text:
# Тергіт
Тергіт (лат. tergitis, від tergum — «спина») — спинна склеротизована частина сегментарного кільця членистоногих, на відміну від стернітів, склеротизованих утворів черевної поверхні сегменту, та плейритів, бічних частин.
Ступінь розвитку тергітів і будова їх у різних групах членистоногих різні. Наприклад, тергіти сегментів тіла двопарноногих багатоніжок (Diplopoda) покривають не тільки спинну сторону, але загинаються на бічну і навіть на черевну поверхню, утворюючи майже повне кільце, а тергіти грудних сегментів бабок (Odonata) настільки малі, що практично не помітні між основами крил.

## У комах
Тергіти грудних сегментів крилатих комах утворюють нотум, або спинку. Таким чином, перший тергіт має назву пронотум, або передньоспинка; другий — мезонотум, або середньоспинка; третій — метанотум, задньоспинка.. Пронотум добре виражений у таких комах як жуки, напівтвердокрилі, прямокрилі, богомоли тощо. Натомість у дорослих двокрилих та перетинчастокрилих часто редукований або розділений на два бічних склерити. Мезонотум часто містить такі структури як акротергіт, скутум (щиток) та скутелум. Мезонотум та метанотум відіграють важливу роль в польоті (через них на основи крил передається зусилля від крилових м'язів непрямої дії) і мають досить складну будову.
Кількість тергітів черевних сегментів у комах часто не збігається з кількістю стернітів. Зазвичай 1—3 стерніти редуковані.

title: Тергіт

wikitext:
[[Файл:The anatomy of the honey bee (1910) (18168034436).jpg|міні|праворуч|200пкс|Будова зовнішнього скелету грудей бджоли медоносної. T1, T2, T3 — тергіти грудей; IT — тергіт першого сегмента черевця]]
'''Тергіт''' ({{lang-la|tergitis}}, від ''tergum'' — «[[спина]]») — спинна [[склерит|склеротизована]] частина сегментарного кільця [[членистоногі|членистоногих]], на відміну від ''[[стерніт]]ів'', склеротизованих утворів черевної поверхні сегменту, та ''[[плейрит]]ів'', бічних частин.

Ступінь розвитку тергітів і будова їх у різних групах членистоногих різні. Наприклад, тергіти сегментів тіла [[двопарноногі багатоніжки|двопарноногих багатоніжок]] (Diplopoda) покривають не тільки спинну сторону, але загинаються на бічну і навіть на черевну поверхню, утворюючи майже повне кільце, а тергіти грудних сегментів [[бабки|бабок]] (Odonata) настільки малі, що практично не помітні між основами крил.

== У комах ==
Тергіти грудних сегментів [[Крилаті комахи|крилатих комах]] утворюють ''[[нотум]]'', або спинку. Таким чином, перший тергіт має назву ''пронотум'', або передньоспинка; другий — ''мезонотум'', або середньоспинка; третій — ''метанотум'', задньоспинка.{{sfn|Бей-Биенко, 1980|с. 28}}. Пронотум добре виражений у таких комах як [[твердокрилі|жуки]], [[напівтвердокрилі]], [[прямокрилі]], [[богомоли]] тощо. Натомість у дорослих [[двокрилі|двокрилих]] та [[перетинчастокрилі|перетинчастокрилих]] часто редукований або розділений на два бічних склерити. Мезонотум часто містить такі структури як акротергіт, скутум ([[Щиток комах|щиток]]) та скутелум.<ref>[http://mosquito-taxonomic-inventory.info/simpletaxonomy/term/6534 Mesonotum. Mosquito Taxonomic Inventory] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20181203055621/http://mosquito-taxonomic-inventory.info/simpletaxonomy/term/6534 |date=3 грудня 2018 }}{{ref-en}}</ref> Мезонотум та метанотум відіграють важливу роль в польоті (через них на основи крил передається зусилля від крилових [[м'яз]]ів непрямої дії) і мають досить складну будову.

Кількість тергітів черевних сегментів у комах часто не збігається з кількістю стернітів. Зазвичай 1—3 стерніти редуковані.{{sfn|Бей-Биенко, 1980|с. 40}}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* {{cite book|authorlink=Бей-Бієнко Григорій Якович|author=Бей-Биенко Г. Я.|title=Общая энтомология|issue=3-е| place= М.|publisher=Высшая школа|year=1980|pages=416}}{{ref-ru}}
* {{Citation | last = Щербак | first = Г. Й. | author-link = | last2 = Царичкова | first2 = Д. Б. | author2-link = | last3 = Вервес | first3 = Ю. Г. | author3-link = | title = Зоологія безхребетних: Підручник у 3 кн. Кн. 2 | place = К. | publisher = Либідь | series = | volume = | origyear = | year = 1996 | month= | edition = | chapter = | chapterurl = | page = | pages = 320  | language = | url = | archiveurl = | archivedate = | doi = | id = | isbn = 5-325-00663-0 | mr = | zbl = | jfm = }}

{{Invertebrate-stub}}

[[Категорія:Анатомія членистоногих]]


text:
# Нескорені (хор)
Народний самодіяльний хор учасників визвольних змагань, УПА та ветеранів праці «Нескорені» — хоровий колектив, створений у 1993 році у Львові при Українській академії друкарства. Засновник, диригент і художній керівник — Богдана-Олександра Сімович (Авдієвська).

## З історії заснування
Ансамбль виник у 1993 році на хвилі національного пробудження й відродження української державності в середовищі колишніх політв'язнів. На той час у Львові утворилася обласна Спілка політв'язнів України, яка випускала часопис «Нескорені» і повернулася до рідного міста диригент-хормейстер Богдана Сімович (Авдієвська).
Хор «Нескорені» взяв участь у понад триста концертів. В основному колектив виступає в Україні: у Львові та Львівській області, в Одесі, Києві, Дніпропетровську, Запоріжжі, Дніпродзержинську, Черкасах, Чигирині, Суботові, в інших містах та селах західних областей України, але й гастролював у Польщі.
Меценатську та організаційну підтримку надають ректорат Української академії друкарства (професор С. Гунько, професор Б. Дурняк), Львівська обласна Спілка політв'язнів України (голова Ярослав Малицький), зокрема її Личаківський осередок та його голова Люба Українська.

## Репертуар та виконавці
В основному до репертуару входить українська хорова музична класика, стрілецький та повстанський епос
За час існування хору створено й освоєно кілька різноманітних за тематикою музично-літературних композицій: «Земля моя прокинулась...», «Світова велич Кобзаря», «Душі людської вічне відкриття», «Струни пам'яті», «Лети, моя думо», «Народна пісня — голос невсипущий», а також поповнено репертуар найкращими зразками української духовної музики.
Серед солістів хору: концертмейстер Віра Ізбенко, Ярослава Гунько (сопрано), Ярема Ванчицький (бас), Роман Ярема (баритон), Анатолій Горбацький (тенор). Також співпрацює із хором композитор Дмитро Янівський, поет Олесь Ангелюк.

wikiname: ukwiki

title: Нескорені (хор)

in_language: uk

wikitext:
'''Народний самодіяльний хор учасників визвольних змагань, УПА та ветеранів праці «Нескорені»''' — [[хор|хоровий колектив]], створений у [[1993]] році у [[Львів|Львові]] при [[Українська академія друкарства|Українській академії друкарства]]. Засновник, диригент і художній керівник — Богдана-Олександра Сімович (Авдієвська).

== З історії заснування ==
Ансамбль виник у [[1993]] році на хвилі національного пробудження й відродження української державності в середовищі колишніх політв'язнів. На той час у Львові утворилася [[Львівська обласна Спілка політичних в'язнів України|обласна Спілка політв'язнів України]], яка випускала часопис «[[Нескорені]]» і повернулася до рідного міста диригент-хормейстер Богдана Сімович (Авдієвська).

Хор «Нескорені» взяв участь у понад триста концертів. В основному колектив виступає в Україні: у Львові та Львівській області, в [[Одеса|Одесі]], [[Київ|Києві]], [[Дніпропетровськ|Дніпропетровську]], [[Запоріжжя|Запоріжжі]], [[Дніпродзержинськ|Дніпродзержинську]], [[Черкаси|Черкасах]], [[Чигирин|Чигирині]], [[Суботів|Суботові]], в інших містах та селах західних областей України, але й гастролював у [[Польща|Польщі]].

Меценатську та організаційну підтримку надають ректорат Української академії друкарства (професор [[Гунько Степан Миколайович|С. Гунько]], професор [[Дурняк Богдан Васильович|Б. Дурняк]]), Львівська обласна Спілка політв'язнів України (голова [[Малицький Ярослав|Ярослав Малицький]]), зокрема її Личаківський осередок та його голова Люба Українська.

== Репертуар та виконавці ==
В основному до репертуару входить українська хорова музична класика, стрілецький та повстанський епос

За час існування хору створено й освоєно кілька різноманітних за тематикою музично-літературних композицій: «''Земля моя прокинулась...''», «''Світова велич Кобзаря''», «''Душі людської вічне відкриття''», «''Струни пам'яті''», «''Лети, моя думо''», «''Народна пісня — голос невсипущий''», а також поповнено репертуар найкращими зразками української духовної музики.

Серед солістів хору: концертмейстер Віра Ізбенко, Ярослава Гунько (сопрано), Ярема Ванчицький (бас), Роман Ярема (баритон), Анатолій Горбацький (тенор). Також співпрацює із хором композитор [[Янівський Дмитро|Дмитро Янівський]], поет [[Ангелюк Олесь Антонович|Олесь Ангелюк]].

== Джерела ==
* [http://www.pisni.org.ua/persons/894.html#works Сайт «Українські пісні». Хор «Нескорені»]

[[Категорія:Хорові колективи України]]
[[Категорія:Музичні колективи Львова]]
[[Категорія:Музичні колективи, що з'явились 1993]]


text:
# Ґао Ліхуа
Ґао Ліхуа (31 жовтня 1979) — китайська хокеїстка на траві.
Срібна призерка Олімпійських Ігор 2008 року, учасниця 2004, 2012 років.
Переможниця Азійських ігор 2006, 2010 років.
Срібна призерка Трофею чемпіонів 2003 року.
Чемпіонка Азії з хокею на траві серед жінок 2009 року, бронзова призерка 2004, 2007 років.
Срібна призерка азійського Трофею чемпіонів 2011 року.

title: Ґао Ліхуа

wikitext:
{{Спортсмен
| ім'я           = Ґао Ліхуа
| оригінал імені = Gao Lihua
| зріст  =
| вага   =
| медалі = {{MedalSport | Жіночий [[хокей на траві]]}}
{{MedalCountry | {{CHN}} }}
{{MedalCompetition | [[Хокей на траві на Олімпійських іграх|Олімпійські ігри]]}}
{{MedalSilver | [[Хокей на траві на літніх Олімпійських іграх 2008|Пекін 2008]] | [[Хокей на траві на літніх Олімпійських іграх 2008|командні змагання]]}}
{{MedalCompetition | [[Хокей на траві на Азійських іграх|Азійські ігри]]}}
{{MedalGold | [[Хокей на траві на Азійських іграх 2006|Доха 2006]] | [[Хокей на траві на Азійських іграх 2006 — жіночий турнір|Командні змагання]]}}
{{MedalGold | [[Хокей на траві на Азійських іграх 2010|Гуанчжоу 2010]] | [[Хокей на траві на Азійських іграх 2010 — жіночий турнір|Командні змагання]]}}
{{MedalCompetition | [[Чемпіонат Азії з хокею на траві серед жінок|Чемпіонат Азії]]}}
{{MedalGold|[[Чемпіонат Азії з хокею на траві серед жінок 2009|Бангкок 2009]]|Командні змагання}}
{{MedalBronze| [[Чемпіонат Азії з хокею на траві серед жінок 2004|Нью-Делі 2004]]|Командні змагання}}
{{MedalBronze|[[Чемпіонат Азії з хокею на траві серед жінок 2007|Гонконг 2007]]|Командні змагання}}
{{MedalCompetition|[[Азійський Трофей чемпіонів серед жінок|Азійський трофей чемпіонів]]}}
{{MedalSilver|[[Азійський Трофей чемпіонів серед жінок 2011|Ордос 2011]]|Командні змагання}}
{{MedalCompetition | [[Трофей чемпіонів з хокею на траві|Трофей чемпіонів]]}}
{{MedalSilver | [[Трофей чемпіонів з хокею на траві серед жінок 2003|Сідней 2003]] |Командні змагання}}
}}

'''Ґао Ліхуа''' (31 жовтня 1979) — [[Китай|китайська]] [[Хокей на траві|хокеїстка на траві]].
<!--ДосягненняПочаток (будь ласка, не видаляйте цей і наступний коментарі, вони потрібні ботові для оновленнь)-->Срібна призерка Олімпійських Ігор [[Хокей на траві на літніх Олімпійських іграх 2008|2008]] року, учасниця [[Хокей на траві на літніх Олімпійських іграх 2004|2004]], [[Хокей на траві на літніх Олімпійських іграх 2012|2012]] років.
Переможниця Азійських ігор [[Хокей на траві на Азійських іграх 2006 — жіночий турнір|2006]], [[Хокей на траві на Азійських іграх 2010 — жіночий турнір|2010]] років.
Срібна призерка Трофею чемпіонів [[Трофей чемпіонів з хокею на траві серед жінок 2003|2003]] року.
Чемпіонка Азії з хокею на траві серед жінок [[Чемпіонат Азії з хокею на траві серед жінок 2009|2009]] року, бронзова призерка [[Чемпіонат Азії з хокею на траві серед жінок 2004|2004]], [[Чемпіонат Азії з хокею на траві серед жінок 2007|2007]] років.
Срібна призерка азійського Трофею чемпіонів [[Азійський Трофей чемпіонів серед жінок 2011|2011]] року.
<!--ДосягненняКінець Код:OGS08OGU0412.061003090407-->

== Посилання ==
* [https://www.olympedia.org/athletes/108862 Ґао Ліхуа на Olympedia.org]
* [https://web.archive.org/web/20161231000000/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/Ga/Gao-Lihua-1.html Ґао Ліхуа на Sports-Reference.com]

== Примітки ==
{{reflist}}

{{DEFAULTSORT:Ліхуа Ґао}}
[[Категорія:Народились 1979]]
[[Категорія:Китайські хокеїстки на траві]]
[[Категорія:Хокеїсти на траві на літніх Олімпійських іграх 2004]]
[[Категорія:Хокеїсти на траві на літніх Олімпійських іграх 2008]]
[[Категорія:Хокеїсти на траві на літніх Олімпійських іграх 2012]]
[[Категорія:Призери літніх Олімпійських ігор 2008]]
[[Категорія:Китайські срібні олімпійські медалісти]]
[[Категорія:Олімпійські медалісти з хокею на траві]]
[[Категорія:Призери Азійських ігор з хокею на траві]]
[[Категорія:Китайські чемпіони Азійських ігор]]

title: Загальна інформація

Громадянство: КНР

Народження: 31 жовтня 1979 (45 років) · Далянь, Ляонін, КНР

title: Спорт

Вид спорту: хокей на траві

title: Олімпійські ігри

Срібло: Пекін 2008 · командні змагання

title: Азійські ігри

Золото:
Доха 2006 · Командні змагання
Гуанчжоу 2010 · Командні змагання

title: Чемпіонат Азії

Золото: Бангкок 2009 · Командні змагання

Бронза:
Нью-Делі 2004 · Командні змагання
Гонконг 2007 · Командні змагання

title: Азійський трофей чемпіонів

Срібло: Ордос 2011 · Командні змагання

title: Трофей чемпіонів

Срібло: Сідней 2003 · Командні змагання


text:
# Ложніца
Ложніца (рум. Lojnița) — село у повіті Вранча в Румунії. Входить до складу комуни Кіождень.
Село розташоване на відстані 140 км на північний схід від Бухареста, 30 км на південний захід від Фокшан, 94 км на захід від Галаца, 95 км на схід від Брашова.

