text:
# Івантєєвка
Івантєєвка (рос.:Ивантеевка) – місто, центр однойменного міського округу Московської області Російської федерації. Є єдиним населеним пунктом у міському окрузі Івантєєвка. Площа міста 1560 га, забудова 936 га.

## Географія
Розташоване за 13 кілметрів по Ярославському шосе від МКАД на північний-захід від Москви на річці Уча та її притоці Скалбі.  Місто межує з Пушкінським та Щолковським районами та містом Корольов.

## Символіка
Символіка Івантєєвки – прапор та герб, основою яких є колесо млина та символічне зображення річки.

## Історія
Наприкінці XVI століття у літописах вперше згадуються старовинні селища Вантеєвка, Копнімо та Новоселки. Тоді ж, у зв’язку з розвитком в Московії початкового книгодрукування, на річці Уча в селі Вантеєво створено першого «паперового» млина, на якому працювали кріпаки.
1737 у селі збудована кам'яна церква.
Село розвивалось, у середині ХІХ століття вже згадується під назвою Івантєєвка.
1803-1808 в Івантєєвці збудовано ще одну кам’яну церкву - Іоанна Предтечі.
Після скасування кріпацтва в Російській імперії фабрика в Івантєєвці отримала новий розвиток – до кінця 80-х років ХІХ століття вона мала завершений виробничий цикл: прядильне, ткацьке, фарбувальне та обробне виробництво. Навколо фабрики розвивалось і селище Івантєєвка – 1889 відкрилась амбулаторія, а 1897 – лікарня на 15 ліжок. Також тут було земське училище.
На паперово-прядильній фабриці працювало 460 людей, на суконно прядильній – 320 чоловік. У селі живе 1261 людина.
1911 в селах Копнино та Вантеєвка нараховують 271 подвір’я, працюють 2 фабрики. У селі розташовано земське училище, лікарня при фабриці, квартира урядника, казенна винна лавка, трактир 3-го розряду та пивна трактирного промислу. Також у 1913 році відкрилась земська школа на 350 дітей.

### Тимчасовий уряд та більшовизм
У лютому 1917 Івантєєвка увійшла до складу Російської Республіки. З 1919 - стабільний більшовицький режим.
1926 в Івантєєвці проживало 4113 людей, з них 1940 чоловіків та 2173 жінок. 1929 відкрилась міська поліклініка та лікарня на 80 місць.
1929-1930 через селище пройшла залізниця Болшево – Фрязіно, яка з’єднала його з коліями Ярославського напрямку. 1931 року фабрики, які розташовані в селі було об’єднано в трикотажний комбінат на якому станом на 1931 рік працювало 3768 робітників, 1933 року – 6600 робітників.
27 грудня 1937 робітниче селище Івантєєвка більшовики перетворили у місто районного підпорядкування, яке входить до складу Пушкінського району. Це було обґрунтовано тим, що на трьох місцевих фабриках працювало 11200 людей, а загалом населення складало 20540 людей, а в зв’язку з розгорнутим будівництвом кількість населення суттєво зросте.
Водночас комуністи посилили антихристиянську пропаганду у місті, на початку 1940-их закрили Георгієвську церкву. Її оскверинили - використовувалась для господарських потреб, було вивезено церковні шатра та хрести, комуністи покрали усе церковне майно.
1954 року Івантєєвка стала містом обласного підпорядкування. 1958 році до складу міста увійшло село Новосілки. Ще 1958, на клопотання місцевих православних, почалась реставрація Георгієвської церкви. Вона тривала 20 років, і лише 1989 церква була повернута віруючим і отримала назву Храм Ікони Смоленської Божої Матері.

### Сучасний період
2004 року Івантєєвка отримала статус міського округу.

## Промисловість
На території міста розташовано близько 300 підприємств, установ та організацій.
Станом на 1993 рік серед найбільших «Трикотажник» (верхній трикотаж, білизна, штучне хутро), «Івантєєвська тонкосуконна фабрика», «Івніть» (бавовняно-паперова пряжа), на яких поширено використання рабської нелегальної робочої сили з південної Азії.
Також завод «Оснастка» (спецлитво), «НДІтракторсільмаш» (автоматичні лінії для тракторного машинобудування), «Елеватормельмаш» (устаткування для комбікормових заводів та млинів) та ряд інших.
Місто відоме великим селекційним лісорозплідником, у якому вирощуються рідкісні породи дерев та кущів. Ця установа була закладена під час Голодомору в Україні.

## Транспорт
Івантєєвка має залізничне сполучення з Москвою – на залізничній станції міста зупиняється 17 електропотягів напрямку Фрязіно пасс – Москва Ярославська.

## Населення
| Рік  | тис. чол | рік  | тис. чол | рік  | тис. чол | рік  | тис. чол |
| ---- | -------- | ---- | -------- | ---- | -------- | ---- | -------- |
| 1897 | 1.2      | 1970 | 35.8     | 1998 | 51.0     | 2007 | 55.2     |
| 1926 | 4.1      | 1979 | 46.9     | 2000 | 51.1     | 2008 | 55.7     |
| 1931 | 11.8     | 1986 | 52       | 2001 | 51.1     | 2010 | 57.1     |
| 1939 | 22.2     | 1989 | 53.1     | 2003 | 51.5     | 2011 | 58.6     |
| 1959 | 30.9     | 1992 | 53       | 2005 | 53.0     | 2012 | 61.5     |
| 1967 | 34       | 1996 | 51.4     | 2006 | 54.3     | 2013 | 63.6     |

## Освіта
У місті є шість загальноосвітніх шкіл на 5990 місць, Центр творчості  дітей та юнацтва, дитяча спортивна школа, 22 дитячих садка на 3288 місць. У місті є механіко-технологічний технікум готує фахівців трикотажного та швейного виробництва. Також при АТ «Івніть» створено ПТУ на 800 місць.

У місті працює філія Російського державного соціального університету який готує фахівців за спеціальностями «Соціальна робота», «Фінанси і кредит», «Бухгалтерський облік, аналіз і аудит». «Державне і муніципальне управління», «Дошкільна освіта», «Готельний сервіс»

Також у місті розташовано філію Університету машинобудування, він входить до складу Московського державного технічного університету «МАМІ». Він створений на базі Івантєєвського промислово-економічного коледжу. Готує фахівців за спеціальностями «Комерсант», «Бухгалтер», «Технічне обслуговування і ремонт автомобільного транспорта».

В Івантєєвці працює Московський обласний інститут управління і права який веде підготовку фахівців за спеціальностями юриспруденція, економіка, фінанси і кредит, бухгалтерський облік, аналіз і аудит, менеджмент, менеджмент організацій. Також інститут займається професійною перепідготовкою та підвищенням кваліфікації

## Медицина
В Івантєєвці працює дві лікарні на 625 ліжок, чотири поліклініки, три санаторії, три профілакторії.

## Культура, ЗМІ
У місті працює ПК «Юбілейний», є історико-краєзнавчий музей.  3 вересня 1991 року створено редакцію Івантєєвського радіо, наприкінці 1992 року вийшов перший номер міської газети «Пульс Івантеевки».

Також працює кінотеатр «Сінема Компані Івантєєвка» який має 4 зали загальною місткістю 367 місць.

## Пам’ятки історії та архітектури
- Церква Смоленської ікони Божої Матері – пам’ятка архітектури, збудована 1807 року, архітектор А.Н. Бакарев
- Церква Святого великомученика Георгія Переможця – пам’ятка архітектури, збудована 1737 року
- Будівля КДЦ «Первомайский»—пам’ятка історії 1867-1871, архітектор Гончаров. Історична пам’ятка театрального, громадського і культурного життя міста
- Башта «Ключ» з флюгером 1905-1906. Один з символів міста, слугувала опорою для вхідних воріт на подвір’я фабрики Лижина
- Бюст-монумент двічі льотчику-космонавту Іванченкову О.С. збудований 1984 року, скульптор К.Г.Кошкін
- Бюст-пам’ятник письменнику і актору Івану Горбунову (1831-1895), встановлений 1995, скульптор С.Ф.Захлебін
- Меморіал «Скорботний», встановлений 1972 року, скульптор А.Новохатський
- Меморіал «Останній кидок», встановлений 1965 року, скульптор М. Цветков
- Меморіал пам’яті жертв сталінського терору, встановлений 2011 року, автори В.В.Губський, Г.Б.Китайгородський
- Пам’ятник святому Миколі Угоднику, встановлений 2008, скульптор Г. Потоцький

## Релігія
У місті діє громада храму Смоленської ікони Божої  Матері та громада храму Святого Великомученика Георгія. Обидві громади належать до РПЦ

Також є громада Церкви Євангельських Християн баптистів, яка входить до складу Російського Союзу ЄХБ

## Спорт
Івантєєвка представлена ФК «Текс» яка виступає у вищій лізі Московської області. Команда виступає на стадіоні «Труд», основний колір команди чорно-жовтий, запасний – червоний.

## Уродженці
- Російський актор Іван Горбунов,
- Льотчик-космонавт Іванченков О. С.,
- Ахметов Руслан Юсупджанович (1940—2005) — радянський актор.

title: Івантєєвка

wikitext:
{{Otheruses|Івантєєвка (значення)}}
{{Місто Росії
 | назва           = Івантєєвка
 | прапор          = Flag of Ivanteevka (Moscow oblast).png
 | опис прапора    =
 | герб            = Coat of Arms of Ivanteevka (Moscow oblast).png
 | опис герба      =
 | розташування    =
 | mapx            =
 | mapy            =
 | карта розташування1= Росія Московська область
 | суб'єкт РФ      = [[Московська область]]
 | район           = [[Івантєєвка(міський округ)|міський округ Івантєєвка]]
 | код ЗКАТУ       = 46 432
 | засноване       = [[1564]]
 | завойоване      =
 | статус          = [[1938]]
 | поділ           =
 | населення       = 63 596 ([[2013]]) {{RUS-census2010-2}}
 | площа           = 14,49 км. кв.
 | ref-площа       = {{RUS-municipal2007}}
 | густота         =
 | поштові індекси = 141280-141284
 | код             =  496,
 | координати      = {{coord|55|58|12|N|37|55|12|E|scale:30000|display=inline}}
 | часовий пояс    = [[UTC+3]], влітку [[UTC+4]]
 | висота          = 150 м
 | водойма         =
 | станція         =
 | відстань        =
 | залізниця о     =
 | ref-залізниця о =
 | автошлях о      =
 | ref-автошлях о  =
 | фізична о       =
 | ref-фізична о   =
 | залізниця с     =
 | фізична с       =
 | автошлях с      =
 | міста-побратими =
 | день міста      =
 | адреса          =
 | вебсторінка     =
 | мер             =
| ремарки         =
 }}

'''Івантєєвка''' (рос.:''Ивантеевка'') – місто, центр однойменного міського округу [[Московська область|Московської області]] [[Росія|Російської федерації]]. Є єдиним населеним пунктом у [[Івантєєвка(міський округ)|міському окрузі Івантєєвка]]. Площа міста 1560 га, забудова 936 га.

== Географія ==
Розташоване за 13 кілметрів по Ярославському шосе від [[Московська кільцева автомобільна дорога|МКАД]] на північний-захід від [[Москва|Москви]] на річці [[Уча (притока Клязьми)|Уча]] та її притоці [[Скалба|Скалбі]].  Місто межує з [[Пушкінський район (Московська область)|Пушкінським]] та [[Щолковський район|Щолковським]] районами та містом [[Корольов (місто)|Корольов]].
<ref>{{Cite web |url=http://www.ivanteevkajournal.ru/ |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=17 травня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140517105550/http://ivanteevkajournal.ru/ }}</ref>

== Символіка ==
Символіка Івантєєвки – [[Прапор Івантєєвки|прапор]] та [[Герб Івантєєвки|герб]], основою яких є колесо млина та символічне зображення річки.

== Історія ==
Наприкінці [[XVI століття]] у літописах вперше згадуються старовинні селища Вантеєвка, Копнімо та Новоселки. Тоді ж, у зв’язку з розвитком в Московії початкового книгодрукування, на річці Уча в селі Вантеєво створено першого «паперового» [[млин]]а, на якому працювали кріпаки.

1737 у селі збудована кам'яна церква.

Село розвивалось, у середині [[ХІХ століття]] вже згадується під назвою Івантєєвка.

[[1803]]-[[1808]] в Івантєєвці збудовано ще одну кам’яну церкву - Іоанна Предтечі.

Після скасування [[кріпацтво|кріпацтва]] в Російській імперії фабрика в Івантєєвці отримала новий розвиток – до кінця 80-х років ХІХ століття вона мала завершений виробничий цикл: прядильне, ткацьке, фарбувальне та обробне виробництво. Навколо фабрики розвивалось і селище Івантєєвка – [[1889]] відкрилась амбулаторія, а [[1897]] – лікарня на 15 ліжок. Також тут було земське училище.

На паперово-прядильній фабриці працювало 460 людей, на суконно прядильній – 320 чоловік. У селі живе 1261 людина.

