text:
# Компанцева Лариса Феліксівна
Лари́са Фе́ліксівна Компа́нцева (нар. 13 листопада 1967 року, Луганськ) — вчена-мовознавець, доктор філологічних наук (2007).

## Біографічні дані
Народилася 13 листопада 1967 року в Луганську.
У 1989 році закінчила Луганський педагогічний інститут. Працювала вчителем.
З 1991 по 2008 рік — у Луганському педагогічному університеті. З 2008 — головний науковий співробітник Національній академії оборони України; з 2009 року — завідувач кафедри теорії і практики перекладу Національної академії СБУ.

## Наукова робота
Проводить наукові дослідження інтерлінгвістики, соціальної комунікації, теорії комунікації.

### Основні праці
За ЕСУ:
- Политические ресурсы Интернета: гендерный конфликт // Украина: Зона контрадикции. — Лг.; Женева, 2005;
- Философия Сети Интернет: школа Бернарда Лонергана и славянский опыт. — Лг., 2006;
- Гендерные основы Интернет-коммуникации в постсоветском пространстве. — Лг., 2008;
- Интернет-лингвистика: когнитивно-прагматический и лингвокультурологический подходы. — Лг., 2008;
- Інтернет-лінгвістика(інші мови): навч. посіб. — К., 2009.[1]

title: Компанцева Лариса Феліксівна

wikitext:
{{Особа
|жінка             = так
|дата народження   = 13.11.1967
|місце народження  = Луганськ
|громадянство      = {{URS}} → {{UKR}}
}}

'''Лари́са''' '''Фе́ліксівна''' '''Компа́нцева''' ({{Нар|а}} [[13 листопада]] [[1967|1967 року]], [[Луганськ]]) — вчена-[[мовознавець]], [[Доктор наук|доктор філологічних наук]] (2007).

== Біографічні дані ==
Народилася [[13 листопада]] [[1967|1967 року]] в [[Луганськ|Луганську]].

У 1989 році закінчила [[Луганський національний університет імені Тараса Шевченка|Луганський педагогічний інститут]]. Працювала вчителем.

З 1991 по 2008 рік — у [[Луганський національний університет імені Тараса Шевченка|Луганському педагогічному університеті]]. З 2008 — головний науковий співробітник [[Національний університет оборони України|Національній академії оборони України]]; з 2009 року — завідувач кафедри теорії і практики перекладу [[Національна академія Служби безпеки України|Національної академії СБУ]].<ref name=":0">{{ЕСУ|14||О. М. Хорунжа|стаття=Компанцева Лариса Феліксівна|id=4379}}</ref>

== Наукова робота ==
Проводить наукові дослідження [[Інтерлінгвістика|інтерлінгвістики]], [[Соціальна комунікація|соціальної комунікації]], [[Комунікація|теорії комунікації]].

=== Основні праці ===
За [[Енциклопедія сучасної України|ЕСУ]]:

* Политические ресурсы Интернета: гендерный конфликт // Украина: Зона контрадикции. — Лг.; Женева, 2005;
* Философия Сети Интернет: школа Бернарда Лонергана и славянский опыт. — Лг., 2006;
* Гендерные основы Интернет-коммуникации в постсоветском пространстве. — Лг., 2008;
* Интернет-лингвистика: когнитивно-прагматический и лингвокультурологический подходы. — Лг., 2008;
* {{Link-interwiki|Інтернет-лінгвістика|Q=Q6056000}}: навч. посіб. — К., 2009.<ref name=":0" />

== Примітки ==
<references />

== Джерела ==

* {{ЕСУ|14||О. М. Хорунжа|стаття=Компанцева Лариса Феліксівна|id=4379}}

title: Компанцева Лариса Феліксівна

Народилася: 13 листопада 1967 (57 років) · Луганськ

Громадянство: СРСР → Україна


text:
# Райнер Гелінг фон Ланценауер
Райнер Гелінг фон Ланценауер (нім. Reiner Haehling von Lanzenauer; 28 червня 1928, Карлсруе — 1 червня 2025) — німецький юрист, історик і письменник.

## Біографія
Представник знатного роду. Син генерал-майора Пауля Гелінга фон Ланценауера. Вивчав право у Фрайбурзькому університету, здобув докторську ступінь і працював юристом-стажером, а після складання другого державного іспиту — суддею і прокурором в Бюлі, Лерраху, Карлсруе і Баден-Бадені. Брав участь у кількох гучних процесах, найбільші з яких відбулись над залізничним шантажистом-підривником Германом Крафтом (також відомим як «Мсьє X»), для якого Гелінг добився довічного позбавлення волі, і політиком та грабіжником Германом-Отто Шоллем. В 1960-93 роках також займався добровільною допомогою підозрюваним і був членом правління Товариства Райнгольда Шнайдера. В 1993 році вийшов на пенсію, на той момент очолював прокуратуру Баден-Бадена. На пенсії активно займається письменницькою діяльністю і читанням лекцій на тему регіональної історії та історії права.

## Нагороди
- Орден «За заслуги перед Федеративною Республікою Німеччина», офіцерський хрест (1993)
- Медаль Альбрехта Мендельссона (1999)
- Премія міста Баден-Баден (1999)
- Плакета Райнгольда Шнайдера (2003)
- Медаль землі Баден-Вюртемберг (2013)

wikiname: ukwiki

title: Райнер Гелінг фон Ланценауер

in_language: uk

wikitext:
{{Однофамільці|Гелінг}}
{{Особа}}
'''Райнер Гелінг фон Ланценауер''' ({{lang-de|Reiner Haehling von Lanzenauer}}; [[28 червня]] [[1928]], [[Карлсруе]] — [[1 червня]] [[2025]]<ref>https://lebenswege.faz.net/traueranzeige/reiner-haehling-von-lanzenauer</ref>) — німецький юрист, історик і письменник.

== Біографія ==
Представник знатного роду. Син [[генерал-майор]]а [[Пауль Гелінг фон Ланценауер|Пауля Гелінга фон Ланценауера]]. Вивчав право у [[Фрайбурзький університет|Фрайбурзькому університету]], здобув докторську ступінь і працював юристом-стажером, а після складання другого державного іспиту — суддею і прокурором в [[Бюль (Баден)|Бюлі]], [[Леррах|Лерраху]], Карлсруе і [[Баден-Баден|Баден-Бадені]]. Брав участь у кількох гучних процесах, найбільші з яких відбулись над залізничним шантажистом-підривником Германом Крафтом (також відомим як «<nowiki/>[[Мсьє X]]<nowiki/>»)<ref>{{Cite web|title=Dunkle Stimme|url=https://www.spiegel.de/politik/dunkle-stimme-a-104b0d73-0002-0001-0000-000040606788|website=www.spiegel.de|accessdate=2021-06-24|language=de|first=DER|last=SPIEGEL}}</ref>, для якого Гелінг добився довічного позбавлення волі, і політиком та грабіжником [[Герман-Отто Шолль|Германом-Отто Шоллем]]<ref>{{Cite web|title=ZEIT ONLINE {{!}} Lesen Sie zeit.de mit Werbung oder im PUR-Abo. Sie haben die Wahl.|url=https://www.zeit.de/zustimmung?url=https%3A%2F%2Fwww.zeit.de%2F1985%2F29%2Fein-spieler-der-zu-hoch-gesetzt-hat%2Fkomplettansicht|website=www.zeit.de|accessdate=2021-06-24|archive-date=2021-06-24|archive-url=https://web.archive.org/web/20210624210740/https://www.zeit.de/zustimmung?url=https://www.zeit.de/1985/29/ein-spieler-der-zu-hoch-gesetzt-hat/komplettansicht|url-status=dead}}</ref>. В 1960-93 роках також займався добровільною допомогою підозрюваним і був членом правління Товариства Райнгольда Шнайдера. В 1993 році вийшов на пенсію, на той момент очолював прокуратуру Баден-Бадена. На пенсії активно займається письменницькою діяльністю і читанням лекцій на тему регіональної історії та історії права.

== Нагороди ==

* [[Орден «За заслуги перед Федеративною Республікою Німеччина»]], офіцерський хрест (1993)
* Медаль Альбрехта Мендельссона (1999)
* Премія міста Баден-Баден (1999)
* Плакета Райнгольда Шнайдера (2003)
* Медаль землі Баден-Вюртемберг (2013)

== Бібліографія ==

* ''Jugendselbstmord.'' Hamburg 1971.
* ''Der Eisenbahnattentäter Monsieur X: von der Spur zum Beweis.'' Heidelberg 1980, <nowiki>ISBN 3-7832-0680-4</nowiki>.
* ''Recht und Gericht in Baden-Baden.'' Karlsruhe 1987.
* ''Reinhold Schneider aus Baden-Baden: der Dichter und sein Städtlein.'' (= ''Beiträge zur Geschichte der Stadt und des Kurortes Baden-Baden. N.F.'' Band 3). Baden-Baden 1991.
* ''Alfred Mombert, der Weltenseher.'' In: ''NJW.'' 1992, 1284.
* ''Die vergessene Kanone: eine Erzählung gegen den Krieg.'' Baden-Baden 1993, <nowiki>ISBN 3-87264-008-9</nowiki>.
* ''Das Baden-Badener Attentat.'' (= ''Beiträge zur Geschichte der Stadt und des Kurortes Baden-Baden, Arbeitskreis für Stadtgeschichte Baden-Baden.'' Band 5). 1995 (über das Attentat auf Kaiser Wilhelm I.)
* ''Düstere Nacht, hellichter Tag – Erinnerungen aus dem 20. Jahrhundert.'' Karlsruhe 1996, <nowiki>ISBN 3-7617-0330-9</nowiki>. (Memoiren)
* ''Wirkte Schillers französisches Ehrenbürgerrecht für seine Nachkommen?'' In: ''NJW.'' 1997, 1139.
* ''Frühe Jahre eines späteren Revolutionärs. Aus der Jugendzeit von Joseph Ignaz Peter.'' In: ''Aquae. Beiträge zur Geschichte der Stadt und des Kurortes Baden-Baden.'' 30, 1997, S. 9–22.
* ''Tischtuchgeflatter: dreizehn Erzählungen und ein Gedicht.'' Baden-Baden 2000, <nowiki>ISBN 3-87264-010-0</nowiki>.
* ''Ein Gedenken an Dr. Heinrich und Therese Wetzlar.'' Karlsruhe 2004, <nowiki>ISBN 3-00-014608-3</nowiki>.
* ''Das Verbrechen des Karl Hau.'' In: ''Blick in die Geschichte.'' Nr. 69, Institut für Stadtgeschichte Karlsruhe 2005. (Onlineversion)
* ''Das Strafverfahren gegen den Rechtsanwalt Karl Hau.'' In: ''ZGO.'' 153, 2005, S. 545–568. (Volltext)
* ''Angeklagt wegen Mordes: Rechtsanwalt Karl Hau.'' In: ''Jahrbuch der juristischen Zeitgeschichte.'' Heft 7 (2005/2006), S. 389–414. (Volltext)
* ''Hermann Fecht: badischer Justizminister; 1880–1952.'' Sonderdruck aus: ''Lebensbilder aus Baden-Württemberg.'' Stuttgart 2005, <nowiki>ISBN 3-17-018980-8</nowiki>.
* ''Gertrud Luckner, Helferin der Bedrängten.'' In: ''Reinhold-Schneider-Blätter, Mitteilungen der Reinhold-Schneider-Gesellschaft.'' Heft 17, 2005, S. 35–57. (Digitalisat)
* ''Dichterjurist Scheffel.'' (= ''Schriftenreihe des Rechtshistorischen Museums Karlsruhe.'' Heft 6). Karlsruhe 1988, <nowiki>ISBN 3-922596-20-7</nowiki>.
* ''Das Landgericht Baden-Baden.'' (Volltext) (PDF; 47 kB)
* ''Der Mord an Matthias Erzberger.'' (= ''Schriftenreihe des Rechtshistorischen Museums Karlsruhe.'' H. 14). 2008, <nowiki>ISBN 978-3-922596-75-2</nowiki>.
* ''Das Badische Landrecht und das badische Rechtswesen im 19. Jahrhundert.'' 2008.
* ''Die Stadt Baden-Baden im Werk Reinhold Schneiders.'' In: ''Badische Heimat.'' 2008, S. 45.
* ''Karl Buzengeiger, Präsident des OLG Karlsruhe, Festschrift für Dietrich Pannier.'' 2010, S. 75.
* ''Otto Flake in Baden-Baden.'' In: ''Badische Heimat.'' 2010, S. 677.
* ''Der Zeppelinreiter Herbert Winsloe.'' In: ''Badische Heimat.'' 2011, S. 478.
* ''Zwischen Gelehrtheit und Euthanasie: Alfred Hoche.'' In: ''Jb. der Jur. Zeitgeschichte.'' 2012, S. 267.
* ''Staatspräsident De Gaulle in Baden-Baden.'' In: ''Aquae.'' 2012, S. 118.
* ''Das Gottesurteil bei Victor von Scheffel.'' In: Ulrich Falk, Markus Gehrlein, Gerhart Kreft, Marcus Obert (Hrsg.): ''Rechtshistorische und andere Rundgänge. Festschrift für Detlev Fischer.'' (= ''Schriftenreihe des Rechtshistorischen Museums Kar1sruhe, Große Reihe.'' Band 1). Karlsruhe 2018, OCLC 1033828646
* ''Der badische Jurist Reichlin von Meldegg und seine Zeit''. Schriftenreihe des Rechtshistorischen Museums Karlsruhe, 2019, <nowiki>ISBN 978-3-922596-28-8</nowiki>.
* ''Ein streitbarer Professor.'' In: Zeitschrift "Schau-ins-Land" Freiburg 2019, S. 39.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Література ==

* ''Haehling von Lanzenauer, Reiner.'' In: ''Who’s Who 2014.'' (19er Ausgabe), S. 298.