## Населення
За даними перепису населення 2002 року у селі проживали 103 особи, усі — румуни. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську.

title: Ложніца

wikitext:
{{НП Румунії
 | назва               = Ложніца
 | статус              = село
 | місцева_назва       = ''Lojnița''
 | зображення          =
 | зображення_підпис   =
 | повіт               = Вранча
 | вид_общини          = Комуна
 | община              = [[Кіождень (комуна)|Кіождень]]
 | код_SIRUTA          = 175536
 | широта              = 45.5856
 | довгота             = 26.8369
 | висота              = 604
 | висота_мін          =
 | висота_макс         =
 | населення           = 103
 | рік_насел           = 2002
 | площа               =
 | поштові_індекси     = 627072
}}
'''Ложніца''' ({{lang-ro|Lojnița}}) — село у [[Адміністративний поділ Румунії|повіті]] [[Вранча]] в [[Румунія|Румунії]]. Входить до складу комуни [[Кіождень (комуна)|Кіождень]].

Село розташоване на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами населених пунктів</ref> 140 км на північний схід від [[Бухарест]]а, 30 км на південний захід від [[Фокшани|Фокшан]], 94 км на захід від [[Галац|Галаца]], 95 км на схід від [[Брашов|Брашова]].

== Населення ==
За даними [[Перепис населення Румунії (2002)|перепису населення 2002 року]] у селі проживали {{formatnum:103}} особи, усі — [[румуни]]<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRufuWF?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/etnii2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>. Усі жителі села рідною мовою назвали румунську<ref>{{cite web|url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|title=Recensământul Populaţiei şi al Locuinţelor|language=румунською|accessdate=2011-12-08|archiveurl=https://www.webcitation.org/6AlRvEJyp?url=http://www.kia.hu/konyvtar/erdely/erd2002/limba_materna2002.zip|archivedate=2012-09-18|deadurl=no}}</ref>.

== Примітки ==
{{Портал|Румунія}}
{{reflist}}

{{Romania-geo-stub}}

[[Категорія:Села повіту Вранча]]

title: Ложніца · Lojnița

Країна: Румунія

Повіт: Вранча

Комуна: Кіождень

Телефонний код: +40 237 (Romtelecom, TR) · +40 337 (інші оператори)


text:
# Бойчук Йосип Павлович
Йосип Павлович Бойчук (5 грудня 1900, Великий Бичків, Австро-Угорщина — після 1945, рік та місце смерті невідомі) — закарпатський політичний і громадський діяч лівого спрямування, письменник і публіцист.

## Біографія
Навчався в народній школі. Наприкінці Першої світової війни був призваний до австро-угорської армії, після демобілізації брав участь у революційних подіях 1919 року, воював у складі угорської Червоної армії, потрапив до румунського полону, працював на лісопильному заводі у північній Трансільванії.
Після повернення в рідне село став одним із лідерів комуністичного руху на Підкарпатській Русі. Брав участь у створенні Міжнародної соціалістичної партії Підкарпатської Русі (1920), після її перетворення в Підкарпатську крайову організацію Комуністичної партії Чехословаччини був окружним, пізніше — регіональним секретарем Комуністичної партії Чехословаччини (1921—1922).
Член товариства «Просвіта» (1920—1939). У 1920—1928 роках працював у партійній газеті «Карпатська правда», в 1924—1928 роках був її редактором. Як радикальний комуніст неодноразово заарештовувався владою Чехословаччини. Звільнившись, у 1930 році порвав з КПЧ (імовірно, через незгоду зі сталінізацією партії за Клемента Ґотвальда) і приєднався до соціал-демократів, працював у їхньому друкованому органі, газеті «Вперед».
В цей період написав українською мовою автобіографічний роман з утопічно-сатиричними елементами про трагічні події Першої світової війни «У сутіні руїн», який був виданий у 1937 році угорською мовою. У 1931—1938 роках — журналіст урядової угорськомовної газети «Új Közlöny». У 1938—1939 роках був технічним редактором української газети «Нова свобода».
Після анексії Закарпаття хортистською Угорщиною у березні 1939 року з сім'єю переїхав до Югославії, де працював у друкарні русинської преси — газет «Русские новини» та «Родное слово» (с. Руські-Крстур, Воєводина). У 1941 році, коли і Югославія була окупована силами Осі, повернувся на Закарпаття, у 1942—1944 роках працював в ужгородській угорськомовній газеті «Új Máramaros».
Після приходу до влади в Угорщині нацистської партії «Схрещені стріли» в 1944 році разом з дружиною-єврейкою і сином був відправлений у табір смерті Аушвіц.[джерело?] Його рідні загинули, але Бойчуку вдалося вижити й після приходу радянських військ повернутися в рідний край. Знайшов роботу на Солотвинських солекопальнях, де був представником від Хустського окружного народного комітету. Був обраний делегатом на I з'їзд народних комітетів Закарпатської України в місті Мукачево, який у жовтні 1944 року закликав до приєднання Закарпатської України з УРСР.
Наприкінці 1944 року заарештований органами СМЕРШ 4-го Українського фронту й звинувачений в «антирадянській діяльності» під час роботи в угорській газеті «Új Máramaros». 14 вересня 1945 року засуджений до 8 років виправно-трудових таборів. Його подальша доля невідома. Реабілітований у 1991 році.

title: Бойчук Йосип Павлович

wikitext:
{{особа}}
'''Йосип Павлович Бойчук''' ([[5 грудня]] [[1900]], [[Великий Бичків]], [[Австро-Угорщина]] — після [[1945]], рік та місце смерті невідомі) — закарпатський політичний і громадський діяч [[Ліві (політика)|лівого]] спрямування, письменник і публіцист.

== Біографія ==
Навчався в народній школі. Наприкінці [[Перша світова війна|Першої світової війни]] був призваний до австро-угорської армії, після демобілізації брав участь у [[Угорська Радянська Республіка|революційних подіях 1919 року]], воював у складі угорської Червоної армії, потрапив до румунського полону, працював на лісопильному заводі у північній [[Семигород|Трансільванії]].

Після повернення в рідне село став одним із лідерів [[Комунізм|комуністичного]] руху на [[Підкарпатська Русь|Підкарпатській Русі]]. Брав участь у створенні [[Міжнародна соціалістична партія Підкарпатської Русі|Міжнародної соціалістичної партії Підкарпатської Русі]] (1920), після її перетворення в [[Закарпатська крайова організація Комуністичної партії Чехословаччини|Підкарпатську крайову організацію Комуністичної партії Чехословаччини]] був окружним, пізніше — регіональним секретарем [[Комуністична партія Чехословаччини|Комуністичної партії Чехословаччини]] (1921—1922).<ref>''Денис Пілаш.'' [https://commons.com.ua/uk/sproba-sotsialistichnoyi-revolyutsiyi-1919-rok/ Спроба соціалістичної революції 1919 року на Закарпатті] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210125101836/https://commons.com.ua/uk/sproba-sotsialistichnoyi-revolyutsiyi-1919-rok/ |date=25 січня 2021 }} // [[Спільне (журнал)|Спільне]]. — 22 березня 2013.</ref>

Член товариства «[[Всеукраїнське товариство «Просвіта» імені Тараса Шевченка|Просвіта]]» (1920—1939). У 1920—1928 роках працював у партійній газеті «Карпатська правда», в 1924—1928 роках був її редактором. Як радикальний комуніст неодноразово заарештовувався владою [[Чехословаччина|Чехословаччини]]. Звільнившись, у 1930 році порвав з КПЧ (імовірно, через незгоду зі сталінізацією партії за [[Клемент Ґотвальд|Клемента Ґотвальда]]) і приєднався до [[Чеська соціал-демократична партія|соціал-демократів]], працював у їхньому друкованому органі, газеті «Вперед».

В цей період написав українською мовою автобіографічний роман з утопічно-сатиричними елементами про трагічні події [[Перша світова війна|Першої світової війни]] «У сутіні руїн», який був виданий у 1937 році угорською мовою. У 1931—1938 роках — журналіст урядової угорськомовної газети «Új Közlöny». У 1938—1939 роках був технічним редактором української газети «Нова свобода».

Після анексії Закарпаття хортистською Угорщиною у березні 1939 року з сім'єю переїхав до Югославії, де працював у друкарні русинської преси — газет «Русские новини» та «Родное слово» (с. [[Руський Крстур|Руські-Крстур]], [[Воєводина]]). У 1941 році, коли і Югославія була окупована силами Осі, повернувся на Закарпаття, у 1942—1944 роках працював в ужгородській угорськомовній газеті «Új Máramaros».

{{fact|Після приходу до влади в Угорщині нацистської партії «[[Схрещені стріли]]» в 1944 році разом з дружиною-єврейкою і сином був відправлений у табір смерті [[Аушвіц]].}} Його рідні загинули, але Бойчуку вдалося вижити й після приходу радянських військ повернутися в рідний край. Знайшов роботу на [[Солотвино|Солотвинських]] солекопальнях, де був представником від Хустського окружного народного комітету. Був обраний делегатом на I з'їзд народних комітетів Закарпатської України в місті [[Мукачево]], який у жовтні 1944 року закликав до приєднання [[Закарпатська Україна (1944—1946)|Закарпатської України]] з [[Українська Радянська Соціалістична Республіка|УРСР]].

Наприкінці 1944 року заарештований органами [[СМЕРШ]] [[4-й Український фронт|4-го Українського фронту]] й звинувачений в «антирадянській діяльності» під час роботи в угорській газеті «Új Máramaros». 14 вересня 1945 року засуджений до 8 років виправно-трудових таборів. Його подальша доля невідома. Реабілітований у 1991 році.

== Примітки ==
{{reflist}}

== Джерела ==
* ''М. М. Вегеш''. [http://esu.com.ua/search_articles.php?id=36193 Бойчук Йосип Павлович] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190329025151/http://esu.com.ua/search_articles.php?id=36193 |date=29 березня 2019 }} // {{ЕСУ}}
{{Бібліоінформація}}
[[Категорія:Історія Закарпатської області]]
[[Категорія:Посмертно реабілітовані]]
[[Категорія:Репресовані в СРСР]]
[[Категорія:Українські редактори]]
[[Категорія:Югославські журналісти]]
[[Категорія:Угорські журналісти]]
[[Категорія:Українські журналісти]]
[[Категорія:Українські публіцисти]]
[[Категорія:Українські комуністи]]
[[Категорія:Члени Комуністичної партії Чехословаччини]]
[[Категорія:Дата смерті невідома]]
[[Категорія:Народились 1900]]
[[Категорія:Вижили у концтаборі Аушвіц]]

title: Бойчук Йосип Павлович

Народився: 5 грудня 1900 · Великий Бичків, Марамарощина, Угорське королівство, Транслейтанія, Австро-Угорщина

Помер: не раніше 1945

Країна: Австро-Угорщина · Чехословаччина · СРСР

Діяльність: журналіст, лідер спільноти

Партія: Міжнародна соціалістична партія Підкарпатської Русі і Комуністична партія Чехословаччини


text:
# Джемма Портеллі
Джемма Портеллі (англ. Gemma Portelli, мальт. Ġemma Portelli; 30 вересня 1932, Валлетта, — 22 лютого 2008, там же) — мальтійська театральна актриса.
Джемма Портеллі розпочала свою кар'єру в 1957 році. Крім роботи в театрі вона була відома своїми виступами на радіо і телебаченні. У фільмах знімалася вкрай рідко.
У 2000 році Джемма Портеллі удостоєна Медалі за заслуги перед Республікою Мальта.

## Обрана фільмографія
- Radju Muskettieri (1957)
- F'Baħar Wieħed (1976)
- Fuq Tlieta Toqgħod il-Borma (1980)

title: Джемма Портеллі

wikitext:
{{Особа}}
'''Джемма Портеллі''' ({{lang-en|Gemma Portelli}}, {{Lang-mt|Ġemma Portelli}}; [[30 вересня]] [[1932]], [[Валлетта]], — [[22 лютого]] [[2008]], ''там же'') — [[Мальта|мальтійська]] театральна актриса<ref name="ind-mt">{{Cite web|title=Curtain Down on Gemma Portelli|publisher=The Malta Independent|date=2008-02-23|language=en|url=http://www.independent.com.mt/articles/2008-02-23/news/curtain-down-on-gemma-portelli-204151/|accessdate=19 квітня 2020|archive-date=30 травня 2019|archive-url=https://web.archive.org/web/20190530131218/http://www.independent.com.mt/articles/2008-02-23/news/curtain-down-on-gemma-portelli-204151/}}</ref>.

