017). Бокс-Офіс 33 (2017): Охоронець в законі. Kino-teatr.ua. Архів оригіналу за 23 серпня 2017. Процитовано 23 серпня 2017.

title: Тілоохоронець кілера

wikitext:
{{Фільм
| українська назва  = Тілоохоронець кілера
| оригінальна назва = The Hitman's Bodyguard
| плакат            = Тілоохоронець кілера (плакат фільму).jpeg
| зображення розмір = 220пкс
| підпис            = Український плакат фільму
| жанр              = комедійний бойовик
| режисер           = Патрік Г'юз
| продюсер          = Девід Еллісон
Марк Гілл
Дана Голдберг
Меттью О'Тул
Джон Томпсон
Лес Велдон
| сценарист         = Том О'коннор
| на основі         =
| актори            = [[Раян Рейнольдс]]
[[Семюел Лірой Джексон|Семюел Л. Джексон]]
[[Гері Олдмен]]
| композитор        = Атлі Ерварссон
| оператор          = Джулс О'Лафлін
| монтаж            = Джейк Робертс
| кінокомпанія      = Campbell Grobman Films
Cristal Pictures
Millennium Films
Skydance Media
TDMP
| дистриб'ютор      = {{UKR}} — [[Kinomania]]<ref name="kinomania">{{cite web|url=http://kinomania.com.ua/tiloohoronec-kilera|назва=Тілоохоронець кілера|автор=|дата=|видавець=Kinomania|дата-доступу=19 квітня 2017|мова=|url-архіву=https://web.archive.org/web/20170808154555/http://kinomania.com.ua/tiloohoronec-kilera|дата-архіву=8 серпня 2017|мертвий-url=no}}</ref>
{{USA}} — [[Lionsgate]]
| тривалість        = 1 год 58 хв
(118 хв<ref>{{cite web |url=http://www.bbfc.co.uk/releases/hitmans-bodyguard-2017 |назва=The Hitman's Bodyguard |автор= |дата= |видавець=The British Board of Film Classification |дата-доступу=20 серпня 2017 |мова=англійською |url-архіву=https://web.archive.org/web/20170819221407/http://www.bbfc.co.uk/releases/hitmans-bodyguard-2017 |дата-архіву=19 серпня 2017 |мертвий-url=no }}</ref>)
| кошторис          = 30 млн [[Долар США|$]]<ref name="variety">{{cite web |url=http://variety.com/2017/film/news/hitmans-bodyguard-box-office-thursday-openneg-1202532239/ |назва=Box Office: ‘Hitman’s Bodyguard’ Fires Off $1.7 Million on Thursday Night |автор=Dave McNary |дата=18 серпня 2017 |видавець=[[Variety]] |дата-доступу=20 серпня 2017 |мова=англійською |url-архіву=https://web.archive.org/web/20170820055803/http://variety.com/2017/film/news/hitmans-bodyguard-box-office-thursday-openneg-1202532239/ |дата-архіву=20 серпня 2017 |мертвий-url=no }}</ref>
| касові збори      = 65,9 млн $<ref name="boxofficemojo">{{cite web|url=http://www.boxofficemojo.com/movies/?id=hitmansbodyguard.htm|назва=The Hitman's Bodyguard|автор=|дата=|видавець=[[Box Office Mojo]]|дата-доступу=14 вересня 2017|мова=англійською|archive-date=30 серпня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170830012403/http://www.boxofficemojo.com/movies/?id=hitmansbodyguard.htm}}</ref> (за іншими даними 126 млн $<ref name="numbers">{{cite web |url=http://www.the-numbers.com/movie/Hitmans-Bodyguard-The#tab=summary |назва=The Hitman’s Bodyguard (2017) |автор= |дата= |видавець=[[The Numbers]] |дата-доступу=14 вересня 2017 |мова=англійською |archive-date=7 грудня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20201207165614/https://www.the-numbers.com/movie/Hitmans-Bodyguard-The#tab=summary }}</ref>)
| країна            = {{USA}}
| рік               = 2017
| дата виходу       = {{Прапорець|Світ}} '''Світ''' — 17 серпня 2017<ref name="imdb_release">{{cite web |url=http://www.imdb.com/title/tt1959563/releaseinfo?ref_=tt_dt_dt |назва=The Hitman's Bodyguard: Release Info |автор= |дата= |видавець=Internet Movie Database |дата-доступу=19 квітня 2017 |мова=англійською |archive-date=18 квітня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170418193856/http://www.imdb.com/title/tt1959563/releaseinfo?ref_=tt_dt_dt }}</ref>
{{UKR}} — 17 серпня 2017<ref name="kino-teatr">{{cite web |url=http://kino-teatr.ua/uk/film/hitmans-bodyguard-48399.phtml |назва=Тілоохоронець кілера |автор= |дата= |видавець=Kino-teatr.ua |дата-доступу=19 квітня 2017 |мова= |archive-date=17 квітня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170417094005/http://kino-teatr.ua/uk/film/hitmans-bodyguard-48399.phtml }}</ref>
| рейтинг           = {{fratings|MPAA='''R'''}}
| ідентифікатор     = 1959563
| мова              = {{англійська}}
| озвучення українською =
| сайт              =
| попередній        =
| наступний         =
}}

