text:
# Otoboke Beaver
Otoboke Beaver (яп. おとぼけビ～バ～) — японський жіночий панк-гурт із Кіото, створений у 2009 році. Станом на 2024 рік учасницями гурту є співачка Accorinrin, гітаристка Yoyoyoshie, басистка Hirochan і барабанщиця Kahokiss.

## Історія
Гурт Otoboke Beaver був названий на честь готелю кохання в Осаці, який був розташований неподалік школи однієї з учасниць гурту. Гурт заснували в 2009 році активні членкині рок-клубу в Університеті Ріцумейкан у Кіото. До першого складу гурту ввійшли Accorinrin (вокал), Yoyoyoshie (гітара), Pop (ударні) та Nishikawachi (бас-гітара).
У червні 2011 року Otoboke Beaver випустили демо-CD, до якого увійшло три композиції, зокрема рання версія Chuchu Song — концертний трек, який пізніше був перезаписаний і розповсюджений серед тих, хто допоміг профінансувати першу поїздку гурту до США. У 2012 році гурт випустив свій перший концертний альбом на лейблі Egypt Records.
У 2013 році на Jet Set Records вийшов обмежений тираж синглу з піснею Otobokebeaver Daijikenbo та двома концертними треками, а в березні того ж року — мініальбом Love Me Sign.
Басистка Nishikawachi залишила гурт у 2013 році, а їй на зміну прийшла Hirochan — фанатка, яка попросилася до складу, надіславши лист електронною поштою.
Otoboke Beaver взяли участь у Дні магазину звукозапису (англ. Record Store Day) у 2015 році, випустивши на вінілі сингл Akimahenka. У 2016 році гурт підписав контракт із британським лейблом Damnably. Того ж року вийшла збірка Okoshiyasu!! Otoboke Beaver, до якої ввійшла більшість пісень із перших двох мініальбомів гурту, а також сингл Akimahenka. Гурт записав живу сесію для Radio X і здійснив турне Великою Британією разом із гуртами Shonen Knife та Leggy. Незабаром вийшов мініальбом Bakuro Book, а в наступному році, до Дня магазину звукозапису 2017, — ще один мініальбом — Love is Short!!. Пісня Love Is Short!! увійшла до британського чарту синглів.
Гурт розпочав міжнародні тури в 2016 році, зокрема виступив у 100 Club у Лондоні та на фестивалі «З півдня на південний захід» (англ. South by Southwest) у США в 2017 році, поїздку на який частково профінансували фанати через Campfire і Kickstarter. У 2018 році гурт подолав понад 39000 км за один тиждень, щоб виступити на двох слотах на фестивалі Коачелла та провести триденний тур у Великій Британії разом із іншими виконавцями лейблу Damnably: Say Sue Me і Leggy. У тому турі також узяли участь The Cribs, Miyavi, Guitar Wolf та Wussy.
Збірка Okoshiyasu!! Otoboke Beaver була перевидана на вінілі до Дня музичних магазинів у 2018 році. Того ж року засновниця гурту, барабанщиця Pop, покинула колектив. Її замінила Kahokiss, яка майже десять років тому відвідувала той самий музичний клуб при університеті, що й засновниці гурту.
У березні 2019 року Otoboke Beaver знову виступили на фестивалі «З півдня на південний захід» в Остіні. Альбом Itekoma Hits, який включав нові пісні та раніше випущені сингли, був випущений лейблом Damnably в квітні 2019 року. Сингл Yobantoite Mojo вийшов наприкінці 2019 року; ця пісня також стала музичною темою японської телевізійної комедії Susumu Inomata and 8 Mojo. Також наприкінці 2019 року гурт виступив на організованому компанією Yoshimoto фестивалі Koyabu Sonic, який проходив на стадіоні на 8000 місць.
На початку 2020 року, одночасно з випуском синглу Dirty Old Fart is Waiting for My Reaction, учасниці Otoboke Beaver залишили свої основні місця роботи, аби більше гастролювати. Їм вдалося провести двотижневий тур Європою перед початком пандемії COVID-19. Під час карантину вони зосередилися на створенні нових пісень і провели кілька живих виступів через Instagram. Альбом Super Champon вийшов у травні 2022 року. Otoboke Beaver повернулися до гастролей наприкінці 2022 року з низкою концертів у Європі, після чого вирушили в своє перше велике турне Північною Америкою. Ще одне турне Європою та Північною Америкою відбулося на початку 2023 року. Їхній виступ на тогочасному «З півдня на південний захід» був висвітлений журналом Rolling Stone. Наприкінці 2023 року гурт вирушив у коротке турне Австралією та Новою Зеландією, після чого у 2024 році відбувся ще один тур США та Канадою.

## Музичний стиль і впливи
За словами учасниць, гурт грає в «швидкому та агресивному стилі панк-року» з «частими змінами ритму та темпу», супроводжуючи це «груповим вокалом». Їхні пісні часто присвячені темам кохання та стосунків, деякі з яких базуються на особистому досвіді вокалістки Accorinrin. Вони також часто критикують очікувані від жінок японським суспільством соціальні ролі. Спочатку це не було усвідомленим вибором Accorinrin, але після подорожей за кордон вона прийняла ці феміністичні ідеї.
Учасниці гурту зазначали, що їх надихає особливий стиль традиційної японської комедії — мандзай. Швидкість, темп і ритм цієї комедійної форми впливають на їхній музичний стиль. Accorinrin також зазначає, що на неї особисто вплинули японський комік Кен Шімура та театральна комедійна група Yoshimoto Shinkigeki.
Кожна учасниця черпає натхнення зі своїх різних музичних уподобань: Yoyoyoshie любить японський рок, Hirochan надає перевагу хардкор-панку, а Accorinrin і Kahokiss захоплюються японською поп-музикою. Вони зазначали, що на них вплинули «західні настрої Riot Grrrl і звуки панку та манірного пост-року». Гурт також згадав додаткові впливи від таких колективів, як Yapoos, Hikasyu, P-MODEL, Момоє Ямагучі та Afrirampo.

## Критичні відгуки
Музика Otoboke Beaver отримала схвальні відгуки від таких видань, як Pitchfork («навіть якщо їхня музика не є явно феміністичною, у ній відчувається певна сила, коли чотири азіатські жінки говорять саме те, що хочуть»), а також від NPR, The Fader, Stereogum, i-D і Fujirock Express.
У 2017 році Otoboke Beaver були номіновані на відзнаку «Найкращий живий виступ» від AIM Independent Music Awards. Вони були показані на BBC Radio 6 Music. Дейв Ґрол із Foo Fighters описав Otoboke Beaver такими словами: «Це вразить тебе, чувак. Це найгірше лайно, яке ти коли-небудь бачив». Після випуску альбому Super Champon у 2022 році Ентоні Фантано з The Needle Drop зауважив: «Чи не є Otoboke Beaver, маючи за плечима два справді фантастичні альбоми, одним із найкращих сучасних панк-гуртів, які зараз може запропонувати Японія?»

## Склад

### Поточний склад
- Accorinrin (あっこりんりん) — вокал, іноді ритм-гітара (2009–дотепер)
- Yoyoyoshie (よよよしえ) — гітара, бек-вокал (2009–дотепер)
- Hirochan (ひろちゃん) — бас-гітара, бек-вокал (2013–дотепер)
- Kahokiss (かほキッス) — ударні, бек-вокал (2018–дотепер)

### Колишні учасниці
- Nishikawachi (西川ち) — бас-гітара, бек-вокал (2009—2013)
- Pop (ぽっぷ) — ударні, бек-вокал (2009—2018)

|            |
| Accorinrin |

|            |
| Yoyoyoshie |

|          |
| Hirochan |

|          |
| Kahokiss |

## Дискографія

### Альбоми
- Anata No Ai De Manshitsu-chū (あなたの愛で満室中, demo, 2011)
- Konya Kagiri Nante Zettai Honto ni Iwasenai! (今夜限りなんて絶対ほんとに言わせないっ!, EP, 2011)
- Present Progressive Form #002 (live, 2012)
- Love Me Sign (EP, 2013)
- Okoshiyasu!! Otoboke Beaver (compilation, 2016)
- Bakuro Book (EP, 2016)
- Love Is Short!! (EP, 2017)
- Okoshiyasu!! Otoboke Beaver (remastered version, 2018)
- Itekoma Hits (2019)
- Super Champon (2022)

### Сингли
- Otobokebeaver Daijikenbo (おとぼけビ～バ～大事件簿, 2013)
- Akimahenka (2015)
- S'il Vous Plait" (2017) [split with Say Sue Me]
- Anata Watashi Daita Ato Yome No Meshi (2018)
- Yobantoite Mojo (2019)

### Відео
- S'il Vous Plait (2017)
- Love Is Short! (2017)
- Mean (2017)
- Anata Watashi Daita Ato Yome No Meshi (2019)
- Datsu, Hikage no Onna (脱・日陰の女, 2019)
- Don't Light My Fire (2019)
- Dirty Old Fart Is Waiting For My Reaction (2020)
- I Am Not Maternal (2022)
- Pardon? (2022)
- I Don't Want to Die Alone (2022)

title: Otoboke Beaver

wikitext:
{{Музичний колектив
| Фото             = OtobokeSXSW.jpg
| Опис фотографії  = Виступ на фестивалі «З півдня на південний захід» (SXSW) (12 березня 2019)
}}
'''Otoboke Beaver''' ({{lang-ja|おとぼけビ～バ～}}) — японський жіночий панк-гурт із [[Кіото]], створений у 2009 році. Станом на 2024 рік учасницями гурту є співачка ''Accorinrin'', гітаристка ''Yoyoyoshie'', басистка ''Hirochan'' і барабанщиця ''Kahokiss''.

== Історія ==

Гурт ''Otoboke Beaver'' був названий на честь готелю кохання в [[Осака|Осаці]], який був розташований неподалік школи однієї з учасниць гурту<ref name="Bowdoin">{{cite web |url= https://bowdoinorient.com/2020/04/10/otoboke-beaver-challenges-notions-of-feminist-expression/|назва= Otoboke Beaver challenges notions of feminist expression|автор= Jack Swartzentruber|дата= 10.04.2020|вебсайт= The Bowdoin Orient|видавець= |дата-доступу=1 жовтня 2024}}</ref>. Гурт заснували в 2009 році активні членкині рок-клубу в [[Університет Ріцумейкан|Університеті Ріцумейкан]] у Кіото<ref name="Electric Bloom">{{cite web |url= https://electricbloomwebzine.com/2016/05/otoboke-beaver-interview.html|назва= Otoboke Beaver – Crazed and Deranged Kyoto Garage Rock|автор= Charles Shepherd|дата= 01.05.2016|вебсайт= Electric Bloom|видавець= |url-архіву= https://web.archive.org/web/20180318120719/https://www.electricbloomwebzine.com/2016/05/otoboke-beaver-interview.html|дата-архіву= 08.03.2018|статус-url= |дата-доступу= 4 жовтня 2024}}</ref><ref name="Electric Bloom Webzine">{{cite web |url= https://electricbloomwebzine.com/2016/05/otoboke-beaver-interview.html|назва= Interview: Otoboke Beaver – Crazed and Deranged Kyoto Garage Rock|автор= Charles Shepherd |дата= 01.05.2016|вебсайт= Electric Bloom Webzine |видавець= |url-архіву= https://web.archive.org/web/20180318120719/https://www.electricbloomwebzine.com/2016/05/otoboke-beaver-interview.html|дата-архіву= 03.05.2016|статус-url= |дата-доступу=25 жовтня 2024}}</ref>. До першого складу гурту ввійшли ''Accorinrin'' (вокал), ''Yoyoyoshie'' (гітара), ''Pop'' (ударні) та ''Nishikawachi'' (бас-гітара).

У червні 2011 року ''Otoboke Beaver'' випустили демо-CD, до якого увійшло три композиції, зокрема рання версія ''Chuchu Song'' — концертний трек, який пізніше був перезаписаний і розповсюджений серед тих, хто допоміг профінансувати першу поїздку гурту до США. У 2012 році гурт випустив свій перший концертний альбом на лейблі ''Egypt Records''.

У 2013 році на ''Jet Set Records'' вийшов обмежений тираж синглу з піснею ''Otobokebeaver Daijikenbo'' та двома концертними треками, а в березні того ж року — мініальбом ''Love Me Sign''.