Джемма Портеллі розпочала свою кар'єру в 1957 році. Крім роботи в театрі вона була відома своїми виступами на радіо і телебаченні<ref name="ind-mt"/><ref>{{Cite web|title=Actress Gemma Portelli passes away on Thursday|date=2008-02-22|language=en|url=http://www.maltamedia.com/artman2/publish/out_about/article_5134.shtml|publisher=MaltaMedia News|deadlink=yes|archiveurl=https://web.archive.org/web/20080227174507/http://www.maltamedia.com/artman2/publish/out_about/article_5134.shtml|archivedate=2008-02-27}}</ref><ref>{{Cite web|title=Gemma Portelli passes away|publisher=Times of Malta|date=2008-02-22|language=en|url=https://www.timesofmalta.com/articles/view/20080222/local/updated-gemma-portelli-passes-away.197332|accessdate=19 квітня 2020|archive-date=25 червня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180625075357/https://www.timesofmalta.com/articles/view/20080222/local/updated-gemma-portelli-passes-away.197332}}</ref>. У фільмах знімалася вкрай рідко.

У 2000 році Джемма Портеллі удостоєна Медалі за заслуги перед Республікою Мальта<ref>{{Cite web|title=Persuni li Ġew Onorati|url=https://opm.gov.mt/mt/Documents/Honours%20and%20Awards%202016/PERSUNI%20LI%20GEW%20ONORATI%202016.pdf|publisher=Prime Minister of Malta|language=mt|accessdate=19 квітня 2020|archive-date=13 березня 2018|archive-url=https://web.archive.org/web/20180313092315/https://opm.gov.mt/mt/Documents/Honours%20and%20Awards%202016/PERSUNI%20LI%20GEW%20ONORATI%202016.pdf}}</ref>.

== Обрана фільмографія ==
* ''Radju Muskettieri (1957)''
* ''F'Baħar Wieħed'' (1976)
* ''Fuq Tlieta Toqgħod il-Borma'' (1980)

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Ізольована стаття}}
{{Бібліоінформація}}
{{DEFAULTSORT:Портеллі, Джемма}}
[[Категорія:Акторки]]

title: Джемма Портеллі

Народилася: 30 вересня 1932 · Валлетта, Королівство Велика Британія

Померла: 21 лютого 2008 (75 років) · Валлетта, Мальта

Поховання: Addolorata Cemeteryd

Країна: Коронна колонія Мальта · Мальта · Мальта

Діяльність: акторка театру

Знання мов: мальтійська


text:
# Пальма Джебель-Алі
Пальма Джебель Алі (англ. Palm Jebel Ali) — архіпелаг штучно створених островів в Перській затоці, біля узбережжя емірату Дубай.

## Географія
Координати островів Пальма Джебель Алі — 25°00'20" північної широти, 54°59'19" східної довготи.

## Загальні відомості
Піщані острови Пальма Джебель Алі знаходяться в Дубаї, приблизно в 5 км на північний захід від найбільшої у світі штучної гавані Джебель-Алі і є одним з трьох штучних острівних груп, об'єднаних під назвою Пальмові острови. Початок насипних робіт для Пальма Джебель Алі був в жовтні 2002 року, до початку 2008 року вони були завершені. Всього було створено 8 островів. У 2009 році на архіпелазі розгорнулися будівельні роботи. Західніше островів Пальма Джебель Алі, в прилеглих до них водах, заплановано створення набагато більш великого за площею острова-міста Дубай-Ватерфронт. Таким чином, Пальма Джебель Алі згодом стане одним із східних районів останнього.
В даний час, у зв'язку з низьким попитом на нерухомість, більшість будівельних робіт на Пальма Джебель Алі тимчасово припинено.

## Ресурси Інтернету
- Офіційний вебсайт пальмових островів
- Інформаційний архітектурний сайт Дубай-Пальмові острови
- Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Пальма Джебель-Алі
- Van Oord dredging and marine contractors
- Jan De Nul Group dredging and marine contractors

## Фототека
- 18 жовтня 2007
- 18 жовтня 2007
- 18 жовтня 2007
- 8 травня 2008
- 8 травня 2008

title: Пальма Джебель-Алі

wikitext:
{{Острів}}
[[Файл: Palm Jebel Ali 001.jpg | thumb | Вулиці на ''Пальма Джебель Алі'' (липень 2009)]]
'''Пальма Джебель Алі''' ({{lang-en|Palm Jebel Ali}}) — архіпелаг штучно створених островів в [[Перська затока|Перській затоці]], біля узбережжя емірату [[Дубай (емірат)|Дубай]].

== Географія ==
Координати островів ''Пальма Джебель Алі'' — 25°00'20" північної широти, 54°59'19" східної довготи.

== Загальні відомості ==
Піщані острови ''Пальма Джебель Алі'' знаходяться в Дубаї, приблизно в 5 км на північний захід від найбільшої у світі штучної гавані [[Джебель-Алі]] і є одним з трьох штучних острівних груп, об'єднаних під назвою [[Острови Пальм|Пальмові острови]]. Початок насипних робіт для ''Пальма Джебель Алі'' був в жовтні 2002 року, до початку 2008 року вони були завершені. Всього було створено 8 островів. У 2009 році на архіпелазі розгорнулися будівельні роботи. Західніше островів ''Пальма Джебель Алі'', в прилеглих до них водах, заплановано створення набагато більш великого за площею острова-міста [[Дубай-Ватерфронт]]. Таким чином, ''Пальма Джебель Алі'' згодом стане одним із східних районів останнього.

В даний час, у зв'язку з низьким попитом на нерухомість, більшість будівельних робіт на ''Пальма Джебель Алі'' тимчасово припинено.

== Див. також ==
* [[Дубай]]
* [[Дубай (місто)]]
* [[Об'єднані Арабські Емірати]]

== Ресурси Інтернету ==
* [https://web.archive.org/web/20070217094653/http://thepalm.ae/ Офіційний вебсайт пальмових островів]
* [http://www.e-architect.co.uk/dubai/dubai_palmisland.htm Інформаційний архітектурний сайт ''Дубай-Пальмові острови'']
* {{Commons-inline | Palm Islands}}
* [http://www.vanoord.com/ Van Oord dredging and marine contractors]
* [http://www.jandenul.com/ Jan De Nul Group dredging and marine contractors]

== Фототека ==
<gallery>
File:Palm Jebel Ali on 18 October 2007 Pict 1.jpg| 18 жовтня 2007
File:Palm Jebel Ali on 18 October 2007 Pict 2.jpg| 18 жовтня 2007
File:Palm Jebel Ali on 18 October 2007 Pict 3.jpg| 18 жовтня 2007
File:Palm Jebel Ali on 8 May 2008 Pict 1.jpg| 8 травня 2008
File:Palm Jebel Ali on 8 May 2008 Pict 3.jpg| 8 травня 2008
</gallery>

[[Категорія:Дубай (емірат)]]
[[Категорія:Штучні острови]]
[[Категорія:Острови Перської затоки]]
[[Категорія:Острови Об'єднаних Арабських Еміратів]]

title: Географія

Акваторія: Перська затока

Група островів: Острови Пальм

Площа: 8,4 км²

title: Країна

Країна:
ОАЕ
· Пальма Джебель-Алі
Пальма Джебель-Алі у Вікісховищі

Адм. одиниця: Дубай


text:
# Красна Поляна (Прокоп'євський округ)
Кра́сна Поля́на (рос. Красная Поляна) — селище у складі Прокоп'євського округу Кемеровської області, Росія.

## Населення
Населення — 20 осіб (2010; 26 у 2002).
Національний склад (станом на 2002 рік):
- росіяни — 100 %

title: Красна Поляна (Прокоп'євський округ)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
 | тип             = селище
 | тип_род         = селища
 | назва           = Красна Поляна
 | назва ін.       = {{lang-ru|Красная Поляна}}
 | карта розташування1 = Росія Кемеровська область
 | герб            =
 | зображення         =
 | зображення_розмір  =
 | зображення_підпис  =
 | суб'єкт РФ      = [[Кемеровська область]]
 | район           =
 | муніципальний округ   = [[прокоп'євський округ|Прокоп'євський]]
 | поселення       =
 | код ЗКАТУ       =
 | засноване       =
 | статус          =
 | поділ           =
 | населення       = 20 осіб ([[2010]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2010/kemerovskaja.htm Дані перепису населення 2010 року]</ref>)
 | поштові індекси =
 | код             =
 | lat=
 | long=
 | lat_dir=N
 | lat_deg= 53
 | lat_min= 54
 | lat_sec= 45
 | lon_dir=E
 | lon_deg= 86
 | lon_min= 28
 | lon_sec= 54
 | висота          =
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань о      =
 | відстань р      =
 | схема           =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
 }}

{{Otheruses|Красна Поляна}}

'''Кра́сна Поля́на''' ({{lang-ru|Красная Поляна}}) — [[селище]] у складі [[прокоп'євський округ|Прокоп'євського округу]] [[кемеровська область|Кемеровської області]], [[Росія]].

== Населення ==
Населення — 20 осіб ([[2010]]; 26 у [[2002]]<ref>[http://pop-stat.mashke.org/russia-census-2002/kemerovskaja.htm Дані перепису населення 2002 року.]</ref>).

Національний склад (станом на 2002 рік):
* [[росіяни]] — 100 %

== Джерела ==
* {{Карта|N-45-77}}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{прокоп'євський округ}}

{{kemerov-obl-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Прокоп'євського округу]]
[[Категорія:Селища Кемеровської області]]

title: селище Красна Поляна

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Кемеровська область

Муніципальний округ: Прокоп'євський

title: Основні дані

Основні дані:
Мапа
· Красна Поляна · Красна Поляна


text:
# Смужник
Сму́жник (Ptiloprora) — рід горобцеподібних птахів родини медолюбових (Meliphagidae). Представники цього роду є ендеміками Нової Гвінеї.

## Види
Виділяють шість видів:
- Смужник сірий (Ptiloprora plumbea)
- Смужник жовтавий (Ptiloprora meekiana)
- Смужник рудобокий (Ptiloprora erythropleura)
- Смужник рудоспинний (Ptiloprora guisei)
- Смужник гірський (Ptiloprora mayri)
- Смужник великий (Ptiloprora perstriata)

## Етимологія
Наукова назва роду Ptiloprora походить від сполучення слів дав.-гр. πτιλον — перо і πρωρα — ніс корабля.

title: Смужник

wikitext:
{{Taxobox
| name = Смужник
| image = Grey-streaked Honeyeater Ptiloprora perstriata (48947889446).jpg
| image_caption = [[Смужник великий]] (''Ptiloprora perstriata'')
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| familia = [[Медолюбові]] (Meliphagidae)
| genus = '''Смужник (''Ptiloprora'')'''
| genus_authority = [[Чарльз Волтер Де Віс|De Vis]], 1894<ref name="Vis">{{cytuj książkę| autor = C.W. De Vis| tytuł = Annual Report on British New Guinea|url = https://nla.gov.au/nla.obj-82612665/view?partId=nla.obj-82648613#page/n137/mode/1up |rok = 1893–1894|wydawca = Edmund Gregory, Government Printer|miejsce = Brisbane|wydanie = |strony = 103|język = en}}</ref>
| subdivision_ranks = Види
| subdivision =
* ''[[Ptiloprora plumbea]]''
* ''[[Ptiloprora meekiana]]''
* ''[[Ptiloprora erythropleura]]''
* ''[[Ptiloprora guisei]]''{{тип}}
* ''[[Ptiloprora mayri]]''
* ''[[Ptiloprora perstriata]]''
| synonyms =
| range_map =
| range_map_caption =
| wikispecies = Ptiloprora
| commonscat = Ptiloprora
| commons = Ptiloprora
}}
'''Сму́жник'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Ptiloprora'') — рід [[Горобцеподібні|горобцеподібних]] птахів родини [[Медолюбові|медолюбових]] (Meliphagidae). Представники цього роду є ендеміками [[Нова Гвінея|Нової Гвінеї]].

== Види ==
Виділяють шість видів:<ref name=ioc>{{cite web|editor1-last=Gill|editor1-first=Frank|editor1-link=Frank Gill (ornithologist)|editor2-last=Donsker|editor2-first=David|editor3-last=Rasmussen|editor3-first=Pamela|editor3-link=Pamela Rasmussen|year=2021|title=Honeyeaters|work=IOC World Bird List Version 11.2|url=https://www.worldbirdnames.org/bow/honeyeaters/|publisher=International Ornithologists' Union|access-date=29 вересня 2021|archive-date=7 жовтня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20211007164428/https://www.worldbirdnames.org/bow/honeyeaters/}}</ref>
* [[Смужник сірий]] (''Ptiloprora plumbea'')
* [[Смужник жовтавий]] (''Ptiloprora meekiana'')
* [[Смужник рудобокий]] (''Ptiloprora erythropleura'')
* [[Смужник рудоспинний]] (''Ptiloprora guisei'')
* [[Смужник гірський]] (''Ptiloprora mayri'')
* [[Смужник великий]] (''Ptiloprora perstriata'')

== Етимологія ==
Наукова назва роду ''Ptiloprora'' походить від сполучення слів {{lang-grc|πτιλον}} — перо і {{lang-grc2|πρωρα}} — ніс корабля.<ref>{{cite book | last=Jobling | first=James A. | year=2010| title=The Helm Dictionary of Scientific Bird Names | url=https://archive.org/details/Helm_Dictionary_of_Scientific_Bird_Names_by_James_A._Jobling | publisher=Christopher Helm | location=London | isbn= 978-1-4081-2501-4 | page=[https://archive.org/details/Helm_Dictionary_of_Scientific_Bird_Names_by_James_A._Jobling/page/n323 323] }}</ref>

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Taxonbar|from=Q957877}}
{{Птахи-доробити}}

[[Категорія:Медолюбові]]
[[Категорія:Роди птахів]]

title: ?Смужник

Домен: Еукаріоти (Eukaryota)

Царство: Тварини (Animalia)

Тип: Хордові (Chordata)

Клас: Птахи (Aves)

Ряд: Горобцеподібні (Passeriformes)

Родина: Медолюбові (Meliphagidae)

Рід: Смужник (Ptiloprora) · De Vis, 1894

Вікісховище: Ptiloprora

Віківиди: Ptiloprora


text:
# Шанхайська фондова біржа
Шанхайська фондова біржа (кит.: 上海证券交易所, Shàng-hǎi  zhèng-quàn  jiāo-yì-suǒ) — найбільший торгівельний майданчик континентального Китаю, одна з лідируючих азійських фондових бірж. Заснована в 1990. Є некомерційною організацією під управлінням Комісії з регулювання цінних паперів Китаю. Входить в Федерацію фондових бірж Азії та Океанії.