{{DEFAULTSORT:Гелінг}}
[[Категорія:Німецькі правники]]
[[Категорія:Доктори права]]
[[Категорія:Доктори наук Німеччини]]
[[Категорія:Німецькі історики]]
[[Категорія:Німецькі письменники]]

title: Райнер Гелінг фон Ланценауер

Народився: 28 червня 1928 · Карлсруе, Баденська республіка, Німецький Райх

Помер: 1 червня 2025 (96 років)

Діяльність: правник, історик, поет-адвокат

Нагороди: Heimatmedaille des Landes Baden-Württembergd (2013) Q111164567? (1999)


text:
# Група могил радянських воїнів-партизан (Юр’ївка)
Дві братські могили радянських воїнів, одна братська могила партизан і підпільників, пам’ятник воїнам-односельцям у смт Юр’ївка Юр’ївського району Дніпропетровської області.

## Історія
Пам’ятка знаходиться на вулиці Центральній 67 у парку та включає в себе 2 братські могили радянських воїнів, де поховані 15 воїнів, які загинули у серпні  1942 року, 14 лютого та 18 вересня 1943 року в боях за селище Юр’ївка (воїни 128 окремої стрілецької бригади, 207 стрілецького полку 244 стрілецької дивізії та 115 окремої гвардійської мінометної дивізії).
1 братська могила партизан і підпільників, поховані 18 чоловік, які були страчені  фашистами  в 1943 році.
Пам’ятник воїнам-односельцям (скульптура «Воїн з каскою») увічнені 112 воїнів односельців, які загинули на фронтах Другої світової війни та дві стели на яких розміщені меморіальні дошки.
У 1958 році біля  могил було встановлено пам’ятник — залізобетонна скульптура «Воїн з каскою». Загальна висота пам’ятника становить 3,74 м.
У 1967 році на честь 50-річчя Жовтня тут же були встановлені 2 стели. Ліворуч — стела з меморіальними дошками, на яких увічнені прізвища воїнів-односельців, які загинули на фронтах Другої світової війни та воїнів, які загинули при визволенні селища Юр’ївка, партизан-підпільників та сім’ї командира-підпільника Мусієнка Григорія Гавриловича, страченої фашистами. Також на стелі ліворуч зображено орден Великої Вітчизняної війни. Стела за пам’ятником з написом та барельєфним зображенням облич воїнів.
У 1987 році на прохання доньки Дробжевої Антоніни Дмитрівни відбулося перезахоронення Героя Радянського Союзу Д. П. Запорожченка до цієї пам’ятки.
У 1988 році проведено перезахоронення останків воїнів з «Групи  могил: дві братські могили радянських воїнів» №698, які загинули у вересні 1943 року при визволенні села Жовтневе.
У тому ж 1988 році проведена реконструкція пам’ятки внаслідок якої могили  виділили однією могилою. Площа під пам’яткою — 11.0 х 15.5 м.

## Персоналії
1. Гребенник В. А. (загинув у 1943 р., похований у братській могилі № 723)
2. Майор Комаров (загинув у 1941 р.)
3. Старший лейтенант Манилов Василь Степанович (20.09.1943 р.)
4. Молодший лейтенант Хухуа Іпполіт Ітенгазович (18.09.1943 р.)
5. Старший сержант Мальцев Константин Олександрович (27.09.1943 р.)
6. Сержант Панков Іван (1943 р.)
7. Сержант Чинков Захар Денисович (26.09.1943 р.)
8. Рядовий Запальський Спиридон Афанасійович (21.09.1943 р.)
9. Рядовий Нифонтов Андрій Пантилейович (19.09.1943 р.)
10. Рядовий Чередніченко Н. Ф. (1943 р.)
11. Рядовий Чумак Ілля Пантилейович (27.09.1943 р.)
12. Молодший лейтенант Гусаченко Дмитро Захарович (25.02.1943 р.)
13. Сержант Пилипенко Іван Прокопович (18.02.1943 р.)
14. Рядовий Бабин Олексій Дмитрович (23.02.1943 р.)
15. Рядовий Ермаков Яків Фомич (лютий 1943 р.)
16. Рядовий Козаченко Микола Федорович (17.02.1943 р.)
17. Рядовий Ляльков Іван Семенович (24.02.1943 р.)
18. Рядовий Чернашков Іван Аліпович (13.08.1942 р.)

Партизани:
1. Андрущенко Григорій Мифодійович (20.03.1943 р.)
2. Онопченко Н. М. (1941 р.)
3. Ситник Дем’ян Степанович (5.12.1941 р.)
4. Чумак Микола (1943 р.).

Увічнена сім’я Мусієнка Григорія Гавриловича, страчена фашистами:
мати шести дітей Мусієнко Лідія Миколаївна (1909—1943); Мусієнко Оля 1929 р. н. — 14 років; Мусієнко Толя 1934 р. н. — 9 років; Мусієнко Вітя 1938 р. н. — 5 років; Мусієнко Люда 1940 р. н. — 2,5 роки; Мусієнко Льоня 1942 р. н. — 3 місяці.

## Додаток
Меморіальні тексти на могилі:
1. Вечная память воинам 12-й Армии павших при освобождении сел Октябрского сельского совета.
2. Герой Советского Союза гвардии старшина Запорожченко Дмитрий Павлович 15.09.1907—21.04.1980.
3. Грядущим поколениям от благодарных потомков тех кто погиб защищая нашу Родину.

Стела за пам’ятником з написом «Никто не забыт, ничто не забыто». Поховання та територія  пам’ятки упорядковані.

wikitext:
{{Пам'ятка}}
'''Дві братські могили радянських воїнів, одна братська могила партизан і підпільників, пам’ятник воїнам-односельцям''' у смт [[Юр'ївка (Юр'ївська селищна громада)|Юр’ївка]] [[Юр'ївський район|Юр’ївського району]] [[Дніпропетровська область|Дніпропетровської області.]]
[[Файл:Група_могил_радянських_воїнів,_партизан_і_пам’ятник_односельчанам_у_селищі_Юр’ївка.jpg|міні|Група могил радянських воїнів, партизан і пам’ятник односельчанам у селищі Юр’ївка]]

== Історія ==

Пам’ятка знаходиться на вулиці Центральній 67 у парку та включає в себе 2 братські могили радянських воїнів, де поховані 15 воїнів, які загинули у серпні  1942 року, 14 лютого та 18 вересня 1943 року в боях за селище [[Юр'ївка (Юр'ївська селищна громада)|Юр’ївка]] (воїни 128 окремої стрілецької бригади, 207 стрілецького полку 244 стрілецької дивізії та 115 окремої гвардійської мінометної дивізії).

1 братська могила партизан і підпільників, поховані 18 чоловік, які були страчені  фашистами  в 1943 році.

Пам’ятник воїнам-односельцям (скульптура «Воїн з каскою») увічнені 112 воїнів односельців, які загинули на фронтах Другої світової війни та дві стели на яких розміщені меморіальні дошки.

У 1958 році біля  могил було встановлено пам’ятник — залізобетонна скульптура «Воїн з каскою». Загальна висота пам’ятника становить 3,74 м.

У 1967 році на честь 50-річчя Жовтня тут же були встановлені 2 стели. Ліворуч — стела з меморіальними дошками, на яких увічнені прізвища воїнів-односельців, які загинули на фронтах Другої світової війни та воїнів, які загинули при визволенні селища [[Юр'ївка (Юр'ївська селищна громада)|Юр’ївка]], партизан-підпільників та сім’ї командира-підпільника Мусієнка Григорія Гавриловича, страченої фашистами. Також на стелі ліворуч зображено орден Великої Вітчизняної війни. Стела за пам’ятником з написом та барельєфним зображенням облич воїнів.

У 1987 році на прохання доньки Дробжевої Антоніни Дмитрівни відбулося перезахоронення Героя Радянського Союзу Д. П. Запорожченка до цієї пам’ятки.

У 1988 році проведено перезахоронення останків воїнів з «Групи  могил: дві братські могили радянських воїнів» №698, які загинули у вересні 1943 року при визволенні села Жовтневе.

У тому ж 1988 році проведена реконструкція пам’ятки внаслідок якої могили  виділили однією могилою. Площа під пам’яткою — 11.0 х 15.5 м.

== Література ==

# Матеріали Павлоградського історико-краєзнавчого музею.
# Матеріали Павлоградського райвіськкомату.
# Матеріали Юр’ївської селищної ради.

== Персоналії ==
# Гребенник В. А. (загинув у 1943 р., похований у братській могилі № 723)
# Майор Комаров (загинув у 1941 р.)
# Старший лейтенант Манилов Василь Степанович (20.09.1943 р.)
# Молодший лейтенант Хухуа Іпполіт Ітенгазович (18.09.1943 р.)
# Старший сержант Мальцев Константин Олександрович (27.09.1943 р.)
# Сержант Панков Іван (1943 р.)
# Сержант Чинков Захар Денисович (26.09.1943 р.)
# Рядовий Запальський Спиридон Афанасійович (21.09.1943 р.)
# Рядовий Нифонтов Андрій Пантилейович (19.09.1943 р.)
# Рядовий Чередніченко Н. Ф. (1943 р.)
# Рядовий Чумак Ілля Пантилейович (27.09.1943 р.)
# Молодший лейтенант Гусаченко Дмитро Захарович (25.02.1943 р.)
# Сержант Пилипенко Іван Прокопович (18.02.1943 р.)
# Рядовий Бабин Олексій Дмитрович (23.02.1943 р.)
# Рядовий Ермаков Яків Фомич (лютий 1943 р.)
# Рядовий Козаченко Микола Федорович (17.02.1943 р.)
# Рядовий Ляльков Іван Семенович (24.02.1943 р.)
# Рядовий Чернашков Іван Аліпович (13.08.1942 р.)
Партизани:
# Андрущенко Григорій Мифодійович (20.03.1943 р.)
# Онопченко Н. М. (1941 р.)
# Ситник Дем’ян Степанович (5.12.1941 р.)
# Чумак Микола (1943 р.).
Увічнена сім’я Мусієнка Григорія Гавриловича, страчена фашистами:
мати шести дітей Мусієнко Лідія Миколаївна (1909—1943); Мусієнко Оля 1929 р. н. — 14 років; Мусієнко Толя 1934 р. н. — 9 років; Мусієнко Вітя 1938 р. н. — 5 років; Мусієнко Люда 1940 р. н. — 2,5 роки; Мусієнко Льоня 1942 р. н. — 3 місяці.