{{External media
|topic     = Тілоохоронець кілера
|video1    = [https://www.youtube.com/watch?v=Hil-daz03Qk Перший трейлер] від Kinomania Films Distribution
}}

'''«Тілоохоронець кілера<ref>Під такою назвою фільм вийшов в українському прокаті, однак слова „тілоохоронець“ в українській мові немає. Це — калька з російського „телохранитель“. В українській мові ж є лише [http://sum.in.ua/s/okhoronecj „охоронець“] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170924045457/http://sum.in.ua/s/okhoronecj |date=24 вересня 2017 }}.</ref>»''' ({{lang-en|The Hitman's Bodyguard}}) — [[Кінематограф США|американський]] [[Кінокомедія|комедійний]] [[Екшн|бойовик]] режисера [[Патрік Г'юз|Патріка Г'юза]], що вийшов [[2017 у кіно|2017]] року. Стрічка розповідає про найманого вбивцю, якому дали охоронця, щоб доправити його до міжнародного суду в Гаазі, де кілер муситиме дати свідчення проти диктатора [[Білорусь|Білорусі]] (в українському дубляжі — [[Боснія і Герцеговина|Боснії]]). У головних ролях [[Раян Рейнольдс]], [[Семюел Лірой Джексон|Семюел Л. Джексон]], [[Гері Олдмен]].

Вперше у США фільм продемонстрували 18 серпня 2017 року<ref name="imdb_release"/>, в [[Україна|Україні]] — 17 серпня 2017 року<ref name="kinomania"/><ref name="kino-teatr"/>.

== Сюжет ==
[[Лондон]]. Охоронець екстракласу Майкл Брайс розробив програму «Потрійний захист» і керує власним [[Охоронна діяльність|охоронним агентством]] з однойменною назвою. Він супроводжує до аеропорту важливого клієнта — міжнародного торговця зброєю Куросаву, коли того вбивають пострілом у голову прямо на борту літака. Майкл шокований. Два роки потому він працює охоронцем в адвоката-наркомана.

Тим часом [[президент Республіки Білорусь]] (в українському дубляжі — Боснії, хоча титри говорять про Білорусь) Владислав Духович та його підручні здійснюють візит до відомого [[дисидент]]а, професора Петра Азімова, який виступає проти [[геноцид]]у. На очах Азімова диктатор розправляється з його сім'єю.

У [[Міжнародний суд|Гаазькому суді]] Азімов дає свідчення проти Духовича, якого оголосили військовим злочинцем. Однак він не може надати жодних документів, які підтверджують його слова. Процес над Духовичем викликав широкий громадський резонанс, внаслідок якого зникли усі свідки у справі диктатора.

У [[Манчестер]]і [[Найманий убивця|найманий вбивця]] Даріус Кінкейд, який відбуває довічне ув'язнення, підписує угоду з працівниками [[Інтерпол]]у. Він готовий допомогти прокурорам, якщо ті знімуть звинувачення з його дружини Соні, яку тримають під вартою у [[Амстердам]]і. Перевезти Кінкейда до Нідерландів доручено загону спецназу під керівництвом агента Амелії Руссел. На доставку свідка відведено 27 годин, інакше процес над Духовичем буде завершено і його виправдають через недостатність доказів. У [[Ковентрі]] на конвой нападають найманці Духовича, внаслідок чого гинуть усі поліцейські. Даріусу та Амелії вдається врятуватися.

Агент Руссел приводить пораненого в ногу кілера на явкову квартиру. Кінкейд впевнений, що дізнатися про його пересування нальотчики могли тільки від свого інформатора в Інтерполі. Амелія телефонує Майклу, і той погоджується на замовлення, завдяки якому він сподівається відновити свою репутацію. Даріус з допомогою мобільного телефону вбитого працівника Інтерполу зв'язується зі своєю дружиною.

По прибуттю до Ковентрі Майкл з'ясовує стосунки з Амелією. Коли він був закоханий в Амелію, та його підставила, щоб отримати просування по службі. Він впевнений, що саме за її провиною був вбитий Куросава. Коли Майкл бачить, який цінний «вантаж» йому доведеться доставити до [[Гаага|Гааги]], він розлючується. В свою чергу Амелія повідомляє, що в Інтерполі завівся «пацюк» і їй більше нема на кого розраховувати, крім Майкла. Якщо він впорається з поставленим завданням, вона зуміє повернути йому статус елітного тілоохоронця.