## Котирувальні листи
Акції, що торгуються на біржі, поділяються на два типи: А і В. А-акції торгуються за юані. В-акції номіновані в доларах США і були створені в середині 90-х тільки для нерезидентів. Іноземці можуть торгувати акції типу В без обмежень, а акції типу А до жовтня 2014 могли купувати тільки великі іноземні інституціальні інвестори, які отримали ліцензію «кваліфікованого іноземного інституціального інвестора», і тільки в рамках виділених їм квот. З жовтня 2014 уряд КНР дозволив іноземним інвесторам через брокерів в Гонконзі торгувати акціями більш ніж 500 найбільших компаній Шанхайської біржі.

## Фондові індекси
Основний фондовий індекс — SSE Composite — відображає стан всіх компаній на біржі.

title: Шанхайська фондова біржа

wikitext:
{{company}}

'''Шанхайська фондова біржа''' ({{lang-zh|上海证券交易所}}, Shàng-hǎi  zhèng-quàn  jiāo-yì-suǒ) — найбільший торгівельний майданчик континентального Китаю, одна з лідируючих азійських [[Фондова біржа|фондових бірж]]. Заснована в [[1990]]. Є некомерційною організацією під управлінням [[Комісія з регулювання цінних паперів Китаю|Комісії з регулювання цінних паперів Китаю]]. Входить в [[Федерація фондових бірж Азії та Океанії|Федерацію фондових бірж Азії та Океанії]].

== Котирувальні листи ==
Акції, що торгуються на біржі, поділяються на два типи: ''А'' і ''В''. ''А''-акції торгуються за юані. ''В''-акції номіновані в доларах США і були створені в середині 90-х тільки для нерезидентів. Іноземці можуть торгувати акції типу ''В'' без обмежень, а акції типу ''А'' до жовтня 2014 могли купувати тільки великі іноземні [[Інституціальний інвестор|інституціальні інвестори]], які отримали ліцензію «кваліфікованого іноземного інституціального інвестора», і тільки в рамках виділених їм квот<ref>{{Cite web |url=http://world.investfunds.ru/enc/163/ |title=Інші найбільші біржі Азії та Океанії |accessdate=22 серпня 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20150822184146/http://world.investfunds.ru/enc/163/ |archivedate=22 серпня 2015 |deadurl=yes }}</ref>. З жовтня 2014 уряд КНР дозволив іноземним інвесторам через брокерів в [[Гонконг|Гонконзі]] торгувати акціями більш ніж 500 найбільших компаній Шанхайської біржі.

== Фондові індекси ==
Основний [[фондовий індекс]] — [[SSE Composite]] — відображає стан всіх компаній на біржі.

== Див. також ==
* [[:Категорія:Компанії, що мають лістинг акцій на Шанхайській фондовій біржі|Компанії, що мають лістинг акцій на Шанхайській фондовій біржі]]

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://www.sse.com.cn Офіційний сайт Шанхайської фондової біржі.] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20201207093915/http://www.sse.com.cn/ |date=7 грудня 2020 }} {{zh icon}}

{{Доробити}}
{{SSE 50}}
{{Біржі світу}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Підприємства Шанхая]]
[[Категорія:Азійські фондові біржі]]
[[Категорія:Засновані в Китаї 2005]]

title: Шанхайська фондова біржа

Тип: фондова біржа

Штаб-квартира: Шанхай


text:
# Дпреванк
Дпреванк (вірм. Դպրեվանք) — село в марзі Арагацотн, на заході Вірменії.
| Рік  | Чисельність | Чисельність |
| ---- | ----------- | ----------- |
| 2001 | 58          | [ 1 ]       |
| 2004 | 15          | [ 1 ]       |
| 2011 | 47          | [ 2 ]       |

title: Дпреванк

wikitext:
{{НП
 |країна                  = {{ARM}}
 |статус                  = село
 |українська назва        = Дпреванк
 |оригінальна назва       = {{lang-hy|Դպրեվանք}}
 |підпорядкування         =
 |герб                    =
 |прапор                  =
 |ширина герба            =
 |ширина прапора          =
 |зображення              =
  |lat_dir = N |lat_deg = 40 |lat_min = 28 |lat_sec = 00
  |lon_dir = E |lon_deg = 43 |lon_min = 54 |lon_sec = 00
  |CoordAddon             =
 |размер карты страны     =
 |размер карты региона    =
 |размер карты района     =
 |вид регіону             = марз
 |регіон                  = Арагацотн
 |регіон в таблиці        = Арагацотн
 |вид району              =
 |район                   =
 |район в таблиці         =
 |вид общини              =
 |община                  =
 |община в таблиці        =
 |карта країни            = Armenia location map.svg
 |карта регіону           = ArmeniaAragatsotn.png
 |карта району            =
 |внутрішній поділ        =
 |вид голови              =
 |голова                  = Арамаїс Касабов
 |дата заснування         =
 |year                    =
 |перша згадка            =
 |попередні назви         =
 |статус з                =
 |площа                   = 7,85
 |вид висоти              =
 |висота центру НП        =
 |клімат                  =
 |офіційна мова           =
 |офіційна мова-ref       = вірменська мова
  |населення              = 159
  |рік перепису           = 2009
  |плотность              =
  |агломерація            =
  |національний склад     = [[вірмени]]
  |конфесійний склад= [[Вірменська апостольська церква]]
 |часовий пояс            = +4
 |DST                     =
 |телефонний код          =
 |поштовий індекс         =
 |почтовые индексы        =
 |автомобільний код       =
 |вид ідентифікатора      =
 |цифровой идентификатор  =
 |сайт                    =
 |язык сайта              =
 |язык сайта 2            =
 |язык сайта 3            =
 |язык сайта 4            =
 |язык сайта 5            =
 |add1n                   =
 |add1                    =
 |add2n                   =
 |add2                    =
 |add3n                   =
 |add3                    =
}}
'''Дпреванк''' ({{lang-hy|Դպրեվանք}}) — [[село]] в марзі [[Арагацотн]], на заході [[Вірменія|Вірменії]].

{{Wikidata/Population}}

== Джерела ==
[http://www.armstat.am/file/article/marz_09_34.pdf Національна статистична служба Республіки Вірменія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20101116200512/http://www.armstat.am///file/article/marz_09_34.pdf |date=16 листопада 2010 }}{{ref-en}}{{ref-hy}}{{ref-ru}}

{{Арагацотн}}

[[Категорія:Села Вірменії]]
[[Категорія:Арагацотн]]

title: Країна

Країна: Вірменія

Марз: Арагацотн

Голова: Арамаїс Касабов

Офіційна мова: вірменська

Національний склад: вірмени

Конфесійний склад: Вірменська апостольська церква

OSM: ↑3917110 ·R (Араґацотн)


text:
# Процес ВНР-ВРА
Процес ВНР-ВРА — різновид спеціального процесу збагачення корисних копалин, масляної агломерації некондиційних відходів вуглезбагачення. Характерна особливість технології — застосування для агрегації водо-вугле-масляної суміші гідротранспортних мереж. Технологія розроблена в 1970-х роках Центральною науково-дослідною лабораторією компанії Broken Hill Proprietaty, також пущена в експлуатацію напівпромислова установка. Розробники технології — Ніколь, Браун, Армстронг, Свансон та ін.

## Опис технології
Вихідну суспензію змішували з емульгованим зв'язуючим і гранулювали у вертикальному грануляторі з мішалкою імпелерного типу. Переробці піддавали суспензію з концентрацією твердої фази 25-50 %, зольністю 35-45 %. Як зв’язуюче застосовували гас, дизельне паливо, легкі масла. Витрати зв'язуючого знаходилися в межах 12-16 мас.%. Після 15-20 хв. перемішування одержувані гранули вилучали з води на дуговому ситі. Гранульований продукт мав такі характеристики: крупність гранул dа=2-5 мм; зольність Аd=7-9 %; вологість Wrtk=12,8 % (після дренування вологи протягом години). Зольність відходів грануляту становила Аdхв=80-86 %. Емульгування зв'язуючого здійснювалося за допомогою ультразвукового гомогенізатора. Експлуатація установки показала, що BHP-процес масляної агломерації найефективніший при переробці тонкодисперсних високозольних фракцій вугілля — відходів флотації, фугатів центрифуг, зливів відстійників тощо Недоліком процесу є високі питомі витрати зв'язуючого агенту.

## Технологія «IPTACCS»
На початку 80-х років фірмами BHP та BPA розробляється технологія використання селективної масляної грануляції для обезводнення і облагороджування гідравлічно транспортуємого вугілля (Рігбі, Джонс, Майварінг, Калькотт та ін.). Запропоновано піддавати масляній грануляції вугілля головної станції магістральної гідротранспортної системи (МГТС). По цій технології, названій «IPTACCS» (рис.1) вугілля подрібнюють до крупності 0-0,5 мм, перемішують водо-вугле-масляну суспензію до утворення гранул середньою крупністю 1 мм в грануляторах-мішалках вертикального типу. Гранульований продукт гідротранспортують, а потім обезводнюють на ситах. Як зв'язуюче використовують нафтопродукти та кам'яновугільні смоли (продукт коксування). Витрати зв'язуючого Qн=10-15 мас.%. При зольності вихідного вугілля 23-26 % і концентрації твердого в суспензії 45-50 % одержують гранульований продукт зольністю 10-13 %.
Технологія «IPTACCS» досліджена на напівпромисловій установці продуктивністю 30-50 т/год в Австралії поблизу Ньюкасла (Новий Південний Уельс) і рекомендована для МГТС коксівного вугілля при дальності транспортування 200 км та вантажопотоці 4 млн тонн вугілля на рік.

title: Процес ВНР-ВРА

wikitext:
[[Зображення:Процес ВНР-ВРА.jpg|thumb|500px|Рис. 1 — Схема процесу ВНР-ВРА: 1,2 — вода та вихідне вугілля; 3 — дільниця подрібнення вугілля та приготування пульпи; 4,6 — гідросуміш грануляту; 5 — трубопровід діаметром 100 мм, довжиною 1,6 км; 7 — ємності для зберігання гідросуміші; 8 — операція обезводнення; 9 — зглущення відходів; 10,11 — [[технічна вода]]; 12 — тверді відходи; 13 — операція обезмаслення; 14 — масляний агент; 15 — гранульоване вугілля на експорт (17), для вугільномасляної суспензії (18), скраплення вугілля (19); 16 — обезмаслений гранулят для енергктичних потреб (20), коксування (21), на експорт (22), на газифікацію (23).]]

'''Процес ВНР-ВРА''' — різновид спеціального [[процес]]у [[збагачення корисних копалин]], [[масляна агломерація|масляної агломерації]] некондиційних [[відходи|відходів]] вуглезбагачення. Характерна особливість технології — застосування для агрегації водо-вугле-масляної суміші гідротранспортних мереж. [[Технологія]] розроблена в [[1970]]-х роках Центральною науково-дослідною лабораторією компанії [[Broken Hill Proprietaty]], також пущена в експлуатацію напівпромислова установка. Розробники технології — Ніколь, Браун, Армстронг, Свансон та ін.

== Опис технології ==

Вихідну [[суспензія|суспензію]] змішували з емульгованим [[зв’язуюче|зв'язуючим]] і гранулювали у [[вертикальний гранулятор|вертикальному грануляторі]] з мішалкою імпелерного типу. Переробці піддавали суспензію з [[концентрація|концентрацією]] твердої фази 25-50 %, [[зольність|зольністю]] 35-45 %. Як [[зв’язуюче]] застосовували [[гас]], [[дизельне паливо]], легкі масла. Витрати зв'язуючого знаходилися в межах 12-16 мас.%. Після 15-20 хв. перемішування одержувані [[гранули]] вилучали з води на [[дугове сито|дуговому ситі]]. Гранульований продукт мав такі [[характеристика|характеристики]]: [[крупність]] гранул dа=2-5 мм; зольність Аd=7-9 %; вологість Wrtk=12,8 % (після [[дренування]] вологи протягом години). Зольність відходів грануляту становила Аdхв=80-86 %. [[Емульгування]] зв'язуючого здійснювалося за допомогою ультразвукового [[гомогенізатор]]а. Експлуатація установки показала, що BHP-процес масляної агломерації найефективніший при переробці тонкодисперсних високозольних фракцій вугілля — відходів [[флотація|флотації]], [[фугат]]ів [[центрифуга|центрифуг]], зливів [[відстійник]]ів тощо Недоліком процесу є високі питомі витрати зв'язуючого агенту.