== Додаток ==
Меморіальні тексти на могилі:
# Вечная память воинам 12-й Армии павших при освобождении сел Октябрского сельского совета.
# Герой Советского Союза гвардии старшина Запорожченко Дмитрий Павлович 15.09.1907—21.04.1980.
# Грядущим поколениям от благодарных потомков тех кто погиб защищая нашу Родину.
Стела за пам’ятником з написом «Никто не забыт, ничто не забыто». Поховання та територія  пам’ятки упорядковані.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
[[Вікіпедія:Вікі любить пам'ятки/старий АТУ/Дніпропетровська область/Юр'ївський район|Вікіпедія:Вікі любить пам'ятки/Дніпропетровська область/Юр'ївський район]]

{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Братські могили]]
[[Категорія:Цвинтарі Дніпропетровської області]]
[[Категорія:Юр'ївка]]

title: Група могил радянських воїнів-партизан

Країна: Україна

Розташування: Юріївка


text:
# Вебстерський словник
Ве́бстерський словни́к (англ. Webster's Dictionary) — словник, названий на честь американського лексикографа Ноя Вебстера (1758-1843).

## Словник
Американський словник англійської мови (англ. An American Dictionary of the English Language), вперше виданий Вебстером 1828 року в Нью-Гейвені накладом 2 500 примірників, містив близько 70 тисяч термінів.
У Вебстерському словнику подано етимологію та вимову слів із використанням Американської словникової транскрипції, яка відрізняється від поширенішої системи Міжнародної фонетичної транскрипції.
1976 року видане доповнення до основного словника, що містило близько 6 тисяч нових слів. 1988 року вийшов Вебстерський словник комп'ютерної лексики.
Вебстерський словник перевидається майже щороку. Останні видання містять 450 тисяч термінів англійської мови, відомих з 1755 року.
У 1843 році, після смерті Вебстера, права на видання словника придбали брати Мерріам. Вийшли друком різні варіанти словника — скорочені, географічні, біологічні тощо.

title: Вебстерський словник

wikitext:
{{unibox}}
[[Файл:Noah Webster engraving.jpg|міні|праворуч|200пкс|Портрет [[Ной Вебстер|Ноя Вебстера]]]]
'''Ве́бстерський словни́к''' ({{lang-en|Webster's Dictionary}}) — словник, названий на честь [[Сполучені Штати Америки|американського]] [[лексикограф]]а [[Ной Вебстер|Ноя Вебстера]] ([[1758]]-[[1843]]).

== Словник ==

Американський словник англійської мови ({{lang-en|An American Dictionary of the English Language}}), вперше виданий Вебстером [[1828]] року в [[Нью-Гейвен (Коннектикут)|Нью-Гейвені]] накладом 2 500 примірників, містив близько 70 тисяч [[термін]]ів.<ref>[http://www.rulon.com/Catpages/online/recent_acq_sept_2009.html ''Noah Webster.'' An American dictionary of the English language. Rulon-Miller Books] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110723091809/http://www.rulon.com/Catpages/online/recent_acq_sept_2009.html |date=23 липня 2011 }} {{ref-en}}</ref>

У Вебстерському словнику подано етимологію та вимову слів із використанням [[:en:Wikipedia:United States dictionary transcription|Американської словникової транскрипції]], яка відрізняється від поширенішої системи [[Міжнародний фонетичний алфавіт|Міжнародної фонетичної транскрипції]].

[[1976]] року видане доповнення до основного словника, що містило близько 6 тисяч нових слів. [[1988]] року вийшов Вебстерський словник комп'ютерної лексики.

Вебстерський словник перевидається майже щороку. Останні видання містять 450 тисяч термінів [[Англійська мова|англійської мови]], відомих з [[1755]] року.
У 1843 році, після смерті Вебстера, права на видання словника придбали брати [[Мерріам]]. Вийшли друком різні варіанти словника — скорочені, [[Географія|географічні]], [[Біологія|біологічні]] тощо.

== Примітки ==

{{reflist}}

== Джерела ==

* Універсальний словник-енциклопедія / Гол. ред. ради академік НАН України М. Попович. — 4-те вид., виправл., доп. — Видавництво «ТЕКА». — [[2006]]. — С. 205.
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Англійські словники]]

Назва: англ. Webster's Dictionary

Жанр: dictionary of the English languaged

Видання або переклади: Webster's Dictionary, 1913d

Автор: Вебстер Ной

Мова твору або назви: американська англійська

Статус авторських прав: 🅮 і 🅮


text:
# Зиславиці
Зиславиці (пол. Zysławice) — село в Польщі, у гміні Казімежа-Велька Казімерського повіту Свентокшиського воєводства.
Населення — 160 осіб (2011).
У 1975-1998 роках село належало до Келецького воєводства.

## Демографія
Демографічна структура на день 31 березня 2011 року:
|          | Загалом | Допрацездатний вік | Працездатний вік | Постпрацездатний вік |
| -------- | ------- | ------------------ | ---------------- | -------------------- |
| Чоловіки | 86      | 22                 | 59               | 5                    |
| Жінки    | 74      | 8                  | 46               | 20                   |
| Разом    | 160     | 30                 | 105              | 25                   |

title: Зиславиці

wikitext:
{{НП
|країна             = [[Польща]]
|статус             = село
|українська назва   = Зиславиці
|оригінальна назва  = {{lang-pl|Zysławice}}
|підпорядкування    =
|герб           =
|прапор         =
|ширина герба   =
|ширина прапора =
|зображення     =
|опис зображення    =
|вид регіону = Воєводство
|регіон      = Свентокшиське воєводство
|вид району  = Повіт
|район       = [[Казімерський повіт]]
|вид общини  = Гміна
|община      = Казімежа-Велька (гміна){{!}}Казімежа-Велька
|внутрішній поділ   =
|перша згадка       =
|попередні назви    =
|площа              =
|висота центру НП     =
|клімат               =
|офіційна мова      =
|офіційна мова-ref  =
|населення          = 160
|рік перепису       = 2011{{R|nsp}}
|густота населення  =
|агломерація        =
|національний склад =
|конфесійний склад  =
|катойконім         =
|часовий пояс           = +1
|DST                    = +1 <!--Якщо є [[літній час]] -->
|телефонний код         = (+48) 41
|поштовий індекс        = 28-500
|автомобільний код      = TKA
|вид ідентифікатора     = [[SIMC]]
|цифровий ідентифікатор = 0242520
|сайт  =
|add1n =
|add1  =
}}

'''Зиславиці''' ({{lang-pl|Zysławice}}) — село в Польщі, у [[Казімежа-Велька (гміна)|гміні Казімежа-Велька]] [[Казімерський повіт|Казімерського повіту]] [[Свентокшиське воєводство|Свентокшиського воєводства]].
Населення — {{formatnum:160}} {{МНОЖИНА:160|особа|особи|осіб}} (2011{{R|nsp}}).

[[Адміністративний поділ Польщі (1975–1998)|У 1975-1998 роках]] село належало до [[Келецьке воєводство|Келецького воєводства]].

== Демографія ==
Демографічна структура на день 31 березня 2011 року{{R|nsp|age}}:
{{ПолДемСтруктура
|Чол=86 |ЧолПре=22 |ЧолПрац=59 |ЧолПост=5
|Жін=74 |ЖінПре=8 |ЖінПрац=46 |ЖінПост=20
|Разом=160 |РазомПре=30 |РазомПрац=105 |РазомПост=25
}}

== Примітки ==
{{reflist|refs=<ref name=nsp>{{cite web |url=https://danepubliczne.gov.pl/dataset/ea76a817-702b-465b-a12d-4ebba27d6fb3/resource/64abe576-8dc9-4f77-a4c6-d36462c32518/download/1miejscowosciludnoscnsp2011.xlsx
 |title=Ludność w miejscowościach statystycznych według ekonomicznych grup wieku. Stan w dniu 31.03.2011 r.
 |trans-title=Населення статистичних місцевостей за економічними групами віку. Стан на 31.03.2011
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]] |date= |accessdate=12 серпня 2018}}</ref>
<ref name=age>Згідно з методологією GUS працездатний вік для чоловіків становить 18-64 років, для жінок — 18-59 років {{cite web
 |url=http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 |title=Pojęcia stosowane w statystyce publicznej
 |trans-title=Терміни, які використовуються в публічній статистиці
 |author=[[Центральний статистичний офіс Польщі|GUS]]
 |date=
 |accessdate=14 серпня 2018
 |archive-date=20 вересня 2018
 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180920122727/http://stat.gov.pl/metainformacje/slownik-pojec/pojecia-stosowane-w-statystyce-publicznej/861,pojecie.html
 }}</ref>}}.
{{Портал|Польща}}

{{Гміна Казімежа-Велька}}

[[Категорія:Села Казімерського повіту]]

title: Країна

Країна: Польща

Воєводство: Свентокшиське воєводство

Повіт: Казімерський повіт

Гміна: Казімежа-Велька

Часовий пояс: UTC+1, влітку UTC+2

Автомобільний код: TKA

OSM: ↑2903534 ·R (Ґміна Казімежа-Велька)


text:
# Джордж Баск
Джордж Баск (англ. George Busk; 12 серпня 1807 — 10 серпня 1886) — британський судновий лікар, зоолог та палеонтолог.

## Біографія
Народився в Санкт-Петербурзі, у сім'ї купця Роберта Баска. 12 серпня 1843 одружився з Еллен Баск, своєю двоюрідною сестрою.
Вивчав хірургію в Лондоні, в Госпіталі св. Томаса і Госпіталі св. Варфоломія. Пізніше Баск служив на флоті, взяв участь у Трафальгарській битві. Протягом цього часу він зробив вагомі дослідження холери та цинги.
Баск був експертом щодо мохуватки, проте пізніше його увагу захопили залишки хребетних з печер і дельт річок. У 1862 він привіз з Гібралтару до Англії так званий Гібралтарський череп (перший неандерталський череп дорослої особи і лише другі загалом знайдені неандертальські рештки). Визначення приналежності черепа до неандертальця було встановлено тільки у ХХ-ому столітті .
Помер 1886 року. Похований на кладовищі Кенсал-Грін у Лондоні.

title: Джордж Баск

wikitext:
{{особа
|ім'я = Джордж Баск
|зображення = George Busk2.jpg
|caption =
|дата народження = 12.8.1807
|місце народження = [[Санкт-Петербург]], [[Російська імперія]]
|дата смерті = 10.8.1886
|національність = британець
|галузь = хірургія
|нагороди =
|signature = George Busk Signature.svg
}}

'''Джордж Баск''' ({{lang-en|George Busk}}; [[12 серпня]] [[1807]] — [[10 серпня]] [[1886]]) — британський [[Судновий лікар|судновий лікар]], [[зоолог]] та [[палеонтолог]].

== Біографія ==

Народився в [[Санкт-Петербург|Санкт-Петербурзі]], у сім'ї купця Роберта Баска. 12 серпня 1843 одружився з Еллен Баск, своєю двоюрідною сестрою.

Вивчав хірургію в Лондоні, в Госпіталі св. Томаса і Госпіталі св. Варфоломія. Пізніше Баск служив на флоті, взяв участь у [[Трафальгарська битва|Трафальгарській битві]]. Протягом цього часу він зробив вагомі дослідження [[Холера|холери]] та [[Цинга|цинги]].

Баск був експертом щодо [[мохуватки]], проте пізніше його увагу захопили залишки [[Хребетні|хребетних]] з печер і дельт річок. У 1862 він привіз з Гібралтару до Англії так званий [[Гібралтар 1|Гібралтарський череп]] (перший [[Неандерталець|неандерталський]] череп дорослої особи і лише другі загалом знайдені неандертальські [[Викопні рештки організмів|рештки)]]. Визначення приналежності черепа до неандертальця було встановлено тільки у ХХ-ому столітті {{sfn|Keith1994|pp=180–1}}.