Інформатор Духовича з Інтерполу відстежує дзвінок Кінкейда до Амстердама. Група найманців під керівництвом бандита на ім'я Іван відправляється на явкову квартиру, щоб убити важливого свідка. Туди ж прибуває загін спецназу. Брайсу і Кінкейду вдається втекти від переслідувачів, і вони їдуть до Нідерландів, заплутуючи сліди. В дорозі вони весь час сперечаються і сваряться. Після жорстокої сутички з бандитами, які знову вистежили свою жертву, Майкл примушує Даріуса позбавитися мобільного телефону. Продовжуючи шлях пішки, Даріус говорить, що Інтерполу вдалося його піймати тільки завдяки тому, що вони підставили його дружину Соню, яку Даріус шалено кохає. До [[пором]]а кілер та тілоохоронець дістаються попуткою разом із групою черниць. Даріус співає з ними гімни, тоді як Майкл не викликає симпатії попутниць.

Кінкейд розповідає, що перше замовлення він отримав у 16 років і виріс на півдні США. Одного разу до місцевої протестантської церкви увірвався грабіжник, який по-звірячому вбив священника і залишив тіло на [[вівтар]]і. Даріус помстився йому. В свою чергу Майкл продовжує працювати на злочинців та охороняти їх.

У Амстердамі Кінкейд тікає від Брайса, щоб покласти букет тюльпанів на вежу з годинником, яку видно з камери Соні. Майклу доводиться прикривати свого клієнта, за яким полює ціла армія найманців. Вони знову сперечаються. Даріус стверджує, що Майкл жахливий зануда, не розуміє, що таке [[романтика]], і зовсім не вміє спілкуватися з жінками. Майкл говорить, що Амелія здала його клієнта — Куросаву, якого насправді Даріус убив під час виконання іншого замовлення, коли він випадково опинився в аеропорті. Оскаженілий Майкл б'є Даріуса по фізіономії, після чого йде.

Майкл спускається до вуличного кафе, замовляє випивку і виливає душу бармену. За його спиною триває жорстока стрілянина. Майкл сподівається, що без його допомоги Даріуса нарешті вб'ють. Найманці переслідують Кінкейда, який намагається втекти від гонитви, застрибнувши спочатку на підніжку трамваю, а потім викравши катер. Майкл не витримує і приходить на допомогу Даріусу. Коли тілоохоронець потрапляє до рук бандитів, кілер рятує Майкла і разом вони утворюють хорошу команду.

В новинах із Гааги повідомляють, що якщо свідок у справі Владислава Духовича не з'явиться до зали суду за годину, Духовича випустять із в'язниці й він повернеться до влади. Майкл пропонує повернутися до Амстердама, щоб витягнути Соню із в'язниці. Даріус говорить, що Духович повинен бути засуджений, і він хоче дати проти нього свідчення. Напарники викрадають автомобіль і несуться до Гааги. В ході гонитви та стрілянини Майкл вилітає через лобове скло, і вони з Даріусом розділяються. Тілоохоронець тікає від переслідувачів у метро, внаслідок чого відбувається бійка на кухні кафе. Потім Майкл сходиться у фінальній сутичці з Іваном у магазині побутових інструментів і вбиває ватажка бандитів. За п'ять хвилин до встановленого терміну напарники прибувають до будівлі суду.

Майкла і Даріуса оглядає охорона, і вони входять за кілька секунд до того, як закінчиться процес. Кінкейд пред'являє беззаперечні докази провини Духовича у здійсненні геноциду. Повалений диктатор звертається до суду й говорить, що є повноправним правителем Білорусі, і вчинятиме так, як вважатиме за потрібне. В цей час його найманці влаштовують [[теракт]], внаслідок якого начинена вибухівкою фура врізається у будівлю суду. В Кінкейда стріляють, але Брайс закриває його своїм тілом. Духович намагається втекти, і Даріус переслідує його. Поранений Майкл рятує Амелію, яку хоче вбити інформатор (ним виявився її безпосередній начальник). Кінкейд наздоганяє Духовича на даху і вбиває його спільників, які прилетіли на гелікоптері. Духович говорить, що кілер все одно не стане героєм, йому не буде прощення за всі ті вбивства, що він здійснив. Даріус скидає Духовича вниз, і той розбивається на очах здивованого натовпу пікетувальників. Кінкейд добровільно здається владі, Майкл і Амелія миряться.

У кінці фільму Кінкейд тікає з в'язниці й зустрічається із Сонею. В одному з барів [[Гондурас]]у, де відбулося знайомство Даріуса й Соні, подружжя танцює всю ніч. Навколо них відбуваються бійки та стрілянина.