Басистка ''Nishikawachi'' залишила гурт у 2013 році, а їй на зміну прийшла ''Hirochan'' — фанатка, яка попросилася до складу, надіславши лист електронною поштою.
[[Файл:OtobokeBeaverNottinghamLive.jpg|thumb|right|250px| Виступ у Ноттінгемі з першою барабанщицею Pop (17 березня 2018)]]
''Otoboke Beaver'' взяли участь у [[День магазину звукозапису|Дні магазину звукозапису]] ({{lang-en|Record Store Day}}) у 2015 році, випустивши на вінілі сингл ''Akimahenka''. У 2016 році гурт підписав контракт із британським лейблом ''Damnably''. Того ж року вийшла збірка ''Okoshiyasu!! Otoboke Beaver'', до якої ввійшла більшість пісень із перших двох мініальбомів гурту, а також сингл ''Akimahenka''. Гурт записав живу сесію для [[Radio X (Велика Британія)|Radio X]] і здійснив турне [[Велика Британія|Великою Британією]] разом із гуртами ''Shonen Knife'' та ''Leggy''. Незабаром вийшов мініальбом ''Bakuro Book'', а в наступному році, до Дня магазину звукозапису 2017, — ще один мініальбом — ''Love is Short!!''. Пісня ''Love Is Short!!'' увійшла до британського чарту синглів.

Гурт розпочав міжнародні тури в 2016 році, зокрема виступив у ''100 Club'' у Лондоні та на фестивалі [[South by Southwest|«З півдня на південний захід»]] ({{lang-en|South by Southwest}}) у США в 2017 році, поїздку на який частково профінансували фанати через ''Campfire'' і ''[[Kickstarter]]''. У 2018 році гурт подолав понад 39000 км за один тиждень, щоб виступити на двох слотах на фестивалі [[Коачелла]] та провести триденний тур у Великій Британії разом із іншими виконавцями лейблу ''Damnably'': ''Say Sue Me'' і ''Leggy''. У тому турі також узяли участь ''The Cribs'', ''Miyavi'', ''Guitar Wolf'' та ''Wussy''.

Збірка ''Okoshiyasu!! Otoboke Beaver'' була перевидана на вінілі до Дня музичних магазинів у 2018 році. Того ж року засновниця гурту, барабанщиця ''Pop'', покинула колектив. Її замінила ''Kahokiss'', яка майже десять років тому відвідувала той самий музичний клуб при університеті, що й засновниці гурту.

У березні 2019 року ''Otoboke Beaver'' знову виступили на фестивалі «З півдня на південний захід» в [[Остін (Техас)|Остіні]]. Альбом ''Itekoma Hits'', який включав нові пісні та раніше випущені сингли, був випущений лейблом ''Damnably'' в квітні 2019 року. Сингл ''Yobantoite Mojo'' вийшов наприкінці 2019 року; ця пісня також стала музичною темою японської телевізійної комедії ''Susumu Inomata and 8 Mojo''. Також наприкінці 2019 року гурт виступив на організованому компанією ''Yoshimoto'' фестивалі ''Koyabu Sonic'', який проходив на стадіоні на 8000 місць.
[[Файл:Otoboke Beaver - 52430153369.jpg|thumb|right|250px|Концерт у Сіетлі (15 жовтня 2022)]]
На початку 2020 року, одночасно з випуском синглу ''Dirty Old Fart is Waiting for My Reaction'', учасниці ''Otoboke Beaver'' залишили свої основні місця роботи, аби більше гастролювати. Їм вдалося провести двотижневий тур Європою перед початком пандемії COVID-19. Під час карантину вони зосередилися на створенні нових пісень і провели кілька живих виступів через [[Instagram]]. Альбом ''Super Champon'' вийшов у травні 2022 року. ''Otoboke Beaver'' повернулися до гастролей наприкінці 2022 року з низкою концертів у Європі, після чого вирушили в своє перше велике турне Північною Америкою. Ще одне турне Європою та Північною Америкою відбулося на початку 2023 року<ref>{{cite web |url= https://www.brooklynvegan.com/otoboke-beaver-announce-2023-tour/|назва= Otoboke Beaver announce 2023 tour |автор= Amy Geiger |дата= 05.10.2022|вебсайт= BrooklynVegan| видавець= |дата-доступу=27 жовтня 2024}}</ref>. Їхній виступ на тогочасному «З півдня на південний захід» був висвітлений журналом [[Rolling Stone]]. Наприкінці 2023 року гурт вирушив у коротке турне Австралією та Новою Зеландією, після чого у 2024 році відбувся ще один тур США та Канадою.

== Музичний стиль і впливи ==

За словами учасниць, гурт грає в «швидкому та агресивному стилі панк-року» з «частими змінами ритму та темпу», супроводжуючи це «груповим вокалом». Їхні пісні часто присвячені темам кохання та стосунків, деякі з яких базуються на особистому досвіді вокалістки ''Accorinrin''<ref name="Bowdoin"/><ref name="Electric Bloom"/><ref name="Electric Bloom Webzine"/>. Вони також часто критикують очікувані від жінок японським суспільством соціальні ролі. Спочатку це не було усвідомленим вибором ''Accorinrin'', але після подорожей за кордон вона прийняла ці феміністичні ідеї.

Учасниці гурту зазначали, що їх надихає особливий стиль традиційної японської комедії — мандзай. Швидкість, темп і ритм цієї комедійної форми впливають на їхній музичний стиль. ''Accorinrin'' також зазначає, що на неї особисто вплинули японський комік [[Кен Шімура]] та театральна комедійна група ''Yoshimoto Shinkigeki''.

Кожна учасниця черпає натхнення зі своїх різних музичних уподобань: ''Yoyoyoshie'' любить [[J-rock|японський рок]], ''Hirochan'' надає перевагу хардкор-панку, а ''Accorinrin'' і ''Kahokiss'' захоплюються [[J-pop|японською поп-музикою]]. Вони зазначали, що на них вплинули «західні настрої [[Riot grrrl|Riot Grrrl]] і звуки панку та манірного пост-року». Гурт також згадав додаткові впливи від таких колективів, як ''Yapoos'', ''Hikasyu'', ''P-MODEL'', Момоє Ямагучі та ''Afrirampo''.

== Критичні відгуки ==

Музика ''Otoboke Beaver'' отримала схвальні відгуки від таких видань, як [[Pitchfork]] («навіть якщо їхня музика не є явно феміністичною, у ній відчувається певна сила, коли чотири азіатські жінки говорять саме те, що хочуть»), а також від [[National Public Radio|NPR]], [[The Fader]], [[Stereogum]], [[i-D]] і [[Fujirock Express]].

У 2017 році ''Otoboke Beaver'' були номіновані на відзнаку «Найкращий живий виступ» від [[AIM Independent Music Awards]]. Вони були показані на [[BBC Radio 6 Music]]. [[Дейв Ґрол]] із [[Foo Fighters]] описав ''Otoboke Beaver'' такими словами: «Це вразить тебе, чувак. Це найгірше лайно, яке ти коли-небудь бачив». Після випуску альбому ''Super Champon'' у 2022 році [[Ентоні Фантано]] з [[The Needle Drop]] зауважив: «Чи не є ''Otoboke Beaver'', маючи за плечима два справді фантастичні альбоми, одним із найкращих сучасних панк-гуртів, які зараз може запропонувати Японія?»

== Склад ==

=== Поточний склад ===

* Accorinrin (あっこりんりん) — вокал, іноді ритм-гітара (2009–дотепер)
* Yoyoyoshie (よよよしえ) — гітара, бек-вокал (2009–дотепер)
* Hirochan (ひろちゃん) — бас-гітара, бек-вокал (2013–дотепер)
* Kahokiss (かほキッス) — ударні, бек-вокал (2018–дотепер)

=== Колишні учасниці ===

* Nishikawachi (西川ち) — бас-гітара, бек-вокал (2009—2013)
* Pop (ぽっぷ) — ударні, бек-вокал (2009—2018)

{{Gallery
|title=
|width=170
|height=140
|align=center
|File:Otoboke Beaver - 52429371302.jpg|{{center|Accorinrin}}
|File:Otoboke Beaver - 52429872816.jpg|{{center|Yoyoyoshie}}
|File:Otoboke Beaver - 52430388503.jpg|{{center|Hirochan}}
|File:Otoboke Beaver - 52429370127.jpg|{{center|Kahokiss}}
}}

== Дискографія ==

=== Альбоми ===

* Anata No Ai De Manshitsu-chū (あなたの愛で満室中, demo, 2011)
* Konya Kagiri Nante Zettai Honto ni Iwasenai! (今夜限りなんて絶対ほんとに言わせないっ!, EP, 2011)
* Present Progressive Form #002 (live, 2012)
* Love Me Sign (EP, 2013)
* Okoshiyasu!! Otoboke Beaver (compilation, 2016)
* Bakuro Book (EP, 2016)
* Love Is Short!! (EP, 2017)
* Okoshiyasu!! Otoboke Beaver (remastered version, 2018)
* Itekoma Hits (2019)
* Super Champon (2022)

=== Сингли ===

* Otobokebeaver Daijikenbo (おとぼけビ～バ～大事件簿, 2013)
* Akimahenka (2015)
* S'il Vous Plait" (2017) [split with Say Sue Me]
* Anata Watashi Daita Ato Yome No Meshi (2018)
* Yobantoite Mojo (2019)

=== Відео ===

* S'il Vous Plait (2017)
* Love Is Short! (2017)
* Mean (2017)
* Anata Watashi Daita Ato Yome No Meshi (2019)
* Datsu, Hikage no Onna (脱・日陰の女, 2019)
* Don't Light My Fire (2019)
* Dirty Old Fart Is Waiting For My Reaction (2020)
* I Am Not Maternal (2022)
* Pardon? (2022)
* I Don't Want to Die Alone (2022)

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
{{Commons category|Otoboke Beaver}}
* [https://www.otobokebeaver.com/ Офіційний сайт]

{{Нормативний контроль}}

[[Категорія:Японські жіночі гурти]]
[[Категорія:Панк-рок гурти]]
[[Категорія:Рок-гурти Японії]]
[[Категорія:Музичні колективи, що з'явились 2009]]
[[Категорія:Засновані в Японії 2009]]

title: Основна інформація

Жанр: панк-рок

Лейбл: Damnably


text:
# Мухаммед Юсуф
Мухаммед Юсуф (січень 1914, Кабул — 23 січня 1998) — державний діяч Афганістану.

## Біографія
Батько — Мухаммед Хасан. За походженням — пуштун.
Закінчив ліцей Неджат в Кабулі (з навчанням німецькою мовою), здобув вищу освіту в Мюнхенському та Геттінгенському університетах (Німеччина). Мав докторський ступінь з фізики. Професор (1944).

### Викладач і керівник
- У 1940-их роках був викладачем, професором, деканом природничо-наукового факультету Кабульського університету.
- З 1948 — начальник управління професійної освіти міністерства просвіти.
- З 1949 — заступник міністра просвіти. Виступав проти участі студентів у політичній діяльності.
- 1952 — директор Афганського культурного центру в Мюнхені.
- 1953–1963 — міністр гірничих справ і промисловості в уряді Мухаммеда Дауда.

### Прем'єр-міністр
У березні 1963 — листопаді 1965 — прем'єр-міністр та міністр закордонних справ. Перший прем'єр-міністр Афганістану, що не належав до королівської родини. За часів перебування Мухаммеда Юсуфа на посту глави уряду були здійснені кроки з лібералізації політичного життя: прийнято Конституцію 1964 року, пройшли вибори до парламенту 1965 року. Однак діяльність уряду спричинила невдоволення як лівих радикалів із заснованої 1965 року Народно-демократичної партії Афганістану, так і активістів ісламістського руху, що зароджувався.
24 жовтня 1965 року поліція розігнала студентську демонстрацію в Кабулі, учасники якої звинувачували ряд міністрів у корупції й вимагали зміни складу уряду. Під час розгону та стрілянини у натовп загинуло чотири студенти. Ця подія та антиурядові демонстрації, що тривали, призвели до відставки кабінету міністрів Мухаммеда Юсуфа.

### Дипломат та емігрант
- 1966–1973 — посол у ФРН.
- У 1973 році був послом в СРСР, відкликаний у липні того ж року після усунення монархії.