[[1911]] в селах Копнино та Вантеєвка нараховують 271 подвір’я, працюють 2 фабрики. У селі розташовано земське училище, лікарня при фабриці, квартира урядника, казенна винна лавка, трактир 3-го розряду та пивна трактирного промислу. Також у [[1913]] році відкрилась земська школа на 350 дітей.

=== Тимчасовий уряд та більшовизм ===
У лютому 1917 Івантєєвка увійшла до складу Російської Республіки. З 1919 - стабільний більшовицький режим.

[[Файл:Ivanteyevka Key.jpg|міні|праворуч|Символ міста -- башта з ключем]]

[[1926]] в Івантєєвці проживало 4113 людей, з них 1940 чоловіків та 2173 жінок. [[1929]] відкрилась міська поліклініка та лікарня на 80 місць.

1929-1930 через селище пройшла залізниця [[Болшево]] – [[Фрязіно]], яка з’єднала його з коліями Ярославського напрямку. [[1931]] року фабрики, які розташовані в селі було об’єднано в трикотажний комбінат на якому станом на 1931 рік працювало 3768 робітників, [[1933]] року – 6600 робітників.

[[27 грудня]] [[1937]] ''робітниче селище Івантєєвка'' більшовики перетворили у місто районного підпорядкування, яке входить до складу Пушкінського району. Це було обґрунтовано тим, що на трьох місцевих фабриках працювало 11200 людей, а загалом населення складало 20540 людей, а в зв’язку з розгорнутим будівництвом кількість населення суттєво зросте.

Водночас комуністи посилили антихристиянську пропаганду у місті, на початку 1940-их закрили Георгієвську церкву. Її оскверинили - використовувалась для господарських потреб, було вивезено церковні шатра та хрести, комуністи покрали усе церковне майно.

[[1954]] року Івантєєвка стала містом обласного підпорядкування. [[1958]] році до складу міста увійшло село Новосілки. Ще 1958, на клопотання місцевих православних, почалась реставрація Георгієвської церкви. Вона тривала 20 років, і лише [[1989]] церква була повернута віруючим і отримала назву Храм [[Смоленська ікона Божої Матері|Ікони Смоленської Божої Матері]].

===Сучасний період===
[[Файл:Ivanteyevka city administration.jpg|міні|ліворуч|Івантєєвська міська адміністрація]]
[[2004]] року Івантєєвка отримала статус міського округу.
<ref>{{Cite web |url=http://ivanteevka.schelkovo-city.com/ |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=2 вересня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140902095226/http://ivanteevka.schelkovo-city.com/ }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140902095226/http://ivanteevka.schelkovo-city.com/ |date=2014-09-02 }}</ref>

==Промисловість==
На території міста розташовано близько 300 підприємств, установ та організацій.

Станом на [[1993]] рік серед найбільших «Трикотажник» (верхній трикотаж, білизна, штучне хутро), «Івантєєвська тонкосуконна фабрика», «Івніть» (бавовняно-паперова пряжа), на яких поширено використання рабської нелегальної робочої сили з південної Азії.<ref>{{Cite web |url=http://www.rosbalt.ru/moscow/2013/12/05/1207609.html |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=9 грудня 2013 |archive-url=https://web.archive.org/web/20131209115819/http://www.rosbalt.ru/moscow/2013/12/05/1207609.html }}</ref>

Також завод «Оснастка» (спецлитво), «НДІтракторсільмаш» (автоматичні лінії для тракторного машинобудування), «Елеватормельмаш» (устаткування для комбікормових заводів та млинів) та ряд інших.

Місто відоме великим селекційним лісорозплідником, у якому вирощуються рідкісні породи дерев та кущів. Ця установа була закладена під час Голодомору в Україні.

==Транспорт==
[[Івантєєвка (станція)|Івантєєвка]] має залізничне сполучення з Москвою – на залізничній станції міста зупиняється 17 електропотягів напрямку Фрязіно пасс – Москва Ярославська.
<ref>{{Cite web |url=http://www.tutu.ru/station.php?nnst=45407 |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=2 липня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140702065917/http://www.tutu.ru/station.php?nnst=45407 }}</ref>

== Населення ==
{| class="wikitable"
|-
! Рік !! тис. чол !! рік !! тис. чол !! рік !! тис. чол !! рік !! тис. чол
|-
| 1897 || 1.2 || 1970 || 35.8 || 1998 || 51.0 || 2007 || 55.2
|-
| 1926 || 4.1 || 1979 || 46.9 || 2000 || 51.1 || 2008 || 55.7
|-
| 1931 || 11.8 || 1986 || 52 || 2001 || 51.1 || 2010 || 57.1
|-
| 1939 || 22.2 || 1989 || 53.1 || 2003 || 51.5 || 2011|| 58.6
|-
| 1959 || 30.9 || 1992|| 53 || 2005|| 53.0 || 2012|| 61.5
|-
| 1967|| 34 || 1996|| 51.4 || 2006|| 54.3 || 2013|| 63.6
|}
<ref>{{Cite web |url=http://www.mojgorod.ru/moskovsk_obl/ivantejevka/index.html |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=26 липня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140726002615/http://www.mojgorod.ru/moskovsk_obl/ivantejevka/index.html }}</ref>

==Освіта==
У місті є шість загальноосвітніх шкіл на 5990 місць, Центр творчості  дітей та юнацтва, дитяча спортивна школа, 22 дитячих садка на 3288 місць. У місті є механіко-технологічний технікум готує фахівців трикотажного та швейного виробництва. Також при АТ «Івніть» створено ПТУ на 800 місць.
<ref>{{Cite web |url=http://www.ivanteevkajournal.ru/shkoly-ivanteevki |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=4 квітня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140404061055/http://www.ivanteevkajournal.ru/shkoly-ivanteevki }}</ref>

У місті працює філія Російського державного соціального університету який готує фахівців за спеціальностями «Соціальна робота», «Фінанси і кредит», «Бухгалтерський облік, аналіз і аудит». «Державне і муніципальне управління», «Дошкільна освіта», «Готельний сервіс»
<ref>{{Cite web |url=http://ivanteevka.rgsu.net/about/history/ |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20140702082733/http://ivanteevka.rgsu.net/about/history/ |archivedate=2 липня 2014 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140702082733/http://ivanteevka.rgsu.net/about/history/ |date=2014-07-02 }}</ref>

Також у місті розташовано філію Університету машинобудування, він входить до складу Московського державного технічного університету «МАМІ». Він створений на базі Івантєєвського промислово-економічного коледжу. Готує фахівців за спеціальностями «Комерсант», «Бухгалтер», «Технічне обслуговування і ремонт автомобільного транспорта».
<ref>{{Cite web |url=http://ivanteevka.mami.ru/ |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=2 липня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140702035610/http://ivanteevka.mami.ru/ }}</ref>

В Івантєєвці працює Московський обласний інститут управління і права який веде підготовку фахівців за спеціальностями юриспруденція, економіка, фінанси і кредит, бухгалтерський облік, аналіз і аудит, менеджмент, менеджмент організацій. Також інститут займається професійною перепідготовкою та підвищенням кваліфікації
<ref>{{Cite web |url=http://www.moiup.ru/ |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=17 травня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140517163746/http://moiup.ru/ }}</ref>

==Медицина==
В Івантєєвці працює дві лікарні на 625 ліжок, чотири поліклініки, три санаторії, три профілакторії.

==Культура, ЗМІ ==
У місті працює ПК «Юбілейний», є історико-краєзнавчий музей.  [[3 вересня]] [[1991]] року створено редакцію Івантєєвського радіо, наприкінці [[1992]] року вийшов перший номер міської газети «Пульс Івантеевки».
<ref>{{Cite web |url=http://www.ivanteevkajournal.ru/istoriya-ivanteevki |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=26 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160326013839/http://ivanteevkajournal.ru/istoriya-ivanteevki }}</ref>
<ref>{{Cite web |url=http://www.ivanteevkajournal.ru/istoriko-kraevedcheskii-muzei |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=8 листопада 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20141108040548/http://ivanteevkajournal.ru/istoriko-kraevedcheskii-muzei }}</ref><ref>{{Cite web |url=http://ivanteevka.tv/ |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=21 травня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140521124928/http://ivanteevka.tv/ }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140521124928/http://ivanteevka.tv/ |date=2014-05-21 }}</ref>
Також працює кінотеатр «Сінема Компані Івантєєвка» який має 4 зали загальною місткістю 367 місць.
<ref>{{Cite web |url=http://www.cinema-company.ru/cinema/25573/ |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20140721191703/http://www.cinema-company.ru/cinema/25573/ |archivedate=21 липня 2014 |deadurl=yes }}</ref>

==Пам’ятки історії та архітектури==
[[Файл:Ivanteevka01.jpg|міні|ліворуч|Святогеоргієвська церква]]
* [[Церква Смоленської ікони Божої Матері (Івантєєвка)|Церква Смоленської ікони Божої Матері]] – пам’ятка архітектури, збудована [[1807]] року, архітектор А.Н. Бакарев
* [[Церква Святого великомученика Георгія Переможця (Івантєєвка)|Церква Святого великомученика Георгія Переможця]] – пам’ятка архітектури, збудована [[1737]] року
* Будівля КДЦ «Первомайский»—пам’ятка історії [[1867]]-[[1871]], архітектор Гончаров. Історична пам’ятка театрального, громадського і культурного життя міста
* Башта «Ключ» з флюгером [[1905]]-[[1906]]. Один з символів міста, слугувала опорою для вхідних воріт на подвір’я фабрики Лижина
* Бюст-монумент двічі льотчику-космонавту [[Іванченков Олександр Сергійович|Іванченкову О.С.]] збудований [[1984]] року, скульптор К.Г.Кошкін
* Бюст-пам’ятник письменнику і актору [[Горбунов|Івану Горбунову]] ([[1831]]-[[1895]]), встановлений [[1995]], скульптор С.Ф.Захлебін
* Меморіал «Скорботний», встановлений [[1972]] року, скульптор А.Новохатський
* Меморіал «Останній кидок», встановлений [[1965]] року, скульптор М. Цветков
* Меморіал пам’яті жертв сталінського терору, встановлений [[2011]] року, автори В.В.Губський, Г.Б.Китайгородський
* Пам’ятник [[Святий Миколай|святому Миколі Угоднику]], встановлений [[2008]], скульптор Г. Потоцький
<ref>{{Cite web |url=http://www.ivanteevkajournal.ru/pamyatniki |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=7 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160307104832/http://www.ivanteevkajournal.ru/pamyatniki }}</ref>

==Релігія==
У місті діє громада [[Церква Смоленської ікони Божої Матері (Івантєєвка)|храму Смоленської ікони Божої  Матері]] та громада [[Церква Святого великомученика Георгія Переможця (Івантєєвка)|храму Святого Великомученика Георгія]]. Обидві громади належать до [[Російська православна церква|РПЦ]]
<ref>{{Cite web |url=http://www.pobedonosec-georgy.ru/ |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=21 травня 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140521154551/http://pobedonosec-georgy.ru/ }}</ref>
<ref>{{Cite web |url=http://agios.itkm.ru/ |title=Архівована копія |accessdate=18 лютого 2019 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20130217173416/http://agios.itkm.ru/ |archivedate=17 лютого 2013 |deadurl=yes }} {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20130217173416/http://agios.itkm.ru/ |date=2013-02-17 }}</ref>
<ref>{{Cite web |url=http://sobory.ru/article/?object=01554 |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=8 травня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150508023312/http://sobory.ru/article/?object=01554 }}</ref>
Також є громада [[Євантегельські християни-баптисти|Церкви Євангельських Християн баптистів]], яка входить до складу Російського Союзу ЄХБ
<ref>{{Cite web |url=http://ivanteevka.org/obshhestvennye-i-religioznye-organizatsii/religioznye-organizatsii/ |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20140713211901/http://www.ivanteevka.org/obshhestvennye-i-religioznye-organizatsii/religioznye-organizatsii/ |archivedate=13 липня 2014 |deadurl=yes }}</ref>

==Спорт==
Івантєєвка представлена [[«Текс» (футбольний клуб)|ФК «Текс»]] яка виступає у вищій лізі Московської області. Команда виступає на стадіоні «Труд», основний колір команди чорно-жовтий, запасний – червоний.
<ref>{{Cite web |url=http://fcteks.narod.ru/komanda.html |title=Архівована копія |accessdate=21 червня 2014 |archive-date=5 березня 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160305000124/http://fcteks.narod.ru/komanda.html }}</ref>
<ref>http://www.goalstream.ru/stage/1001376/1004091#/standings{{Недоступне посилання}}</ref>

== Уродженці ==
* Російський актор [[Горбунов|Іван Горбунов]],
* Льотчик-космонавт [[Іванченков Олександр Сергійович|Іванченков О. С.,]]
* [[Ахметов Руслан Юсупджанович]] (1940—2005) — радянський актор.