== У ролях ==
{| class="wikitable" wigborder="2" cellpadding="3" background: #f9f9f9;
|- align="center"
! style="background:#E0E0E0;" | Актор
! style="background:#E0E0E0;" | Персонаж
! style="background:#E0E0E0;" | Роль
|-
| [[Раян Рейнольдс]] || ''Майкл Брайс'' || тілоохоронець
|-
| [[Семюел Лірой Джексон|Семюел Л. Джексон]] || ''Даріус Кінкейд'' || найманий вбивця
|-
| [[Гері Олдмен]] || ''Владислав Духович'' || жорстокий диктатор у Східній Європі
|-
| [[Елоді Юнг]] || ''Амелія Руссел'' || агентка Інтерполу
|-
| [[Сальма Гайєк]] || ''Соня Кінкейд'' || дружина ''Кінкейда''
|-
| [[Хоакім де Альмейда]] || ''Жан Фуше'' || заступник директора Інтерполу
|-
| [[Колокольников Юрій Андрійович|Юрій Колокольников]] || ''Іван'' || головний найманець ''Духовича''
|-
| [[Кірсті Мітчелл]] || ''Ребекка Гарр'' || адвокат ''Кінкейда''
|-
| [[Річард Грант]] || ''містер Зейферт'' || наркозалежний корпоративний керівник
|-
| [[Горевий Михайло Віталійович|Михайло Горевий]] || ''Левітін'' || адвокат ''Духовича''
|-
|}

== Створення фільму ==

=== Знімальна група ===
{{div col}}
* [[Кінорежисер]] — Патрік Г'юз
* [[Сценарист]] — Том О'коннор
* [[Кінопродюсер]]и — Девід Еллісон, Марк Гілл, Дана Голдберг, Меттью О'Тул, Джон Томпсон, Лес Велдон
* [[Виконавчий продюсер|Виконавчі продюсери]] — Джейсон Блум, Кріста Кемпбелл, Том де Моль, Джеффрі Ґрінштейн, Латі Ґробман, Аві Лернер, Ярів Лернер, Крістін Отал
* [[Композитор]] — Атлі Ерварссон
* [[Кінооператор]] — Джулс О'Лафлін
* [[Кіномонтаж]] — Джейк Робертс
* [[Художник-постановник]] — Рассел Де Розаріо
* [[Кастинг|Підбір акторів]] — Елейн Ґрейнджер, Маріанн Станічева
* [[Артдиректор]]и — Тім Блейк, Пола Лус, Ребекка Мілтон, Кеті Мані, Айвен Ренджелов, Ян Рутґерс
* [[Художник по костюмах]] — Стефані Коллі<ref name="imdb#cast">{{cite web |url=http://www.imdb.com/title/tt1959563/fullcredits?ref_=tt_ql_1 |назва=The Hitman's Bodyguard: Full Cast & Crew |автор= |дата= |видавець=Internet Movie Database |дата-доступу=19 квітня 2017 |мова=англійською |archive-date=28 травня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170528013049/http://www.imdb.com/title/tt1959563/fullcredits?ref_=tt_ql_1 }}</ref>.
{{div col end}}

== Сприйняття ==

=== Оцінки і критика ===
Від [[кінокритик]]ів фільм отримав змішано-погані відгуки: [[Rotten Tomatoes]] дав оцінку 38 % на основі 163 відгуків від критиків (середня оцінка 5,1/10). Загалом на сайті фільм має погані оцінки, фільму зарахований «гнилий помідор» від фахівців<ref name="rottentomatoes">{{cite web|url=https://www.rottentomatoes.com/m/the_hitmans_bodyguard/|назва=The Hitman's Bodyguard|автор=|дата=|видавець=Rotten Tomatoes|дата-доступу=14 вересня 2017|мова=англійською|archive-date=14 вересня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170914122648/https://www.rottentomatoes.com/m/the_hitmans_bodyguard}}</ref>, [[Metacritic]] — 47/100 на основі 42 відгуків критиків. Загалом на цьому ресурсі від фахівців фільм отримав змішані відгуки<ref name="metacritic">{{cite web|url=http://www.metacritic.com/movie/the-hitmans-bodyguard|назва=The Hitman's Bodyguard|автор=|дата=|видавець=Metacritic|дата-доступу=14 вересня 2017|мова=англійською|archive-date=27 грудня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20171227135647/http://www.metacritic.com/movie/the-hitmans-bodyguard}}</ref>.

Від пересічних глядачів фільм теж отримав схвально-змішані відгуки: на ''Rotten Tomatoes'' 71 % зі середньою оцінкою 3,8/5 (21 012 голосів), фільму зарахований «попкорн»<ref name="rottentomatoes"/>, на ''Metacritic'' — 6,3/10 на основі 129 голосів<ref name="metacritic"/>, [[Internet Movie Database]] — 7,0/10 (48 279 голосів)<ref name="imdb">{{cite web |url=http://www.imdb.com/title/tt1959563/ |назва=The Hitman's Bodyguard |автор= |дата= |видавець=Internet Movie Database |дата-доступу=114 вересня 2017 |мова=англійською |archive-date=21 квітня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170421093416/http://www.imdb.com/title/tt1959563/ }}</ref>.