Помер 1886 року. Похований на [[Кенсал-Грін (кладовище)|кладовищі Кенсал-Грін]] у [[Лондон]]і.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* {{Find a Grave|36892722}}

{{Authority control}}
{{DEFAULTSORT:Баск, Джордж}}

[[Категорія:Нагороджені Королівською медаллю]]
[[Категорія:Уродженці Санкт-Петербурга]]
[[Категорія:Нагороджені медаллю Волластона]]

title: Джордж Баск

Народився: 12 серпня 1807 · Санкт-Петербург, Російська імперія

Помер: 10 серпня 1886 (78 років) · Лондон, Сполучене Королівство

Поховання: Кенсал-Грін

Країна: Сполучене Королівство

Національність: британець

Діяльність: палеонтолог, зоолог, хірург

Галузь: хірургія

Alma mater: Barts and The London School of Medicine and Dentistryd

Членство: Лондонське королівське товариство і Лондонське Ліннеївське товариство

Батько: Robert Buskd

У шлюбі з: Ellen Buskd

Нагороди: член Лондонського королівського товариства Королівська медаль (1871) медаль Лаєлла (1878) Fellow of the Ethnological Society of Londond Член Ліннеївського товариства


text:
# Феодосійське граданачальництво
Феодосійське граданачальництво — адміністративно-територіальна одиниця на території Криму, що існувала в 1802—1829 роках.

## Історія
Утворене 08.10.1802 року одночасно із заснуванням Таврійської губернії (ПСЗ № 20449). Порядок управління градоначальством був заснований одночасно з призначенням першого градоначальника (названого, втім, військовим губернатором Феодосії) 23.02.1804 року (ПСЗ № 21172).
Спочатку, до складу граданачальництва входили всі південні та західні береги Криму. 31.08.1827 року частина території відійшла до складу Керч-Єнікальського градоначальства: «Феодосійському Містоначальнику управляти Південним і Західним берегами Чорного моря від мису Елкен-Кале в безперервному напрямку до Заходу і потім на північ до міста Перекопа; підлеглі ж йому простори від Єніколя до Генічі та від Елкен-Кале до Камиш-Буруна повинні відійти до Керченського граданачальництва» (ПСЗ-2 № 1345).
06.08.1829 року Іменним, даним Сенату указом (опублікованим Сенатом 20.08.1829 року) посада градоначальника Феодосії скасовувалася (ПСЗ-2 № 3071).
03.06.1837 року Іменним, даним Сенату, указом «Про порядок управління портовим містом Феодосією», було наказано «карантинну і митну частину скасованого Феодосійського граданачальництва, що була в управлінні Таврійського Цивільного Губернатора, підпорядкувати Керч-Єникольському Градоначальнику; загальне ж управління містом Феодосією у спонсорському, поліцейському та судному відношенні, залишити на колишній підставі у віданні Таврійського Цивільного Губернатора» (ПСЗ-2 10300).

## Герб
16.05.1811 року було затверджено герб міста Феодосії «у щиті, що має блакитне поле, хрестоподібно зображені тризуб Нептунов та Меркурієвий жезл; у назві щита хлібний сніп, а підніжжі золоте руно» (ПСЗ 24632).

## Список градоначальників
Посада Феодосійського граданачальника заснована Іменним Указом Імператора Олександра I, даним Сенату від 08.10.1802 року за № 20449 «Про поділ Новоросійської Губернії на три Губернії: на Миколаївську, Катеринославську та Таврійську, та облаштування там Судових місць», одночасно із заснуванням аналогічної посади в Одесі, Таганрозі та Херсоні.
Перші особи, які обіймали цю посаду (А. Феньш, О. Гейніц, О. Клокачов) офіційно іменувалися не градоначальниками, а феодосійськими військовими губернаторами.
06.08.1829 року Іменним, даним Сенату указом (опублікованим Сенатом 20.08.1829 року) посада градоначальника Феодосії, а з ним і саме градоначальництво, скасовувалися (ПСЗ-2 № 3071).
У більшості випадків градоначальники вступали у фактичне виконання своїх обов'язків і припиняли їх виконання значно пізніше за дати їх призначення чи звільнення.
1. 08.10.1802-23.02.1804: вакансія.
2. 23.02.1804 (фактично з 04.03.1804)-20.11.1807: генерал-від-інфантерії Андрій Феньш (1757—1828).
3. 20.11.1807-14.05.1808: (виконуючий обов'язків) полковник Осип Гейніц, комендант міста.
4. 14.05.1808-22.06.1810: контр-адмірал Олексій Клокачов (1768—1823).
5. 22.06.1810-21.09.1810: (виконуючий обов'язків) полковник Осип Гейніц, комендант міста (вдруге).
6. 21.09.1810-26.12.1816: статський радник Семен Броневський (1763—1830).
7. 26.12.1816-08 (або 09).03.1818: дійсний статський радник Степан Санковський (помер на посаді).
8. 09.03.1818-11.04.1819: (виконуючий обов'язків) полковник (або підполковник) Андрій Штер, комендант міста.[2]
9. 01.1819: (виконувач обов'язків) майор Спріоті.
10. 11/28.04.1819 (або 16/23.04.1819)-25.05.1820 (фактично до 11.07.1820): таємний радник і статс-секретар Федір Енгель (1769—1837).
11. 25.05.1820 (фактично з 11.07.1820) — 25.02.1822 (фактично до 16.12.1821): статський радник Микола Перовський (1785—1858).
12. 18.12.1821—08.07.1822: (виконуючий обов'язків) колезький радник Павло Гаєвський (1775—1853), керівник феодосійської складальної портової митниці.
13. 08.07.1822-24.03.1825 (фактично до 25.07.1824)[3]: статський (з 30.03.1822 дійсний статський) радник Микола Перовський (1785—1858).
14. 25.07.1824-23.11.1825: (виконуючий обов'язків) статський радник Юхим (Йоахім) фон Ден, інспектор Феодосійського Портового центрального карантину.
15. 23.11.1825-16.03.1826: (виконуючий обов'язків) колезький радник Федір Тревогін, голова Феодосійського комерційного суду.
16. 16.03.1826-20.04.1826: (виконуючий обов'язків) колезький радник князь Долгоруков (Долгорукий).
17. 20.02.1826 (фактично з 20.04.1826) — 01.01.1828 (фактично до 28.01.1828): дійсний статський радник Андрій Богдановський (1780—1864).
18. 28.01.1828-21.04.1828: (виконуючий обов'язків) колезький радник Федір Тревогін, голова Феодосійського комерційного суду (вдруге).
19. 01.01.1828 (прибув 21.04.1828)-01.06.1829: дійсний статський радник Олександр Казначеєв (1788—1880).
20. 01.06.1829-09.06.1829: (виконуючий обов'язків) колезький радник Павло Гаєвський, керівник феодосійської складальної портової митницею (вдруге).
21. 09.06.1829-22.06.1829: (виконуючий обов'язків) статський радник Отто Штакельберг (†1831), інспектор карантину.
22. 20.06.1829-22.07.1829: статський радник Рудомаєв (помер на посаді).
23. 23(або 20).07.1829-01 (або 17).09.1829: (виконуючий посаду) Христофор Анастасьєв, голова комерційного суду.

У 1829 році звання градоначальника Феодосії було поєднано зі званням Таврійського Цивільного Губернатора:
1. 17.09.1829-13.02.1837: таємний радник Олександр Казначеєв (1788—1880) (вторинно).
2. 13.02.1837-17.09.1837: дійсний статський радник Матвій Муромцов (1790—1849).

Міське самоврядування у Феодосії здійснювалося виборними міськими головами.

title: Феодосійське граданачальництво

wikitext:
'''Феодосійське [[Градоначальництво|граданачальництво]]''' — адміністративно-територіальна одиниця на території [[Крим]]у, що існувала в 1802—1829 роках.

== Історія ==
Утворене 08.10.1802 року одночасно із заснуванням Таврійської губернії (ПСЗ № 20449). Порядок управління градоначальством був заснований одночасно з призначенням першого градоначальника (названого, втім, військовим губернатором Феодосії) 23.02.1804 року (ПСЗ № 21172).

Спочатку, до складу граданачальництва входили всі південні та західні береги Криму. 31.08.1827 року частина території відійшла до складу [[Керч-Єнікальське градоначальництво|Керч-Єнікальського градоначальства]]: ''«Феодосійському Містоначальнику управляти Південним і Західним берегами Чорного моря від мису [[Опук (мис)|Елкен-Кале]] в безперервному напрямку до Заходу і потім на північ до міста [[Перекоп (місто)|Перекопа]]; підлеглі ж йому простори від [[Єні-Кале|Єніколя]] до [[Генічеськ|Генічі]] та від Елкен-Кале до [[Комиш-Бурун (порт)|Камиш-Буруна]] повинні відійти до Керченського граданачальництва»'' (ПСЗ-2 № 1345).

06.08.1829 року Іменним, даним Сенату указом (опублікованим Сенатом 20.08.1829 року) посада градоначальника Феодосії скасовувалася (ПСЗ-2 № 3071).

03.06.1837 року Іменним, даним Сенату, указом ''«Про порядок управління портовим містом Феодосією»'', було наказано ''«карантинну і митну частину скасованого Феодосійського граданачальництва, що була в управлінні Таврійського Цивільного Губернатора, підпорядкувати Керч-Єникольському Градоначальнику; загальне ж управління містом Феодосією у спонсорському, поліцейському та судному відношенні, залишити на колишній підставі у віданні Таврійського Цивільного Губернатора»'' (ПСЗ-2 10300).

== Герб ==
[[Файл:Феодосия 1811 из Винклера.jpg|праворуч|міні|205x205пкс|Герб Феодосії 1811 року]]
16.05.1811 року було затверджено герб міста Феодосії ''«у щиті, що має блакитне поле, хрестоподібно зображені тризуб Нептунов та Меркурієвий жезл; у назві щита хлібний сніп, а підніжжі золоте руно»'' (ПСЗ 24632).

== Список градоначальників ==
Посада Феодосійського граданачальника заснована Іменним Указом Імператора [[Олександр I|Олександра I]], даним Сенату від 08.10.1802 року за № 20449 ''«Про поділ Новоросійської Губернії на три Губернії: на Миколаївську, Катеринославську та Таврійську, та облаштування там Судових місць»'', одночасно із заснуванням аналогічної посади в Одесі, Таганрозі та Херсоні<ref>«7. Сии портовые города снабжены будут в своё время в пользу торговли особыми преимуществами, а между тем в каждом из них, сверх положенных по штатам для отправления правосудия и Полицейского надзора мест и чинов, для покровительства торгующим имеет быть от Нас определён из чиновников высших классов особенный Градо-Начальник, коего главному управлению, до составления подробнейшей инструкции, вверяется не только действие Полиции в сих городах, но понуждение Магистратов к скорейшему решению дел, доставление обывателям всякого пособия и защиты, отношение по делам Коммерческим к Министру Коммерции, а по гражданским касающимся к Министру Внутренних Дел, по тяжебным и судным к Генерал-Прокурору, сношение с Губернским Начальством, требование в нужных случаях его помощи и взаимное оной доставление без всякого однако же ему подчинения»</ref>.

Перші особи, які обіймали цю посаду (А. Феньш, О. Гейніц, О. Клокачов) офіційно іменувалися не градоначальниками, а феодосійськими військовими губернаторами.

06.08.1829 року Іменним, даним Сенату указом (опублікованим Сенатом 20.08.1829 року) посада градоначальника Феодосії, а з ним і саме градоначальництво, скасовувалися (ПСЗ-2 № 3071).