== Примітки ==
{{reflist|2}}

{{Міста Московської області}}

[[Категорія:Міста обласного підпорядкування Московської області]]
[[Категорія:Івантеєвка]]
[[Категорія:Міста Росії]]

title: місто Івантєєвка

Герб: Прапор

title: місто Івантєєвка

Країна: Росія

Суб'єкт Російської Федерації: Московська область

Муніципальний район: міський округ Івантєєвка

title: Основні дані

Площа: 14,49 км. кв. км²

Часовий пояс: UTC+3, влітку UTC+4

Основні дані:
Мапа
· Івантєєвка · Івантєєвка
Івантєєвка у Вікісховищі


text:
# Національна дорога 65 (Польща)
Національна дорога 65 (пол. Droga krajowa nr 65, DK65) – національна дорога довжиною приблизно 224 км, розташована у Вармінсько-Мазурському та Підляському воєводствах. Цей маршрут з'єднує Голдап на кордоні з Росією (область Кенігсберг) з Бобровниками на кордоні з Білорусією через Елк, Граєво та Білосток.
В Елку ця дорога проходить уздовж національної дороги № 16. Далі, у Білостоку, маршрут спочатку пролягає тією ж дорогою, що й національна дорога № 8, а потім слідує національній дорозі № 19 до кордону з містом Білосток. У Білостоці цю дорогу мають перетинати швидкісна дорога S8 та швидкісна дорога S19.
З 10 лютого 2023 року через «важливі інтереси державної безпеки» рух на прикордонному переході в Бобровниках призупинено до подальшого повідомлення.

## Важливі міста, розташовані на національній дорозі № 65
- Ґолдап (DW650, DW651) – кордон з Росією – кільцева дорога
- Ковале-Олецькі (DW652)
- Олечко (DW653, DW655)
- Елк (DK16, DW656) – обхід
- Нова Весь-Елцька (DW667)
- Простки
- Граєво (DW665)
- Фортеця Осовець (DW668, DW670)
- Mоньки
- Книшин (DW671)
- Добжинево Дуже
- Білосток (DK8, DK19, DW676) – об’їзд центру міста
- Ґрудек – кільцева дорога
- Бобровники – кордон з Білоруссю

wikiname: ukwiki

title: Національна дорога 65 (Польща)

in_language: uk

wikitext:
{{Автодорога
| логотип = DK65-PL.svg
| логотип_розмір = 70пкс
| логотип_підпис =
| зображення_підпис = DK65 в [[Софіполь|Софіполі]]
| від = [[Ґолдап]]
| до = [[Бобровники (Білостоцький повіт)|Бобровники]]
}}

'''Національна дорога 65''' ({{Lang-pl|Droga krajowa nr 65}}, '''DK65''') – [[Магістральна дорога|національна дорога]] довжиною приблизно 224 км, розташована у [[Вармінсько-Мазурське воєводство|Вармінсько-Мазурському]] та [[Підляське воєводство|Підляському]] [[Воєводство (Польща)|воєводствах]]. Цей маршрут з'єднує [[Ґолдап|Голдап]] на кордоні з [[Росія|Росією]] ([[Калінінградська область|область Кенігсберг]]) з [[Бобровники (Білостоцький повіт)|Бобровниками]] на кордоні з [[Білорусь|Білорусією]] через [[Елк]], [[Граєво]] та [[Білосток]].

В Елку ця дорога проходить уздовж [[Національна дорога 16 (Польща)|національної дороги № 16]]. Далі, у Білостоку, маршрут спочатку пролягає тією ж дорогою, що й [[Національна дорога 8 (Польща)|національна дорога № 8]], а потім слідує [[Національна дорога 19 (Польща)|національній дорозі № 19]] до кордону з містом [[Білосток]]. У Білостоці цю дорогу мають перетинати [[Швидкісна дорога S8 (Польща)|швидкісна дорога S8]] та [[Швидкісна дорога S19 (Польща)|швидкісна дорога S19]].

З 10 лютого 2023 року<ref>{{Cite web|url=https://www.gov.pl/web/mswia/komunikat-ministra-spraw-wewnetrznych-i-administracji-mariusza-kaminskiego|title=Komunikat Ministra Spraw Wewnętrznych i Administracji Mariusza Kamińskiego|date=2023-02-09|website=gov.pl {{!}} Serwis Rzeczypospolitej Polskiej}}</ref> через «важливі інтереси державної безпеки» рух на прикордонному переході в Бобровниках призупинено<ref>''Rozporządzenie Ministra Spraw Wewnętrznych i Administracji z dnia 9 lutego 2023 r. zmieniające rozporządzenie w sprawie czasowego zawieszenia lub ograniczenia ruchu granicznego na określonych przejściach granicznych'' ({{Dziennik Ustaw|2023|275}})</ref> до подальшого повідомлення.

== Важливі міста, розташовані на національній дорозі № 65 ==

* [[Ґолдап]] ([[Воєводська дорога 650 (Польща)|DW650]], [[Воєводська дорога 651 (Польща)|DW651]]) – кордон з [[Росія|Росією]] – кільцева дорога
* [[Ковале-Олецькі]] ([[Воєводська дорога 652 (Польща)|DW652]])
* [[Олецько|Олечко]] ([[Воєводська дорога 653 (Польща)|DW653]], [[Воєводська дорога 655 (Польща)|DW655]])
* [[Елк]] ([[Національна дорога 16 (Польща)|DK16]], [[Воєводська дорога 656 (Польща)|DW656]]) – обхід
* [[Нова Весь-Елцька]] ([[Воєводська дорога 667 (Польща)|DW667]])
* [[Простки]]
* [[Граєво]] ([[Воєводська дорога 665 (Польща)|DW665]])
* Фортеця Осовець ([[Воєводська дорога 668 (Польща)|DW668]], [[Воєводська дорога 670 (Польща)|DW670]])
* [[Моньки (Підляське воєводство)|Mоньки]]
* [[Книшин]] ([[Воєводська дорога 671 (Польща)|DW671]])
* [[Добжинево-Дуже|Добжинево Дуже]]
* [[Білосток]] ([[Національна дорога 8 (Польща)|DK8]], [[Національна дорога 19 (Польща)|DK19]], [[Воєводська дорога 676 (Польща)|DW676]]) – об’їзд центру міста
* [[Ґрудек (Білостоцький повіт)| Ґрудек]] – кільцева дорога
* [[Бобровники (Білостоцький повіт)|Бобровники]] – кордон з [[Білорусь|Білоруссю]]

== Примітки ==
{{Reflist}}
{{Автомобільні шляхи Польщі}}
{{road-stub}}
[[Категорія:Дороги Польщі]]
[[Категорія:Автомагістралі Польщі]]
[[Категорія:Автомобільні шляхи Польщі]]

title: Загальні дані

Країна: Республіка Польща

Довжина: 224 кілометр

початок: Ґолдап

кінець: Бобровники


text:
# Чименеас
Чименеас (ісп. Chimeneas) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Андалусія, у провінції Гранада. Населення — 1520 осіб (2010).
Муніципалітет розташований на відстані близько 370 км на південь від Мадрида, 19 км на захід від Гранади.
На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2010 рік)
- Кастильйо-де-Тахарха: 422 особи
- Чименеас: 1098 осіб

## Демографія
Динаміка населення (INE ):

## Галерея зображень
- Розташування муніципалітету у провінції Гранада

title: Чименеас

wikitext:
{{Муніципалітет Іспанії
 | назва               = Чименеас
 | місцева_назва       = ''Chimeneas''
 | прапор              = Bandera de Chimeneas (Granada).svg
 | герб                = Escudo de Chimeneas (Granada).svg
 | автономна_спільнота = [[Андалусія]]
 | провінція           = [[Гранада (провінція)|Гранада]]
 | комарка             =
 | широта              = 37.133
 | довгота             = -3.817
 | висота              = 684
 | населення           = 1520
 | рік_насел           = 2010
 | площа               = 90,33
 | густота             = 16,83
 | поштові_індекси     = 18329
 | телефонний_код      =
 | код_INE             = 18061
 | мер                 = Хуан Антоніо Альбарраль Альбарраль
 | рік_обрання         = 2007
 | www                 =
}}
'''Чименеас''' ({{lang-es|Chimeneas}}) — [[муніципалітет]] в [[Іспанія|Іспанії]], у складі автономної спільноти [[Андалусія]], у провінції [[Гранада (провінція)|Гранада]]. Населення — {{formatnum:1520}} осіб (2010).

Муніципалітет розташований на відстані<ref>Фізичні відстані розраховані за координатами муніципалітетів</ref> близько 370 км на південь від [[Мадрид]]а, 19 км на захід від [[Гранада|Гранади]].

На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2010 рік)<ref>{{cite web|url=http://www.ine.es/nomen2/|title=Nomenclátor. Relación de unidades poblacionales|publisher=[[Національний інститут статистики Іспанії]] (INE)|language=іспанською|accessdate=2011-06-24|archiveurl=https://www.webcitation.org/6649UdQGy?url=http://www.ine.es/nomen2/|archivedate=2012-03-10|deadurl=yes}}</ref>
* Кастильйо-де-Тахарха: 422 особи
* Чименеас: 1098 осіб

== Демографія ==
{{Демографія/ESP/Chimeneas}}

== Галерея зображень ==
<gallery>
Файл:LocationChimeneas.png|Розташування муніципалітету у провінції Гранада
</gallery>

== Посилання ==

* [http://www.juntadeandalucia.es/iea/sima/infmuns/sm18061i.htm Розташування муніципалітету Чименеас] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20070429202441/http://www.juntadeandalucia.es/iea/sima/infmuns/sm18061i.htm |date=29 квітня 2007 }}

== Примітки ==
{{Портал|Іспанія}}
{{reflist}}

{{Муніципалітети провінції Гранада}}
{{Spain-geo-stub}}

[[Категорія:Муніципалітети провінції Гранада]]

title: Чименеас · Chimeneas

· Герб: · Прапор

title: Муніципалітет

Країна: Іспанія

Автономна спільнота: Андалусія

Провінція: Гранада

title: Розташування

Розташування: Муніципалітет

title: Влада

Мер: Хуан Антоніо Альбарраль Альбарраль (з 2007)

Влада: Офіційна сторінка


text:
# Долар
До́лар (англ. dollar, від нім. Taler — старовинна срібна монета; в українській західній діаспорі поширена також назва доля́р) — назва валюти багатьох країн світу, включно Австралії, Белізу, Канади, Нової Зеландії, Намібії , Сінгапуру, Сінт-Естатіусу, Саба, Східного Тимору, Пуерто-Рико, Панами , Палау, Брунею, Бонайре, Британських Віргінських островів, Багам, Бермуд, Маршаллових островів, Соломонових островів, Сполучених Штатів Америки, Сальвадору, Еквадору, Тайваню, Гонконгу, Зімбабве, Фіджі, Мікронезії, Теркс і Кайкос, Ямайки і низки інших країн. Один долар зазвичай дорівнює 100 центам.

## Етимологія
Назва походить від слова «талер» (нім. Taler). Вперше слово «долар» (dollar) було використано як назва одного з різновидів шотландських монет — «долара з мечем» (англ. Sword Dollar), монети номіналом 30 шилінгів, яку карбували між 1567 і 1571 роками. Слово «долар» також зустрічається в п'єсі Вільяма Шекспіра «Макбет» (початок XVII століття):
|  | That now Sweno, the Norways 'king, craves composition: Nor would we deign him burial of his men Till he disbursed at Saint Colme's inch Ten thousand dollars to our general use. |

## Походження знака долара
Історія походження символу долара має безліч різних теорій і легенд, але науково доведеної версії не існує. Одна з поширених версій — можливе походження знака долара від іспанського песо. Рукописна абревіатура «ps» досить часто згадується в британських, американських, канадських, мексиканських та інших іспано-американських ділових листуваннях 1770-х років. Передбачається що від букви «P» залишилася лише вертикальна риса, а буква «S» використовувалася як фон, що дозволяло збільшити швидкість запису.
Із сучасних теорій розглядають і варіант видозміненого запису «US».