Українська кінокритик ''Надія Заварова'' у своїй рецензії на фільм написала, що «фільм здається найкращим комедійним подарунком в цю спопеляючу літню спеку. Але варто на екрані з'явитися східноєвропейському диктатору з обличчям Гері Олдмена і садистськими нахилами коменданта студентського гуртожитку, фільм перетворюється на повільну драму, якій дуже незатишно в оточенні красномовних стрільців-дотепників і запаморочливих погонь»<ref>{{cite web |url=http://cultprostir.ua/uk/post/recenziya-na-komediyniy-boyovik-tilookhoronec-kilera |назва=«Тілоохоронець кілера»: вбий мене ніжно |автор=Надія Заварова |дата=24 серпня 2017 |видавець=Cultprostir |дата-доступу=24 серпня 2017 |мова= |url-архіву=https://web.archive.org/web/20170824184621/http://cultprostir.ua/uk/post/recenziya-na-komediyniy-boyovik-tilookhoronec-kilera |дата-архіву=24 серпня 2017 |мертвий-url=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170824184621/http://cultprostir.ua/uk/post/recenziya-na-komediyniy-boyovik-tilookhoronec-kilera |date=2017-08-24 }}</ref>.

=== Касові збори ===
Під час показу в Україні, що розпочався [[17 серпня]] 2017 року, протягом першого тижня на фільм було продано 97 294 квитки, фільм був показаний на 243 екранах і [[Касові збори|зібрав]] 8 156 311 [[Гривня|₴]]<ref name="kino-teatr.box">{{cite web|url=https://kino-teatr.ua/uk/main/box_article/article_id/336.phtml|назва=Бокс-Офіс 33 (2017): Охоронець в законі|автор=Олексій Першко|дата=22 серпня 2017|видавець=[[Kino-teatr.ua]]|дата-доступу=23 серпня 2017|мова=|archive-date=23 серпня 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170823163454/https://kino-teatr.ua/uk/main/box_article/article_id/336.phtml}}</ref>, що на той час дозволило йому зайняти 1 місце серед усіх прем'єр.

Під час показу у США, що розпочався [[18 серпня]] 2017 року, протягом першого тижня фільм був показаний у 3 377 кінотеатрах і зібрав 21 384 504 $, що на той час дозволило йому зайняти 1 місце серед усіх прем'єр. Станом на 12 вересня 2017 року показ фільму триває 26 днів (3,6 тижня), зібравши у прокаті в США 65 903 056 доларів США<ref name="boxofficemojo"/><ref name="numbers"/>, а у решті світу 60 193 102 $<ref name="numbers"/>, тобто загалом 126 096 158 $<ref name="numbers"/> при бюджеті 30 млн [[Долар Сполучених Штатів Америки|доларів США]]<ref name="variety"/>.

== Джерела ==

=== Виноски ===
{{reflist|2}}

=== Посилання ===
{{Вікіпосилання
|Тема               = Тілоохоронець кілера
|Портал             = Кінематограф
|Портал-зображення  = Video-x-generic.svg
|Портал1            =
|Портал1-зображення =
|Портал2            =
|Портал2-зображення =
|Вікісловник        =
|Вікіпідручник      =
|Вікіцитати         = Тілоохоронець кілера
|Вікіджерела        =
|Вікіновини         =
|Вікісховище        =
|Метавікі           =
|Проєкт             = Кінематограф
|Проєкт-зображення  = Exquisite-xine.png
}}

{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Комедійні екшн-фільми США]]
[[Категорія:Фільми-трилери США]]
[[Категорія:Фільми про охоронців]]
[[Категорія:Фільми Lionsgate Films]]
[[Категорія:Фільми США 2017]]

title: The Hitman's Bodyguard

The Hitman's Bodyguard: Український плакат фільму

Жанр: комедійний бойовик

Режисер: Патрік Г'юз

Продюсер: Девід Еллісон · Марк Гілл · Дана Голдберг · Меттью О'Тул · Джон Томпсон · Лес Велдон

Сценарист: Том О'коннор

У головних · ролях: Раян Рейнольдс · Семюел Л. Джексон · Гері Олдмен

Оператор: Джулс О'Лафлін

Композитор: Атлі Ерварссон

Монтаж: Джейк Робертс

Кінокомпанія: Campbell Grobman Films · Cristal Pictures · Millennium Films · Skydance Media · TDMP

Дистриб'ютор: Україна — Kinomania · США — Lionsgate

Тривалість: 1 год 58 хв · (118 хв)

Мова: англійська

Країна: США

Дата виходу: Світ — 17 серпня 2017 · Україна — 17 серпня 2017

Кошторис: 30 млн $

Касові збори: 65,9 млн $ (за іншими даними 126 млн $)

Рейтинг: MPAA: R

Наступний: Тілоохоронець дружини кілера

П:
Портал «Кінематограф»
Проєкт «Кінематограф»

d: Інформація у Вікіданих?

q: Цитати у Вікіцитатах?


text:
# Зозуля-дронго філіпінська
Зозу́ля-дро́нго філіпінська (Surniculus velutinus) — вид зозулеподібних птахів родини зозулевих (Cuculidae). Ендемік Філіппін.