Після 1978 року проживав в еміграції, був прибічником скинутого короля Захір Шаха. Публікувався в емігрантській пресі. 1994 року брав участь у Гератській конференції, організованій урядом Бурхануддіна Раббані.

wikiname: ukwiki

title: Мухаммед Юсуф

in_language: uk

wikitext:
{{Державний діяч
| українське ім'я        = Мухаммед Юсуф
| оригінальне ім'я   =
| портрет            =
| підпис            =
| ширина портрета    =
| титул              = [[Прем'єр-міністр Афганістану]]
| порядок            = 6
| прапор               = Flag of Afghanistan 1930.svg
| періодпочаток       = [[10 березня]] [[1963]]
| періодкінець       = [[2 листопада]] [[1965]] року
| попередник     = [[Мухаммед Дауд Хан]]
| наступник          = [[Мухаммед Хашем Майвандваль]]
| монарх             = [[Мухаммед Захір-шах]]
| національність     = [[Пуштуни|Пуштун]]
| віросповідання     = [[Іслам]]  [[Сунізм|сунітського спрямування]]
| дата народження    = 1914
| місце народження = [[Кабул]]
| дата смерті = 23.1.1998
| місце смерті =
| похований =
| похована =
| династія =
| ім'я при народженні =
| батько = Мухаммед Хасан
| мати =
| чоловік =
| дружина =
| діти =
| роки служби =
| приналежність =
| рід військ =
| звання =
| командував =
| битви =
| наукова сфера =
| місце роботи =
| відомий як =
| партія =
| діяльність =
| професія =
| освіта = [[Мюнхенський університет]] <br />[[Геттінгенський університет]]
| вчена ступінь = Доктор фізики
| нагороди =
| автограф =
| монограма =
| сайт =
| Commons =
| Rodovid =
}}
'''Мухаммед Юсуф''' (січень [[1914]], [[Кабул]] — [[23 січня]] [[1998]]) — державний діяч [[Афганістан]]у.

== Біографія ==
Батько — Мухаммед Хасан. За походженням — пуштун.

Закінчив ліцей Неджат в Кабулі (з навчанням [[Німецька мова|німецькою мовою]]), здобув вищу освіту в Мюнхенському та Геттінгенському університетах ([[Німеччина]]). Мав докторський ступінь з фізики. Професор ([[1944]]).

=== Викладач і керівник ===
* У 1940-их роках був викладачем, професором, деканом природничо-наукового факультету [[Кабульський університет|Кабульського університету]].
* З [[1948]] — начальник управління професійної освіти міністерства просвіти.
* З [[1949]] — заступник міністра просвіти. Виступав проти участі студентів у політичній діяльності.
* [[1952]] — директор Афганського культурного центру в [[Мюнхен]]і.
* [[1953]]–[[1963]] — міністр гірничих справ і промисловості в уряді [[Мухаммед Дауд Хан|Мухаммеда Дауда]].

=== Прем'єр-міністр ===
У березні 1963 — листопаді [[1965]] — прем'єр-міністр та міністр закордонних справ. Перший прем'єр-міністр Афганістану, що не належав до королівської родини. За часів перебування Мухаммеда Юсуфа на посту глави уряду були здійснені кроки з лібералізації політичного життя: прийнято Конституцію [[1964]] року, пройшли вибори до парламенту 1965 року. Однак діяльність уряду спричинила невдоволення як лівих радикалів із заснованої 1965 року [[Народно-демократична партія Афганістану|Народно-демократичної партії Афганістану]], так і активістів ісламістського руху, що зароджувався.

[[24 жовтня]] 1965 року поліція розігнала студентську демонстрацію в Кабулі, учасники якої звинувачували ряд міністрів у корупції й вимагали зміни складу уряду. Під час розгону та стрілянини у натовп загинуло чотири студенти. Ця подія та антиурядові демонстрації, що тривали, призвели до відставки кабінету міністрів Мухаммеда Юсуфа.

=== Дипломат та емігрант ===
* [[1966]]–[[1973]] — посол у ФРН.
* У 1973 році був послом в [[СРСР]], відкликаний у липні того ж року після усунення монархії.

Після [[1978]] року проживав в еміграції, був прибічником скинутого короля [[Мухаммед Захір-шах|Захір Шаха]]. Публікувався в емігрантській пресі. [[1994]] року брав участь у Гератській конференції, організованій урядом [[Бурхануддін Раббані|Бурхануддіна Раббані]].

== Джерела ==
* Афганістан. Короткий біографічний довідник. Москва-2004.
* Коргун В. Г. Історія Афганістану. XX століття. Москва-2004.

== Посилання ==
* [https://web.archive.org/web/20091028023036/http://www.centrasia.ru/person.php4 Біографія]

{{Прем'єр-міністри Афганістану}}

title: 10 березня 1963 — 2 листопада 1965 року

Монарх: Мухаммед Захір-шах

Попередник: Мухаммед Дауд Хан

Наступник: Мухаммед Хашем Майвандваль

Народження: 1914 · Кабул

Смерть: 23 січня 1998 · Німеччина

Національність: Пуштун

Країна: Афганістан

Релігія: Іслам сунітського спрямування

Освіта: Мюнхенський університет · Геттінгенський університет

Батько: Мухаммед Хасан

Прапор: 6-й Прем'єр-міністр Афганістану


text:
# Scoundrel Club
Scoundrel Club — третій із чотирьох міні-альбомів норвезького гурту a-ha, виданих ексклюзивно в Японії. Вийшов 1987 року.

## Музиканти
- Пол Воктор-Савой (Paul Waaktaar-Savoy) (6 вересня 1961) — композитор, гітарист, вокалист.
- Магне Фуругольмен (Magne Furuholmen) (1 листопада 1962) — клавішник, композитор, вокаліст, гітарист.
- Мортен Гаркет (Morten Harket) (14 вересня 1959) — вокаліст.

## Композиції
| #  | Назва                                                    | Тривалість |
| -- | -------------------------------------------------------- | ---------- |
| 1. | «Cry Wolf (Extended Version)»                            | 8:13       |
| 2. | «We're Looking for the Whales (live version)»            | 3:50       |
| 3. | «I've Been Losing You (Dub Version)»                     | 4:28       |
| 4. | «Manhattan Skyline (Extended)»                           | 6:49       |
| 5. | «Hunting High and Low (Extended Version by Alan Tarney)» | 6:02       |

title: Scoundrel Club

wikitext:
{{Музичний альбом
| Назва            = Scoundrel Club
| Тип              = міні-альбом
| Виконавець       = [[a-ha]]
| Обкладинка       = Ahascoundrelclub.jpeg
| Колір            =
| Випущено         = [[1987]]
| Записаний        =
| Жанр             = [[New Wave]], [[поп-рок]], [[сінті-поп]]
| Тривалість       = 29:23
| Лейбл            = Warner-Pioneer Corporation
| Продюсери        = [[Алан Тарні]], [[Магне Фуругольмен]], [[Пол Воктор]], Тоні Менсфілд
| Країна           = [[Японія]]
| Огляди     =
| Попередній =
| Рік =
| Наступний =
}}

'''Scoundrel Club''' — третій із чотирьох міні-альбомів норвезького гурту [[a-ha]]<ref>{{cite web |url=http://www.discogs.com/a-ha-45-RPM-Club/release/850646 |title=a-ha - 45 R.P.M. Club |publisher=Discogs.com |date=1989-04-10 |accessdate=2010-05-29 |archive-date=31 січня 2009 |archive-url=https://web.archive.org/web/20090131144353/http://www.discogs.com/a-ha-45-RPM-Club/release/850646 }}</ref>, виданих ексклюзивно в [[Японія|Японії]]<ref>{{cite web|url=http://www.darsu.btinternet.co.uk/discography/a-ha/album1.htm#45rpm|title=a-ha - Albums 1985-87 : 45 R.P.M. CLUB (1985)|publisher=Darsu.btinternet.co.uk|date=|accessdate=2010-05-29|archiveurl=https://www.webcitation.org/6HxrIBExX?url=http://www.bt.com/sorrypages/sorry/platform/btinternet.html#45rpm#45rpm|archivedate=2013-07-08|deadurl=yes}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130709002806/http://www.bt.com/sorrypages/sorry/platform/btinternet.html#45rpm |date=2013-07-09 }}</ref>. Вийшов 1987 року.

== Музиканти ==
* [[Пол Воктор-Савой]] (Paul Waaktaar-Savoy) ([[6 вересня]] [[1961]]) — [[композитор]], [[гітара|гітарист]], [[Вокал|вокалист]].
* [[Магне Фуругольмен]] (Magne Furuholmen) ([[1 листопада]] [[1962]]) — клавішник, [[композитор]], вокаліст, гітарист.
* [[Мортен Гаркет]] (Morten Harket) ([[14 вересня]] [[1959]]) — вокаліст.

== Композиції ==
{{tracklist
|total_length =
| title1 = [[Cry Wolf]] (Extended Version)
| length1 = 8:13
| title2 = We're Looking for the Whales (live version)
| length2 =  3:50
| title3 = [[I've Been Losing You]] (Dub Version)
| length3 =  4:28
| title4 = Manhattan Skyline (Extended)
| length4 =  6:49
| title5 = [[Hunting High and Low (пісня)|Hunting High and Low]] (Extended Version by Alan Tarney)
| length5 =  6:02
}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{a-ha}}

[[Категорія:Альбоми a-ha]]
[[Категорія:Мініальбоми 1987]]

title: Мініальбом

Виконавець: a-ha

Жанр: New Wave, поп-рок, сінті-поп

Лейбл: Warner-Pioneer Corporation

Продюсер: Алан Тарні, Магне Фуругольмен, Пол Воктор, Тоні Менсфілд

title: a-ha

Студійні альбоми: Hunting High and Low • Scoundrel Days • Stay on These Roads • East of the Sun, West of the Moon • Memorial Beach • Minor Earth Major Sky • Lifelines • Analogue • Foot of the Mountain • Cast in Steel • True North

Компіляційні альбоми: Headlines and Deadlines • The Definitive Singles Collection 1984–2004 • 25

Концертні альбоми: Live at Vallhall — Homecoming • How Can I Sleep with Your Voice in My Head

Мініальбоми: 45 R.P.M. Club • Twelve Inch Club • Scoundrel Club • Road Club

Бокс-сети: Minor Earth Major Box

Сингли: «Take on Me» • «Love Is Reason» • «The Sun Always Shines on T.V.» • «Train of Thought» • «Hunting High and Low» • «I've Been Losing You» • «Cry Wolf» • «Manhattan Skyline» • «The Living Daylights» • «Stay on These Roads» • «The Blood That Moves the Body» • «Touchy!» • «You Are The One» • «There's Never a Forever Thing» • «Crying in the Rain» • «I Call Your Name» • «Early Morning» • «Waiting For Her» • «Move To Memphis» • «The Blood That Moves the Body '92» • «Dark Is the Night» • «Angel in the Snow» • «Lie Down in Darkness» • «Shapes That Go Together» • «Summer Moved On» • «Minor Earth Major Sky» • «Velvet» • «The Sun Never Shone That Day» • «I Wish I Cared» • «Forever Not Yours» • «Lifelines» • «Did Anyone Approach You?» • «The Sun Always Shines on T.V. a-ha Live» • «Celice» • «Birthright» • «Analogue (All I Want)» • «Cosy Prisons» • «Foot of the Mountain» • «Nothing Is Keeping You Here» • «Shadowside» • «Butterfly, Butterfly (The Last Hurrah)»

Гастрольні тури: Hunting High and Low Tour • Stay On These Roads Tour • Walk Under the Sun Dance Under the Moon Tour • East of the Sun West of the Moon Tour • Memorial Beach Tour • Minor Earth Major Sky Tour • Lifelines Tour • Analogue Tour • Foot Of The Mountain Tour • Ending On a High Note Tour

Пов'язані статті: Дискографія • Премії • Тури (Ending on a High Note) • Savoy • Apparatjik


text:
# Т-3000
T-3000 — Версія термінатора, яка зображена у ролі Джона Коннора, якого перед відправленням Кайла Риза в минуле знешкоджує та піддає змінам «Скайнет» у вигляді солдата «Опору», у п'ятій частині фільму Термінатор: Генезис.

## Довідка
У відчайдушних спробах забезпечити своє виживання, зловмисник зі штучного інтелекту Skynet створює собі аватар у вигляді Т-5000 (Метт Сміт). Цей Термінатор подорожує по багатьох хронологіях, шукаючи спосіб подолати Опір Людини, і врешті -решт проникає в нього під виглядом бійця на ім'я Алекс. "Алекс" присутній як солдат, коли Джон Коннор і Кайл Різ (Джай Кортні) відкривають машину часу Скайнет в кінці війни з машинами. Оскільки Кайл відправляється назад, щоб захистити матір Джона Сару Коннор (Емілія Кларк) від Термінатора Т-800, посланого вбити її в 1984 році, "Алекс" здійснює його атаку. Він вбиває всіх інших солдатів поблизу і заражає Джона Коннора наномашинами, перетворюючи його в нового гібридного термінатора, позначеного як Т-3000. Перетворення Джона Коннора на Термінатора, коли Кайл подорожує у часі, виявляється такою великою подією, що викликає парадокс дідуся, що руйнує хронологію, повністю переписуючи минуле та майбутнє.
Т-3000 був відправлений у минуле до 2014 року і отримав місію допомогти Cyberdyne Systems у розробці нової операційної системи під назвою Genisys, на додаток до революційної роботизованої технології та технології подорожей у часі, яка насправді є Skynet та відтворенням її машин . Коли Сара і Кайл прибувають у 2017 році, він зустрічає їх у лікарні і переконує, що це справді Джон Коннор, але його маскування розкриває «Гардіан» (перепрограмований Т-800, зображений Шварценеггером). Т-3000 бере участь у трійці в кількох руйнівних боях. Під час останнього бою з Guardian Т-3000 розпадається під дією магнітного поля прототипу машини часу. Однак, незважаючи на те, що глобальна атака Skynet була зірвана, Т-3000 вдалося забезпечити своє виживання на цій шкалі часу.