== Технологія «IPTACCS» ==

На початку 80-х років фірмами BHP та BPA розробляється технологія використання селективної масляної грануляції для [[обезводнення]] і облагороджування гідравлічно транспортуємого [[вугілля]] (Рігбі, Джонс, Майварінг, Калькотт та ін.). Запропоновано піддавати масляній грануляції вугілля головної станції [[магістральна гідротранспортна система|магістральної гідротранспортної системи]] (МГТС). По цій технології, названій «IPTACCS» (рис.1) вугілля подрібнюють до крупності 0-0,5 мм, перемішують водо-вугле-масляну суспензію до утворення гранул середньою крупністю 1 мм в грануляторах-мішалках вертикального типу. Гранульований продукт гідротранспортують, а потім обезводнюють на ситах. Як зв'язуюче використовують [[нафтопродукт]]и та кам'яновугільні [[смоли]] (продукт [[коксування]]). Витрати зв'язуючого Qн=10-15 мас.%. При зольності вихідного вугілля 23-26 % і концентрації твердого в суспензії 45-50 % одержують гранульований продукт зольністю 10-13 %.

Технологія «IPTACCS» досліджена на напівпромисловій установці [[продуктивність|продуктивністю]] 30-50 т/год в [[Австралія|Австралії]] поблизу [[Ньюкасл (Новий Південний Уельс)|Ньюкасл]]а ([[Новий Південний Уельс]]) і рекомендована для МГТС коксівного вугілля при дальності транспортування 200 км та вантажопотоці 4 млн тонн вугілля на рік.

==Див. також==

* [[Спеціальні методи збагачення корисних копалин]]
* [[Масляна агломерація вугілля]]
== Література ==
* В.Білецький, П.Сергєєв, Ю.Папушин Теорія і практика селективної масляної агрегації вугілля. Донецьк: Грань. — 1996. — 286 с.
* Сергєєв П. В., Білецький В. С. Селективна флокуляція вугільних шламів органічними реагентами. (монографія). — Донецьк: Східний видавничий дім, Донецьке відділення НТШ, «Редакція гірничої енциклопедії», 2010. — 240 с.

[[Категорія:Агломерація корисних копалин]]


text:
# П'ятницький Йосип Аронович
Йосип Аронович П'ятницький (Таршис) (29 січня 1882, містечко Вількомір Ковенської губернії, тепер місто Укмерге, Литва — розстріляний 29 липня 1938, Лефортовська в'язниця НКВС міста Москви) — радянський партійний діяч, секретар виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу. Член ВЦВК і ЦВК СРСР. Кандидат у члени ЦК РКП(б) (1920—1921). Член Центральної контрольної комісії ВКП(б) (1924—1927). Член ЦК ВКП(б) (1927—1937).

## Біографія
Народився 17 (29) січня 1882 року в єврейській родині столяра. У навчальних закладах не вчився, займався самоосвітою.
З 1896 по лютий 1902 року навчався у кравця, працював кравцем у Вількомірі, Ковно та Вільно. У кінці 1897 року переїхав в Ковно до брата.
У середині 1898 року вступив в революційний гурток і підпільну профспілку (з цього року пізніше йому був зарахований стаж в РСДРП). Член РСДРП з 1898 року.
Пізніше переїхав у Вільно, виконував обов'язки секретаря і касира профспілки дамських кравців. У 1899 і 1900 роках — один з організаторів святкування 1-го травня у Вільно (обидва рази захід розгонився поліцією). У 1900 році встановив зв'язок з редакцією газети «Іскра» і незабаром став одним з перших її агентів в Росії. Впродовж декількох років під керівництвом Ф. Щеколдіна займався організацією мережі нелегальної доставки газети з-за кордону.
На початку березня 1902 року заарештований жандармами, поміщений в Лук'янівську в'язницю міста Києва. Тут під керівництвом Йосипа Блюменфельда (майбутнього меншовика), а також Баумана і Литвинова П'ятницкий вивчав основи марксистської теорії. 18 серпня 1902 року втік з в'язниці. З вересня по жовтень 1902 року нелегально працював кравцем у Житомирі.
У жовтні 1902 року виїхав за кордон. Тут він знову займався налагодженням мережі постачання нелегальної літератури в Росію з центром у Берліні. У жовтні 1903 року на з'їзді Закордонної ліги російської революційної соціал-демократії в Женеві П'ятницкий став на сторону більшовиків.
Після посилення тиску з боку поліції Німеччини і Швейцарії П'ятницкий у 1905 році повернувся в Росію і оселився в Одесі. З липня 1905 по січень 1906 року був членом Одеського комітету РСДРП, брав участь в організації страйку і демонстрації 12 жовтня 1905 року, що закінчилися боями робітників з поліцією і козаками. 15 січня 1906 року був заарештований, але не впізнаний і через 6 місяців (у липні 1906 року) випущений з в'язниці. З липня по вересень 1906 року був партійним робітником професійної організації тютюнників.
З вересня 1906 по квітень 1908 року — керівник конспіративно-технічного апарату Московського комітету РСДРП (б). У квітні — червні 1908 року — партійний працівник—нелегал в Пензі, Ростові-на-Дону та Вількомірі. З червня по вересень 1908 року перебував у в'язницях вількоміра та Ковно.
У жовтні 1908 році знову виїхав за кордон, брав участь в діяльності Закордонного бюро РСДРП, був уповноваженим ЦК РСДРП (б) в німецькому місті Лейпцигу. З вересня 1912 по липень 1913 року — курсант курсів електромонтерів у місті Парижі.
У 1913 році повернувся в Росію. З серпня 1913 по липень 1914 року — електромонтер на будівництві трамвайної лінії в Самарі і на заводі акціонерного товариства цементних заводів «Ассерін» в місті Вольську Саратовської губернії.
У липня 1914 року заарештований, перебував у в'язниці та на поселенні в місті Самарі. Потім був на поселенні в селі Федіно Абанської волості Канського повіту Єнісейської губернії.
Після лютневої революції 1917 року повернувся до Москви, став членом Московського комітету РСДРП(б) та членом тимчасового секретаріату Московського міського комітету РСДРП(б), бойового партійного центру, очолював червоногвардійський загін Московського залізничного вузла. З травня 1917 по травень 1918 року був головою районної ради Московського залізничного вузла. Член виконавчого комітету Московської Ради. У дні Жовтневого перевороту 1917 року виступив з пропозицією утворити в Москві «демократичний уряд із складу усіх соціалістичних партій».
У березні 1917 — квітні 1920 року — організатор районного комітету Московської організації Спілки залізничників. У грудні 1917 — лютому 1919 року — голова правління Всеросійської профспілки майстрів і робітників залізниць, член Всеросійського виконавчого комітету залізничників. У березні 1919 — липні 1920 року — голова Всеросійської профспілки робітників і службовців залізничного транспорт (Цекпрофсожу). Працював у виконкомі Московської ради робітничих і солдатських депутатів.
У серпні — листопаді 1920 року — відповідальний секретар Московського губернського комітету РКП(б). З грудня 1920 по квітень 1921 року хворів, не працював.
З 1921 року — на відповідальній роботі в Комуністичному Інтернаціоналі (Комінтерні), творець конспіративно-технічного апарату.
6 грудня 1922 — 1937 року — член Секретаріату виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу. 6 грудня 1922 — 19 грудня 1926 року — член Організаційного бюро виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу.
28 червня 1923 — вересень 1935 року — секретар виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу.
З липня 1924 року — кандидат у члени виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу. 17 грудня 1926 — 3 вересня 1928 — кандидат у члени Президії виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу. 20 грудня 1926 — вересень 1935 року — член Політичного секретаріату виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу. 3 вересня 1928 —  вересень 1935 року — член Президії виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу.
19 серпня 1935 — 7 липня 1937 року — завідувач політико-адміністративного відділу ЦК ВКП(б).
Заарештований 7 липня 1937 року. 28 липня 1938 року засуджений Військовою колегією Верховного суду СРСР до страти. Розстріляний 29 липня 1938 року.
Посмертно реабілітований 28 січня 1956 року. Рішенням КПК при ЦК КПРС від 7 лютого 1956 року відновлений у партії.

title: П'ятницький Йосип Аронович

wikitext:
{{Особа
| ім'я                 = П'ятницький Йосип Аронович
| зображення           =
| розмір_зображення    = 200 пкс
| дата_народження      =
| місце_народження     =
| дата_смерті          =
| місце_смерті         =
| поховання            =
| громадянство         =
| підданство           =
| національність       = [[єврей]]
| військове звання     =
| партія               = [[ВКП(б)]]
| нагороди             =
}}
'''Йосип Аронович П'ятницький (Таршис)''' ({{ДН|29|01|1882}}, містечко Вількомір [[Ковенська губернія|Ковенської губернії]], тепер місто [[Укмерге]], [[Литва]] — розстріляний {{ДС|29|07|1938}}, Лефортовська в'язниця [[Народний комісаріат внутрішніх справ СРСР|НКВС]] міста [[Москва|Москви]]) — [[Союз Радянських Соціалістичних Республік|радянський]] партійний діяч, секретар виконавчого комітету [[Комуністичний інтернаціонал|Комуністичного Інтернаціоналу]]. Член [[Всеросійський центральний виконавчий комітет|ВЦВК]] і ЦВК СРСР. Кандидат у члени [[ЦК РКП(б)]] (1920—1921). Член [[Центральна контрольна комісія КПРС|Центральної контрольної комісії ВКП(б)]] (1924—1927). Член [[ЦК ВКП(б)]] (1927—1937).

== Біографія ==
Народився 17 (29) січня 1882 року в єврейській родині столяра. У навчальних закладах не вчився, займався самоосвітою.

З 1896 по лютий 1902 року навчався у кравця, працював кравцем у Вількомірі, Ковно та Вільно. У кінці 1897 року переїхав в Ковно до брата.

У середині 1898 року вступив в революційний гурток і підпільну профспілку (з цього року пізніше йому був зарахований стаж в РСДРП). Член [[РСДРП]] з [[1898]] року.

Пізніше переїхав у Вільно, виконував обов'язки секретаря і касира профспілки дамських кравців. У 1899 і 1900 роках — один з організаторів святкування 1-го травня у Вільно (обидва рази захід розгонився поліцією). У 1900 році встановив зв'язок з редакцією газети «Іскра» і незабаром став одним з перших її агентів в Росії. Впродовж декількох років під керівництвом Ф. Щеколдіна займався організацією мережі нелегальної доставки газети з-за кордону.

На початку березня 1902 року заарештований жандармами, поміщений в Лук'янівську в'язницю міста Києва. Тут під керівництвом Йосипа Блюменфельда (майбутнього меншовика), а також Баумана і Литвинова П'ятницкий вивчав основи марксистської теорії. 18 серпня 1902 року втік з в'язниці. З вересня по жовтень 1902 року нелегально працював кравцем у Житомирі.

У жовтні 1902 року виїхав за кордон. Тут він знову займався налагодженням мережі постачання нелегальної літератури в Росію з центром у Берліні. У жовтні 1903 року на з'їзді Закордонної ліги російської революційної соціал-демократії в Женеві П'ятницкий став на сторону більшовиків.

Після посилення тиску з боку поліції Німеччини і Швейцарії П'ятницкий у 1905 році повернувся в Росію і оселився в Одесі. З липня 1905 по січень 1906 року був членом Одеського комітету РСДРП, брав участь в організації страйку і демонстрації 12 жовтня 1905 року, що закінчилися боями робітників з поліцією і козаками. 15 січня 1906 року був заарештований, але не впізнаний і через 6 місяців (у липні 1906 року) випущений з в'язниці. З липня по вересень 1906 року був партійним робітником професійної організації тютюнників.

З вересня 1906 по квітень 1908 року — керівник конспіративно-технічного апарату Московського комітету РСДРП (б). У квітні — червні 1908 року — партійний працівник—нелегал в Пензі, Ростові-на-Дону та Вількомірі. З червня по вересень 1908 року перебував у в'язницях вількоміра та Ковно.

У жовтні 1908 році знову виїхав за кордон, брав участь в діяльності Закордонного бюро РСДРП, був уповноваженим ЦК РСДРП (б) в німецькому місті Лейпцигу. З вересня 1912 по липень 1913 року — курсант курсів електромонтерів у місті Парижі.

У 1913 році повернувся в Росію. З серпня 1913 по липень 1914 року — електромонтер на будівництві трамвайної лінії в Самарі і на заводі акціонерного товариства цементних заводів «Ассерін» в місті Вольську Саратовської губернії.

У липня 1914 року заарештований, перебував у в'язниці та на поселенні в місті Самарі. Потім був на поселенні в селі Федіно Абанської волості Канського повіту Єнісейської губернії.

Після лютневої революції 1917 року повернувся до Москви, став членом Московського комітету РСДРП(б) та членом тимчасового секретаріату Московського міського комітету РСДРП(б), бойового партійного центру, очолював червоногвардійський загін Московського залізничного вузла. З травня 1917 по травень 1918 року був головою районної ради Московського залізничного вузла. Член виконавчого комітету Московської Ради. У дні Жовтневого перевороту 1917 року виступив з пропозицією утворити в Москві «демократичний уряд із складу усіх соціалістичних партій».

У березні 1917 — квітні 1920 року — організатор районного комітету Московської організації Спілки залізничників. У грудні 1917 — лютому 1919 року — голова правління Всеросійської профспілки майстрів і робітників залізниць, член Всеросійського виконавчого комітету залізничників. У березні 1919 — липні 1920 року — голова Всеросійської профспілки робітників і службовців залізничного транспорт (Цекпрофсожу). Працював у виконкомі Московської ради робітничих і солдатських депутатів.

У серпні — листопаді 1920 року — відповідальний секретар Московського губернського комітету РКП(б). З грудня 1920 по квітень 1921 року хворів, не працював.

З 1921 року — на відповідальній роботі в Комуністичному Інтернаціоналі (Комінтерні), творець конспіративно-технічного апарату.

6 грудня 1922 — 1937 року — член Секретаріату виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу. 6 грудня 1922 — 19 грудня 1926 року — член Організаційного бюро виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу.

28 червня 1923 — вересень 1935 року — секретар виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу.