## Опис
Довжина птаха становить 23 см. Забарвлення повністю синювато-чорне, блискуче, за винятком білої смуги на нижній стороні крил і білих плям на стегнах і на нижній стороні хвоста. Хвіст відносно довгий, дещо роздвоєний. Дзьоб чорний, тонкий, вигнутий. Виду не притаманний статевий диморфізм. Молоді птахи мають більш тьмяне забарвлення, ніж дорослі птахи. Вокалізація — серія з 8—9 висхідних посвистів, що повторюється.

## Підвиди
Виділяють три підвиди:
- S. v. chalybaeus Salomonsen, 1953 — острови Лусон, Міндоро, Негрос;
- S. v. velutinus Sharpe, 1877 — острови Бохоль, Лейте, Самар, Мінданао і Басілан;
- S. v. suluensis Salomonsen, 1953 — архіпелаг Сулу.

## Поширення і екологія
Філіпінські зозулі-дронго живуть у кронах і середньому ярусі вологих рівнинних тропічних лісів. Зустрічаються поодинці, на висоті до 2100 м над рівнем моря. Живляться комахами. Статева поведінка малодосліджена, імовірно, філіпінські зозулі-дронго практикують гніздовий паразитизм.

title: Зозуля-дронго філіпінська

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = Зозуля-дронго філіпінська
| status = LC
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref name=iucn>{{IUCN|id=22736098|title=Surniculus velutinus|assessors=[[BirdLife International]]|year=2016|version=2022.1|accessdate=28 серпня 2022}}</ref>
| image =Philippine Drongo-Cuckoo.jpg
| image_caption =
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Зозулеподібні]] (Cuculiformes)
| familia = [[Зозулеві]] (Cuculidae)
| genus = [[Зозуля-дронго]] (''Surniculus'')
| species = '''Зозуля-дронго філіпінська'''
| binomial = ''Surniculus velutinus''
| binomial_authority = [[Річард Боудлер Шарп|Sharpe]], 1877
| subdivision_ranks = Підвиди
| subdivision =
(Див. текст)
| range_map =
| range_map_caption =
| synonyms =
| wikispecies = Surniculus velutinus
| commonscat = Surniculus velutinus
| commons = Surniculus velutinus
}}
'''Зозу́ля-дро́нго філіпінська'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Surniculus velutinus'') — вид [[Зозулеподібні|зозулеподібних]] птахів родини [[Зозулеві|зозулевих]] (Cuculidae). [[Ендемік]] [[Філіппіни|Філіппін]]<ref name=Erritzoe>{{cite book |last1=Erritzøe |first1=Johannes |last2=Mann |first2=Clive F. |last3=Brammer |first3=Frederik |last4=Fuller |first4=Richard A. |year=2012 |title=Cuckoos of the World |series=Helm Identification Guides |publisher=Christopher Helm |isbn=978-0713660340}}</ref>.

== Опис ==
Довжина птаха становить 23 см. Забарвлення повністю синювато-чорне, блискуче, за винятком білої смуги на нижній стороні крил і білих плям на стегнах і на нижній стороні хвоста. Хвіст відносно довгий, дещо роздвоєний. Дзьоб чорний, тонкий, вигнутий. Виду не притаманний статевий диморфізм. Молоді птахи мають більш тьмяне забарвлення, ніж дорослі птахи. [[Вокалізація птахів|Вокалізація]] — серія з 8—9 висхідних посвистів, що повторюється.

== Підвиди ==
Виділяють три підвиди:<ref name=ioc>{{cite web|editor1-last=Gill|editor1-first=Frank|editor1-link=Frank Gill (ornithologist)|editor2-last=Donsker|editor2-first=David|year=2022|title=Turacos, bustards, cuckoos, mesites, sandgrouse|work=World Bird List Version 12.2|url=https://www.worldbirdnames.org/new/bow/turacos/|publisher=International Ornithologists' Union|accessdate=28 серпня 2022}}</ref>
* ''S. v. chalybaeus'' Salomonsen, 1953 — острови [[Лусон]], [[Міндоро]], [[Негрос]];
* ''S. v. velutinus'' Sharpe, 1877 — острови [[Бохоль (острів)|Бохоль]], [[Лейте (острів)|Лейте]], [[Самар (острів)|Самар]], [[Мінданао (острів)|Мінданао]] і [[Басілан]];
* ''S. v. suluensis'' Salomonsen, 1953 — архіпелаг [[Сулу (архіпелаг)|Сулу]].