"Гардіан" пояснює під час фільму, що перед остаточною битвою між Скайнетом та Опором, колишні намагалися створити новий тип інфільтратів, заразивши в'язнів матерією фази машини, але суб'єкти збожеволіли і померли; Джон Коннор був єдиним суб'єктом, який пережив трансформацію, розумно недоторкану, хоча зараз лояльну до Скайнет, на відміну від своєї попередньої вірності людству.

title: Т-3000

wikitext:
{{без джерел|дата=січень 2018}}
'''T-3000''' — Версія термінатора, яка зображена у ролі [[Джон Коннор (персонаж)|Джона Коннора]], якого перед відправленням [[Кайл Риз (персонаж)|Кайла Риза]] в минуле знешкоджує та піддає змінам «[[Скайнет]]» у вигляді солдата «Опору», у п'ятій частині фільму [[Термінатор: Генезис]].

{{перекласти}}

== Довідка ==
У відчайдушних спробах забезпечити своє виживання, зловмисник зі штучного інтелекту Skynet створює собі аватар у вигляді Т-5000 (Метт Сміт). Цей Термінатор подорожує по багатьох хронологіях, шукаючи спосіб подолати Опір Людини, і врешті -решт проникає в нього під виглядом бійця на ім'я Алекс. "Алекс" присутній як солдат, коли Джон Коннор і Кайл Різ (Джай Кортні) відкривають машину часу Скайнет в кінці війни з машинами. Оскільки Кайл відправляється назад, щоб захистити матір Джона Сару Коннор (Емілія Кларк) від Термінатора Т-800, посланого вбити її в 1984 році, "Алекс" здійснює його атаку. Він вбиває всіх інших солдатів поблизу і заражає Джона Коннора наномашинами, перетворюючи його в нового гібридного термінатора, позначеного як Т-3000. Перетворення Джона Коннора на Термінатора, коли Кайл подорожує у часі, виявляється такою великою подією, що викликає парадокс дідуся, що руйнує хронологію, повністю переписуючи минуле та майбутнє.

Т-3000 був відправлений у минуле до 2014 року і отримав місію допомогти Cyberdyne Systems у розробці нової операційної системи під назвою Genisys, на додаток до революційної роботизованої технології та технології подорожей у часі, яка насправді є Skynet та відтворенням її машин . Коли Сара і Кайл прибувають у 2017 році, він зустрічає їх у лікарні і переконує, що це справді Джон Коннор, але його маскування розкриває «Гардіан» (перепрограмований Т-800, зображений Шварценеггером). Т-3000 бере участь у трійці в кількох руйнівних боях. Під час останнього бою з Guardian Т-3000 розпадається під дією магнітного поля прототипу машини часу. Однак, незважаючи на те, що глобальна атака Skynet була зірвана, Т-3000 вдалося забезпечити своє виживання на цій шкалі часу.

"Гардіан" пояснює під час фільму, що перед остаточною битвою між Скайнетом та Опором, колишні намагалися створити новий тип інфільтратів, заразивши в'язнів матерією фази машини, але суб'єкти збожеволіли і померли; Джон Коннор був єдиним суб'єктом, який пережив трансформацію, розумно недоторкану, хоча зараз лояльну до Скайнет, на відміну від своєї попередньої вірності людству.{{Термінатор}}
[[Категорія:Термінатор]]
[[Категорія:Вигадані льотчики]]
[[Категорія:Вигадані мандрівники в часі]]
[[Категорія:Вигадані персонажі з прискореним зціленням]]
[[Категорія:Вигадані персонажі з надлюдською швидкістю]]
[[Категорія:Вигадані персонажі з надлюдською витривалістю або невразливістю]]
[[Категорія:Вигадані штучні інтелекти]]


text:
# Добровольський Микола Олександрович
Микола Олександрович Добровольський (нар. 13 травня 1927 — 19 лютого 2014, місто Полтава) — український радянський діяч, секретар Полтавського обласного комітету КПУ, ректор Полтавського сільськогосподарського інституту. Депутат Полтавської обласної ради депутатів трудящих трьох скликань. Кандидат економічних наук, доцент.

## Біографія
У 1951 році закінчив Харківський зоотехнічний інститут, у 1954 році — аспірантуру при кафедрі економіки і організації сільського господарства підприємств. Працював асистентом, старшим викладачем цієї кафедри.
Член КПРС.
З 1956 по 1962 рік — проректор Харківського зоотехнічного (зооветеринарного) інституту.
У 1962 — травні 1963 року — ректор Полтавського сільськогосподарського інституту.
9 травня 1963 — 14 грудня 1964 року — секретар Полтавського сільського обласного комітету КПУ.
14 грудня 1964 — 28 грудня 1967 року — секретар Полтавського обласного комітету КПУ з промисловості.
У січні 1968 — 1988 року — ректор Полтавського сільськогосподарського інституту.
Потім — на пенсії в місті Полтаві. На 1998 рік — секретар Полтавського обласного комітету Комуністичної партії України.

## Нагороди
- орден Трудового Червоного Прапора (22.03.1966)
- ордени
- медалі

title: Добровольський Микола Олександрович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = Добровольський Микола Олександрович
| зображення           =
| розмір_зображення    = 200px
| дата_народження      = 13.05.1927
| місце_народження     =
| дата_смерті          = 19.02.2014
| місце_смерті         = місто [[Полтава]]
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       = [[українець]]
| військове звання     =
| партія               = [[КПРС]]
| нагороди             = {{орден Трудового Червоного Прапора}}
}}
{{Однофамільці|Добровольський}}
'''Микола Олександрович Добровольський''' ({{нар}} {{ДН|13|05|1927}} — {{ДС|19|02|2014}}, місто [[Полтава]]) — український радянський діяч, секретар Полтавського обласного комітету КПУ, ректор Полтавського сільськогосподарського інституту. Депутат Полтавської обласної ради депутатів трудящих трьох скликань. Кандидат економічних наук, доцент.

== Біографія ==
У 1951 році закінчив Харківський зоотехнічний інститут, у 1954 році — аспірантуру при кафедрі економіки і організації сільського господарства підприємств. Працював асистентом, старшим викладачем цієї кафедри.

Член [[КПРС]].

З 1956 по 1962 рік — проректор Харківського зоотехнічного (зооветеринарного) інституту.

У 1962 — травні 1963 року — ректор Полтавського сільськогосподарського інституту.

9 травня 1963 — 14 грудня 1964 року — секретар Полтавського сільського обласного комітету КПУ.

14 грудня 1964 — 28 грудня 1967 року — секретар Полтавського обласного комітету КПУ з промисловості.

У січні 1968 — 1988 року — ректор Полтавського сільськогосподарського інституту.

Потім — на пенсії в місті Полтаві. На 1998 рік — секретар Полтавського обласного комітету Комуністичної партії України.

== Нагороди ==
* [[орден Трудового Червоного Прапора]] (22.03.1966)
* ордени
* медалі

== Джерела ==
* [https://www.pdaa.edu.ua/news/pamyati-mykoly-oleksandrovycha-dobrovolskogo Пам'яті Миколи Олександровича Добровольського] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170623042459/http://www.pdaa.edu.ua/news/pamyati-mykoly-oleksandrovycha-dobrovolskogo |date=23 червня 2017 }}
* [https://hdzva.edu.ua/pro-hdzva/vydatni-vypusknyky/ Видатні випускники ХДЗВА] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200605093438/https://hdzva.edu.ua/pro-hdzva/vydatni-vypusknyky/ |date=5 червня 2020 }}

{{politic-stub}}
[[Категорія:Члени КПРС]]

title: Добровольський Микола Олександрович

Народився: 13 травня 1927

Помер: 19 лютого 2014 (86 років) · місто Полтава

Національність: українець

Партія: КПРС

Нагороди: Орден Трудового Червоного Прапора


text:
# Анатолін
Анатолін (пол. Anatolin) — село в Польщі, у гміні Пацина Ґостинінського повіту Мазовецького воєводства.
Населення — 66 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Плоцького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 35      | 8                  | 25               | 2                    |
| Жінки    | 31      | 4                  | 20               | 7                    |
| Разом    | 66      | 12                 | 45               | 9                    |

title: Анатолін

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Анатолін
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Anatolin}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Мазовецьке воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Ґостинінський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Пацина (гміна){{!}}Пацина
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 66
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 24
|поштовий індекс        = 09-541
|автомобільний код      = WGS
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0572707
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Анатолін''' ({{lang-pl|Anatolin}}) — село в Польщі, у [[Пацина (гміна)|гміні Пацина]] [[Ґостинінський повіт|Ґостинінського повіту]] [[Мазовецьке воєводство|Мазовецького воєводства]].
Населення — {{formatnum:66}} {{МНОЖИНА:66|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Плоцьке воєводство (1975—1998)|Плоцького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=35 |ЧолПре=8 |ЧолПрац=25 |ЧолПост=2
|Жін=31 |ЖінПре=4 |ЖінПрац=20 |ЖінПост=7
|Разом=66 |РазомПре=12 |РазомПрац=45 |РазомПост=9
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url={{Pl-census2011-econ-groups-url}}
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Пацина}}

[[Категорія:Села Ґостинінського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Мазовецьке воєводство

Повіт: Ґостинінський повіт

Гміна: Пацина

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: WGS

OSM: ↑295876 ·R (Ґміна Пацина)


text:
# Агітпоїзд
Агітпоїзд — один із мобільних засобів радянської пропаганди на початку 1920-их років. Поїзд спеціально облаштовувався обладнанням для агітаційно-масової і організаційної роботи РКП(б) та Радянської влади в роки Громадянської війни.
На території Росії діяли наступні агітпоїзди:
- «Жовтнева революція» — у червні 1921 року перебував у Сарапулі та Іжевську. На ньому працювали голова ВЦВК М. І. Калінін, заступник наркома внутрішніх справ М. Ф. Владимирський.

Агітпоїзд включав політвідділ, бюро скарг, інформаційний відділ, редакцію, друкарню, кіноустановку, книжковий магазин, радіостанцію. Членами агітколективів були працівники наркоматів, ВЦСПС, ЦК РКСМ, представники Вищої військової інспекції, Держконтролю, Спілки журналістів, Московської та Петроградської Рад бюро РОСТу. Учасники виступали з лекціями, проводили мітинги, брали участь у роботі місцевих партійних організацій та радянських органів влади. В умовах слабкого зв'язку Центру з місцями агітпоїзд був формою керівництва місцевими органами влади, засобом їх укріплення, працювали на мобілізацію сил і засобів на допомогу фронту.

title: Агітпоїзд

wikitext:
'''Агітпоїзд''' — один із мобільних засобів [[пропаганда в СРСР|радянської пропаганди]] на початку [[1920-ті|1920-их]] років. Поїзд спеціально облаштовувався обладнанням для агітаційно-масової і організаційної роботи РКП(б) та Радянської влади в роки [[громадянська війна в Росії|Громадянської війни]].

На території Росії діяли наступні агітпоїзди:
* «Жовтнева революція» — у червні [[1921]] року перебував у [[Сарапул]]і та [[Іжевськ]]у. На ньому працювали голова ВЦВК [[калінін Михайло Іванович|М. І. Калінін]], заступник наркома внутрішніх справ [[владимирський Михайло Федорович|М. Ф. Владимирський]].

Агітпоїзд включав політвідділ, бюро скарг, інформаційний відділ, редакцію, друкарню, кіноустановку, книжковий магазин, радіостанцію. Членами агітколективів були працівники наркоматів, ВЦСПС, ЦК РКСМ, представники Вищої військової інспекції, Держконтролю, Спілки журналістів, Московської та Петроградської Рад бюро РОСТу. Учасники виступали з лекціями, проводили мітинги, брали участь у роботі місцевих партійних організацій та радянських органів влади. В умовах слабкого зв'язку Центру з місцями агітпоїзд був формою керівництва місцевими органами влади, засобом їх укріплення, працювали на мобілізацію сил і засобів на допомогу фронту.