У більшості випадків градоначальники вступали у фактичне виконання своїх обов'язків і припиняли їх виконання значно пізніше за дати їх призначення чи звільнення.
# 08.10.1802-23.02.1804: ''вакансія''.
# 23.02.1804 (фактично з 04.03.1804)-20.11.1807: генерал-від-інфантерії [[Андрій Семенович Феньш|Андрій Феньш]] (1757—1828).
# 20.11.1807-14.05.1808: (виконуючий обов'язків) полковник [[Осип Гейніц]], комендант міста.
# 14.05.1808-22.06.1810: контр-адмірал [[Олексій Федотович Клокачов|Олексій Клокачов]] (1768—1823).
# 22.06.1810-21.09.1810: (виконуючий обов'язків) полковник Осип Гейніц, комендант міста (вдруге).
# 21.09.1810-26.12.1816: статський радник [[Броневський Семен Михайлович|Семен Броневський]] (1763—1830).
# 26.12.1816-08 (або 09).03.1818: дійсний статський радник [[Степан Андрійович Санковський|Степан Санковський]] (помер на посаді)[http://www.rusdiplomats.narod.ru/sankovskiy-sa.html].
# 09.03.1818-11.04.1819: (виконуючий обов'язків) полковник (або підполковник) [[Андрій Іванович Штер|Андрій Штер]], комендант міста.<ref>Тимчасово виконував цю посаду у січні 1817 року.</ref>
# 01.1819: (виконувач обов'язків) майор Спріоті.
# 11/28.04.1819 (або 16/23.04.1819)-25.05.1820 (фактично до 11.07.1820): таємний радник і статс-секретар [[Федір Іванович Енгель|Федір Енгель]] (1769—1837).
# 25.05.1820 (фактично з 11.07.1820) — 25.02.1822 (фактично до 16.12.1821): статський радник [[Перовський Микола Іванович|Микола Перовський]] (1785—1858).
# 18.12.1821—08.07.1822: (виконуючий обов'язків) колезький радник [[Павло Васильович Гаєвський|Павло Гаєвський]] (1775—1853), керівник феодосійської складальної портової митниці.
# 08.07.1822-24.03.1825 (фактично до 25.07.1824)<ref>С 08.07.1822 до 16.10.1823 (фактично до 08.12.1823) будучи Таврійським губернатором, керував з особливого дозволу і градоначальством Феодосії.</ref>: статський (з 30.03.1822 дійсний статський) радник [[Перовський Микола Іванович|Микола Перовський]] (1785—1858).
# 25.07.1824-23.11.1825: (виконуючий обов'язків) статський радник Юхим (Йоахім) фон Ден, інспектор Феодосійського Портового центрального карантину.
# 23.11.1825-16.03.1826: (виконуючий обов'язків) колезький радник [[Федір Іванович Тревогін|Федір Тревогін]], голова Феодосійського комерційного суду.
# 16.03.1826-20.04.1826: (виконуючий обов'язків) колезький радник князь Долгоруков (Долгорукий).
# 20.02.1826 (фактично з 20.04.1826) — 01.01.1828 (фактично до 28.01.1828): дійсний статський радник [[Андрій Васильович Богдановський|Андрій Богдановський]] (1780—1864).
# 28.01.1828-21.04.1828: (виконуючий обов'язків) колезький радник Федір Тревогін, голова Феодосійського комерційного суду (вдруге).
# 01.01.1828 (прибув 21.04.1828)-01.06.1829: дійсний статський радник [[Казначеєв Олександр Іванович|Олександр Казначеєв]] (1788—1880).
# 01.06.1829-09.06.1829: (виконуючий обов'язків) колезький радник [[Павло Васильович Гаєвський|Павло Гаєвський]], керівник феодосійської складальної портової митницею (вдруге).
# 09.06.1829-22.06.1829: (виконуючий обов'язків) статський радник [[Отто Володимирович Штакельберг|Отто Штакельберг]] (†1831), інспектор карантину.
# 20.06.1829-22.07.1829: статський радник Рудомаєв (помер на посаді).
# 23(або 20).07.1829-01 (або 17).09.1829: (виконуючий посаду) [[Христофор Опанасович Анастасьєв|Христофор Анастасьєв]], голова комерційного суду.

У 1829 році звання градоначальника Феодосії було поєднано зі званням Таврійського Цивільного Губернатора:
# 17.09.1829-13.02.1837: таємний радник [[Казначеєв Олександр Іванович|Олександр Казначеєв]] (1788—1880) (вторинно).
# 13.02.1837-17.09.1837: дійсний статський радник [[Муромцов Матвій Матвійович|Матвій Муромцов]] (1790—1849).

Міське самоврядування у Феодосії здійснювалося виборними міськими головами.

== Примітки ==
{{Reflist}}

== Посилання ==
Кравчук О. С. Феодосія у звіті градоначальника Павла Васильовича Гаєвського // Вчені записки Таврійського національного університету ім. В. І. Вернадського. — Т. 27 (66). — № 1. — 2014. — С. 38-46.
https://allaivazovsky.blogspot.com/2011/04/blog-post_21.html

[[Категорія:Таврійська губернія]]
[[Категорія:Сторінки з неперевіреними перекладами]]
[[Категорія:Засновані в Україні 1802]]
[[Категорія:Зникли в Україні 1829]]


text:
# PDZK1IP1
PDZK1IP1 (англ. PDZK1 interacting protein 1) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 1-ї хромосоми.  Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 114 амінокислот, а молекулярна маса — 12 227.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MSALSLLILG |  | LLTAVPPASC |  | QQGLGNLQPW |  | MQGLIAVAVF |  | LVLVAIAFAV |
| NHFWCQEEPE |  | PAHMILTVGN |  | KADGVLVGTD |  | GRYSSMAASF |  | RSSEHENAYE |
| NVPEEEGKVR |  | STPM       |  |            |  |            |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Кодований геном білок за функцією належить до фосфопротеїнів.
Локалізований у мембрані.

title: PDZK1IP1

wikitext:
{{Картка гена}}
'''PDZK1IP1''' ({{lang-en|PDZK1 interacting protein 1}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на короткому плечі 1-ї хромосоми. <ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:16887 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:16887 |language=англ. |accessdate=28 серпня 2017 |archive-date=15 вересня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150915172251/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:16887 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150915172251/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:16887 |date=2015-09-15 }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 114 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 12 227<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/Q13113#sequences |title=UniProt, Q13113 |language=англ. |accessdate=28 серпня 2017 |archive-date=8 серпня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170808002334/http://www.uniprot.org/uniprot/Q13113#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MSALSLLILG		LLTAVPPASC		QQGLGNLQPW		MQGLIAVAVF		LVLVAIAFAV

NHFWCQEEPE		PAHMILTVGN		KADGVLVGTD		GRYSSMAASF		RSSEHENAYE

NVPEEEGKVR		STPM

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функцією належить до [[фосфопротеїн]]ів.
Локалізований у мембрані.

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
* {{cite journal|назва=Identification of a novel gene, selectively up-regulated in human carcinomas, using the differential display technique. |journal=Clin. Cancer Res. |автор=Kocher O., Cheresh P., Brown L.F., Lee S.W. |дата=1995 |сторінки=1209 — 1215|volume=1}} {{PMID|9815914}}
* {{cite journal|назва=Identification and partial characterization of a novel membrane-associated protein (MAP17) up-regulated in human carcinomas and modulating cell replication and tumor growth. |url=https://archive.org/details/sim_american-journal-of-pathology_1996-08_149_2/page/493 |journal=Am. J. Pathol. |автор=Kocher O., Cheresh P., Lee S.W. |дата=1996 |сторінки=493 — 500|volume=149}} {{PMID|8701988}}
* {{cite journal|назва=Identification and partial characterization of PDZK1: a novel protein containing PDZ interaction domains. |journal=Lab. Invest. |автор=Kocher O., Comella N., Tognazzi K., Brown L.F. |дата=1998 |сторінки=117 — 125|volume=78}} {{PMID|9461128}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 1 (людина)|Хромосома 1]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}
[[Категорія:Некатегоризовані білки]]

title: Ідентифікатори

Символи: PDZK1IP1, DD96, MAP17, SPAP, PDZK1 interacting protein 1

Зовнішні ІД: OMIM: 607178 MGI: 1914432 HomoloGene: 4213 GeneCards: PDZK1IP1

title: Шаблон експресії

Шаблон експресії: Більше даних

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Твіндек
Твіндек (англ. tween deck, скор. від betweendeck, утвореного від between — «між» та deck — «палуба») — простір у корпусі між двома палубами чи між палубою і платформою. Твіндек зменшує висоту трюму, дає можливість використовувати весь трюмний простір і не нагромаджувати одні вантажі на інші, як це має місце на великих суднах, з однією палубою.
За наявності трьох палуб розрізняють верхній та нижній твіндеки, при більшій кількості палуб — верхній твіндек, 2-й, 3-й і т. д., згори до низу.
У твіндеках розташовують вантажні приміщення, пасажирські каюти, кубрики тощо. Доступ у вантажні твіндеки забезпечується через люки, бортові порти або поздовжніми проїздами від корми або носа.
Іноді твіндеком називають вантажне або виробниче приміщення на судні, розташоване між двома палубами, що призначене для певних цілей — наприклад, рефрижераторний твіндек.
Вантажні судна, які мають твіндеки у вантажних приміщеннях (трюмах) стали називати твіндечними суднами. У морській галузі жаргонне «твіндекер» (походить від англ. twindecker) вживається замість «твіндечне судно».

title: Твіндек

wikitext:
[[Файл:General cargo ship midship section english.png|thumb|360px|Твіндек на мідель-перетині судна.]]
[[Файл:Tweendeck Rfr.JPG|thumb|360px|Рефрижераторний твіндек сучасного судна. Фото із середини твіндека.]]
'''Твіндек''' ({{lang-en|tween deck}}, скор. від ''betweendeck'', утвореного від ''between'' — «між» та ''deck'' — «палуба») — простір у корпусі між двома [[палуба]]ми чи між палубою і платформою<ref>ДСТУ 2337-94 Елементи металевого корпусу надводних кораблів і суден. Терміни та визначення</ref>. Твіндек зменшує висоту трюму, дає можливість використовувати весь трюмний простір і не нагромаджувати одні вантажі на інші, як це має місце на великих суднах, з однією палубою<ref>{{Cite web |url=http://oceanarium.com.ua/?ship=100 |title=Морський транспорт. Словник морських термінів на сайті «Катери і яхти» |accessdate=19 листопада 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20160304212200/http://oceanarium.com.ua/?ship=100 |archivedate=4 березня 2016 |deadurl=yes }}</ref>.

За наявності трьох палуб розрізняють верхній та нижній твіндеки, при більшій кількості палуб — верхній твіндек, 2-й, 3-й і т. д., згори до низу.

У твіндеках розташовують вантажні приміщення, пасажирські каюти, [[кубрик (морський термін)|кубрики]] тощо. Доступ у вантажні твіндеки забезпечується через [[люк]]и, бортові порти або поздовжніми проїздами від [[корма|корми]] або [[ніс (морський термін)|носа]].

Іноді твіндеком називають вантажне або виробниче приміщення на судні, розташоване між двома палубами, що призначене для певних цілей — наприклад, ''рефрижераторний твіндек''.

Вантажні судна, які мають твіндеки у вантажних приміщеннях (трюмах) стали називати ''твіндечними суднами''. У морській галузі жаргонне «твіндекер» (походить від {{lang-en|twindecker}}) вживається замість «твіндечне судно»<ref>{{Cite web |url=https://www.korabel.ru/board/detail/172375.html |title=Karavela.ru >> Флот >> Универсальное судно-твиндекер -2003 г., Голландия -дедвейт 4.354 т на осадку 5,31 м -ледовый «Ice 3» — краны -ДФЭ 218 -на продажу. |accessdate=16 червня 2018 |archive-date=16 червня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180616153753/https://www.korabel.ru/board/detail/172375.html }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://dunahod.ru/component/marketplace/2-motorships/664-173--4800----260 |title=Судоходная компания Дюна >> Теплоходы >> 173. Твиндекер- 4800 т. с кранами 2х60т. |accessdate=16 червня 2018 |archive-date=16 червня 2018 |archive-url=https://web.archive.org/web/20180616153848/http://dunahod.ru/component/marketplace/2-motorships/664-173--4800----260 }}</ref>.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* Особливості проектування морських транспортних суден: Навчальний посібник] / О. В. Бондаренко, О. І. Кротов, Л. О. Матвєєв, С. О. Прокудін. — Миколаїв: УДМТУ, 2003. — Ч. 1. — 72 с.
* ''Барабанов Н. В.'' Конструкция корпуса морских судов. — Л.: Судостроение, 1981. — 259 с.