== Поширення і екологія ==
Філіпінські зозулі-дронго живуть у кронах і середньому ярусі вологих рівнинних тропічних лісів. Зустрічаються поодинці, на висоті до 2100 м над рівнем моря. Живляться комахами. Статева поведінка малодосліджена, імовірно, філіпінські зозулі-дронго практикують [[гніздовий паразитизм]].

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q1269596}}
{{птахи-доробити}}

[[Категорія:Зозулеві]]
[[Категорія:Птахи, описані 1877]]
[[Категорія:Ендемічні птахи Філіппін]]

title: ?Зозуля-дронго філіпінська

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Зозулеподібні (Cuculiformes)

Родина: Зозулеві (Cuculidae)

Рід: Зозуля-дронго (Surniculus)

Вид: Зозуля-дронго філіпінська

Вікісховище: Surniculus velutinus

Віківиди: Surniculus velutinus


text:
# Шекснинська ГЕС
Ше́кснинська гідроелектроста́нція (Черепове́цька ГЕС) — ГЕС на річці Шексні у Вологодський області, біля селища Шексна. Входить до складу Волго-Балтійського каналу.

## Загальні відомості
Будівництво ГЕС почалося в 1958 р., закінчилося в 1966 р. (будівництво другої черги відбувалося в 1973 — 1975 рр.). ГЕС побудовано за русловою схемою. Склад споруд ГЕС:
- земляна гребля завдовжки 808 м і найбільшою висотою 21 м;
- земляна дамба завдовжки 278 м;
- двонитковий однокамерний судноплавний шлюз;
- будівля ГЕС, поєднана з поверхневим водозливом.

Потужність ГЕС — 84 МВт, середньорічне вироблення — 125 млн кВт·год. У суміщеній будівлі ГЕС розміщено 4 горизонтальні капсульні гідроагрегати, що працюють при розрахунковому натиску 11 м: 2 гідроагрегати потужністю по 22 МВт і 2 гідроагрегати потужністю по 20 МВт. Гідроелектростанція унікальна за своєю конструкцією, капсульні гідроагрегати вмонтовані безпосередньо у водозлив. Напірні споруди ГЕС (довжина напірного фронту 1,2 км) утворюють велике Шекснинське водосховище, що містить у собі Біле озеро. Площа водосховища 1670 км², повна і корисний об'єм 6,6 і 1,85 км³. При створенні водосховища було затоплено 25,1 тис. га сільгоспугідь, перенесено 7751 будову.
Шекснинська ГЕС спроєктована інститутом «Ленгідропроект».

## Економічне значення
Вироблення електроенергії для Шекснинського гідровузла другорядним завданням, головним чином гідровузол призначений для забезпечення судноплавства по Волго-Балтійському каналу, будучи його сьомим ступенем.
Шекснинська ГЕС експлуатується Волго-Балтійським державним басейновим управлінням водних шляхів і судноплавства, що входять у Мінтранс Росії.

## Історія будівництва
- Червень 1963 — початок наповнення Шекснинського водосховища;
- 1964 — початок будівництва ГЕС;
- 1965 — введення першого гідроагрегату;
- 1966 — введення другого гідроагрегату;
- 1973 — початок будівництва другої черги ГЕС;
- 1974 — введення третього гідроагрегату;
- 1975 — введення четвертого гідроагрегату;
- 2 січня 1975 — гідровузол прийнятий до промислової експлуатації;
- 1980 — розпочато будівництво другої нитки шлюзів;
- 1990 — введена в дію друга нитка шлюзів.

## Галерея
- Схема Шекснинської ГЕС
- Розріз Шекснинської ГЕС

title: Шекснинська ГЕС

wikitext:
{{Гідроелектростанція
|Назва                          = Шекснинська ГЕС
|Зображення                     =
|Пікселі                        = 300px
|Підпис                         =
|Країна                         = [[Росія]]
  |lat_dir = N|lat_deg = 59|lat_min = 14|lat_sec = 09
  |lon_dir = E|lon_deg = 38|lon_min = 29|lon_sec = 26
  |region     = RU-VGG
  |CoordScale = 30000
|Статус                         = діюча
|Річка                          = [[Шексна (річка)|Шексна]]
|Каскад                         =
|Початок будівництва            = [[1958]]
|Роки введення першого та останнього гідроагрегатів       = [[1965]]/[[1975]]
|Установлена потужність         =
|Середнє річне виробництво      = 125
|Тип ГЕС                        = греблево-руслова
|Розрахований напір             = 11
|Тип турбін                     = горизонтальні капсульні поворотно-лопатневі
|Кількість та марка турбін      = 2хПЛ 20/548-ГК-550, 2хПЛ 548-ГК-5 50
|Витрата через турбіни          =
|Кількість та марка гідрогенераторів                  =
|Потужність гідроагрегатів      = 2х229, 2х200
|Тип греблі                     = земляна, земляна дамба
|Висота греблі                  = 21
|Довжина греблі                 = 808, 278
|Шлюз                           = двонитковий двокамерний
|ЛЕП                            = 110 кВ
|Власник                        = [[Міністерство транспорту Російської Федерації|Мінтранс Росії]]
}}