== Література ==
* ''Кощеев Н. А.'' М. И. Калинин в Удмуртии. Ижевск, 1968;
* ''[[Калашников Вадим Федорович|В. Ф. Калашников]]''. Агітпоїзд // {{МУ-95|1|20}};
* {{туганаєв}};
* {{ЕСУ|том=1|автор=В. Ф. Калашников|стаття=Агітпоїзд|id=42541}}

{{нк}}

[[Категорія:Агітаційно-масове мистецтво]]
[[Категорія:Поїзди]]


text:
# 10561 Сімідзумасахіро
10561 Сімідзумасахіро (10561 Shimizumasahiro) — астероїд головного поясу, відкритий 15 жовтня 1993 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,302.
Названо на честь Сімідзу Масахіро (яп. しみず・まさひろ(清水雅弘) сімідзу масахіро).

title: 10561 Сімідзумасахіро

wikitext:
{{Планета
| назва = 10561 Сімідзумасахіро
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Кін Ендате]],
[[Кадзуро Ватанабе]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Кітамі]]
| дата відкриття = [[15 жовтня]] [[1993]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1993 TE2'''
1961 VE
1979 SC4
1998 XU38
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|10561|2014.05.14|2014.04.09}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 3,208059464793 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,298258047448 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,753158756120 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,165228651512
| орбітальний період = 1668,573374702 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,215753173014 °/д
| середня аномалія = 226,8370198582°
| нахил орбіти = 9,919246018261°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 19,17835899190°
| арг_перицентру = 315,5081210318°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 13,1
| спектр_тип =
}}

'''10561 Сімідзумасахіро''' (10561 Shimizumasahiro) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[15 жовтня]] [[1993]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,302.

Названо на честь Сімідзу Масахіро ({{lang-ja|しみず・まさひろ(清水雅弘)}} ''сімідзу масахіро'').

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Сімідзумасахіро}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (10501-10600)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|10561}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|10560 Michinari|(10562) 1993 UB1}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1993]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 10561 Сімідзумасахіро

Відкривач: Кін Ендате, · Кадзуро Ватанабе

Місце відкриття: Обсерваторія Кітамі

Дата відкриття: 15 жовтня 1993

title: Позначення

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Король у Нью-Йорку
«Король у Нью-Йорку» (англ. A King in New York)— американська комедійна драма режисера Чарльза Чапліна 1957 року.

## Сюжет
Король Шадов (Чарльз Чаплін) після революції у своїй країні їде в Нью-Йорк. Залишившись без засобів до існування, він змушений зніматися в рекламі. Під час візиту в одну з шкіл король знайомиться з Рупертом Макабі (Майкл Чаплін) — сином американських комуністів. Короля звинувачують у зв'язках з комуністами, і він постає перед Комісією із розслідування антиамериканської діяльності.

## У ролях
- Чарльз Чаплін — король Шадов
- Доун Аддамс — Енн Кей
- Олівер Джонстон — посол Жам'є
- Майкл Чаплін — Руперт Мекебі
- Джон Макларен— батько Мекебі, комуніст
- Максін Одлі — королева Ірен
- Джоан Інгрем— Мона Кромвель
- Сід Джеймс — Джонсон, рекламщик
- Гаррі Грін — адвокат
- Джеррі Десмонд — прем'єр-міністр Вудель

## Цікаві факти
- Фільм був знятий у Великій Британії на студії «Шеппертон» і не демонструвався в США до 1973 року.
- Останній фільм Чарлі Чапліна, в якому головну роль виконував він сам. Після цього він зніме ще один фільм, «Графиня з Гонконгу», в якому виконає свою останню роль — похилого старшого стюарда з морською хворобою.

У цьому фільмі Чаплін зняв свого сина Майкла.

title: Король у Нью-Йорку

wikitext:
{{Фільм
|українська назва = Король у Нью-Йорку
|оригінальна назва = A King in New York
|рік = 1957
|країна = {{USA}}
|режисер = [[Чарльз Чаплін]]
|сценарист = [[Чарльз Чаплін]]
|композитор = [[Чарльз Чаплін]]
|продюсери = [[Чарльз Чаплін]]
[[Джером Епштейн]]
|оператор = [[Жорж Періналь]]
|художник = [[Аллан Гарріс]]
|монтаж = [[Джон Сібурн старший]]
|жанр = [[драма (жанр)|драма]], [[комедія]]
|тривалість = 105 хв.
|актори = [[Чарльз Чаплін]]
[[Максін Одлі]]
|кінокомпанія = [[Attica Film Company]]
|зображення = A King in New York (poster).jpg
}}
'''«Король у Нью-Йорку»''' ({{lang-en|A King in New York}})— [[Кінематограф США|американська]] [[Кінокомедія|комедійна]] [[Драма (жанр)|драма]] [[режисер]]а [[Чарльз Чаплін|Чарльза Чапліна]] [[1957 у кіно|1957 року]].

== Сюжет ==
Король Шадов (Чарльз Чаплін) після революції у своїй країні їде в [[Нью-Йорк]]. Залишившись без засобів до існування, він змушений зніматися в рекламі. Під час візиту в одну з шкіл король знайомиться з Рупертом Макабі (Майкл Чаплін) — сином американських комуністів. Короля звинувачують у зв'язках з комуністами, і він постає перед Комісією із розслідування антиамериканської діяльності.

== У ролях ==
* [[Чарльз Чаплін ]]— ''король Шадов''
* [[Доун Аддамс]] — ''Енн Кей''
* [[Олівер Джонстон ]]— ''посол Жам'є''
* [[Майкл Чаплін ]]— ''Руперт Мекебі''
* [[Джон Макларен]]— ''батько Мекебі, комуніст''
* [[Максін Одлі]] — ''королева Ірен''
* [[Джоан Інгрем]]— ''Мона Кромвель''
* [[Сід Джеймс]] — ''Джонсон, рекламщик''
* [[Гаррі Грін]] — ''адвокат''
* [[Джеррі Десмонд]] — ''прем'єр-міністр Вудель''

== Цікаві факти ==
* Фільм був знятий у [[Велика Британія|Великій Британії]] на студії «Шеппертон» і не демонструвався в [[Сполучені Штати Америки|США]] до [[1973|1973 року]].
* Останній фільм Чарлі Чапліна, в якому головну роль виконував він сам. Після цього він зніме ще один фільм, «[[Графиня з Гонконгу]]», в якому виконає свою останню роль — похилого старшого стюарда з морською хворобою.
У цьому фільмі Чаплін зняв свого сина Майкла.

== Посилання ==
* {{Imdb title|0050598}}
* {{amg movie|27425}}
* {{tcmdb title|id=80317}}

{{Чарлі Чаплін}}

{{USA-film-stub}}

{{Портали|Кінематограф}}

[[Категорія:Фільми США 1957]]
[[Категорія:Фільми Чарлі Чапліна]]
[[Категорія:Фільми англійською мовою]]
[[Категорія:Фільми-драми США]]
[[Категорія:Кінокомедії США]]
[[Категорія:Чорно-білі фільми США]]
[[Категорія:Фільми, дія яких відбувається в Нью-Йорку]]

title: A King in New York

Жанр: драма, комедія

Режисер: Чарльз Чаплін

Продюсери: Чарльз Чаплін · Джером Епштейн

Сценарист: Чарльз Чаплін

У головних · ролях: Чарльз Чаплін · Максін Одлі

Оператор: Жорж Періналь

Композитор: Чарльз Чаплін

Монтаж: Джон Сібурн старший

Художник: Аллан Гарріс

Кінокомпанія: Attica Film Company

Дистриб'ютор: Netflix

Мова: англійська

Країна: США


text:
# Караколь (Атбасарський район)
Карако́ль (каз. Қарақол) — село у складі Атбасарського району Акмолинської області Казахстану. Входить до складу сільського округу Акана Курманова.
Населення — 63 особи (2021; 198 у 2009, 329 у 1999, 381 у 1989).
Національний склад станом на 1989 рік:
- казахи — 54 %;
- росіяни — 27 %.

У радянські часи село називалось Гайдар.

title: Караколь (Атбасарський район)

wikitext:
{{Населений пункт Казахстану
| тип                    = село
| назва                  = Караколь
| місцева назва          = {{Lang-kk|Қарақол}}
| прапор                 =
| опис прапора           =
| герб                   =
| опис герба             =
| зображення             =
| зображення_розмір      = <!--300px -->
| зображення_підпис      =
| область                = [[акмолинська область|Акмолинська]]
| район                  = [[атбасарський район|Атбасарський]]
| округ                  = [[сільський округ Акана Курманова|Акана Курманова]]
| адміністрація          =
| засноване              =
| перша згадка           =
| статус                 =
| поділ                  =
| населення              = 63 особи ([[2021]]{{KAZ-pop-stat-2021}})
| площа                  =
| ref-площа              =
| густота                =
| поштові індекси        =
| код                    =
|lat=
|long48
|lat_dir=N | lat_deg= 51 | lat_min= 36
           | lat_sec= 32
|lon_dir=E | lon_deg= 68 | lon_min= 10
           | lon_sec= 13
| карта розташування1    = Казахстан Акмолинська область
| висота                 =
| водойма                =
| етнікон                =
| станція                =
| міста-побратими        =
| день населеного пункту =
| адреса                 =
| вебсторінка            =
| голова                 =
| ремарки                =
}}

{{Otheruses|Караколь}}

'''Карако́ль''' ({{Lang-kk|Қарақол}}) — [[село]] у складі [[атбасарський район|Атбасарського району]] [[акмолинська область|Акмолинської області]] [[Казахстан]]у. Входить до складу [[сільський округ Акана Курманова|сільського округу Акана Курманова]].

Населення — 63 особи ([[2021]]; 198 у [[2009]], 329 у [[1999]], 381 у [[1989]]<ref>[https://books.google.com.ua/books?id=qTHtAAAAMAAJ&hl=uk&pg=PA384#v=onepage&q&f=false Итоги Всесоюзной переписи населения 1989 года по Казахской ССР. Том 3] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180424071436/https://books.google.com.ua/books?id=qTHtAAAAMAAJ&hl=uk&pg=PA384#v=onepage&q&f=false |date=24 квітня 2018 }} {{ref-ru}}</ref>).

Національний склад станом на 1989 рік:
* [[казахи]] — 54 %;
* [[росіяни]] — 27 %.

У радянські часи село називалось '''Гайдар'''.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Карта|M-42-17}}

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=51.638689&lon=68.242607&z=14&m=b&show=/23403910/ru/ На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://www.webcitation.org/61CZ2O6Sc?url=http://wikimapia.org/#lang=ru&lat=51.638689&lon=68.242607&z=14&m=b&show=/23403910/ru/ |date=25 серпня 2011 }}

{{Kazakhstan-geo-stub}}
{{атбасарський район}}

[[Категорія:Населені пункти Атбасарського району]]
[[Категорія:Села Акмолинської області]]

title: Основні дані

Країна: Казахстан

Область: Акмолинська

Район: Атбасарський

Округ: Акана Курманова

Основні дані:
Карта
· Караколь · Караколь


text:
# Вогні Баку
«Вогні Баку» — азербайджанський радянський художній фільм 1950 року. На екрани випущений не був. Прем'єра фільму в скороченому вигляді (з вирізаною роллю Л. П. Берії) відбулася лише 16 лютого 1958 року. У 1968 році фільм був підданий черговій ревізії — цього разу з нього зник Й. В. Сталін.

## Сюжет
Події відбуваються з 1930-х до кінця 1940-х. В цей час нафтопромисли були оснащені новим обладнанням, проходили випробування з видобутку нафти у відкритому морі. Нафтовики самовіддано трудилися, щоб забезпечити пальним фронт. Заключні кадри фільму — перші повоєнні роки, в Баку запалюються вогні нових нафтових свердловин.