З липня 1924 року — кандидат у члени виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу. 17 грудня 1926 — 3 вересня 1928 — кандидат у члени Президії виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу. 20 грудня 1926 — вересень 1935 року — член Політичного секретаріату виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу. 3 вересня 1928 —  вересень 1935 року — член Президії виконавчого комітету Комуністичного Інтернаціоналу.

19 серпня 1935 — 7 липня 1937 року — завідувач політико-адміністративного відділу ЦК ВКП(б).

Заарештований 7 липня 1937 року. 28 липня 1938 року засуджений Військовою колегією Верховного суду СРСР до страти. Розстріляний 29 липня 1938 року.

Посмертно реабілітований 28 січня 1956 року. Рішенням КПК при ЦК КПРС від 7 лютого 1956 року відновлений у партії.

== Джерела ==
* ''Филиппов С.'' Руководители центральных органов ВКП(б) в 1934—1939 гг. Справочник. — {{М.}} : РОССПЭН, 2018. {{ref-ru}}

[[Категорія:Репресовані]]
[[Категорія:Члени ЦК КПРС]]
[[Категорія:Жертви Великого терору з Литви]]

title: П'ятницький Йосип Аронович

Народився: 17 (29) січня 1882 · Укмерґе, Ковенська губернія, Російська імперія

Помер: 29 липня 1938 (56 років) · Москва, СРСР

Поховання: Розстрільний полігон «Комунарка»

Країна: СРСР

Національність: єврей

Діяльність: письменник, політик

Знання мов: російська

Членство: ЦК КПРС і Всесоюзне товариство старих більшовиків

Партія: ВКП(б)


text:
# Фріц Меєр
Фріц Меєр (нім. Fritz Meyer; 17 лютого 1916, Ганновер — 11 вересня 1941, Данська протока) — німецький офіцер-підводник, оберлейтенант-цур-зее крігсмаріне.

## Біографія
8 квітня 1934 року вступив на флот. З 29 вересня 1940 по 22 травня 1941 року — командир підводного човна U-34, з 7 червня 1941 року — U-207. 24 серпня вийшов у свій перший і останній похід. 11 вересня потопив 2 британські торгові пароплави з конвою SC 42, загальною водотоннажністю 9727 тонн.
| Назва корабля | Тоннаж | Вантаж                                                     | Екіпаж | Загинули |
| ------------- | ------ | ---------------------------------------------------------- | ------ | -------- |
| Stonepool     | 4,803  | 7000 тонн зерна, 528 тонн вівса і 115 тонн вантажівок      | 49     | 42       |
| Berury        | 4,924  | 2100 тонн генеральних вантажів, включаючи армійські товари | 42     | 1        |

Того ж дня U-207 був потоплений в Данській протоці (63°59′ пн. ш. 34°48′ зх. д.) глибинними бомбами британських есмінців «Лемінгтон» та «Ветеран». Всі 41 члени екіпажу загинули.

## Звання
- Кандидат в офіцери (8 квітня 1934)
- Фенріх-цур-зее (1 липня 1935)
- Оберфенріх-цур-зее (1 січня 1937)
- Лейтенант-цур-зее (1 квітня 1937)
- Оберлейтенант-цур-зее (1 квітня 1939)

## Нагороди
- Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу (4 роки)

title: Фріц Меєр

wikitext:
{{Особа
|нагороди = {{Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го класу}}
}}

'''Фріц Меєр''' ({{lang-de|Fritz Meyer}}; [[17 лютого]] [[1916]], [[Ганновер]] — [[11 вересня]] [[1941]], [[Данська протока]]) — німецький офіцер-підводник, [[оберлейтенант-цур-зее]] [[крігсмаріне]].

== Біографія ==
8 квітня 1934 року вступив на флот. З 29 вересня 1940 по 22 травня 1941 року — командир підводного човна [[U-34 (1936)|U-34]], з 7 червня 1941 року — [[U-207]]. 24 серпня вийшов у свій перший і останній похід. 11 вересня потопив 2 британські торгові пароплави з конвою SC 42, загальною водотоннажністю 9727 тонн.
{| class="wikitable"
!Назва корабля
!Тоннаж
!Вантаж
!Екіпаж
!Загинули
|-
|Stonepool
|4,803
|7000 тонн зерна, 528 тонн вівса і 115 тонн вантажівок
|49
|42
|-
|Berury
|4,924
|2100 тонн генеральних вантажів, включаючи армійські товари
|42
|1
|}
Того ж дня U-207 був потоплений в Данській протоці (63°59′ пн. ш. 34°48′ зх. д.) глибинними бомбами британських есмінців ''[[USS Twiggs (DD-127)|«Лемінгтон»]]'' та ''[[HMS Veteran (D72)|«Ветеран»]]''. Всі 41 члени екіпажу загинули.

== Звання ==

* Кандидат в офіцери (8 квітня 1934)
* [[Фенріх-цур-зее]] (1 липня 1935)
* [[Оберфенріх-цур-зее]] (1 січня 1937)
* [[Лейтенант-цур-зее]] (1 квітня 1937)
* [[Оберлейтенант-цур-зее]] (1 квітня 1939)

== Нагороди ==

* [[Медаль «За вислугу років у Вермахті»]] 4-го класу (4 роки)

== Посилання ==

* [https://uboat.net/men/commanders/817.html Меєр на сайті uboat.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20210507124821/https://uboat.net/men/commanders/817.html |date=7 травня 2021 }}

== Примітки ==
{{DEFAULTSORT:Меєр Фріц}}
[[Категорія:Померли в морі]]
[[Категорія:Оберлейтенанти-цур-зее крігсмаріне]]
[[Категорія:Німецькі підводники Другої світової війни]]
[[Категорія:Командири підводних човнів]]
[[Категорія:Загинули в боях Другої світової війни]]

title: нім. Fritz Meyer

Народився: 17 лютого 1916 · Ганновер, Королівство Пруссія, Німецька імперія

Помер: 11 вересня 1941 (25 років) · Данська протока

Діяльність: офіцер ВМФ Німеччини, підводник, солдат

Знання мов: німецька

Учасник: Друга світова війна

Військове звання: Оберлейтенант-цур-зее


text:
# MBOAT1
MBOAT1 (англ. Membrane bound O-acyltransferase domain containing 1) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на 6-й хромосомі. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 495 амінокислот, а молекулярна маса — 56 557.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MAAEPQPSSL |  | SYRTTGSTYL |  | HPLSELLGIP |  | LDQVNFVVCQ |  | LVALFAAFWF |
| RIYLRPGTTS |  | SDVRHAVATI |  | FGIYFVIFCF |  | GWYSVHLFVL |  | VLMCYAIMVT |
| ASVSNIHRYS |  | FFVAMGYLTI |  | CHISRIYIFH |  | YGILTTDFSG |  | PLMIVTQKIT |
| TLAFQVHDGL |  | GRRAEDLSAE |  | QHRLAIKVKP |  | SFLEYLSYLL |  | NFMSVIAGPC |
| NNFKDYIAFI |  | EGKHIHMKLL |  | EVNWKRKGFH |  | SLPEPSPTGA |  | VIHKLGITLV |
| SLLLFLTLTK |  | TFPVTCLVDD |  | WFVHKASFPA |  | RLCYLYVVMQ |  | ASKPKYYFAW |
| TLADAVNNAA |  | GFGFSGVDKN |  | GNFCWDLLSN |  | LNIWKIETAT |  | SFKMYLENWN |
| IQTATWLKCV |  | CYQRVPWYPT |  | VLTFILSALW |  | HGVYPGYYFT |  | FLTGILVTLA |
| ARAVRNNYRH |  | YFLSSRALKA |  | VYDAGTWAVT |  | QLAVSYTVAP |  | FVMLAVEPTI |
| SLYKSMYFYL |  | HIISLLIILF |  | LPMKPQAHTQ |  | RRPQTLNSIN |  | KRKTD      |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Кодований геном білок за функціями належить до трансфераз, ацилтрансфераз, фосфопротеїнів. Задіяний у таких біологічних процесах, як метаболізм ліпідів, біосинтез ліпідів, альтернативний сплайсинг. Локалізований у мембрані.

title: MBOAT1

wikitext:
{{Картка гена}}
'''MBOAT1''' ({{lang-en|Membrane bound O-acyltransferase domain containing 1}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на 6-й хромосомі.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:21579 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:21579 |language=англ. |accessdate=19 вересня 2017 |archive-date=13 травня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170513070150/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:21579 }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20170513070150/http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:21579 |date=2017-05-13 }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 495 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 56 557<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/Q6ZNC8#sequences |title=UniProt, Q6ZNC8 |language=англ. |accessdate=19 вересня 2017 |archive-date=14 липня 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170714043658/http://www.uniprot.org/uniprot/Q6ZNC8#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MAAEPQPSSL		SYRTTGSTYL		HPLSELLGIP		LDQVNFVVCQ		LVALFAAFWF

RIYLRPGTTS		SDVRHAVATI		FGIYFVIFCF		GWYSVHLFVL		VLMCYAIMVT

ASVSNIHRYS		FFVAMGYLTI		CHISRIYIFH		YGILTTDFSG		PLMIVTQKIT

TLAFQVHDGL		GRRAEDLSAE		QHRLAIKVKP		SFLEYLSYLL		NFMSVIAGPC

NNFKDYIAFI		EGKHIHMKLL		EVNWKRKGFH		SLPEPSPTGA		VIHKLGITLV

SLLLFLTLTK		TFPVTCLVDD		WFVHKASFPA		RLCYLYVVMQ		ASKPKYYFAW

TLADAVNNAA		GFGFSGVDKN		GNFCWDLLSN		LNIWKIETAT		SFKMYLENWN

IQTATWLKCV		CYQRVPWYPT		VLTFILSALW		HGVYPGYYFT		FLTGILVTLA

ARAVRNNYRH		YFLSSRALKA		VYDAGTWAVT		QLAVSYTVAP		FVMLAVEPTI

SLYKSMYFYL		HIISLLIILF		LPMKPQAHTQ		RRPQTLNSIN		KRKTD

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функціями належить до [[трансферази|трансфераз]], [[ацилтрансфераза|ацилтрансфераз]], [[фосфопротеїни|фосфопротеїнів]]. Задіяний у таких біологічних процесах, як метаболізм [[ліпіди|ліпідів]], біосинтез ліпідів, [[альтернативний сплайсинг]]. Локалізований у мембрані.

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
* {{cite journal|назва=Lysophospholipid acyltransferases and arachidonate recycling in human neutrophils. |journal=J. Biol. Chem. |автор=Gijon M.A., Riekhof W.R., Zarini S., Murphy R.C., Voelker D.R. |дата=2008 |сторінки=30235 — 30245|volume=283}} {{PMID|18772128}} {{DOI|10.1074/jbc.M806194200}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 6 (людина)|Хромосома 6]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Трансферази]]

title: Ідентифікатори

Символи: MBOAT1, LPEAT1, LPLAT, LPLAT 1, LPSAT, OACT1, dJ434O11.1, membrane bound O-acyltransferase domain containing 1

Зовнішні ІД: OMIM: 611732 MGI: 2387184 HomoloGene: 57467 GeneCards: MBOAT1

title: Пов'язані генетичні захворювання

Пов'язані генетичні захворювання: ожиріння

Молекулярна функція: • transferase activity · • acyltransferase activity · • 2-acylglycerol-3-phosphate O-acyltransferase activity · • 1-acylglycerol-3-phosphate O-acyltransferase activity

Клітинна компонента: • integral component of membrane · • endoplasmic reticulum membrane · • мембрана

Біологічний процес: • phosphatidylserine acyl-chain remodeling · • phosphatidylethanolamine acyl-chain remodeling · • Обмін жирів · • phospholipid biosynthetic process · • phospholipid metabolic process

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

Ортологи: Вікідані

Див./Ред. для людей: Див./Ред. для мишей


text:
# Гнізна
Гні́зна — річка в Україні, у Тернопільському  районі Тернопільської області. Ліва притока Серету (басейн Дністра).

## Опис
Довжина 81 км. Площа водозбірного басейну 1 110 км². Похил річки 0,9 м/км. Використовується на водопостачання, гідроенергетику, зрошення.

### Долина
Долина трапецієподібна, асиметрична (лівий берег значно крутіший), завширшки 0,3—1,5 км. Подекуди, як результат водної ерозії, у долині трапляються яри та балки заввишки до 20 м. У верхів'ї разом з лівою притокою Теребна та правою Гніздечна утворює широку річкову долину із заторфованим днищем з малорозвинутими терасами. Вздовж берегів здійснюються водоохоронні заходи.

### Гідрологічний режим
Річище звивисте, завширшки 3—8 м (місцями до 40 м), завглибшки 60—80 см (в період повені 1,5—2 м). Заплава завширшки понад 300 м. Споруджені ставки. Швидкість течії 0,1—0,2 м/с. Максимальні витрати води понад 74 м³/с. Замерзає наприкінці грудня, скресає на початку березня. Найбільша водоносність — березень — квітень.

## Розташування
Бере початок з двох витоків: один на північний захід від села Шимківці, інший, східний, протікає через село Синява. Витоки розташовані на схилах вододілу, що роз'єднує басейни Дністра й Прип'яті. Гнізна тече переважно на південь та (частково) південний захід. Впадає до Серету між селами Семенів і Залав'є.

## Притоки
Праві: Гніздечна.
Ліві: Гнізна Гнила, Теребна, Сороцька, Вільховець, Боричівка.

## Населені пункти
На берегах Гнізної розташовані: місто Збараж, смт Великі Бірки, місто Теребовля, а також багато сіл.

## Цікаві факти
- У верхів'ї (36 км), до злиття з Гніздечною, носить назву Гнізна Гнила.
- Походження назви остаточно не встановлено. Існує кілька тлумачень. Гіпотетично з праслов'янського «заглиблення, оточене підвищеннями».