'''Ше́кснинська гідроелектроста́нція''' ('''Черепове́цька ГЕС''') — ГЕС на річці [[Шексна (річка)|Шексні]] у [[Вологодська область|Вологодський області]], біля селища [[Шексна (Шекснинський район)|Шексна]]. Входить до складу [[Волго-Балтійський водний шлях|Волго-Балтійського каналу]].

== Загальні відомості ==

Будівництво ГЕС почалося в 1958 р., закінчилося в 1966 р. (будівництво другої черги відбувалося в 1973 — 1975 рр.). ГЕС побудовано за русловою схемою. Склад споруд ГЕС:
* земляна гребля завдовжки 808 м і найбільшою висотою 21 м;
* земляна дамба завдовжки 278 м;
* двонитковий однокамерний судноплавний шлюз;
* будівля ГЕС, поєднана з поверхневим водозливом.

Потужність ГЕС — 84 МВт, середньорічне вироблення — 125 млн кВт·год. У суміщеній будівлі ГЕС розміщено 4 горизонтальні капсульні гідроагрегати, що працюють при розрахунковому натиску 11 м: 2 гідроагрегати потужністю по 22 МВт і 2 гідроагрегати потужністю по 20 МВт. Гідроелектростанція унікальна за своєю конструкцією, капсульні гідроагрегати вмонтовані безпосередньо у водозлив. Напірні споруди ГЕС (довжина напірного фронту 1,2 км) утворюють велике [[Шекснинське водосховище]], що містить у собі [[Біле озеро (Вологодська область)|Біле озеро]]. Площа водосховища 1670 км², повна і корисний об'єм 6,6 і 1,85 км³. При створенні водосховища було затоплено 25,1 тис. га сільгоспугідь, перенесено 7751 будову.

Шекснинська ГЕС спроєктована інститутом «[[Ленгідропроект]]».

== Економічне значення ==

Вироблення електроенергії для Шекснинського гідровузла другорядним завданням, головним чином [[гідровузол]] призначений для забезпечення судноплавства по Волго-Балтійському каналу, будучи його сьомим ступенем.

Шекснинська ГЕС експлуатується Волго-Балтійським державним басейновим управлінням водних шляхів і судноплавства, що входять у [[Міністерство транспорту Російської Федерації|Мінтранс Росії]].

== Історія будівництва ==
* Червень 1963 — початок наповнення Шекснинського водосховища;
* 1964 — початок будівництва ГЕС;
* 1965 — введення першого гідроагрегату;
* 1966 — введення другого гідроагрегату;
* 1973 — початок будівництва другої черги ГЕС;
* 1974 — введення третього гідроагрегату;
* 1975 — введення четвертого гідроагрегату;
* 2 січня 1975 — гідровузол прийнятий до промислової експлуатації;
* 1980 — розпочато будівництво другої нитки шлюзів;
* 1990 — введена в дію друга нитка шлюзів.

== Галерея ==
<gallery>
Зображення:sheksnges3.jpg|Схема Шекснинської ГЕС
Зображення:sheksnges4.jpg|Розріз Шекснинської ГЕС
</gallery>

== Посилання ==
* [http://www.volgo-balt.ru/ Официальный сайт ГБУ «Волго-Балт»] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20081221211117/http://www.volgo-balt.ru/ |date=21 грудня 2008 }}
* [http://www.lhp.rushydro.ru/works/objectsmap/5711.html Описание Шекснинской ГЭС на сайте института «Ленгидропроект»]{{Недоступне посилання|date=серпень 2019 |bot=InternetArchiveBot }}

[[Категорія:Волзько-Камський каскад ГЕС]]
[[Категорія:Гідроелектростанції Росії]]

title: Шекснинська ГЕС

Країна: Росія

Адмінодиниця: Вологодська область

Стан: діюча

Річка: Шексна

title: Основні характеристики

Установлена потужність: 84 megawatt

Середнє річне виробництво: 125 млн кВт·год

Тип ГЕС: греблево-руслова

title: Характеристики обладнання

title: Основні споруди

Тип греблі: земляна, земляна дамба

Шлюз: двонитковий двокамерний

Власник: Мінтранс Росії

Основні споруди: Шекснинська ГЕС