## У ролях
- Мірза Алієв — Алі-Бала Алієв, буровий майстер (озвучив Олександр Борисов)
- Марзія Давудова — Ана-Ханум, дружина Алі-Бала Алієва
- Микола Охлопков — Федір Якович Шатров, інженер
- Наджиба Мелікова — Мірварід, дочка Алі-Бала Алієва (озвучила Надія Чередниченко)
- Ісмаїл Ель-Огли — Фуад Садихов, інженер
- Микола Крючков — Іван Парамонов, нафтовик
- Петро Аржанов — Фернандо Гарсія, геолог
- Серке Кожамкулов — Кадир Киримкул, буровий майстер з Казахстану
- Михайло Геловані — Й. В. Сталін (озвучив Володимир Татосов)
- Микола Мордвинов — Берія
- Володимир Гардін — Верфільд, нафтопромисловець
- Віктор Станіцин — Черчілль
- Хосров Меліков — нафтовик
- Мухліс Джані-Заде — Кара, нафтовик (озвучив Володимир Балашов)
- Георгій Георгіу — член британської місії
- Рза Тахмасіб — Міджафар Багіров
- Олександр Шатов — Чарльз Семмер, геолог
- Еммануїл Геллер — офіціант
- Мінавар Калантарлі — епізод
- Азіза Мамедова — епізод
- Хайрі Емір-Заде — епізод
- Борис Кудряшов — епізод
- Василь Бокарєв — англієць
- Ольга Шахова — тітка Паша
- Василь Ординський — епізод

## Знімальна група
- Режисери — Олександр Зархі, Рза Тахмасіб, Йосип Хейфіц
- Сценаристи — Григорій Колтунов, Євген Помєщиков, Йосип Хейфіц
- Оператор — Гавриїл Єгіазаров
- Композитор — Кара Караєв
- Художник — Михайло Юферов

title: Вогні Баку

wikitext:
{{Фільм
|вид =
|українська назва =Вогні Баку
|оригінальна назва = Огни Баку
|зображення =Вогні Баку.jpg
|жанр       =драма
|режисер    =[[Зархі Олександр Григорович|Олександр Зархі]]
[[Рза Тахмасіб]]
[[Хейфиц Йосип Юхимович|Йосип Хейфіц]]
|сценарист  =[[Колтунов Григорій Якович|Григорій Колтунов]]
[[Помєщиков Євген Михайлович|Євген Помєщиков]]
[[Хейфиц Йосип Юхимович|Йосип Хейфіц]]
|Продюсер   =
|Актори     =[[Алієв Мірза-Ага Алі-огли|Мірза Алієв]]
[[Давудова Марзія Юсуф-кизи|Марзія Давудова]]
[[Охлопков Микола Павлович|Микола Охлопков]]
|оператор   =[[Гавриїл Єгіазаров]]
|композитор =[[Караєв Кара Абульфаз-огли|Кара Караєв]]
|художник   =[[Юферов Михайло Олександрович|Михайло Юферов]]
|кінокомпанія =[[Азербайджанфільм|Бакинська кіностудія]]
|країна     = {{USSR}}
|тривалість = 88 хв.
|рік        = 1950
|ідентифікатор =0052021
}}
'''«Вогні Баку»''' — азербайджанський радянський художній фільм 1950 року. На екрани випущений не був. Прем'єра фільму в скороченому вигляді (з вирізаною роллю {{s|[[Берія Лаврентій Павлович|Л. П. Берії]]}}) відбулася лише 16 лютого 1958 року. У 1968 році фільм був підданий черговій ревізії — цього разу з нього зник {{s|[[Сталін Йосип Віссаріонович|Й. В. Сталін]]}}.

== Сюжет ==
Події відбуваються з 1930-х до кінця 1940-х. В цей час нафтопромисли були оснащені новим обладнанням, проходили випробування з видобутку нафти у відкритому морі. Нафтовики самовіддано трудилися, щоб забезпечити пальним фронт. Заключні кадри фільму — перші повоєнні роки, в Баку запалюються вогні нових нафтових свердловин.

== У ролях ==
{{div col}}
* [[Алієв Мірза-Ага Алі-огли|Мірза Алієв]] — ''Алі-Бала Алієв, буровий майстер'' (озвучив [[Борисов Олександр Федорович|Олександр Борисов]])
* [[Давудова Марзія Юсуф-кизи|Марзія Давудова]] — ''Ана-Ханум'', дружина Алі-Бала Алієва
* [[Охлопков Микола Павлович|Микола Охлопков]] — ''Федір Якович Шатров'', інженер
* [[Мелікова Наджиба Гашим-кизи|Наджиба Мелікова]] — ''Мірварід, дочка Алі-Бала Алієва'' (озвучила [[Чередніченко Надія Іларіонівна|Надія Чередниченко]])
* [[Ісмаїл Ель-Огли]] — ''Фуад Садихов'', інженер
* [[Крючков Микола Опанасович|Микола Крючков]] — ''Іван Парамонов, нафтовик
* [[Петро Аржанов]] — ''Фернандо Гарсія'', геолог
* [[Серке Кожамкулов]] — ''Кадир Киримкул'', буровий майстер з Казахстану
* [[Геловані Михайло Георгійович|Михайло Геловані]] — ''{{s|Й. В. Сталін}}'' (озвучив [[Татосов Володимир Михайлович|Володимир Татосов]])
* [[Мордвинов Микола Дмитрович|Микола Мордвинов]] — ''Берія''
* [[Володимир Гардін]] — ''Верфільд'', нафтопромисловець
* [[Станицин Віктор Якович|Віктор Станіцин]] — ''Черчілль''
* [[Хосров Меліков]] — ''нафтовик''
* [[Мухліс Джані-Заде]] — ''Кара, нафтовик'' (озвучив [[Балашов Володимир Павлович|Володимир Балашов]])
* [[Георгій Георгіу]] — ''член британської місії''
* [[Рза Тахмасіб]] — ''Міджафар Багіров''
* [[Олександр Шатов]] — ''Чарльз Семмер, геолог''
* [[Еммануїл Геллер]] — ''офіціант''
* [[Мінавар Калантарлі]] — епізод
* [[Азіза Мамедова]] — епізод
* [[Емір-Заде Хайрі Османович|Хайрі Емір-Заде]] — епізод
* [[Борис Кудряшов]] — епізод
* [[Василь Бокарєв]] — ''англієць''
* [[Ольга Шахова]] — ''тітка Паша''
* [[Василь Ординський]] — епізод
{{div col end}}

== Знімальна група ==
* Режисери — [[Зархі Олександр Григорович|Олександр Зархі]], [[Рза Тахмасіб]], [[Хейфиц Йосип Юхимович|Йосип Хейфіц]]
* Сценаристи — [[Колтунов Григорій Якович|Григорій Колтунов]], [[Помєщиков Євген Михайлович|Євген Помєщиков]], [[Хейфиц Йосип Юхимович|Йосип Хейфіц]]
* Оператор — [[Гавриїл Єгіазаров]]
* Композитор — [[Караєв Кара Абульфаз-огли|Кара Караєв]]
* Художник — [[Юферов Михайло Олександрович|Михайло Юферов]]

== Посилання ==
* {{imdb|id=0052021|name=''Вогні Баку''}}
{{Бібліоінформація}}
{{Фільми Олександра Зархі}}
{{Фільми Йосипа Хейфіца}}
{{Портали|Кінематограф|Азербайджан}}

[[Категорія:Фільми СРСР 1950]]
[[Категорія:Фільми Олександра Зархі]]
[[Категорія:Фільми студії «Азербайджанфільм»]]
[[Категорія:Фільми російською мовою]]
[[Категорія:Фільми азербайджанською мовою]]
[[Категорія:Фільми, дія яких відбувається в Азербайджані]]

title: Огни Баку

Жанр: драма

Режисер: Олександр Зархі · Рза Тахмасіб · Йосип Хейфіц

Сценарист: Григорій Колтунов · Євген Помєщиков · Йосип Хейфіц

У головних · ролях: Мірза Алієв · Марзія Давудова · Микола Охлопков

Оператор: Гавриїл Єгіазаров

Композитор: Кара Караєв

Художник: Михайло Юферов

Кінокомпанія: Бакинська кіностудія

Мова: російська і азербайджанська

Країна: СРСР


text:
# Гуще
Гуще (хорв. Gušće) — населений пункт у Хорватії, у Сисацько-Мославинській жупанії у складі міста Сисак.

## Населення
Населення за даними перепису 2011 року становило 385 осіб.
Динаміка чисельності населення поселення:

## Клімат
Середня річна температура становить 11,08 °C, середня максимальна – 25,55 °C, а середня мінімальна – -5,85 °C. Середня річна кількість опадів – 916 мм.
| Клімат поселення                              | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення | Клімат поселення |
| Показник                                      | Січ.             | Лют.             | Бер.             | Квіт.            | Трав.            | Черв.            | Лип.             | Серп.            | Вер.             | Жовт.            | Лист.            | Груд.            |                  |
| Середній максимум, °C                         | 6,81             | 9,00             | 13,36            | 17,86            | 22,41            | 25,55            | 24,83            | 24,06            | 20,43            | 15,44            | 9,88             | 5,75             |                  |
| Середня температура, °C                       | 0,49             | 2,65             | 7,00             | 11,53            | 16,08            | 19,21            | 20,77            | 19,99            | 16,36            | 11,37            | 5,83             | 1,69             |                  |
| Середній мінімум, °C                          | −5,85            | −3,7             | 0,68             | 5,17             | 9,72             | 12,87            | 16,72            | 15,94            | 12,30            | 7,32             | 1,76             | −2,37            |                  |
| Норма опадів, мм                              | 57               | 54               | 62               | 75               | 81               | 92               | 82               | 85               | 81               | 85               | 91               | 71               |                  |
| Середньомісячна швидкість вітру, м/с          | 1.74             | 1.96             | 2.38             | 2.22             | 2.08             | 1.90             | 1.84             | 1.70             | 1.70             | 1.70             | 1.80             | 1.80             |                  |
| Середньомісячна сонячна радіація, кДж/м²·день | 4243             | 7030             | 10779            | 15242            | 19533            | 21702            | 22682            | 19766            | 14617            | 9008             | 4744             | 3475             |                  |
| --------------------------------------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- | ---------------- |
| Джерело:                                      |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |                  |

title: Гуще

wikitext:
{{Infobox Settlement
| name = Гуще
| other_name = Gušće
| image_skyline =
| pushpin_map = Хорватія
| latd = 45 | latm = 25 | lats = 33.999996 | latNS = N
| longd = 16 | longm = 34 | longs = 54.999984 | longEW = E
| coor_footnotes = {{coord|45.42611111|16.58194444|format=dms|display=title}}
| subdivision_type = [[Країна]]
| subdivision_name = {{CRO}}
| subdivision_type1 = [[Адміністративний поділ Хорватії|Жупанія]]
| subdivision_name1 = [[Сисацько-Мославинська жупанія|Сисацько-Мославинська]]
| population_footnotes = <ref name="census2011"/>
| population_as_of = 2011
| population_total = 385
| website =
| postal_code =
| postal_code_type = Поштовий індекс
| elevation_m =
| timezone = UTC+1
}}
'''Гуще''' ({{lang-hr|Gušće}}) — населений пункт у [[Хорватія|Хорватії]], у [[Сисацько-Мославинська жупанія|Сисацько-Мославинській жупанії]] у складі міста [[Сисак]].

== Населення ==
Населення за даними перепису 2011 року становило 385 осіб<ref name="census2011">{{cite web
|url=https://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup03.html
|title=Перепис населення 2011 року
|publisher=Хорватське бюро статистики
|language=хорв.
|accessdate=01 червня 2018
|archive-date=4 червня 2017
|archive-url=https://web.archive.org/web/20170604083417/http://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_01/h01_01_01_zup03.html
}}</ref>.

Динаміка чисельності населення поселення<ref name="populationHistory">{{cite web
|url=https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_path=Naselja%20i%20stanovništvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovništvo__Naselja&px_tableid=Tabela4_03.px&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovništvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3
|title=Чисельність населення за роками
|publisher=Хорватське бюро статистики
|language=хорв.
|accessdate=01 червня 2018
|archive-date=24 вересня 2020
|archive-url=https://web.archive.org/web/20200924015606/https://www.dzs.hr/App/PXWeb/PXWebHrv/Selection.aspx?px_path=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske__Stanovni%C5%A1tvo__Naselja&px_tableid=Tabela4_03.px&px_language=hr&px_db=Naselja%20i%20stanovni%C5%A1tvo%20Republike%20Hrvatske&rxid=fc9d580f-2229-4982-a72c-cdd3e96307d3
}}</ref>:
{{Демографія/Діаграма населення
|Ширина зображення=500
|Висота зображення=300
|Максимум шкали=2000
|Крок більшої шкали=500
|Крок меншої шкали=100
|Колір стовпця=rgb(0,0.6,0.85)
|Рік1=1857|Значення1=1616
|Рік2=1869|Значення2 =1646
|Рік3=1880|Значення3 =1451
|Рік4=1890|Значення4 =1542
|Рік5=1900|Значення5 =1436
|Рік6=1910|Значення6 =1395
|Рік7=1921|Значення7 =1322
|Рік8=1931|Значення8 =1232
|Рік9=1948|Значення9 =1194
|Рік10=1953|Значення10 =1198
|Рік11=1961|Значення11 =1064
|Рік12=1971|Значення12 = 921
|Рік13=1981|Значення13 = 738
|Рік14=1991|Значення14 = 609
|Рік15=2001|Значення15 = 498
|Рік16=2011|Значення16 = 385
}}