## Валюти з назвою «долар»
| Зображення | Код валюти | Назва                              | Період використання в обігу                          | Країна                                                                                | Номінал в обігу                                                                                |
| ---------- | ---------- | ---------------------------------- | ---------------------------------------------------- | ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------ | ---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- |
|            | AUD        | Австралійський долар               | З 1966                                               | Австралія                                                                                | банкноти: 5, 10, 20, 50, 100 монети: 5, 10, 20, 50 центів, 1, 2 долари                                                                         |
|            | BSD        | Багамський долар                   | З 1966                                               | Багамські острови                                                                                | банкноти: 1, 5, 10, 20, 50, 100 монети: 1, 5, 10, 15, 25 центів                                                                                |
|            | BBD        | Барбадоський долар                 | С 1973                                               | Барбадос                                                                                | банкноти: 2, 5, 10, 20, 50, 100 монети: 5, 10, 25 центів, 1 долар                                                                              |
|            | BZD        | Белізський долар                   | З 1973 (як долар Британського Гондурасу в 1885—1973) | Беліз                                                                                | банкноти: 2, 5, 10, 20, 50, 100 монети: 1, 5, 10, 25, 50 центів, 1 долар                                                                       |
|            | BMD        | Бермудський долар                  | С 1970                                               | Бермудські острови                                                                                | банкноти: 2, 5, 10, 20, 50, 100 монети: 1, 5, 10, 25, 50 центів, 1 долар                                                                       |
|            | BND        | Брунейський долар                  | С 1967                                               | Бруней                                                                                | банкноти: 1, 5, 10, 50, 100 монети: 1, 5, 10, 20 и 50 центів                                                                                |
|            | немає      | Вест-індський долар                | 1935—1964                                            | Барбадос, Британська Гвіана, Тринідад і Тобаго, Британські Навітряні острові, Британські Підвітряні острови, Федерація Вест-Індії, Ямайка                                                                                |                                                                                |
|            | XCD        | Східно-карибський долар            | З 1965                                               | Антигуа і Барбуда, Домініка, Гренада, Монтсеррат, Сент-Кітс и Невіс, Сент-Люсія, Сент-Вінсент і Гренадини, Ангілья                                                                                | банкноти: 5, 10, 20, 50, 100 монети: 1, 2, 5, 10, 25 центів, 1 долар                                                                           |
|            | немає      | Гавайський долар                   | 1847—1903                                            | Гаваї                                                                                |                                                                                |
|            | GYD        | Гаянський долар                    | З 1965                                               | Гаяна                                                                                | банкноти: 20, 100, 500, 1000, 5000 монети: 1, 5, 10 доларів                                                                                |
|            | HKD        | Гонконґівський долар               | З 1845                                               | Гонконг                                                                                | банкноти: 10, 20, 50, 100, 500 и 1000 монети: 10, 20, 50 центів, 1, 2, 5, 10 доларів                                                           |
|            | ZWC        | Зімбабвійський долар               | 1981—2009                                            | Зімбабве                                                                                | Через надвисоку інфляції 30 червня 2009 зімбабвійській долар припинив своє існування за рішенням Резервного Банку Зімбабве.                    |
|            | KYD        | Долар Кайманових островів          | З 1972                                               | Кайманові острови                                                                                | банкноти: 1, 5, 10, 25, 50, 100 монети: 1, 5, 10, 25 центів                                                                                |
|            | CAD        | Канадський долар                   | З 1858                                               | Канада                                                                                | банкноти: 5, 10, 20, 50, 100 монети: 1, 5, 5, 10, 20, 50 центів, 1, 2, 5 доларів                                                               |
|            | немає      | Долар Кірибаті                     | З 1979                                               | Кірибаті                                                                                | банкноти: немає монети: 1, 5, 10, 25 центів, 1, 2 долари                                                                                |
|            | LRD        | Ліберійський долар                 | З 1944                                               | Ліберія                                                                                | банкноти: 1, 5, 10, 20, 50 и 100 монети: 5, 10, 25, 50 центів, 1 долар                                                                         |
|            | немає      | Долар Малаї та Британського Борнео | 1953—1969                                            | Малайська Федерація, Сінгапур, Саравак, Північний Борнео, Бруней                                                                                |                                                                                |
|            | немає      | Малайський долар                   | 1939—1953                                            | Бруней, Джохор, Кедах, Келантан, Перліс, Сінгапур, Стрейтс Сетлментс, Тренгану, Федеровані малайські держави, Малайський Союз, Малайська Федерація                                                                             |                                                                                |
|            |            | Міжнародний долар                  |                                                      |                                                                                |                                                                                |
|            | немає      | Монгольський долар                 | 1921—1925                                            | Богдо-ханська Монголія                                                                                | банкноти: 10, 25, 50, 100                                                                                |
|            | NAD        | Намібійський долар                 | З 1993                                               | Намібія                                                                                | банкноти: 10, 20, 50, 100 и 200 монети: 1, 2, 5, 10, 20 и 50 центів, 1, 2 та 5 доларів.                                                        |
|            | немає      | Долар Ніуе                         | З 2009                                               | Ніуе                                                                                | банкноти: немає монети: 5, 10, 20, 50 центів, 1 долар                                                                                |
|            | NZD        | Новозеландський долар              | З 1967                                               | Нова Зеландія, Ніуе, Острови Кука, Токелау, Піткерн.                                                                                | банкноти: 5, 10, 20, 50, 100 монети: 10, 20, 50 центів, 1, 2 долари                                                                            |
|            | немає      | Ньюфаундлендський долар            | 1858—1949                                            | Ньюфаундленд.                                                                                |                                                                                |
|            | немає      | Долар Островів Кука                | З 1972                                               | Острови Кука                                                                                | банкноти: 3, 10, 20, 50 монети: 10, 20, 50 центів, 1, 2, 5 доларів                                                                             |
|            | немає      | Долар Островів Піткерн             | З 1988                                               | Піткерн                                                                                | банкноти: немає монети: 5, 10, 20, 50 центів, 1, 2, 5, 10, 25, 50, 250 доларів                                                                 |
|            | немає      | Долар Проток                       | 1904—1939                                            | Колонія Стрейтс-Сетлментс, Об'єднані Малайські Султанати, Необ'єднані Малайські Султанати, Саравак, Бруней та Північний Борнео.                                                                                |                                                                                |
|            | немає      | Родезійський долар                 | 1970—1981                                            | Зімбабве                                                                                |                                                                                |
|            | немає      | Долар Сараваку                     | 1858—1953                                            | Саравак                                                                                |                                                                                |
|            | немає      | Долар Північного Борнео            | 1882—1953                                            | Північний Борнео                                                                                |                                                                                |
|            | SGD        | Сінгапурський долар                | З 1967                                               | Сінгапур                                                                                | банкноти: 2, 5, 10, 50, 100, 1000 монети: 1, 5, 10, 20, 50 центів, 1 долар                                                                     |
|            | SBD        | Долар Соломонових островів         | З 1977                                               | Соломонові острови                                                                                | банкноти: 2, 5, 10, 20, 50, 100 монети: 1, 2, 5, 10, 20, 50 центів, 1 долар                                                                    |
|            | USD        | Долар США                          | З 1792                                               | США, Бермудські острови, Бонайре, Британські Віргінські острови, Східний Тимор, Зімбабве, Маршалові острови, Палау, Панама, Пуерто-Рико, Саба, Сальвадор, Сінт-Естатіус, Теркс і Кайкос, Федеративні Штати Мікронезії, Еквадор | банкноти: 1, 2, 5, 10, 20, 50, 100 (обмежено 500, 1000, 5000, 10 000, 100 000) монети: 1, 5, 10, 25, 50 центів, 1 долар                        |
|            | немає      | Долар КША                          | 1861—1861                                            | КША                                                                                | банкноти: 5, 10, 50 центів, 1, 2, 5, 10, 20, 50, 100, 500, 1000 доларів 4 пробні монети номіналом 50 центів; 12 пробних монет номіналом 1 цент |
|            | SRD        | Суринамський долар                 | З 2004                                               | Суринам                                                                                | банкноти: 1, 2½, 5, 10, 20, 50, 100 доларів монети: 1, 5, 10, 25, 100, 250 центів                                                              |
|            | немає      | Тайванський долар                  | 1946—1949                                            | Тайвань                                                                                |                                                                                |
|            | TWD        | Новий тайванський долар            | З 1949                                               | Тайвань                                                                                | банкноти: 100, 200, 500, 1000, 2000 монети: ½, 1, 5, 10, 50                                                                                |
|            | TTD        | Долар Тринідаду та Тобаго          | З 1964                                               | Тринідад і Тобаго                                                                                | банкноти: 1, 5, 10, 20, 100 монети: 1, 5, 10, 25 и 50 центів                                                                                |
|            | TVD        | Долар Тувалу                       | С 1976                                               | Тувалу                                                                                | банкноти: немає монети: 5, 10, 20, 50 центів, 1 долар                                                                                |
|            | FJD        | Долар Фіджі                        | З 1969                                               | Фіджі                                                                                | банкноти: 1, 2, 5, 10, 20, 50, 100 монети: 1, 2, 5, 10, 20, 50 центів, 1 долар                                                                 |
|            | немає      | Долар Цзяо-Чжоу                    | 1907—1914                                            | Цзяо-Чжоу                                                                                |                                                                                |
|            | немає      | Ефіопський долар                   | 1945—1976                                            | Ефіопія                                                                                |                                                                                |
|            | JMD        | Ямайський долар                    | З 1969                                               | Ямайка                                                                                | банкноти: 1, 2, 5, 10, 20, 50, 100, 500, 1000 монети: 1, 5, 10, 20                                                                             |
|            | немає      | Японський окупаційний долар        | 1942—1945                                            | Сінгапур, Британська Малайя, Північний Борнео, Саравак, Бруней, Бірма                                                                                |                                                                                |

title: Долар

wikitext:
'''До́лар''' ({{lang-en|dollar}}, від {{lang-de|Taler}} — старовинна [[срібна монета]]<ref>[https://cyclop.com.ua/content/view/784/58/1/36/#12129 Долар [доллар<nowiki>]</nowiki>] // [[Економічна енциклопедія]] / Ред. рада: Б. Д. Гаврилишин (гол. ред.), С. В. Мочерний (відп. ред.), В. А. Ющенко, А. С. Гальчинський та ін. — Київ: Видавничий центр «Академія». ; Тернопіль: Акад. нар. гос-ва., 2000—2002. — ISBN 966-580-074-4.</ref>; в [[Українська діаспора|українській західній діаспорі]] поширена також назва '''доля́р''') — назва [[Валюта|валюти]] багатьох країн світу, включно [[Австралія|Австралії]], [[Беліз]]у, [[Канада|Канади]], [[Нова Зеландія|Нової Зеландії]], [[Намібія|Намібії]] , [[Сінгапур]]у, [[Сінт-Естатіус]]у, [[Саба (острів)|Саба]], [[Східний Тимор|Східного Тимору]], [[Пуерто-Рико]], [[Панама|Панами]] , [[Палау]], [[Бруней|Брунею]], [[Бонайре]], [[Британські Віргінські острови|Британських Віргінських островів]], [[Багамські острови|Багам]], [[Бермудські острови|Бермуд]], [[Маршаллові острови|Маршаллових островів]], [[Соломонові острови|Соломонових островів]], [[Сполучені Штати Америки|Сполучених Штатів Америки]], [[Сальвадор]]у, [[Еквадор]]у, [[Китайська Республіка|Тайваню]], [[Гонконг]]у, [[Зімбабве]], [[Фіджі]], [[Мікронезія|Мікронезії]], [[Теркс і Кайкос]], [[Ямайка|Ямайки]] і [[Східнокарибський долар|низки інших країн]]. Один долар зазвичай дорівнює 100 [[Цент (гроші)|центам]].

== Етимологія ==
Назва походить від слова «[[талер]]» ({{lang-de|Taler}}). Вперше слово «долар» (dollar) було використано як назва одного з різновидів [[шотландські монети|шотландських монет]] — «долара з мечем» ({{lang-en|Sword Dollar}}), монети номіналом 30 [[шотландський шилінг|шилінгів]], яку карбували між 1567 і 1571 роками<ref>{{Cite web |url=http://www.coinfacts.com/historical_notes/history_of_the_silver_dollar.htm |title=The History of the Silver Dollar |accessdate=17 червня 2015 |archive-date=23 серпня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150823104844/http://www.coinfacts.com/historical_notes/history_of_the_silver_dollar.htm }}</ref>. Слово «долар» також зустрічається в п'єсі Вільяма Шекспіра «[[Макбет (п'єса)|Макбет]]» (початок XVII століття)<ref>{{Cite web |url=http://www.shakespeare-navigators.com/macbeth/T12.html#62 |title=Посилання не місце в п'єсі «Макбет» із згадкою слова «долар» |accessdate=17 червня 2015 |archive-date=3 липня 2015 |archive-url=https://web.archive.org/web/20150703092357/http://www.shakespeare-navigators.com/macbeth/T12.html#62 }}</ref>:
{{Цитата|That now
 Sweno, the Norways 'king, craves composition:
 Nor would we deign him burial of his men
 Till he disbursed at Saint Colme's inch
 Ten thousand dollars to our general use.}}

== Походження знака долара ==
[[Файл: Dollar_Symbol_Evolution.jpg|праворуч|300px|Еволюція знака долара.]]
{{Основна | Символ долара}}
Історія походження символу долара має безліч різних теорій і легенд, але науково доведеної версії не існує. Одна з поширених версій — можливе походження знака долара від іспанського [[песо]]. Рукописна [[абревіатура]] «ps» досить часто згадується в британських, американських, канадських, мексиканських та інших іспано-американських ділових листуваннях 1770-х років. Передбачається що від букви «[[P (латиниця)|P]]» залишилася лише вертикальна риса, а буква «[[S (латиниця)|S]]» використовувалася як фон, що дозволяло збільшити швидкість запису.

Із сучасних теорій розглядають і варіант видозміненого запису «US».