[[Категорія:Морська термінологія]]
[[Категорія:Деталі кораблів]]
[[Категорія:Приміщення на кораблях]]


text:
# Orthosiini
Orthosiini — триба метеликів родини Совки (Noctuidae).

## Класифікація
До триби відносять такі роди:
- Achatia
- Anorthoa
- Dioszeghyana
- Egira
- Harutaeographa
- Houlberthosia
- Kisegira
- Lacinipolia
- Lithopolia
- Morrisonia
- Orthosia
- Panolis
- Perigonica
- Perigrapha
- Stretchia
- Xylopolia

title: Orthosiini

wikitext:
{{Картка:Таксономія
| name = '''Orthosiini'''
| image = Orthosia incerta01.jpg
| image_width = 260px
| image_caption =  ''[[Orthosia incerta]]''
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Членистоногі]] (Arthropoda)
| classis = [[Комахи]] (Insecta)
| ordo = [[Лускокрилі]] (Lepidoptera)
| superfamilia = [[Совкоподібні]] (Noctuoidea)
| familia = [[Совки]] (Noctuidae)
| subfamilia = [[Hadeninae]]
| tribus = '''Orthosiini'''
| tribus_authority = [[Guenée]], 1837
| subdivision_ranks = Роди
| subdivision =
Дивитись текст
}}
'''Orthosiini''' — триба [[Лускокрилі|метеликів]] родини [[Совки]] (Noctuidae).

== Класифікація ==
До триби відносять такі роди:
* ''[[Achatia]]''
* ''[[Anorthoa]]''
* ''[[Dioszeghyana]]''
* ''[[Egira]]''
* ''[[Harutaeographa]]''
* ''[[Houlberthosia]]''
* ''[[Kisegira]]''
* ''[[Lacinipolia]]''
* ''[[Lithopolia]]''
* ''[[Morrisonia]]''
* ''[[Orthosia]]''
* ''[[Panolis]]''
* ''[[Perigonica]]''
* ''[[Perigrapha]]''
* ''[[Stretchia]]''
* ''[[Xylopolia]]''

== Посилання ==
{{commonscat}}
* Lafontaine, J.D.; Schmidt, B.C. 2010: Annotated check list of the Noctuoidea (Insecta, Lepidoptera) of North America north of Mexico. [https://web.archive.org/web/20100209202155/http://pensoftonline.net/zookeys/index.php/journal/index ''ZooKeys'',] '''40''': 1-239. {{doi|10.3897/zookeys.40.414}}
* Ronkay, G. , L. Ronkay, P. Gyulai & H.H. Hacker, 2010: New Orthosiini (Lepidoptera, Noctuidae, Hadeninae) species and genera from the wide sense Himalayan region. ''Esperiana Buchreihe zur Entomologie'' '''15''': 127–222.
* Selman, C.L., 2000: Nine new species of ''Lacinipolia'' (Noctuidae) from Arizona, California and Vicinity. ''The Taxonomic Report'' '''2 (8)''': 1-9.

{{комахи-доробити}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Совки]]
[[Категорія:Триби комах]]

title: ?Orthosiini

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Членистоногі (Arthropoda)

Клас: Комахи (Insecta)

Ряд: Лускокрилі (Lepidoptera)

Надродина: Совкоподібні (Noctuoidea)

Родина: Совки (Noctuidae)

Підродина: Hadeninae

Триба: Orthosiini · Guenée, 1837


text:
# Чернеченська сільська рада
Черне́ченська сільська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування в Балтському районі Одеської області. Адміністративний центр — село Чернече.

## Загальні відомості
- Територія ради: 45,26 км²
- Населення ради: 1 002 особи (станом на 2001 рік)

## Населені пункти
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
- с. Чернече

## Населення
Згідно з переписом 1989 року населення сільської ради становило 1216 осіб, з яких 491 чоловік та 725 жінок.
За переписом населення 2001 року в сільській раді мешкали 1002 особи.

### Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
| Мова       | Відсоток |
| ---------- | -------- |
| українська | 96,21 %  |
| російська  | 3,39 %   |
| молдовська | 0,4 %    |

## Склад ради
Рада складається з 14 депутатів та голови.
- Голова ради: Білоус Світлана Олександрівна

### Керівний склад попередніх скликань
| Прізвище, ім'я, по батькові   | Основні відомості                                                               | Дата обрання | Дата звільнення |
| ----------------------------- | ------------------------------------------------------------------------------- | ------------ | --------------- |
| Гончарук Андрій Володимирович | Сільський голова, 1981 року народження, безпартійний                            | 26.03.2006   | 31.10.2010      |
| Білоус Світлана Олександрівна | Сільський голова, 1977 року народження, освіта середня спеціальна, позапартійна | 31.10.2010   |                 |
| Білоус Світлана Олександрівна | Сільський голова, 1977 року народження, освіта середня спеціальна, позапартійна | 31.10.2010   |                 |

Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України

### Депутати
За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали:

#### За суб'єктами висування
| Суб'єкт висування                                       | Кількість обраних депутатів | %    |
| ------------------------------------------------------- | --------------------------- | ---- |
| Партія регіонів                                         | 10                          | 71,4 |
| Самовисування                                           | 3                           | 21,4 |
| Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» | 1                           | 7,1  |

#### За округами
| № округу                                                | Прізвище, ім'я, по батькові        | Дата визнання обраним | Освіта             | Партійна приналежність                        | Відомості про обраного депутата                       |
| ------------------------------------------------------- | ---------------------------------- | --------------------- | ------------------ | --------------------------------------------- | ----------------------------------------------------- |
| Партія регіонів                                         |                                    |                       |                    |                                               |                                                       |
| 2                                                       | Мальований Костянтин Станіславович | 24.02.2014            | середня            | член Партії регіонів                          | с/г «Вікторія», різноробочий                          |
| 4                                                       | Рубінський Сергій Анатолійович     | 26.08.2013            | середня            | член Партії регіонів                          | с/г «Вікторія», водій                                 |
| 5                                                       | Доскоч Зоя Євгеніївна              | 26.08.2013            | вища               | член Партії регіонів                          | пенсіонерка                                           |
| 6                                                       | Конюшенко Ігор Григорович          | 02.11.2010            | середня спеціальна | позапартійний                                 | Чернеченська загальноосвітня школа І-ІІІ ст., вчитель |
| 8                                                       | Карагяур Людмила Михайлівна        | 02.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна                                  | Чернеченська сільська рада, головний бухгалтер        |
| 9                                                       | Сабатин Олена Іванівна             | 02.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна                                  | магазин, приватний підприємець                        |
| 10                                                      | Блащук Олена Петрівна              | 02.11.2010            | середня спеціальна | позапартійна                                  | СГ «Вікторія», бухгалтер                              |
| 11                                                      | Блащук Віталій Сергійович          | 24.02.2014            | середня            | член Партії регіонів                          | Чернеченська ЗОШ, кочегар                             |
| 12                                                      | Савченко Ірина Іванівна            | 05.12.2011            | середня            | член Партії регіонів                          | Чернеченська ЗОШ, кухар                               |
| 14                                                      | Доскоч Олена Іванівна              | 02.11.2010            | середня            | позапартійна                                  | бар, продавець                                        |
| Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» |                                    |                       |                    |                                               |                                                       |
| 1                                                       | Балянська Олена Вікторівна         | 02.11.2010            | середня спеціальна | член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» | фельдшерсько-акушерський пункт с. Чернече, медсестра  |
| Самовисування                                           |                                    |                       |                    |                                               |                                                       |
| 3                                                       | Негруца Олена Григорівна           | 10.02.2013            | середня            | член Партії регіонів                          | Чернеченська ЗОШ, прибиральниця                       |
| 7                                                       | Чернецька Віра Василівна           | 12.11.2012            | середня            | позапартійна                                  | пенсіонерка                                           |
| 13                                                      | Сабатин Володимир Миколайович      | 12.11.2012            | вища               | позапартійна                                  | СГ «Вікторія», водій                                  |

title: Чернеченська сільська рада

wikitext:
{{Сільська рада
   | назва               = Чернеченська сільська рада
   | будівля             =
   | розташування        =
   | країна              = {{UKR}}
   | область             = [[Одеська область]]
   | район               = {{Од-Блт}}
   | центр               = с. [[Чернече (Подільський район)|Чернече]]
   | голова              = Білоус Світлана Олександрівна
   | секретар            =
   | кількість членів    = 14 депутатів
   | утворена            =
   | код КОАТУУ          = 5120689100
   | облікова картка     = [http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A005?rf7571=23690 Чернеченська сільська рада]
   | площа               = 45,26
   | населення           = 1 002 ''(на 2001 рік)''
   | щільність           = 22,14
   | населені пункти     = с. [[Чернече (Балтський район)|Чернече]]
   | поштовий індекс     = 66125
   | адреса              = <tt>66123, Одеська обл., Балтський р-н, с. Чернече</tt>
   | телефонний код      = 4866
   | телефонний номер    = 75-1-42
   | факс                =
   | електронна скринька =
   | вебсторінка         =
}}
'''Черне́ченська сільська́ ра́да''' — [[адміністративно-територіальна одиниця]] та [[орган місцевого самоврядування]] в [[Балтський район|Балтському районі]] [[Одеська область|Одеської області]]. [[Адміністративний центр]] — [[село]] [[Чернече (Подільський район)|Чернече]].

== Загальні відомості ==
* ''Територія ради:'' 45,26 км²
* ''Населення ради:'' 1 002 особи (станом на 2001 рік)

== Населені пункти ==
Сільській раді підпорядковані населені пункти:
* с. [[Чернече (Подільський район)|Чернече]]

== Населення ==
Згідно з [[Перепис населення УРСР (1989)|переписом 1989 року]] населення сільської ради становило {{formatnum:1216}} {{МНОЖИНА:1216|особа|особи|осіб}}, з яких {{formatnum:491}} {{МНОЖИНА:491|чоловік|чоловіки|чоловіків}} та {{formatnum:725}} {{МНОЖИНА:725|жінка|жінки|жінок}}.<ref name="населення 1989"/>

За [[Перепис населення України (2001)|переписом населення 2001]] року в сільській раді {{МНОЖИНА:1002|мешкала|мешкали|мешкало}} {{formatnum:1002}} {{МНОЖИНА:1002|особа|особи|осіб}}.<ref name="населення 2001"/>

=== Мова ===
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:<ref name="населення 2001 мова"/>
{| class="standard"
|-
! Мова
! Відсоток
|-
|-
| [[українська мова|українська]]
| align="right"| 96,21 %
|-
| [[російська мова|російська]]
| align="right"| 3,39 %
|-
| [[молдовська мова|молдовська]]
| align="right"| 0,4 %
|}

== Склад ради ==
Рада складається з 14 депутатів та голови.
* ''Голова ради:'' Білоус Світлана Олександрівна

=== Керівний склад попередніх скликань ===
{|rules="all" cellspacing="0" cellpadding="5" style="border: 1px solid #999"
|- bgcolor="#FAEBD7"
! Прізвище, ім'я, по батькові !!Основні відомості !! Дата обрання !! Дата звільнення
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Гончарук Андрій Володимирович
| Сільський голова, 1981 року народження, безпартійний
| align=center| 26.03.2006
| align=center| 31.10.2010
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Білоус Світлана Олександрівна
| Сільський голова, 1977 року народження, освіта середня спеціальна, позапартійна
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|- bgcolor="#FFFAF0"
| style=white-space:nowrap | Білоус Світлана Олександрівна
| Сільський голова, 1977 року народження, освіта середня спеціальна, позапартійна
| align=center| 31.10.2010
| align=center|
|}
''Примітка: таблиця складена за даними сайту [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]''<ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=9533&rid256=121 Керівний склад попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref><ref>[http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7503/A012?rf7691=9533&rid256=122 Секретарі попередніх скликань ради] на сайті [[Верховна Рада України|Верховної Ради України]]</ref>

=== Депутати ===
За результатами [[Місцеві вибори в Україні 2010|місцевих виборів 2010 року]] депутатами ради стали<ref>{{cite web |url=http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=9533&PF7691=9533 |title=Чернеченська сільська рада. Результати виборів депутатів. |publisher=ЦВК |accessdate=19 серпня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20150924061632/http://www.cvk.gov.ua/pls/vm2010/WM02815?PID112=61&PID102=9533&PF7691=9533 |archivedate=24 вересня 2015 |deadurl=yes }}</ref>:

==== За суб'єктами висування ====
{| class="wikitable sortable collapsible"
|-
! Суб'єкт висування !! Кількість обраних депутатів !! %
|-
| [[Партія регіонів]] || align="center"| 10 || align="center"| 71,4
|-
| Самовисування || align="center"| 3 || align="center"| 21,4
|-
| Політична партія [[Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»]] || align="center"| 1 || align="center"| 7,1
|}

==== За округами ====
{| class="wikitable collapsible collapsed"
|-
! data-sort-type="number" | № округу !! Прізвище, ім'я, по батькові !! data-sort-type="date" | Дата визнання обраним !! Освіта !! Партійна приналежність !! Відомості про обраного депутата
|-
| colspan=6 | '''Партія регіонів'''
|-
| align="center"| 2 || style=white-space:nowrap | Мальований Костянтин Станіславович || align="center"| 24.02.2014 || середня || член Партії регіонів || с/г «Вікторія», різноробочий
|-
| align="center"| 4 || style=white-space:nowrap | Рубінський Сергій Анатолійович || align="center"| 26.08.2013 || середня || член Партії регіонів || с/г «Вікторія», водій
|-
| align="center"| 5 || style=white-space:nowrap | Доскоч Зоя Євгеніївна || align="center"| 26.08.2013 || вища || член Партії регіонів || пенсіонерка
|-
| align="center"| 6 || style=white-space:nowrap | Конюшенко Ігор Григорович || align="center"| 02.11.2010 || середня спеціальна || позапартійний || Чернеченська загальноосвітня школа І-ІІІ ст., вчитель
|-
| align="center"| 8 || style=white-space:nowrap | Карагяур Людмила Михайлівна || align="center"| 02.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || Чернеченська сільська рада, головний бухгалтер
|-
| align="center"| 9 || style=white-space:nowrap | Сабатин Олена Іванівна || align="center"| 02.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || магазин, приватний підприємець
|-
| align="center"| 10 || style=white-space:nowrap | Блащук Олена Петрівна || align="center"| 02.11.2010 || середня спеціальна || позапартійна || СГ «Вікторія», бухгалтер
|-
| align="center"| 11 || style=white-space:nowrap | Блащук Віталій Сергійович || align="center"| 24.02.2014 || середня || член Партії регіонів || Чернеченська ЗОШ, кочегар
|-
| align="center"| 12 || style=white-space:nowrap | Савченко Ірина Іванівна || align="center"| 05.12.2011 || середня || член Партії регіонів || Чернеченська ЗОШ, кухар
|-
| align="center"| 14 || style=white-space:nowrap | Доскоч Олена Іванівна || align="center"| 02.11.2010 || середня || позапартійна || бар, продавець
|-
| colspan=6 | '''Політична партія Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина»'''
|-
| align="center"| 1 || style=white-space:nowrap | Балянська Олена Вікторівна || align="center"| 02.11.2010 || середня спеціальна || член Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина» || фельдшерсько-акушерський пункт с. Чернече, медсестра
|-
| colspan=6 | '''Самовисування'''
|-
| align="center"| 3 || style=white-space:nowrap | Негруца Олена Григорівна || align="center"| 10.02.2013 || середня || член Партії регіонів || Чернеченська ЗОШ, прибиральниця
|-
| align="center"| 7 || style=white-space:nowrap | Чернецька Віра Василівна || align="center"| 12.11.2012 || середня || позапартійна || пенсіонерка
|-
| align="center"| 13 || style=white-space:nowrap | Сабатин Володимир Миколайович || align="center"| 12.11.2012 || вища || позапартійна || СГ «Вікторія», водій
|}

== Примітки та джерела ==
{{reflist|refs=
<ref name="населення 1989">{{cite web|url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp|назва=Кількість наявного та постійного населення по кожному сільському населеному пункту, Одеська область (осіб) - Регіон, Рік, Категорія населення , Стать (1989(12.01))|вебсайт=database.ukrcensus.gov.ua|видавець=Банк даних [[Державна служба статистики України|Державної служби статистики України]]|дата-доступу=25 вересня 2019|archive-date=31 липня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/Mult/Database/Census/databasetree_uk.asp}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp |date=2014-07-31 }}</ref>
<ref name="населення 2001">{{cite web|url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp|назва=Кількість наявного населення по кожному сільському населеному пункту, Одеська область (осіб) - Регіон , Рік (2001(05.12))|вебсайт=database.ukrcensus.gov.ua|видавець=Банк даних [[Державна служба статистики України|Державної служби статистики України]]|дата-доступу=25 вересня 2019|archive-date=31 липня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/Mult/Database/Census/databasetree_uk.asp}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp |date=2014-07-31 }}</ref>
<ref name="населення 2001 мова">{{cite web|url=http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp|назва=Розподіл населення за рідною мовою, Одеська область (у % до загальної чисельності населення) - Регіон, Рік , Вказали у якості рідної мову (2001(05.12))|вебсайт=database.ukrcensus.gov.ua|видавець=Банк даних [[Державна служба статистики України|Державної служби статистики України]]|дата-доступу=25 вересня 2019|archive-date=31 липня 2014|archive-url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/Mult/Database/Census/databasetree_uk.asp}} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140731182036/http://database.ukrcensus.gov.ua/MULT/Database/Census/databasetree_uk.asp |date=2014-07-31 }}</ref>
}}
* {{ОКВРУ|23690}}
{{Odesa-obl-stub}}
[[Категорія:Зникли в Одеській області 2020]]

title: Основні дані

Область: Одеська область

Район: Балтський район

Адм. центр: с. Чернече

Облікова картка: Чернеченська сільська рада

title: Склад

Кількість членів: 14 депутатів

Голова ради: Білоус Світлана Олександрівна

title: Територія та населення

Густота: 22,14 осіб/км²

Населені пункти: с. Чернече

title: Контактні дані


text:
# Куцко Юлія Миколаївна
Юлія Миколаївна Куцько (біл. Юлія Мікалаеўна Куцко; 18 квітня 1980, Барановичі, Брестська область, Білоруська РСР, СРСР) — білоруська і казахстанська волейболістка, діагональний нападник. Учасник літніх Олімпійських ігор 2008 року в складі збірної Казахстану.

## Із біографії
Вихованка волейбольної секції в Барановичах. Продовжувала вдосконалювали волейбольну майстерність у тренера Анатолія Степашка у мінському Республіканському училищі олімпійського резерва (РУОР), під його керівництвом виступала на чемпіонаті Європи для юніорів (шосте місце). У складі мінського «Белбізнесбанку» виграла чемпіонат Білорусі 2001 року, у наступному сезоні — срібло національної першості. Залучалася до тренувальних зборів національної збірної
Разом з Ольгою Карповою 2002 році переїхала до Казахстану, де були кращі фінансові умови. Виступала за клуб Рахат, одружилася і змінила прізвище на Степанову. У складі «Рахату» Юлія здобула три золота чемпіонату Казахстана, у 2004 році — переможницею клубного чемпіонату Азії . Після отримання громадянства стала викликатися до збірної Казахстану, у її складі виграла срібло на чемпіонаті Азії (2005) та бронзу на Азіаді (2010), брала участь у фінальних турнірах чемпіонатів світу 2006 та 2010 років.
У сезоні-2005/06 виступала в Польщі, її «Віняри», виграла бронзу медаль місцевої ліги. Після повернення в «Рахат» здобула ще два титули чемпіона Казахстану.
У 2008 році виступала за збірну Казахстану на Олімпійських іграх у Пекіні. Того ж року «Рахат» був розформований, Юлія Куцко уклала контракт з ізраїльським «Хапоель-Іроні» (Кір'ят-Ата), у 2010 році стала чемпіонкою Ізраїлю, після чого перейшла до бакинського «Локомотиву». З 2011 року виступала за «Астану», а в сезоні-2014/15 — за «Мінчанку», з якою стала срібним призером чемпіонату Білорусії. 2016 року завершила ігрову карєру.
Має вищу освіту за спеціальністю «експерт-оцінювач нерухомості» і середню спеціальну за спеціальністю «тренер з волейболу».

## Досягнення
- Переможець клубного чемпіонату Азії (1)
- Чемпіон Казахстану (5)
- Чемпіон Ізраїлю (1): 2010

## Клуби
| Роки      | Команди                      |
| --------- | ---------------------------- |
| 2000—2002 | «Белбізнесбанк» (Мінськ)     |
| 2002—2005 | «Рахат» (Алмати)             |
| 2005—2006 | «Віняри»                     |
| 2006—2008 | «Рахат» (Алмати)             |
| 2008—2010 | «Хапоель-Іроні» (Кір'ят-Ата) |
| 2010—2011 | «Локомотив» (Баку)           |
| 2011—2013 | «Астана»                     |
| 2014—2015 | «Мінчанка» (Мінськ)          |
| 2015—2016 | «Астана»                     |

title: Куцко Юлія Миколаївна

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я                = Юлія Куцко
| повне_ім'я          =
| зображення          =
| розмір_зображення   =
| підпис              =
| прізвисько          =
| громадянство        =
| національність      =
| місце_проживання    =
| дата_народження     =
| місце_народження    = [[Барановичі]], [[Білоруська РСР]]
| зріст               = 190 см
| вага                =
| батько              =
| мати                =
| чоловік             =
| діти                =
| вебсторінка         =
| країна              = {{BLR}} → <br/>{{KAZ}}
| вид_спорту          = [[волейбол]]
| дисципліна          =
| спортивне_звання    =
| студентська_команда =
| клуб                =
| команда             =
| нац._збірна         ={{Vbw|KAZ}}
| статус_професіонала =
| тренери             =
| завершення виступів = 2016
| світові             =
| регіональні         =
| національні         =
| олімпійські         =
| паралімпійські      =
| найвищий_рейтинг    =
| поточний_рейтинг    =
| особисті_рекорди    =
| медалі              =
| show-medals         = yes
| нагороди            =
}}
'''Юлія Миколаївна Куцько''' ({{Lang-be|Юлія Мікалаеўна Куцко}}; [[18 квітня]] [[1980]], Барановичі, Брестська область, Білоруська РСР, СРСР) — білоруська і казахстанська волейболістка, діагональний нападник. Учасник літніх Олімпійських ігор 2008 року в складі збірної Казахстану.

== Із біографії ==
Вихованка волейбольної секції в Барановичах. Продовжувала вдосконалювали волейбольну майстерність у тренера Анатолія Степашка у мінському Республіканському училищі олімпійського резерва (РУОР), під його керівництвом виступала на чемпіонаті Європи для юніорів (шосте місце). У складі мінського «Белбізнесбанку» виграла чемпіонат Білорусі 2001 року, у наступному сезоні — срібло національної першості. Залучалася до тренувальних зборів національної збірної

Разом з Ольгою Карповою 2002 році переїхала до Казахстану, де були кращі фінансові умови. Виступала за клуб Рахат, одружилася і змінила прізвище на Степанову. У складі «Рахату» Юлія здобула три золота чемпіонату Казахстана, у 2004 році — переможницею клубного чемпіонату Азії . Після отримання громадянства стала викликатися до збірної Казахстану, у її складі виграла срібло на чемпіонаті Азії (2005) та бронзу на Азіаді (2010), брала участь у фінальних турнірах чемпіонатів світу 2006 та 2010 років.

У сезоні-2005/06 виступала в [[Польща|Польщі]], її «Віняри», виграла бронзу медаль місцевої ліги. Після повернення в «Рахат» здобула ще два титули чемпіона Казахстану.

У 2008 році виступала за збірну Казахстану на Олімпійських іграх у Пекіні. Того ж року «Рахат» був розформований, Юлія Куцко уклала контракт з ізраїльським «Хапоель-Іроні» ([[Кір'ят-Ата]]), у 2010 році стала чемпіонкою Ізраїлю, після чого перейшла до бакинського «Локомотиву». З 2011 року виступала за «Астану», а в сезоні-2014/15 — за «Мінчанку», з якою стала срібним призером чемпіонату Білорусії. 2016 року завершила ігрову карєру.