== Клімат ==
Середня річна температура становить 11,08 °C, середня максимальна – 25,55 °C, а середня мінімальна – -5,85 °C. Середня річна кількість опадів – 916 мм.<ref name=worldclim>{{citeweb|url=http://www.worldclim.org|title=Worldclim 2: New 1-km spatial resolution climate surfaces for global land areas.|authors=Fick, S.E., R.J. Hijmans|year=2017|publisher=International Journal of Climatology.|accessdate=13 червня 2022|archive-date=12 березня 2022|archive-url=https://web.archive.org/web/20220312224814/https://www.worldclim.org/}}</ref><ref name=determ>Значення визначено за географічними координатами поселення із роздільною здатністю 2,5'</ref>
{{Клімат міста
|Місто_род= поселення
|Джерело= <ref name=worldclim/><ref name=determ/>
| Січ_сер=0.49           | Січ_сер_опади=57
| Лют_сер=2.65           | Лют_сер_опади=54
| Бер_сер=7.00           | Бер_сер_опади=62
| Кві_сер=11.53           | Кві_сер_опади=75
| Тра_сер=16.08           | Тра_сер_опади=81
| Чер_сер=19.21           | Чер_сер_опади=92
| Лип_сер=20.77           | Лип_сер_опади=82
| Сер_сер=19.99           | Сер_сер_опади=85
| Вер_сер=16.36           | Вер_сер_опади=81
| Жов_сер=11.37           | Жов_сер_опади=85
| Лис_сер=5.83           | Лис_сер_опади=91
| Гру_сер=1.69           | Гру_сер_опади=71

| Січ_сер_мін= -5.85       | Січ_сер_макс= 6.81
| Лют_сер_мін= -3.70       | Лют_сер_макс= 9.00
| Бер_сер_мін= 0.68       | Бер_сер_макс= 13.36
| Кві_сер_мін= 5.17       | Кві_сер_макс= 17.86
| Тра_сер_мін= 9.72       | Тра_сер_макс= 22.41
| Чер_сер_мін= 12.87       | Чер_сер_макс= 25.55
| Лип_сер_мін= 16.72       | Лип_сер_макс= 24.83
| Сер_сер_мін= 15.94       | Сер_сер_макс= 24.06
| Вер_сер_мін= 12.30       | Вер_сер_макс= 20.43
| Жов_сер_мін= 7.32       | Жов_сер_макс= 15.44
| Лис_сер_мін= 1.76       | Лис_сер_макс= 9.88
| Гру_сер_мін= -2.37       | Гру_сер_макс= 5.75

|Січ_вітер = 1.74	|Січ_рад = 4243
|Лют_вітер = 1.96	|Лют_рад = 7030
|Бер_вітер = 2.38	|Бер_рад = 10779
|Кві_вітер = 2.22	|Кві_рад = 15242
|Тра_вітер = 2.08	|Тра_рад = 19533
|Чер_вітер = 1.90	|Чер_рад = 21702
|Лип_вітер = 1.84	|Лип_рад = 22682
|Сер_вітер = 1.70	|Сер_рад = 19766
|Вер_вітер = 1.70	|Вер_рад = 14617
|Жов_вітер = 1.70	|Жов_рад = 9008
|Лис_вітер = 1.80	|Лис_рад = 4744
|Гру_вітер = 1.80	|Гру_рад = 3475
}}

== Примітки ==
{{Портал|Хорватія}}
{{reflist}}

{{Сисацько-Мославинська жупанія}}

[[Категорія:Населені пункти Хорватії]]

{{Croatia-geo-stub}}

title: Координати45°25′34″ пн. ш. 16°34′55″ сх. д. / 45.42611111° пн. ш. 16.58194444° сх. д.: 45°25′33.999996″ пн. ш. 16°34′54.999984″ сх. д. / 45.42611111000° пн. ш. 16.58194444000° сх. д.

Країна: Хорватія

Жупанія: Сисацько-Мославинська

Населення (2011)


text:
# Лінза Френеля
Лінза Френеля — складова пилкоподібна лінза, що складається з окремих концентричних кілець або поясів невеликої товщини, кожне з яких забезпечує таке саме заломлення світла, як і аналогічна частина звичайної лінзи. Запропонована Огюстеном Френелем 1820 року.
Перевагою конструкції є мала товщина й вага. Перетини кілець лінзи розраховуються так, щоб забезпечити невелику сферичну аберацію, завдяки чому промені від точкового джерела, поміщеного в фокусі лінзи, після заломлення в кільцях виходять практично паралельним пучком.
Недоліком конструкції є перевідбиття світла на неробочих поверхнях, що призводить до утворення паразитних бліків.
Діаметр лінзи Френеля може становити від мікрометрів до кількох метрів.

## Історія
Ідея створення тоншої й легшої лінзи у вигляді серії кільцевих сходинок приписується Жорж-Луї Леклерку, графу де Буффону. Тоді як Буффон запропонував шліфувати таку лінзу з цільного скла, натомість Маркіз де Кондорсе (1743–1794) запропонував зробити її окремими секціями, встановленими в рамі. Завдяки розробкам французького фізика та інженера Августина-Жан Френеля, багаточастинна лінза стала використовуватись в маяках.
Перша лінза Френеля була використана 1823 року в Кордовському маяку в гирлі Жиронди поблизу однойменного естуарію. Його світло було видно з більш ніж 32 км. Вважається, що шотландський фізик Девід Брюстер згодом переконав Британію також використовувати ці лінзи у своїх маяках.

## Застосування
Лінзи Френеля застосовуються в кіно- та фото- освітлювальних приладах, оптичних системах маяків, автомобільних фарах тощо. Завдяки можливості фокусування інфрачервоного випромінювання, вигнута лінза Френеля використовується у професійних системах відеоспостереження.
Основним недоліком лінзи Френеля в порівнянні зі звичайними лінзами і традиційними об'єктивами є високий рівень паразитного засвічення і різного роду «помилкові зображення» через наявність перехідних крайових ділянок між зонами, тому її використання для побудови оптично точних зображень ускладнено.
Проте, вже є позитивний досвід побудови і таких оптичних систем. Перспективним напрямком може бути побудова космічних телескопів діаметром в десятки і сотні метрів з використанням лінз Френеля на основі тонких мембран.
Лінзи Френеля застосовуються:
- В освітлювальних приладах, особливо рухомих, для мінімізації ваги і витрат на переміщення;
- В великогабаритних фокусуючих системах морських маяків, в проєкційних телевізорах, оверхед-проекторах (кодоскопах), фотоспаласі, навігаційних вогнях, світлофорах, залізничних лінзових світлофорах і семафорних ліхтарях і ліхтарях пасажирських вагонів;
- В основі сучасних безокулярних 3D-телевізорів деяких виробників[9];
- В шоломах віртуальної реальності;
- В інфрачервоних (пірометричних) датчиках руху охоронних сигналізацій;
- В лінзових антенах;
- В оптико-локаційної станції винищувача-бомбардувальника п'ятого покоління Lockheed Martin F-35 Lightning II.

В дзеркальних фотоапаратах лінза Френеля використовується замість плоско-опуклою колективної лінзи, яка дзеркалитть зображення вихідної зіниці об'єктиву в площині окуляру видошукача . Таким чином досягається рівномірна яскравість зображення в межах всього кадру і зручність візування. Кільцева структура лінзи маскується матуванням плоскій поверхні, призначеної для фокусування об'єктива, а паразитное розсіювання не впливає на зображення.
Випускаються тонкі плоскі лупи товщиною, меншою за папір, що представляють собою лист прозорого пластику, на якому відтиснута лінза Френеля. Лінза у вигляді пластикової плівки, наклеєної на заднє скло автомобіля, зменшує мертву (невидиму) зону за автомобілем при погляді через дзеркало заднього виду. Перспективним вважається використання лінз Френеля як концентраторів сонячної енергії для сонячних батарей, що дозволило довести ККД сонячних елементів до 44,7 %.

## Галерея
- Плаский, тонкий, прозорий і гнучкий пластиковий лист, що має концентричні кола й діє як лінза Френеля
- Лінза розміром з кредитну картку
- Макрофотографія поверхні лінзи Френеля
- Лінза Френеля для збільшення зображення на екрані телевізора; у цієї лінзи практично відсутня дисторсія
- Вигляд освітленого краю кромки оптичної системи посадки лінзи Френеля на борту атомного авіаносця Дуайт Ейзенхауер
- Принципова схема розсіювання світла у фарі, де одна частина світла відбивається від параболічного дзеркала і заломлюється через лінзу Френеля
- Лінзи Френеля в маяку
- Лінза Френеля маршрутного світлофора

title: Лінза Френеля

wikitext:
{{не плутати|Зонна пластинка Френеля|зонною пластинкою Френеля}}
[[Файл:Fresnel lens.svg|міні|праворуч|200пкс|Перетин лінзи Френеля (1) та аналогічної [[Лінза|меніскової лінзи]] (2)]]
'''Лінза Френеля''' — складова пилкоподібна [[лінза]], що складається з окремих концентричних кілець або поясів невеликої товщини, кожне з яких забезпечує таке саме [[заломлення]] світла, як і аналогічна частина звичайної лінзи. Запропонована [[Огюстен Жан Френель|Огюстеном Френелем]] [[1820]] року.

Перевагою конструкції є мала товщина й вага. Перетини кілець лінзи розраховуються так, щоб забезпечити невелику [[сферична аберація|сферичну аберацію]], завдяки чому промені від точкового джерела, поміщеного в [[Фокус (оптика)|фокусі]] лінзи, після заломлення в кільцях виходять практично паралельним пучком.

Недоліком конструкції є перевідбиття світла на неробочих поверхнях, що призводить до утворення паразитних бліків.

Діаметр лінзи Френеля може становити від мікрометрів<ref>{{Cite web |url=http://www.gizmag.com/optical-lens-one-billionth-meter-thick/41588/ |title=Graphene optical lens a billionth of a meter thick breaks the diffraction limit |accessdate=6 лютого 2016 |archive-date=6 лютого 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160206180716/http://www.gizmag.com/optical-lens-one-billionth-meter-thick/41588/ }}</ref> до кількох метрів.

== Історія ==
Ідея створення тоншої й легшої лінзи у вигляді серії кільцевих сходинок приписується Жорж-Луї Леклерку, графу де Буффону<ref>{{Cite web|title=Britannica Academic|url=https://academic.eb.com/|website=academic.eb.com|accessdate=2020-01-27|archive-date=26 січня 2013|archive-url=https://web.archive.org/web/20130126195457/http://search.eb.com/women/article-9404148}}</ref>. Тоді як Буффон запропонував шліфувати таку лінзу з цільного скла, натомість [[Марі Жан Антуан Ніколя Кондорсе|Маркіз де Кондорсе]] ([[1743]]–[[1794]]) запропонував зробити її окремими секціями, встановленими в рамі<ref>{{Cite book|url=https://books.google.com/books?id=ti9VAAAAMAAJ&pg=PA609&hl=en|title=Appleton's Dictionary of Machines, Mechanics, Engine-work, and Engineering|date=1874|publisher=D. Appleton|language=en|accessdate=27 січня 2020|archive-date=15 березня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200315171752/https://books.google.com/books?id=ti9VAAAAMAAJ&pg=PA609&hl=en}}</ref>. Завдяки розробкам французького фізика та інженера Августина-Жан Френеля, багаточастинна лінза стала використовуватись в [[маяк]]ах.

Перша лінза Френеля була використана [[1823]] року в Кордовському маяку в гирлі [[Жиронда|Жиронди]] поблизу [[Жиронда (естуарій)|однойменного естуарію]]. Його світло було видно з більш ніж 32 км<ref>Watson, Bruce. "Science Makes a Better Lighthouse Lens." ''Smithsonian''. August 1999 v30 i5 p30. produced in ''Biography Resource Center''. Farmington Hills, Mich.: Thomson Gale. 2005.</ref>. Вважається, що шотландський фізик [[Девід Брюстер]] згодом переконав Британію також використовувати ці лінзи у своїх маяках<ref>[http://search.eb.com/eb/article-9016395 "Brewster, Sir David."] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20200511232527/https://academic.eb.com/ |date=11 травня 2020 }} ''Encyclopædia Britannica''. 2005. Encyclopædia Britannica Online.  11 November 2005.</ref>.

== Застосування ==
Лінзи Френеля застосовуються в кіно- та фото- освітлювальних приладах<ref>{{Cite web |url=http://photoindustria.ru/?mod=content&id=131 |title=''Oleg Tityaev.'' Линза Френеля (Fresnel lens) |accessdate=19 лютого 2020 |archive-date=4 лютого 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200204124932/http://www.photoindustria.ru/?mod=content&id=131 }}</ref>, оптичних системах [[маяк]]ів, автомобільних [[фара]]х тощо. Завдяки можливості фокусування [[Інфрачервоне випромінювання|інфрачервоного випромінювання]], вигнута лінза Френеля використовується у професійних системах відеоспостереження<ref>{{Cite web|title=Why motion detectors react to animals and how to avoid it {{!}} Ajax Systems Blog|url=https://ajax.systems/blog/what-is-pet-immunity-in-motion-detectors-and-how-to-use-it-correctly/|website=Ajax Systems|accessdate=2020-01-27|language=en|archive-date=24 січня 2020|archive-url=https://web.archive.org/web/20200124192641/https://ajax.systems/blog/what-is-pet-immunity-in-motion-detectors-and-how-to-use-it-correctly/}}</ref>.