== Валюти з назвою «долар» ==
{| class="wikitable sortable"
|-
! Зображення
! [[ISO 4217|Код валюти]]
! Назва
! Період використання в обігу
! Країна
! Номінал в обігу
|-
|
| AUD
| [[Австралійський долар]]
| З 1966
| [[Австралія]]
| банкноти: 5, 10, 20, 50, 100
 монети: 5, 10, 20, 50 центів, 1, 2 долари
|-
|
| BSD
| [[Багамський долар]]
| З 1966
| [[Багамські острови]]
| банкноти: 1, 5, 10, 20, 50, 100
 монети: 1, 5, 10, 15, 25 центів
|-
|
| BBD
| [[Барбадоський долар]]
| С 1973
| [[Барбадос]]
| банкноти: 2, 5, 10, 20, 50, 100
 монети: 5, 10, 25 центів, 1 долар
|-
|
| BZD
| [[Белізський долар]]
| З 1973 (як долар Британського Гондурасу в 1885—1973)
| [[Беліз]]
| банкноти: 2, 5, 10, 20, 50, 100
 монети: 1, 5, 10, 25, 50 центів, 1 долар
|-
|
| BMD
| [[Бермудський долар]]
| С 1970
| [[Бермудські острови]]
| банкноти: 2, 5, 10, 20, 50, 100
 монети: 1, 5, 10, 25, 50 центів, 1 долар
|-
|
| BND
| [[Брунейський долар]]
| С 1967
| [[Бруней]]
| банкноти: 1, 5, 10, 50, 100
 монети: 1, 5, 10, 20 и 50 центів
|-
|
| ''немає''
| [[Вест-індський долар]]
| 1935—1964
| [[Барбадос]], [[Гаяна|Британська Гвіана]], [[Тринідад і Тобаго]], [[Британські Навітряні острові]], [[Британські Підвітряні острови]], [[Федерація Вест-Індії]], [[Ямайка]]
|
|-
|
| XCD
| [[Східно-карибський долар]]
| З 1965
| [[Антигуа і Барбуда]], [[Домініка]], [[Гренада]], [[Монтсеррат]], [[Сент-Кітс и Невіс]], [[Сент-Люсія]], [[Сент-Вінсент і Гренадини]], [[Ангілья]]
| банкноти: 5, 10, 20, 50, 100
 монети: 1, 2, 5, 10, 25 центів, 1 долар
|-
| [[Файл:KINGDOM OF HAWAII, KALAKAUA I, 1883 -DIME b - Flickr - woody1778a.jpg|100px]]
| ''немає''
| [[Гавайський долар]]
| 1847—1903
| [[Гаваї]]
|
|-
|
| GYD
| [[Гаянський долар]]
| З 1965
| [[Гаяна]]
| банкноти: 20, 100, 500, 1000, 5000
 монети: 1, 5, 10 доларів
|-
|
| HKD
| [[Гонконґівський долар]]
| З 1845
| [[Гонконг]]
| банкноти: 10, 20, 50, 100, 500 и 1000
 монети: 10, 20, 50 центів, 1, 2, 5, 10 доларів
|-
| [[Файл:Zimbabwe $1 2009 Obverse.jpg|100px]]
| ZWC
| [[Зімбабвійський долар]]
| 1981—2009
| [[Зімбабве]]
| Через надвисоку інфляції 30 червня 2009 зімбабвійській долар припинив своє існування за рішенням Резервного Банку Зімбабве.
|-
|
| KYD
| [[Долар Кайманових островів]]
| З 1972
| [[Кайманові острови]]
| банкноти: 1, 5, 10, 25, 50, 100
 монети: 1, 5, 10, 25 центів
|-
|
| CAD
| [[Канадський долар]]
| З 1858
| [[Канада]]
| банкноти: 5, 10, 20, 50, 100
 монети: 1, 5, 5, 10, 20, 50 центів, 1, 2, 5 доларів
|-
|
| ''немає''
| [[Долар Кірибаті]]
| З 1979
| [[Кірибаті]]
| банкноти: немає
 монети: 1, 5, 10, 25 центів, 1, 2 долари
|-
| [[Файл:Lib5$.png|100px]]
| LRD
| [[Ліберійський долар]]
| З 1944
| [[Ліберія]]
| банкноти: 1, 5, 10, 20, 50 и 100
 монети: 5, 10, 25, 50 центів, 1 долар
|-
|
| ''немає''
| [[Долар Малаї та Британського Борнео]]
| 1953—1969
| [[Малайська Федерація]], [[Сінгапур]], [[Саравак]], [[Північний Борнео]], [[Бруней]]
|
|-
|
| ''немає''
| [[Малайський долар]]
| 1939—1953
| [[Бруней]], [[Джохор]], [[Кедах]], [[Келантан]], [[Перліс (штат)|Перліс]], [[Сінгапур]], [[Стрейтс Сетлментс]], [[Тренгану]], [[Федеровані малайські держави]], [[Малайський Союз]], [[Малайська Федерація]]
|
|-
|
|
| [[Міжнародний долар]]
|
|
|
|-
| [[Файл:Mongolian Dollar 10.png|100px]]
| ''немає''
| [[Монгольський долар]]
| 1921—1925
| [[Монголія в період правління Богдо-хана (1911—1924)|Богдо-ханська Монголія]]
| банкноти: 10, 25, 50, 100
|-
|
| NAD
| [[Намібійський долар]]
| З 1993
| [[Намібія]]
| банкноти: 10, 20, 50, 100 и 200
 монети: 1, 2, 5, 10, 20 и 50 центів, 1, 2 та 5 доларів.
|-
|
| ''немає''
| [[Долар Ніуе]]
| З 2009
| [[Ніуе]]
| банкноти: ''немає''
 монети: 5, 10, 20, 50 центів, 1 долар
|-
|
| NZD
| [[Новозеландський долар]]
| З 1967
| [[Нова Зеландія]], [[Ніуе]], [[Острови Кука]], [[Токелау]], [[Піткерн]].
| банкноти: 5, 10, 20, 50, 100
 монети: 10, 20, 50 центів, 1, 2 долари
|-
| [[Файл:NFLD dollar bill.jpg|100px]]
| ''немає''
| [[Ньюфаундлендський долар]]
| 1858—1949
| [[Ньюфаундленд (домініон)|Ньюфаундленд]].
|
|-
|
| ''немає''
| [[Долар Островів Кука]]
| З 1972
| [[Острови Кука]]
| банкноти: 3, 10, 20, 50
 монети: 10, 20, 50 центів, 1, 2, 5 доларів
|-
|
| ''немає''
| [[Долар Островів Піткерн]]
| З 1988
| [[Піткерн]]
| банкноти: немає
 монети: 5, 10, 20, 50 центів, 1, 2, 5, 10, 25, 50, 250 доларів
|-
| [[Файл:Straits Settlements - 1935 - $1 banknote (obverse).jpg|100px]]
| ''немає''
| [[Долар Проток]]
| 1904—1939
| Колонія [[Стрейтс-Сетлментс]], [[Федеровані малайські держави|Об'єднані Малайські Султанати]], [[Нефедеровані малайські держави|Необ'єднані Малайські Султанати]], [[Саравак]], [[Бруней]] та [[Північний Борнео]].
|
|-
|
| ''немає''
| [[Родезійський долар]]
| 1970—1981
| [[Зімбабве]]
|
|-
| [[Файл:Sarawak 24.jpg|100px]]
| ''немає''
| [[Долар Сараваку]]
| 1858—1953
| [[Саравак (королівство)|Саравак]]
|
|-
| [[Файл:BritishNorthBorneoP29-1Dollar-1940-donatedTW f.jpg|100px]]
| ''немає''
| [[Долар Північного Борнео]]
| 1882—1953
| [[Північний Борнео]]
|
|-
|
| SGD
| [[Сінгапурський долар]]
| З 1967
| [[Сінгапур]]
| банкноти: 2, 5, 10, 50, 100, 1000
 монети: 1, 5, 10, 20, 50 центів, 1 долар
|-
|
| SBD
| [[Долар Соломонових островів]]
| З 1977
| [[Соломонові острови]]
| банкноти: 2, 5, 10, 20, 50, 100
 монети: 1, 2, 5, 10, 20, 50 центів, 1 долар
|-
| [[Файл:United States one dollar bill, obverse.jpg|100px]]
| USD
| [[Долар США]]
| З 1792
| [[Сполучені Штати Америки|США]], [[Бермудські острови]], [[Бонайре]], [[Британські Віргінські острови]], [[Східний Тимор]], [[Зімбабве]], [[Маршалові острови]], [[Палау]], [[Панама]], [[Пуерто-Рико]], [[Саба (острів)|Саба]], [[Сальвадор]], [[Сінт-Естатіус]], [[Теркс і Кайкос]], [[Федеративні Штати Мікронезії]], [[Еквадор]]
| банкноти: 1, 2, 5, 10, 20, 50, 100
(обмежено 500, 1000, 5000, 10 000, 100 000)
монети: 1, 5, 10, 25, 50 центів, 1 долар
|-
| [[Файл:Confederate 5 and 100 Dollars.jpg|100px]]
| ''немає''
| [[Долар Конфедеративних Штатів Америки|Долар КША]]
| 1861—1861
| [[Конфедеративні Штати Америки|КША]]
| банкноти: 5, 10, 50 центів, 1, 2, 5, 10, 20, 50, 100, 500, 1000 доларів
4 пробні монети номіналом 50 центів; 12 пробних монет номіналом 1 цент
|-
|
| SRD
| [[Суринамський долар]]
| З 2004
| [[Суринам]]
| банкноти: 1, 2½, 5, 10, 20, 50, 100 доларів
монети: 1, 5, 10, 25, 100, 250 центів
|-
| [[Файл:Taiwan (Republic of China) 1946 bank note - 1 old Taiwan dollar (front).jpg|100px]]
| ''немає''
| [[Тайванський долар]]
| 1946—1949
| [[Тайвань]]
|
|-
|
| TWD
| [[Новий тайванський долар]]
| З 1949
| [[Тайвань]]
| банкноти: 100, 200, 500, 1000, 2000
монети: ½, 1, 5, 10, 50
|-
|
| TTD
| [[Долар Тринідаду та Тобаго]]
| З 1964
| [[Тринідад і Тобаго]]
| банкноти: 1, 5, 10, 20, 100
монети: 1, 5, 10, 25 и 50 центів
|-
|
| TVD
| [[Долар Тувалу]]
| С 1976
| [[Тувалу]]
| банкноти: ''немає''
монети: 5, 10, 20, 50 центів, 1 долар
|-
|
| FJD
| [[Долар Фіджі]]
| З 1969
| [[Фіджі]]
| банкноти: 1, 2, 5, 10, 20, 50, 100
монети: 1, 2, 5, 10, 20, 50 центів, 1 долар
|-
| [[Файл:5Cents1909KiauChau.PNG|100px]]
| ''немає''
| [[Долар Цзяо-Чжоу]]
| 1907—1914
| [[Цзяочжоу (концесія)|Цзяо-Чжоу]]
|
|-
| [[Файл:Haile Selassie over massawa.jpg|100px]]
| ''немає''
| [[Ефіопський долар]]
| 1945—1976
| [[Ефіопія]]
|
|-
|
| JMD
| [[Ямайський долар]]
| З 1969
| [[Ямайка]]
| банкноти: 1, 2, 5, 10, 20, 50, 100, 500, 1000
монети: 1, 5, 10, 20
|-
| [[Файл:One thousand dollar note issued by the Japanese Government during the occupation of Malaya, North Borneo, Sarawak and Brunei (1944).jpg|100px]]
| ''немає''
| [[Японський окупаційний долар]]
| 1942—1945
| [[Сінгапур]], [[Британська Малайя]], [[Північний Борнео]], [[Саравак (королівство)|Саравак]], [[Бруней]], [[Держава Бірма|Бірма]]
|
|}

== Примітки ==
{{reflist}}

== Посилання ==
* [http://leksika.com.ua/11590310/legal/dolar Долар] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20161124153456/http://leksika.com.ua/11590310/legal/dolar |date=24 листопада 2016 }} // {{Юридична енциклопедія|2}}
{{Долар}}

[[Категорія:Валюти]]


text:
# Безобразово (Курський район)
Безобразово (рос. Безобразово) — присілок в Курському районі Курської області Російської Федерації.
Населення становить 47 осіб. Входить до складу муніципального утворення Бесідинська сільрада.

## Історія
Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю Східна Слобожанщина.
Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Бесідинська сільрада.