## Світлини
- Гнізна Гнила в урочищі «Замчисько», с. Чернелів-Руський
- Гнізна Гнила в урочищі «Кут», Великі Бірки
- Вигляд з Баворова на Гнізну
- Гнізна в с. Кровинка
- Старі шлюзи Дичківської ГЕС на Гнізні

title: Гнізна

wikitext:
{{Річка
| назва             = Гнізна
| зображення        = Р. Гнізна Гнила у Великих Бірках.jpg
| зображення_розмір = 300px
| підпис            = Гнізна біля смт [[Великі Бірки]]
| довжина           = 81 [[км]]
| висота_витоку     =
| стік              =
| площа_басейну     = 1 110 [[км²]]
| витік             = на північний захід від с. [[Шимківці (Збаразький район)|Шимківці]]
| гирло             = [[Серет (притока Дністра)|Серет]]
| країни_басейну    = {{UKR}}
[[Тернопільська область]]
[[Тернопільський район]]
| прирічкові_країни =
| притоки = [[Гніздечна]] (права);
В Соборному в Безодні глибина 2 метри
[[Гнізна Гнила]], [[Теребна]], [[Сороцька]], [[Вільховець (притока Гнізни)|Вільховець]], [[Боричівка (річка)|Боричівка]] (ліві)
| мапа =
| мапа_розмір =
| мапа_підпис =
}}
[[Файл:Гнізна в Теребовлі.jpg|міні|Гнізна в Теребовлі]]
[[Файл:Ріка Гнізна у Соборному.jpg|міні|Ріка Гнізна у Соборному]]
'''Гні́зна''' — [[річка]] в [[Україна|Україні]], у [[Тернопільський район|Тернопільському]]  районі [[Тернопільська область|Тернопільської області]]. Ліва притока [[Серет (притока Дністра)|Серету]] (басейн [[Дністер|Дністра]]).

== Опис ==
Довжина 81 [[км]]. Площа водозбірного басейну 1 110 [[км²]]. [[Похил річки]] 0,9 м/км. Використовується на водопостачання, гідроенергетику, зрошення.

=== Долина ===
[[Долина]] трапецієподібна, асиметрична (лівий берег значно крутіший), завширшки 0,3—1,5 км. Подекуди, як результат водної [[ерозія|ерозії]], у долині трапляються яри та балки заввишки до 20 [[м]]. У верхів'ї разом з лівою притокою [[Теребна]] та правою [[Гніздечна]] утворює широку річкову долину із [[торф|заторфованим]] днищем з малорозвинутими [[тераса]]ми. Вздовж берегів здійснюються водоохоронні заходи.

=== Гідрологічний режим ===
[[Річище]] звивисте, завширшки 3—8 м (місцями до 40 м), завглибшки 60—80 см (в період повені 1,5—2 м). [[Заплава]] завширшки понад 300 м. Споруджені [[став]]ки. Швидкість течії 0,1—0,2 м/с. Максимальні витрати води понад 74 м³/с. Замерзає наприкінці [[грудень|грудня]], скресає на початку [[березень|березня]]. Найбільша водоносність — [[березень]] — [[квітень]].

== Розташування ==
Бере початок з двох витоків: один на північний захід від села [[Шимківці (Збаразький район)|Шимківці]], інший, східний, протікає через село [[Синява (Збаразький район)|Синява]]. Витоки розташовані на схилах [[вододіл]]у, що роз'єднує басейни [[Дністер|Дністра]] й [[Прип'ять|Прип'яті]]. Гнізна тече переважно на південь та (частково) південний захід. Впадає до [[Серет (притока Дністра)|Серету]] між селами [[Семенів (Теребовлянський район)|Семенів]] і [[Залав'є]].

== Притоки ==
Праві: [[Гніздечна]].

Ліві: [[Гнізна Гнила]], [[Теребна]], [[Сороцька]], [[Вільховець (притока Гнізни)|Вільховець]], [[Боричівка (річка)|Боричівка]].

== Населені пункти ==
На берегах Гнізної розташовані: місто [[Збараж]], смт [[Великі Бірки]], місто [[Теребовля]], а також багато сіл.

== Цікаві факти ==
* У верхів'ї (36 [[км]]), до злиття з [[Гніздечна|Гніздечною]], носить назву [[Гнізна Гнила]].
* Походження назви остаточно не встановлено. Існує кілька тлумачень. Гіпотетично з праслов'янського «заглиблення, оточене підвищеннями».
== Світлини ==
<gallery mode="packed" heights="170px">
Зображення:Zamczysko.jpg|Гнізна Гнила в урочищі «Замчисько», с. [[Чернелів-Руський]]
Зображення:Gnizna Gnyla oct 08.jpg|Гнізна Гнила в урочищі «Кут», [[Великі Бірки]]
|Гнізна в урочищі «Вапнярка», [[Дичків]]
|Гнізна в урочищі «Вапнярка» взимку
|Гнізна в околицях [[Дичків|Дичкова]] взимку
Зображення:R. Gnizna in Bavoriv.jpg|Вигляд з [[Баворів|Баворова]] на Гнізну
Зображення:Gnizna in Krovinka 1.jpg|Гнізна в с. [[Кровинка]]
Файл:Gnizna Stari shljuzy.jpg|Старі шлюзи [[Дичківська ГЕС|Дичківської ГЕС]] на Гнізні
</gallery>

== Джерела ==
{{Вікіпосилання
|Тема               = Гнізна
|Портал             = Тернопільщина
|Портал-зображення  = Large Coat of Arms of Ternopil Oblast.png
|Вікісховище        = Category:Hnizna
}}
* {{ГЕУ}}
* Каталог річок України. — К. : Видавництво АН УРСР, 1957.
* Й. Свинко: ''Гнізна (у верхів'ї Гнізна Гнила).'' ''Тернопільський енциклопедичний словник.'' редкол.: Г. Яворський та ін.. T. 1: А—Й. Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004, — c. 374. <nowiki>ISBN 966-528-197-6</nowiki>.
* {{SgKP|II|629|Gniezna}} — S. 629. {{ref-pl}}
* [https://shron1.chtyvo.org.ua/Zheliezniak_Iryna/Slovnyk_hidronimiv_Ukrainy.pdf? Словник гідронімів України] — К.: Наукова думка, 1979. — С. 144 (Гнізна № 1)

{{Населені пункти над Гнізною}}
{{Серет}}
{{Бібліоінформація}}

[[Категорія:Малі річки України]]
[[Категорія:Притоки Серету]]
[[Категорія:Гнізна|*]]
[[Категорія:Населені пункти над Гнізною]]
[[Категорія:Річки Тернопільського району]]
[[Категорія:Збараж]]
[[Категорія:Великі Бірки]]
[[Категорія:Теребовля]]

{{river-stub}}

title: 49°46′12″ пн. ш. 25°45′58″ сх. д. / 49.77° пн. ш. 25.766° сх. д.

Витік: на північний захід від с. Шимківці

Гирло: Серет

Басейн: басейн Дністра

Країни: Україна · Тернопільська область · Тернопільський район

Регіон: Тернопільська область

Довжина: 81 км

Притоки: Гніздечна (права); В Соборному в Безодні глибина 2 метри Гнізна Гнила, Теребна, Сороцька, Вільховець, Боричівка (ліві)

П: Портал «Тернопільщина»

d: Інформація у Вікіданих?

CMNS: Гнізна у Вікісховищі?


text:
# Вивільга батанська
Вивільга батанська (Oriolus isabellae) — вид співочих птахів родини вивільгових (Oriolidae).

## Поширення
Ендемік філіппінського острова Лусон. Знаходиться на межі зникнення. Історично відомо з трьох локалітетів в провінції Батаан та п'яти на північному сході острова (провінції Кіріно та Кагаян). У 2004 році птаха спостерігали поблизу Сан-Маріано в провінції Ісабела. В Баттані не спостерігався з 1947 року. За оцінками, популяція становить не більше 250—400 птахів.
Природним середовищем існування є субтропічні або тропічні вологі низинні ліси.

title: Вивільга батанська

wikitext:
{{Taxobox
| name = Вивільга батанська
| image =
| image_caption =
| image2 =
| status = CR
| status_system = IUCN3.1
| status_ref = <ref>{{IUCN|id= 22706378 |title=''Oriolus isabellae'' |assessors=[[BirdLife International]] |version=2020.3|year=2018 |accessdate= 23 березня 2021}}</ref>
| domain = [[Еукаріоти]] (Eukaryota)
| regnum = [[Тварини]] (Animalia)
| phylum = [[Хордові]] (Chordata)
| classis = [[Птахи]] (Aves)
| ordo = [[Горобцеподібні]] (Passeriformes)
| familia = [[Вивільгові]] (Oriolidae)
| genus = [[Вивільга]] (''Oriolus'')
| species = '''Вивільга батанська'''
| binomial = ''Oriolus isabellae''
| binomial_authority = [[Вільям Роберт Огілві-Грант|Ogilvie-Grant]], 1894
| synonyms = * ''Oriolus steerii albiloris''
| wikispecies = Oriolus isabellae
| range_map = Isabele-Oriole-distribution.png
| range_map_caption = Мапа поширення виду
}}
'''Вивільга батанська'''<ref>{{ВНПС}}</ref> (''Oriolus isabellae'') — вид співочих птахів родини [[Вивільгові|вивільгових]] (Oriolidae).

== Поширення ==
Ендемік [[філіппіни|філіппінського]] острова [[Лусон]].<ref>{{Cite web|url=http://avibase.bsc-eoc.org/species.jsp?avibaseid=D25D1A71498B0467|title=Oriolus isabellae - Avibase|website=avibase.bsc-eoc.org|access-date=2017-02-25|archive-date=6 травня 2021|archive-url=https://web.archive.org/web/20210506045931/https://avibase.bsc-eoc.org/species.jsp?avibaseid=D25D1A71498B0467}}</ref> Знаходиться на межі зникнення. Історично відомо з трьох локалітетів в провінції [[Батаан]] та п'яти на північному сході острова (провінції [[Кіріно (провінція)|Кіріно]] та [[Кагаян (провінція)|Кагаян]]). У 2004 році птаха спостерігали поблизу [[Сан-Маріано (Ісабела)|Сан-Маріано]] в провінції [[Ісабела (провінція)|Ісабела]]. В Баттані не спостерігався з 1947 року. За оцінками, популяція становить не більше 250—400 птахів.

Природним середовищем існування є субтропічні або тропічні вологі низинні ліси.

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Бібліоінформація}}
{{птахи-доробити}}

{{Портали|Біологія}}

[[Категорія:Вивільгові]]
[[Категорія:Птахи, описані 1894]]
[[Категорія:Ендемічні птахи Філіппін]]

title: ?Вивільга батанська

Родина: Вивільгові (Oriolidae)

Рід: Вивільга (Oriolus)

Вид: Вивільга батанська

Вікісховище: Oriolus isabellae

Віківиди: Oriolus isabellae


text:
# Ліхтенштейн на зимових Олімпійських іграх 2018
Ліхтенштейн на зимових Олімпійських іграх 2018, що проходили з 9 по 25 лютого 2018 у Пхьончхані (Південна Корея), був представлений 3 спортсменами в 2 видах спорту.

## Медалісти
| Медалі | Спортсмени    | Вид спорту          | Дисципліна          | Дата      |
| ------ | ------------- | ------------------- | ------------------- | --------- |
| Бронза | Тіна Вайратер | Гірськолижний спорт | супергігант (жінки) | 17 лютого |

## Спортсмени
| Вид спорту          | Чоловіки | Жінки | Всього |
| ------------------- | -------- | ----- | ------ |
| Гірськолижний спорт | 1        | 1     | 2      |
| Лижні перегони      | 1        | 1     | 2      |
| Усього              | 2        | 2     | 4      |

## Результати змагань

### Гірськолижний спорт
| Змагання         | Спортсмен      | Швидкісний спуск / 1 спуск | Швидкісний спуск / 1 спуск | Слалом/ 2 спуск | Слалом/ 2 спуск | Усього  | Місце | Відставання |
| Змагання         | Спортсмен      | Час                        | Місце                      | Час             | Місце           | Усього  | Місце | Відставання |
| ---------------- | -------------- | -------------------------- | -------------------------- | --------------- | --------------- | ------- | ----- | ----------- |
| швидкісний спуск | Марко Пфіффнер | не проводився              | не проводився              | не проводився   | не проводився   | 1:45,61 | 43    | +5,36       |
| супергігант      | Марко Пфіффнер | не проводився              | не проводився              | не проводився   | не проводився   | 1:28,57 | 36    | +4,13       |
| комбінація       | Марко Пфіффнер | 1:22,54                    | 44                         | DNF             | DNF             | -       | -     | -           |
| слалом           | Марко Пфіффнер | 51,09                      | 28                         | 52,22           | 24              | 1:43,31 | 25    | +4,32       |

| Змагання           | Спортсменка   | Швидкісний спуск / 1 спуск | Швидкісний спуск / 1 спуск | Слалом/ 2 спуск | Слалом/ 2 спуск | Усього  | Місце | Відставання |
| Змагання           | Спортсменка   | Час                        | Місце                      | Час             | Місце           | Усього  | Місце | Відставання |
| ------------------ | ------------- | -------------------------- | -------------------------- | --------------- | --------------- | ------- | ----- | ----------- |
| швидкісний спуск   | Тіна Вайратер | не проводився              | не проводився              | не проводився   | не проводився   | 1:39,85 | 4     | +0,63       |
| супергігант        | Тіна Вайратер | не проводився              | не проводився              | не проводився   | не проводився   | 1:21,22 | 3     | +0,11       |
| гігантський слалом | Тіна Вайратер | 1:14,08                    | 25                         | 1:10,14         | 17              | 2:24,22 | 22    | +4,20       |

### Лижні перегони
| Змагання             | Спортсмен     | Результат | Місце | Відставання |
| -------------------- | ------------- | --------- | ----- | ----------- |
| 15 км вільним стилем | Мартін Фогель | 36:57,0   | 52    | +3:13,1     |
| скіатлон 15+15 км    | Мартін Фогель | 1:26:08,2 | 59    | +9:48,2     |

wikitext:
{{Ліхтенштейн на Олімпійських іграх
|Ігри = 2018 зимові
|Спортсмени = 3
|видах спорту = 2
|Прапороносець = [[Марко Пфіффнер]] (відкриття)
|Офіційні =
|Золото=
|Срібло=
|Бронза=1
|Всього=
|Місце= —
}}

'''[[Ліхтенштейн]] на [[Зимові Олімпійські ігри 2018|зимових Олімпійських іграх 2018]]''', що проходили з 9 по 25 лютого 2018 у [[Пхьончхан]]і ([[Південна Корея]]), був представлений 3 спортсменами в 2 видах спорту.