[[Файл:Fresnel lighthouse lens diagram.png|thumb|200px|Створення паралельного пучка світла лінзою Френеля (в центрі)]]
[[Файл:Fresnel Lens P.gif|thumb|200px|Перетин плоско-опуклої лінзи. Оскільки оптичний ефект досягається криволінійною поверхнею, частина матеріалу лінзи, що не впливає на кривизну, може бути видалена для отримання тоншої лінзи. При цьому лінза стає ступінчастою і складається з кільцевих зон]]
Основним недоліком лінзи Френеля в порівнянні зі звичайними лінзами і традиційними об'єктивами є високий рівень паразитного засвічення і різного роду «помилкові зображення» через наявність перехідних крайових ділянок між зонами, тому її використання для побудови оптично точних зображень ускладнено.

Проте, вже є позитивний досвід побудови і таких оптичних систем. Перспективним напрямком може бути побудова космічних телескопів діаметром в десятки і сотні метрів з використанням лінз Френеля на основі тонких мембран<ref>{{Cite web |url=https://lasers.llnl.gov/programs/psa/pdfs/technologies/eyeglass_space_telescope.pdf |title=Лінзи Френеля в телескопах |accessdate=19 лютого 2020 |archive-date=27 травня 2010 |archive-url=https://web.archive.org/web/20100527195341/https://lasers.llnl.gov/programs/psa/pdfs/technologies/eyeglass_space_telescope.pdf }}</ref>.

Лінзи Френеля застосовуються:
* В освітлювальних приладах, особливо рухомих, для мінімізації ваги і витрат на переміщення;
* В великогабаритних фокусуючих системах морських [[маяк]]ів, в [[Проєкційний телевізор|проєкційних телевізорах]], [[кодоскоп|оверхед-проекторах (кодоскопах)]], [[фотоспалах|фотоспаласі]], [[Навігаційні вогні|навігаційних вогнях]], [[світлофор]]ах, [[Залізничний світлофор|залізничних лінзових світлофорах]] і [[Семафор|семафорних ліхтарях]] і ліхтарях пасажирських вагонів;
* В основі сучасних безокулярних 3D-телевізорів деяких виробників<ref>{{Cite news|title=Give Me 3D TV, Without The Glasses|url=http://tomsguide.com/us/3DTV-autostereoscopic-CES, review-1490.html|work=Tom's Guide|date=2010-01-09|accessdate=2017-04-30|language=en|url-status=dead}}</ref>;
* В шоломах віртуальної реальності;
* В інфрачервоних (пірометричних) [[Датчик руху|датчиках руху]] охоронних сигналізацій;
* В [[Лінзова антена|лінзових антенах]];
* В оптико-локаційної станції винищувача-бомбардувальника п'ятого покоління [[Lockheed Martin F-35 Lightning II]].
В [[Цифрова однооб'єктивна дзеркальна фотокамера|дзеркальних фотоапаратах]] лінза Френеля використовується замість плоско-опуклою колективної лінзи, яка дзеркалитть зображення вихідної зіниці [[об'єктив]]у в площині [[окуляр]]у [[видошукач]]а {{sfn|Фотоапарати|1984|з=16}}. Таким чином досягається рівномірна яскравість зображення в межах всього кадру і зручність [[Візування (маркшейдерія)|візування]]. Кільцева структура лінзи маскується матуванням плоскій поверхні, призначеної для фокусування об'єктива, а паразитное розсіювання не впливає на зображення.

Випускаються тонкі плоскі лупи товщиною, меншою за папір, що представляють собою лист прозорого пластику, на якому відтиснута лінза Френеля. Лінза у вигляді пластикової плівки, наклеєної на заднє скло автомобіля, зменшує мертву (невидиму) зону за автомобілем при погляді через дзеркало заднього виду. Перспективним вважається використання лінз Френеля як концентраторів сонячної енергії для [[Фотоелектрична комірка|сонячних батарей]], що дозволило довести ККД сонячних елементів до 44,7 %<ref>{{Cite web |url=http://lesechos.fr/24/09/2013/lesechos.fr/0203023835658_une-cellule-solaire-concue-avec-soitec-etablit-un---record-mondial---d-efficacite.htm |title=Архівована копія |accessdate=19 лютого 2020 |archive-date=13 листопада 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20181113075733/https://www.lesechos.fr/24/09/2013/lesechos.fr/0203023835658_une-cellule-solaire-concue-avec-soitec-etablit-un---record-mondial---d-efficacite.htm }}</ref>.

== Галерея ==
<gallery widths="200" heights="200">
Файл:Flat flexible plastic sheet lens.JPG|Плаский, тонкий, прозорий і гнучкий пластиковий лист, що має концентричні кола й діє як лінза Френеля
Файл:20110426 FresnelMagnifier 0396.jpg|Лінза розміром з кредитну картку
Файл:Fresnel lens ridges closeup.jpg|Макрофотографія поверхні лінзи Френеля
Файл:Magnifying-fresnel-lens.jpg|Лінза Френеля для збільшення зображення на екрані телевізора; у цієї лінзи практично відсутня [[дисторсія]]
Файл:Optical Landing System, night, aboard USS Dwight D. Eisenhower (CVN-69).jpg|Вигляд освітленого краю кромки оптичної системи посадки лінзи Френеля на борту атомного авіаносця [[USS Dwight D. Eisenhower (CVN-69)|Дуайт Ейзенхауер]]
Файл:Headlight lens optics schematic.png|Принципова схема розсіювання світла у фарі, де одна частина світла відбивається від параболічного дзеркала і заломлюється через лінзу Френеля
Файл:MuseeMarine-phareFresnel-p1000466.jpg|Лінзи Френеля в маяку
Файл:Маневровый светофор f006.jpg| Лінза Френеля [[Залізничний світлофор|маршрутного світлофора]]
</gallery>

== Див. також ==
* [[Зонна пластинка Френеля]]

== Примітки ==
{{reflist}}

[[Категорія:Лінзи]]


text:
# Євгенія
Євге́нія — християнське жіноче ім'я, походить від грец. Ευγενία «благородна».
Жіноча форма імені Євген.

## Варіанти
Жіноче ім'я — Євгенія.
У народній мові Ївга, проте у радянські часи було внормовано винятково один варіант, майже дослівну транслітерацію з російської — Євгенія (рос. Евгения «Євґєнія»). На той час були й інші подібні до чинного варіанти, такі як Евгенія або Йоганія. Сучасна українська транслітерація - "Yevheniia". Зменшувально-пестливі форми — Ґеня, Ґена, Женя, Женічка.
Згадки у літературних творах:
- Ї́вга не пасува́ла до сво́го те́много за́кутку (Грінч.)
- Піднялась охочим серцем Ївга до підпомоги (Г.Барвінок)
- Так і бризнулася Ївга губернаторові в ноги. (Кв.)
- Ївга заробила в мене грошенят на байбарак ід Великодню. (Г. Барв. 251.)
- Піднялась охочим серцем Ївга до підпомоги. (Г. Барв. 249.)
- Нехай же Ївга нічого не росказує та сяде поштиво. (О. 1861. XI. Кух. 25.)
- Ївга не дала нікому росковувати Левка, сама зняла залізо. (Кв. П. 263.)
- Брехня сьому, єй же то Богу брехня! — так роспадалась Ївга, вже осмілившись зовсім. (Кв. II. 249.)
- Не вгамовується Ївга. (Мир. Пов. І. 144.)
- Зараз Левка стали заганяти; насилу встигла йому Ївга подати сорочечку. (Кв. ІІ. 228. "Залозецький М.)

Також маємо переклад у Російсько-українському словнику 1930 року О. Ізюмова
- Евгения — Ї́вга, -ги.

## Відомі носійки
- Кузнецова Ївга Федорівна (28 листопада 1913, Шостка — 1968, Київ) — українська громадська діячка, учасниця руху шістдесятників, виготовляла і поширювали самвидав.
- Спаська Ївга Георгіївна — українська етнознавиця, мистецтвознавиця, дослідниця української, кримськотатарської, казахської та киргизької етнографії.

title: Євгенія

wikitext:
{{Ім'я
|українська форма = Євгенія
|оригінальне написання = {{lang-el|Ευγενία}}
|вимова   =
|стать    = жіноча
|тлумачення = «благородна»
|мова     =
|походження =
|ч форма =[[Євген]]
|ж форма =
|пб ч =
|пб ж =
|варіанти = Ївга
|споріднені =
|похідні=
|прізвища =
|форми =
|іменини  =
|популярність  =
|мовами =
|Азерб.   =
|Англ.    = [[Юджинія|Eugenia]]
|Алб.     =
|Араб.    =
|Біл.     =
|Болг.    =
|Валл.    =
|Вірм.    =
|Грец.    = Ευγενία
|Груз.    =
|Дан.     =
|Ест.     =
|Івр.     =
|Ірл.     =
|Ісп.     = Eugenia
|Ісл.     =
|Італ.    = Eugenia
|Їдиш     =
|Кат.     =
|Кит.     =
|Кор.     =
|Крим.    =
|Лат.     = Eugenia
|Латис.   =
|Лит.     =
|Мак.     =
|Нід.     =
|Нім.     =
|Перс.    =
|Пол.     = Eugenia
|Порт.    =
|Рос.     = Евгения (Женя, Женька)
|Рум.     =
|Серб.    =
|Словац.  =
|Словен.  =
|Тат.     =
|Тур.     =
|Угор.    =
|Укр.     =
|Фін.     =
|Фр.      = [[Ежені|Eugènie]]
|Хорв.    =
|Чеськ.   =
|Чув.     =
|Яп.      =
|примітки = У дужках наведено зменшувальні форми
}}
'''Євге́нія''' — християнське жіноче ім'я, походить від {{lang-el|Ευγενία}} «благородна».

Жіноча форма імені [[Євген]]<ref>{{ЕСУМ2}}</ref>.

== Варіанти ==
Жіноче ім'я — Євгенія.
У народній мові Ївга, проте у радянські часи було внормовано винятково один варіант, майже дослівну транслітерацію з російської — Євгенія ({{lang-ru|Евгения}} «Євґєнія»). На той час були й інші подібні до чинного варіанти, такі як Евгенія або Йоганія. Сучасна українська транслітерація - "Yevheniia". Зменшувально-пестливі форми — Ґеня, Ґена, Женя, Женічка.

Згадки у літературних творах:
* Ї́вга не пасува́ла до сво́го те́много за́кутку (Грінч.)
* Піднялась охочим серцем Ївга до підпомоги (Г.Барвінок)
* Так і бризнулася Ївга губернаторові в ноги. (Кв.)
* Ївга заробила в мене грошенят на байбарак ід Великодню. (Г. Барв. 251.)
* Піднялась охочим серцем Ївга до підпомоги. (Г. Барв. 249.)
* Нехай же Ївга нічого не росказує та сяде поштиво. (О. 1861. XI. Кух. 25.)
* Ївга не дала нікому росковувати Левка, сама зняла залізо. (Кв. П. 263.)
* Брехня сьому, єй же то Богу брехня! — так роспадалась Ївга, вже осмілившись зовсім. (Кв. II. 249.)
* Не вгамовується Ївга. (Мир. Пов. І. 144.)
* Зараз Левка стали заганяти; насилу встигла йому Ївга подати сорочечку. (Кв. ІІ. 228. "Залозецький М.)

Також маємо переклад у Російсько-українському словнику 1930 року О. Ізюмова
* Евгения — Ї́вга, -ги.

== Відомі носійки ==
* [[Кузнецова Ївга Федорівна]] ([[28 листопада]] [[1913]], [[Шостка]] — [[1968]], [[Київ]]) — українська громадська діячка, учасниця руху шістдесятників, виготовляла і поширювали самвидав.
* [[Спаська Євгенія Юріївна|Спаська Ївга Георгіївна]] — українська етнознавиця, мистецтвознавиця, дослідниця української, кримськотатарської, казахської та киргизької етнографії.

== Примітки ==
{{reflist}}

title: грец. Ευγενία

Стать: жіноче ім'я

Значення: «благородна»

Чоловіча форма: Євген

Варіанти імені: Ївга

title: Іншими мовами:

Іншими мовами: англ. Eugenia · грец. Ευγενία · ісп. Eugenia · італ. Eugenia · лат. Eugenia · пол. Eugenia · рос. Евгения (Женя, Женька) · фр. Eugènie ·

Іншими мовами: У дужках наведено зменшувальні форми

Пошук статей · у Вікіпедії: які починаються з імені · містять ім'я