## Населення
| 2002 | 2010 |
| ---- | ---- |
| 70   | ↘47  |

title: Безобразово (Курський район)

wikitext:
{{Населений пункт Росії
|тип             = [[присілок]]
|тип_род         = присілка
|назва           = Безобразово
|назва ін.       = Безобразово
|прапор          =
|опис прапора    =
|герб            =
|опис герба      =
|розташування    =
|опис розташування  =
|зображення         =
|зображення_розмір  =
|зображення_підпис  =
|mapx            =
|mapy            =
|суб'єкт РФ      = [[Курська область]]
|район           = [[Курський район (Курська область)|Курський район]]
|міський округ   =
|поселення       = [[Бесідинська сільрада]]
|рада            =
|код ЗКАТУ       =
|засноване       =
|перша згадка    =
|завойоване      =
|попередні назви =
|статус          =
|поділ           =
|населення       = {{зменшення}} 47
|ref-населення   =
|площа           =
|ref-площа       =
|густота         =
|поштові індекси = <!--або поштовий індекс-->
|телефонний код  = <!--телефонний код-->
|часовий пояс    = [[Московський час|MSK]] ([[UTC+3]])
|висота          =
|водойма         =
|станція         =
|відстань        = <!--відстань до станції-->
<!--До центру муніципального району/міського округу-->
|залізниця р     =
|ref-залізниця р =
|автошлях р      =
|ref-автошлях р  =
|фізична р       = <!--або відстань р-->
|ref-фізична р   =
|залізниця о     =
|ref-залізниця о =
|автошлях о      =
|ref-автошлях о  =
|фізична о       = <!--або відстань о-->
|ref-фізична о   =
<!--До Москви-->
|залізниця с     =
|ref-залізниця с =
|автошлях с      =
|ref-автошлях с  =
|фізична с       = <!--або відстань с-->
|ref-фізична с   =
|схема           =
|міста-побратими =
|день міста      =
|катойконіми     =
|адреса          =
|вебсторінка    =
|мер             = <!--або голова, або губернатор-->
|ремарки         =
|карта розташування1   =Росія Курська область
}}
'''Безобразово''' ({{lang-ru|Безобразово}}) — [[присілок]] в [[Курський район (Курська область)|Курському районі]] [[Курська область|Курської області]] [[Росія|Російської Федерації]].

Населення становить 47 осіб. Входить до складу муніципального утворення [[Бесідинська сільрада]].

== Історія ==

Населений пункт розташований на території українського етнічного та культурного краю [[Східна Слобожанщина]].

Від 2004 року входить до складу муніципального утворення [[Бесідинська сільрада]]<ref>[https://web.archive.org/web/20160314021302/http://zakon.scli.ru/ru/legal_texts/legislation_rf/index.php?d_id4=bb946d29-340c-4f4d-a79c-98e025259910&do4=document&id4=1bcc3f5b-8dc3-4546-b263-22f994cbb55b Закон Курской области от 14.10.2004 № 48-ЗКО «О муниципальных образованиях Курской области»] {{ref-ru}}</ref>.

== Населення ==

{{Населення РФ | Безобразово (Курский район) }}

== Примітки ==

{{reflist|1}}

{{Курський район (Курська область)}}
{{Russia-geo-stub}}

[[Категорія:Населені пункти Курського району Курської області]]

title: присілок Безобразово

Суб'єкт Російської Федерації: Курська область

Муніципальний район: Курський район

Поселення: Бесідинська сільрада

title: Основні дані

Часовий пояс: MSK (UTC+3)

Основні дані:
Мапа
· Безобразово · Безобразово


text:
# Гюмбідаг
Гюмбіда́г — гірська вершина у східній частині Великого Кавказу. Знаходиться на півночі Азербайджану.

title: Гюмбідаг

wikitext:
{{Гора
| назва              = Гюмбідаг
| місцева_назва      =
| фото               =
| коментар           =
| країна             = {{AZE}}
| регіон             =
| гірська_система    = [[Великий Кавказ]]
| lat_dir=N | lat_deg= 40| lat_min= 43
            | lat_sec= 23
| lon_dir=E | lon_deg= 48| lon_min= 54
            | lon_sec= 09
| висота             = 1286,4 м
| відносна_висота    =
| тип                =
| вік                =
| останнє_виверження =
| перше_сходження    =
| класичний_маршрут  =
| мапа               = <!-- Example.jpg -->
| мапа_підпис        =
| мапа_ширина        =
| карта розташування = Кавказькі гори
| розмір карти       = <!-- для шаблону «Карта розташування» -->
}}

'''Гюмбіда́г''' — гірська вершина у східній частині [[великий Кавказ|Великого Кавказу]]. Знаходиться на півночі [[Азербайджан]]у.

== Посилання ==
* [http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=40.720982&lon=48.942204&z=13&m=b&show=/30600034/uk На Вікімапії] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20180201220901/http://wikimapia.org/#lang=uk&lat=40.720982&lon=48.942204&z=13&m=b&show=/30600034/uk |date=1 лютого 2018 }}

== Джерела ==
* {{Карта|K-39-110}}

{{mount-stub}}
{{Гірські вершини Азербайджану}}

[[Категорія:Гірські вершини Кавказу]]

Країна: Азербайджан

Система: Великий Кавказ

Тип: гора


text:
# Замора Євген Федорович
Євген Федорович Замора (нар. 29.10.1914, с. Пороги  – пом. 21.03.1981, Львів) – інженер і науковець в галузі радіотехніки, педагог, альпініст. Син Федора Павловича Замори, брат Марти Замори. Декан радіотехнічного факультету, професор Львівської Політехніки.

## Життєпис

### Молоді роки
Народився 29 жовтня 1914 року в Галичині, в селі Пороги (тепер смт Богородчанського р-ну Івано-Франківської обл.). Батько – вчитель математики і природознавства Федір (Теодор) Замора був відомим в Україні діячем народної освіти. Мати – піаністка і вчителька музики Софія Левицька-Замора. Восени 1923 року Софія Левицька разом з дітьми Євгеном і Мартою переїхала в Радянську Україну до Полтави, де на той час вже працював їхній батько. Євген навчався в полтавській Шостій трудовій школі імені Івана Франка, 1933 закінчив з відзнакою Харківський енергомеханічний технікум. Вищу освіту здобув у  Московській інженерно-технічній академії зв’язку, одержавши 1941 року диплом з відзнакою і кваліфікацію інженера-електрика з радіозв’язку. Працював викладачем радіотехніки на курсах військових радистів.
У 1941 р. був мобілізований на фронт, служив радіотехніком батальйону зв’язку в Радянській армії. Пройшов бойовий шлях від Москви до Берліну, від старшого сержанта до старшого техніка-лейтенанта. Був двічі поранений і контужений, втратив праве око. Нагороджений трьома бойовими орденами і двома медалями. Демобілізувався у 1946 р.

### Праця у Львівському політехнічному інституті (ЛПІ)
Від 1947 р. Євген Замора працював у Львівському політехнічному інституті (тепер – НУ «Львівська Політехніка») на кафедрі радіотехніки асистентом, старшим викладачем, згодом доцентом, професором. У 1954 р. захистив кандидатську дисертацію на тему «Транзитронні генератори синусоїдальних коливань».
У 1959 – 1968 рр. Євген Замора був деканом радіотехнічного факультету (РТФ). Він не обмежувався лише адміністративними обов’язками, а був вчителем і авторитетним вихователем, старшим товаришем для студентів, допомагав порадою, конкретними справами. Не одного з них врятував від переслідувань, допоміг закінчити інститут і досягнути вершин в освіті та науці. Він опікувався як навчальним процесом, так і факультетським спортом, самодіяльністю. Своїм прикладом вчив молодь бути не тільки фахівцями, а насамперед — порядними людьми. Так ним формувалася українська інженерна і науково-технічна еліта. За високу людяність, турботу про молодь студенти справедливо називали його «Батько Замора».
У 1961/62 рр. виконував обов’язки проректора інституту з навчальної роботи. Посади декана Є. Замора позбувся в 1968 р. через політичну справу: виступив на захист одного з викладачів факультету, який, на думку „компетентних органів“, був негідний звання радянського викладача, оскільки поклав квіти до могил українських діячів національно-визвольного руху.

## Наукова і викладацька діяльність
У 1960 р. з ініціативи Є. Замори була заснована перша в Україні кафедра конструювання і технології радіоелектронної апаратури (КТРА). Завідувачем кафедри він був з 1960 р. по 1974 р. У 1961 р. організував при кафедрі науково-дослідну лабораторію з досліджень генерування високостабільних коливань надвисоких частот.
Лабораторія започаткувала роботу в галузі автоматизації конструкторського проектування радіоелектронної апаратури. У ній сформувалося багато науковців, які нині працюють в Україні, Англії, Канаді, Ізраїлі, Росії. Саме в цій лабораторії були створені потужні програми ЕОМ з аналізу складних електронних кіл, а також телевізійна мультиекранна система для оптимізації лекторської роботи у навчальному процесі.
Є. Замора викладав дисципліни «Радіопередавальні пристрої», «Застосування електронних пристроїв», «Основи наукових досліджень». Був одним з небагатьох викладачів, хто читав лекції українською мовою.
Від 1975 р. працював професором кафедри радіотехнічних пристроїв. Опублікував 87 наукових і методичних робіт, серед яких монографія і 10 авторських свідоцтв на винаходи. Напрямки його наукових робіт: «Генерування високочастотних коливань діапазону НВЧ і керування ними», «Розробка теорії і методів проектування радіотехнічних пристроїв і систем». Керував роботами аспірантів, підготував двох кандидатів наук.

## Альпінізм
Євген Замора захопився альпінізмом ще в студентські роки. Був альпіністом-першорозрядником, старшим інструктором з альпінізму. У 1947 р. разом з Г. Крушелем він заснував Товариство альпіністів і туристів у Львові. Створив гурток юних альпіністів при Львівській обласній дитячій туристсько-екскурсійній станції. Завжди виховував у молодих альпіністів почуття товариськості, дружби, взаємовиручки, честі і, що важливо, з українським національним забарвленням.
Є. Замора, незважаючи на відсутність ока, неодноразово здійснював сходження на вершини Кавказу, зокрема підкорив вершини вищої категорії складності Аманауз, Цалгмил, здійснив траверс Домбай – пік ЦДСА та ін.
У березні 1964 р. він брав активну участь у першій Говерляні – масовому зимовому сходженні туристів на гору Говерлу у Карпатах, що пізніше стало традиційним. На вершині з ініціативи Євгена Замори учасники Говерляни заспівали Заповіт на честь 150-річчя з дня народження Тараса Шевченка.

## Особисте життя
Одружився Євген Замора у 1949 році. Дружина, Стороженко Наталя Яківна, – старший викладач і голова предметної комісії Львівського технікуму радіоелектроніки. У щасливому шлюбі вони прожили 32 роки і виховали двох синів – Теодора і Романа. Діти отримали вищу освіту на радіотехнічному факультеті ЛПІ і стали відомими завдяки своїм досягненням. Теодор Замора – у сфері системотехніки і штрихового кодування. Роман Замора – в галузі кабельного телебачення.
Євген Замора був талановитим музикантом-аматором – грав на фортепіано й скрипці. Особливо любив грати стрілецькі пісні і оживляв їхнім звучанням всі родинні зустрічі. Ще одним його захопленням була фотографія. Талановито вмів «зловити кадр» і сам роздруковував знімки в домашній фотолабораторії. Залишив цілу фотопанораму сучасного йому життя.
Похований на полі № 15 Личаківського цвинтаря.

## Нагороди
У роки війни нагороджений трьома бойовими орденами і двома медалями, зокрема - орденами Вітчизняної війни I-го і ІІ-го ступеня, орденом Червоної Зірки. У післявоєнні роки як ветеран війни нагороджений трьома медалями. У 1958 р. удостоєний ордена «Знак пошани».

## Вшанування пам’яті
Багато поколінь випускників радіотехнічного факультету пам’ятають свого декана Євгена Федоровича Замору, який в роки радянського проросійського ідеологічного пресингу зумів зберегти порядність, доброзичливість і національну гордість. Його часто згадують як палкого українського патріота, яскравого представника галицької інтелігенції, відомого науковця і педагога.
Пам’ятник з бронзовим горельєфом височіє на могилі Євгена Замори, похованого на Личаківському цвинтарі у Львові.
У 2000 році в корпусі РТФ був встановлений барельєф з меморіальною таблицею в пам’ять про Євгена Замору, засновника кафедри КТРА і декана РТФ.
У 2014 році в НУ «Львівська Політехніка» за ініціативи кафедри і підтримки ректорату була проведена Урочиста Академія «До 100-річчя з дня народження Є.Ф. Замори».
Велика шана і повага студентів, викладачів і колег поставили Є.Ф. Замору в ряд знакових постатей Львівської Політехніки.

title: Замора Євген Федорович

wikitext:
{{переписати|дата=червень 2020}}
{{Othernames|Замора}}
{{Науковець
| ім'я              = Євген Федорович Замора
| зображення        =
| розмір            = 200 пкс
| дата народження    = 29.10.1914
| місце народження  = с.[[Пороги]], Україна
| дата смерті       = 21.3.1981
| місце смерті       = Львів, Україна
| громадянство        = {{USR}}
| національність      = українець
| alma mater          = Московська інженерно-технічна академія зв’язку
| галузь              = [[радіотехніка]]
| заклад              = Львівський політехнічний інститут
| посада              = декан РТФ (1959-1968), завідувач каф. КТРА (1960-1974)
| звання              = доцент
| ступінь             = кандидат технічних наук
| відомий завдяки     = науково-педагогічна діяльність, альпінізм
| нагороди            ={{Орден Вітчизняної війни 1 ступеня}} {{Орден Вітчизняної війни 2 ступеня}} {{Орден Червоної Зірки}} {{Орден «Знак Пошани»}}
}}
[[Файл:Надгробок на могилі родини Замора..jpg|міні]]
'''Євген Федорович Замора''' (нар. 29.10.1914, с. [[Пороги]]  – пом. 21.03.1981, Львів) – інженер і науковець в галузі радіотехніки, педагог, альпініст. Син [[Замора Федір Павлович|Федора Павловича Замори]], брат [[Замора Марта Федорівна|Марти Замори]]. Декан [[Інститут телекомунікацій, радіоелектроніки та електронної техніки|радіотехнічного факультету]], професор [[Національний університет «Львівська політехніка»|Львівської Політехніки]].