== Медалісти ==
{{main|Таблиця медалей зимових Олімпійських ігор 2018}}
{| class="wikitable sortable"  style="font-size:95%"
|-
! Медалі
! Спортсмени
! Вид спорту
! Дисципліна
! Дата
|-
| {{бронзова медаль}} || [[Тіна Вайратер]] || [[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 2018|Гірськолижний спорт]] || [[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 2018 — супергігант (жінки)| супергігант (жінки)]] || 17 лютого
|-
|}

== Спортсмени ==

{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size: 95%"
|-
! width=100|Вид спорту !! width=60|Чоловіки !! width=60|Жінки !! width=60|Всього
|-
| align=left|[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 2018|Гірськолижний спорт]]
| 1 ||1 ||2<ref>{{cite web |url=https://data.fis-ski.com/dynamic/olympic-quotas-list.html?sectorcode=al&listid=2018 |title=Alpine Skiing Quota List for Olympic Games 2018 |date=30 червня 2017 |website=www.data.fis-ski.com/ |publisher=[[Міжнародна федерація лижного спорту]] (FIS) |accessdate=30 липня 2017 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20180209194511/https://data.fis-ski.com/dynamic/olympic-quotas-list.html?sectorcode=al&listid=2018 |archivedate=9 лютого 2018 |deadurl=yes }}</ref>
|-
| align=left|[[Лижні перегони на зимових Олімпійських іграх 2018|Лижні перегони]]
| 1 ||1 ||2<ref>{{cite web |url=https://data.fis-ski.com/dynamic/olympic-quotas-list.html?sectorcode=cc&listid=2018 |title=Cross-country Skiing Quota List for Olympic Games 2018 |date=12 грудня 2017 |website=www.data.fis-ski.com/ |publisher=Міжнародна федерація лижного спорту (FIS) |accessdate=16 грудня 2017 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20171222051351/https://data.fis-ski.com/dynamic/olympic-quotas-list.html?sectorcode=CC&listid=2018 |archivedate=22 грудня 2017 |deadurl=yes }}</ref>
|-
! Усього ||2 || 2 ||4
|}

== Результати змагань ==
=== [[File:Alpine skiing pictogram.svg|30px]] Гірськолижний спорт ===
 {{основна стаття|Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 2018}}
 {|class="wikitable" style="font-size:90%; text-align:center"
 |-
 !rowspan="2" width="200"|Змагання
 !rowspan="2" width="200"|Спортсмен
 !colspan="2"|Швидкісний спуск /
 1 спуск
 !colspan="2" width="100"|Слалом/
 2 спуск
 !rowspan="2" width="80"|Усього
 !rowspan="2" width="60"|Місце
 !rowspan="2"|Відставання
 |-
 !Час
 !Місце
 !Час
 !Місце
 |-
 |[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 2018 - швидкісний спуск (чоловіки)|швидкісний спуск]]
 |align=left|[[Марко Пфіффнер]]
 |colspan="4" {{n/a|не проводився}}
 |  1:45,61
 |  '''43'''
 |  +5,36
 |-
 |[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 2018 - супергігант (чоловіки)|супергігант]]
 |align=left|[[Марко Пфіффнер]]
 |colspan="4" {{n/a|не проводився}}
 |  1:28,57
 |  '''36'''
 |  +4,13
 |-
 |[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 2018 - комбінація (чоловіки)|комбінація]]
 |align=left|[[Марко Пфіффнер]]
 |  1:22,54
 |  44
 |  colspan = "2" |  {{DNF}}
 |  colspan = "3" |  -
 |-
 |[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 2018 - слалом (чоловіки)|слалом]]
 |align=left|[[Марко Пфіффнер]]
 |  51,09
 |  28
 |  52,22
 |  24
 |  1:43,31
 |  '''25'''
 |  +4,32
 |}
 {|class="wikitable" style="font-size:90%; text-align:center"
 |-
 !rowspan="2" width="200"|Змагання
 !rowspan="2" width="200"|Спортсменка
 !colspan="2"|Швидкісний спуск /
 1 спуск
 !colspan="2" width="100"|Слалом/
 2 спуск
 !rowspan="2" width="80"|Усього
 !rowspan="2" width="60"|Місце
 !rowspan="2"|Відставання
 |-
 !Час
 !Місце
 !Час
 !Місце
 |-
 |[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 2018 — швидкісний спуск (жінки)|швидкісний спуск]]
 |align=left|[[Тіна Вайратер]]
 |colspan="4" {{n/a|не проводився}}
 |  1:39,85
 |  '''4'''
 |  +0,63
 |-
 |[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 2018 - супергігант (жінки)|супергігант]]
 |align=left|[[Тіна Вайратер]]
 |colspan="4" {{n/a|не проводився}}
 |  1:21,22
 | bgcolor = "cc9966" |{{bronze03}}
 |  +0,11
 |-
 |[[Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 2018 - гігантський слалом (жінки)|гігантський слалом]]
 |align=left|[[Тіна Вайратер]]
 |  1:14,08
 |  25
 |  1:10,14
 |  17
 |  2:24,22
 |  '''22'''
 |  +4,20
 |}

=== [[File:Cross country skiing pictogram.svg|30px]] Лижні перегони ===
 {{основна стаття|Лижні перегони на зимових Олімпійських іграх 2018}}
 {|class="wikitable" style="font-size:90%; text-align:center"
 |-
 !width="200"|Змагання
 !width="200"|Спортсмен
 !width="80"|Результат
 !width="60"|Місце
 !width="80"|Відставання
 |-
 |[[Лижні перегони на зимових Олімпійських іграх 2018 - 15 км вільним стилем (чоловіки)|15 км вільним стилем]]
 |align=left|[[Мартін Фогель]]
 |  36:57,0
 |  '''52'''
 |  +3:13,1
 |-
 |[[Лижні перегони на зимових Олімпійських іграх 2018 - скіатлон 15+15 км (чоловіки)|скіатлон 15+15 км]]
 |align=left|[[Мартін Фогель]]
 |  1:26:08,2
 |  '''59'''
 |  +9:48,2
 |}

== Примітки ==
{{reflist}}

{{Країни на зимових Олімпійських іграх 2018}}

[[Категорія:Ліхтенштейн на зимових Олімпійських іграх|2018]]

Код МОК: LIE

НОК: Національний олімпійський · комітет Ліхтенштейну

Спортсмени: 3 у 2 видах спорту

Прапороносець: Марко Пфіффнер (відкриття)

Медалі · Місце: —: Золото · 0 · Срібло · 0 · Бронза · 1 · Всього · 1


text:
# ZNF396
ZNF396 (англ. Zinc finger protein 396) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на довгому плечі 18-ї хромосоми. Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 335 амінокислот, а молекулярна маса — 38 612.
| 10         |  | 20         |  | 30         |  | 40         |  | 50         |
| ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |  | ---------- |
| MSAKLGKSSS |  | LLTQTSEECN |  | GILTEKMEEE |  | EQTCDPDSSL |  | HWSSSYSPET |
| FRQQFRQFGY |  | QDSPGPHEAL |  | SRLWELCHLW |  | LRPEVHTKEQ |  | ILELLVLEQF |
| LAILPKELQA |  | WVQKHHPENG |  | EETVTMLEDV |  | ERELDGPKQI |  | FFGRRKDMIA |
| EKLAPSEITE |  | ELPSSQLMPV |  | KKQLQGASWE |  | LQSLRPHDED |  | IKTTNVKSAS |
| RQKTSLGIEL |  | HCNVSNILHM |  | NGSQSSTYRG |  | TYEQDGRFEK |  | RQGNPSWKKQ |
| QKCDECGKIF |  | SQSSALILHQ |  | RIHSGKKPYA |  | CDECAKAFSR |  | SAILIQHRRT |
| HTGEKPYKCH |  | DCGKAFSQSS |  | NLFRHRKRHI |  | RKKVP      |  |            |

A: Аланін

C: Цистеїн

D: Аспарагінова кислота

E: Глутамінова кислота

F: Фенілаланін

G: Гліцин

H: Гістидин

I: Ізолейцин

K: Лізин

L: Лейцин

M: Метіонін

N: Аспарагін

P: Пролін

Q: Глутамін

R: Аргінін

S: Серин

T: Треонін

V: Валін

W: Триптофан

Кодований геном білок за функцією належить до репресорів.
Задіяний у таких біологічних процесах, як транскрипція, регуляція транскрипції, альтернативний сплайсинг.
Білок має сайт для зв'язування з іонами металів, іоном цинку, ДНК.
Локалізований у цитоплазмі, ядрі.

title: ZNF396

wikitext:
{{Картка гена}}
'''ZNF396''' ({{lang-en|Zinc finger protein 396}}) – білок, який кодується однойменним геном, розташованим у людей на довгому плечі 18-ї хромосоми.<ref name="HGNC">{{cite web |url=http://www.genenames.org/cgi-bin/gene_symbol_report?hgnc_id=HGNC:18824 |title=HUGO Gene Nomenclature Commitee, HGNC:18824 |language=англ. |accessdate=21 вересня 2017 |url-status=dead }}</ref> Довжина поліпептидного ланцюга білка становить 335 [[Амінокислоти|амінокислот]], а [[молекулярна маса]] — 38 612<ref name="UniProt">{{cite web |url=http://www.uniprot.org/uniprot/Q96N95#sequences |title=UniProt, Q96N95 |language=англ. |accessdate=21 вересня 2017 |archive-date=1 грудня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161201015500/http://www.uniprot.org/uniprot/Q96N95/#sequences }}</ref>.

{{hidden
 |header=Послідовність амінокислот
 |style=float:right; clear:right; min-width:23em; border: 1px solid #aaa;
 |headerstyle=background-color:#c3fdb8; padding: 0 5px;
 |contentstyle=background-color:#f9f9f9; padding:5px;
 |content=

10		20		30		40		50

MSAKLGKSSS		LLTQTSEECN		GILTEKMEEE		EQTCDPDSSL		HWSSSYSPET

FRQQFRQFGY		QDSPGPHEAL		SRLWELCHLW		LRPEVHTKEQ		ILELLVLEQF

LAILPKELQA		WVQKHHPENG		EETVTMLEDV		ERELDGPKQI		FFGRRKDMIA

EKLAPSEITE		ELPSSQLMPV		KKQLQGASWE		LQSLRPHDED		IKTTNVKSAS

RQKTSLGIEL		HCNVSNILHM		NGSQSSTYRG		TYEQDGRFEK		RQGNPSWKKQ

QKCDECGKIF		SQSSALILHQ		RIHSGKKPYA		CDECAKAFSR		SAILIQHRRT

HTGEKPYKCH		DCGKAFSQSS		NLFRHRKRHI		RKKVP

A: [[Аланін]]

C: [[Цистеїн]]

D: [[Аспарагінова кислота]]

E: [[Глутамінова кислота]]

F: [[Фенілаланін]]

G: [[Гліцин]]

H: [[Гістидин]]

I: [[Ізолейцин]]

K: [[Лізин]]

L: [[Лейцин]]

M: [[Метіонін]]

N: [[Аспарагін]]

P: [[Пролін]]

Q: [[Глутамін]]

R: [[Аргінін]]

S: [[Серин]]

T: [[Треонін]]

V: [[Валін]]

W: [[Триптофан]]

Y: [[Тирозин]]
}}

Кодований геном білок за функцією належить до [[репресор (генетика)|репресор]]ів.
Задіяний у таких біологічних процесах, як [[транскрипція (біологія)|транскрипція]], регуляція [[транскрипція (біологія)|транскрипції]], [[альтернативний сплайсинг]].
Білок має сайт для зв'язування з іонами металів, іоном [[цинк]]у, [[Дезоксирибонуклеїнова кислота|ДНК]].
Локалізований у [[цитоплазма|цитоплазмі]], [[клітинне ядро|ядрі]].

== Література ==
{{refbegin|2}}
* {{cite journal|назва=The status, quality, and expansion of the NIH full-length cDNA project: the Mammalian Gene Collection (MGC). |journal=Genome Res. |автор= |дата=2004 |сторінки=2121 — 2127|volume=14}} {{PMID|15489334}} {{DOI|10.1101/gr.2596504}}
{{refend}}
== Примітки ==
{{reflist}}

== Див. також ==
* [[Хромосома 18 (людина)|Хромосома 18]]
{{protein-stub}}

{{Портали|Біологія|Хімія}}{{Ізольована стаття}}

[[Категорія:Некатегоризовані білки]]

title: Ідентифікатори

Символи: ZNF396, ZSCAN14, zinc finger protein 396

Зовнішні ІД: OMIM: 609600 HomoloGene: 51685 GeneCards: ZNF396

Молекулярна функція: • DNA binding · • зв'язування з іоном металу · • nucleic acid binding · • GO:0001131, GO:0001151, GO:0001130, GO:0001204 DNA-binding transcription factor activity · • protein homodimerization activity · • protein heterodimerization activity · • GO:0001200, GO:0001133, GO:0001201 DNA-binding transcription factor activity, RNA polymerase II-specific

Клітинна компонента: • клітинне ядро · • цитоплазма

Біологічний процес: • GO:0009373 regulation of transcription, DNA-templated · • transcription, DNA-templated · • GO:0045996 negative regulation of transcription, DNA-templated · • GO:0044324, GO:0003256, GO:1901213, GO:0046019, GO:0046020, GO:1900094, GO:0061216, GO:0060994, GO:1902064, GO:0003258, GO:0072212 regulation of transcription by RNA polymerase II

title: Ортологи

Види: Людина · Миша

PubMed search: н/д