Має вищу освіту за спеціальністю «експерт-оцінювач нерухомості» і середню спеціальну за спеціальністю «тренер з волейболу»<ref>{{Cite web|url=http://yka.kz/publ/46-1-0-340|title=Юлия Куцко: «Ждём с моря погоды»|date=26 августа 2009|publisher=Sport.gazeta.kz|accessdate=2017-03-08|language=|archive-date=9 грудня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211209215408/https://yka.kz/publ/46-1-0-340}}</ref>.

== Досягнення ==
* Переможець клубного чемпіонату Азії (1)
* Чемпіон Казахстану (5)
* Чемпіон Ізраїлю (1): 2010

== Клуби ==
{| class="wikitable"
|+
|-
! Роки !! Команди
|-
|2000—2002 ||{{прапорець|BLR}} «Белбізнесбанк» (Мінськ)
|-
| 2002—2005 ||{{прапорець|Казахстан}} «Рахат» (Алмати)
|-
| 2005—2006 ||{{прапорець|Польща}} «Віняри»
|-
| 2006—2008 ||{{прапорець|Казахстан}} «Рахат» (Алмати)
|-
| 2008—2010 ||{{прапорець|Ізраїль}} «Хапоель-Іроні» (Кір'ят-Ата)
|-
| 2010—2011 ||{{Прапор Азербайджану}} {{нп|Локомотив (Баку)|«Локомотив» (Баку)||Lokomotiv Baku}}
|-
| 2011—2013 ||{{прапорець|Казахстан}} {{нп|Астана (жіночий волейбольний клуб)|«Астана»|ru|Астана (волейбольный клуб)}}
|-
| 2014—2015 || {{прапорець|Білорусь}} {{нп|Мінчанка (волейбольний клуб)|«Мінчанка» (Мінськ)|ru|Минчанка (волейбольный клуб)}}
|-
| 2015—2016 ||{{прапорець|Казахстан}} «Астана»
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{Cite web|url=https://by.tribuna.com/tribuna/blogs/nislovapro/812600.html|title=«С белорусской зарплатой построить жильё нереально». История одной волейболистки|date=1 августа 2015|publisher=By.tribuna.com|accessdate=2017-03-08|language=|archive-date=8 грудня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211208163646/https://by.tribuna.com/tribuna/blogs/nislovapro/812600.html}}
* [https://web.archive.org/web/20170309060923/http://www.cev.lu/PlayerDetails.aspx?TeamID=8745&SeasonID=0&SeasonType=&G=M&PlayerID=20679 Профіль на сайті Європейської конфедерації волейболу]

{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Волейболісти на літніх Олімпійських іграх 2008]]
[[Категорія:Білоруські волейболістки]]
[[Категорія:Казахські волейболістки]]
[[Категорія:Уродженці Барановичів]]
[[Категорія:Спортсмени Мінська]]
[[Категорія:Спортсмени Баку]]
[[Категорія:Спортсмени Астани]]
[[Категорія:Спортсмени Алмати]]
[[Категорія:Волейболісти на Азійських іграх 2006]]
[[Категорія:Волейболісти на Азійських іграх 2010]]
[[Категорія:Казахські бронзові призери Азійських ігор]]

title: Загальна інформація

Громадянство: Казахстан · Білорусь

Народження: 18 квітня 1980 (44 роки) · Барановичі, Білоруська РСР

title: Спорт

Країна: Білорусь → · Казахстан

Вид спорту: волейбол

Команда: Minchankad, Локомотив (Баку)d, Q28671105?, Minchankad, Q28671105?, Winiary Kaliszd, Rahat Almatyd, Rahat Almatyd і Hapoel Ironi Kiryat Atad

Нац. збірна: Казахстан


text:
# Audi S7
Audi S7 - спортивний п'ятидверний фастбек класу Гран Туризмо, що випускається підрозділом Audi Sport GmbH на платформі Audi A7.

## Перше покоління
Концептуальний зразок нинішньої моделі S7 був представлений в 2009 році на автосалоні в Детройті. Він став основою для розробки двох модифікацій - стандартної А7 і спортивної S7. Перша офіційна презентація спортивної модифікації «сімки» відбулася на автосалоні у Франкфурті в 2011 році. Випускаючи дану модифікацію, компанія Audi мала намір скласти конкуренцію зарядженим версіями BMW 5 Series GT і Mercedes-Benz CLS-клас.
В 2016 році відбулося оновлення автомобіля. Всередині водія очікує класична елегантність A7. Сидіння обшиті шкірою. Панелі та декоративні деталі оздоблені якісним пластиком та металом. Елементи добре співвідносяться між собою. Моделі 2016 року отримали осучаснений проєкційний екран, покращені кнопки та алюмінієві елементи управління. Інтер’єр розроблявся для створення відчуття розкоші та комфорту. На відміну від седанів та універсалів Audi, хетчбек S7 приємно дивує практичністю. У салоні розмістяться четверо дорослих.  Об’єм багажного відділення становить 535 літрів. Склавши задні сидіння, його можна збільшити до 1.390 літрів.
Редизайн 2016 року пішов автомобілю на користь. Аркоподібна лінія даху, яка плавно спускається до заднього бамперу та масивні крила додають зовнішньої привабливості. І з переду, і ззаду автомобіль виглядає стильно та сучасно. Ніс автомобіля відмічений новою однокаркасною решіткою радіатора з хромованим обрамленням, оновленими фарами та осучасненим переднім дільником. Задня частина отримала новий бампер, хвостові вогні та трапецієподібні вихлопні труби.

### Базове оснащення
У список стандартного устаткування Audi S7 спортбека входить: антиблокувальна система гальм, електронне блокування диференціала, пневмопідвіска, система контролю тяги, електронна система екстреного гальмування, іммобілайзер, центральний замок, охоронна сигналізація, запасне колесо малого розміру, мультифункціональне рульове колесо з підрульовими пелюстками, бортовий комп'ютер , аудіосистема Audi і MMI Radio, Bluetooth, атермальне скління, датчики дощу і світла, 4-зонний клімат-контроль, вентильовані передні сидіння, передні і задні електросклопідйомники, подушки безпеки водія і переднього пасажира, біксенонові фари, коректор ходових вогнів, шторки безпеки і задні світлодіодні ліхтарі.

### Двигун
- 4.0 L V8 T FSI 429/450 к.с. 550 Нм

## Друге покоління
У січні 2018 року на Північноамериканському міжнародному автосалоні (NAIAS) була представлена Audi A7 C8. Новий S7 дебютував у квітні 2019 року.
Європейська модель вперше оснащена дизельним двигуном. Він має потужність 257 кВт (349 к.с.) і максимальний крутний момент 700 Нм.

### Двигуни
- 2.9 TFSI VW EA839 V6 450 к.с. 600 Нм
- 3.0 TDI VW EA897evo2 V6 349 к.с. 700 Нм

title: Audi S7

wikitext:
{{Картка:Автомобіль|зображення=[[File:Audi S7 Sportback 4.0 TFSI quattro S tronic.JPG|250 пкс]] Audi S7 Sportback 4.0 TFSI quattro (2011-2014)|назва=Audi S7|виробник=[[Audi]]|виробництво=2014-наш час|складається_у=[[Німеччина]]|попередник=[[Audi A7]]|клас=[[Спорткар]]|кузов=[[хетчбек]]|двигун=4.0 л|трансмісія=7-ступінчаста автоматична|колісна_база=2917 мм|довжина=4981 мм|ширина=1911 мм|висота=1398
|передня_колія=1642 мм
|задня_колія=1634 мм
|швидкість=250 км/год
|бак=75 л
|споріднені=[[Audi S6]]
[[Audi A7]]
[[Audi RS7]]}}
'''Audi S7''' - спортивний п'ятидверний фастбек класу Гран Туризмо, що випускається підрозділом Audi Sport GmbH на платформі [[Audi A7]].
==Перше покоління==
[[Файл:Audi S7 Sportback 4.0 TFSI quattro S tronic Heck.JPG|міні|ліворуч|200пкс|]]
[[Файл:Audi S7 (2017) (33533747615).jpg|міні|ліворуч|200пкс|Audi S7 Sportback (2014-2017)]]
Концептуальний зразок нинішньої моделі S7 був представлений в [[2009]] році на автосалоні в [[Детройт|Детройті]]. Він став основою для розробки двох модифікацій - стандартної [[Audi A7|А7]] і спортивної S7. Перша офіційна презентація спортивної модифікації «сімки» відбулася на автосалоні у Франкфурті в 2011 році. Випускаючи дану модифікацію, компанія Audi мала намір скласти конкуренцію зарядженим версіями [[BMW 5 Gran Turismo|BMW 5 Series GT]] і [[Mercedes-Benz CLS-Клас|Mercedes-Benz CLS-клас]].

В [[2016]] році відбулося оновлення автомобіля. Всередині водія очікує класична елегантність [[Audi A7|A7]]. Сидіння обшиті шкірою. Панелі та декоративні деталі оздоблені якісним пластиком та металом. Елементи добре співвідносяться між собою. Моделі 2016 року отримали осучаснений проєкційний екран, покращені кнопки та алюмінієві елементи управління. Інтер’єр розроблявся для створення відчуття розкоші та комфорту. На відміну від седанів та універсалів Audi, хетчбек S7 приємно дивує практичністю. У салоні розмістяться четверо дорослих.  Об’єм багажного відділення становить 535 літрів. Склавши задні сидіння, його можна збільшити до 1.390 літрів.

Редизайн 2016 року пішов автомобілю на користь. Аркоподібна лінія даху, яка плавно спускається до заднього бамперу та масивні крила додають зовнішньої привабливості. І з переду, і ззаду автомобіль виглядає стильно та сучасно. Ніс автомобіля відмічений новою однокаркасною решіткою радіатора з хромованим обрамленням, оновленими фарами та осучасненим переднім дільником. Задня частина отримала новий бампер, хвостові вогні та трапецієподібні вихлопні труби.

=== Базове оснащення ===
У список стандартного устаткування Audi S7 спортбека входить: антиблокувальна система гальм, електронне блокування диференціала, пневмопідвіска, система контролю тяги, електронна система екстреного гальмування, іммобілайзер, центральний замок, охоронна сигналізація, запасне колесо малого розміру, мультифункціональне рульове колесо з підрульовими пелюстками, бортовий комп'ютер , аудіосистема Audi і MMI Radio, Bluetooth, атермальне скління, датчики дощу і світла, 4-зонний клімат-контроль, вентильовані передні сидіння, передні і задні електросклопідйомники, подушки безпеки водія і переднього пасажира, біксенонові фари, коректор ходових вогнів, шторки безпеки і задні світлодіодні ліхтарі.
===Двигун===
*4.0 L V8 T FSI 429/450 к.с. 550 Нм

==Друге покоління==
[[Файл:Audi S7 C8 1X7A6224.jpg|міні|ліворуч|200пкс|Audi S7 C8]]
У січні 2018 року на Північноамериканському міжнародному автосалоні (NAIAS) була представлена Audi A7 C8. Новий S7 дебютував у квітні 2019 року.

Європейська модель вперше оснащена дизельним двигуном. Він має потужність 257 кВт (349 к.с.) і максимальний крутний момент 700 Нм.
===Двигуни===
*2.9 TFSI VW EA839 V6 450 к.с. 600 Нм
*3.0 TDI VW EA897evo2 V6 349 к.с. 700 Нм
{{-}}

== Примітки ==
<references />
== Посилання ==
{{Commonscat}}
{{Портал|Автомобілі}}
{{auto-stub}}

{{Автомобілі Audi}}
{{Автомобілі Audi (Європа)}}
{{Автомобілі Audi (Пн. Америка)}}

[[Категорія:Автомобілі Audi]]

title: Audi S7

Виробник: Audi

Роки виробництва: 2014-наш час

Місце виробництва: Німеччина

Попередник(и): Audi A7

Клас: Спорткар

Стиль кузова: хетчбек

Коробка передач: 7-ступінчаста автоматична

Найвища швидкість: 250 км/год

Споріднені: Audi S6 · Audi A7 · Audi RS7