==Життєпис==
===Молоді роки===
Народився [[29 жовтня]] [[1914]] року в [[Галичина|Галичині]], в селі Пороги (тепер смт [[Богородчанський район|Богородчанського р-ну]] [[Івано-Франківська область|Івано-Франківської обл.]]). Батько – вчитель математики і природознавства Федір (Теодор) Замора був відомим в Україні діячем народної освіти. Мати – піаністка і вчителька музики Софія Левицька-Замора. Восени 1923 року Софія Левицька разом з дітьми Євгеном і Мартою переїхала в Радянську Україну до Полтави, де на той час вже працював їхній батько. Євген навчався в полтавській Шостій трудовій школі імені Івана Франка, 1933 закінчив з відзнакою Харківський енергомеханічний технікум. Вищу освіту здобув у {{не перекладено|Московський технічний університет зв’язку та інформатики| Московській інженерно-технічній академії зв’язку|ru| Московский технический университет связи и информатики}}, одержавши [[1941]] року диплом з відзнакою і кваліфікацію інженера-електрика з [[радіозв’язок|радіозв’язку]]. Працював викладачем радіотехніки на курсах військових радистів.

У 1941 р. був мобілізований на фронт, служив радіотехніком батальйону зв’язку в [[Червона армія|Радянській армії]]. Пройшов бойовий шлях від Москви до Берліну, від старшого сержанта до [[старший технік-лейтенант|старшого техніка-лейтенанта]]. Був двічі поранений і контужений, втратив праве око. Нагороджений трьома бойовими орденами і двома медалями. Демобілізувався у [[1946]] р.

===Праця у Львівському політехнічному інституті (ЛПІ)===
Від 1947 р. Євген Замора працював у [[Національний університет «Львівська політехніка»   |Львівському політехнічному інституті]] (тепер – НУ «Львівська Політехніка») на кафедрі радіотехніки асистентом, старшим викладачем, згодом доцентом, професором. У 1954 р. захистив [[кандидат технічних наук|кандидатську]] [[дисертація|дисертацію]] на тему «Транзитронні генератори синусоїдальних коливань».

[[File:Є Замора зі студентами.tif|thumb|Є. Замора зі студентами]]
У 1959 – 1968 рр. Євген Замора був деканом радіотехнічного факультету (РТФ). Він не обмежувався лише адміністративними обов’язками, а був вчителем і авторитетним вихователем, старшим товаришем для студентів, допомагав порадою, конкретними справами. Не одного з них врятував від переслідувань, допоміг закінчити інститут і досягнути вершин в освіті та науці. Він опікувався як навчальним процесом, так і факультетським спортом, самодіяльністю. Своїм прикладом вчив молодь бути не тільки фахівцями, а насамперед — порядними людьми. Так ним формувалася українська інженерна і науково-технічна еліта. За високу людяність, турботу про молодь студенти справедливо називали його «Батько Замора».

У 1961/62 рр. виконував обов’язки проректора інституту з навчальної роботи. Посади декана Є. Замора позбувся в 1968 р. через політичну справу: виступив на захист одного з викладачів факультету, який, на думку „компетентних органів“, був негідний звання радянського викладача, оскільки поклав квіти до могил українських діячів національно-визвольного руху.

==Наукова і викладацька діяльність==
У 1960 р. з ініціативи Є. Замори була заснована перша в Україні [[кафедра електронних засобів інформаційно-комп’ютерних технологій|кафедра конструювання і технології радіоелектронної апаратури]] (КТРА). Завідувачем кафедри він був з 1960 р. по 1974 р. У 1961 р. організував при кафедрі науково-дослідну лабораторію з досліджень генерування високостабільних коливань надвисоких частот<ref>{{Cite web |url=http://ezikt.lp.edu.ua/ |title=Архівована копія |accessdate=8 червня 2020 |archive-date=8 червня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200608111529/http://ezikt.lp.edu.ua/ }}</ref>.

Лабораторія започаткувала роботу в галузі автоматизації конструкторського проектування [[радіоелектронна апаратура|радіоелектронної апаратури]]. У ній сформувалося багато науковців, які нині працюють в Україні, Англії, Канаді, Ізраїлі, Росії. Саме в цій лабораторії були створені потужні програми [[комп’ютер|ЕОМ]] з аналізу складних електронних кіл, а також телевізійна мультиекранна система для оптимізації лекторської роботи у навчальному процесі<ref>{{Cite web |url=http://audytoriya.lpnu.ua/wp-content/uploads/2016/09/Aud_2014_31_web.pdf |title=Архівована копія |accessdate=3 червня 2020 |archive-date=8 червня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200608111527/http://audytoriya.lpnu.ua/wp-content/uploads/2016/09/Aud_2014_31_web.pdf }}</ref>.

Є. Замора викладав дисципліни «Радіопередавальні пристрої», «Застосування електронних пристроїв», «Основи наукових досліджень». Був одним з небагатьох викладачів, хто читав лекції українською мовою<ref>{{Cite web |url=https://lpnu.ua/news/2019/pershi-inozemci-u-lvivskiy-politehnici-zgaduye-bagatolitniy-dyrektor-ntb-lvivskoyi |title=Архівована копія |accessdate=8 червня 2020 |archive-date=8 червня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200608111541/https://lpnu.ua/news/2019/pershi-inozemci-u-lvivskiy-politehnici-zgaduye-bagatolitniy-dyrektor-ntb-lvivskoyi }}</ref>.

Від 1975 р. працював професором кафедри радіотехнічних пристроїв. Опублікував 87 наукових і методичних робіт, серед яких монографія і 10 [[авторське свідоцтво|авторських свідоцтв]] на винаходи. Напрямки його наукових робіт: «Генерування високочастотних коливань діапазону НВЧ і керування ними», «Розробка теорії і методів проектування радіотехнічних пристроїв і систем». Керував роботами аспірантів, підготував двох кандидатів наук<ref>{{Cite web |url=http://library.lp.edu.ua/uk/zamora-yevgen-fedorovych-1914-1981 |title=Архівована копія |accessdate=3 червня 2020 |archive-date=8 червня 2020 |archive-url=https://web.archive.org/web/20200608111539/http://library.lp.edu.ua/uk/zamora-yevgen-fedorovych-1914-1981 }}</ref>.

==Альпінізм==
[[File:Замора_на_Кавказі.jpg|left|thumb|На Кавказі, 1938. Другий – Євген Замора]]
Євген Замора захопився [[альпінізм]]ом ще в студентські роки. Був альпіністом-першорозрядником, старшим інструктором з альпінізму. У 1947 р. разом з Г. Крушелем він заснував Товариство альпіністів і туристів у Львові. Створив гурток юних альпіністів при Львівській обласній дитячій туристсько-екскурсійній станції. Завжди виховував у молодих альпіністів почуття товариськості, дружби, взаємовиручки, честі і, що важливо, з українським національним забарвленням.

Є. Замора, незважаючи на відсутність ока, неодноразово здійснював сходження на вершини Кавказу, зокрема підкорив вершини вищої категорії складності Аманауз, Цалгмил, здійснив [[траверс (альпінізм)|траверс]] Домбай – пік ЦДСА та ін.<ref>{{Cite web |url=https://www.slideshare.net/extrem-lviv/i-15560580 |title=Архівована копія |accessdate=8 червня 2020 |archive-date=4 лютого 2017 |archive-url=https://web.archive.org/web/20170204044229/http://www.slideshare.net/extrem-lviv/i-15560580 }}</ref>

У березні 1964 р. він брав активну участь у першій Говерляні – масовому зимовому сходженні туристів на гору Говерлу у Карпатах, що пізніше стало традиційним. На вершині з ініціативи Євгена Замори учасники Говерляни заспівали Заповіт на честь 150-річчя з дня народження Тараса Шевченка.

==Особисте життя==
Одружився Євген Замора у 1949 році. Дружина, Стороженко Наталя Яківна, – старший викладач і голова предметної комісії [[Львівський державний інститут новітніх технологій та управління ім. В. Чорновола|Львівського технікуму радіоелектроніки]]. У щасливому шлюбі вони прожили 32 роки і виховали двох синів – Теодора і Романа. Діти отримали вищу освіту на радіотехнічному факультеті ЛПІ і стали відомими завдяки своїм досягненням. Теодор Замора – у сфері [[системотехніка|системотехніки]] і [[штрих-код|штрихового кодування]]. Роман Замора – в галузі [[кабельне телебачення|кабельного телебачення]].
Євген Замора був талановитим музикантом-аматором – грав на фортепіано й скрипці. Особливо любив грати стрілецькі пісні і оживляв їхнім звучанням всі родинні зустрічі. Ще одним його захопленням була фотографія. Талановито вмів «зловити кадр» і сам роздруковував знімки в домашній фотолабораторії. Залишив цілу фотопанораму сучасного йому життя.

Похований на полі № 15 Личаківського цвинтаря.

==Нагороди==
У роки війни нагороджений трьома бойовими орденами і двома медалями, зокрема - орденами [[Орден Вітчизняної війни|Вітчизняної війни]] I-го і ІІ-го ступеня, орденом [[Орден Червоної Зірки|Червоної Зірки]]. У післявоєнні роки як ветеран війни нагороджений трьома медалями. У 1958 р. удостоєний ордена [[Орден «Знак Пошани»|«Знак пошани»]].

==Вшанування пам’яті==
[[File:Меморіальна дошка Євгена Замори.tif|right|thumb|Меморіальна дошка Євгена Замори в університеті Львівська політехніка]]
Багато поколінь випускників радіотехнічного факультету пам’ятають свого декана Євгена Федоровича Замору, який в роки радянського проросійського ідеологічного пресингу зумів зберегти порядність, доброзичливість і національну гордість. Його часто згадують як палкого українського патріота, яскравого представника галицької інтелігенції, відомого науковця і педагога.

Пам’ятник з бронзовим горельєфом височіє на могилі Євгена Замори, похованого на [[Личаківський цвинтар|Личаківському цвинтарі]] у Львові.

У 2000 році в корпусі РТФ був встановлений барельєф з меморіальною таблицею в пам’ять про Євгена Замору, засновника кафедри КТРА і декана РТФ.

У 2014 році в НУ «Львівська Політехніка» за ініціативи кафедри і підтримки ректорату була проведена Урочиста Академія «До 100-річчя з дня народження Є.Ф. Замори».

Велика шана і повага студентів, викладачів і колег поставили Є.Ф. Замору в ряд знакових постатей Львівської Політехніки.

==Джерела==
* Замора М. Півстоліття дороги до правди. ''Україна. Наука і культура'': щорічник. Київ, 2004. Вип. 33. С. 160-265. ISBN 0206-8001
* Замора Євген Федорович. ''Кафедра конструювання і технології виробництва радіоапаратури: До 40-річчя заснування.'' Львів, 2000. С. 54.
* Замора Євген Федорович. ''Кафедра "Радіоелектронні пристрої та системи". До 50-річчя заснування (1952-2002)''. ''Нац. ун-т "Львів. політехніка"''. Львів, 2002. С. 46-47.
* Федоренко М., Сенчина С. Альпіністи Львівщини''.'' Львів, 2006. ISBN: 966-665-413-Х
* Фіґоль Р. Замора Євген. ''Енциклопедія Львова.'' Том 2. Львів: Літопис, 2008. С. 395.
* Кашкадамова С. Замора Євген Федорович. ''Енциклопедія сучасної України.'' Київ, 2010. Том 10. С. 215-216. URL: <nowiki>http://esu.com.ua/search_articles.php?id=14858</nowiki>
* Замора Євген Федорович (1914-1981). [слайдова презентація] URL:   <nowiki>http://library.lp.edu.ua/uk/zamora-yevgen-fedorovych-1914-1981</nowiki>
* Народився Євген Замора. [''Вірт.вист. 2016''] URL: <nowiki>http://library.lp.edu.ua/uk/narodyvsya-yevgen-zamora</nowiki>
* Захарія Й. Значний вклад в теорію автоколивальних схем. [про захист канд. дис. Є. Ф. Заморою] ''Радянський студент'' : газ. ЛПІ. Львів, 1954. 14 черв. № 20. С. 3.
* Волошанська Н. Наша сила і гордість. [про ветеранів радіотехн. ф-ту] ''Радянський студент'' : газ. ЛПІ. Львів, 1977. 30 листоп. № 36. С. 2.
* Є. Ф. Замора. [некролог] ''Радянський студент'' : газ. ЛПІ. Львів, 1981. 25 берез. № 11. С. 4.
* Буцко М. Євген Замора : видатні вчені серед нас. ''Львівський політехнік'' : газ. ЛПІ. Львів, 1991. 30 груд. № 18. С. 3.
* Гречин К. [http://audytoriya.lpnu.ua/wp-content/uploads/2016/09/Aud_2014_31_web.pdf Євген Замора у спогадах]. ''Аудиторія.'' Львів : Вид-во Нац. ун-ту "Львів. політехніка", 2014. 23-29 жовт. чис. 31. С. 6-7.

== Посилання ==

[[Категорія:Науковці Львівської політехніки]]
[[Категорія:Українські науковці]]
[[Категорія:Радіотехніки]]

<references />
[[Категорія:Поховані на Личаківському цвинтарі]]

title: Євген Федорович Замора

Народився: 29 жовтня 1914 · с.Пороги, Україна

Помер: 21 березня 1981 (66 років) · Львів, Україна

Країна: СРСР

Національність: українець

Діяльність: інженер, альпініст, викладач університету

Галузь: радіотехніка

Заклад: Львівський політехнічний інститут

Вчене звання: доцент

Науковий ступінь: кандидат технічних наук

Батько: Замора Федір Павлович

Брати, сестри: Замора Марта Федорівна

Нагороди: Орден Вітчизняної війни I ступеня · Орден Вітчизняної війни II ступеня · Орден Червоної Зірки · Орден «Знак Пошани»


text:
# 21660 Веленія
21660 Веленія (21660 Velenia) — астероїд головного поясу, відкритий 20 серпня 1999 року.
Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,346.

title: 21660 Веленія

wikitext:
{{Планета
| назва = 21660 Веленія
| тип = астероїд
| центр = Сонце
| відкривач = [[Петр Правец]]
| місце відкриття = [[Обсерваторія Ондржейов]]
| дата відкриття = [[20 серпня]] [[1999]]
| метод відкриття =
| на честь =
| мп_категорія = [[Астероїд головного поясу]]
| альт_назви = '''1999 QZ1'''
1994 PJ34
1997 EZ50
| пос_орбіта = <ref name="jpl">{{JPL мале тіло|21660|2014.04.30|2014.03.25}}</ref>
| епоха = [[23 травня]] [[2014]] (2 456 800,5 [[Юліанський день|JD]])
| апоцентр = 2,857367154003 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| перицентр = 2,616420327734 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| велика піввісь = 2,736893740868 [[Астрономічна одиниця|а. о.]]
| сер_радіус орбіти =
| ексцентриситет = 0,044018301235
| орбітальний період = 1653,808925403 д
| синодичний період =
| середня швидкість = 0,217679318614 °/д
| середня аномалія = 32,11892194337°
| нахил орбіти = 4,778346780324°
| кутова відстань =
| висх_довгота = 192,1518199104°
| арг_перицентру = 241,1646971172°
| розміри =
| альбедо =
| період обертання =
| стандартна величина = 14,8
| спектр_тип =
}}

'''21660 Веленія''' (21660 Velenia) — [[астероїд]] [[пояс астероїдів|головного поясу]], відкритий [[20 серпня]] [[1999]] року.

[[Тіссеранів параметр]] щодо [[Юпітер (планета)|Юпітера]] — 3,346.

== Примітки ==
{{Примітки}}

{{DEFAULTSORT:Веленія}}

== Див. також ==
* [[Список астероїдів (21601-21700)]]

== Посилання ==
{{Портал|Астрономія}}

* {{Орбіта МП|21660}}
* [http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs Інформація про малі планети на сайті minorplanetcenter.net] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140513034022/http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs |date=13 травня 2014 }}{{ref-en}}

{{Навігація малих планет|21659 Fredholm|21661 Olgagermani}}

{{Сонячна система}}
[[Категорія:Астрономічні об'єкти, відкриті 1999]]
[[Категорія:Головний пояс астероїдів]]

title: 21660 Веленія

Відкривач: Петр Правец

Місце відкриття: Обсерваторія Ондржейов

Дата відкриття: 20 серпня 1999

title: Позначення

Категорія малої планети: Астероїд головного поясу

title: Орбітальні характеристики

title: Фізичні характеристики


text:
# Serenity (гурт)
Serenity — австрійський музичний гурт, що виконує музику в жанрі симфонічного металу з елементами прогресивного металу і павер-металу.
Значна частина музики гурту фокусується на історичних подіях і діячах, таких як Френсіс Дрейк, Марко Поло, Галілей, Бетховен і Наполеон. На даний час гурт випустив чотири студійні альбоми і два демо.

## Учасники гурту

### Поточний склад
- Georg Neuhauser — вокал (2004—дотепер)
- Andreas Schipflinger — ударні і бек-вокал (2001—дотепер)
- Fabio D'Amore — бас-гітара (2011—дотепер)
- Cris Tían — гітари (2015—дотепер)

### Колишні учасники
- Matthias Anker — ритм-гітара і вокал (2001–2003))
- Stefan Schipflinger — гітара (2001–2004)
- Stefan Wanker — бас-гітара (2001–2004)
- Simon Holzknecht — бас-гітара (2004–2010)
- Mario Hirzinger — клавішні і бек-вокал (2001–2012)
- Клемонтін Дельоне — вокал і бек-вокал (2013–2015
- Thomas Buchberger — електрогітара та ритм-гітара (2004–2015)

### Колишні сесійні музиканти
- Oliver Philipps — клавішні і фортепіано (2008–2013)

## Дискографія

### Демо
- Starseed V.R. (2002)
- Engraved Within (2005)

### Студійні альбоми
- Words Untold & Dreams Unlived (2007)
- Fallen Sanctuary (2008)
- Death & Legacy (2011)
- War of Ages (2013)
- Codex Atlanticus (2016)
- Lionheart (2017)
- The Last Knight (2020)

### Сингли
- Velatum (2008)
- The Chevalier (2011)
- Serenade of Flames (2011)
- When Canvas Starts To Burn (2011)
- Wings of Madness (2013)

title: Serenity (гурт)

wikitext:
{{Музичний колектив
| Назва             = Serenity
| Попередні назви   =
| Ключ              =
| Лого              =
| Фотографія        = Serenity SN2007 01.JPG
| Опис_фотографії   = Виступ гурту у 2007 році
| Ширина_фотографії = 220px
| Роки              = 2001 — наш час
| Місто            = [[Тіроль (федеральна земля в Австрії)|Тіроль]], [[Австрія]]
| Країна            = {{AUT}}
| Мова              = [[англійська]]
| Тематика          =
| Жанр              = [[павер-метал]]
 [[симфо-метал]]
 [[прогресивний метал]]
| Лейбл             = [[Napalm Records]]
| Склад             = Georg Neuhauser,
 Thomas Buchberger,
 Andreas Schipflinger,
 Фабіо Д'Амор,
 [[Клементін Делоне]]
| Колишні_учасники  =
| Інші_проєкти      =
| Співпраця         =
| Сайт              = [http://www.serenity-band.com/ Офіційний сайт]
}}

'''Serenity''' — [[Австрія|австрійський]] музичний гурт, що виконує музику в жанрі [[Симфо-метал|симфонічного металу]] з елементами [[Прогресивний метал|прогресивного металу]] і [[павер-метал]]у.

Значна частина музики гурту фокусується на історичних подіях і діячах, таких як [[Френсіс Дрейк]], [[Марко Поло]], [[Галілео Галілей|Галілей]], [[Бетховен]] і [[Наполеон]]. На даний час гурт випустив чотири студійні альбоми і два демо.

== Учасники гурту ==
=== Поточний склад ===
* Georg Neuhauser — [[вокал]] (2004—дотепер)
* Andreas Schipflinger — [[ударні]] і бек-вокал (2001—дотепер)
* Fabio D'Amore — [[бас-гітара]] (2011—дотепер)
* Cris Tían — гітари (2015—дотепер)

=== Колишні учасники ===
* Matthias Anker — [[ритм-гітара]] і вокал (2001–2003))
* Stefan Schipflinger — гітара (2001–2004)
* Stefan Wanker — бас-гітара (2001–2004)
* Simon Holzknecht — бас-гітара (2004–2010)
* Mario Hirzinger — [[клавішні]] і бек-вокал (2001–2012)
* [[Клемонтін Дельоне]] — вокал і [[бек-вокал]] (2013–2015
* Thomas Buchberger — електрогітара та ритм-гітара (2004–2015)

=== Колишні сесійні музиканти ===
* Oliver Philipps — клавішні і [[фортепіано]] (2008–2013)

== Дискографія ==

=== Демо ===
* ''Starseed V.R.'' (2002)
* ''Engraved Within'' (2005)

=== Студійні альбоми ===
* ''[[Words Untold & Dreams Unlived]]'' (2007)
* ''[[Fallen Sanctuary]]'' (2008)
* ''[[Death & Legacy]]'' (2011)
* ''[[War of Ages (альбом)|War of Ages]]'' (2013)
* ''[[Codex Atlanticus (альбом)|Codex Atlanticus]]'' (2016)
* ''[[Lionheart]]'' (2017)
* ''[[The Last Knight]]'' (2020)

=== Сингли ===
* ''Velatum'' (2008)
* ''The Chevalier'' (2011)
* ''Serenade of Flames'' (2011)
* ''When Canvas Starts To Burn'' (2011)
* ''Wings of Madness'' (2013)

== Посилання ==
* [http://www.serenity-band.com/ Офіційний сайт] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140625172901/http://www.serenity-band.com/ |date=25 червня 2014 }}
* {{Facebook|serenityaustria|Serenity}}
* {{myspace|serenitybandtyrol|Serenity}}
* [http://www.metal-archives.com/band.php?id=24516 Serenity] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090618222607/http://www.metal-archives.com/band.php?id=24516 |date=18 червня 2009 }} на сайті [[Encyclopaedia Metallum]]
* [http://www.metalstorm.ee/bands/band.php?band_id=3107&bandname=Serenity Serenity] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20090619114450/http://www.metalstorm.ee/bands/band.php?band_id=3107&bandname=Serenity |date=19 червня 2009 }} на сайті Metal Storm

{{гурт-доробити}}

[[Категорія:Serenity]]
[[Категорія:Музичні колективи, що з'явились 2001]]
[[Категорія:Австрійські метал-гурти]]
[[Категорія:Гурти павер-металу]]
[[Категорія:Гурти симфо-металу]]
[[Категорія:Гурти прогресивного металу]]
[[Категорія:Музиканти Napalm Records]]

title: Основна інформація

Жанр: павер-метал · симфо-метал · прогресивний метал

Роки: 2001 — наш час

Країна: Австрія

Місто: Тіроль, Австрія

Мова: англійська

Лейбл: Napalm Records

Склад: Georg Neuhauser, · Thomas Buchberger, · Andreas Schipflinger, · Фабіо Д'Амор, · Клементін Делоне


text:
# Долний Лакош
Долний Лакош (словен. Dolnji Lakoš) — поселення в общині Лендава, Помурський регіон, Словенія. Висота над рівнем моря: 160,83 м.

title: Долний Лакош

wikitext:
{{Місто
 | назва              = Долний Лакош
 | місцева_назва       = Dolnji Lakoš
 | зображення          =
 | зображення_розмір   =
 | зображення_підпис   =
 | прапор          =
 | країна          = [[Словенія]]
 | регіон          = [[Помурський регіон]]
 | pushpin_map     = Slovenia
 | засноване       =
 | населення       = 260 (2013)
 | площа           = 2,4
 | густота         =
 | агломерація     =
 | поштові індекси =
|latd=46|latm=33|lats=6.95 |latNS=N
|longd=16|longm=26|longs=12.3 |longEW=E
 | coor_pinpoint           =
 | coordinates_type        = source:eswiki
 | coordinates_display     = inline,title
 | coordinates_footnotes   =
 | coordinates_region      = SI
 }}

'''Долний Лакош''' ({{lang-sl|Dolnji Lakoš}}) — поселення в общині [[Лендава (община)|Лендава]], [[Помурський регіон]], [[Словенія]]. Висота над рівнем моря: 160,83 м.

== Посилання ==
{{Портал|Словенія}}

* [http://www.stat.si/KrajevnaImena/default.asp?txtIme= Статистичне бюро Республіки Словенія] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20131011213645/http://www.stat.si/KrajevnaImena/default.asp?txtIme= |date=11 жовтня 2013 }}

{{Лендава}}
{{Slovenia-geo-stub}}
[[Категорія:Населені пункти Словенії]]

title: Долний Лакош · Dolnji Lakoš

Країна: Словенія

Регіон: Помурський регіон

Площа: 2,4 км²

Часовий пояс: UTC+1 і UTC+2

Номери автомобілів: MS

OSM: ↑1676403 ·R (Лендава)